Erik Olson (politiker)

Frans Erik Wilhelm Olson, född 22 maj 1886 i Göteborg, död 13 januari 1966 i Göteborg, var en svensk direktör, riksdagspolitiker (högern) och kommunpolitiker.

Olson tog studenten i Göteborg 1905, och blev civilingenjör (kemi) vid Kungl. Tekniska högskolan 1910. Han fick bryggmästarexamen vid Akademie für Landwirtschaft und Brauerei Weihenstephan i München 1912, tog reservofficersexamen 1907, och blev därefter reservofficer vid Kungliga Livregementets husarer. 

Olson blev assistent vid Brautechnische Versuchsstation Weihenstephan 1912-1913, driftskontrollant vid Thüringer Exportbierbrauerei Neustadt an der Orla 1913-1914, driftkontrollör vid AB Malmö Förenade Bryggerier 1914-1917, överingenjör och föreståndare för AB Stockholms Bryggeriers centrallaboratorium 1917-1922. 1922 blev han verkställande direktör för AB J A Pripp & Son, som 1927 efter en fusion bytte namn till Pripp och Lyckholms bryggerier, vd-posten behöll han till 1950. Han var ledamot av styrelsen för AB J A Pripp & Son respektive AB Pripp & Lyckholm 1922-1961, varav som ordförande 1950-1961, av styrelsen för De Förenade Kolsyrefabrikernas AB 1922-1961, av styrelsen för AB Apotekarnes Förenade Vattenfabriker i Göteborg 1926-61, varav som ordförande 1937-1961, av styrelsen för Svensk-Isländska Fryseri AB 1926-1943, av styrelsen för Porter bryggeri AB D. Carnegie & Co 1929-1961, varav som ordförande 1949-1961, och av Bergslagernas Järnvägs AB 1936-1947. 

Erik Olson var ledamot av Göteborgs industrikammare 1923-1938, varav som vice ordförande 1926 och ordförande 1935-1938, av stiftelsen Svenska Mässan 1935-1952 och av handelskammaren i Göteborg 1939-1958, varav som vice ordförande 1940-1958 och ordförande i kammarens industrisektion 1939-1958. Han var ledamot av styrelsen för Sveriges allmänna exportförening 1931-1946, av styrelsen för Sveriges industriförbund 1941, av styrelsen för Sveriges kemiska industrikontor 1941-1953, av fullmäktige i Sveriges tekniskt-industriella skiljedomsinstitut 1941-1960 och av Näringslivets opinionsnämnd i Göteborg 1951-1961. 

Vidare var han ledamot av Bryggeriidkareförbundets förtroendenämnd 1922-1961, av styrelsen för Svenska bryggareföreningen 1933-1961, varav som vice ordförande 1944-1961, och av Council of European Brewery Convention 1947-1957, samt ordförande i Institutet för maltdrycksforskning från 1949. Han var ledamot av styrelsen för Chalmers tekniska högskola 1939-1947 och ordförande i avdelningsrådet för högskolans kemiska avdelning 1948-1959. 

Olson var ledamot av riksdagens andra kammare 1929-1933 och 1941-1948, invald i Göteborgs stads valkrets. Inom kommunpolitiken var han ledamot av Göteborgs stadsfullmäktige 1939-5 december 1940, av styrelsen över gas- och elverken 1933-1940, varav som vice ordförande 1940, av drätselkammarens första avdelning 1933-1940, av styrelsen för Dahlheimers donation från 1935, varav som ordförande från 1947, och av styrelsen för Handelshögskolan i Göteborg 1937-1947, huvudman för Sparbanken Bikupan 1923-1942 och för Göteborgs Sparbank 1930-1947.

Erik Olson var ordförande i Tekniska samfundet 1936-1937, förste vice ordförande i Svenska teknologföreningen 1939-1941, vidare var han ledamot av styrelsen för Allmänna hjälpföreningen 1931-1960. Han var ordförande i Göteborgs högerförbund 1938-1946, ordförande i Göteborgs schackförbund 1922-1947 och i Sveriges Schackförbund 1940-47. 

Olson blev medicine hedersdoktor vid Karolinska institutet 1960.

Familj 
Erik Olson var son till disponent Frans Edward Olson och Hedvig Sofia von Wachenfeldt.

Referenser 
Källor
Göteborgs stadsfullmäktige 1863-1962: Biografisk matrikel, Magnus Fahl, Wezäta, Göteborg 1963 s. 400-402
Sveriges dödbok 1947-2003, (CD-ROM version 3.0) Sveriges Släktforskarförbund, 2003
Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Födda 1886
Avlidna 1966
Svenska reservofficerare
Hedersdoktorer vid Karolinska Institutet
Män
Politiker från Göteborg