kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Whatever and Ever Amen

Whatever and Ever Amen är den amerikanska pianorockgruppen Ben Folds Fives andra studioalbum, släppt den 5 februari 1997.

Albumet spelades in i ett hus som frontfiguren Ben Folds hade hyrt i Chapel Hill i North Carolina i USA. Detta ledde till en del bakgrundsljud. Ungefär 2:54 in i "Steven's Last Night in Town" kan man svagt höra en telefon som ringer. Man kan också höra basisten Robert Sledge skratta till. Folds har senare sagt att det var en vän som ringde från Minnesota och att signalen passade så bra in i låten att man lät den vara kvar. Dessutom hörs syrsor i bakgrunden under "Cigarette".

Albumets titel kommer från en textrad i "Battle of Who Could Care Less".

Låten "Steven's Last Night in Town" handlar om Folds vän Stephen Short, en producent och manager som vunnit flera Grammy Awards.

Texten till "Cigarette" inspirerades av en tidningsartikel om en man som ansökte om skilsmässa från sin fru när han fick reda på att hon hade en hjärntumör, eftersom hon inte var samma person som han gift sig med. En uppföljare till "Cigarette", "Fred Jones Part 2", finns på Folds första soloalbum Rockin' the Suburbs.

Nick Hornby skriver om "Smoke" i sin bok 31 låtar.

En remastrad version av albumet släpptes den 22 mars 2005, med sju bonuslåtar. Två av dessa är covers, "Video Killed the Radio Star" av The Buggles och "She Don't Use Jelly" av The Flaming Lips.

Låtlista

Medverkande

Ben Folds Five 
 Ben Folds – Piano, melodica, sång
 Robert Sledge – Elbas, kontrabas, bakgrundssång
 Darren Jessee – Trummor, bakgrundssång

Övriga 
 John Catchings – Cello
 Norwood Cheek – Synthesizer
 Matt Darriau – Klarinett
 David Davidson – Fiol
 Frank London – Trumpet
 John Mark Painter – Stråkarrangemang
 Caleb Southern – Hammondorgel
 Alicia Svigals – Fiol
 Chris Teale – Fiol
 Kristin Wilkinson – Altfiol

Listplaceringar 
  – 6
  – 8
  – 30
  – 42

Referenser

Noter

Webbkällor 
 

Musikalbum 1997
Engelskspråkiga musikalbum
Axel Olaf Berner

Axel Olaf Berner, född den 4 mars 1843 i Gildeskål, död den 8 december 1906 i Veldre, Hedemarken, var en norsk agronom, kusin till Hagbard Emanuel, Carl Christian och Søren Hjalmar Normann Berner.

Efter att ha genomgått Aas Landbrugsskole 1865 var Berner 1867-88 anställd i Selskabet for Norges Vels tjänst, senare, fram till kort före sin död i statens som mejerimästare. Hans verksamhet som kringresande lärare i mejeriväsen blev av grundläggande betydelse för hans arbetsområde, Norges hela Østland. Han låg bakom upprättandet av hundratals före hans tid närmast okända mejerier, höjde produktionen inte bara kvantitativt, utan också kvalitativt och bidrog därmed till att ge denna sida av lantbruket ett stort lyft.

Källor 

 

Norska agronomer
Födda 1843
Avlidna 1906
Män
Personer från Gildeskåls kommun
Tullinge gymnasium

Tullinge gymnasium är en kommunal gymnasieskola i Tullinge, Botkyrka kommun. Skolan inrättades i oktober år 2000.
Tullinge gymnasium är uppbyggt som ett campus med sex byggnader intill varandra.

På skolan går det omkring 730 elever. En elev som har gått på skolan är friidrottaren Michel Tornéus. Tullinge gymnasium får enligt tradition besök av en nobelpristagare varje år. Nobelpristagarna är oftast inom det naturvetenskapliga området. 2014 besöktes gymnasiet av nobelpristagarna i kemi Eric Betzig och William Moerner, och 2017 besöktes skolan an nobelpristagaren Michael W. Young. Skolans nuvarande rektor är Lennart Gudmark.

Skolan har även en elevkår. Elevkåren fungerar som ett fackförbund för elever och genom att arrangera aktiviteter. Varje termin anordnar elevkårsföreningen Datorklubben LAN-partyn för elever och lärare, oftast ett eller två per termin.

Program och inriktningar 
Tullinge Gymnasium erbjuder följande program och inriktningar:

 Naturvetenskapsprogrammet
 Naturvetenskap
 Naturvetenskap och samhälle
 Teknikprogrammet
Teknikvetenskap
 Vård- och omsorgsprogrammet
 Ekonomiprogrammet
Ekonomi
Juridik
 Samhällsvetenskapsprogrammet
 Samhällsvetenskap
 Beteendevetenskap

Källor

Externa länkar 
 Tullinge gymnasiums webbplats
 Elevkårens Facebook
 Webbplats för skolans LAN

Gymnasieskolor i Stockholms län
Byggnader och anläggningar i Botkyrka kommun
Tony Flygare

Tony Alexander Flygare, född 6 januari 1981 i Malmö, är en svensk före detta fotbollsspelare. Han spelade 30 pojk- och juniorlandskamper för Sverige.

Flygare, med rötter i Bosnien och Makedonien, spelade i sina yngre år för Malmö FF. Han ansågs då av vissa vara bättre än den jämnårige lagkamraten Zlatan Ibrahimović.  Efter att Flygare missat en viktig straffspark mot Halmstad, vilket ledde till förlust i matchen, flyttades Malmö ned till Superettan och Flygare fick spela för ungdomslaget istället.

Flygare fick inte sitt kontrakt med Malmö FF förlängt och har sedan dess provspelat och spelat för en mängd olika klubbar, bl.a. Assyriska FF, Luleå FF, GAIS, Genoa, Stoke, FC Nordsjælland (då Farum BK), Wehen, Bunkeflo, Rosengård (då MABI), Velebit i division 3, Husie och Prespa Birlik, bägge i division 5, BW 90 i division 4, samt Degerfors.

2014 släppte Flygare en självbiografi med titeln En gång var jag större än Zlatan.

Fotnoter

Födda 1981
Levande personer
Män
Idrottare från Malmö
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Malmö FF
Fotbollsspelare i IFK Luleå
Spelare i Assyriska FF
Spelare i SV Wehen Wiesbaden
Spelare i FK Cementarnica 55
Spelare i Husie IF
Spelare i KSF Prespa Birlik
Spelare i BW 90
Spelare i Fotbollsallsvenskan
A Lot About Livin' (And a Little 'Bout Love)

A Lot About Livin' (And a Little 'Bout Love) är den amerikanska countrysångaren Alan Jacksons tredje studioalbum, utgivet 1992.

Låtlista
"Chattahoochee" - 2:28
"She's Got the Rhythm (And I Got the Blues)" - 2:24
"Tonight I Climbed the Wall" - 3:31
"I Don't Need the Booze (To Get a Buzz On)" - 3:15
"(Who Says) You Can't Have It All" - 3:29
"Up to My Ears in Tears" - 2:54
"Tropical Depression" - 2:57
"She Likes It Too" - 2:50
"If It Ain't One Thing (It's You)" - 3:52
"Mercury Blues" - 3:38

Album av Alan Jackson
Musikalbum 1992
Honky Tonk Christmas

Honky Tonk Christmas är ett julalbum av countrysångaren Alan Jackson. Det släpptes 1993.

Låtförteckning 
"Honky Tonk Christmas" (Buddy Brock, Zack Turner, Kim Williams) – 2:53
"The Angels Cried" (Harley Allen, Debbie Nims) – 2:51
feat. Alison Krauss
"If We Make It Through December" (Merle Haggard) – 2:45
"If You Don't Want to See Santa Claus Cry" (Keith Stegall) - 3:14
"I Only Want You for Christmas" (Tim Nichols, Turner) - 3:20
"Merry Christmas to Me" (Alan Jackson) - 2:53
"A Holly Jolly Christmas" (Johnny Marks) - 2:16
"There's a New Kid in Town" (Don Cook, Curly Putman, Keith Whitley) - 4:09
"Santa's Gonna Come in a Pickup Truck" (Don Rich, Red Simpson) - 4:08
feat. Alvin and the Chipmunks
"Please Daddy (Don't Get Drunk This Christmas)" (Bill Danoff, Taffy Nivert) - 3:20

Album av Alan Jackson
Amerikanska julmusikalbum
Julmusikalbum 1993
Who I Am

Who I Am är det fjärde studioalbumet av countrymusikern Alan Jackson. Albumet släpptes den 28 juni 1994 av Arista Records.

Låtförteckning 
 "Summertime Blues" (Jerry Capehart, Eddie Cochran) – 3:12
 "Livin' on Love" (Alan Jackson) – 3:49
 "Hole in the Wall" (A. Jackson, Jim McBride) – 3:33
 "Gone Country" (Bob McDill) – 4:20
 "Who I Am" (Harley Allen, Mel Besher) – 2:46
 "You Can't Give Up on Love" (A. Jackson) – 3:06
 "I Don't Even Know Your Name" (A. Jackson, Ron Jackson, Andy Loftin) – 3:49
 "Song for the Life" (Rodney Crowell) – 4:32
 "Thank God for the Radio" (Max D. Barnes, Robert John Jones) – 3:19
 "All American Country Boy" (Charlie Craig, Keith Stegall) – 3:18
 "Job Description" (A. Jackson) – 4:41
 "If I Had You" (A. Jackson, McBride) – 3:33
 "Let's Get Back to Me and You" (A. Jackson) – 2:52

Album av Alan Jackson
Musikalbum 1994
Lorentz Christopher Retzius

Lorentz Christopher Retzius, född den 21 september 1745 i Kristianstad, död 1818 i Tådene prästgård, var en svensk präst och författare av postillor. Han var bror till Anders Jahan Retzius.

Biografi 
Retzius far var provinsialläkare. Inskriven som student i Lund 1762 förberedde Retzius sig för den filosofiska graden men måste på grund av bristande tillgångar i stället direkt gå i kyrkans tjänst. Efter ordination tjänstgjorde han någon tid som pastorsadjunkt i Lunds stift och kallades 1776 till huspredikant hos riksrådet greve Johan Snoilsky. Utnämnd 1784 till skvadronspredikant vid Skånska husarregementet blev han 1786 huspredikant hos direktör König på Storeberg i Tådene socken i Västergötland, 1789 kyrkoherde i nyssnämnda församling och 1801 prost. Retzius representerar en moderat  herrnhutism. I hans predikningar möter en varm, något vek evangelisk ton. I senare upplagor av hans mest lästa postilla (den postuma) har de herrnhutiska tonfallen blivit dämpade.

Som skriftställare var det endast inom homiletiken Retzius uppträdde, men utgav inte mindre än tre årgångar predikningar, den första med titeln: Samling af predikningar om den korsfäste Jesum, såväl för, som uti syndare till förlossning och salighet 1786–1795, den andra: Den sanna lifsens väg, för alla allvarligt sökande öppnad uti Jesu, som är vägen, sanningen och lifvet 1801 och den tredje, utgiven efter författarens död, med titeln: Christliga predikningar öfver de årliga sön- och högtidsdagsevangelierna. Dessa postillor gavs ut i nya upplagor ända in på 1900-talet och har varit mycket spridda. Den första kom även i finsk översättning och den andra i norsk.

Källor 

 
 

Svenska prostar
Militärpräster
Svenska präster under 1700-talet
Präster från Kristianstad
Födda 1745
Avlidna 1818
Män
SBH
Ugglan
Lorentz Christopher
SM i musikfyrverkeri

SM i musikfyrverkeri är en tävling i Norrköping som startades 1993 av Norrköpings kommun och Leif Hallberg efter en idé av dåvarande Pyroproffs AB och Kim Mortensen.  

Tävlingen skjuts vid Motala Ström, från en avspärrad del av Hamngatan, inne i centrala Norrköping med en omfattande säkerhetsorganisation beroende på en mycket komplicerad skjutplats. Från starten 1993 med ett lag/kväll och var då endast en SM-Tävling i Fyrverkeri. 1996 gjordes den om så att två lag sköt vardera måndag/onsdag/fredag, för att få lite mera "duell"känsla. 2001 övergick tävlingen i att vara en Musikfyrverkeri-tävling.

Varje lag får medföra fyrverkeripjäser till en nettovikt mellan 140 och 170 kg och någon tidsbegränsning för fyrverkerierna finns inte sedan tävlingen ändrades till Musikfyrverkeri.

Juryn består av experter inom konst och drama, samt bild men från och med 2002 finns även en allmänhetens jury som varje kväll följer tävlingarna precis som expertjuryn. 

De som bedömer fyrverkerierna har nu att ta ställning till:
färg och färgkomposition 
höjd och bredd 
tempo och rytm 
överraskningsmoment 
originella pjäser 
harmoni mellan musik och fyrverkeri

Externa länkar
Om fyrvereiet på Norrköpings webbplats
Pyroteknik
Norrköping
Johan Snoilsky

Johan Snoilsky, född den 16 februari 1708 i Riga, död den 13 mars 1787 i Karlskrona, var en svensk greve och sjömilitär. Han var farfar till Nils Snoilsky.

Biografi 
När Snoilsky var sexton år gammal, anställdes han som page hos konung Fredrik I och ingick 1728 vid flottan, varefter han för sin utbildning i sjöyrket 1730–1736 tjänstgjorde i holländska marinen. Under denna sin övningstid befann han sig för det mesta på den eskader, som kryssade i Medelhavet mot marockanska sjörövare. Han kom att delta i fyra träffningar med deras flottor samt bevista erövringen av fästet Mogador på afrikanska kusten.

Vid sin hemkomst till Sverige utnämndes han till löjtnant vid amiralitetet och kommenderades 1738 på örlogsskeppet Sverige, som, på väg till Konstantinopel, förliste i Spanska sjön, varvid 150 man av besättningen omkom. Medan han ännu var löjtnant deltog han i finska kriget 1741–1743 men befordrades 1744 till kapten, 1749 till kommendörkapten och 1756 till generaladjutant.

Under kriget i Pommern 1757–1762 deltog han i de flesta sjöoperationerna och hade flera viktiga värv, bland annat var han för en tid befälhavare för de till Pommern översända galärerna. Han blev 1765 schoutbynacht, 1769 riksråd, 1770 friherre och året därefter greve. Snoilsky räknades i politiken till hattarna och insattes 1755 i sekreta utskottet.

Det var dock mera på grund av sitt personliga anseende än på grund av några skarpt utpräglade politiska tänkesätt som Snoilsky vid 1769 års riksdag intogs i rådskammaren. Redan vid följande riksdag tog han på våren 1772 frivilligt avsked med pension, därtill förmådd av kung Gustav III, som ville bereda rum i rådet åt några mössor för att möjliggöra en försoning mellan partierna. Avsikten misslyckades, men Snoilsky undgick därigenom att förklaras förlustig ständernas förtroende och dömas till avsättning.

Hans föräldrar var majoren vid Jönköpings regemente Gustaf von Snoilsky och Vendela Margareta von Campenhausen. Han var gift första gången 1736 med Maria Katarina Spalding och andra  gången 1746 med Charlotta Katarina von Psilander,

Källor

Externa länkar 
  

Svenska amiraler
Svenska riksråd under 1700-talet
Svenska grevar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Svenska militärer under 1700-talet
Personer från Riga
Födda 1708
Avlidna 1787
Män
SBH
Johan
Arsin

Arsin, även känt som arseniktrihydrid eller arsan är en kemisk förening mellan arsenik och väte med formeln AsH3.

Termen arsin används inom organisk kemi för kolväten som innehåller en arsingrupp, till exempel lewisit.

Historia
Arsin upptäcktes av den svenske kemisten Carl Wilhelm Scheele år 1775.

Egenskaper
Arsin är en giftig och brandfarlig gas. Vid rumstemperatur oxideras den långsamt till arseniktrioxid och vatten, men vid högre temperaturer kan reaktionen eskalera. Arsin räknas därför ofta som pyrofor.

Framställning
Arsin framställs vanligen av arsenik(III)-föreningar (som innehåller As3+-joner) och ett ämne som kan avge H–-joner, till exempel natriumborhydrid.

Det kan också framställas av zinkarsenid (Zn3As2) och syra.

Användning

Mikroelektronik
Arsin används huvudsakligen för att tillverka galliumarsenid till halvledare och för n-dopning av kisel och germanium.

Stridsgas
Arsin har utvärderats för att kunna användas som stridsgas. Den är giftig, färglös och svagt doftande av senap, lök eller bränd vitlök. Ren arsin har aldrig blivit tagen i tjänst som stridsgas, främst på grund av sin brandfarlighet och att den inte är lika effektiv som till exempel fosgen. Däremot har ett flertal organiska arsiner som exempelvis lewisit använts i kemiska vapen.

Referenser

Se även
Aluminiumhydrid
Ammoniak
Fosfin

Arsenikföreningar
Hydrider
Malaise

Malaise är ett svenskt gothrockband från Uppsala som sägs ha startat genren electrogoth. Bandet har sedan starten släppt sina skivor på det svenska bolaget Memento Materia. De debuterade 1993 med minialbumet Secession som senare följdes upp med Fifty-Two Ways. Den enda ursprungliga medlemmen som finns kvar idag är sångaren och låtskrivaren Martin Danielsson.

Diskografi 

Svenska musikgrupper
Musikgrupper från Uppsala
Musikgrupper bildade 1993
Åsa Eriksson

Åsa Eriksson kan syfta på:

 Åsa Eriksson (politiker)
 Åsa Mogensen, tidigare Eriksson
Lummelunda kyrka

Lummelunda kyrka är en kyrkobyggnad  i Visby stift på Gotland och är församlingskyrka i Stenkyrka församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är uppförd av kalksten under medeltiden. Den består av ett romanskt långhus med kyrktorn i väster, samt ett större gotiskt kor i öster med nordlig sakristia. Långhus och torn uppfördes omkring 1200, då med ett mindre, eventuellt absidförsett, kor. Omkring mitten av 1300-talet påbörjades en stor ombyggnad med syfte att förnya och förstora hela kyrkan, endast koret kom dock till utförande. Sakristians datering är oklar, den omtalas tidigast 1739. Tornspiran är från 1636. De olika byggnadsepokerna tydliggörs i sydportalerna: långhusets romanska rundbågeportal och korets spetsbågiga perspektivportal med skulpterade kapitälband och vimperg. Långhusets fönster är förändrade under 1600- och 1800-talen. Trefönstergruppen i korets östmur är ursprunglig. Den tidigaste förändringen i interiören skedde vid 1200-talets senare del, då tornbågen vidgades och fick sin nuvarande utformning med ornamental målning. Vid arkitekt Åke Pornes restaurering 1960–1961 avlägsnades en västläktare och dopfunten placerades i tornbågen, vars målning framtagits. Vid samma tidpunkt fick långhuset sitt vinklade betongtak (med molndekor av konstnären Harald Norrby 1989), som då ersatte ett provisoriskt plant träinnertak, vilket skar av korets spetsiga triumfbåge. Koret täcks av ett tältvalv, vilket genom sina buktiga diagonaler fått en åttsidig form. Äldsta kalkmålningen är från 1250 och pryder tornbågen. Kalkmålningar från 1400-talet finns i både kor och långhus.

Inventarier
 Dopfunten är från 1200-talet och står under tornbågen.
 En träskulptur är från omkring 1500.
 Altartavlan är från 1663 och har nattvardens instiftelse som centralmotiv.
 Predikstolen från 1664 har målningar föreställande evangelisterna.

Bildgalleri

Orgel

1961 flyttades en orgel med 5 stämmor till kyrkan. Den flyttades 1988 till Hallshuks fiskekapell i Halls församling.
Nuvarande orgel byggdes 1989 av Septima Orgel AB i Umeå. Orgeln är elektrisk och alla stämmor kan disponeras fritt på 2 manualer och pedal.

Referenser

Tryckta källor

 Våra kyrkor, sidan 674, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 guteinfo
 på Gotland
 Orgelanders
 Stenkyrka församling
  (Fritt material varifrån denna artikel delvis är hämtad)

Externa länkar 
 

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Lyman Trumbull

Lyman Trumbull, född 12 oktober 1813 i Colchester, Connecticut, död 25 juni 1896 i Chicago, Illinois, var en amerikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1855-1873. Som ordförande i senatens justitieutskott 1861-1872 var han med om att påverka utformningen av det trettonde tillägget till USA:s konstitution som förbjuder alla former av slaveri med undantag för arbete som straffrättslig påföljd.

Trumbull arbetade 1829-1833 som lärare i Connecticut. Han studerade sedan i juridik och arbetade först som advokat i Georgia, sedan i Illinois. Han var delstatens statssekreterare (Illinois Secretary of State) 1841-1843. Han tjänstgjorde som domare i Illinois högsta domstol 1848-1853.

Trumbull tillträdde 1855 som senator för Illinois. Han representerade först demokraterna men bytte redan 1857 parti till republikanerna. Han efterträdde 1861 James A. Bayard, Jr. som ordförande i justitieutskottet.

USA:s president Andrew Johnson ställdes 1868 inför riksrätt. Som ordförande i justitieutskottet kände Trumbull oro över att presidenten inte fick en opartisk rättegång. Han röstade emot en fällande dom tillsammans med sex andra republikaner: William P. Fessenden, Joseph S. Fowler, James W. Grimes, John B. Henderson, Peter G. Van Winkle och Edmund S. Ross. Eftersom omröstningen annars följde partigränser, var det precis tillräckligt många republikaner för att demokraten Johnson frikändes. Ingen av de republikaner som hade röstat för att frikänna Johnson omvaldes. Trumbull efterträddes 1872 som ordförande i justitieutskottet av George F. Edmunds.

Trumbull bytte först parti till Liberal Republican Party och sedan igen till demokraterna. Han bytte 1894 parti en gång till, från demokraterna till Populistpartiet.

Källor

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Amerikanska republikaner
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från New London County
Födda 1813
Avlidna 1896
Män
William W. Eaton

William Wallace Eaton, född 11 oktober 1816, död 21 september 1898, var en amerikansk politiker och ledamot av USA:s senat och USA:s representanthus från Connecticut.

Tidigt liv
Eaton föddes i Tolland, Connecticut. Han gick i allmänna skolor och fick även privat undervisning. Därefter flyttade han till Columbia, South Carolina, för att ägna sig åt affärer. Han återvände till Tolland, studerade juridik och antogs till advokatsamfundet 1837, varpå han började arbeta som advokat. Han var tjänsteman i domstolarna i Tolland County 1846 och 1847.

Tidiga politiska uppdrag och juristkarriär
Eaton var ledamot av Connecticuts representanthus 1847-1848, 1853, 1863, 1868, 1870-1871 och 1873-1874. Han var talman 1853 och 1873, och var ledamot av Connecticuts senat 1859.

År 1851 hade han flyttat till Hartford, där han var tjänsteman i domstolarna för Hartford County 1851 och 1854. Han var också stadsjurist i Hartford 1857 och 1858. Eaton kandiderade utan framgång för Demokraterna till USA:s senat 1860. Han var domare och ordförande för stadens domstol i Hartford 1863 och 1864 samt från 1867 till 1872.

Kongressen och senare år
Eaton utsågs som demokrat till USA:s senat för att fylla vakansen orsakad av att William A. Buckingham hade avlidit och tjänstgjorde från den 5 februari 1875. Han valdes om till en hel mandatperiod som började den 4 mars 1875 och tjänstgjorde till den 3 mars 1881. Under två år av tiden i senaten var han ordförande för utrikesutskottet.

Eaton valdes också på hösten 1882 för Demokraterna till USA:s representanthus och tjänstgjorde en mandatperiod, från den 4 mars 1883 till den 3 mars 1885. Han kandiderade till omval 1884, men förlorade.

Efter tiden i representanthuset återupptog Eaton advokatyrket. Han avled i Hartford 1898 och begravdes på Spring Grove Cemetery.

Referenser
William Wallace Eaton i Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Ledamöter av USA:s senat från Connecticut
Personer från Tolland, Connecticut
Födda 1816
Avlidna 1898
Män
Andrew H. Burke

Andrew Horace Burke, född 15 maj 1850 i New York, död 17 november 1918 i Roswell, New Mexico, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten North Dakota 1891-1893.

Burke växte upp i Indiana och studerade vid Asbury College (numera DePauw University). Han gifte sig med Caroline Cleveland och paret fick två barn. Han flyttade 1880 till Dakotaterritoriet.

Burke efterträdde 1891 John Miller som guvernör i North Dakota. Han efterträddes två år senare av Eli C.D. Shortridge.

Burke gravsattes på South Park Cemetery i Roswell.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations webbplats
 State Historical Society of North Dakota
 Political Graveyard

Guvernörer i North Dakota
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från New York
Födda 1850
Avlidna 1918
Män
Alumner från DePauw University
Darwinopterus

Darwinopterus är ett släkte av flygödlor, upptäckta i Kina och namngivna efter biologen Charles Darwin. Släktet är känt från ett 20-tal fossila lämningar, som alla insamlats i Tiaojishanformationen, vilka härstammar från mellersta Juraperioden. Typarten, som också är den enda kända arten, uppvisar karaktärer från både långstjärtade (Rhamphorhynchoidea) och kortstjärtade (Pterodactyloidea) flygödlor, och har beskrivits som en övergångsfossil mellan dessa båda grupper.

Referenser 
Artikeln är översatt från engelskspråkiga Wikipedias artikel Darwinopterus, läst 2009-10-29, där följande källor anges:

Flygödlor
Pterosauria
Beridarebana

Beridarebana (även rännarbana eller rännebana) betecknar en typ av anläggning för hästtävlingar, tornerspel och andra förlustelser. 

Circus Maximus, uppförd i Rom på 500-talet f.Kr. är ett antikt exempel på rännarbana. Den grekiska motsvarigheten kallades hippodrom.

Mest känd i Sverige är troligen Beridarebanan, uppförd i det sedermera Kvarteret Beridarebanan vid Hötorget i Stockholm på 1620-talet. På 1670-talet uppfördes Beridarehuset i Ulriksdals slottspark utanför Stockholm. Nicodemus Tessin d.y. lade 1713 fram en plan för en beridarebana på Helgeandsholmen, vilken dock inte realiserades.

Se även
Beridare
Karusell (tornerspel)
Hippodrom

Hästkapplöpningsbanor
Byggnadstyper