kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fylum

Fylum (plural fyla), är en taxonomisk rang som används inom systematisk biologi för både pro- och eukaryota organismer. Inom djurriket används ordet stam istället för fylum, medan man inom växtriket och svampriket använder ordet division.

Taxonomisk rangordning är ett hierarkiskt system där arter förs samman i allt högre grupperingar baserat på släktskap, men där antalet tillgängliga grupperingar är begränsat. Ett fylum är den högsta naturliga grupperingen bland eukaryoter. Fylum indelas i sin tur i klasser. Flera fyla förs ibland samman till ett överfylum. Arter och artgrupper fördes tidigare samman i  grupper baserat enbart på morfologiska drag. Numera används DNA-analys.

I en äldre systematik användes benämningen "stam", men användningen av fylum har blivit allt vanligare. Stam var den högsta naturliga grupperingen av djur, och de indelades i klasser. Vissa stammar fördes dock samman till överstammar. Arter och artgrupper fördes till stammar baserat på morfologiska drag, och var inte baserade på DNA-analys. "Stam" användes enbart inom djurriket och motsvarades hos växtriket och svampriket av division. "Stam" skall inte förväxlas med det helt orelaterade begrepp som används om mikroorganismer och vissa försöksdjur (exempelvis "bakteriestam"). I sådana fall syftar "stam" på en genetiskt distinkt grupp inom en art ("strain" på engelska), inte någon högre taxonomisk rang.

Inom djurriket finns det över 35 fyla, exempelvis blötdjur (Mollusca), svampdjur (Porifera), nässeldjur (Cnidaria), plattmaskar (Platyhelmintes), rundmaskar (Nematoda), ringmaskar (Annelida), leddjur (Arthropoda), tagghudingar (Echinodermata) och ryggsträngsdjur (Chordata).

Etymologi 
Ordet fylum kommer från grekiskans phylon som betyder stam, släkt eller familj.

Referenser 

Taxonomi
Systematik
Zirkoniumlegeringar

Zirkoniumlegeringar, med tenn och/eller niob, ibland med mindre halter av järn, nickel, krom och syre, kännetecknas av god beständighet mot korrosion samt liten benägenhet att absorbera termiska neutroner (lågt neutrontvärsnitt). Detta gör materialet väl lämpat att användas till kapslingsrör för kärnbränsle och andra detaljer i reaktorhärden i vattenkylda kärnreaktorer, där det låga tvärsnittet för neutroner bidrar till god neutronekonomi samt mindre benägenhet för materialet att degraderas av den höga neutronstrålningen. Handeln med dessa typer av zirkoniumlegeringar är underställd icke-spridningsavtalet. I kokvattenreaktorer (BWR) används i huvudsak legeringen Zircaloy-2, som enligt ASTM:s specifikation ska innehålla 1,20-1,70 (vikt-)% Sn, 0,07-0,20 % Fe, 0,05-0,15 % Cr och 0,03-0,08 % Ni. Nya varianter med järnhalt något över den för Zircaloy-2 specificerade håller på att introduceras. Detta på grund av att högre järnhalt leder till lägre väteupptag. I tryckvattenreaktorer (PWR) har legeringen Zircaloy-4 historiskt använts. Den innehåller, till skillnad från Zircaloy-2, inte Ni. Både Zircaloy-2 och Zircaloy-4 innehåller O, typiskt omkring 1 %. Numera används vanligen Nb-innehållande zirkoniumlegeringar i tryckvattenreaktorer. Sådana används också i ryskdesignade reaktorer (VVER och RBMK) och i CANDU-reaktorer.

Vid tillverkning av kärnbränslet pressas och sintras urandioxid till ett keramiskt material. Urandioxiden pressas till fingertjocka kutsar med en täthet på cirka 10 g/cm³. Kutsarna förs in i kapslingsrör bestående av zirkoniumlegeringar, som till ca 97-99 % består av metallen zirkonium. Vattenkylning i reaktorer innehållande legeringen ökar kraven på att legeringen är motståndskraftig emot korrosion. Legeringens oxidation med vatten frigör vätgas som delvis diffunderar in i legeringen och formar zirkoniumhydrider. Dessa hydrider har en mindre densitet och är mekaniskt svagare än legeringen, ett fenomen som kallas väteförsprödning.

En av världens största tillverkare av kapslingsrör av zirkoniumlegeringar för kärnbränsle är det svenska företaget Sandvik AB, som redan på 1960-talet började tillverkning av sådana rör.

Källor 

 

Legeringar
Kärnteknik
Vida Guerra

Vida Guerra, född 19 mars 1974, är en kubanskfödd amerikansk fotomodell, skådespelare och sångerska. Som modell blev hon känd genom sin medverkan i amerikanska utgåvan av FHM magazine i december 2002. Därefter har hon gjort modelljobb för ett flertal andra herrmagasin.

Uppväxt 
Hon föddes i Havanna, Kuba, men flyttade tidigt till USA och till staden Perth Amboy, New Jersey. Under uppväxten fick hon bland annat modelljobb för simdräkter och medverkade även i några musikvideor.

Karriär
Modellkarriären tog fart då hon medverkade i FHM i december 2002. Enligt magasinet handlade omkring en tredjedel av de mail som de fick efter numret om just Vida Guerra, läsare som krävde att få se fler foton av henne. Magasinet arbetade därför mer med henne under de följande åren och hon blev bland annat "årets FHM-modell" 2004. Därefter har hon arbetat med många herrmagasin, bland annat DUB, Smooth, Escape och Open Your Eyes, ofta som omslagsflicka. 

Guerra har också medverkat i det spanska nöjesprogrammet El Gordo y la Flaca och i många musikvideor. 2005 var hon nummer 26 på "F.H.M'''s topp 100-lista över vackraste kvinnorna. Året därpå ställde hon upp för Playboy, för de första nakenbilderna. 2006 släppte hon sitt debutalbum, You Got Me''. Hon har också producerat egna kalendrar för simdräkter.

Externa länkar
 Ask Men Top 10 Women in Hip Hop

Referenser 

Födda 1974
Levande personer
Kvinnor
Amerikanska skådespelare
Amerikanska fotomodeller
Personer från Havanna
Kurt Lewin

Kurt Zadek Lewin, född 9 september 1890, död 12 februari 1947, var en tysk-amerikansk psykolog, en av de moderna pionjärerna inom socialpsykologi samt organisatorisk och tillämpad psykologi.

Lewin var från 1926 professor vid universitetet i Berlin, och från 1933 i USA. Han utgick från gestaltpsykologin, men kom efter hand att utforma sin egen besläktade inriktning, den så kallade fältteorin. Lewin kom med viktiga bidrag till förståelsen av bland annat motivation samt känslolivets och personlighetens psykologi. För socialpsykologin har han betytt särskilt mycket – han betraktas som grundaren av den moderna experimentella socialpsykologin, bland annat genom sina studier av gruppdynamik. Han var också en föregångsman för praktisk tillämpning av psykologiska principer, till exempel i arbetslivet.

Bland Lewins verk kan nämnas A Dynamic Theory of Personality (1935) och Principles of Topological Psychology (1936).

Lewin skapade metoden processmodell att använda inom förändringar av organisationer.

Källor 

Män
Födda 1890
Avlidna 1947
Tyska psykologer
Amerikanska psykologer
Dunja, du

Dunja, du är en västtysk schlagerlåt, skriven av Wolfgang Roloff och Hans Hee. Den spelades 1966 in av Ronny (Wolfgang Roloff) 1966. 

Bengt Sundström skrev en text på svenska vid namn "Vi ska gå hand i hand", som copyrightskyddades 1966. Med denna text spelade Gunnar Wiklund in låten, och släppte den på singel 1967 med "Jag ser en värld" som B-sida. Hans version blev också en hit på Svensktoppen i 20 veckor under perioden 14 april-25 augusti 1968, och toppade listan i fyra veckor.

Med denna text finns låten också inspelad med Vikingarna på albumet Kramgoa låtar 1999.

Källor

Fotnoter 

Svensktoppsmelodier 1968
Sånger 1966
Tyska sånger
Tyskspråkiga sånger
BDO International

BDO International är ett internationellt revisionsnätverk för revisionsbyråer som hjälper företag med rådgivning, revision, skatt och företagsservice. BDO står för grundarnas namn Binder, Dijker och Otte. Nätverket är registrerat i Belgien och huvudkontoret finns i Bryssel. BDO International har sammanlagt cirka 91 000 medarbetare fördelade på drygt 1 600 kontor i 160 länder. Den svenska verksamheten omfattar ca 750 anställda på ett 20-tal kontor. BDO grundades 1963.

BDO Sverige 
BDO Sverige är en del av BDO International, som är det femte största revisionsbyrånätverket i världen. 

BDO Sverige inriktar sig på att hjälpa ägarledda företag och arbetar också med noterade bolag, organisationer, föreningar och offentlig verksamhet. Företaget har sitt ursprung i en revisionsbyrå som grundades 1948 av Sten Erik Feinstein. 1973 blev företaget en del av nätverket BDO. Huvudkontoret finns på Sveavägen 53 i Stockholm. Styrelseordförande är Torbjörn Lundh och VD är Malin Nilsson. I Sverige har företaget cirka 750 medarbetare på ett 20-tal kontor runt om i landet.

Externa länkar
Officiell webbplats

Belgiska konsultföretag
Företag i Bryssel
Företag bildade 1963
Belgiska revisionsbyråer
Internationella revisionsbyråer
Riis

Riis är ett danskt efternamn, som burits av bland andra:

 Andreas Riis
 Annie Riis
 Arne Riis
 Bjarne Riis
 Claus Pavels Riis
 Jacob Riis, fotograf
 Jørgen Riis
 Nelson Riis
 Peder Riis

Danska efternamn
William Stanley (baronet)

Sir William Stanley, född 1548, död den 3 mars 1630 i Gent, var en engelsk krigare och partigängare.

Stanley fick sin militära utbildning i spansk tjänst under hertigen av Alba, deltog 1570-85 med utmärkelse i bekämpandet av upprorsrörelsen på Irland och stred därefter tappert i Nederländerna som befälhavare för av honom värvade irländska trupper i Elisabets tjänst, tills han i januari 1587 förrädiskt uppgav Deventer åt spanjorerna, tog tjänst hos dem och i Madrid verkade för en spansk invasion på Irland. Han var sedermera spansk guvernör i Mecheln.

Källor 

 

Engelska militärer under 1500-talet
Födda 1548
Avlidna 1630
Män
Baronetvärdiga personer
Theater (sång)

"Theater" hette Västtysklands låt i Eurovision Song Contest 1980, och sjöngs på tyska av Katja Ebstein. Det var Katja Ebsteins tredje deltagande i tävlingen, då hon tävlat för Västtyskland 1970 och 1971, med "Wunder gibt es immer wieder" respektive "Diese Welt", vilka båda slutat trea.

Låten startade som nummer 12 ut den kvällen (efter Norges Sverre Kjelsberg & Mattis Hætta med "Sámiid ædnan" och före Storbritanniens Prima Donna med "Love Enough For Two"). Vid slutet av omröstningen hade låten fått 128 poäng, och slutade på andra plats av 19.

Låten skrevs av Ralph Siegel-Bernd Meinunger, och handlar om clowner som får maskera sina känslor när de går upp på scenen, en situation som även råder för andra former av artister. Ralph Siegel medverkade också på scen, och spelade piano. Katja Ebstein spelade också in låten på engelska (som "It's Showtime"), franska ("Théâtre") och italienska ("Teatro").

Källor

 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter år
 Detaljerad information & sångtext, Diggiloo Thrush

Fotnoter 

Bidrag till Eurovision Song Contest 1980
Låtar av Bernd Meinunger
Låtar av Ralph Siegel
Musiksinglar 1980
Tysklands bidrag i Eurovision Song Contest
Tyskspråkiga sånger
Ermengarde av Anjou

Ermengarde av Anjou, född i Angers 1068, död 1 juni 1146, var genom äktenskap hertiginna av Akvitanien och hertiginna av Bretagne.  Hon gifte sig 1089 med hertig Vilhelm IX av Akvitanien och 1093 med hertig Alan IV av Bretagne. Hon var även känd som beskyddare av Fontevraudklostret. Hon var regent i Bretagne från 1096 till 1101.

Biografi
Hon var dotter till greve Fulko IV av Anjou och Hildegarde av Beaugency. Ermengarde fick en hög utbildning men var också religiös. Hon var intresserad av kyrkliga reformer och ville förhindra konfiskation av kyrkans egendom. Hon omtalades som en skönhet.

Hertiginna av Akvitanien

Hon gifte sig 1089 med hertig Vilhelm IX av Akvitanien. Relationen till hennes förste make Vilhelm var dålig; Vilhelm var konstant otrogen, och Ermengarde reagerade med häftiga vredesutbrott och gräl och lämnade ofta hovet för att isolera sig i kloster. Hennes humörsvängningar har lett till att vissa moderna forskare, som Marion Meade och Alison Weir, har bedömt att hon led av schizofreni och manodepression. Paret fick inga barn.

Hertiginna av Bretagne

År 1091 skickade Vilhelm henne tillbaka till hennes far och 1093 gifte fadern bort henne med Alan IV. Paret fick tre barn. Då Alan lämnade landet för att delta i första korståget 1096 övertog hon regeringen under hans frånvaro. Hon var sällan i Rennes utan föredrog Nantes. Hon gynnade många kloster, framför allt Fontevraud, och som beundrare av Sankt Bernard av Clairvaux favoriserade hon cisterciens-orden. 

Hennes man, som var en impopulär monark, tvingades abdikera 1112 och drog sig tillbaka till Redons kloster i Redon.

Senare liv
Ermengarde separerade från Alan och var från åtminstone 1116 bosatt i Fontevraults kloster. Där blev hon en vän med sin första mans andra fru Filippa av Toulouse, som hade flytt dit undan sitt äktenskap och sin otrogne make, och året efter att Filippa dött 1118, reste hon året till sin förste makes hov och krävde förgäves att bli erkänd som gemålshertiginna av Akvitanien. I oktober 1119 krävde hon inför påven Calixtus II i Reims att hon skulle erkännas som Vilhelms fru, att Vilhelm skulle tvingas skilja sig från sin mätress och bli exkommunicerad. Calixtus tillmötesgick dock inte hennes begäran. 

Ermengarde ska ha gjort en resa till Jerusalem, och återvänt tio år senare. Hon ska ha avlidit i klostret Sankta Anna i Jerusalem. Hon registrerades dock som avliden i Redons kloster, där hon också begravdes. Hon ska ha varit nunna vid tiden för sin död.

Referenser

 

Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1000-talet
Personer i Frankrike under 1000-talet
Avlidna 1146
Födda 1068
Franska hertiginnor
Franska nunnor
John Barnett

John Barnett, född den 15 juli 1802 i Bedford, död den 16 april 1890, var en engelsk tonsättare, farbror till John Francis Barnett. 

Barnett uppträdde redan 1813 på tiljan i London som sopranist, men ägnade sig efter förlusten av sin röst uteslutande åt komposition. Bland hans operor kan nämnas The Mountain Sylph, Fair Rosamond och Farinelli, varav den förstnämnda är hans mest berömda verk.

Källor

Externa länkar 

 

Engelska kompositörer
Brittiska operatonsättare
Brittiska musiker under 1800-talet
Personer från Bedford
Födda 1802
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Europaparlamentsvalet i Österrike 2004

Europaparlamentsvalet i Österrike 2004 ägde rum söndagen den 13 juni 2004. Drygt sex miljoner personer var röstberättigade i valet om de 18 mandat som Österrike hade tilldelats innan valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor, d’Hondts metod och en spärr på 4 procent för småpartier. Österrike var inte uppdelat i några valkretsar, utan fungerade som en enda valkrets i valet.

Valets stora skräll stod Hans-Peter Martins lista för. Partiet hade profilerat sig framför allt mot korruption och byråkrati. Det gav partiet nästan 14 procent av rösterna och två mandat. Valets två största partier blev nästan lika stora. Socialdemokraterna erhöll ungefär en tredjedel av rösterna och kunde därmed säkra sju mandat, samma antal som i valet 1999. Kristdemokratiska Österrikiska folkpartiet hamnade strax därefter med 32,70 procent av rösterna och sex mandat, ett mandat mindre än i föregående val. Även De gröna ökade signifikant, men det var inte tillräckligt för att ge utslag i mandatfördelningen. Valets förlorare var högerextrema Frihetspartiet (FPÖ) som tappade mer än 17 procentenheter av sitt väljarstöd och fyra av sina fem mandat. Därmed minskade FPÖ markant i väljarstöd för andra Europaparlamentsvalet i rad. Inget annat parti lyckades passera fyraprocentsspärren och erhålla mandat. Totalt minskade antalet mandat för Österrike med tre jämfört med valet 1999.

Valdeltagandet minskade markant med nästan sju procentenheter. Därmed uppgick det till 42,43 procent av de röstberättigade. Det var det dittills lägsta valdeltagandet i ett österrikiskt Europaparlamentsval. Valdeltagandet låg under genomsnittet för hela unionen och var lågt i jämförelse med valdeltagandet vid val till Österrikes parlament.

Valresultat

Se även 
 Europaparlamentsvalet 2004

Referenser

Noter 

2004 i Österrike
2004
Österrike
Jonas Wulfwenstierna

Jonas Wulfwenstierna, född 16 juli 1681 i Västergötland, död 12 december 1762, var en svensk friherre och ämbetsman.

Wulfwenstierna var riddarhussekreterare från och med 1710 års till och med 1731 års riksdag och skaffade sig stort anseende genom det utmärkta sätt som han skötte denna befattning under så krävande omständigheter, som frihetstidens första riksdagar medförde. Efter att under 40 år ha varit dömt till vanmakt eller overksamhet blev Riddarhuset då nämligen den främsta kraften i det svenska statslivet. Med skäl har han därför räknats till de så kallade "riksfäderna" under frihetstiden, vars statsskick han också redan under Karl XII:s tid skall ha varit med om att förbereda.

Även på den allmänna lagstiftningen utövade Wulfwenstierna ett stort inflytande, genom att han från 1724 var medlem av lagkommissionen, och tog aktiv del i fullbordandet av 1734 års allmänna lag och genomdrivandet i riksdagen av den. 1727 blev han efter förord från Riddarhuset kammarråd, och visade stor duglighet även på denna tjänst. Till sina politiska åsikter var Wulfwenstierna moderat mössa. År 1749 tog han avsked från kammarrådsämbetet och 1762 från lagkommissionen.

Jonas Wulfwenstierna var son till ryttmästaren vid Västgöta kavalleri Johan Persson Wulf som adlades Wulfwenstierna. Jonas Wulfwenstierna var först gift med Maria Gyllenkrook, dotter till Johan Gyllenkrook. I det äktenskapet blev han far till Johan Wulfwenstierna och Gustaf Wulfwenstierna. Dottern Anna Beata Wulfwenstierna gifte sig med Carl Magnus Adlermarck. Jonas Wilfwenstierna gifte sedan om sig med ärkebiskop Mattias Steuchius dotter Anna Steuch men fick inga barn i det äktenskapet.

År 1762 blev han friherre, men begärde och fick, då hans söner avlidit barnlösa före honom, överflytta denna värdighet till sin måg, lagmannen Carl Magnus Adlermarck. Han var kommendör av Nordstjärneorden.

Källor
 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska friherrar
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Födda 1681
Avlidna 1762
Män
Ugglan
Personer från Västergötland
Svenska kammarråd
Johan Wulfwenstierna

Johan Wulfwenstierna, född 18 november 1711, död 14 juni 1758 på Hällefors bruk, var en svensk ämbetsman. Han var son till Jonas Wulfwenstierna och bror till Gustaf Wulfwenstierna.

Wulfwenstierna var riddarhussekreterare 1741–1747 och kammarråd från 1747. Han skötte dessa befattningar på ett förtjänstfullt sätt. Under mössornas kamp mot hattväldet på 1740- och 1750-talen var Wulfwenstierna en av deras bästa riddarhustalare.

Källor

Svenska kammarråd
Svensk obetitlad adel
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Födda 1711
Avlidna 1758
Män
Ugglan
Argosy

Argosy var ett amerikanskt magasin publicerat av Frank Munsey. Magasinet betraktas allmänt som det första magasinet av kiosklitteratur-karaktär (engelska: pulp magazine). Magasinet publicerades från 1882 till 2006, med vissa avbrott. Innehållet under dessa år har varit varierande, men bland annat har det varit western och science fiction.

Argosy All-Story Weekly

1920 gick tidskriften All-Story Weekly ihop med The Argosy och den nya tidskriften fick namnet Argosy All-Story Weekly.

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1882
Gustaf Wulfwenstierna

Gustaf Wulfwenstierna, född 16 september 1714 i Stockholm, död 9 maj 1758 i Stralsund, Svenska Pommern, var en svensk diplomat.

Wulfwenstierna var son till Jonas Wulfwenstierna och bror till Johan Wulfwenstierna.

Wulfwenstierna var minister vid sachsiska hovet 1744–1747, och vann under denna tid i hög grad kung Fredrik II av Preussens vänskap. Han utsågs 1747 av sekreta utskottet till svensk minister i Sankt Petersburg under de förvecklingar, som uppkommit med Ryssland med anledning av kejsarinnan Elisabets upprördhet över Adolf Fredriks förbindelser med Hattpartiet. Redan 1748 förlorade han dock denna plats, eftersom kejsarinnan ställde som villkor för att återkalla den hänsynslöse ryske ministern i Stockholm, Johann Albrecht von Korff, att även det svenska sändebudet i Sankt Petersburg skulle återkallas. Wulfwenstierna blev då i stället minister i Preussen, och 1752 ville Adolf Fredrik utnämna honom till minister i Paris, men majoriteten i riksrådet gav platsen åt Ulrik Scheffer, och Wulfwenstierna fick stanna i Preussen. Vid pommerska krigets utbrott 1757 begav han sig till Stralsund.

Källor

Svensk obetitlad adel
Svenska diplomater under 1700-talet
Födda 1714
Avlidna 1758
Män
Ugglan
Diplomater från Stockholm
Europaparlamentsvalet i Österrike 1999

Europaparlamentsvalet i Österrike 1999 ägde rum söndagen den 13 juni 1999. Drygt 5,8 miljoner personer var röstberättigade i valet om de 21 mandat som Österrike hade tilldelats innan valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor, d’Hondts metod och en spärr på 4 procent för småpartier. Österrike var inte uppdelat i några valkretsar, utan fungerade som en enda valkrets i valet. Eftersom Österrike hade anslutit sig till EU 1995, mitt i en valperiod, hade landet hållit ett eget extrainsatt Europaparlamentsval 1996. Valet 1999 var således det första Europaparlamentsvalet i Österrike som hölls samtidigt som de andra medlemsstaterna.

Valets vinnare var Socialdemokraterna, som blev största parti och ökade med ett par procentenheter jämfört med valet 1996. Det gav partiet ytterligare ett mandat och därmed sju mandat totalt. Även kristdemokratiska Österrikiska folkpartiet, förra valets största parti, ökade något och kunde därmed behålla sina sju mandat. Dock ökade partiet inte tillräckligt mycket för att behålla positionen som största parti. Högerextrema Frihetspartiet (FPÖ) och liberala Liberales Forum var valets förlorare. FPÖ minskade med över fyra procentenheter och miste därmed ett mandat. Liberales Forum klarade inte av att passera fyraprocentsspärren och miste sitt enda mandat. Samtidigt ökade De gröna med ett par procentenheter, vilket gav partiet totalt två mandat. I övrigt klarade inget annat parti av att passera fyraprocentsspärren och vinna mandat.

Valdeltagandet rasade från 67,73 procent till 49,40 procent, vilket motsvarade en minskning på över 18 procentenheter. Det resulterade också i att nästan alla partier minskade i antal röster jämfört med valet 1996. Valdeltagandet låg därmed på ungefär samma nivå som för hela unionen i genomsnitt. Dock var valdeltagandet mycket lågt jämfört med valen till Österrikes parlament.

Valresultat

Se även 
 Europaparlamentsvalet 1999

Referenser

Noter 

1999 i Österrike
1999
Österrike
Wulfwenstierna

Wulfwenstierna är en svensk adlig ätt från Västergötland, som härstammar från ryttaren, 1678 ryttmästaren Johan Wulf (död 1708), som 1681 adlades med namnet Wulfwenstierna. Med hans son Jonas Wulfwenstierna utgick ätten 1762 på svärdssidan.

Medlemmar av ätten 
 Jonas Wulfwenstierna (1681–1762), ämbetsman, friherre
 Johan Wulfwenstierna (1711–1758), ämbetsman
 Gustaf Wulfwenstierna (1714–1758), diplomat

Källor

Svenska adelsätter
Ugglan
Arne Rinnan

Arne Rinnan, född 1940 i Oslo, är en norsk sjökapten. Han var kapten på lastfartyget M/S Tampa då hon i augusti 2001 påträffade ett sjunkande fartyg med över 400 människor ombord nära Julön, nordväst om Australien. Tampa tog ombord de nödställda i syfte att enligt internationellt erkänd sjörätt föra dessa, varav en del i mycket dålig kondition, till närmaste hamn och sjukhus. Australiska myndigheter ville dock inte låta Tampa komma in på australiskt territorialvatten. Rinnan skickade då ut nödsignal på grund av förhållandena ombord och satte kurs på Julön. Där möttes Tampa av beväpnad australisk militär, som bordade skeppet, och inte ville låta de nödställda gå i land, eftersom de då befarades söka asyl. Rinnan höll fast vid att de nödställda skulle föras iland och lyckades med stöd av rederiet och den norska regeringen till slut få i land samtliga nödställda levande trots Australiens vägran att ta emot dem. För denna insats förärades kapten Rinnan och hans besättning år 2002 Nansenpriset och fick även andra utmärkelser.

Källor 

Sjömän
Personer från Oslo
Födda 1940
Män
Levande personer
Personer i Norge under 1900-talet
Montecristo (cigarr)

Montecristo är ett cigarrmärke tillverkat av det kubanska tobaksmonopolet Habanos SA. Tillverkningen sker dels på Kuba, dels i Dominikanska republiken. 

Märket är namngivet efter Alexandre Dumas bok Greven av Monte Cristo.

Montecristo fanns tidigare som snus, tillverkat på licens av Scandinavian Premium Tobacco, men bytte år 2013 namn till Byron.

Kubanska cigarrmärken