FA-cupfinalen 1965

FA-cupfinalen 1965 spelades den 1 maj 1965 på Wembley Stadium. Det var 93:e året finalen spelades sedan starten, men den 84:e finalen (på grund av uppehållet vid världskrigen) samt den 37:e att spelas på Wembley. Den spelades mellan Liverpool, som vunnit ligamästerskapet året innan men förlorat sina två tidigare FA-cupfinaler (FA-cupfinalen 1914 och FA-cupfinalen 1950), och Leeds United, som vunnit division 2 och därmed uppflyttning säsongen innan men som spelade sin första FA-cupfinal. Tre säsonger tidigare hade Leeds varit endast en match från att bli nedflyttade till division 3, så deras andraplacering i ligan samt bedriften att nå sin första FA-cupfinal samma säsong var en anmärkningsvärd prestation, vilket också uppmärksammades i finalens matchprogram.
 
Matchen dominerades av Liverpool men de hade svårt att omsätta sitt spelövertag i mål. Liverpool vann dock rättvist med 2-1 efter förlängning då ställningen i matchen varit 0-0 vid ordinarie speltids slut. 

Detta var också första gången som en färgad spelare genom Albert Johanneson i Leeds, deltog i en FA-cupfinal.

Matchsummering

Utgången i finalen, den 20:e finalen efter kriget, var på förhand oviss. Med fjolårets (1963/64) meriter som grund skulle Liverpool såsom ligamästare varit favoriter, medan Leeds spelade i och vann Division 2. Baserat på resultaten under säsongen (1964/65) så talade mycket för Leeds, dels hade Leeds slutat tvåa i ligan därn Liverpool enbart blivit sjua, dels hade Leeds i semifinalen slagit ut ligamästarna Manchester United. 

Matchen är också ihågkommen genom at det var första gången som en färgad spelare genom Leeds vänsterytter Albert Johanneson deltog i en FA-cupfinal. 

Liverpool inledde matchen bäst, laget hade rutin inte bara från tre års spel i division 1 utan även ett år med europeisk cupfotboll, och spelade med självförtroende, finess och fantasi.  Leeds, med ett mycket ungt lag som saknade erfarenhet från matcher av det här slaget, spelade stelt och spelarna var märkbart tyngda av stunden allvar. Laget kom ofta på mellanhand, defensivt var Leeds dock mycket starka, men de saknade tyngd och fantasi i anfallsspelet, då de drog sig tillbaka för djupt och anfallsspelet därmed blev begränsat till långbollar där Peacock stångades ensam mot övermäktigt motstånd. Mittfältsduon med Collins och Bremner fungerade inte som normalt utan deras djupledspassningar i mitten fångades enkelt upp av Yeats och Tommy Smith i Liverpools försvar. 

Liverpool, å andra sidan, dominerade och styrde spelet och gick konstant framåt, där speciellt St. John och Hunt utstrålade kraft och energi och varje anfall såg farligt ut, men där Leeds dock till slut lyckades avvärja. Leeds målvakt Sprake gjorde en strålande match och höll sitt lag kvar i matchen genom ett flertal kvalificerade räddningar och ställningen i matchen var därmed 0-0 vid den ordinarie speltidens slut (90 minuter) och förlängning fick tillgripas.

Tre minuter in i förlängningen så spräcktes slutligen dödläget och det var Liverpool som gjorde målet. Vänsterbacken Gerry Byrne, som spelade större delen av matchen med ett brutet nyckelben, drev ned bollen mot kortlinjen och slog ett inlägg som Hunt nickade i mål för 1-0. Men det dröjde inte länge innan Leeds överraskande utjämnade till 1-1 på ett av lagets fåtaliga riktiga anfall i matchen, Charlton nickade ned en hög boll till Bremner som sköt bollen otagbart i krysset på halvvolley. Tre minuter senare avgjorde dock Liverpool finalen då St. Johns slängde sig och nickade in 2-1 på Callaghans låga inlägg från höger.

Det blir inga fler mål i matchen utan Liverpool vinner med 2-1 och blir därmed FA-cup mästare 1965.

Matchfakta

Vägen till  Wembley

Liverpool

Leeds United

Referenser

Noter 

1965 i Storbritannien
1965
Fotbollssäsongen 1964/1965
Fotboll i London
Liverpool FC
Leeds United FC
London under 1900-talet
Sportevenemang i London