Bokbål i Nazityskland

Bokbålen i Nazityskland utgjorde ett klimax i den nationellt proklamerade aktionen mot "otyskhet" som anslagits av Tyska studentkåren. Det anordnades ett flertal bokbål 1933 och framåt, där verk av författare som ansågs opassande för naziregimen och nazistisk ideologi kastades i elden. Den 6 april 1933 gav Tyska studentkåren, då kontrollerat av Nationalsocialistiska tyska studentförbundet, klartecken till en nationell rensning av "otysk litteratur" och 10 maj samma år ägde de första bokbålen rum.

Nationell kampanj för bokbränning 

Den 6 april 1933 utropade den Tyska studentkårens nationella avdelning för press och propaganda en landsomfattande aktion mot "otysk litteratur". Denna aktion nådde sitt klimax med bokbålen som skulle rena (säubern) Tyskland. Studentkårens lokalavdelningar hade till uppgift att förse media med pressmeddelanden och färdigskrivna artiklar. De skulle även förmå välkända nazistiska företrädare att tala vid offentliga möten och förhandla om sändningstid i radio. Den 8 april presenterade studentkåren tolv teser som skulle anknyta till det bokbål som hade ägt rum under Wartburgfesten på 300-årsdagen av Luthers 95 teser den 18 oktober 1817. De tolv teserna uppmanade till aktion för ett renat nationellt språk och en renad nationell kultur. Budskap kablades ut genom affischer och plakat som gick till attack mot "judisk intellektualism". De förfäktade samtidigt behovet av att "rena" det tyska språket och den tyska litteraturen och beskrev universitetens centrala roll för tysk nationalism. Kampanjen motiverades av studenterna som ett svar på en världsomspännande judisk konspiration mot Tyskland och smutskastning av tyska värden. 

Sedan medlemmar ur Tyska studentkåren och Nationalsocialistiska tyska studentförbundet den 6 maj 1933 genomfört en attack mot Magnus Hirschfelds forskningsinstitut, Institut für Sexualwissenschaft i centrala Berlin, fördes institutets bibliotek och arkiv under fackeltåg på kvällen den 10 maj till Opernplatz. Liknande fackeltåg genomfördes av nationalistiska studenter i de flesta tyska universitetsstäder och riktade sig mot vad man kallade "otyskheten". Med rituellt hållna föreskrifter skulle höga nazistiska företrädare, professorer, rektorer och studentledare hålla tal. Väl framme vid mötesplatserna började ceremonierna. Studenterna kastade den stulna litteraturen och forskningen, liksom andra oönskade böcker i elden. Musik spelades, sånger sjöngs och besvärjelser förkunnades. I Berlin deltog nära 40 000 människor på Opernplatz för att lyssna till Joseph Goebbels tal. Inför den entusiastiska folksamlingen förkunnade han ett Nej till dekadens och moraliskt förfall! /.../ Ja till anständighet och moral inom familjen och i staten!. Uppåt 20 000 böcker och tidskrifter samt 5 000 bilder förstördes under den symboliska aktionen med dess djupt olycksbådande innebörd. Grunden för ett decennium av statlig censur och kulturell kontroll lades. 

Alla bokbål genomfördes dock inte den 10 maj, vilket från början var den Tyska studentkårens plan. Somliga måste skjutas upp ett par dagar på grund av regn och vissa hölls först på midsommar den 21 juni. "Aktionen mot otyskheten" genomfördes i 34 universitetsstäder och blev en propagandamässig framgång för nazisterna som uppmärksammades på bred front i media. Bland annat från Berlin följdes talen, sångerna och bokbålens ceremoniella utrop och besvärjelser via radio av otaliga tyskar.

Författare vars böcker brändes 
Bland de författare vars böcker brändes av studenterna fanns barnboksförfattare som Lisa Tetzner och proletärförfattare som Martin Andersen Nexø; dramatiker som Bertolt Brecht och idéhistoriskt inflytelserika personer som Karl Marx; politiska motståndare som Theodor Heuss och kända pacifister som Bertha von Suttner; pacifistiska språkrör som tidskriften Die Weltbühne och psykoanalytiker som Sigmund Freud; sexologer som Magnus Hirschfeld och amerikanska krigsskildrare som Ernest Hemingway; judiska berättare som Franz Kafka och naturvetenskapligt inriktade forskare som Albert Einstein. Även verk av en betydligt äldre, radikal poet som Heinrich Heine brändes. I dramat Almansor (1820-21) hade Heine över hundra år tidigare formulerat följande förutseende replik:

Ett urval av författare vars böcker brändes 
Här listas ett antal författare vars verk brändes av nazisterna i bokbålen under 1933.

A
 Max Adler
 Sholem Asch
B
 Julius Bab
 Isaak Babel
 Michail Bakunin
 Angelica Balabanoff
 Béla Balázs
 Henri Barbusse
 Max Barthel
 Otto Bauer
 Vicki Baum
 August Bebel
 Johannes R. Becher
 Max Beer
 Richard Beer-Hofmann
 Walter Benjamin
 Eduard Bernstein
 Franz Blei
 Ernst Bloch
 Wilhelm Blos
 Waldemar Bonsels
 Bertolt Brecht
 Max Brod
 Ferdinand Bruckner
 Nikolaj Bucharin
C
 Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi
 Richmal Crompton
D
 Eugène Dabit
 Julius Deutsch
 Wilhelm Dittmann
 Otto Dix
 Theodore Dreiser
 Alfred Döblin
E
 Kasimir Edschmid
 Ilja Ehrenburg
 Albert Ehrenstein
 Albert Einstein
 Kurt Eisner
 Friedrich Engels
 Hanns Heinz Ewers
F
 Alexander Fadejev
 Konstantin Fedin
 Lion Feuchtwanger
 Vera Figner
 Marieluise Fleißer
 Friedrich Wilhelm Foerster
 Leonhard Frank
 Sigmund Freud
 Alfred Fried
G
 Hellmut von Gerlach
 André Gide
 Fjodor Gladkov
 Ernst Glaeser
 Yvan Goll
 Maksim Gorkij
 George Grosz
H
 Maximilian Harden
 Jaroslav Hašek
 Walter Hasenclever
 John Heartfield
 Werner Hegemann
 Heinrich Heine
 Ernest Hemingway
 Georg Hermann
 Hermann Hesse
 Theodor Heuss
 Rudolf Hilferding
 Magnus Hirschfeld
 Ödön von Horvath
I
 Ilja Ilf
 Vera Inber
 Vsevolod Ivanov
J
 Heinrich Eduard Jacob
 James Joyce 
 Franz Jung
K
 Franz Kafka
 Georg Kaiser
 Erich Kästner
 Valentin Katajev
 Karl Kautsky
 Helen Keller
 Alfred Kerr
 Irmgard Keun
 Egon Erwin Kisch
 Kurt Kläber
 Aleksandra Kollontaj
 Karl Korsch
 Karl Kraus
 Michail Kuzmin
L
 Gustav Landauer
 Ferdinand Lassalle
 Vladimir Lenin
 Theodor Lessing
 Alexander Lernet-Holenia
 Karl Liebknecht
 Wilhelm Liebknecht
 Jack London
 Georg Lukács
 Anatolij Lunatjarskij
 Rosa Luxemburg
M
 Heinrich Mann
 Klaus Mann
 Thomas Mann
 Ludwig Marcuse
 Karl Marx
 Vladimir Majakovskij
 Franz Mehring
 Gustav Meyrink
 Ludwig von Mises
 Erich Mühsam
 Hermann Müller
 Robert Musil
N
 Aleksandr Neverov
 Martin Andersen Nexø
 Gustav Noske
 Ernst Erich Noth 
O
 Franz Oppenheimer
 Carl von Ossietzky
P
 Anton Pannekoek
 John Dos Passos
 Erwin Piscator
 Alfred Polgar
 Hugo Preuss
 Marcel Proust
R
 Gustav Radbruch
 Walther Rathenau
 John Reed
 Gustav Regler
 Wilhelm Reich
 Eugen Relgis
 Erich Maria Remarque
 Ludwig Renn
 Karl Renner
 Joachim Ringelnatz
 Aleksandr Tarasov-Rodionov
 Romain Rolland
 Joseph Roth
S
 Nelly Sachs
 Felix Salten
 Arthur Schnitzler
 Anna Seghers
 Aleksandr Serafimovitj
 Upton Sinclair
 Fjodor Sologub
 Josef Stalin
 Carl Sternheim
 Otto Suhr
 Bertha von Suttner
T
 Lisa Tetzner
 Paul Tillich
 Ernst Toller
 B. Traven
 Lev Trotskij
 Kurt Tucholsky
V
 Theodoor Hendrik van de Velde
 Heinrich Vogeler
W
 Jakob Wassermann
 Erich Weinert
 Grete Weiskopf
 H.G. Wells
 Franz Werfel
 Karl Wittfogel
 Friedrich Wolf
Z
 Clara Zetkin
 Grigorij Zinovjev
 Émile Zola
 Arnold Zweig
 Stefan Zweig

Avnazifiering 

År 1946, när det allierade kontrollrådet hade tagit makten i Tyskland efter andra världskrigets slut, sammanställdes en lista på över 30 000 opassande boktitlar med nazistisk karaktär. Det var allt från skolböcker till poesi, liksom över hundra år gamla verk som general Carl von Clausewitz Om kriget. De beslagtogs och förstördes i miljontal. Företrädare för det militära direktoratet erkände att handlingen i sak inte skilde sig från nazisternas bokbål. Konstverk som gav uttryck för nazistisk dominans och militarism mötte samma censur. De förbjöds och togs bort från det offentliga rummet. Utfärdade direktiv kunde tolkas vitt och brett, vilket medförde att tusentals målningar förstördes och ännu fler skickades till förvaring i USA. Där finns de än idag.

Se även 
 Bokbål
 Tyska studentkåren
 Nationalsocialistiska tyska studentförbundet
 Konst och kultur i Nazityskland

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 Jürgen Serke: Die verbrannten Dichter. Berichte, Texte, Bilder einer Zeit. (Beltz & Gelberg, Weinheim und Basel 1977) 
 Volker Weidermann: Das Buch der verbrannten Bücher. (Kiepenheuer & Witsch, Köln 2008)

Externa länkar

 Böcker i ämnet på svenska bibliotek. (libris.kb.se)
 Autoren| Bibliothek verbrannter Bücher. 
 Bannlysta böcker. Online-publicerad lista över skrifter förbjudna av nazister. berlin.de (tyska)
 When Books Burn. library.arizona.edu

Listor på tyska över brända böcker och förbjudna författare
 Lista över de böcker som brändes 1933, på Tyskspråkiga Wikipedia 
 Lista över författare som förbjöds under nazisternas tid, på Engelskspråkiga Wikipedia 

1933 i Tyskland
Tysk litteratur
Litteraturåret 1933
Nazityskland
Politikåret 1933
Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet
Förstörelse