kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
August Gottlieb Spangenberg

August Gottlieb Spangenberg, född den 25 juli 1704 i Klettenberg i Harz, död den 18 september 1792 i Berthelsdorf, var en tysk biskop, ledare av brödraförsamlingen i Herrnhut.

Spangenberg kom som fattig student i Jena i Buddeus hus under pietistiska inflytelser, som föranledde honom att från juridikens studium övergå till teologins. Från mystisk-teosofiska svärmerier vanns han 1727 genom beröring med herrnhutarna och deras huvudman, Zinzendorf, och blev därefter medelpunkten för en krets av herrnhutiskt påverkade studenter i Jena, där han från 1729 som magister föreläste.

Åren 1732-33 vistades han i Halle som Francke den yngres medhjälpare vid ledningen av barnhuset där, men skildes från denna plats sistnämnda år i samband med brytningen mellan Halle och Herrnhut och ingick då i brödraförsamlingen. Åren 1733-62 uppehöll han sig till största delen i Amerika och lade därunder med stor organisatorisk skicklighet grunden till den amerikanska brödraprovinsen. Efter Zinzendorfs död kallades han 1762 till dennes efterträdare som biskop i brödraförsamlingen och ledde de trettio följande åren dess utveckling.

Med mild och lugn fasthet bilade han alla praktiska och teoretiska strider samt dämpade de svärmiska tendenserna. Därigenom ävensom genom sitt arbete Idea fidei fratrum oder kurzer Begriff der christlichen Lehre in den evangelischen Brüdergemeinen (1779, svensk översättning 1782), en sammanfattning av herrnhutarnas trossatser, kan han kallas församlingens andre stiftare. Han skrev även Leben Zinzendorfs (5 delar, 1772-75) samt flera andliga sånger.

Källor 
 

Födda 1704
Avlidna 1792
Män
Personligheter inom brödraförsamlingen
Tyska teologer
Alumner från Jena universitet
Akadiska äpplen

Akadiska äpplen syftar på äppelsorter som europeiska invandrare tog med sig till akadien i nya världen, där det inte växte äpplen vilt. Det är ofta i samband med just äpplen som uttryck som acadian påträffas.

Cidertillverkning i Akadien
Äpplen användes inte i första hand för att ätas, utan främst till framställning av starkcider. Precis som viner ofta kan ha olika karaktär beroende på vilken sorts druvor som ingår, så blandades ofta olika äpplen för att ge rätt karaktär på cidern. Ända sedan romarrikets tid så hade européerna känt till ympning som ett sätt att förädla äpplen, men de träd man tog med sig från Europa hade dålig tolerans mot vädret i New England. Flertalet akadiska äppelträd härstammar därför från sådda frön (seedling trees pippins). 

Detta hortikulturella arv förädlades under över 300 år fram till slutet av 1800-talet när nya invandrargrupper och industrialiseringen gjorde att öl övertog ciderns popularitet i Nordamerika. Även om det ursprungligen inte fanns några äpplen i Nordamerika går det därför ändå att tala om inhemskt amerikanska äpplen som skiljer sig från europeiska äpplens historia.

Se även
Akadien

Externa länkar
 Bild

Äpplen
Goda råd

Goda råd eller Good Advice kan avse:

Goda råd (film, 2001) – en amerikansk film från 2001 (originaltitel: Good Advice)
Goda råd (film, 2008) – en svensk film från 2008
Good Advice (TV-serie) – en amerikansk TV-serie 1993-1994
Louis Spangenberg

Louis Spangenberg, född den 11 maj 1824 i Hamburg, död den 17 oktober 1893, var en tysk målare, son till Georg August Spangenberg, bror till Gustav Spangenberg.

Spangenberg var till en början arkitekt och järnvägsingenjör, studerade från 1846 landskaps- och arkitekturmåleri på flera ställen i Tyskland samt i Bryssel och Paris. Efter vidsträckta resor slog han sig ned i Berlin 1857. Han målade landskap från Nord-Tyskland (flera i Hamburger Kunsthalle) samt från Grekland och Italien, stiliserade bilder av sträng, allvarlig hållning. I tekniska högskolan i Charlottenburg målade han som väggbilder en serie byggnadsminnen från forntiden. Monumentala landskap utförde han även i Bergakademien i Berlin.

Källor 

 

Tyska landskapsmålare
Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska ingenjörer
Väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1824
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Robert Gradmann

Robert Gradmann, född 18 juli 1865, död 16 september 1950, var en tysk geograf.

Gradmann var 1901-1919 bibliotekarie, från 1914 även professor vid universitetet i Tübingen, 1919 professor vid universitetet i Erlangen. Bland Gradmanns många arbeten märks Pflanzenleben der Schwäbischen Alb (2 band, 1898), Getreidebau im deutscen und römischen Altertum (1909), Siedlungsgeographie des Königreichs Würtemberg (1913-1914), samt Süddeutschland (2 band, 1931). Det sistnämnda har sett som en av sin tids främsta regionalgeografiska verk.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Tyska geografer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer från Baden-Württemberg
Födda 1865
Avlidna 1950
Män
Svensk uppslagsbok
Gustav Spangenberg

Gustav Adolf Spangenberg, född den 1 februari 1828 i Hamburg, död den 19 november 1891, var en tysk målare, son till Georg August Spangenberg, bror till Louis Spangenberg.

Spangenberg studerade i Hamburg för Hermann Kauffmann, därefter vid konstindustriella skolan i Hanau, sedan i Antwerpen och Paris och slog sig efter en vinter i Italien ned i Berlin 1858. Han målade till en början små genrebilder, från vilka han öfvergick till större historiska ämnen, mestadels från reformationstiden och gärna hållna i ett framställningssätt, som ansluter sig till gamla tyska mästare. 

Bland hans målningar märks Luther i sin familjekrets (1866, Leipzigs museum), Luthers intåg i Worms, berömd för kraftfull figurkarakteristik, Dödens tåg (en variant av de gamla dödsdansframställningarna, 1876, Berlins nationalgalleri), allegorierna Vid skiljovägen (1878) och Irrblosset (1879), Kvinnorna vid Kristi grav (1880) och Valpurgisnatt (Kunsthalle i Hamburg). Han utförde som väggbilder De fyra fakulteterna i universitetet i Halle, där han 1888 blev filosofie hedersdoktor.

Källor

Noter

Tyska målare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1828
Avlidna 1891
Män
Caracara cheriway

Caracara cheriway (Caracara cheriway) är en fågel i familjen falkar. Den förekommer från södra USA via delar av Västindien och Centralamerika till norra Peru och nordligaste Brasilien. Arten behandlas dock allt oftare som en del av Caracara plancus, som då får det svenska trivialnamnet tofskarakara.

Utseende och läten 
Karakaror är stora falkar med breda och rundade vingar. Denna art är relativt stor (49–58 cm) med fyrkantigt huvud, lång hals och långa ben. I flykten glidflyger den med något sänkta vingar och formar som ett kort med sin långa hals och långa stjärt och sina raka, breda vingar. Fjäderdräkten är karakteristisk: mörkbruna vingar med vita vingspetsar, vitt huvud med svart hjässa och vit stjärt med svart ändband. I ansiktet syns utbredd vaxhud som kan ändra färg från rött till grått. Fågeln är mestadels tystlåten, men yttrar ibland låga kväkande ljud.

Utbredning och systematik 
Arten behandlas traditionellt antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Caracara cheriway pallidus – förekommer på Islas Marías (utanför västra Mexiko)
 Caracara cheriway audubonii – förekommer i södra USA till västra Panama, Kuba och Isla de la Juventud
 Caracara cheriway cheriway – förekommer i östra Panama, Colombia och Ecuador till norra Peru och från Colombia till Venezuela, Guyanaregionen och allra nordligaste Brasilien, Aruba och Trinidad

Tillfälligt har den påträffats i Jamaica. Arten har även observerats i Europa, bland annat i Sverige, men inte någonstans har det ännu bedömts sannolikt att fågeln nått dit på naturlig väg.

Tidigare behandlades den och Caracara plancus genomgående som två olika arter, sydlig och nordlig tofskarakara, baserat på studier. Vissa gör det fortfarande. Sedan 2021 har både tongivande eBird/Clements och International Ornithological Congress slagit ihop dem till en och samma art, tofskarakara (C. plancus), efter nya studier som visar på klinal övergång mellan populationerna. Vissa, som IUCN och BirdLife International behandlar dem alltjämt som skilda arter.

Levnadssätt 
Arten hittas i halvöppna låglänta områden, från buskmarker till prärier och jordbruksbygd. Där ses den vanligen i par flyga lågt eller gå på marken på jakt efter föda. Den patrullerar ofta vägar tidigt på morgonen på jakt efter as innan gamarna börjar flyga, men tar även levande föda som insekter, fisk, reptiler, groddjur fåglar och däggdjur.

Häckning 
Boet placeras i en buske, en palm eller ett träd. Däri lägger den en till två kullar med ett till fyra ägg som ruvas i 30–33 dagar. Efter ytterligare 42–56 dagar är ungarna flygga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till två miljoner häckande individer.

Noter

Externa länkar

Falkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Guadalupekarakara

Guadalupekarakara (Caracara lutosa) är en utdöd fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar. Fågeln förekom tidigare på Guadalupeön som tillhör Mexiko. Den sista rapporten är från år 1903. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Noter

Externa länkar 

Falkfåglar
Tofskarakara

Tofskarakara (Caracara plancus) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar. Fram tills nyligen behandlades den som två arter, nordlig och sydlig tofskarakara.

Utseende och läten 
Karakaror är stora falkar med breda och rundade vingar. Denna art är relativt stor (49–58 cm) med fyrkantigt huvud, lång hals och långa ben. I flykten glidflyger den med något sänkta vingar och formar som ett kort med sin långa hals och långa stjärt och sina raka, breda vingar. Fjäderdräkten är karakteristisk: mörkbruna vingar med vita vingspetsar, vitt huvud med svart hjässa och vit stjärt med svart ändband. I ansiktet syns utbredd vaxhud som kan ändra färg från rött till grått. Fågeln är mestadels tystlåten, men yttrar ibland låga kväkande ljud.

Utbredning och systematik 
Tofskarakaran förekommer från södra USA söderut till Eldslandet och Falklandsöarna i Sydamerika. Den delas in i två till fyra underarter med följande utbredning:
 Caracara plancus pallidus – förekommer på Islas Marías (utanför västra Mexiko)
 Caracara plancus audubonii – förekommer i södra USA till västra Panama, Kuba och Isla de la Juventud
 Caracara plancus cheriway – förekommer i östra Panama, Colombia och Ecuador till norra Peru och från Colombia till Venezuela, Guyanaregionen och allra nordligaste Brasilien, Aruba och Trinidad
 Caracara plancus plancus – förekommer i Amazonflodens avrinningsområde till östra Peru, Tierra del Fuego och Falklandsöarna

Underarterna pallidus och audubonii inkluderas ofta i cheriway. Tidigare behandlades den som två olika arter, sydlig och nordlig tofskarakara (Caracara plancus respektive Caracara cheriway) baserat på studier. Vissa gör det fortfarande. Sedan 2021 har den dock slagits ihop till en och samma art efter nya studier som visar på klinal övergång mellan populationerna.

Tillfälligt har den påträffats i Jamaica. Arten har även observerats i Europa, bland annat i Sverige, men inte någonstans har det ännu bedömts sannolikt att fågeln nått dit på naturlig väg.

Levnadssätt 
Tofskarakaran hittas i halvöppna låglänta områden, från buskmarker till prärier och jordbruksbygd. Där ses den vanligen i par flyga lågt eller gå på marken på jakt efter föda. Den patrullerar ofta vägar tidigt på morgonen på jakt efter as innan gamarna börjar flyga, men tar även levande föda som insekter, fisk, reptiler, groddjur fåglar och däggdjur.

Häckning 
Boet placeras i en buske, en palm eller ett träd. Däri lägger den en till två kullar med ett till fyra ägg som ruvas i 30–33 dagar. Efter ytterligare 42–56 dagar är ungarna flygga.

Status och hot 
IUCN bedömer hotstatus för cheriway (inklusive pallidus och audubonii) och plancus var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Svart karakara

Svart karakara (Daptrius ater) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utsseende 
Svart karakara är en kråkstor rovfågel med helsvart fjäderdräkt, utom lysande vitt på övergumpen, bjärt gult bart ansikte och gula ben. Arten liknar rödstrupig karakara, men det svarta är mer utbrett.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Daptrius. Den förekommer från Guyanaregionen och södra Venezuela till norra Bolivia och Amazonas i Brasilien.

Levnadssätt 
Svart karakara hittas vanligen kring skogsbryn och floder. Den ses mest förflytta sig i par eller grupper, ofta nära människan i jordbruksmarker eller flodnära städer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet är dock relativt litet, uppskattat till mellan 1 000 och 10 000 individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Rävfalk

Rävfalk (Falco alopex) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende och läten 
Rävfalken är en storvuxen släkting till tornfalken med långa spetsiga vingar och lång stjärt. Grundfärgen är djupt roströd, med tunna svarta strimmor. I flykten syns att vingarna är roströda och svarta ovan, medan undersidan är ljus. Arten liknar vitögd falk, men är slankare och mer rostfärgad, med roströd bandning snarare än i grått i stjärten. Lätet är ett upprört "kree".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer bland steniga kullar och klyftor i Afrika söder om Sahara. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rävfalken hittas kring klippor och andra steniga områden i torr savann. Där ses den vanligen i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 10 000 och 100 000 individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Seychellfalk

Seychellfalk (Falco araeus) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende och läte 
Seychellfalken är en mycket liten (15–23 cm) rost- och beigefärgad falk. Ovansidan är mycket mörkt rostbrun, på huvudet ännu mörkare, och undersidan enfärgat och ostreckat beige. I flykten ter den sig långstjärtad. Ungfågeln liknar den adulta fågeln, men har ljusare huvud samt streckad och fläckad undersida. Lätet är ett vasst och snabbt "ki ki ki ki".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer endast lokalt i ögruppen Seychellerna. IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Referenser

Externa länkar 

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Seychellerna
Skifferfalk

Skifferfalk (Falco ardosiaceus) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende och läte 
Skifferfalken är en medelstor grå falk med tydligt gult i en ring runt ögat och även på näbbroten. Fågeln är rätt enfärgad, men i flykten syns att vingarna är tvärbandade. Lätet är ett upprepat och vibrerande "krrrr". Arten liknar sotfalken, men har mycket kortare bandade vingar och ett mer fyrkantigt huvud. Även dickinsonfalken är lik, men skiljs lätt på enfärgat grå fjäderdräkt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på savanner och i skogsmarker i Afrika söder om Sahara. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Skifferfalken hittas i öppet skogslandskap och savann, ofta i områden där palmer förekommer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Brunfalk

Brunfalk (Falco berigora) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende 
Brunfalken är en storhövdad falk med varierande brunaktig fjäderdräkt, från mörkt chokladbrun till rödaktig och brungul. I alla dräkter har den ett mörkt mustaschstreck, påfallande långa obefjädrade ben och en fint tvärbandad stjärt. Mörka fåglar kan misstas för svartfalk som har fjädrar på benen samt ett mer kantigt och kraftigt utseende. Under glidflykt håller den sina vingspetsar något uppåt.

Utbredning och systematik 
Brunfalken förekommer på Nya Guinea och i Australien. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Falco berigora novaeguineae – förekommer på östra och centrala Nya Guinea och i kusttrakter i norra Australien
 Falco berigora berigora – förekommer i Australien (utom i den sydvästra delen) och på Tasmanien
 Falco berigora occidentalis – förekommer i sydvästra och västra centrala Australien

Underarten occidentalis inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Brunfalken är en vanlig fågel på landsbygden. Den ses ofta sitta på ledningar och stolpar. Populationerna tenderar att röra sig efter tillgång på föda och vatten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i australiska regionen
Nankinfalk

Nankinfalk (Falco cenchroides) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende 
Nankinfalken är en liten och slank falk med varmbrun ovansida, ljus undersida och ett mörkt stjärtband. Hanen har grått huvud, honan mer rostfärgat.

Utbredning och systematik 
Nankinfalk delas in i två underarter med följande utbredning:
 Falco cenchroides cenchroides – förekommer i Australien. Vintertid förekommer den också från Nya Guinea till Java och Moluckerna
 Falco cenchroides baru – förekommer i bergsskogar på västra centrala Nya Guinea

Levnadssätt 
Nankinfalken är en vanlig fågel i jordbruksbygd och gräsmarker. Den ses ofta ryttla på jakt efter olika sorters små byten som insekter och gnagare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Sotfalk

Sotfalk (Falco concolor) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende
Sotfalken är en mycket elegant falk, 32–37 cm lång och med en vingbredd på 78–90 cm. Med sina långa spetsiga vingar, långa stjärt och smäckra kropp påminner den om en stor lärkfalk eller liten eleonorafalk. De vuxna fåglarna är blågrå och saknar eleonorafalkens svarta vingundersida. Ungfågeln skiljer sig från unga lärkfalkar med mörk kant på vingar och stjärt och saknar eleonorafalkens kontrastrika teckning på undersidan av vingen.

Läten
Lätena är dåligt kända. Vissa liknar tornfalkens men är långsammare och råare i tonen.

Utbredning och levnadsmiljö 
Sotfalken är en flyttfågel som häckar lokalt från bergsområden i nordöstra Afrika, kring Levanten, lokalt vid klippiga kuster på Arabiska halvön och till Pakistan. Den övervintrar i kustområde i sydöstra Afrika och på Madagaskar. Undersökningar visar att den vidgat sitt övervintringsområde söderut de senaste decennierna. Den är en mycket tillfällig gäst norr om utbredningsområdet med bara ett fåtal europeiska fynd från Italien och Frankrike.

Systematik
Sotfalken tillhör en grupp närbesläktade falkar där bland andra lärkfalk och eleonorafalk ingår. Den betraktas ofta som systerart till eleonorafalk men DNA-studier visar att den står närmare lärkfalken.

Ekologi
Sotfalken lever huvudsakligen på fåglar men tar även större insekter som till exempel trollsländor. Dessa fångas med klorna och äts i flykten. Boet placeras på en klippavsats eller stenblock. Fågeln lägger upp till fyra ägg.

Status
Tidigare betraktades sotfalken vara livskraftig men är ovanligare än man tidigare trott. 2008 placerade internationella naturvårdsunionen IUCN arten i hotkategorin nära hotad (NT) och sedan 2017 i hotkategorin sårbar. Värdspopulationen tros idag bestå av endast 1.400-2.000 par.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Afrikansk lärkfalk

Afrikansk lärkfalk (Falco cuvierii) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende och läte 
Afrikansk lärkfalk är en kompakt medelstor falk med mörk fjäderdräkt. Den är blågrå på ryggen, svart på huvudet och rostrött undertill. Adulta fåglar har endast svag eller ingen streckning undertill, medan ungfågeln har kraftiga streck. Arten liknar taitafalken i färgerna, men har roströd strupe och längre stjärt. Från lärkfalken skiljer den sig genom helt roströd undersida. Bland lätena hörs "kwe" och "keek".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på savannen i Afrika södra om Sahara. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Enligt genetiska studier från 2015 är afrikansk lärkfalk systerart till lärkfalk (Falco subbuteo). De två står vidare närmast sotfalken (F. concolor) och dessa utgör systergrupp till eleonorafalken (F. eleonorae). Australisk lärkfalk (F. longipennis) och orientlärkfalk (F. severus) är trots namnen mer avlägset släkt.

Levnadssätt 
Afrikansk lärkfalk är en lokalt och ovanligt förekommande fågel i en rad olika miljöer, som skog, skogsbryn och savann. Ibland kan den ses jaga över mycket öppna ytor som gräsmarker. Fågeln flyger snabbt, direkt och kraftfullt och är mest aktiv i skymning och gryning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jean Léopold Nicolas Frédéric Cuvier (1769-1832), fransk anatomist bättre känd som Georges Cuvier.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Orangebröstad falk

Orangebröstad falk (Falco deiroleucus) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt från södra Mexiko till norra Argentina och Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Falkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Dickinsonfalk

Dickinsonfalk (Falco dickinsoni) är en fågel i familjen falkar inom ordningen falkfåglar.

Utseende och läte 
Dickinsonfalken är en medelstor grå falk. Huvudet är ljust, liksom övergumpen och undersidan av vingen, den senare tydlig i flykten. Runt ögat syns en tydligt gul ring och gult även på näbbroten. Lätet är ett upprepat och vibrerande "krrrr". Arten är lik skifferfalkén, men känns lätt igen på ljusare huvud och undersida.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i från Angola och Namibia till centrala Kenya och norra Moçambique. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Dickinsonfalken hittas i öppen savann, framför allt i områden med baobabträd eller palmer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Dickinsonfalk är uppkallad efter den engelske läkaren och missionären John Dickinson.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Falkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen