kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fasettled

Fasettleder (facettleder, zygapophysealleder, Z-leder) är de små leder som sitter mellan kotorna i ryggraden, på var sida om mitten. Översta fasettleden sitter mellan andra (C2) och tredje halskotan (C3). Fasettleder finns sedan hela vägen ner till korsbenet (sacrum). Korsbenet är en sammansättning av flera ryggkotor som under fosterperioden växer ihop och bildar ett gemensamt ben. Ibland blir denna hopväxning inte komplett utan det kan kvarstå fasettleder mellan första och andra korsbenskotorna (S1 - S2) men i normalfallet sitter den sista fasettleden mellan ländryggens 5:e kota (L5) och korsbenet (S1)

Nervförsörjning
Fasettlederna innerveras av den mediala grenen från dorsalroten (Medial branch). Eftersom fasettlederna är en mycket vanlig orsak till smärta i ryggen och även kan orsaka så kallad överförd smärta med utstrålning ner i benen är det brukligt att man testar fasettlederna med specifika blockader, s.k fasettledsblockader (Medial Branch Block, MBB) där man med hjälp av röntgengenomlysning placerar en nål så att spetsen hamnar i anslutning till nerven och därefter bedövas bara denna nerv med en liten dos bedövningsmedel.
För att testa en fasettled måste två nerver bedövas eftersom varje nerv försörjer leden på samma nivå samt leden nedanför. Om smärtan försvinner under tiden bedövningen sitter i talar detta för att det är därifrån smärtan kommer.

Röntgenförändringar
Ibland kan man vid slätröntgen eller vid MRT notera förändringar i utseendet av fasettlederna. Det har dock visat sig att förekomst eller avsaknad av synliga förändringar i fasettlederna såväl som för övrigt i ryggen helt saknar samband med eventuell smärta. Detta har bevisats i upprepade vetenskapliga publikationer från 1950-talet och framåt.

Smärtproblem
Fasettlederna i ryggen är vanlig orsak till smärta. I olika undersökningar har man konstaterat att fasettlederna är ursprung till smärta hos mellan 20 och 45% av patienter med smärtproblem. En fasettledssmärta kan uppträda i många skepnader men några vanliga tecken som talar för fasettledssmärta är:

Smärtan ökar vid bakåtböjning då fasettleden komprimeras
Smärtan blir ofta värre efter längre perioder i samma läge; man mår bäst av omväxling
Smärtan kan ibland förvärras av lätt aktivitet medan tyngre arbete inte påverkar smärtnivån alls.

Att skilja en fasettledsrelaterad smärta från en neurogen smärta kan enbart ske genom att man utesluter att smärtan har sitt ursprung i fasettlederna. Många gånger beskrivs och upplevs smärta som neurogen smärta, vilken enbart kan lindras med läkemedel, men vid testning av fasettleder visar det sig att det är en fasettledssmärta och därmed en behandlingsbar smärta. Som första steg i utredningen av fasettledssmärta bör man göra en smärtanalys.

Leder
Ryggen
Nykterhetsvännernas studenthem

Nykterhetsvännernas studenthem i Uppsala, med smeknamnet Arken, är ett studentboende vid Arkaparken i Luthagen i centrala Uppsala. Alkohol och andra droger är helt förbjudna inom husets väggar, och helnykterhet ger förtur vid ansökan.

Historia 
Stiftelsen Nykterhetsvännernas Studenthem grundades på 1880-talet av fil.kand., sedermera professorn, Johan Bergman. Han startade en insamling för att skapa ett hem för nyktra studenter i Uppsala, och efter en donation från fabrikör Johan Reinhold Lomell från Gislaved kunde hemmet öppnas den 16 september 1889. Hemmet bestod då av två hus, som kallades "Stora Arken" och "Lilla Arken", och i dem fanns plats för 35 studenter. Efter en längre tids planering och stora lån från det helnyktra Försäkringsbolaget Ansvar (numera SalusAnsvar) kunde de gamla husen rivas 1955, till förmån för det nuvarande huset som stod färdigt 1957. En omfattande renovering och ombyggnad skedde 1992–1993.

Huset idag 
Huset förvaltas av stiftelsen Nykterhetsvännernas studenthem. Dess beslutande organ är en styrelse, bestående av nio ledamöter, av vilka hemiterna (hyresgästerna) väljer två. Styrelsen representeras av föreståndaren som sköter löpande administration och förvaltning. Styrelsens verksamhet övervakas dels av revisorerna, och dels av en förtroendenämnd som förnyar sig själv och dessutom utser större delen av styrelsen.

En rad föreningar huserar på Arken: Arkens Aktivitetsförening, HemIT (som administrerar och underhåller nätverket), samt Sverokföreningen Rent Spel. Utöver dessa tillkommer Hemitkåren, "det samfund som bildats för att främja hemiters och hemäters gemensamma gagn och trevnad." Medlemmar i hemitkåren är de som bor i huset (hemiter) samt de som aktivt deltar i hemitlivet utan att bo där (hemäter).

Kända hemiter 
 Finn Malmgren
 Gunnar Ljusterdal
 Folke Bohlin
 Birgitta Dahl
 Anna-Greta Leijon
 Leni Björklund
 Håkan Holmberg
 Ola Larsmo (1979-1984)
 Anna Kettner
 Niclas Malmberg
 Robert Damberg

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 Nykterhetsvännernas Studenthem

Bostadshus i Uppsala
Nykterhetsrörelser i Sverige
Studentkultur i Uppsala
Studentbostäder
City and Colour

City and Colour är Dallas Greens akustiska soloprojekt jämte Alexisonfire.

Historia
Namnet "City and Colour" kommer från hans namn Dallas och Green. Pseudonymen resonerade han fram eftersom "tanken på att släppa ett album under namnet Dallas Green kändes olustig".

Green har sagt att han har skrivit material sen han var 14 år gammal. Green har sagt att låtarna på hans första album Sometimes är skrivna genom hans liv och att han skrev klart dem 2005.

Bandmedlemmar
Dallas Green – sång, akustisk gitarr, piano, munspel, banjo

Andra medlemmar
Följande musiker har medverkat på andra skivan, Bring Me Your Love, och har också turnerat med Dallas Green.

Spencer Burton - bas, bakgrundssång, mandolin
Daniel Tavis Romano - lap steel gitarr, orgel, trummor, bakgrundssång
Dylan Green - trummor, sång
Matthew Sullivan - gitarr, bakgrundssång
Casey Baker - gitarr
Nicholas Osczypko - keyboard, slagverk
Gordon Downie - sång
Scott Remila - bas, gitarr, bakgrundssång
Haris Cehajic - bas, gitarr

Diskografi

Studioalbum

Rose Ave  Live 2014 (Pink guest artist)

EP/Specialutgåvor

Missing EP
Missing EP, av City and Colour, utgavs innan Sometimes, och bara i Kanada. Endast 1000 exemplar finns och alla pengar gick till Denis Morris High School Starvathon. CD:n innehåller också livevideor "In The Water I Am Beautiful", "Missing (Serravalle)", "Love Don’t Live Here Anymore (Rose Royce Cover)" och "Casey’s Song". Videorna filmades av Rohan Hill på L3 Nightclub i St. Catharines, Ontario.

 "Missing (Serravalle)"

Livealbum

Singlar

Referenser

Externa länkar
 City and Colour officiell hemsida
 Dallas Green hos Allmusic
 City and Colour hos Vagrant Records
 City and Colour Fan Community
 Obnoxious Listeners: City and Colour

Kanadensiska musikgrupper
František Pospíšil

František Pospíšil, född 2 april 1944 i Unhošť i dåvarande Tjeckoslovakien, nuvarande Tjeckien, är en före detta tjeckoslovakisk ishockeyspelare (back) och coach.

Pospíšil spelade i den tjeckoslovakiska elitligan för HC Kladno från 1961 till 1978. Han avslutade spelarkarriären 1979 med proffsspel i det västtyska laget EV Landshut. Han mottog två gånger utmärkelsen Gyllene hockeyklubban som Tjeckoslovakiens bästa ishockeyspelare, 1971 och 1972. Han spelade 622 ligamatcher och gjorde 134 mål.

Pospíšil spelade i det tjeckoslovakiska landslaget från 1967 till 1977. Han blev världsmästare 1972, 1976 och 1977. Han utsågs till bäste försvarsspelare 1972 och 1976. Dessutom spelade han i vinter-OS 1972 och 1976 samt i Canada Cup 1976. Under OS 1976 ertappades Pospíšil med att ha tagit Kodein som klassificerades som dopningspreparat.

Pospíšil påbörjade en tränarkarriär 1979, först i sin tidigare klubb, Kladno, i Tjeckoslovakien, fram till 1983 och sedan i Litvínov mellan 1983 och 1985. Han var assisterande lagledare för Tjeckoslovakiens landslag 1986 till 1988.

Han blev invald i IIHF:s Hall Of Fame 1999.

Meriter 
Tjeckoslovakisk mästare 1975-1978
OS-silver 1968
OS-brons 1972
VM-guld 1972, 1976 och 1977
VM-silver 1968, 1971, 1974 och 1975 
VM-brons VM 1969, 1970 och 1973
Utvald till All-star-team VM 1972, 1976 och 1977
Utvald som bäste back 1972 och 1976
Vinnare av Zlatá hokejka, den gyllene ishockeyklubban, 1971 och 1972
Invald i IIHF:s Hall of Fame 1999

Källor

Födda 1944
Tjeckoslovakiska ishockeyspelare
Tjeckoslovakiska ishockeytränare
Olympiska silvermedaljörer 1968
Olympiska bronsmedaljörer 1972
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Tjeckoslovakien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Tjeckoslovakien
Tjeckoslovakiska olympiska silvermedaljörer
Tjeckoslovakiska olympiska bronsmedaljörer
Spelare i HC Kladno
Spelare i Landshut Cannibals
Tränare i HC Rabat Kladno
Män
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Aëtius av Antiochia

Aëtius av Antiochia (latin: Aëtius Antiochenus, grekiska: Αέτιος ο Αντιοχεύς), född 313 (?), död 367 i Konstantinopel, kallad "Ateisten" av sina trinitariska motståndare, var grundare av en ariansk kristen rörelse och en viktig talesman för arianismen. Han kom från Syrien.

Biografi
Aëtius var son till en soldat och växte upp i fattigdom eller slaveri. Han arbetade senare som guldsmed i Antiochia för att stödja sin mor, som blivit änka. Han studerade även filosofi. Efter att hans mor dog fortsatte Aëtius sin handel och utökade sina studier till att omfatta de kristna skrifterna, kristen teologi och medicin.

Efter att ha arbetat som vingårdsarbetare och sedan som guldsmed blev Aëtius resande läkare och visade stor skicklighet i diskussioner som rörde medicinska ämnen, men hans kontroversiella makt fann snart ett större område för dess utövande, i den tidens stora teologiska fråga. Han studerade successivt under arierna, Paulinus, biskop i Antiochia, Athanasius, biskop i Anazarbus och presbytern Antonius av Tarsus. År [50 vigdes han till diakon av Leontius av Antiochia, men tvingades kort därefter lämna staden på grund av trinitariernas tryck. Denna period präglades av hårda teologiska tvister. Vid det första konciliet i Sirmium 347 vann han en dialektisk seger över de homoiousianska biskoparna, Basilius och Eustathius, som till följd av detta sökte röra upp en fiendskap mot honom från kejsaren Constantius Gallus. År 356 for han till Alexandria med Eunomius för att förespråka arianismen, men blev förvisad av Constantius II. Julianus Apostata återkallade honom från exilen, skänkte honom ett gods på Lesbos och behöll honom för en tid vid domstolen i Konstantinopel. Han vigdes till biskop och använde sedan sin stol i arianskt syfte genom att viga andra biskopar till sitt parti. När Valens blev kejsare år 364, avgick han från sin post och drog sig tillbaka till ön Lesbos men återvände snart till Konstantinopel där han dog år 367.

Den anomoeanska sekten, radikalarianerna, för vilken Aëtius var ledare, kallas ibland för aëtianerna. Hans verk De Fide har bevarats i form av ett motargument skrivet av Epiphanius (Haer. lxxvi. 10). Dess huvudtanke är att homoousios, doktrinen att Sonen (den avlade) i grund och botten är Gud, är självmotsägande då idén om "den ofödde" är just vad som utgör Guds natur. Aëtius kopplade sina idéer till de av Arius men klädde dem även i  filosofiska argument och ändrade en del teorier. Att Jesus endast var en skapelse av Gud och inte på något sätt likställd med Gud var en av Aëtius starkaste ståndpunkter.

Litteratur
A. Harnack, History of Dogma, vol iv, passim (referens i EB11)
Encyclopædia Britannica, elfte utgåvan, Aëtius
La Grande Encyclopédie, sökord Aétius d'Antioche

Referenser

Syriska teologer
Personligheter inom antitrinitarism
Personer inom tidig kristendom
Män
Avlidna 367
Födda 313
Moushaumi Robinson

Moushaumi Robinson, född den 13 april 1981, är en amerikansk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Robinson ingick i det amerikanska stafettlag som sprang 4 x 400 meter vid Olympiska sommarspelen 2004. Tillsammans med Crystal Cox, Monique Henderson och Sanya Richards vann de sitt kvalheat. I finalen var Robinson och Cox utbyta mot DeeDee Trotter och Monique Hennagan. 

Robinson deltog även inomhus VM 2008 i Valencia där hon slutade sexa på 400 meter. Vid samma mästerskap ingick hon i det amerikanska stafettlag på 4 x 400 meter som slutade som bronsmedaljörer.

Personligt rekord 
 400 meter - 50,38

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1981
Kvinnor
Amerikanska kortdistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 2004
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Levande personer
Kaukasisk vingnöt

Kaukasisk vingnöt (Pterocarya fraxinifolia) är ett träd som blir cirka 12-15 m högt. Efter hand bildas rotskott som tillsammans med huvudstammarna kan bilda en dunge med spännande växtsätt. Det vanligaste användningssättet är som parksolitär. Blomningen påbörjas i juni med iögonfallande långa hängen av blommor. Bladen hos kaukasisk vingnöt har en gul höstfärg.

Kaukasisk vingnöt fanns före senaste istiden utbredd i stora delar av Europa, men förekommer numera som vild endast i Kaukasus.

Externa länkar

Den virtuella floran

Valnötsväxter
Aston (månkrater)

Aston är en månkrater som ligger på den nordvästra delen av månen. På grund av dess läge syns kraten knappt på grund av librationen. Den ligger öster om kratern Röntgen och med längre avstånd väster om Ulugh Beigh på kanten till Oceanus Procellarum. Söder om kratern Aston ligger Voskresenskiy.

Kratern är uppkallade efter kemisten och fysikern Francis Aston.

Fälgen på Aston har slitits ner och avrundats på grund av subseqvent påverkan.

Se även 
 Kaldera
 Massutdöende
 Astroblem

Källor 
 

Kratrar på månen
Dallas Green

Dallas Green, född 29 september 1980 i St. Catharines, är en kanadensisk musiker. Han är mest känd som sångare och gitarrist i post-hardcore-bandet Alexisonfire men han har även ett akustiskt soloprojekt kallat City and Colour.

Karriär
Innan Green började spela för Alexisonfire spelade han i ett band kallat Helicon Blue för vilka han producerade många låtar innan gruppens splittring.

Green började spela med Alexisonfire sent under 2001. Bandet har sedan dess släppt tre studioalbum (Alexisonfire, Watch Out! och Crisis) samt ett antal EP.

Green är även skateboardåkare och har åkt sedan han var 8 år gammal, men han åker inget då bandet är på turné av rädslan för att skada sig. På hans live-DVD säger han sig även vara ett fan av basket. . Green har ett antal tatueringar bland annat en så kallad "full sleeve" (helarmstatuering) samt tatueringar på torson och ryggen.

Diskografi

City and Colour

Studioalbum

EP/Specialutgåvor

Missing EP
Missing EP, av City and Colour, utgavs innan Sometimes, och bara i Kanada. Endast 1000 exemplar finns och alla pengar gick till Denis Morris High School Starvathon. CD:n innehåller också livevideor "In The Water I Am Beautiful", "Missing (Serravalle)", "Love Don’t Live Here Anymore (Rose Royce Cover)" och "Casey’s Song". Videorna filmades av Rohan Hill på L3 Nightclub i St. Catharines, Ontario.

 "Missing (Serravalle)"

Livealbum

Alexisonfire

Studioalbum och EP

Referenser

Externa länkar
 City and Colours officiella hemsida
 Dallas Greens Myspace
 Dine Alone Records 
 Dallas Green på Exclaim!

Män
Födda 1980
Kanadensiska gitarrister
Kanadensiska sångare
Levande personer
Musiker från Ontario
Juno Award för Årets låtskrivare
KL-trä

Korslimmat trä, eller KL-trä, är en limmad träplatta som är uppbyggd av ett ojämnt antal skikt av hyvlat trä, vanligen tre–nio. Varje skikt består av fingerskarvade brädor, som är lagda sida vid sida. I varje skikt är brädorna lagda i rät vinkel i förhållande till intilliggande skikt. Skikten limmas samman och pressas ihop, på samma sätt som plywood. Vissa tillverkare använder sig av kantlimmade brädor, vilket innebär att brädorna i varje skikt limmas samman sida vid sida, längs kanterna.

Korslimmat trä utvecklades i slutet av 1970-talet, och började sedan massproduceras under 1980-talet, framför allt i Österrike.

Den största producenten i Europa, där korslimmat trä anammats tidigt, är Stora Enso. I många år var Sveriges enda tillverkare av korslimmat trä  Martinsons i Bygdsiljum, men 2019 började produktion i två nya fabriker: Stora Enso i Grums och Södra Buildings Systems i Värö. Produktionskapaciteten i Grums vid full drift beräknas till 100 000 kubikmeter per år. År 2020 öppnade också Setra Group en fabrik för tillverkning av korslimmat trä, i Långshyttan.

Under 2022 planerar Södra att öppna ytterligare en fabrik i Värö  med en årskapacitet på 140 000 kubikmeter.

Företag som jobbar med husmontage med korsslimmat trä i Sverige och Finland är bland annat KI-group Oy.

Exempel på byggnader i korslimmat trä
Åttavånings bostadshus vid Bällstaviken i Sundbyberg (stomme)
Kebnekaisetoppstugan 2015–2016
Mesanseglet, Västerås 2016
IFU Arena, Uppsala 2018
Kårebacken, äldreboende i Falun 2014
Geologen, Växjö 2018
Södra Climate Arena, Växjö 2012
Sergeanten, Visby 2018
Frostaliden, Skövde 2017–2018
Morö backe skola, Skellefteå 2018
T2 College, Skellefteå
Sara kulturhus, Skellefteå 2021
Multiaktivitetshuset, Gällivare (planerat färdigt 2023)

Se även 
 Limträ
 Trähus

Källor
Katarina Brandt: KL-trä - framtid med historia i Tidningen Trä 2015:4

Noter

Externa länkar
Generell beskrivning av massivträteknik – Träguiden
KL-träkonstruktioner – Träguiden

Byggnadsmaterial
Trä
Snickeri
Träbyggnad
Direktreducerat järn

Direktreducerat järn, DRI (engelska: Direct-Reduced Iron), även kallat järnsvamp, framställs genom direktreduktion av järnmalm, vanligen pellets, med hjälp av en blandning av vätgas och kolmonoxid, i stället för metoden att använda en masugn. Gaserna kan man utvinna ur naturgas eller träkol. Vid framställning av direktreducerat järn, reduceras järnet ur malmen vid temperaturer där varken järnet eller malmens bergarter smälter. Även i blästerugnar användes en direktreduktionsprocess för att utvinna smidbart järn.

Framställning av DRI är vanlig i länder som har tillgång till naturgas, så som exempelvis i Venezuela, USA, Indien och i Mellanöstern. Det kan också göras med hjälp av vätgas och det pågår ett antal projekt i Sverige för detta: GreenIron, H2 Green Steel och Hybrit. DRI används till stålframställning via ljusbågsugn.

Referenser

Järn
Järnbruk
Metallindustri
Iryna Chliustava

Iryna Chliustava, född den 7 juli 1978 i Luninets, Vitryska SSR, Sovjetunionen, är en vitrysk friidrottare som tävlar på 400 meter.

Chliustavas enda individuella mästerskapsmerit är från Universiaden 2005 då hon slutade sexa på 400 meter. Hon har däremot två gånger blivit medaljör som en del av det vitryska stafettlaget över 4 x 400 meter. Vid EM inomhus 2007 blev det en guldmedalj och vid VM inomhus blev det en silvermedalj. 

Hon ingick även i det vitryska lag som deltog vid Olympiska sommarspelen 2008 och som då slutade på en fjärde plats på 4 x 400 meter.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1978
Belarusiska kortdistanslöpare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Artemius

Artemius av Antiochia (grekiska: Άγιος Αρτέμιος), död 363, känd som Challita i den maronitiska traditionen, var dux Aegypti (imperialprefekt i Antikens Egypten) under 300-talet. Tidigare hade han tjänstgjort som officer i Konstantin I:s armé. Artemius var anhängare av arianismen och är väl ihågkommen för sin roll i förföljelsen av de Nicaenska kristna och hedningarna och för hans sökande efter Athanasius, biskopen i Alexandria.

Artemius halshöggs år 363 i staden Antiochia dit han hade blivit kallad av kejsar Julianus Apostata för missförhållanden i sin provins. De åtal som berodde på hans förföljelser av hedningarna i Alexandria och hans användning av trupper i beslaget och utplundringen av templet i Serapis uppviglades till av Georgios av Laodicea. Han vördas som helgon inom de östligt ortodoxa kyrkorna för sitt martyrskap. Hans minnesdag firas den 20 oktober.

Referenser

Externa länkar
Sankt Artemius Megalomartyren på Catholic Forum 
Stormartyren Artemius av Antiochia på Ortodoxa kyrkan i Amerika 
Den Helige Megalomartyren Artemius i Synaxarion 

Egyptiska helgon
Egyptiska martyrer
Avlidna 363
Personligheter inom antitrinitarism
Personer inom tidig kristendom
Män
Födda 200-talet
Personer i Egypten under 300-talet
Gustaf Ljunggren (tecknare)

Gustaf Ljunggren, född 8 november 1879 i Stockholm, död 1967 i Göteborg, var en svensk karikatyr- och skämttecknare som även verkade som serieskapare av främst reklamserier.

Ljunggren föddes i Stockholm men tillbringade stora delar av sitt yrkesverksamma liv i Göteborg. Han utbildade sig vid Tekniska Skolan (föregångaren till Konstfack) och Konstnärsförbundets målarskola samt gjorde utrikes studieresor. Från 20-årsåldern började han medverka i olika tidningar och tidskrifter, och hans alster kunde ses i skämttidningar som Puck och Söndagsnisse-Strix, liksom i dagstidningen Göteborgs-Posten (han gifte sig med dess kvinnliga VD Ebba Ljunggren, född Lindberg). Hans bilder publicerades även utanför Sverige.

När Ljunggren 1922 för första gången samlade ett antal av sina teckningar i bokform skrev signaturen "Finn" i en recension i Dagens Nyheter om tecknaren att "Hans maner är oefterhärmligt. Enkla vackra linjer. Elegans och pikanteri. Han har ansetts vara en smula skarbrös. Med den galliska espri som kännetecknar den i övrigt mycket nordiska Ljunggren måste man tangera det ekivåka. Lätt och lekande."

Mer kritisk var K. A. Arvidsson som i boken Världens karikatyrer (1949) skrev att Ljunggren att "lade an på en svajig mondän elegans: sin nervöst sicksack-linjiga stil har han drivit allt längre från verkligheten, när han numera nästan enbart sysslar med aktuella reklamteckningar åt en fabrik för tandpasta."

Det Arvidsson syftar på är de olika reklamteckningar och -serier för Stomatol vilka Ljunggren regelbundet ritade i trettio års tid, till exempel serien "Enda barnet".

Ljunggren utförde även en del av sina skämtteckningar i serieformat, till exempel första världskrigssatiren "En hjälte" (1914).

Referenser

Allmänna källor 

 Sture Hegerfors: program till utställningen "Humor med Gahlin och Ljunggren! En utställning om Torvald Gahlin och Gustaf Ljunggren – två legendariska humortecknare från Göteborg" (Göteborgs Stadsmuseum 2006)
 Världens karikatyrer (Stockholm 1949)
 Recension av Ljunggrens bok Vackra flickor och fula gubbar (av signaturen "Finn") i Dagens Nyheter den 17 december 1922

Svenska skämttecknare
Svenska serieskapare
Födda 1879
Avlidna 1967
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Stockholm
Viljo Tarkiainen

Viljo (William) Tarkiainen, född 18 april 1879 i Juva, död 20 maj 1951 i Helsingfors, var en finländsk litteraturvetare, språkvetare och kritiker. Han var far till Tuttu Tarkiainen och farfar till Kari Tarkiainen.

Tarkiainen var professor i finsk litteratur vid Helsingfors universitet från 1924 till 1946 och kansler vid Samhälleliga högskolan från 1947 till 1951. Han var också föreståndare för Finska litteratursällskapet mellan 1934 och 1947. 

Tarkiainen, som skapade en omfattande forskningsmetodik för finsk "nationallitteratur", lade grunden till nyare finsk litteraturvetenskap. Hans fokus för intresset riktade sig mot Aleksis Kivi; det var i mångt och mycket hans förtjänst att just Kivi förvandlades till den finskspråkiga kulturens centrala diktargeni. Han skrev även biografier över Fredrik Cygnaeus (1911), Minna Canth (1921), Gustaf von Numers (1922), Otto Manninen (1933), Henrik Gabriel Porthan (1948) och Eino Leino samt förstudier till Mikael Agricola.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Bibliografi 
 Aleksis Kivi. Elämä ja teokset (1915)

Källor

Externa länkar 
 
 Om äktenskapet mellan Tarkiainen och Maria Jotuni
 Viljo Tarkiainen i 375 humanister 17.1.2015, humanistiska fakulteten vid Helsingfors universitet

Födda 1879
Finländska litteraturvetare
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Avlidna 1951
Män
Personer från Jockas
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Universitetskanslerer i Finland