kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Norge i olympiska vinterspelen 1932

Norge i olympiska vinterspelen 1932.

Medaljer

Guld 
 Backhoppning
 Normalbacken: Birger Ruud

 Konståkning
 Damernas individuella program: Sonja Henie 

 Nordisk kombination
 Individuella: Johan Grøttumsbråten

Silver 
 Backhoppning
 Normalbacken: Hans Beck

 Hastighetsåkning på skridskor
 Herrarnas 500 m: Bernt Evensen
 Herrarnas 10 000 m: Ivar Ballangrud

 Nordisk kombination
 Individuella: Ole Stenen

Brons 
 Backhoppning
 Normalbacken: Kaare Wahlberg

 Längdskidåkning
 Herrarnas 50 km: Arne Rustadstuen

 Nordisk kombination
 Individuella: Hans Vinjarengen

Källor 
 

1932 i Norge
1932
Nationer i olympiska vinterspelen 1932
Charlotte Aïssé

Charlotte Aïssé (egentligen: Haïdé), känd som Mademoiselle Aïssé, född 1694, död 13 mars 1733 i Paris, var en fransk brevskrivare. 

Hon var dotter till en tjerkessisk hövding men blev tillgångatagen av då hennes fars palats brändes av turkarna och såldes som slav till den franska ambassadören i Istanbul, greve Charles de Ferriol, och fördes till Paris där hon uppfostrades av Ferriols svägerska. Hennes bakgrund och skönhet gjorde henne populär i Paris. Hon avböjde ett närmande från regenten Filip av Orléans och hade en relation och en son med Chevalier d'Aydie.  

Hennes brevväxling med väninnan Madame Calandrini har publicerats flera gånger; först utgåvan skedde efter redigering av Voltaire (1787). Breven innehåller skildringar av många av den tidens berömda människor. Hon har också varit föremål för pjäser, den första av A. de Lavergne och P. Woucher (1854).

Källor 

Franska författare under 1700-talet
Kvinnor
Födda 1694
Avlidna 1733
Franska slavar
Vertugall

Vertugall, i Skandinavien även kallad "klocka", är ett historiskt underplagg med uppgift att hålla ut kjolen, använd under renässansen.

Historik 
Vertugallen uppstod i Spanien, där den användes redan i slutet av 1400-talet, och spred sig därefter till resten av Europa, där den var modern från 1540-talet till 1620-talet. 

Vertugallen blev omodern 1620 i hela Europa utom i Spanien, där den fortsatte att användas seklet ut, medan resten av Europa istället följde franskt mode. I Spanien kallades den för Guardainfante ("Vakta barnet"), då dess kritiker anklagade den för att dölja hemliga graviditeter, och är välkänd från Velascuez målningar. Det spanska modet anpassade sig efter det franska modet som rådde i resten av Europa när en fransk prins (Filip V) ärvde den spanska tronen i början av 1700-talet. Vertugallen blev då modern i Frankrike och inkorporerades i franskt mode 1715 och blev sedan modern i resten av Europa. Den ändrade form och omvandlades då till en panier.

Konstruktion och form 
Vertugallen var en styvkjol, en underkjol av lärft eller kanvas med insydda horisontella ringar som från början var av styva rep men sedan ersattes av stålband, vidjor, vengräs eller valben, vars funktion var att hålla ut kjolen i en cirkel runt kroppen. 
Samma princip återfinnes i 1700-talets panier, som höll ut kjolen åt sidorna, samt 1800-talets krinolin, med skillnaden att denna var en öppnare konstruktion där ringarna hölls på plats av vertikala band.

Tidiga vertugaller var koniska efter spansk förebild, men på 1580-talet blev en trumformad silhuett populär i modedräkten, en effekt som understöddes av antingen en rakt utstående vertugall eller en hårt stoppad höftrulle som bands fast runt höfterna ovanpå vertugallen, samt en överkjol med ett brett, horisontellt lagt veck eller skört upptill. Den koniska vertugallen kallades "spansk vertugall", och den trumformade vertugallen "fransk vertugall".

Bildgalleri

Referenser

Noter

Övriga källor 
 R. Broby-Johansen : Kropp och kläder. Klädedräktens historia (1994)
 Ninya Mikhaila och Jane Malcolm-Davies: The Tudor Tailor - Reconstructing 16th Century Dress (2006)
 Janet Arnold: Patterns of Fashion - The Cut and Construction of Clothes for Men and Women c1560-1620 (1985)

Externa länkar 

Damunderkläder
Klädedräkt under renässansen
Mode under 1600-talet
Liechtenstein i olympiska spelen

Liechtenstein har deltagit i 32 olympiska spel (17 vinter, 15 sommar) sedan 1936.

Liechtenstein har tagit totalt tio medaljer, alla dessa har tagits i alpin skidåkning. Det gör Liechtenstein till den enda nationen som har tagit alla sina OS-medaljer i vinter-OS.  Sju av medaljerna har vunnits av samma familj: Hanni Wenzel, hennes bror Andreas Wenzel och hennes dotter Tina Weirather.  Två andra medaljer har vunnits av ett annat syskonpar: bröderna Willi och Paul Frommelt.

Medaljer

Samtliga medaljörer

Källor
Fästning Europa

Fästning Europa, tyska Festung Europa, var ett begrepp som användes av Nazityskland under andra världskriget för att beskriva de befästningar som var avsedda att hålla de allierade borta från det europeiska fastlandet.

I mer modern bemärkelse har det börjat användas för att beskriva ett allt mer stängt Europa och den gräns-/migrationspolitik som EU för.

Andra världskriget
Nazityskland
Combatives

Combatives är ett modernt, renodlat självförsvarssystem med rötterna i Storbritannien. Systemet omfattar alla aspekter av självförsvar, laga befogenhetsvåld och närkamp. Målsättningen är att systemet skall vara så realistiskt, effektivt och lättlärt som möjligt. Alltså, att lära ut våldets kärna.

Core Combatives utvecklades och utvecklas av Mick Coup som genom sina erfareheter inom brittiska försvarsmakten, som livvakt och i krogdörren sammanställde vad som fungerar i våldskonflikter och hur det skall läras ut på enklast sätt. Systemet har få, men kärnfulla, tekniker. Därför uppfattas det av många vara förhållandevis enkelt att lära sig med kort inlärningsperiod.

Som utövare av Core Combatives tränar man med attacker, försvar mot hot och attacker stående, sittande och liggande. Man arbetar också mot vapen, mot flera gärningsmän, i mörker, i trånga utrymmen, bruk av egna vapen. I systemet igår också stresshantering och konflikthantering.

Core Combatives kom till Sverige först 2009.

Externa länkar 
Core Combatives
T3 Självskyddsförening, om Core Combatives (Sverige)
Kampsport
Petter Löberg

Jan Petter Löberg, född 17 augusti 1968 i Vänersborgs församling, Älvsborgs län, är en svensk politiker (socialdemokrat) och gymnasielärare. Han är ordinarie riksdagsledamot sedan 2014 (dessförinnan även tjänstgörande ersättare februari–mars 2010), invald för Västra Götalands läns södra valkrets.

Biografi 
Löberg, som är filosofie licentiat i historia, inledde sitt politiska engagemang i SSU på 1980-talet och blev 1991 vald som ledamot i Borås kommunfullmäktige. Som förtroendevald inom Borås Stad kom han dessutom att sitta som vice ordförande i gatunämnden och ledamot av kommunstyrelsen.

Riksdagsledamot 
Löberg kandiderade i riksdagsvalet 2006 och blev ersättare. Han var tjänstgörande ersättare i riksdagen för Phia Andersson februari–mars 2010. Sedan valet 2014 är Löberg ordinarie riksdagsledamot.

I riksdagen är Löberg ledamot i justitieutskottet sedan 2014 och vice ordförande i delegationen till den gemensamma parlamentariska kontrollgruppen för Europol sedan 2022 (dessförinnan var han ordförande i delegationen 2019–2022). Löberg var vice ordförande i justitieutskottet i oktober 2022. Han har varit suppleant i bland annat konstitutionsutskottet och kulturutskottet.

Under mandatperioden 2014-2018 var Löberg med och tog fram samtyckeslagen.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Borås
Födda 1968
Levande personer
Män
Claudine av Monaco

Claudine Grimaldi av Monaco, född 1451, död efter 19 november 1515, monark och senare gemål av Monaco.

Biografi
Claudine var dotter till Katalan av Monaco och Blanca del Carretto. 

Hon efterträdde sin far som hans enda barn vid hans död 1457 under förmyndarskap av sin farmor Pomellina Fregoso, som var hennes regent. Fadern hade i sitt testamente förordnat att hon skulle gifta sig med sin kusin Lambert för att den regerande dynastin fortfarande skulle heta Grimaldi. 

Hon abdikerade till förmån för sin kusin Lambert I av Monaco 1458 och gifte sig med honom 1465.

Referenser 

Monacos regenter
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Kvinnor
Födda 1451
Avlidna 1515
Personer i Monaco under 1500-talet
Meisho

Meisho (明正天皇 Meishō-tennō) född 9 januari 1624, död 4 december 1696, regerande kejsarinna av Japan 1629-1643.

Biografi
Meisho var dotter till kejsar Go-Mizunoo och Tokugawa Masako och dotterdotter till shogun, Tokugawa Hidetada. 

Hon blev monark vid fem års ålder vid faderns plötsliga abdikation efter den så kallade "de purpurfärgade klädernas incident"; fadern hade 1627 delat ut purpfurfärgade kläder till tio präster trots ett förbud utfärdat av shogun, som sedan upphävde gåvorna. Hon var den första kvinnliga monarken sedan 770, men under denna tid var monarkens makt nominell och shogun var landets regent. Det anses också att hennes far utövade inflytande genom henne. 

Det var under denna tid sed att monarken abdikerade före sin död, och Meisho abdikerade 1643 till förmån för sin yngre halvbror Go-Komyō. Hon hade inga barn. 

I likhet med Meisho efterträddes nästan alla Japans kvinnliga monarker av manliga släktingar med samma efternamn på faderns sida, vilket har använts som argument mot kvinnlig tronföljd, då kvinnliga monarker på grund av detta har ansetts tillfälliga och inte har brutit dynastilinjen.

Referenser

Kvinnliga regenter under 1600-talet
Födda 1624
Avlidna 1696
Japanska kejsare
Kvinnor
WP:Projekt Japan
Personer i Japan under 1600-talet
Fox Sunrise

Fox Sunrise är en bunkerbåt som mestadels går runt Göteborg, Skagen och Brofjorden och tillhör rederiet BRP som kör för Stena Oil.

Fartyget är på 1964 bruttoton och har 17 tankar.

Externa länkar
rederiet BRPs webbplats

Oljetanker
Fartyg sjösatta 2005
Gloucester (olika betydelser)

Gloucester kan avse:

Gloucester College – tidigare college i England, se Worcester College, Oxford
Gloucester RFC – ett professionellt rugbylag från den brittiska staden med samma namn
Greve av Gloucester – brittisk adelstitel
Hertig av Gloucester  brittisk kunglig titel
Katedralen i Gloucester – en katedral i Gloucester, England
Gloucester stift – ett stift inom Engelska kyrkan

Geografi

Australien 

 Gloucester (ort i Australien), New South Wales, Gloucester Shire,

Kanada

 Gloucester, Ontario
 Gloucester County, New Brunswick

Storbritannien 

 Gloucestershire, England, 
 Gloucester District – ett distrikt i grevskapet Gloucestershire
 Gloucester, England, Gloucestershire,

USA 

 Gloucester, North Carolina, Carteret County, 
 Gloucester, Massachusetts, Essex County, 
 Gloucester Courthouse, Virginia
 Gloucester Point, Virginia
 New Gloucester – en ort  Maine

Se även
 Gloucester County – flera

Se även
Glocester, Rhode Island – en ort i USA
Gloster Aircraft Company – en tidigare brittisk flygplanstillverkare

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Wilhelm Wackernagel

Karl Heinrich Wilhelm Wackernagel, född 23 april 1806 i Berlin, död 21 december 1869 i Basel, var en tysk skald och filolog; bror till Philipp Wackernagel och far till Jacob Wackernagel.

Wackernagel studerade germanistik under Karl Lachmann och kallades 1835 till professor i tyska språket och litteraturen vid universitetet i Basel. Han blev naturaliserad och 1854 medlem av Stora rådet i nämnda stad. Av hans lyriska verk, vilka är inspirerade av medeltidens minnesång, kan nämnas Gedichte eines fahrenden Schülers (1828), Neuere Gedichte (1842), Zeitgedichte (1843) och Weinbüchlein (1845). Ett urval av hans dikter utgavs 1873 och hans Kleine Schriften 1872–74, i tre band. Sonen Rudolf Wackernagel utgav "Jugendjahre von Wilhelm Wackernagel" (1884).

Inom sitt vetenskapliga område var han en produktiv och mångsidig skriftställare. Förutom en mängd större tidskriftsuppsatser författade han bland annat Geschichte der deutschen Literatur (fyra band, 1848–56; andra upplagan, två band, 1879–94), en framställning som även tar hänsyn till språkets och kulturens historia, Altdeutsches Handwörterbuch (1861; femte upplagan 1878), Die Umdeutschung fremder Wörter (1861; andra upplagan 1863), Johann Fischart von Strassburg (1870) och Poetik, Rhetorik und Stilistik (utgiven 1873; ny upplaga 1888). Hans "Deutsches Lesebuch" (tre delar, 1835–43) utgavs i flera upplagor. Han utgav editioner av bland annat "Schwabenspiegel" (I, 1840), "Altfranzösische Lieder und Leiche" (1846) och Walther von der Vogelweides dikter (1862).

Källor

Noter

Externa länkar

Tyska germanister
Filologer under 1800-talet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Basels universitet
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Tyska författare under 1800-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer från Berlin
Författare från Berlin
Män
Födda 1806
Avlidna 1869
Ugglan
Trevor McNevan

Trevor McNevan, född 17 juli 1978 i Peterborough i Ontario, även känd som Teerawk, är en kanadensisk musiker, sångare och låtskrivare i Thousand Foot Krutch och poppunkbandet FM Static tillsammans med Steve Augustine. Hans första band, Oddball, innehöll den före detta Thousand Foot Krutch-medlemmen Dave Smith (gitarr) och Tim Baxter (bas), såväl som Three Days Graces trummare Neil Sanderson. Bandet släppte skivan Shutterbug med 27 låtar 1995, av vilka hälften var hiphoplåtar och hälften rocklåtar.

McNevan är den enda ursprungliga medlemmen i Thousand Foot Krutch. Han skapade bandet i Peterborough 1997 tillsammans med den ursprungliga gitarristen Dave Smith. Han var med och producerade Thousand Foot Krutchs "Welcome To the Masquerade" och FM Statics "Dear Diary".

Referenser

Noter

Födda 1978
Levande personer
Män
Kanadensiska sångare
Kanadensiska rocksångare
Personer från Peterborough, Ontario
Maurits Hansen

Maurits Hansen, Maurits Christopher Hansen, född 5 juli 1794 i Modum, död 16 mars 1842 i Kongsberg. Norsk författare, lärare och rektor. Efter att ha arbetat som lärare i Trondheim blev han rektor vid Kongsberg middelskole.

Hansen hade en betydande litterär produktion. Han inledde det självständiga Norges första författarskap och anammade de nationalromantiska idéerna och han räknas som skaparen av den norska romanen. Hans författarskap sträckte sig över många olika genrer, han räknas som författaren till den första norska bondeberättelsen och av vissa som författaren till världens första kriminalroman, då hans Mordet på Maskinbygger Rolfsen kom ut 1839, två år före Edgar Allan Poes Morden på Rue Morgue, som ofta anges som världens första verkliga litterära kriminalgåta.

Han är mest känd för sina noveller, flera av dessa kan också karakteriseras som kriminalberättelser. Hansen var själv inspirerad av sir Walter Scott och ska själv varit en inspirationskälla för Henrik Ibsen, som lärde sig sin berättarteknik av Hansens texter.

Böcker utgivna på svenska  
1820 - Othar af Bretagne
1821 - Sällskaps-läsning
1821 - Palmyra
1990 - Mordet på maskinbygger Rolfsen, ingår i Morden i Norden - nordiska kriminalberättelser före Edgar Allan Poe

Källor

Norska författare
Norskspråkiga författare
Män
Födda 1794
Avlidna 1842
Vita monument i Vladimir och Suzdal

Vita monument i Vladimir och Suzdal är ett världsarv i Ryssland. Världsarvet omfattar åtta medeltida monument i kalksten i Vladimir oblast:

 Marie himmelsfärdskatedralen i Vladimir (1158-60, 1185-89);
 Gyllene Porten i Vladimir (1158-64, med senare ombyggnad);
 Sankt Demetrius katedral i Vladimir (1194-97);
 Andrej Bogoljubskijs slott i Bogoljubovo (1158-65, med senare ombyggnader);
 Pokrovkyrkan vid Nerl i Bogoljubovo (1165);
 Suzdal kreml med Födelsekatedralen i Suzdal (1222-25, built up in the 16th century);
 Sankt Euthymius kloster i Suzdal (mostly 16th century);
 Boris och Gleb kyrka i Kideksha (1152, with later mofifications).

Källor

Världsarv i Ryssland
Världsarv inskrivna 1992
Jack Hillen

Jack Robert Hillen, född 24 januari 1986 i Minnetonka, Minnesota, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som spelar för Carolina Hurricanes i National Hockey League (NHL). Han har tidigare spelat på NHL-nivå för New York Islanders, Nashville Predators och Washington Capitals och på lägre nivåer för Bridgeport Sound Tigers och Hershey Bears i American Hockey League (AHL), Colorado College Tigers (Colorado College) i National Collegiate Athletic Association (NCAA) och Tri-City Storm i United States Hockey League (USHL).

Hillen blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

Den 28 februari 2015 skickade Capitals iväg Hillen och ett fjärde draftval i 2015 års draft till Hurricanes i utbyte mot Tim Gleason.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Jack Hillen, Hurricanes – Stats – NHL.com
Jack Hillen NHL Statistics – Hockey–Reference.com
Jack Hillen hockey statistics and profile at hockeydb.com
Jack Hillen – Player profile at The Hockey News

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i New York Islanders
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Bridgeport Sound Tigers
Spelare i Hershey Bears
Spelare i Tri-City Storm
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Minnesota
Personer från Minnetonka
Födda 1986
Levande personer
Män
Ishockeyspelare i Colorado College Tigers
Alumner från Colorado College
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Dear Diary

Dear Diary är en kristen rockopera, och FM Statics tredje studioalbum. Albumet släpptes den 7 april 2009 av skivbolaget.

Enligt Trevor McNevan: 

Omslagsbilden ritades av Worth Dying Fors gitarrist Nathan Parrish.

Låtlista
 "Boy Moves to a New Town With Optimistic Outlook" – 3:52
 "The Unavoidable Battle of Feeling on the Outside" – 3:36
 "Boy Meets Girl (and Vice Versa)" – 3:02
 "Sometimes You Can Forget Who You Are" – 3:12
 "Man Whatcha Doin'?" – 2:07
 "The Voyage of Beliefs (featuring Tricia Brock of Superchick)" – 3:13
 "Her Father's Song" – 3:23
 "Take Me As I Am" – 3:34
 "Dear God" – 3:47
 "The Shindig (Off to College)" – 2:55

Före albumet släpptes släpptes låtarna "Boy Moves to a New Town With Optimistic Outlook", "The Unavoidable Battle of Feeling on the Outside" och "Take Me As I Am" på bandets MySpace-sida.

Referenser

Noter

Externa länkar
FM Statics MySpace

Musikalbum 2009
Album av FM Static
Kristen musik
Kanadensiska rockoperor
Philipp Wackernagel

Philipp Karl Eduard Wackernagel, född 28 juni 1800 i Berlin, död 20 juni 1877 i Dresden, var en tysk hymnolog och skolman; bror till Wilhelm Wackernagel.

Wackernagel deltog som barn i en av de stora kyrkliga gosskörerna i Berlin och blev därigenom tidigt förtrogen med den andliga sången och dess betydelse för folklivet. Sina mångomfattande studier under skol- och studentåren ägnade han dock företrädesvis åt naturvetenskapen, speciellt åt mineralogin, inom vilken han utgav flera i den lärda världen uppmärksammade kristallografiska arbeten. 

Efter att ha blivit filosofie doktor i Erlangen var han från 1827 verksam som gymnasielärare i Berlin och utmärkte sig särskilt genom sina läro- och läseböcker i modersmålet. År 1839 anställdes han vid privatgymnasiet i Stettin, 1845 vid realgymnasiet i Wiesbaden och var 1849–1861 rektor för läroverket i Elberfeld. 

Det centrala intresset i Wackernagels liv och gärning var emellertid det religiösa, och han tog aktiv och ledande del i sin tids kyrkliga nydaningsarbete. Han var sålunda själen i stiftandet av Deutscher Evangelischer Kirchentag 1848 och tillhörde under många år den för den tyska kyrkosångens pånyttfödelse betydelsefulla Eisenacher Gesangbuchskommission och har ansetts som 1800-talets främste hymnolog. 

Wackernagels arbete Das deutsche Kirchenlied von Martin Luther bis auf Nicolaus Herman und Ambrosius Blaurer (två band, 1841), i vilket reformationstidens psalmdiktning första gången fick en verkligt historisk-kritisk behandling, grundad på återgång till handskrifter och originaltryck, så långt detta var möjligt, blev banbrytande. I populär form främjade han kyrkosångsintresset genom sitt antologiska verk Trösteinsamkeit in Liedern (1848), i vars företal han betecknar folkets olust att sjunga som ett bland symptomen på dess förfall. 

Av utomordentligt värde för kommande forskare var hans Bibliographie zur Geschichte des deutschen Kirchenliedes im 16. Jahrhundert (1855). Hans huvudarbete är det monumentala verket Das Kirchenlied von der ältesten Zeit bis zu Anfang des 17. Jahrhunderts (fem band, 1864–1877), där han följer psalmdiktningens utveckling från de latinska hymnerna och sekvenserna under kyrkans äldsta tider. För att odelat ägna sig åt fullbordandet av detta verk lämnade han 1861 sin lärartjänst och bosatte sig i Dresden.

Bland hans övriga hymnologiska arbeten märks Lieder der niederländischen Reformierten aus der Zeit der Verfolgung im 16. Jahrhundert (1867) och editioner av Martin Luthers, Johann Heermanns och Paul Gerhardts psalmer. För sina förtjänster om kyrka och forskning utnämndes han 1861 till teologie doktor i Breslau. Han hade starkt inflytande på den tyska ungdomen, och det nationellt konservativa draget i hans karaktär bottnade i djup hängivenhet för lutherdomen som "blomman av tyskt väsen".

Källor
 

Tyska skolledare
Tyska musikhistoriker
Hymnologer
Tyska mineraloger
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Berlin
Födda 1800
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Tonga i olympiska spelen

Tonga har deltagit i åtta olympiska spel, alla sommar-OS, sedan 1984.

Tonga har tagit en medalj, en silvermedalj i boxning vid OS 1996. Det gör Tonga till den minsta självständiga stat som har vunnit en medalj i OS.

Medaljer

Samtliga medaljörer

Medaljer efter sommarspel

Källor

Tonga i olympiska spelen
Otto Pächt

Otto Pächt, född den 7 september 1902 i Wien, död där den 17 april 1988, var en österrikisk konsthistoriker.

Han studerade konstvetenskap med Max Dvorak vid universitetet i Wien 1920 – 1921, i Berlin med Adolf Goldschmidt 1921 – 1922 och därefter återigen i Wien med Julius von Schlosser, samtidigt som han följde kursen i arkeologi med Emanuel Löwy. Redan som student påverkades Pächt starkt av Alois Riegl och 1926 återutgav han dennes Die spätrömische Kunstindustrie och bifogade ett viktigt appendix. Gestaltpsykologin influerade också hans tänkande. 1933 försvarade han sin avhandling Gestaltungsprinzipien der westlichen Malerei des 15. Jahrhunderts.
På grund av de nazistiska raslagarna emigrerade han till England. 1936 – 1963 bodde han där. Han verkade vid Warburginstitutet i London, men trivdes inte där. Aby Warburg, Fritz Saxl och Gertrude Bing överbetonade enligt hans mening ikonografins och ikonologins roll. Pächt insåg värdet av ikonografisk forskning, men kunde inte acceptera att man gjorde den till konstvetenskapens huvuduppgift. Konstvetenskapen blev då, som han uttryckte det, en ”art history for the blind”. 

1941 installerade han sig i Oxford och ägnade sig där till slutet av kriget åt arbetet med en katalog över handskriftsilluminationerna vid Bodleian Library. 1945 började han undervisa regelbundet vid universitetet i Oxford. Han skrev flera uppsatser om engelska, nederländska och franska handskriftsilluminationer m.m.

1963 återvände Pächt till Wien och blev där professor i konstvetenskap. Han skrev om europeiskt 1400-talsmåleri (om bröderna van Eyck, Hugo van der Goes, Jean Fouquet m.fl.) och om illuminerade handskrifter. På det senare ämnet blev han en internationellt erkänd specialist. Han arbetade med en beskrivande katalog över handskriftsilluminationerna i det österrikiska nationalbiblioteket. 

Några texter av Pächt:
 ”Art Historians and Critics: Riegl” i Burlington Magazine, London 1963
 ”Methodisches zur kunsthistorischen Praxis”, München 1977
 ”Buchmalerei des Mittelalters” utgiven av Dagmar Thoss och Ulrike Jenni, München 1984

Utmärkelser 
 1976: Wilhelm-Hartel-Preis
 Österreichisches Ehrenzeichen für Wissenschaft und Kunst

Bibliografi 
 Methodisches zur kunsthistorischen Praxis, München 1977
 Buchmalerei des Mittelalters, München 1984; ³1989
 Van Eyck, München 1989
 Rembrandt, München 1991, ²2005

Österrikiska konsthistoriker
Födda 1902
Avlidna 1988
Män
Österrikiska professorer