kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Utternäbbmöss

Utternäbbmöss (Potamogalinae) är en underfamilj i familjen tanrekar. Dessa djur är väl anpassade till ett liv i vatten och är oftast aktiva på natten. Utternäbbmössen är de enda medlemmarna i tanrekfamiljen som förekommer naturligt utanför Madagaskar. I underfamiljen finns två släkten med tillsammans tre arter.

Utseende 

Namnet förtydligar däremot att utternäbbmöss liknar uttrar i utseende. Kroppen är lång och smal. Pälsen är till största delen brun, men vitaktig på undersidan och består av en tät underull och grövre täckhår. Ögon och öron är små och näsborrarna är slutna under vatten. Svansen är från sidorna tillplattad och används till att simma. De korta extremiteterna som med undantag av hos M. ruwenzorii saknar simhud, hålls tätt intill kroppen vid simning. På land är dessa djur hälgångare. Potamogale velox har som vuxen en kroppslängd på 30 till 35 cm och en svanslängd på upp till 29 cm. Arter i släktet Micropotamogale är med en längd av 22 till 30 cm lite mindre och med en vikt av cirka 135 gram tydlig lättare.

Utbredning 
Utternäbbmöss lever i mellersta och södra Afrika, deras utbredningsområde sträcker sig från Guinea och Kongo-Kinshasa till Zambia och Angola. Deras habitat är regnskogar och bergsregioner upp till 1800 meter med sjöar, floder eller träsk.

Status 
Utternäbbmössen hotas framför allt av skogsavverkning i livsmiljön och försämrad vattenkvalitet på grund av byggverksamhet. Dessutom jagas de för pälsens skull och fastnar ibland i fisknät. IUCN listar arten M. lamottei som starkt hotad. Den lever i ett begränsat område som minskas ytterligare genom gruvdrift. För de två andra arterna är populationen jämförelsevis stabil.

Levnadssätt 

Utternäbbmöss simmar snabbt och bra. De tillbringar dygnets ljusa timmar i hålor fodrade med gräs och löv och födosöker nattetid. Utanför parningstid lever de ensamma.

Stora utternäbbmöss livnär sig huvudsakligen av krabbor, men även av fisk och groddjur. De mindre utternäbbmössens föda utgörs av insektslarver, fisk, blötdjur och mindre grodor. Byten som fångas i vatten förtärs på land.

Man vet inte så mycket om arternas sätt att föröka sig. Större utternäbbmöss har två bröstvårtor och föder oftast tvillingar. Mindre utternäbbmöss har fyra bröstvårtor.

Systematik 

Trots namnet är utternäbbmössen inte släkt med uttrar och inte heller med näbbmöss.

Släkten och arter:
 Potamogale
 Utternäbbmus (P. velox)
 Micropotamogale
 Micropotamogale ruwenzorii
 Micropotamogale lamottei

Referenser

Noter

Webbkällor 
 artikeln är huvudsakligen en översättning av motsvarande artikel på tyskspråkiga Wikipedia.
 där anges som källa: Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Tanrekar
Cayo Ernesto Thaelmann

Cayo Ernesto Thaelmann är en obebodd ö vid Kubas sydkust som i juni 1972 fick sitt namn efter den tyske kommunistledaren Ernst Thälmann (1886–1944) i samband med ett statsbesök av den östtyske ledaren Erich Honecker. Ön hette tidigare Cayo Blanco del Sur ("Vita ön i söder") och ingår i ögruppen Cayos Blancos del Sur.

Kubas öar
1972 i Kuba
Politikåret 1972
Halmstads Fäktsällskap

Halmstads Fäktsällskap (HFS) är en fäktklubb i Halmstad, bildad i mars 1952 (då under namnet Halmstads fäktklubb: HFK). Verksamheten pågick ett antal år under 1950-talet men avstannade sedan. 1969 blev det nystart och sedan dess har fäktträning pågått oavbrutet i HFS. HFS betraktar idag 1969 som föreningens startår och kommer 2009 att fira 40-årsjubileum. Föreningen bedriver såväl vuxen- som ungdomsverksamhet och tränar och tävlar i sportfäktning med vapnen värja och florett. HFS tränade i Halmstads Sporthall (C-hallen) fram tills julen 2009. I januari 2010 flyttade HFS in i C 5 hallen i den nybyggda Halmstad Arena. Anders Lindqvist är HFS fäktmästare. Årligen i november arrangerar HFS ungdomstävlingen "Laxträffen" som är en deltävling i Svenska Fäktförbundets (SvFF) masters serie, Danska fäktare brukar medverka i tävling. Dessutom arrangerar HFS i mars en deltävling i den västsvenska nybörjartävlingen Silverfloretten.

HFS placeringar

Seniorer 

Värja
2010 Robert Rosén SM-Guld Värja/Herrar
1987 Marie Oltner SM-Guld Värja/Damer

Florett
2011 Mattias Magnusson SM-Guld Florett/Herrar
1988 Marie Oltner SM-Guld Florett/Damer 
1987 Marie Oltner SM-Guld Florett/Damer    
1986 Mats Ahlgren SM-Guld Florett/Herrar

Junior-SM (JSM) 
JSM Värja
1985 Marie Oltner (Riksmästerskap)
 2015 Simon Åmot-Hansen Guld

JSM Värja Lag
1986 Ann-sofie Jansson, Ulrika Larsson, Elisabeth Johansson och Anita Wilhelmsson JSM-Guld
1985 Ann-Sofie Jansson, Ulrika Larsson och Marie Oltner JSM-Guld 

JSM Florett  
1987 Ann-Sofie Jansson JSM-Guld Florett/Damer
1986 Mats Ahlgren JSM-Guld Florett/Herrar
1985 Mats Ahlgren JSM-Guld Florett/Herrar

JNM (Nordiska mästerskap för juniorer) 
2011 Jesper Jönsson-Löf JNM-Guld Florett/Kadetter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Fäktningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Halmstad
Sportklubbar bildade 1969
Pekkos Per

Pekkos Per Olsson (även stavat Päckos och annat), född 1808, död 1877, var en svensk fiolspelman från Bingsjö i Rättviks finnmark. Han blev direkt och indirekt läromästare till flera senare Bingsjöspelmän, den mest kände av dem Hjort Anders Olsson (även om Hjort Anders bara var 12 år vid Pekkos Pers död). Pekkos Per var också spelmannen Päkkos Gustafs farmors morfars bror.

Pekkos Per bodde på Pekkosgården, då den största av gårdarna i Bingsjö, och han byggde den nuvarande gården på 1850-talet. Han spelade på många bröllop i Bingsjö, och längre bort i Rättvik, Boda och Hälsingland.

Referenser

Externa länkar 
Låtar på FolkWiki
Svensk mediedatabas
Låtar på YouTube

Födda 1808
Avlidna 1877
Svenska fiolspelmän
Dalaspelmän
Män
Personer från Rättviks socken
Impala

En impala (Aepyceros melampus grekiska: aipos "hög" ceros "horn" + melas "svart" pous "fot") är en mellanstor afrikansk antilop. Namnet impala kommer från zuluspråket.

Kännetecken 

Arten når en mankhöjd omkring 90 centimeter och en vikt mellan 40 (honor) och 65 (hannar) kilogram. Kroppen (huvud och bål) är 120 till 160 cm lång och därtill kommer en 30 till 45 cm lång svans. Pälsen är på ovansidan rödbrun och på sidorna lite ljusare. Buken, främre halsen och hakan är vitaktig. Vid båda sidor om svansen finns en svart strimma. Hälen är  svartbrun. Impalan har ett smalt huvud, stora ögon och öronen slutar i en spets. Hannar har upp till 90 centimeter långa horn som påminner om en lyra.

Utbredning, habitat och underarter 

Impalorna håller till på savanner i Kenya, Tanzania, Moçambique, Namibia, Botswana, Zambia, Zimbabwe, södra Angola, nordöstra Sydafrika och Uganda (därav huvudstadens namn - Kampala). Habitatet utgörs huvudsakligen av den öppna savannen samt av buskskogar. I Etosha nationalparken i Namibia lever en underart, A. m. petersi, som kännetecknas av en svart teckning på nosen. Underarten finns även utanför nationalparken men inte lika talrikt.

Alla andra populationer bildar den andra underarten, A. m. melampus, vilket har klarlagts med hjälp av genetiska undersökningar.

Hot 

Hela arten listas av IUCN som livskraftig (LC) men underarten A. m. petersi listas som sårbar (VU).

Levnadssätt 

Honor av impala och deras ungdjur lever i flockar om 10 till omkring 100 individer. Dessutom finns flockar av hannar som inte nått könsmognad och gamla hannar som är för svaga för att kvarhålla ett eget revir. Alla andra hannar lever ensamma och har ett territorium, där de tar kontroll över alla honor.

Födan utgörs främst av gräs som ibland kompletteras med blad.

Under flykten når impalan höga hastigheter och kan utföra hopp som  är 9 meter långa och 2 meter höga. Vanligtvis springer de bara fram till närmaste gömställe.

Under parningstiden bevakar en hanne vanligtvis en grupp av honor. Han imponerar genom att visa sina horn,  lägga öronen bakåt och  lyfta svansen. Om två konkurrerande hannar träffar varandra uppstår strider som kan delas i tre sekvenser. I den första gäspar inkräktaren och visar buken samt tungan. Sedan sänker han huvudet neråt för att uppmana till strid. I den andra fasen står rivalerna med lyft huvud mittemot varandra samt går framåt och bakåt. Om ingen känner sig tillräcklig skrämd sätter de hornen mot varandra för att pressa bort rivalen. Sår uppstår vanligen inte.

Efter dräktigheten som varar i 6,5 till 7 månader föds oftast en unge. Ungen diar sin mor i 4 till 6 månader. Könsmognaden infaller efter 1 år för honor och efter 1,5 år för hanar. Livslängden går upp till 15 år.

Galleri

Källor

Externa länkar 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Fragmentering

Fragmentering kan syfta på:
 Fragmentering (datateknik) – data som hör ihop finns inte samlat på disken
 Fragmentering (ekologi) – en beskrivning av landskapet när det upphör att vara ett sammanhängande område
Vargsillfiskar

Vargsillfiskar (Chirocentridae) är en familj av rovfiskar som består av ett släkte med två arter.

Arterna blir ungefär en meter långa och har en silveraktig färg med blå rygg. Mellan käkarna finns långa spetsiga tänder.

Arten Chirocentrus dorab förekommer i varma kustregioner från Röda havet till Japan och Australien.

Arten Chirocentrus nudus har samma utbredningsområde och arterna är därför svårt att skilja från varandra. Den sistnämnda äter bredvid fiskar även krabbor.

Källor
Artikeln är helt eller delvis en översättning från tyskspråkiga Wikipedia

Sillartade fiskar
Aircraft Transport and Travel

Aircraft Transport and Travel Limited (ATT) var ett av Englands första flygbolag, det grundades av George Holt-Thomas 5 oktober 1916 och blev det första flygbolaget att bedriva reguljär internationell lufttrafik. Bolaget startade med flyglinjen Folkstone-Gent som trafikerades med ett flertal DH 4A biplan som var utrangerade från det brittiska försvaret. 15 juli 1919 inledde bolaget med en provflygning trafik över Engelska kanalen med en Airco DH 9. Flygningen mellan Royal Air Force (RAF) flygbas i Hendon till Le-Bourge i Paris tog 2 timmar och 30 minuter till en kostnad av 21 pund per passagerare. 

25 augusti 1919 kom den reguljära dagliga trafiken mellan London-Paris igång med ett antal Airco DH 16. Trots att det stundtals var dåligt väder och några flygningar tvingades ställas in blev bolaget känt för sin pålitlighet. Detta ledde till att man i november 1919 var det första civila flygbolag som fick ett statlig kontrakt på postbefordran. För att klara sina åtaganden i kontraktet hyrde man in sex stycken DH 9A från RAF. 

17 maj 1920 inledde man i samarbete med KLM en flyglinje med bolagets G-EALU, de Havilland DH 16 mellan Croydon Airport-Amsterdam. 

Eftersom inga statliga bidrag kunde erhållas från de brittiska myndigheterna för att bedriva passagerartrafik blev konkurrensen från de tre franska bolagen som bedrev flygtrafik till London för stor. De tre brittiska bolagen som opererade med var sin flyglinje till Paris beslöt att stoppa all flygverksamhet 28 februari 1921. Kort tid därefter upphörde ATT med sin verksamhet och flygplanen såldes.

Ej längre existerande brittiska flygbolag
Flygbolag bildade 1916
Flygbolag upplösta 1921

sr:Ваздушни саобраћај
CGA5P

Carl Gustaf Automatkarbin 5 Polis, kort CGA5P  är en polisvariant av militärens automatkarbin 5 David, vilken i sig är en vidareutveckling av den belgiska automatkarbinen FN FNC. Den är något lättare, kortare och till färgen svart. I övrigt är den i normalläget spärrad för att endast skjuta enkelskott. Tidigare användes den av Särskilda beredskapspolisen och har tidvis även förekommit hos Piketen och Nationella insatsstyrkan.

DATA
Kaliber – 5,56 mm (sk ptr 5 stkprj), utgångshastighet 775 m/s
Vikt – 3,5 kg (utan magasin), cirka 4,1 kg (fullt magasin med 30 patroner)
Längd – 820 mm (utfällt axelstöd), 560 mm (infällt axelstöd)
Mekanisk eldhastighet – 650 skott/min

Se även 
Automatkarbin 5
FN FNC

Referenser

Noter 

Automatkarbiner
SIG Sauer P226

SIG Sauer P226 (Schweizerische Industrie Gesellschaft SIG Sauer P226) är en halvautomatisk pistol från det tyska företaget J.P. Sauer & Sohn. Designen är baserad på SIG Sauer P220. 

P226 är känd för sin goda kvalitet och pålitlighet och används av flera polis- och militärstyrkor runt om i världen.

P226 finns i tre olika kalibrar: 9x19 mm, .40S&W och .357 SIG. Vad som skiljer dessa åt är storleken på patronerna, magasinkapaciteten (15 patroner för 9mm och 12 patroner för .40S&W och .357 SIG), samt att vikten är något lägre för pistoler kamrade för 9x19 mm.

Det har även gjorts kompaktare modeller av P226. Dessa är P228 och P229.

Den svenska polisen använder just nu bland annat Sig Sauer P225, P226, P228, P229 och p239 som huvudbeväpning.

P226 har även en "X"-serie som helt består av tävlingspistoler, där tryck och precision har utvecklats, samtidigt som bruksdetaljer (ex. decockers viktminskning och double action-tryck) till största delen bortrationaliserats.

Externa länkar 

Automatpistoler
Västbo

Västbo kan avse:

Västbo härad
Västbo kontrakt
Västbo revir
Östbo

Östbo kan avse:

Östbo härad – ett härad i Småland och Jönköpings län
Östbo kontrakt – ett tidigare kontrakt i Växjö stift –2012
Regeringen Palme

Olof Palme har haft två ministärer:
*Regeringen Palme I (1969-1976)
Regeringen Palme II (1982-1986)
Benjamin Graham

Benjamin Graham, född Grossbaum 8 maj 1894 i London, död 21 september 1976 i Aix-en-Provence, Bouches-du-Rhône, var en inflytelserik amerikansk ekonom och investerare. Graham kallas ofta "värdeinvesteringens fader" och multimiljardären Warren Buffett har kallat Grahams bok The Intelligent Investor för "den överlägset bästa boken om investering som någonsin skrivits". 

Graham hade judiskt påbrå och föddes i London men flyttade vid ett års ålder med sin familj till New York.

Källor 

Amerikanska nationalekonomer
Födda 1894
Avlidna 1976
Män
Personer inom USA:s näringsliv
Christoffer Andersson

Christoffer Andersson, född 22 oktober 1978 i Nybro, är en svensk fotbollstränare och tidigare fotbollsspelare (försvarare/mittfältare) som är huvudtränare i Falkenbergs FF. Han spelade under sin karriär för Helsingborgs IF, Lillestrøm SK, Hannover 96 och Halmstads BK.

Biografi
Anderssons moderklubb är Nybro IF och han inledde sin professionella karriär i Helsingborgs IF, där han spelade mellan 1996 och 2003. Inför 2004 års säsong gick han till norska Lillestrøm SK. 2006 värvades han av Hannover 96 i tyska Bundesliga. Sedan den 1 juli 2007 representerar Andersson åter Helsingborgs IF.

Christoffer Andersson är en rörlig ytterspelare, som gör sig bra på bägge kanter i såväl backlinje som mittfält. Hans bästa säsong i comebacken var kanske 2008, då han dominerade stort från en högermittfältsposition i allsvenskan. När Conny Karlsson tog över HIF 2010 spelade han oftast till vänster på mitten och han var en del av den starka mittfältsuppställning (Mattias Lindström-Marcus Lantz-Ardian Gashi-Christoffer Andersson), som såg till att HIF vann elva av 14 matcher innan VM-uppehållet i allsvenskan 2010. Under guldåret 2011 figurerade han oftast som högerback, men de starkaste insatserna kom från vänster på mittfältet - exempelvis i finalen i Svenska Cupen 2011, då han stod för ett mål och två assist när Kalmar FF besegrades med 3-1.

Mellan 1999 och 2012 deltog han i samtliga matcher HIF spelade i Europeiskt cupspel. Han missade bortamatchen mot Chelsea FC i Cupvinnarcupen 1998-99 (0-1) - nästa match han tvingades avstå från var Levante hemma (1-3) i Europa League 2012-13.

Han har spelat 24 A-landskamper för Sverige.

Han blev utsedd till årets HIF:are 2001 och 2008.

Vid 35 års ålder, i september 2014, meddelade han att han slutat i HIF. Han hade då spelat sammanlagt 336 allsvenska matcher för helsingborgsklubben, 7 matcher för Hannover 96 och 63 matcher för Lillestrøm SK. Den 17 november 2014 skrev Andersson på för Halmstads BK. Den 4 april 2016 meddelade Helsingborgs IF att man plockat in Christoffer Andersson i truppen på grund av stora skadebekymmer i backlinjen.

I januari 2022 anställdes Andersson som ny huvudtränare i Falkenbergs FF.

Meriter 
 Svenska Cupen-titel 1998 med HIF
 SM-guld 1999 med HIF
 Årets HIF:are 2001
 Årets HIF:are 2008
 Svenska Cupen-titel 2010 med HIF
 Supercupen-titel 2011 med HIF
 SM-guld 2011 med HIF
 Svenska Cupen-titel 2011 med HIF
 Supercupen-titel 2012 med HIF

Källor

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Nybro IF
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i Lillestrøm SK
Fotbollsspelare i Hannover 96
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Fußball-Bundesliga
Tränare i Falkenbergs FF
Födda 1978
Levande personer
Män
Personer från Nybro
Springfield, Oregon

Springfield är en stad i Lane County i den amerikanska delstaten i Oregon. 2006 hade staden 57 065 invånare på en yta av cirka 37 km².

Staden grundades 1885 då Elias och Mary Briggs anlände till platsen med sina familjer.

Matt Groening döpte den fiktiva staden Springfield  i TV-serien The Simpsons efter Springfield, Oregon.

Referenser

Externa länkar 
 Springfields officiell webbplats

Simpsons
Orter i Oregon
Orter grundade 1885
Långnäbbad mås

Långnäbbad mås (Chroicocephalus genei) är en medelstor mås som förekommer i Medelhavsområdet och västra Asien, nära släkt med skrattmåsen.

Kännetecken

Utseende 
Långnäbbad mås är något större än skrattmåsen, som den annars liknar. Den har dock inte någon svart hätta. Huvudet och den mörkröda näbben har ett långsträckt och spetsigt utseende, och fågeln ser även rätt långhalsad ut. Benen är, liksom näbben, mörkt röda och den långnäbbade måsens iris är gul till färgen. Adult fågel i sommardräkt har ett rosaaktigt bröst. Det tar två år för den att få adult dräkt.

Läten 
Lätena påminner om skrattmåsens, men är djupare, hårdare och torrare, "krerr". I häckningskolonierna hörs också nasala och sträva läten.

Utbredning 
Långnäbbad mås häckar på öar och kustlaguner runt Medelhavet och kring nordvästra Indiska oceanen, i exempelvis Pakistan. Arten är delvis en flyttfågel, som ofta övervintrar söderut i Nordafrika och Indien, medan vissa övervintrar i Västeuropa. En vilsekommen individ observerades i april 1976 vid Antigua i Karibien. I Sverige har arten observerats endast två gånger, dels 1992 vid Furilden på Gotland, dels 1994 i Övre Föret strax söder om Uppsala.

Släktestillhörighet 
Länge placerades merparten av måsarna och trutarna i släktet Larus. Genetiska studier visar dock att arterna i Larus inte är varandras närmaste släktingar. Pons m.fl. (2005) föreslog att Larus bryts upp i ett antal mindre släkten, varvid långnäbbad mås placerades i Chroicocephalus. Brittiska British Ornithologists’s Union (BOU) följde efter 2007, amerikanska  American Ornithologists' Union (AOU) i juli 2007 och Sveriges ornitologiska förening 2010. Även de världsledande auktoriteterna Clements m.fl. och International Ornithological Congress IOU har implementerat rekommendationerna in sin taxonomi, dock ännu ej BirdLife International.

Ekologi 
Långnäbbad mås häckar i kolonier, placerar sitt bo på marken och lägger upp till tre ägg. Liksom de flesta andra måsar lever den i flock på vintern. Det är inte en pelagisk art och den ses sällan på havet långt från kusten.

Status och hot 
Långnäbbad mås är även en av de fåglar för vilka Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds (AEWA) gäller. Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 310 000 och 380 000 individer, varav det i Europa tros häcka 35.900-57.300 par.

Namn 
Auktorn Brême hedrade den italienska naturforskaren Giuseppe Gené när han gav fågeln dess vetenskapliga artnamn Larus genei. Arten har tidigare kallats smalnäbbad mås på svenska.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Michael Tomasello

Michael Tomasello, född den 18 januari 1950 i Bartow i  Florida, är en forskare inom kognitiv psykologi och ansvarar för Max Planck-institutet för evolutionär antropologi i Leipzig. 

Tomasello arbetar med barns språkutveckling inom psykolingvistik och verkar inom den psykologiska disciplinen kognitiv lingvistik. Han kritiserar öppet Noam Chomskys generativa grammatik och förkastar tanken att det skulle finnas någon universell lingvistisk struktur som inneboende kunskap i varje mänskligt medvetande. I stället förespråkar han ett användningsbaserat perspektiv, som ibland kallas för ett sociopragmatiskt synsätt på språkinlärning, där barn lär sig lingvistiska strukturer genom sociokommunikativa och kognitiva processer, såsom joint attention (engelska för "gemensam uppmärksamhet").

Tomasellos senare verk lägger tonvikten vid barns utveckling av social kognition, såsom förmågan att imitera och agera i samstämmighet med andra. Han har också tillsammans med sina kolleger jämfört mänsklig social logik med apors.

Tomasello tilldelades Jean Nicod-priset i Paris i maj 2006.

Bibliografi  
 Tomasello, M (1999) The Cultural Origins of Human Cognition,  Harvard University Press. .
 Tomasello, M (2003) Constructing a Language: A Usage-Based Theory of Language Acquisition,   Harvard University Press.

Referenser

Externa länkar
 Michael Tomasellos hemsida (på engelska)
 Max Planck-institutet (på engelska)

Amerikanska psykologer
Amerikanska kognitionsvetare
Födda 1950
Män
Levande personer
GP TV

GP TV är en webbteve-kanal som drivs av Göteborgs-Posten. Kanalen är en del av sajten GP.se och sänder nyheter, väder och reportage, mestadels från Göteborg med omnejd men även från övriga Sverige.

GP TV startade våren 2007 och hade först en sammanhållen nyhetssändning varje vardagseftermiddag, men från hösten 2007 övergavs den strategin och GP TV lägger i dag ut separata nyhetsklipp på varierande tider. Stora tittarframgångar har varit bevakningen av Ostindiefararens hemkomst till Göteborg 2007, satsningen på gamla filmer med Göteborgshistoria vintern 2008 och inslag & musikklipp från Bruce Springsteens konserter i Göteborg, sommaren 2008.

Vissa av programmen som exempelvis spelmagasinet Kadooosh sänds inte bara på GP TV utan även på följande tidningars webbplatser:
Allehanda Media
Arbetarbladet
Bohusläningen
Dagbladet
Dalarnas Tidningar
Gefle Dagblad
Göteborgs-Posten
Hallands Nyheter
Hallandsposten
Länstidningen Östersund
Nerikes Allehanda
Östersunds-Posten
Sundsvalls Tidning
TTELA
VLT

Externa länkar
GP TV

TV-kanaler i Sverige
Svenska webbplatser
Portal: Internet i Sverige
Kjeller F.F. 9 Kaje

Kjeller F.F. 9 Kaje var ett norskt skol- och spaningsflygplan som tillverkades vid Kjeller Flyfabrikk. 

F.F. 9 Kaje tillverkades i tre serier, mellan 1921 och 1926. Flygkroppen konstruerades i Norge medan vingen var en licenstillverkad tysk konstruktion med en Göttingen-profil. Vingarna tillverkades i trä som spändes med lackat tyg. Strax utanför vingens mittpunkt mellan den övre och nedre vingen monterades två stycken vertikala trästöttor som förbands till nederdelen av kroppen med två metallstag. Flygkroppen var i en fackverkskonstruktion som var klädd med träfanér och tyg, förutom motorkåpan som tillverkades av aluminium. Landstället bestod av ett par huvudhjul placerade i framkant med den undre vingen medan bakkroppen tog upp belastningen på en sporre. Lärare och elev satt i varsin sittbrunn som var placerade i tandem. 

I den första serien Kaje I som tillverkades 1921–1922 producerades tio flygplan, när Hærens Flyvevæsen behövde fler flygplan återupptog man tillverkningen 1925, samtidigt infördes några mindre ändringar varför flygplanet fick benämningen Kaje II. Ett år senare tillverkades ytterligare fem exemplar under namnet Kaje III. Mellan de tre olika versionerna ändrades spännvidden, roderytorna samt vingprofilen baserat på den erfarenhet man fått under tiden flygplanet varit i tjänst.

Under sin tjänstgöringstid vid Hærens Flyvevæsen gjordes en del tester med att beväpna flygplanet, samt försök med trådlös kommunikation.

Flygplanen var i drift fram till 1937. På Norsk Luftfartsmuseum i Bodø finns ett bevarat exemplar utställt.

Antal tillverkningsår
Kaje I, 10 stycken 1921-1922
Kaje II, 4 stycken 1925
Kaje III 5 stycken 1926. 

Skolflygplan
Spaningsflygplan