kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Prins August Fredrik, hertig av Sussex

Prins August Fredrik, hertig av Sussex, född 27 januari 1773 på Buckingham Palace, London, död 21 april 1843, var en brittisk prins, son till Georg III av Storbritannien och Charlotte av Mecklenburg-Strelitz.

Efter födelsen placerades han under vård av guvernanten Charlotte Finch. Han var den ende av Georg III:s söner som inte fick någon karriär inom armén eller flottan, på grund av astma. Efter studier vid universitetet i Göttingen begav han sig på resa till Italien, där han mötte lady Augusta Murray (1768-1830), dotter till earlen av Dunmore. De blev genast förälskade och gifte sig i hemlighet i Rom 4 april 1793. Vid återkomsten till London gifte de sig på nytt i S:t Georges kyrka vid Hanover Square, i december 1793, även denna gång utan att söka tillstånd hos kungen. 

Då prinsens far fick reda på detta annullerades äktenskapet i augusti 1794, i kraft av the Royal Marriages Act från 1772. Trots detta fortsatte August Fredrik och lady Augusta att bo tillsammans till 1801 och fick två barn, Augustus Frederick d'Este och Ellen Augusta Emma.

År 1801 utnämnde Georg III honom till hertig av Sussex, earl av Inverness och baron Arklow. Han blev också riddare av Strumpebandsorden. 

August Fredrik blev utnämnd till hovjägmästare m.m. 1831 av sin bror Vilhelm IV av Storbritannien. Han var också mycket intresserad av konst och vetenskap och fungerade som president i the Royal Society 1830-1838.

År 1831 gifte sig August Fredrik för andra gången, återigen i strid med the Royal Marriages Act från 1772. Denna gång med lady Cecilia Underwood (1793-1873), änka efter sir Charles Buggin. Hon blev utnämnd till hertiginna av Inverness 1840, och paret residerade på Kensington Palace. 

Det sägs att drottning Victoria ska ha varit mycket förtjust i sin farbror och det var också han som gav bort henne vid vigseln 1840 med prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha.

Källor
 Materialet i denna artikel är helt eller delvis hämtat från engelskspråkiga Wikipedia

Huset Hannover
August Fredrik
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1773
Avlidna 1843
Män
Lotsgatan, Stockholm

Lotsgatan är en kort gata på Södermalm i Stockholm. Gatan är en återvändsgränd som börjar vid Sågargatan och går sedan österut parallellt mellan Folkungagatan och Åsögatan. Gatan kantas av kulturhistorisk intressant bebyggelse som sedan 1956 ingår i kulturreservatet Åsöberget.

Historik

Lotsgatan ligger på Åsöberget och hette tidigare Skräddaregränden som gick lite längre österut än dagens Lotsgränd. Eftersom det fanns redan en Skräddargränd i Gamla stan döptes gatan 1885 om till sitt nuvarande namn. Möjligtvis påverkades namnberedningen av Skeppargränd i närheten och Södra varvet nedanför Åsöberget. 

De boende på Lotsgatan och andra smågator på Åsöberget var ofta varvsarbetare vid Södra varvet samt deras familjer. Även andra yrken med anknytning till sjöfart fanns representerade. Under bostadsnöden vid 1800-talets slut trängdes fattigt folk i de små stugorna, som slets hård. Förfallet fortsatte till långt in på 1900-talet. Först 1956 fattade Stockholms kommunfullmäktige beslut om att hela bebyggelsen på Åsöberget skulle upprustas.

Bebyggelsen
Vid Lotsgatan finns numera bara byggnader längs norra sidan med nio adresser (Lotsgatan 1-9). Byggnaderna utgörs av låga faluröda trähus från 1700-talet som är typisk för Åsöberget. Efter ett långtgånget förfall renoverades stugorna i början av 1960-talet. Några av dem är hitflyttade som exempelvis ateljéstugan (Lotsgatan 2) som stod ursprungligen på Marieborg, Farsta strand. De renoverade husen utrustades med moderna installationer som rinnande vatten, värme och elektricitet. Det blev även nya planlösningar med större lägenheter. 

På Lotsgatan lades kullersten i cementbruk och stadsmässig gatubelysning sattes upp. Området är, tillsammans med liknade bebyggelse vid Skeppargränd, ett så kallat kulturreservat, som ägs och förvaltas av AB Stadsholmen. Husen är blåmärkta av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Bilder

Källor

 Informationstavla på platsen.

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Byggnader och anläggningar på Södermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Sammie Henson

Samuel ("Sammie") Henson, född den 1 januari 1971 i Saint Louis, Missouri, är en amerikansk brottare som vid VM 1998 i Teheran, Iran, tog en guldmedalj i freestyle för USA. I finalen besegrade han Namiq Abdullayev från Azerbajdzjan. Han vann också en silvermedalj vid de olympiska sommarspelen år 2000 i fristil, flugviktsklassen. I finalen förlorade han då mot samme Abdullayev. Vid 36 års ålder tävlade han också i VM i Guanzgoua, China, där han tog en bronsmedalj. 1998 blev han utnämnd till årets brottare (Wrestling's Man of the Year). Han har också arbetat som brottningscoach vid University of Oklahoma och haft flera andra tjänster inom brottningen.

Externa länkar
 Officiell webbsida

Ryska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från USA
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 2000
Levande personer
Män
Födda 1971
Amerikanska brottare
Ernst Bengel

Ernst Bengel, född den 12 mars 1735 i Denkendorf, död den 1 april 1793, var en tysk superintendent, son till Johann Albrecht Bengel, far till Ernst Gottlieb Bengel. 

Bengel studerade vid universitetet i Tübingen. År 1766 valdes Bengel till luthersk kyrkoherde i Zavelstein, 1772 till diakon (hjälppräst) i Tübingen, 1786 till dekan.

Bibliografi 

 Tabula critica über die Bengel’sche Kritik des neutestamentlichen Grundtextes (1776)
 Chronologische Harmonietafel über die evangelische und apostolische Geschichte (1785)

Källor 

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Födda 1735
Avlidna 1793
Män
Tyska präster under 1700-talet
Iceland Stock Exchange

Nasdaq OMX Iceland (isländska: Kauphöll Íslands) eller ICEX är en börs i Reykjavik, Island, bildades 1985 i form av ett samriskföretag av flera banker och mäklarfirmor på initiativ av centralbanken.

Handeln startade 1986 med isländska statsobligationer och handel med aktier började år 1990. Aktiehandeln ökade snabbt därefter. Ett brett utbud av företag är för närvarande noterad på börs, inklusive företag inom detaljhandel, fiske, transport, banker, försäkringsbolag och många andra områden. På grund av den ringa storleken på den isländska ekonomin och de låga kostnaderna för börsnotering, många av bolagen som handlas på ICEX är relativt små och relativt illikvida.

Börser på Island
NASDAQ OMX
Armenian Stock Exchange

Armenia Securities Exchange,  är för närvarande den enda börsen som är verksam i Armenien. Den ligger i huvudstaden Jerevan och inledde sin verksamhet 2001.

Börsen är en självreglerande organisation som inrättades av börsmedlemmar. I november 2007 i enlighet med relevanta ändringar i lagstiftningen som omfattar både lokal värdepappersmarknaden, var den vinstutdelande och blev ett öppet aktiebolag.

Den 21 november 2007 var 100% av börsens aktier i ägo hos den nordiska börsoperatören OMX som även driver sju andra börser i Norden och Baltikum.

NASDAQ OMX
Jonas Faraasen Olsen

Jonas Faraasen Olsen, född 23 april 1988, är en norsk fotbollsspelare som spelar som anfallare för IF Birkebeineren.

Externa länkar 
Voetbal International

Födda 1988
Levande personer
Norska fotbollsspelare
Män
Spelare i MVV Maastricht
Slaget vid Wiesloch

Slaget vid Wiesloch kan avse:

 Slaget vid Mingolsheim 1622
 Slaget vid Wiesloch 1632
 Slaget vid Wiesloch 1799
Top R&B/Hip-Hop Albums

Top R&B/Hip-Hop Albums, tidigare Top R&B/Black Albums, är en lista publicerad av Billboard som rankar R&B- och hiphopalbum. Försäljningen baseras på data från Nielsen Soundscan. Listan debuterade 1965 som Hot R&B LPs. 1999 kallades listan Top R&B Albums och innan det kallades den Top Black Albums. Från 1969 till 1978 identifierades den som soul-topplista.

Externa länkar
Nuvarande Top R&B/Hip-Hop Albums — topp femtio
Billboard Top 5 R&B Hip-Hop Albums 1966-2006 

Bildanden 1965
Billboardlistor
Hiphop
Samtida R&B
Venusgördel

Venusgördel (Cestum veneris) är en kammanet som förekommer i Medelhavet och varma och tropiska havsområden i Atlanten och Stilla havet. Dess säregna utseende skiljer den från andra kammaneter, kroppen är platt och bandformig och kan nå en längd på 1,5–2 meter och är 5–8 centimeter bred. Endast kammaneten Velamen parallelum, som hör till samma familj som venusgördel, har en liknande bandformig kropp, men denna art blir sällan över 15 centimeter lång. En ung venusgördel är genomskinlig, men de äldre får ofta en violett ton och kan skimra i grönblått eller blått.

Levnadssätt 
Venusgördel lever i öppet vatten och fångar små organismer som plankton. Den kan simma genom böljande rörelser med kroppen. Kammaneten är en hermafrodit och producerar både ägg och spermier. Fortplantningen sker genom att ägg och spermier samtidigt släppts ut i vattnet.

Referenser 
Marine Species Identification Portal
WoRMS - World Register of Marine Species
DORIS - Données d'Observations pour la Reconnaissance et l’Identification de la faune et de la flore Subaquatiques
Archipelago Wildlife Library

Kammaneter
Gabriele Krauß

Gabriele Krauß, född 24 mars 1842 i Wien, död 6 januari 1906 i Paris, var en österrikisk operasångerska.

Biografi
Hon visade tidigt stor musikalisk talang och började 1853 vid Wiens konservatorium. 1860 debuterade hon i hemstaden som Mathilde i Wilhelm Tell, och sjöng därefter flera stora roller både inom den äldre och nyare repertoaren. I april 1868 uppträdde hon för första gången i Paris. Hon väckte genast bifall, och hennes gästspel i Paris varade i flera säsonger. Särskild framgång fick hon i de dramatiska rollerna i Norma, Trubaduren, Otello och Aida. Hon fick slutligen anställning vid Stora operan i Paris, där hon utbildade sig till en av de främsta dramatiska sångerskorna och gestaltade roller som Jeanne d’Arc i Auguste Mermets opera med samma namn samt Pauline i Charles Gounods Polyeucte.

Utmärkelser
Officier d’académie - 1880

Referenser

Noter

Tryckta källor

Österrikiska operasångare under 1800-talet
Födda 1842
Avlidna 1906
Kvinnor
Meyers
Musiker från Wien
Racquets

Racquets (i Storbritannien rackets, ibland hard rackets) är en racketsport som spelas inomhus i Storbritannien, USA och Kanada. Sporten anses vara den direkta förebilden till squash. Racquets har sitt ursprung i ett tidsfördriv bland 1700-talets interner på London's King's Bench and Fleet debtors prisons.

Spelet 

Racquets spelas inomhus på en väggförsedd bana med måtten 9,14 × 18,28 m med en takhöjd av minst 9,14 m. Singel (enkelspel) och dubbel spelas på samma bana. För spelet används en långskaftad (77,5 cm) träracket och en vit boll (diameter 38mm) som väger 28 gram. 

Som i squash skall bollen spelas mot frontväggen och returneras efter studs mot golvet eller som volley. Bollen får träffa sidoväggarna. Spelet är mycket snabbt och bollar som träffar eller riskerar att träffa motspelaren skall spelas om. Matcher spelas i bäst av 5 game om vardera 15 poäng.  

Spelet administreras i England av Tennis and Rackets Association och i USA av North American Racquets Association. Det organiseras bland annat världsmästerskapsturneringar i både singel och dubbel.

Historia 

Internerna vid London's King's Bench and Fleet debtors prisons brukade under 1700-talet spela olika typer av boll och använda fängelsemurarna som bollplank. Så småningom började man använda också tennisracketar. Efter avtjänat straff spelade man ute på bakgårdar och skolgårdar, från andra halvan av 1700-talet också på inomhusbanor avsedda för spelet. 

Spelet blev särskilt populärt på Harrow School i London. Under 1800-talet byggdes flera bollhus för racquets, den äldsta som fortfarande är i bruk vid Eglinton Castle i Skottland.

Racquets var en av förebilderna för Walter Clopton Wingfield när han uppfann det moderna tennisspelet. I sin första regelutgåva använde han samma poängräknesystem som för racquets.

Racquets ingick i programmet för Olympiska sommarspelen 1908.

Källor 

Racketsport
Odd Future Wolf Gang Kill Them All

Odd Future Wolf Gang Kill Them All, ofta förkortat OFWGKTA eller Odd Future, var ett amerikanskt hiphop-kollektiv från Los Angeles.  Rapparna i gruppen är Tyler, the Creator, Hodgy Beats, Earl Sweatshirt, Domo Genesis och Mike G, sångaren Frank Ocean och producenterna Left Brain, Syd the Kyd, Hal Williams och Matt Martian. Det fanns 3 subgrupper, MellowHype (Left Brain och Hodgy Beats) EarlWolf (Tyler, the Creator och Earl Sweatshirt) och The Super 3/The Jet Age Of Tomorrow (Matt Martian och Hal Williams). Tyler, the Creator har sagt att det fanns runt 60 stycken med i gruppen, men bara 11 stycken som gjorde musik. De släppte totalt fyra mixtapes och åtta solo-studioalbum, alla tillgängliga för gratis nedladdning från deras hemsida. 

Svenske musikjournalisten Per Sinding-Larsen gjorde 2011 den första svenska intervjun med gruppens ledare Tyler, the Creator. Intervjun publicerades i flera delar på musiksajten PSL.

Diskografi 

 The Odd Future Tape (2008)
 Radical (2010)
 The Odd Future Tape Vol. 2 (2012)

Tyler the Creator 
 Bastard (2009)
 Goblin (2011)
 WOLF (2013)
 Cherry Bomb (2015)
 Flower Boy (2017)
Igor (2019)
Call me if you get lost (2021)

Hodgy Beats 
 The Dena Tape (2009)
 YelloWhite (med Left Brain som MellowHype) (2010)
 BlackenedWhite (med Left Brain som MellowHype) (2010)
 Ignorant (2011)
 Numbers (med Left Brain som MellowHype) (2011)
 Dena Tape 2 (2015)

Earl Sweatshirt 
 Earl (2010)
 Doris (2013)
 I Don't Like Shit, I Don't Go Outside (2015)
 Some Rap Songs (2018)

Domo Genesis 
 Rolling Papers (2010)
No Idols

Mike G 
 Ali (2010)
 Gold (2011)

Frank Ocean 
 Nostalgia, Ultra (2011)
 The Lonny Breaux Collection (2011)
 channelORANGE (2012)
 Endless (2016)
 Blonde (2016)

The Jet Age of Tomorrow 
 Voyager (2010)
 The Journey to the 5th Echelon (2011)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska hiphopgrupper
Musikgrupper bildade 2007
J&R

J&R är en butik belägen på Park Row i New York, mittemot New York Hall. J&R står för Joe och Rachelle Friedman, som immigrerade från Israel och grundade butiken 1971.

Referenser

Amerikanska butikskedjor
Grundsunda kyrka

Grundsunda kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Grundsunda församling i Härnösands stift. Kyrkan ligger på Vallen omkring en halvmil nordost om Husum i Örnsköldsviks kommun.

Kyrkobyggnaden
Stenkyrkan är troligen uppförd på 1300-talet. Stilen är gotisk med stomme av gråsten och tegel i dörr- och fönsteröppningaer. Under senmedeltiden försågs kyrkorummets innertak med två stjärnvalv, samtidigt som yttertaket höjdes och blev brantare. Vapenhus och sakristia tillkom senare och fick innertak med kryssvalv. Omkring år 1600 försågs väggar och tak med kalkmålningar som målades över på 1800-talet. 1936 togs ett korfönster upp och försågs med glasmålning av Fredrik Henkelmann. 2006 installerades bergvärme och taken på kyrkan och klockstapeln tjärades om. I samband med ny uppvärmning genomgick även koret en förvandling, altarringen togs bort, en stor matta samt nytt flyttbart altare med knäfall inköptes. Designat och snickrat av konsthantverkare från orten, Eva Olsson och Birgitta Ricklund.

Kyrkans sadeltak är klätt med träspån. Mitt på taket står en spetsig takryttare med flöjel som bär årtalet 1769.

Klockstapeln av trä är uppförd 1794 av Lars Pettersson-Grundström. I stapeln hänger tre kyrkklockor av malm.

Inventarier
 Dopfunten är tillverkad på 1600-talet och skuren ur ett enda stycke trä.
 Predikstolen tillkom vid början av 1700-talet och stofferades 1720 av Tomas Kiempe. 
 Ett rökelsekar från 1300-talet hänger på sakristians södra vägg.
 Orgeln byggdes 1954 av Grönlunds Orgelbyggeri. Fasaden är från 1862.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Länsmuseet Västernorrland

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Örnsköldsviks kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1300-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Etelka Gerster

Etelka Gerster, född den 25 juni 1855 i Kaschau i nuvarande Slovakien, död den 20 augusti 1920 i Pontecchio nära Bologna, var en ungersk sångerska.

Gerster studerade för Mathilde Marchesi i Wien och debuterade 1876 i Venedig. Hon väckte 1877 stort uppseende på Krolls teater i Berlin. Hon fick också framgångar i London, Paris, Italien, Spanien, Ryssland och USA.

Hon vann rykte om sig som en av sin tids främsta sångerskor. Enligt Eugen Fahlstedt i Nordisk Familjebok gav "hennes sopranrösts nästan förklarande mildhet och renhet jämte en ovanlig koloraturfärdighet" henne triumfer i verk som La sonnambula och Lucia di Lammermoor.

År 1877 gifte hon sig med impressarion Carlo Gardini. Hon avslutade tidigt sin sångarbana och ägnade sig därefter åt sångundervisning, först i Bologna och 1896-1917 i Berlin. Därefter flyttade hon ut till sitt lantställe utanför Bologna, där hon avled.

Källor 

Ungerska operasångare
Födda 1855
Avlidna 1920
Kvinnor
Ugglan
Personer från Košice
Ungerska sångare under 1800-talet
Ungerska sångare under 1900-talet
José da Silva Mendes Leal

José da Silva Mendes Leal, född den 18 oktober 1820 i Lissabon, död den 22 augusti 1886 i Sintra, var en portugisisk statsman och skald.

Mendes Leal blev 1851 medlem av cortes, kort därpå utrikesminister och därefter chef för nationalbiblioteket i Lissabon. Efter att ha beklätt flera betydande politiska poster blev han 1871 minister i Madrid, var 1874-1883 ambassadör i Paris och återtog därefter ministerposten i Madrid. 

Som författare tillhörde han den så kallade ultraromantiska skolan, i vars verk den av Garrett och Herculano i Portugal införda romantiken så småningom urartar till tomhet och svulst. Mendes Leal höjer sig emellertid betydligt över de flesta av romantikens epigoner. 

Efter att ha debuterat som journalist verkade han som lyriker (Canticos 1858), romanförfattare och dramatiker. Bland hans romaner märks O que foram os Portuguezes, A flor do mar, Os mousqueteiros da Africa. Mendes Leal var även historiker och skrev bland annat Relacöes de Portugal com a curia romana (Fem delar). 

Hans omkring 25 dramatiska arbeten utgörs av melodramatiska skräckstycken, sociala deklamationspjäser, läsdramer och komedier. Till de mest kända hör Os dois renegados, O homem da mascara negra, Alva estrella, O poltre das Minas, Pedro, A escala social, O tio que vem do Brazil.

Källor 

 

Portugals utrikesministrar
Portugisiska diplomater
Portugisiska dramatiker
Portugisiskspråkiga dramatiker
Portugisiska romanförfattare
Portugisiskspråkiga romanförfattare
Diplomater under 1800-talet
Portugisiska författare under 1800-talet
Portugisiska politiker under 1800-talet
Personer från Lissabon
Födda 1820
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Muskelfascikel

En muskelfascikel är en bunt på mellan 10 och 100 tvärstrimmiga muskelfibrer som omges av en typ av bindväv som heter perimysium.

Specialiserade muskelfibrer i hjärtat, som leder elektriska signaler från AV-knutan till purkinjefibrerna (de fibrer som koordinerar kontraktionen) är fascikler. De börjar som en enda fascikel vid AV-knutan, den så kallade HIS-bunten, och delar sig sedan i tre grenar - den högra fascikelgrenen, den vänstra främre fascikelgrenen och den vänstra bakre fascikelgrenen.

Källor 

Muskelsystemet
Alexandre Herculano

Alexandre Herculano de Carvalho e Araújo, född den 28 mars 1810 i Lissabon , död den 13 september 1877 i Quinta de Vale de Lobo, Azóia de Baixo, Santarém, var en portugisisk skald och hävdatecknare. 

Herculano  invecklades i de politiska striderna och måste söka sin tillflykt till England och Frankrike, där han studerade i synnerhet de moderna språken och deras litteratur. Han återvände så till Portugal och deltog i striden mot dom Miguel; därpå utgav han 1837–43 litteraturbladet "Panorama", där han vid sidan av Almeida-Garrett införde nyromantiken i dess nationella form. 

Ett ofantligt uppseende väckte hans A voz do propheta (1836, Profetens röst), politisk-religiösa dikter i Lamennais stil, vilka andas en innerlig kärlek till det av revolutionen då upprörda hemlandet, men som i dystra färger målar dess framtid. 

Sedan följde A harpa do crente (1838, Den troendes harpa), en samling sånger, vilka för tanken till Lamartine, Chateaubriand och Klopstock. Han skrev även förtjänstfulla romaner (Eurico, o presbytero, O monge de Cister, O bobo, sammanförda under titeln O Monasticon, 1844–48), vilka har något av Walter Scotts historiska anda och Victor Hugos fantasifulla romantik. 

Sitt största rykte vann Herculano som historisk skriftställare. I sin Historia da Portugal (1845–52), vilken – liksom Da origem e estabelecimento da inquisição (1854–59) – utmärker sig för tankedjup, lärdom, varm fosterlandskärlek och ett fulländat framställningssätt, visar han sig vara fri från den i Portugal förut härskande naiva och okritiska historiska uppfattningen. 

Herculano valdes flera gånger till folkrepresentant. En tid tjänstgjorde han som kunglig bibliotekarie. Som medlem av portugisiska vetenskapsakademien ledde Herculano utgivningen av "Portugaliæ monumenta historica". Samlade föreligger Herculanos verk i Poesias (1850, många upplagor), Estudos sobre o casamento civil (1866), Questões publicas (1873), Estudos historicos (1876) och Opusculos (8 band, 1873–1901).

Källor 
 

Födda 1810
Avlidna 1877
Män
Portugisiska bibliotekarier
Portugisiska historiker
Portugisiska poeter
Portugisiska romanförfattare
Portugisiskspråkiga författare
Portugisiska politiker
Historiker under 1800-talet
Poeter under 1800-talet
Portugisiska författare under 1800-talet
Personer från Lissabon
Romantiken
Ugglan
Unni Torkildsen

Unni Torkildsen, född 14 augusti 1901 i Oslo, död 20 juni 1968, var en norsk skådespelare.

Hon debuterade 1925 som Ofelia i Hamlet på Nationaltheatret, där hon senare blev anställd och utmärkte sig särskilt i norsk dramatik, både äldre och modern. Hon spelade de unga flickorna Laura, Helene och Valborg hos Bjørnstjerne Bjørnson, och hos Henrik Ibsen blev hon en ledande skådespelare i de äldre kvinnorollerna: fru Linde, fru Bernick, fru Stockmann, fru Sørby och Thea Elvsted. Hon spelade också mycket operett och medverkade i en del film.

Filmroller

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1901
Avlidna 1968
Kvinnor
Skådespelare från Oslo
Tibor Fischer

Tibor Fischer, född 15 november 1959 i Stockport, är en brittisk författare. Under 1993 blev Fischer utnämnd till en av de 20 bästa unga brittiska författare av litteraturmagasinet Granta.

Fischers föräldrar var ungerska basketspelare som flydde till Storbritannien under Ungernrevolten 1956. Detta tog även Fischer upp i sin debutroman Under the Frog, som är en svart humoristisk historia om ett basketlag i kommunismens Ungern. Boken vann Betty Trask Award 1992 och blev även nominerad till Bookerpriset.

Referenser

Externa länkar 

Brittiska författare
Födda 1959
Levande personer
Män
Access Granted

Access Granted är ett amerikanskt tv-program som visar bakom kulisserna-videor från R&B- och hiphopmusikvideor. I varje avsnitt visas en artist och dennes nya video, som sedan har premiär i slutet av avsnittet. Programmet började sändas 2001 på BET.

Amerikanska TV-program
Göteborgs spårvägar

Göteborgs spårvägar kan syfta på;

 Göteborgs spårväg – ett spårvägssystem i Göteborg
 The Gothenburg Tramways Company Ltd – ett brittiskt företag som 1879–1899 bedrev spårvägstrafik i Göteborg
 Göteborgs spårvägar (affärsverk) – ett kommunalt affärsverk som 1900–1989 bedrev kollektivtrafik i Göteborg
 Göteborgs spårvägar (företag) – en kommunägd koncern som sedan 1990 bland annat på Västtrafiks uppdrag kör spårvagnar och bussar i Göteborg
Lista över Europas största flygplatser



Statistik

Flygplatser
Statistik från 2019 innan Corona. Källa: Engelska Wikipedia List of the busiest airports in Europe.

Se även 
 Lista över flygplatser i Sverige
 Lista över Nordens största flygplatser
 Lista över världens största flygplatser
Kobe Universiade Memorial Stadium

Kobe Universiade Memorial Stadium är en multi-anläggning i Kobe Sports Park, Suma-ku, Kobe, Japan. Anläggningen används mestadels för fotboll och har plats för upp till 45000 åskådare. Stadion byggdes 1985 för det årets sommaruniversiad. Det var också huvudarenan för 2006 års National Sports Festival of Japan.

Externa länkar
Officiell webbsida

Kobe
Sportanläggningar i Japan
Sportanläggningar invigda 1985
WP:Projekt Japan