kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Juan Almonte

Juan Nepomuceno Almonte, född 15 maj 1803 i Carácuaro/annan uppgift är Valadolid 1804 i Nya Spanien, nuvarande Mexiko, död 21 mars 1869 i Paris i Frankrike, var en mexikansk militär och diplomat. 

Han samarbetade med den franska ockupationsarmén från 1862 och blev 1863 utnämnd till ledare för den av fransmännen insatta mexikanska kejsarregeringen. Han blev senare utnämnd till fältmarskalk. Efter kejsar Maximilian I:s arkebusering 1867 flydde han till Europa där han levde i Paris till sin död.

Källor 

 Meyers Konversationslexikon

Externa länkar 

 Läs Don Juan N. Almontes artikel i The Biographical Encyclopedia of Texas av Portal to Texas History.
 

Mexikanska politiker under 1800-talet
Mexikos statschefer
Födda 1803
Män
Avlidna 1869
Pelagio Antonio de Labastida y Dávalos

Pelagio Antonio de Labastida y Dávalos född 21 mars, 1816, Zamora  Michoacán och död 21 februari, 1891, Oacalco, Morelos, var mexikansk präst, jurist och regent 13 juli 1863 till 20 maj 1864.

Externa länkar
Kronologi från Catholic Hierarchy

Mexikanska politiker under 1800-talet
Mexikos statschefer
Födda 1816
Män
Avlidna 1891
Ärkebiskopar av Mexiko
Skallböle, Sundsvalls kommun

Skallböle är en by i Tuna socken, Sundsvalls kommun, Västernorrlands län.

Skallböle ligger vid Kalbergets fot alldeles invid järnvägen mellan Sundsvall och Ånge, längs E14 i Ljungans dalgång cirka 5 km väster om Matfors i Sundsvalls kommun. 

I byn finns ett gammalt sågverk.

Orter i Sundsvalls kommun
Lundbyleden

E6.21 Lundbyleden är en vägtrafikled på Hisingen i Göteborg. Den var tidigare en del av länsväg 155 men är nu grenvägen E6.21, som inte skyltas med nummer. Leden invigdes 1971.

Sträckning och utformning 
Vägen ansluter till E6 i öster (mot Tingstadstunneln respektive Kungälvsleden), och till E6.20 i väster (mot Älvsborgsbron respektive Hisingsleden). Lundbyleden är motorväg i öster och vanlig väg i väster. Gränsen går vid Inlandsgatan mellan Ättestupan och Lundbytunneln. De västligaste 2 km av Lundbyleden utgörs av Lundbytunneln.

Lundbyleden avgränsar området Norra Älvstranden i norr.

Historia
Motorvägen mellan Ringömotet och Brantingsmotet är byggd 1958, en av Sveriges äldsta motorvägar. Den var en del av Rikstvåan och E6 tills Tingstadstunneln öppnades 1968.  Vägen i övrigt hade inget skyltat nummer förrän 1985 då vägen fick nummer 155. Lundbytunneln är invigd 1997. Samtidigt invigdes Eriksbergsmotet och Bräckemotet. 

Under sommaren 2008 byggdes ytterligare ett körfält på Lundbyleden vid Brunnsbomotet.

Planer
En ny trafikplats, Kvillemotet, kommer att byggas för att ersätta Brunnsbomotet, omkring 2020. Detta är en del av ombyggnad om området strax norr om leden. Järnvägen ska bli en dubbelspårig bro vilket eliminerar två hårt trafikerade plankorsningar. Vad trafikljuskorsningen vid Inlandsgatan beträffar ska den tas bort och ersättas med en ny cirkulationsplats vid Eriksbergsmotet. Anpassningarna av motets ramper till den nya cirkulationsplatsen samt byggandet av en ny lokalväg till Inlandsgatan beräknas vara  klara år 2024.

Trafikplatser längs vägen

|}

Källor

Gator i Göteborg
Hisingen
Motorvägar i Sverige
Vägar utan skyltat nummer
Tsuuzetsu

är det japanska rockbandet MUCCs första fullängsalbum, släppt i Japan den 7 januari 2001. Albumet var begränsat till 5 000 exemplar och i mitten av juli samma år släpptes en remixad och delvis nyinspelad andrautgåva som kallades Tsuuzetsu ~inshouchigai~ (痛絶～印象違～), också den trycktes endast i 5 000 enheter. Den 10 juli nästa år gavs en tredje upplaga av albumet ut av bandets nya skivbolag Danger Crue Entertainment – de två tidigare finansierades av Misshitsu neurose. Låtarna på tredjeupplagan är samma remixversioner som släpptes på Tsuuzetsu ~inshouchigai~.

Låtlista
"-----."
"Itai tegami" (イタイ手紙, Smärtsamma brev)
"Shoufu" (娼婦, Luder) – släppt på singel, se Shoufu/Hai
"Chintsuuzai" (鎮痛剤, Smärtstillande)
"Hai" (廃, Kvarlevor) – släppt på singel, se Shoufu/Hai
"Suna no Shiro" (砂の城, Sandslott)
"Yoru" (夜, Natt)
"Haitoku no Hito" (背徳の人, Korrupt person)
"Moumoku dearu ga Yue no Sogaikan" (盲目であるが故の疎外感, Känsla av utanförskap orsakad av blindhet)
"Danzetsu" (断絶, Utplåning)
Albumet innehåller dessutom ett dolt spår, "Kyoujin" (狂人, Galning), som har spårnummer 84 på skivan.

Andra och tredje upplagan
"-----."
"Moumoku dearu ga Yue no Sogaikan" (盲目であるが故の疎外感)
"Hai" (廃)
"Itai tegami" (イタイ手紙)
"Chintsuuzai" (鎮痛剤)
"Yoru" (夜)
"Suna no Shiro" (砂の城)
"Haitoku no Hito" (背徳の人)
"Shoufu" (娼婦)
"Danzetsu" (断絶)
Tredjeupplagan innehåller också ett dolt spår, "Kurutta kajitsu (warau)" (狂った果実(笑)), spårnummer 69.

Noteringar
"Kurutta kajitsu (warau)" är i själva verket en sammanslagning av låten "Boku no..." från Shoufu/Hai och "Kyoujin" från förstautgåvan av Tsuuzetsu. "Kurutta kajitsu" betyder Blandade frukter.
"Suna no Shiro" på andra och tredje utgåvan är en nyversion av originalet från förstautgåvan. Originalversionen släpptes 2007 på den begränsade upplagan av samlingsalbumet Best of MUCC och kallades då "Suna no Shiro 1st Nishi-shinjuku Ver.". En nyinspelning av "Shoufu" gjordes till singeln Horizont från 2006 och ännu en nyversion vid namn "Shoufu DEMO" släpptes på Worst of MUCC, tillsammans med "Yoru" och en nyversion av "Danzetsu".

Japanska musikalbum
Musikalbum 2002
Musikalbum 2001
WP:Projekt Japan
Huvön

Huvön är en ö som ligger innanför Ljusterö i Österåkers kommun.

På sedvanligt Roslagsmål uttalas inte 'H' i början på denna gamla kulturö som fram till modern tid tjänade som betesmark för gårdarna kring Björnhuvud på fastlandet samt sedvanligt skärgårdsbruk och utgångspunkt för skärgårdsfiske. Båtförbindelse med fastlandet upphörde efter att färjan från Blidösundsbolaget rammade och förstörde öns enda ångbåtsbrygga.

Huvön är numera sommarboställe för 14 fastighetsägare. En fastighet på ön benämns Huvön.

Öar i Österåkers kommuns skärgård
Markdetektor

En markdetektor, är en elektronisk anordning som finns under en väg eller mellan rälerna på en järnväg.
När ett fordon kör över den, indikerar den detta och kan styra järnvägssignaler, trafiksignaler, givare, med mera.

En markdetektor kan antingen fungera genom att den känner av vikten när ett fordon passerar, men vanligast är att den arbetar med ett magnetfält som förändras när en järnkropp såsom ett fordon passerar.

På vägar är markdetektorer vanliga i till exempel korsningar där man vill låta trafik på en väg ha fri väg så länge som inte trafik på någon annan väg vill passera. På så sätt undviker man onödig dödtid som man kan riskera om man endast låter trafikljusen styras med intervaller.

Signalsystem
Trafik
Physical

Physical kan avse:
Physical (Alcazar) – en lasat av gruppen Alcazar som fanns med på albumet Dancefloor Deluxe 2004
Physical (Nine Inch Nails) – en låt av gruppen Nine Inch Nails som fanns med på EP:n Broken från 1992
 Physical (TV-serie) – amerikansk komedi- och dramaserie från 2021
Jekaterina Fesenko-Grun

Jekaterina Aleksejevna Fesenko-Grun (), född 10 augusti 1958, Krasnodar, Ryska SSR, Sovjetunionen, är en rysk före detta friidrottare som under 1980-talet tävlade för Sovjetunionen.

Fesenko-Grun är mest känd för att hon vid det första världsmästerskapet 1983 i Helsingfors vann guld i 400 meter häck. Hon vann samma år guld vid universiaden i både 400 meter häck och i stafett 4 x 400 meter.

Födda 1958
Sovjetiska häcklöpare
Världsmästare på 400 meter häck
Kvinnor
Levande personer
The Plutonium Cathedral

The Plutonium Cathedral är ett musikalbum från 1997, skrivet och producerat av den svenska gruppen Vacuum.

Låtlista
Parallel Universe (4:10)
I Breathe (4:35)
Pride in My Religion (4:01)
Science of the Sacred (4:52)
Rise and Shine Olympia (4:00)
Atlas Shrugged (4:38)
Illuminati (4:14)
Woman Named America (4:16)
Prussia (4:38)
The Shape of Things to Come (4:01)
Sign on the Skyline (5:25)
Tin Soldiers (4:29)
Closer Than the Holy Ghost (5:02)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musikalbum 1997
Engelskspråkiga musikalbum
Svenska synthpopalbum
Olga Brizjina

Olha Arkadijivna Bryzhina (, ), född Vladykina ( och ) den 30 juni 1963, är en ukrainsk före detta friidottare (medeldistanslöpning) som under 1980-talet och början av 1990-talet tävlade för Sovjetunionen.

Bryzhina tävlade huvudsakligen på 400 meter och hennes personliga rekord är från 1985 och lyder på 48,27. Resultatet är för övrigt från samma tävling där Marita Koch satte sitt fantastiska världsrekord 47,60. Som 400-meterslöpare vann Bryzhina OS-guld 1988 i Seoul samt VM-guld från Rom 1987. Dessutom hade Bryzhina framgångar som stafettlöpare i Sovjetunionens lag på 4 x 400 meter. Vid OS 1988 sprang de på 3.15,17 vilket fortfarande (2021) gäller som världsrekord.

Olha Bryzhinas dotter Jelizaveta är också en framgångsrik friidrottare.

Källor 
Fakta på IAAFs-hemsida

Sovjetiska medeldistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska guldmedaljörer 1992
Olympiska silvermedaljörer 1992
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Förenade lagets olympiska guldmedaljörer
Förenade lagets olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Världsmästare på 400 meter löpning
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
Världsrekordhållare på 4 x 400 meter löpning
Födda 1963
Levande personer
Kvinnor
Live from Radio City Music Hall

Live from Radio City Music Hall är ett livealbum av metalbandet Heaven and Hell, inspelat under en konsert i Radio City Music Hall i New York 30 mars 2007 och utgivet 28 augusti samma år. Den finns även utgiven på dvd.

Låtlista
"E5150/After All (The Dead)" - 8:30
"The Mob Rules" - 4:04
"Children of the Sea" - 6:52
"Lady Evil" - 5:20
"I" - 6:27
"The Sign of the Southern Cross" - 9:06
"Voodoo" - 7:42
"The Devil Cried" - 11:29
"Computer God" - 6:41
"Falling Off the Edge of the World" - 5:45
"Shadow of the Wind" - 6:05
"Die Young" - 7:44
"Heaven and Hell" - 15:15
"Lonely Is the Word" - 6:48
"Neon Knights" - 7:58

Medverkande 
Ronnie James Dio - Sång
Tony Iommi - Gitarr
Geezer Butler - Bas
Vinny Appice - Trummor
Scott Warren - Keyboard

Musikalbum 2007
Livealbum
Album av Heaven and Hell
Guds hand (skulptur)

Guds hand är en skulptur som skapades av Carl Milles mellan 1949 och 1953.
Skulpturen är upplyft på en hög kolonn. En naken yngling balanserar på den stora handens tumme och pekfinger. Han tittar uppåt och kroppen är spänd med vitt utspärrade fingrar och gestikulerande armar som symboliserar ängslan och villrådighet medan handen representerar Guds trygghet.

Beskrivning

Carl Milles var redan som ung mycket intresserad av astronomi. Intresset blev allt större med åren och gällde så småningom allt som hade med himlen och universum att göra, liksom frågor om Guds existens. För Carl Milles var Gud en skapande makt, som förblir okänd, avlägsen och fördold, men på ålderns höst försökte han att materialisera det immateriella. 

Det är få verk där han lyckats med sin vision, det skedde i Guds hand och i Gud Fader på Himmelsbågen, det senare blev aldrig verklighet under hans livstid utan stannade vid en bronsskiss. Genom att lyfta upp skulpturerna på höga pelare blev de en del av den fascinerande himlen. 

En helt annan tolkning av Guds hand är konstnärshandens gudomlighet. I ett brev till vännen Emy Fischer 1914 skriver Milles att konstnären i det skapande ögonblicket är en gud, och vid ett flertal andra tillfällen är han inne på liknande tankegångar. 

Carl Milles' egen vänstra hand lär ha varit förebilden till skulpturen. Mer än någon annan kroppsdel talade handen om en människas karaktär, menade Milles. Från början gjordes den för Eskilstuna men idag finns den även på andra platser i världen, bland annat i Holstebro i Danmark, Skulpturparken Hakone i Japan, Porjus, Melbourne, Peking, Lidingö (Millesgården), Minneslunden Limhamns kyrkogård i Malmö och Normlösa kyrka. 

Skulpturen finns också på berget ovanför Kungälv. Där restes den av mamman till en dödad pojke som en försoningens symbol efter ett skottdrama 1961.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Skulpturer i Eskilstuna kommun
Skulpturer på Millesgården
Skulpturer av Carl Milles
Bronsskulpturer
Skulpturer 1953
Skulpturer i Bohuslän
Skulpturer i Japan
Skulpturer i Malmö kommun
Hugo Sandén

Martin Hugo Sandén, född 9 januari 1861 i Grolanda socken, Skaraborgs län, död 15 december 1919 i Mariestad, var en svensk ämbetsmän och politiker. Han var svärfar till Elis Almgren.

Sandén avlade  hovrättsexamen vid Lunds universitet 1885 och blev kronofogde i Lidköpings fögderi 1895. I riksdagen var han ledamot av andra kammaren 1900–1902 samt 1906–1908. Sandén var landskamrerare i Skaraborgs län från 1910 till sin död. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1916.

Källor 
 
 Riddare av Kungl. Nordstjärneorden i Sveriges statskalender 1919

Noter 

	
Landskamrerare i Skaraborgs län
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Grolanda socken
Födda 1861
Avlidna 1919
Män
Live at Hammersmith Odeon (Black Sabbath)

Live at Hammersmith Odeon är ett livealbum av heavy metal-bandet Black Sabbath, utgivet i maj 2007. Det spelades in i december 1981 på Hammersmith Odeon i London.

Låtlista 
 "E5150" - 1:17
 "Neon Knights" - 4:37
 "N.I.B." - 5:16
 "Children of the Sea" - 6:07
 "Country Girl" - 3:53
 "Black Sabbath" - 8:24
 "War Pigs" - 7:40
 "Slipping Away" - 3:18
 "Iron Man" - 7:05
 "The Mob Rules" - 3:33
 "Heaven and Hell" - 14:24
 "Paranoid" - 3:21
 "Voodoo" - 5:44
 "Children of the Grave" - 5:03

Musikalbum 2007
Livealbum
Six Feet Under (musikgrupp)

Six Feet Under är ett amerikanskt death metal-band, bildat 1993 av Cannibal Corpse-sångaren Chris Barnes och Obituary-gitarristen Allen West. Senare anslöt sig basisten Terry Butler (tidigare Massacre och Death) och trummisen Greg Gall. West lämnade bandet 1998 och ersattes av Steve Swanson.

Bandet har ofta gjort covers på klassiska heavy metal-låtar, och deras fjärde album, Graveyard Classics från 2000, bestod helt av covers. Uppföljaren Graveyard Classics 2 var en coverversion av AC/DC-albumet Back in Black.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Chris Barnes – sång (1993– )
Jeff Hughell – basgitarr  (2012– )
Marco Pitruzzella – trummor (2013– )
Ray Suhy – gitarr (2016– )
Jack Owen – gitarr (2017– )

Tidigare medlemmar
Terry Butler – basgitarr (1993–2011)
Greg Gall – trummor (1993–2011)
Allen West – gitarr (1993–1998)
Steve Swanson – gitarr (1998–2016)
Matt DeVries – basgitarr  (2011–2012)
Kevin Talley – trummor (2011–2013)
Rob Arnold – gitarr (2011–2012)
Ola Englund – gitarr (2012–2013)

Turnerande medlemmar
Victor Brandt – basgitarr (2015)
Jeff Golden – basgitarr (2016)

Diskografi

Studioalbum

Livealbum
 

EP 
 

Singlar
2003 – Bringer of Blood

Samlingsalbum
 (4CD+DVD box)

Video
2001 – Maximum Video (VHS)
2002 – Double Dead (DVD + CD)
2004 – Live with Full Force (2xDVD + CD)
2011 – Wake the Night! Live in Germany (DVD)

Externa länkar

 Six Feet Under på Encyclopaedia Metallum

Amerikanska death metal-grupper
Musikgrupper bildade 1993
Brutal death metal
Skogsjordhumla

Skogsjordhumla (Bombus cryptarum) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea). Den kallades tidigare även förväxlad jordhumla, ett namn den fick på grund av att den lätt förväxlas med andra jordhumlor, framför allt mörk jordhumla och kragjordhumla.

Utbredning 
På grund av att skogsjordhumlan först nyligen har identifierats som separat art är populationstätheten fortfarande osäker. Den finns emellertid både i Eurasien och Nordamerika. I Eurasien förekommer den från Brittiska öarna inklusive Irland och Atlantkusten över Central- och Nordeuropa till Ussurifloden i östra Sibirien, Kamtjatka och Japan; däremot undviker den Pyreneerna, Iberiska halvön och Italien Den har även påträffats i Kina. I Nordamerika finns humlan från västra Alaska och nordvästra Kanada till Hudson Bay i öster och södra Alberta i söder. I Sverige är den funnen i större delen av landet, i Norrland dock främst längs kusten, och mindre sällan i inlandet. I Finland finns den i större delen av landet.

Beskrivning 
Arten är en medelstor, korttungad humla. Drottningen blir 18–20 millimeter lång, arbetaren 9–16 millimeter och hanen 13–16 millimeter. Humlan är svart med gul krage. Till skillnad från fallet hos den ljusa jordhumlan når denna nedanför vingfästet. Dessutom har den ett gult band långt framme på bakkroppen samt vit bakkroppsspets. Hanen har mörk nos. Humlan är generellt tämligen rufsig.

Ekologi 
I norra delen av det eurasiska utbredningsområdet lever den främst på slättmark, gärna ljunghedar. I Europa kan den också förekomma i parker och trädgårdar. Längre söderut är den främst en bergsart. I Nordamerika håller den till i de nordliga tundra- och tajgaområdena.

Kända näringsväxter är videarter (som sälg), vallört och mjölkört.

Status 
Internationellt klassificerar IUCN arten under kunskapsbrist ("DD"), men i Europa klassificerar samma organisation den som livskraftig ("LC"). Även i Sverige och Finland är arten klassificerad som livskraftig.

Taxonomi 
Arten erkändes som sagt som art relativt nyligen; alla auktoriteter har ännu ej accepterat detta, utan betraktar fortfarande taxonet som en form av ljus jordhumla, Bombus lucorum.

Källor

Humlor
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i nearktiska regionen
Olga Magnusson

Olga Eva Magnusson, född 10 augusti 1965 i Karlstad, är en svensk konstnär. Hon är porträttmålare och har bland annat porträtterat landshövdingarna i Värmland (Kerstin Wallin), Västerbotten (Lorentz Andersson), Blekinge (Ingegerd Wärnersson) samt landshövdingen i Örebro län, Rose-Marie Frebran. Vidare har hon anlitats av bland annat kyrkor, kommuner samt större företag för porträttmåleri. Magnusson arbetar i olja på duk.

Magnusson är också fotograf och har bland annat stått för fotografierna i böcker av Anna Wilén respektive Lina Adolphson. Magnusson egenutgav 2019 boken Hemlängtan.

Bibliografi 
 2012 - 
 2016 - 
 2019 -

Externa länkar
Olga Magnussons webbplats: www.olgamagnusson.se

Referenser 

Födda 1965
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Levande personer
Svenska porträttmålare
Kvinnor
Konstnärer från Karlstad
Alina Ivanova

Alina Petrovna Ivanova (), född den 16 mars 1969 i Tjeljabinsk, Ryska SSR, Sovjetunionen är en rysk friidrottare (gångare och senare maratonlöpare) som under början av 1990-talet tävlade för Sovjetunionen.

Ivanovas första större mästerskap som gångare var VM 1991 där hon vann på tiden 42,57 som också blev hennes personliga rekord. Vid OS 1992 kom Ivanova först i mål men diskvalificerades. Under 2000-talet har Ivanova börjat med maratonlöpning med en fjärde plats på London Marathon på meritlistan.

Källor

Fakta på IAAFs-hemsida

Födda 1969
Sovjetiska gångare
Sovjetiska maratonlöpare
Världsmästare på 10 km gång
Kvinnor
Levande personer
Personer från Tjeljabinsk
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Göran Parkrud

Leif Göran Christer Parkrud, född 24 december 1960 i Nödinge, Västergötland, är en svensk skådespelare och regissör.

Biografi
Han är utbildad skådespelare vid Teaterhögskolan i Göteborg och har tidigare varit verksam som husregissör och skådespelare vid Borås Stadsteater. Parkrud har även regisserat ett 30-tal teaterpjäser vid olika teatrar och har agerat både regissör och skådespelare i TV-serierna Vita lögner och På gränsen. Endast som skådespelare har Göran Parkrud medverkat i TV-serien Nya tider samt filmerna En sång för Martin och Skagerak. Han har också stått som enbart regissör i TV-serierna Vänner och fiender och En ängels tålamod. Han medverkade i SVT:s dramaserie Andra Avenyn där han spelade prästen Dennis Hellström. 2010 startade han tillsammans med Susanna Helldén den fria teatergruppen "Teater Tofta" och han har där bland annat spelat Jean i "Fröken Julie - Ryttmästaren i Fadren", skrivna av August Strindberg och Harry i "Sanning och konsekvens" av Lars Norén.

Göran Parkrud är också leg psykolog.

Filmografi och TV

Roller 
 - nazist
1998 - Vita lögner - Patient
1999 - Nya tider - Per
2000 - På gränsen
2001 - En sång för Martin - Alex
2003 - Skagerak
2007 - Andra avenyn - Dennis Hellström
2008 - Andra Avenyn - Dennis Hellström
2009 - Andra Avenyn - Dennis Hellström
2010 - Andra Avenyn - Dennis Hellström
2011 - Irene Huss - Tystnadens Cirkel
2012 - Dom över död man

Regi 
1996 - Vänner och fiender
1997 - Vita lögner
2000 - På gränsen
2001 - En ängels tålamod

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Referenser

Noter

Övriga källor 
 
 

Svenska skådespelare
Svenska teaterregissörer
Födda 1960
Män
Levande personer
Svenska TV-regissörer
Personer från Nödinge socken
Skridskoprinsessan

Skridskoprinsessan är en skulptur som skapades 1949 av Carl Milles.

Skridskoprinsessan är en fartfylld, livsglad skridskoåkande flicka, armarna är utsträckta och den korta kjolen svänger i en piruett. Carl Milles skapade denna bronsskiss år 1949 efter att ha sett en skridskoåkande flicka i Rockefeller Plaza i New York. Han blev så förtjust i hennes rörelser att han försökte fånga dem i brons. Skulpturen har inte mycket gemensamt med Milles tunga teman som "Människan och Pegasus" eller "Guds hand" som tillkom samtidigt.

Skridskoprinsessan förblev en cirka 70 cm hög skiss i brons, den finns på Millesgården, och en ca 50 cm hög statyett finns i Skytteholms park på Ekerö.

Bilder

Källor

Externa länkar

Skulpturer av Carl Milles
Skulpturer på Skytteholm
Skulpturer på Millesgården
Bronsskulpturer
Skulpturer 1949
Tokugawa Yoshinobu

Tokugawa Yoshinobu (徳川慶喜) (även känd som Hitotsubashi Keiki) född som Tokugawa Keiki den 28 oktober 1837 i Edo, död 22 november 1913 i Tokyo, var den femtonde och sista shogunen av Tokugawashogunatet som styrde Japan under Edoperioden.

Biografi 
Tokugawa Keiki var det sjunde sonen till daimyon (länsherren) av Mito, Tokugawa Nariaki, men adopterades in i Hitotsubashi, en annan gren av Tokugawa-klanen. Han blev 1847 huvudman av Hitotsubashi-ätten, och 1858 förespråkade hans far honom som en möjlig efterträdare till shogunen, Tokugawa Iesada. Istället valdes den mer moderata kandidaten Tokugawa Iemochi, och Keiki och hans reformistiska anhängare sattes i husarrest. 

På grund av den hårda kritiken mot shogunatets eftergiftspolitik gentemot USA och Europa och krav på mer kejserligt inflytande i politiken utnämndes Keiki 1862 till shogunens förmyndare genom kejserligt påbud. Han vidtog genast åtgärder för ökat samarbete mellan det kejserliga hovet, shogunen, och de mäktigare länsherrarna. Samma år befriade han länsherrarna och deras familjer från skyldigheten att vistas i Edo, och juni 1863 gick han motvilligt med på att fördriva alla utlänningar från landet, ett beslut som dock blev uppskjutet september samma år. Han genomförde året efter en straffexpedition mot Choshu-länet, vars herrar öppet trotsat shogunatet. Ett liknande fälttåg 1865 misslyckades på grund av att många av de andra länsherrarna förvägrat honom assistans.  

När shogun Iemochi plötsligt dog i Osaka erkändes Keiki som Tokugawa-klanens överhuvud av vasallerna, men tvekade länge om han skulle anta shogunstiteln. På kejsarens uppfordran tillträdde han den 6 januari 1867 som shogun med namnet Tokugawa Yoshinobu. Han drog omedelbart tillbaka sina trupper, inledde förhandlingar om riksfred med de mäktigare länsherrarna, och begärde bistånd från Frankrike. Vid denna tid dog också kejsar Komei, och efterträddes av sin son Mutsuhito under en förmyndare. Yoshinobu nedlade sitt ämbete november samma år men kvarstod som huvudman av Tokugawa och alla dess län, och mottog en fullmakt att tillfälligt fortsätta styra riket i kejsarens namn. Ledarna för Satsuma och Choshu tog dock över kejsarpalatset i Kyoto, myndigförklarade kejsaren, och anklagade Yoshinobu för högförräderi. Detta ledde till inbördeskrig, men när de kejserliga trupperna anföll shogunshuvudstaden Edo kapitulerade han, avstod från sina län, och tilläts dra sig tillbaka. 1897 återvände han till Tokyo, och 1902 adlades han till koshaku (ungefär motsvarande furste eller hertig) i det nya adelssystemet som skapats efter Meijirestaurationen.

Galleri

Källor 

Shoguner
Födda 1837
Avlidna 1913
Män
WP:Projekt Japan
Personer i Japan under 1800-talet