kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Měls mě vůbec rád

Měls mě vůbec rád är debutalbumet och det första tjeckiska studioalbumet från den polska sångerskan Ewa Farna. Det släpptes den 6 november 2006. En polsk version av albumet med titeln Sam na sam släpptes senare. Fem av låtarna är hennes egna medan sex av låtarna är covers översatta till tjeckiska.

Låtlista
 Měls mě vůbec rád - 3:04
 Zapadlej krám - 3:24
 Kočka na rozpálený střeše - 2:32
 Bez tebe to zkouším - 2:52
 Klam - 3:34
 Víkend - 2:45
 Zavři oči - 3:25
 Jak motýl - 4:13
 L.Á.S.K.A. - 3:29
 Nebojím se - 2:48
 Jen spát - 3:35
 Tam gdzie ty - 3:49

Listplaceringar

Referenser 

 
Debutalbum 2006
Tjeckiska musikalbum
Deleted Scenes from the Cutting Room Floor

Deleted Scenes from the Cutting Room Floor är debutalbumet från den nederländska sångerskan Caro Emerald. Det släpptes den 29 januari 2010.

Låtlista
 That Man - 3:51
 Just One Dance - 4:01
 Riviera Life - 3:29
 Back It Up - 3:53
 The Other Woman - 5:33
 Absolutely Me - 2:46
 You Don't Love Me - 3:54
 Dr. Wanna Do - 3:02
 Stuck - 4:33
 I Know That He's Mine - 4:17
 A Night like This - 3:47
 The Lipstick on His Collar - 3:37

Listplaceringar

Referenser 

Debutalbum 2010
Nederländska debutalbum
Johann Gottfried Ludwig Kosegarten

Johann Gottfried Ludwig Kosegarten, född (som svensk undersåte) i Altenkirchen på Rügen den 10 september 1792, död den 18 augusti 1860 i Greifswald, var en tysk orientalist och historiker, son till Ludwig Gotthard Kosegarten.

Kosegarten studerade 1808-12 i Greifswald och (under Silvestre de Sacys ledning) i Paris. Han blev 1814 adjunkt vid universitetet i Greifswald, 1817 professor i Jena och 1823 professor i exegetik och österländska språk i Greifswald.

Kosegarten var en framstående kännare av arabiska (hans huvudämne), turkiska, persiska, zend, egyptiska och sanskrit. Under senare hälften av sitt liv inriktade han därjämte sin forskning på Pommerns historia och lågtyska språket.

Av hans arbeten inom orientalistiken kan nämnas Chrestomathia arabica (1828), editioner av Tabaris "Annales regum atque legatorum dei" (2 band, 1831-53; på arabiska och latin), Alis från Ispahan stora diktsamling "Kitāb-al-agāni" (band 1, 1840-46), samt den indiska fabelsamlingen "Pancatantra" (2 band, 1848-59).

Inom det inhemska forskningsområdet märks "Pommersche und rügische Geschichtsdenkmäler" (1834), "Codex Pomeraniæ diplomaticus" (1843-62, i samarbete med Hasselbach), Wörterbuch der niederdeutschen Sprache (I, 1856-60) och Geschichte der Universität Greifswald (2 band, 1856-57). Sedan 1853 redigerade Kosegarten tidskriften "Baltische Studien".

Källor 

 

Födda 1792
Avlidna 1860
Tyska orientalister
Arabister
Iranister
Tyska indologer
Tyska egyptologer
Tyska germanister
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Jena universitet
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Rügen
Män
Alumner från Greifswalds universitet
Andreas David Mordtmann

Andreas David Mordtmann, född den 11 februari 1811 i Hamburg, död den 30 december 1879, var en tysk orientalist.

Av ekonomiska skäl var den tidigt föräldralöse Mordtmann tvungen att avbryta sina studier redan under gymnasietiden. Han fíck sina första anställningar om lärare, innan Karl Sieveking förskaffade honom en post vid stadsbiblioteket. För sina kunskaper om Orienten promoverades han 1845 vid universitetet i Kiel till filosofie doktor. 

Redan samma år sändes Mordtmann som diplomat i Hansans tjänst till Konstantinopel. Som sådan var han verksam till 1859, då han trädde i turkisk tjänst. Under sin tid i Orienten ägnade sig Mordtmann även åt vetenskapliga studier. Sedan 1869 var han korresponderande ledamot  i kungliga bayerska vetenskapsakademien.

Bilbiografi (i urval) 

 Das Buch der Länder von Schech Ebu Ishak el Farsi el Isztachri. Aus dem Arabischen übersetzt von A. D. Mordtmann. Med ett förord av Carl Ritter (Schriften der Akademie von Hamburg band 1, avdelning 2). Hamburg: Rauhes Haus 1845.
 Belagerung und Eroberung Constantinopels durch die Türken im Jahre 1453: Nach den Original-Quellen bearbeitet von A. D. Mordtmann. Stuttgart; Augsburg: Cotta 1858. (Nytryck Osnabrück: Biblio-Verlag 1987 och Melle: Wagener-Edition 2004)
 Die Amazonen: ein Beitrag zur unbefangenen Prüfung und Würdigung der ältesten Überlieferungen. Hannover: Hahn 1862.
 Stambul und das moderne Türkenthum: Politische, sociale und biographische Bilder von einem Osmanen. Leipzig: Duncker & Humblot 1877-78.

Källor 

 

Tyska orientalister
Tyska bibliotekarier
Hanseatiska diplomater
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1811
Avlidna 1879
Män
Ledamöter av Bayerische Akademie der Wissenschaften
The Revenant Choir

The Revenant Choir är Versailles första singel och det gavs ut den 23 juni 2007.

Låtförteckning

Källor

Musiksinglar 2007
Singlar av Versailles
Anton Foerster

Anton Foerster, född den 20 december 1837 i Wosenitz, död den 17 april 1926 i Novo mesto, var en slovensk komponist, bror till Josef Foerster.

Foerster var 1868-1909 verksam som domkyrkokapellmästare i Ljubljana och ledde sedan 1877 Ceciliaföreningens orgelskola . Han komponerade den ännu idag uppförda komiska operan Gorenjski slavček (1870-71, ursprungligen en operett) och operan Dom in rod (1919-23), dessutom mässor och proprier, utgav slovenska folkvisor och författade flera läroböcker.

Källor 
 

Slovenska kompositörer
Romantiska kompositörer
Slovenska kyrkomusiker
Födda 1837
Avlidna 1926
Män
Pekings universitet för främmande språk

Pekings universitet för främmande språk (förenklad kinesiska: 北京外国语大学; pinyin: Běijīng Wàiguóyǔ Dàxué), är ett universitet för främmande språk i Haidiandistriktet nordväst om Peking. Skolan är allmänt känd under den kinesiska förkortningen Beiwai.

Undervisning på svenska startade 1950 och genom Svenska institutets försorg undervisar en svensk ämneslärare som så kallade utländsk lektor.

Pekings universitet för främmande språk placerade sig på plats 801–1000 i QS Universitetsvärldsrankning över världens bästa universitet 2020 och har drygt 9 000 studenter.

Referenser

Externa länkar 
Hemsida på kinesiska
Hemsida på engelska

Universitet och högskolor i Kina
Utbildningsinstitutioner bildade 1932
WP:Projekt Kina
Haidian
Abha

Abha (arabiska أبها, Abhā) är en stad i sydvästra Saudiarabien, huvudstad i provinsen 'Asir. Staden ligger på 2 200 meter över havet, och hade 236 157 invånare vid folkräkningen 2010. Den är ett omtyckt utflyktsmål tack vare sina vackra omgivningar med berg, skogklädda åsar och ett kyligt klimat. Här finns även en nationalpark.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Saudiarabien
Jablonec nad Nisou

Jablonec nad Nisou (tyska i äldre tid: Gablonz an der Neiße, polska: Jabłoniec nad Nysą) är en stad i norra Böhmen i Tjeckien, belägen vid Neisse sydöst om Reichenberg. Staden har 45 510 invånare (2016) och är därmed den näst största staden i Liberec-regionen.

Staden hade tidigare omfattande glas- och bijouteriproduktion, med ett flertal textil- och maskinfabriker.

Referenser

Vidare läsning 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar
Al-Hufuf

al-Hufuf (även Hofuf, arabiska الهفوف) är en stad i Saudiarabien, belägen i oasen al-Hasa i provinsen Ash Sharqiyah, omkring 30 mil ostnordost om huvudstaden Riyadh. Staden hade 660 788 invånare vid folkräkningen 2010, och är ett viktigt handels- och marknadscentrum med betydande dadelproduktion. Väster om staden ligger oljefältet Ghawar, som är världens största.

Källor

Noter

Orter i Saudiarabien
Götgatan 7

Götgatan 7 är en byggnad i kvarteret Ormsaltaren vid hörnet Götgatan och Klevgränd på Södermalm i Stockholm. Huset ritades 1907-1911 i jugendstil av arkitekt Wilhelm Klemming och stod klart 1912. Byggnaden är blåklassad av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att bebyggelsen har "synnerligen höga kulturhistoriska värden" motsvarande fordringarna för byggnadsminnen.

Beskrivning

Huset Götgatan 7 upptar en stor del av kvarteret Ormsaltaren. Anläggningen består av ett femvånings bostadshus med dubbla vindar och ett verkstadshus med hög källare och tre våningar vid Klevgränd. Byggnaden gestaltades av Wilhelm Klemming i jugendstil och uppfördes av byggmästaren Eskil Alfheim . Klemming var även arkitekt bakom Centralbadet på Norrmalm, byggt 1904, även det i jugendstil. 

Han utformade fasaden mot Götgatan okonventionellt med organiska former och element som burspråk, balkonger samt olika fönsterformer. Hela arrangemanget hålls ihop av en kraftfullt utformad taklist. Vid Klevgränd har byggnaden en strikt och regelbunden fönstersättning, men det finns även naturromantiska inslag som en sockel med små inmurade naturstenar och två stora gråstenar liksom medaljonger till höger och vänster om entréportalen. Mot norr reser sig brandgaveln som en medeltida borgruin över omgivningen, vilken krönts med flaggstänger och vimplar.

Husen uppfördes med en stomme av betong och hade även andra moderniteter som exempelvis ett av Stockholms första sopnedkast. Klemming ansökte redan 1907 om bygglov och efter flera ändringar och skriftväxling med byggnadsnämnden lämnade han in de slutgiltiga fasadritningarna 1911. Ritningarna och utförandet godkändes av tillförordnade stadsarkitekt i Stockholm, Sigurd Westholm. Byggnadens fasader var förfallna vid byggnadsinventeringen 1987 utförd av Stockholms stadsmuseum men renoverades i samband med att huset 1990 byggdes huset om till bostäder för Riksdagen. Då styckades även de stora lägenheterna upp i små enheter, trots husets kulturhistoriska värde.
  
En särskild detalj är husets planterade takterrass. Klemming ritade två takterrasser i Stockholm, en på Centralbadet och en på Götgatan 7. 1910 ansökte Klemming hos byggnadsnämnden om tillstånd att få göra plana tak och anlägga trädgårdar på taken. Takbjälklaget blev en komplicerad konstruktion. För att klara avvattning och kunna bära planteringar anordnades flera lager betong, håltegel, kalkgrus och asfalt som avslutades med en 60 cm tjock jordfyllning. I början av 1930-talet omgestaltades trädgården på taket av Centralbadets trädgårdsmästare och syren, lönn, äppelträd, ask, oxel, alm, rosenmandel, allehanda blommor samt slingerväxter planterades. Götgatans speciella trädgård uppmärksammades i olika tidningar, exempelvis i en artikel i facktidskriften Byggmästaren 1949, 4.
Byggnadens takterrass har en central roll i Stieg Trenters deckare I dag röd från 1945.

Bilder

Källor

 Elisabet Wannberg: Götgatan 7 - "ett hus som fått uppbära något av den fägring det icke unnat marken att skänka", ur SSM:s Stadsvandringar (1989)

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Byggnader ritade av Wilhelm Klemming
Al-Jubayl

al-Jubayl eller al-Jubail (arabiska: الجبيل) är en stad i provinsen Ash Sharqiyah i östra Saudiarabien, belägen vid Persiska viken cirka nio mil norr om Dammam. Staden hade 337 778 invånare vid folkräkningen 2010.

Näringsliv 
al-Jubayl är en modern industristad med bland annat oljeraffinaderier, stora petrokemiska anläggningar, oljeterminal, gasanläggning, konstgödselfabrik, stålverk, betongfabriker. Merparten av industrin baserar sig på naturgas, som transporteras genom den 1 200 kilometer långa gasledningen Master Gas System.

Kommunikationer 
Staden har två stora hamnar, en godshamn och en industrihamn. En 100 kilometer lång järnväg ska knyta samman staden med resten av Saudiarabiens järnvägssystem. Här finns också en stor internationell flygplats.

Historia 
Utanför staden finns en kyrka från 300-talet, som är under utgrävning. Staden var långt in på 1900-talet en liten fiskeby, tills man bestämde att platsen, tillsammans med Yanbu vid rödahavskusten, skulle utvecklas till Saudiarabiens främsta industricentrum. Utbyggnaden inleddes i mitten av 1970-talet.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Saudiarabien
Hamnstäder i Saudiarabien
Sandgrund, Karlstad

Sandgrund är namnet på en tidigare restaurangbyggnad på Sandgrundsudden i Karlstad. Byggnaden köptes 2011 av Karlstads kommun och omvandlades till Lars Lerins konsthall.

Historik

Restaurangen tillkom på initiativ av byggmästaren och Karlstadföretagaren Paul Jardeby och invigdes 1960. Året innan hade den klassiska sommarrestaurangen i stadsparken Stadsträdgården bränts ned av en pyroman. Sommarrestaurangen, liksom Grand Hotel i Karlstad, ägdes av Jardeby. Snabbt beslutade sig Jardeby för att uppföra en ny restaurang som kunde ersätta den nedbrunna sommarrestaurangen i Stadsträdgården. Arkitekt Uno Asplund på John Wästlunds Arkitektbyrå fick i uppdrag att utforma ny modern restaurang på Sandgrundsudden. Byggnaden projekterades och byggdes på rekordtid. Dess modernistiska arkitektur, med de stora panoramafönstren mot Klarälven, uppmärksammades internationellt. Vid senare ut- och ombyggnader har dock mycket av det arkitekturhistoriska värdet gått förlorat.

Restaurangen räknades vid 1960-talets början som en av landets största och modernaste. Man började snart med danskvällar, och Sandgrund förvandlades till ett danspalats med en tillrest publik från stora delar av Sverige och Norge. Under restaurangens glansperiod på 1980-talet gästades danskvällarna fem dagar i veckan av landets största dansband. I början av 1990-talet inleddes en nedgång där dansbanden mötte hård konkurrens av diskoteken även bland den mognare publiken. 2003 gjordes restaurangen om till Blue moon bar av ägaren Baldakinenrestaurangerna, och dansbanden försvann helt.

2011 köpte Karlstads kommun restaurangen, som då sedan en tid varit ute till försäljning. Lokalerna omvandlades till ett Lars Lerin-museum och invigdes i juni 2012.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

 Får jag lov - livet på dansrestaurangen Sandgrund i Karlstad

Byggnader och anläggningar i Karlstad
Restauranger i Sverige
Dansbandsmusik i Sverige
IG Metall

IG Metall, Industriegewerkschaft Metall, är det ledande fackförbundet inom verkstadsindustrin i Tyskland och ingår i Deutscher Gewerkschaftsbund. Det har 2,3 miljoner medlemmar (2009) och är därmed världens största organiserade arbetstagarorganisation. Huvudkontoret ligger i Frankfurt am Main och man företräder arbetstagare inom metall- och stålindustri, teko, elektronik, träindustri samt IT- och kommunikationsteknologi. 

Tyska fackliga organisationer
Sotto voce

Sotto voce (it. låg röst) är en musikterm som betyder att sjunga dämpat eller med halvröst. Termen används också som instrumental föredragsbeteckning med samma innebörd. Ett exempel på hur sotto voce används för att accentuera ett parti är Lacrimosa-satsen i Mozarts Requiem. Termen används även i överförd bemärkelse inom dramatik och litteratur.

Källor

Musikaliskt framförande
Italienska ord och uttryck
Karl Friedrich Wilhelm Hasselbach

Karl Friedrich Wilhelm Hasselbach, född den 22 september 1781 i Anklam, död den 29 juni 1864 i Grünhof, var en tysk historiker och gymnasielärare.

Bibliografi (i urval) 
 Über Erziehung. Ein Gespräch. Greifswald 1816.
 Codex Pomeraniae diplomaticus. Band 1. Koch, Greifswald 1843. (tillsammans med Johann Gottfried Ludwig Kosegarten)
 Zu der sechshundertjährigen Jubelfeier der Bewidmung Stettins mit Magdeburgischen Rechte und andern Freiheiten einer deutschen Stadt durch Herzog Barnim I. am 3. April 1243. Stettin 1843.
 Die Stellung der Schule zu Kirche und Staat. Ein Votum. Stettin 1848.
 Das Jageteufelsche Collegium zu Stettin. Stettin 1852.

Källor 
 

Tyska historiker under 1800-talet
Tyska lärare under 1800-talet
Personer från Pommern
Födda 1781
Avlidna 1864
Män
Buraydah

Buraydah eller Buraidah (arabiska: بريدة) är en stad i centrala Saudiarabien, huvudstad i provinsen Al Qasim. Staden ligger omkring 320 kilometer nordväst om huvudstaden Riyadh, och hade 467 410 invånare vid folkräkningen 2010.

Buraydah är en oasstad som tidigare var ett viktigt karavancenter, men har under senare åt blivit en betydande industristad med bland annat en stor farmaceutisk fabrik, livsmedelsindustri och produktion av klimatanläggningar, textilier, plastprodukter med mera. Här odlas även dadlar och spannmål. Staden har också en stor kamelmarknad.

I Buraydah finns en stor fotbollsarena och omfattande parkanläggningar.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Saudiarabien
Ha'il

Ha'il (arabiska: حائل, Ḥā'il), även stavat Hail, Ha'yel eller Hayil, är en oasstad i Saudiarabien, mitt på den Arabiska halvön, cirka 640 kilometer nordväst om huvudstaden Riyadh. Staden är administrativ huvudort för provinsen med samma namn, och hade 310 897 invånare vid folkräkningen 2010. Den ligger vid pilgrimsvägen mellan Bagdad och Mecka, och har en gammal stadsmur med befästningar.

Källor

Noter 

Orter i Saudiarabien
Brooke Fraser

Brooke Fraser, fullständigt namn Brooke Gabrielle Fraser Ligertwood, född 15 december 1983 i Wellington, är en nyzeeländsk sångerska. Alla tre av hennes studioalbum har toppat albumlistan i Nya Zeeland.

Biografi 

Fraser föddes i Nya Zeelands huvudstad Wellington. Hon är det äldsta av tre barn. Hennes far Bernie Fraser spelade rugby i All Blacks mellan 1979 och 1984. Hon började ta pianolektioner när hon var sju år och fortsatte tills hon var sjutton. När hon var tolv år började hon skriva egna låtar och när hon var sexton lärde hon sig själv spela gitarr. Hon flyttade till Auckland 2002 för att skapa en musikkarriär. Hennes debutalbum What to Do with Daylight släpptes den 29 oktober 2003 och nådde första plats på den nyzeeländska albumlistan. Hon skrev alla elva låtar på albumet själv och spelade dessutom instrument till alla låtar. Debutsingeln "Better" som hade släppts den 30 juni samma år nådde tredje plats på den nyzeeländska singellistan. Hennes andra studioalbum Albertine släpptes den 4 december 2006 och debuterade genast som etta på den nyzeeländska albumlistan. Den 8 oktober 2010 kom det tredje och senaste studioalbumet Flags. Albumet blev en succé och för första gången listades ett av Frasers abum utanför Nya Zeeland och Australien. Den första singeln "Something in the Water" kom att bli Frasers mest kända låt och certifierades bland annat guld i Tyskland för fler än 150 000 sålda exemplar. Den är även den enda av hennes singlar som toppat singellistan i Nya Zeeland. Låten låg kvar på singellistan i 29 veckor och låg även på topp 10 placeringar i både Schweiz och Österrike.

Diskografi

Album

Singlar

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
Officiell Myspace
Låttexter på azlyrics.com

Födda 1983
Kvinnor
Levande personer
Nyzeeländska sångare
Personer från Wellington
Ann Katrin Pihl Atmer

Ann Katrin Gunnarsdotter Pihl Atmer, ogift Pihl, född 3 april 1940 i Oscars församling i Stockholm, är en svensk arkitekturhistoriker och författare.

Biografi 
Ann Katrin Pihl Atmer är dotter till civilingenjören Gunnar H:son Pihl och Else Wener.

Efter filosofie kandidatexamen 1967 vid Stockholms universitet arbetade hon 1963–1970 som bildredaktör för Konsten i Focus på Focus Uppslagsböcker. 1968–1992 var Pihl Atmer anställd på Arkitekturmuseet, först som amanuens, senare som intendent och chef för utställningsavdelningen. Hon disputerade 1987 på avhandlingen Sommarnöjet i skärgården. Sommarbebyggelse i Stockholms inre skärgård 1860–1915 som belönades av bland annat Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien. Hon blev docent vid Stockholms universitet 1999 och var verksam där som forskarassistent och lärare i konstvetenskap till år 2001. Till 2008 var Pihl Atmer utbildningskandidat vid C.G. Jung Institut i Zürich för studier i analytisk psykologi. Ann Katrin Pihl Atmer har varit medlem av redaktionskommittén för Bebyggelsehistorisk Tidskrift samt av styrelsen för Samfundet S:t Erik. Hon ingår i skyltgruppen som för Samfundets räkning författar de blå skyltar som sätts upp på kulturhistoriskt viktiga hus i Stockholm.

Pihl Atmer har medverkat i ett stort antal publikationer med artiklar om sommarboende och fritidshus och även föreläst i detta och andra arkitekturämnen. 1998 kom en bok om sportstugerörelsen, Livet som leves där måste smaka vildmark samt 2002 den populära Sommarnöjen vid vattnet. En bok om konstnärer och konstnärsliv i Rom, Till Rom, publicerades 2010 i samarbete med Brita Carlens och Fredrik Lång. År 2011 utgavs den monumentala Stockholms stadshus och arkitekten Ragnar Östberg, som belönades med Axel Hirschs pris av Svenska Akademien samt Samfundet S:t Eriks belöningsplakett och pris. Hon tilldelades 2012 också S:t Eriksmedaljen av Stockholms stad. År 2019 utkom boken Södermalm. Husen – historien – människorna.

Första gången var hon gift 1964–1983 med arkitekten Thomas Atmer (född 1930). Sedan 1989 är hon gift med sin andre make, bokförläggaren Per I. Gedin (född 1928).

Bibliografi i urval

Ann Katrin Pihl Atmer och Jan Tham (foto): Sommarnöjen vid vattnet, Bonniers, Stockholm 2002, Libris 8403268
Ann Katrin Pihl Atmer: Stockholms stadshus och arkitekten Ragnar Östberg, Stockholm 2011

Priser och utmärkelser
2012 – Samfundet Sankt Eriks belöningsplakett
2012 – Axel Hirschs pris

Källor

Noter

Kvinnor
Födda 1940
Levande personer
Svenska författare
Svenska konstvetare
Svenska arkitekturhistoriker
S:t Eriksmedaljörer
Najran

Najran (arabiska: نجران, Naǧrān) är en stad i sydvästra Saudiarabien, huvudstad för provinsen med samma namn. Den ligger nära gränsen till Jemen och hade 298 288 invånare vid folkräkningen 2010.

Najran ligger i en oas i ett fruktbart område, och har dadel- och spannmålsproduktion samt boskapsavel. Under äldre tider var staden en viktig producent av myrra och virak som såldes till Mellanöstern och medelhavsländerna.

Källor

Noter

Orter i Saudiarabien
Jan Łukasiewicz

Jan Łukasiewicz, född den 21 december 1878 i Lwow i Galizien, död den 13 februari 1956 i Dublin, var en polsk logiker och filosof. Hans främsta verk handlar om satslogik och dess historia samt Aristoteles syllogismer, vilkas system rekonstruerades med den moderna logikens redskap. Mest känd har Łukasiewicz blivit som upphovsman till den så kallade polska notationen, en notation för algebra, beräkningar och satslogik, som gör parenteser överflödiga. Han var en av grundarna till Warszawagruppen.

Łukasiewicz har utarbetat ett stort antal olika axiomatiseringar av den klassiska satslogiken, varav en är välkänd och används än i dag. Systemet är såväl komprimerat som raffinerat och består av endast tre axiom samt en slutledningsregel, Modus ponendo ponens. Łukasiewicz var även en föregångare inom den flervärda satslogiken. Łukasiewicz notation, i form av den omvända polska notationen kom att ligga till grund för de datorer vars processorer byggde på stackstruktur, en rekursiv stack av typen LIFO. Konstruktionen implementerades i en mängd datorer och miniräknare, av vilka de mest kända är Hewlett-Packards så kallade RPN-räknare.

Łukasiewicz blev professor vid universitetet i Lwow 1911 och senare vid Warszawas universitet mellan 1920 och 1939. Han emigrerade till Irland efter andra världskriget.

Källor 

 The Development of Logic, W.& M. Kneale, Oxford 1966.
 The Development of Mathematical Logic and of Logical Positivism in Poland between the Two Wars, Z.A. Jordan, Oxford 1945.

Polska filosofer
Födda 1878
Avlidna 1956
Män