kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europeiska köket

Det europeiska köket, även kallat det västerländska köket, är en term som betecknar alla matkulturer i alla europeiska och andra länder i västvärlden. Det europeiska köket inkluderar således de icke ursprungliga köken i Nordamerika, Australasien, Oceanien och Latinamerika. När termen "europeiska köket" används av invånare i västvärlden, kan den mer specifikt beteckna matvanorna i Europa, och är i det sammanhanget en synonym till det kontinentaleuropeiska köket. Termen används av östasiater för att kontrastera mot asiatiska matvanor.

De västerländska köken skiljer sig från varandra, även om det finns några vanliga kännetecken som särskiljer matvanorna från det asiatiska köket och andra. Jämfört med traditionell matlagning i asiatiska länder är kött till exempel mer framhävt och omfattande i serveringsstorlek. Speciellt biff är en vanlig rätt över i stort sett hela området. Likt några asiatiska kök lägger de europeiska köken ofta stor vikt vid såser som smaktillsatser, kryddor och tillbehör (delvis på grund av svårigheten att få kryddor att fästa på de stora köttbitar som används i Europa). Många mjölkprodukter används i matlagningen, förutom i nouvelle cuisine. Bröd på vetemjöl har länge varit den största stärkelsekällan i köken, tillsammans med pasta, klimpar av olika slag och bakverk, även om potatisen har blivit en större stärkelsekälla i köken sedan den europeiska koloniseringen av Amerika. Majs är mycket mindre vanligt i de flesta europeiska kök än vad det är i Amerika. Majsmjöl och polenta är dock en stor del av matvanorna i Italien och 
på Balkan.

Bildgalleri

Källor

Noter

Ω
-Europa
Arthur De Greef

Arthur De Greef, född 10 oktober 1862, död 29 augusti 1940, var en belgisk pianist och tonsättare. Han var bror till Guillaume De Greef.

Greef var elev vid konservatoriet i Bryssel och till Franz Liszt. Han var senare pianolärare vid konservatoriet i Bryssel och ledare för mästarklassen där. Greef har skrivit en pianokonsert, en sonat för två pianon, konsertetyder, en fantasi för piano och orkester, en orkestersvit, Chansons flamandes för orkester med mera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar
 

Belgiska klassiska kompositörer
Belgiska pianister
Födda 1862
Avlidna 1940
Män
Kristian Lagerström

Kristian Lagerström är en svensk låtskrivare.

Biografi
Han skrev vinnarbidraget i Melodifestivalen 2010 This is My Life tillsammans med Bobby Ljunggren. Det framfördes av Anna Bergendahl. Lagerströms och Henrik Wikströms bidrag Lullaby med Brandur kom på plats 7 i delfinalen i Göteborg i Melodifestivalen 2008.

Lagerström skrev Sveriges officiella OS-låt till OS i Peking, Raise The Banner, som framfördes av The Poodles. Den toppade singellistan. Kristian Lagerström skrev även Sveriges officiella OS-låt till OS i Vancouver 2010, The Heat Is On, som framfördes av Jill Johnson. Tidigare hade han tillsammans med Jonas Lengstrand skrivit julsången I Wanna Wish You All A Merry Christmas till Jill Johnson. Han har även skrivit en julsång till Sanna Nielsen, Shirley Clamp, och Sonja Aldén, Another Winter Night. Den skrev han tillsammans med Niklas Edberger och Henrik Wikström. Till Nielsen har han även skrivit Nobody Without You som blev hans första låt på Svensktoppen.

Låtar av Lagerström

Melodifestivalen
2008 – Lullaby med Brandur (skriven tillsammans med Henrik Wikström).
2010 – This Is My Life med Anna Bergendahl (skriven tillsammans med Bobby Ljunggren).
2012 – Stormande hav med Timoteij (skriven tillsammans med Johan Fjellström, Stina Engelbrecht och Jens Engelbrecht).
2018 – Break That Chain med Felicia Olsson (skriven tillsammans med Joy Deb, Bobby Ljunggren och Henrik Wikström).
2022 – La Stella med Tenori (skriven tillsammans med Sarah Börjesson Wassberg, Bobby Ljunggren, Dan Sundquist och Marcos Ubeda).

Källor
Lionheart Music - Kristian Lagerström

Svenska låtskrivare
Levande personer
Män
Låtskrivare som deltagit i Eurovision Song Contest
Lennart Lundberg

Ej att förväxla med friidrottaren Lennart Lundberg

Lennart Lundberg, född 29 september 1863 i Norrköping, död 27 juli 1931, var en svensk pianist, tonsättare och pianopedagog.

Lundberg var elev vid Stockholms musikkonservatorium 1881–1886 och sedan lärare där 1903–1928, professor 1913. Han studerade för Hilda Thegerström, Conrad Nordqvist, Joseph Dente och vidare för Chopin-eleven Madame Camille Dubois och Ignaz Paderewski. Bland hans elever märks bland andra Märtha Ohlson, Stina Sundell, Sven Brandel, Uno Sundelin, Gunnar de Frumerie, Algot Haquinius och Olof Wibergh. 

Lennart Lundberg invaldes som ledamot nr 514 av Kungliga Musikaliska Akademien den 28 april 1904. Han är begravd på Matteus kyrkogård i Norrköping.

Verk i urval
 Till Helganaes
 6 Klavierstücke
 Barcarolle op.7:1
 Konsertetyder Konzert-Etüden op.19 H.1 1. Toccata d-moll
 Konsertetyder Konzert-Etüden op.19 H.2
 Sonat f piano, op.33, d-moll
 Zwei Klavierstücke: Preludium op.37:1
 Valse-Caprice op.42:1
 Ballade f piano op.47
 Legend op.55:1
 Nocturne op.56:3
 Polonäs op.57, H-dur
 Nocturne op.61:2
 Epilog op.61:5

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska klassiska pianister
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska professorer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Musiker från Norrköping
Födda 1863
Avlidna 1931
Män
Lent

Lent kan syfta på:

Geografi

Frankrike 

 Lent, Ain, kommun, departementet Ain i regionen Auvergne-Rhône-Alpes, 
 Lent, Jura, Département du Jura,

Nederländerna 

 Lent (ort i Nederländerna), Gelderland, Gemeente Nijmegen, 

Robotskapade Nederländernaförgreningar
Toys in the Attic (låt)

Toys in the Attic är en låt av Aerosmith skriven av Steven Tyler och Joe Perry. Låten släpptes som fjärde och sista singel från albumet Toys in the Attic (utgivet 1975). Låten är även spelbar i Guitar Hero: Aerosmith och är en av de låtar som är med i "The Rock and Roll Hall of Fame's 500 Songs that Shaped Rock and Roll".

Låtar av Aerosmith
Musiksinglar 1975
Chessgames.com

Chessgames.com är en stor schackgemenskap på Internet, med över 130 000 medlemmar. Webbplatsen har en stor databas av schackpartier där varje parti har en särskild plats för kommentarer och analys. Standardmedlemskap är gratis och sidan är öppen för spelare på alla nivåer.

Chessgames.com är en plats där medlemmarna diskuterar schack och analyserar positioner utan att själva spela schack i realtid, med undantag för lagtävlingar och gemensamma utmaningar. Sidans medlemmar har varit mycket framgångsrika i att representera världen mot olika världsmästare i schack. Sidans funktioner tillåter studier i öppningar, slutspel och offer. Detta inkluderar öppningsrepertoarer för varje spelare i databasen.

Referenser

Externa länkar
www.chessgames.com

Schackwebbplatser
Back in the Saddle

Back in the Saddle är en låt av Aerosmith skriven av Steven Tyler och Joe Perry. Låten släpptes som tredje singel från albumet Rocks (utgivet 1976) och nådde plats nummer 38 på Billboard Hot 100 och anses som en av Aerosmith hårdaste låtar. Låten är berömd för sitt gitarriff i början av låten och sina ljudeffekter, skrik och joddlingar i slutet av låten.

Låtar av Aerosmith
Musiksinglar 1977
Canto (olika betydelser)

Canoto kan syfta på:
 Canto – en form av indelning i en lång dikt, speciellt en episk
 Canto (musik) – flerstämmiga musikstycken huvudmelodin, vanligen i diskanten. 
 Canto ferno – gregorianska, unisona kyrksången
 Canto Libre – ett musikalbum av Víctor Jara utsläppt 1970
 Van Canto – ett a cappella-metal-band från Tyskland som grundades 2006

Personer
 Ernesto Canto (1959–), en mexikansk före detta friidrottare
 Flávio Canto (1975–), en brasiliansk judoutövare

Se även
Kantat
 Bel canto – flera
 Canto do Buriti – flera
 Río Canto – flera
Canto ferno

Canto fermo (cantus firmus), "fast sång", gregorianska, unisona kyrksången. Fastän kontrapunktisterna till en början använde sådana melodier för att kontrapunktera mot dem, kom uttrycket "canto fermo"  så småningom att nyttjas om varje melodi, som lades till grund för en kontrapunkt. Den gregorianska koralen kallades, med avseende på det att den framskred i lika tonlängder, även canto piano (cantus planus), i motsats till canto figurato l. misurato (cantus figuralis l. mensuralis), vars noter hade olika tidsvärde.

Källor

Kyrkomusik
Centre, Burkina Faso

Centre är en administrativ region i centrala Burkina Faso, och omfattar Ouagadougou (landets huvudstad) med omgivning. Den är Burkina Fasos till ytan minsta och med sina 2 miljoner invånare samtidigt landets folkrikaste region.

Administrativ indelning
Regionen är indelad i endast en provins:
Kadiogo

Denna provins är i sin tur indelad i sammanlagt sju departement (dessa fungerar samtidigt som kommuner):
Komki-Ipala
Komsilga
Koubri
Ouagadougou
Pabré
Saaba
Tanghin-Dassouri

Ouagadougou är vidare indelad i fem arrondissement.

Källor

Regioner i Burkina Faso
Snabbschack

Ett snabbschackparti är ett parti där antingen alla dragen måste göras på en bestämd tid på mer än tio minuter men mindre än 60 minuter för vardera spelaren, eller där den tilldelade tiden plus 60 gånger varje tillägg är mer än tio minuter men mindre än 60 minuter. Innan 1 juli 2014 var den lägre tidsgränsen femton minuter.

Till skillnad från långpartier, behöver inte schackprotokoll föras av spelarna i snabbschack.

Snabbschackpartier skiljer sig en del från långpartier. Eftersom spelarnas tid är mycket begränsad, hinner spelarna vanligtvis inte räkna ut slutskedet av en följd av drag, och måste därför "spela på känsla". I Sverige är snabbschackturneringar mycket vanliga.

Se även 
 Blixtschack
 Korrespondensschack

Referenser 

Brädspel
Spel med fullständig information
Schacktermer
Johanna av Portugal

Johanna av Portugal, född 20 mars 1439 i Almada, död 13 juni 1475 i Madrid, var en kastiliansk drottning, gift med Henrik IV av Kastilien.

Biografi
Johanna var dotter till Edvard I av Portugal och Eleonora av Aragonien. Hon gifte sig med Henrik den 21 maj 1455. Det ryktades att äktenskapet aldrig fullbordades på grund av Henriks impotens. Johanna ansågs skandalös på grund av sina urringade klänningar och sina förhållanden, bland annat med poeten Juan Rodríguez de la Cámara. Då dottern Juana la Beltraneja föddes 1462 ansågs hon vara dotter till Johannas älskare Beltrán de la Cueva. 

Johanna separerade från maken och bosatte sig med ärkebiskop Alonso de Fonseca i Coca. Hon inledde där ett förhållanden med Fonsecas brorson, Pedro de Castilla y Fonseca, med vilken hon fick två söner, Andres Apóstol och Pedro Apóstol. Henrik förklarade deras äktenskap ogiltigt och annullerade det 1468. Hon gick så småningom i kloster. Vid makens död 1474 stödde hon dotterns tronanspråk, men dog året därpå.

Referenser

Externa länkar

Spanska nunnor
Födda 1439
Avlidna 1475
Kastiliens drottningar
Kvinnor
Portugisiska prinsessor
Personer i Spanien under 1400-talet
Personer från Almada
Isabella av Portugal (1428–1496)

Isabella av Portugal, född 1428, död 1496, var en kastiliansk drottning, gift med Johan II av Kastilien.

Biografi

Isabella var dotter till prins Johan av Portugal (hertig av Aveiro), son till Johan I av Portugal, och Isabella av Braganza, som var sondotter till Johan I av Portugal.

Drottning
Hon gifte sig med Johan 1447. Äktenskapet arrangerades eftersom Johans ende son och tronarvinge, Henrik, ansågs impotent, och Isabella valdes ut av Johans rådgivare Alvaro de Luna. 

Hon försökte övertala maken att avlägsna den inflytelserike Luna, och lyckades med detta under sin graviditet 1451, under vilken hon hade befunnit sig i djup depression. Hon beskrivs som omväxlande hysterisk och tillbakadragen och tröttade ut Johan. De anlitade Alfonso Pérez de Vivero för att avlägsna Luna. Luna mördade då Vivero, vilket ledde till Lunas avrättning. 1453 födde hon en son och 1454 blev hon änka.

Senare liv
Hon isolerades av sin styvson med sina barn i slottet i Arévalo. Isabella levde resten av sitt liv i Arévalo där hon försjönk i psykisk sjukdom. Hon trodde sig plågas av spöken, bland annat spöket av Luna, och glömde periodvis sin egen identitet. Barnen togs ifrån henne 1461, och sonen dog 1468. 

År 1474 besteg dottern tronen som Isabella I av Kastilien. Hennes dotter träffade henne inte sedan hon togs ifrån henne 1461; först då hon fick veta att modern var döende, besökte hon hennes dödsbädd. Hon kände då inte igen sin dotter.

Referenser 

 

Födda 1428
Avlidna 1496
Kastiliens drottningar
Kvinnor
Portugisiska prinsessor
Personer i Spanien under 1400-talet
Leonora av Viseu

Leonora av Viseu, född 1458, död 1525, var en portugisisk drottning, gift med Johan II av Portugal.

Leonora var dotter till prins Fernando av Portugal, hertig av Viseu, och hans kusin Beatrice av Portugal. 

Hon gifte sig med Johan 1471. De hade vuxit upp tillsammans och var vänner. Hon grundade staden Caldas da Rainha, som fick sitt namn rainha, "drottning", efter henne. Hon gick inte med på makens plan att förklara hans illegitime son som tronarvinge framför hennes bror, utan vädjade till påven, som höll med henne, varpå hennes bror blev makens tronarvinge. 

Då maken dog och brodern blev monark 1495 blev Leonora tronarvinge, men eftersom hon var barnlös avstod hon sina anspråk till sin syster. År 1498 grundade hon välgörenhetsorganisationen Santa Casas da Misericórdia för fattiga, sjuka och föräldralösa. Hon grundade också sjukhusen Hospital de Todos os Santos och Rossio de Lisboa, som ansågs vara det dåtida Europas modernaste. Hon grundade 1509 klostret Madre de Deus.

Referenser  

 

Födda 1458
Avlidna 1525
Portugals drottningar
Kvinnor
Personer i Portugal under 1400-talet
Centre-Est

Centre-Est är en administrativ region i sydöstra Burkina Faso, med gräns mot Togo och Ghana i söder. Den administrativa huvudorten är Tenkodogo. Befolkningen uppgår till lite mer än 1,2 miljoner invånare.

Administrativ indelning
Regionen är indelad i tre provinser:
Boulgou
Koulpélogo
Kouritenga

Dessa provinser är i sin tur indelade i sammanlagt 30 departement (dessa fungerar samtidigt som kommuner).

Källor

Regioner i Burkina Faso
Juana la Beltraneja

Juana la Beltraneja eller Johanna av Kastilien, född 1462, död 1530, var en kastiliansk tronpretendent och en portugisisk drottning, gift med Alfons V av Portugal.

Biografi 

Juana var dotter till Kastiliens drottning Johanna av Portugal. Fadern var officiellt Henrik IV av Kastilien, men troddes allmänt vara Beltrán de La Cueva, varför hon kallades "la Beltraneja". 

Juana förklarades som tronarvinge 9 maj 1462 och fick titeln prinsessa av Asturien, och adeln fick svära henne trohet. 1464 förlovades hon med sin morbror Alfons V av Portugal som lovade försvara hennes tronanspråk på villkor att han blev hennes medregent. Vid föräldrarnas skilsmässa 1468 miste hon sin position till förmån för sin faster Isabella, men återfick den 1470. 

Vid faderns död 1474 utbröt ett tronföljdskrig med Isabella. Juana föreslog att städerna skulle rösta om vilken tronföljd som skulle gälla. 30 maj 1475 gifte hon sig med Alfons som invaderade Kastilien till hennes förmån. 1476 förlorade Alfons slaget i Toro mot Isabella. 1478 förklarade påven Sixtus IV hennes äktenskap ogiltigt och 1479 erkände Alfons sig besegrad. 

Juana erbjöds att gifta sig med Isabellas son, om han som vuxen själv valde att göra det, eller gå i kloster. Hon gick i kloster i Coimbra i närvaro av Isabella, som berömde hennes beslut. Vid Isabellas död 1504 erbjöd hennes änkling Juana äktenskap, men hon vägrade. Hon bosatte sig så småningom i Lissabon, och kallade sig drottning till sin död.

Källor 
 
	

Portugisiska nunnor
Födda 1462
Avlidna 1530
Portugals drottningar
Kvinnor
Titulärdrottningar
Pretendenter till Kastiliens tron
Personer i Spanien under 1400-talet
Trångholmen

Trångholmen är en ö i Stockholms skärgård som tillhör Värmdö kommun. Trångholmen är beläget norr om Karklö mellan Gällnö och Svartsö. På ön lät affärsmannen Carl Ernst Herman Meeths bygga ett större, herrgårdsliknande, tvåvånings bostadshus i tegel med putsad fasad.

Meeths anläggning
När Meeths köpte Trångholmen fanns ett skärgårdshemman på ön med jordbruk som Meeths tog över. Den gamla mangårdsbyggnaden från 1870-talet kompletterades med nya ekonomibyggnader och nya växthus. För att klara vattenförsörjningen uppförde Meeths ett eget vattentorn i form av ett kombinerat bostadshus- och vattentorn. Byggnadens arkitektur ansluter till huvudbyggnadens, med en tegelkonstruktion kombinerad med putsad fasad. Till den närmast självförsörjande gårdsanläggningen uppfördes också en rättarbostad, en förmansbostad och två hamnanläggningar.

Meeths använde bara huvudbyggnaden som bostadshus i två år, 1915 övergick huset till att bli ett semesterhem. Bland senare privata ägare finns affärsmannen Jan Pehrsson som under 1980-talet byggde upp ett stort fastighetsimperium som kraschade 1993.

Kommunikationer
Ön saknar vägförbindelser med fastlandet. Öns brygga trafikeras av Waxholmsbolaget reguljära trafik.

Referenser

Externa länkar

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Siggesta gård

Siggesta gård är en herrgård med lantbruk samt turist- och fritidsverksamhet i Värmdö kommun öster om Stockholm. Gården, som ligger i en gammal kulturbygd, är dokumenterad från år 1323. 

Det finns en folklig tradition att socknens första kyrka skulle ha funnits vid Siggesta, men det finns inga uppgifter som bekräftar detta. I Siggestas närhet finns tio dokumenterade gravfält med 85 gravar. Området har troligen varit bebott sedan järnåldern och vendeltid, cirka 550–800 e. Kr. I närheten av gården finns även en 900 år gammal ek.

Enligt Beskrifning öfver Stockholms län ska gården under medeltiden ha tillhört släkten Vasa, varefter den skänktes till kyrkan. I samband med reformationen återgick gården i Vasaättens ägo. Kung Erik XIV skänkte därefter gården till Jakob Bagge d ä, vars släkt ägde gården in på 1600-talet. I ägarlängden finns, enligt samma källa, även bland andra släkterna  Svinhufvud, Fleming (1662) och von Scheven (1770).

En tidigare huvudbyggnad revs år 1732, då ägaren Gabriel Cronstedt uppförde en ny mangårdsbyggnad. Den i sin tur förföll och revs 1872. Runt sekelskiftet 1900 byggdes flera nya ekonomibyggnader och arbetarbostäder vid gården, men den nuvarande huvudbyggnaden uppfördes först år 1938. Den ritades i 1700-talsromantisk stil av arkitekten W Nathanson. 

Gården ägs sedan år 1990 av finansmannen Olof Stenhammar, som har utvecklat verksamheten med bland annat konferenslokaler i herrgården samt restaurang, konsertlokal, butiker och ridskola i intilliggande byggnader.

Se även
Värmdö socken

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Värmdö kommun
Herrgårdar i Uppland
Lyckans tempel

Lyckans tempel var namnet på ett fartyg som Gustav III planerade att ha i Brunnsviken norr om Stockholm. Fartyget tillverkades dock aldrig.

I samband med att Gustav III lät omvandla Brunnsvikens omgivningar till en kunglig lustpark med Hagaparken, Frescati, Bellevue och Tivoli, planerade han även att flera lustfartyg respektive lustbåtar skulle finnas i Brunnsviken. Två av dem var Delfinen och Galten som tillverkades på Karlskronavarvet 1787 under ledning av amiralen Fredrik Henrik af Chapman.

En tredje farkost, som inte hann tillverkas var Lyckans tempel. Det var tänkt att bli en galär krönt med ett siciliansk tempel. Templet hade 26 kolonner i korintisk ordning och taket var smyckat med en skulptur över varje gavel. Lustfartyget skulle framföras av 18 roddare. Liksom med gestaltningen av Galten och Delfinen stod den franske arkitekten och konstnären Louis Jean Desprez för ritningarna.  

På en av Desprez illustrationer över Brunnsviken från 1790 syns hur Lyckans tempel omgiven av allehanda gondoler och galärer närmar sig Gustaf Mauritz Armfelts Villa Frescati. I bakgrunden ritade Desprez den planerade slottsbyggnaden Stora Haga slott. Galären skulle nyttjas som en slags färja för kungen och hans förtrogna mellan Haga, Bellevue och Frescati. 

Även Lyckans tempel skulle tillverkas på Karlskronavarvet, men mordet på Gustav III 1792 satte stopp för alla framtida planer i och omkring Hagaparken.

Se även
 Vasaorden (kungaslup)
 HMS Amphion
 Galten (lustbåt)
 Delfinen (lustbåt)
 Kungliga hovjaktvarvet

Referenser

Noter

Källor
 

Hagaparken
Farkoster
Per Glimstedt

Peter (Per) Gustaf Glimstedt, född 13 april 1871 i Stockholm, död 28 februari 1918 i Heinola, var en svensk militär i tjänst för Kongostaten, Persien och de vita i Finland.

Glimstedt blev underlöjtnant vid Göta livgarde 1893. Redan följande år begav han sig till Afrika. Han var i Kongostatens tjänst mellan åren 1894 och 1898. Därefter var han 13 år vid Göta livgarde. Han var överste och instruktör vid det persiska gendarmeriet 1911-1914. Efter hemkomsten blev han major vid Livregementets grenadjärer. I februari 1918 for han till Finland och deltog i inbördeskriget. Han stupade som förste svenske frivillige officer i Heinola. 

Han var son till justitierådet Peter Olof Glimstedt och bror till Jenny Glimstedt som var gift med kammarrådet Richard Bergström samt morbror till diplomaten Dick Hichens-Bergström och operasångaren Margareta Bergström-Kärde.

Referenser

Noter

Källor 
 
 Södermanlands Läns Tidning 4.3.1918

Sverige och Kongostaten
Personer i finska inbördeskriget
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska officerare
Svenskar i Iran
Män
Födda 1871
Avlidna 1918
Militärer från Stockholm
Skeboån

Skeboån, vattendrag i norra Uppland, total längd 53 km inklusive källflöden. Avrinningsområdet är 483 km2. Skeboåns största källarm avvattnar den avlånga sjön Vällen åt ostsydost och kallas här Kolarmoraån, längre ner Framån och Harboholmsån. Ån rinner till en början huvudsakligen genom obebyggd skogsmark. Ån mynnar i sjön Närdingen som i sin tur avvattnas norrut av den egentliga Skeboån genom jordbruksbygd. Skeboån mynnar vid Hallstavik (Norrtälje kommun) i Edeboviken som i sin tur mynnar ut i Galtfjärden. Ån är delvis paddlingsbar.

Skeboån vid sjön Närdingens utlopp var kraftkällan för Skebo bruk som från 1600-talet fram till nedläggningen 1924 var en viktig producent av järn för export.

Källor

Vattendrag i Uppland
Vattendrag i Norrtälje kommun
Skeboåns avrinningsområde
Poincaré

Poincaré kan syfta på:

Henri Poincaré (1854–1912), fransk matematiker
Poincarés förmodan, ett matematisk problem som formulerades av Henri Poincaré
Raymond Poincaré (1860–1934), fransk politiker och Frankrikes president under första världskriget

Franska efternamn
Henri Jaspar

Henri Jaspar, född 28 juli 1870 i Schaerbeek, död 15 februari 1939 i Saint-Gilles, var en belgisk politiker (katolik).

Jaspar blev advokat i Bryssel och 1917 det belgiska advokatsamfundets sekreterare och 1919 ledamot av deputeradekammaren. Han var oktober 1918-november 1920 minister för ekonomiska ärenden i koalitionsministären under Léon Delacroix samt därefter november 1920-mars 1924 utrikesminister först i ministären Carton de Wiart, sedan i ministären Theunis. Jaspar hade jämte Theunis en viktig roll i Belgiens skadeståndspolitik efter första världskriget och företrädde sitt land vid en mängd konferenser (till exempel i Cannes och Genua 1922) och ministermöten (särskilt med franske konseljpresidenten Raymond Poincaré).

Jaspar var premiärminister 20 maj 1926-6 juni 1931 (formellt i två regeringar, Jaspar I och Jaspar II, efter varandra). Hans regering lyckades ta Belgien ur Den stora depressionen. Han tjänstgjorde senare som finansminister 1932-1934 och åter som utrikesminister en period 1934.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Vasaorden, 1923.

Källor 

Belgiens regeringschefer
Belgiens utrikesministrar
Belgiens finansministrar
Belgiska kristdemokrater
Födda 1870
Avlidna 1939
Män
Personer från Schaerbeek
Kommendörer med stora korset av Vasaorden