kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edefors socken

Edefors socken ligger i Norrbottens län och landskapet Norrbotten, ingår sedan 1971 i Bodens kommun och motsvarar från 2016 Edefors distrikt.

socknens areal var den 1 januari 1961 1 693,28 kvadratkilometer, varav 1 596,51 km² land. År 2000 fanns här 1 711 invånare.  Tätorten och kyrkbyn Harads med sockenkyrkan Edefors kyrka ligger i socknen, liksom småorterna Bodträskfors och Svartlå samt före detta småorten Lakaträsk.

Administrativ historik
Den 13 april 1881 fattades beslut om delning av Överluleå socken, vilket trädde i kraft från och med år 1890, då Edefors församling bildades som utbrytning ur Överluleå församling. Gränsen mellan Överluleå och Edefors framtida socken hade fastställts enligt beslut den 21 mars 1884, då det också bestämdes att kyrkan skulle byggas i Harads by. 1892 bildade socknen en egen kommun, Edefors landskommun som utbröts ur Överluleå landskommun, och blev dessutom en egen jordebokssocken. Landskommunen uppgick 1971 i den nybildade Bodens kommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Edefors, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Norrbotten.

Geografi
Edefors socken ligger nordväst om Boden kring Luleälven. Socknen är utanför älvdalen en myr- och sjörik skogsbygd som i höjder i sydväst når 481 meter över havet.

Fornlämningar 
Spridda lösfynd från stenåldern är funna.

Namnet
Socknen har fått sitt namn efter Edeforsen, där ett betydelsefullt laxfiske bedrivits åtminstone sedan 1300-talet. Förleden innehåller ed, 'passage mellan eller utmed vatten'.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av "finsk, svensk eller lapsk stam".

Se även 
Överluleå tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

 Edefors hembygdsförening

Socknar i Norrbotten
Indelningar i Bodens kommun
Överluleå socken

Överluleå socken i Norrbotten, ingår sedan 1971 i Bodens kommun, från 2016 inom Överluleå distrikt och Sävasts distrikt.

Socknens areal var den 1 januari 1961 1 332,36 kvadratkilometer, varav 1 242,73 km² land. År 2000 fanns här 23 025 invånare.  Tätorten och kyrkbyn/sockenhuvudorten Boden med sockenkyrkan Överluleå kyrka ligger i socknen, liksom tätorten Vittjärv.

Administrativ historik
Den 12 juni 1816 gav Kungl. Maj:t sitt bifall till bildandet av ett nytt kapellag benämnt Heden i övre delen av Luleå socken. Detta kom emellertid inte till stånd, och enligt beslut den 17 september 1823 fastställdes det att Luleå socken skulle delas när kyrkoherden dog eller avgick. Enligt beslut den 8 juni 1826 skulle utbrytningen få namnet Öfver-Luleå, och omfattade i princip samma hemman och lägenheter som från början skulle ingå i Hedens kapellag. Kyrkan skulle byggas i Bodens by, och när den stod färdig 1831 bildades Överluleå socken som utbrytning ur Luleå socken (vilken samtidigt namnändrades till Nederluleå socken). 1890 utbröts Edefors socken.

Vid kommunreformen 1862 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Överluleå församling och för de borgerliga frågorna till Överluleå landskommun. 1890 utbröts Edefors församling och 1892 Edefors landskommun. 28 februari 1896 inrättades i landskommunen Bodens municipalsamhälle som 1919 utbröts och bildade Bodens stad. 1967 uppgick Överluleå landskommun i Bodens stad som sedan 1971 ombildades till Bodens kommun. 1998 utbröts ur församlingen Sävasts församling.

1 januari 2016 inrättades distrikten Överluleå och Sävast, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Norrbotten. De indelta soldaterna tillhörde Norrbottens regemente.

Geografi
Överluleå socken ligger kring Boden och Luleälvens nedre lopp. Socknen är utanför älvdalen ett bergigt skogsland med många sjöar och som i Jönskölen i nordväst når höjder som når 347 meter över havet. Socknen omsluter helt Bodens stad.

Fornlämningar
Cirka 200 boplatser från stenåldern är funna och enstaka gravrösen. Ett 70-tal fångstgropar har påträffats.

Namnet
Namnet innan delningen 1831 (1339 Lulu) kommer från namnet på Luleälven som i sitt förled har ett samiskt namn, lulij, 'den som bor i öster' använt för att beteckna skogssamer.

Namnet skrevs vid folkräkningen 1890 och 1900 Öfver-Luleå socken och vid folkräkningen 1910 Överluleå socken.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av "finsk, svensk eller lapsk stam". För 1860, 1870 och 1880 är Edefors socken medräknat. Siffrorna för 1840-1855 är Tabellverkets statistik och avser endast den samiska befolkningen.

Se även 
Överluleå församling
Överluleå tingslag
Nederluleå socken

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Norrbotten
Indelningar i Bodens kommun
Nederkalix socken

Nederkalix socken ligger i Norrbotten och är sedan 1971 en del av Kalix kommun och motsvarar från 2016 Nederkalix distrikt.

Socknens areal var den 1 januari 1961 985,05 km², varav 933,59 km² land. År 2000 fanns här 15 551 invånare.  Tätorterna Påläng, Nyborg, Rolfs, Gammelgården, Bredviken, Risögrund, Karlsborg, Båtskärsnäs och Sangis samt tätorten och kyrkbyn Kalix med sockenkyrkan Kalix kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Nederkalix socken bildades på 1400-talet som en utbrytning ur Luleå socken under namnet Kalix socken. 1637 bildades Överkalix socken och 1644 ändrades namnet till det nuvarande.

1960 överfördes ön Malören (areal 0,21 km², varav allt land) till socknen från Nedertorneå socken.

Vid kommunreformen 1862 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Nederkalix församling och för de borgerliga frågorna till Nederkalix landskommun. 1 maj 1909 utbröts Töre församling och Töre landskommun utbröts 1924. Landskommunen ombildades 1971 till Kalix kommun. Församlingen uppgick 2018 i Kalix församling.  

1 januari 2016 inrättades distrikten Nederkalix och Töre, med samma omfattning som församlingarna hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Norrbotten. De indelta soldaterna tillhörde Norrbottens regemente.

Geografi
Nederkalix socken ligger vid kusten kring Kalix älv och har viss skärgård. Socknen har dalgångsbygd utmed vattendragen och vid kusten och är i övrigt en myr- och sjörik skogsbygd med höjder som i Svartberget i norr når 413 meter över havet.

Fornlämningar 
Här har man hittat cirka 70 boplatser från stenåldern, några stensättningar och landets två nordligaste gravhögar från vikingatiden. Fångstgropar har påträffats, liksom labyrinter i skärgården.

Namnet
Namnet tillkom efter delningen 1644 och betyder ”den längre ner i älvdalen liggande delen av Kalix” där Kalix är det äldre sockennamnet som fått sitt namn från älven. Älvnamnet Kalixälven är en försvenskning av det samiska namnet Gáláseatnu vars förled antingen innehåller gállit, 'vada' eller gálus, 'sval'.

Namnet skrevs vid folkräkningen 1890 och 1900 Neder-Kalix socken och vid folkräkningen 1910 Nederkalix socken.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av ”finsk, svensk eller lapsk stam”. Siffrorna för 1805-1855 är Tabellverkets statistik och avser endast den samiska befolkningen.

Bilder

Se även
Nederkalix församling
Nederkalix tingslag

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Socknar i Norrbotten
Indelningar i Kalix kommun
Överkalix socken

Överkalix socken ligger i Norrbotten och motsvarar området som sedan 1971 utgör Överkalix kommun och Överkalix distrikt samt en mindre del i Pajala kommun.

Socknens areal var den 1 januari 1961 2 931,00 kvadratkilometer, varav 2 779,00 km² land. År 2000 fanns här 4 304 invånare. Tätorterna Svartbyn och Tallvik samt tätorten Överkalix med kyrkbyn Bränna och sockenkyrkan Överkalix kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Överkalix socken bildades som en utbrytning 1637 ur Kalix socken.

Vid kommunreformen 1862 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Överkalix församling och för de borgerliga frågorna till Överkalix landskommun. 1870 överfördes en del av landskommunen till Korpilombolo landskommun. Landskommunen ombildades 1971 till Överkalix kommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Överkalix, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Norrbotten. De indelta soldaterna tillhörde Norrbottens regemente.

Geografi
Överkalix socken ligger kring Ängesån och Kalix älv.  Socknen har dalgångsbygd utmed vattendragen och är i övrigt en myr- och sjörik skogsbygd med höjder som i Svartberget i norr når 413 meter över havet.

Fornlämningar
Cirka 475 boplatser från stenåldern och några stensättningar är funna. Cirka 325 fångstgropar har påträffats. Vidare finns lämningar vid samiska flyttningsvägar.

Namnet
Namnet tillkom vid delningen 1637 och betyder 'den längre upp i älvdalen liggande delen av Kalix' där Kalix är det äldre sockennamnet som fått sitt namn från älven. Älvnamnet Kalixälven är en försvenskning av det samiska namnet Gáláseatnu vars förled antingen innehåller gállit, 'vada' eller gálus, 'sval'.

Namnet skrevs vid folkräkningen 1890 och 1900 Öfver-Kalix socken och vid folkräkningen 1910 Överkalix socken.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av "finsk, svensk eller lapsk stam". Siffrorna för 1758-1855 är Tabellverkets statistik och avser endast den samiska befolkningen.

Se även 
Överkalix församling
Överkalix tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Norrbotten
Indelningar i Pajala kommun
Indelningar i Överkalix kommun
Bockbord

Ett bockbord består av en bordsskiva lagd över ett par benbockar. Det finns två huvudtyper av bockar som brukar användas. De som används på den övre bilden kallas ståndare och består av två av grov plank tillverkade ben som förbinds och stabiliseras med en bjälke. Bockbord med ståndare betraktas i svensk möbelkultur ofta som en typisk allmogemöbel. Bockbord med ståndare hade en renässans på 1970-talet då de tillverkades i grov furu och klarlackades.

Den andra varianten har fristående, ofta hopfällbara, bockar. Ett par sådana bockar (utan skiva) syns uppe till vänster på den undre bilden. Skivan är sällan förankrad i bockarna. Denna typ av bord tar därför liten plats att förvara isärtagna och med hopfällda bockar, men det kan vara svårt att få dem att stå stadigt med bordsskivan i våg. De används därför mestadels på tillfälliga tillställningar och fester eller som extrabord vid till exempel tapetsering (tapetbord).

Bord
Ach Gott, vom Himmel sieh darein

Ach Gott, vom Himmel sieh darein (O Gud, se ned från Himlen) är en kantat av kompositören och organisten Johann Sebastian Bach. I Wolfgang Schmieders förteckning över Bachs verk har kantaten fått numret 2, således benämns den BWV 2.

Kantaten skrevs i Leipzig för den andra söndagen efter trefaldighet och uruppfördes den 18 juni 1724. Likt många andra Bachkantater baserar den sig på en koral av Martin Luther. Stycket är skrivet för 2 oboer, fyra tromboner, stråkar, sångsolister och kör. Kantaten, i d-moll, består av sex satser.

 "Ach Gott, vom Himmel sieh darein" – koralmelodin omarbetad till fuga i sopran-, tenor- och basstämman medan altstämman sjunger melodin oornamenterad på långa notvärden. 
 "Sie lehren eitel falsche List" – recitativ för tenor and basso continuo. 
 "Tilg, o Gott, die Lehren" – en altaria med en obligat violinstämma i b-dur. 
 "Die Armen sind verstört" – recitativ och arioso för bas, stråkar och basso continuo i g-moll. 
 "Durchs Feuer wird das Silber rein" – aria för tenor ackompanjerad av oboe och stråkar i g-moll. 
 "Das wollst du, Gott, bewahren rein" – koralens sista vers sjungs och spelas av kör och orkester.

Källor

Externa länkar 
 Tysk text med engelsk översättning
 Olika aspekter på BWV 2

Bachkantater
Barockmusik
Bibelbältet

Bibelbälte kan syfta på:

Bibelbältet (Nederländerna) – ett geografiskt område med en överproportionerlig religiös tillhörighet
Bibelbältet (Sverige) – en inofficiell sociogeografisk term som avser områden präglade av mycket hög frikyrklig aktivitet
Bibelbältet (USA) – en del av USA där den protestantiska kristendomen är mycket stark
Elementary school

Elementary school är en skolform i USA på primärstadiet, ibland omnämnd som folkskola. En skolbyggnad med denna skolform har ofta även en förskola. Elementary school löper upp till årskurserna 5, 6 eller 8, och även den obligatoriska skolstartsåldern skiljer sig beroende på delstat.

Se även
Utbildning i USA

Referenser 

Utbildning i USA
Grundskola
Revning

Revning, att reva eller ta in ett rev betyder att minska ett segels yta, ofta genom att rulla in eller binda fast en del av det.

På äldre typers segel har man ofta revsejsingar, med vilka revet kan beslås, fastsydda i seglet. Dessa bildar en kännspak (typisk, karakteristisk) rad av korta linor som hänger invid varandra.

På moderna fritidsbåtar var det innan rullfocken främst storseglet man revade; då man vill minska fockens yta byter man ofta till en mindre fock. I synnerhet på båtar med "masttopprigg", masthead, hade man en uppsättning olika stora försegel.

Rev på bermudasegel 

För att kunna reva ett normalt bermudastorsegel krävs att det finns förstärkta hål (revlöddra/revlöddror) vid de nya hals- och skothornen och gärna en rad hål så att man kan beslå den del av seglet (kalv) som tagits ur bruk. För att revandet skall gå enkelt också i de förhållanden, där det blir aktuellt att ta in ett rev, brukar man också ha arrangemang med linor, med vilka man kan dra de nya hals- och skothornen till sina rätta positioner.

Ett bermudastorsegel har vanligen inget, ett, två eller tre rev. Med flera rev kan segelytan minskas successivt allteftersom vinden tilltar. Det tredje revet bör vara dimensionerat så att seglet är tillräckligt litet tills man byter till stormstor eller väljer att segla med endast fock.

Rullbara segel 
En rullgenua eller ett rullbart storsegel ersätter inte helt rev eller skilda stormsegel: formen på ett segel minskat genom rullande är ofta allt annat än idealisk. Segelduken på en rullgenua är också sällan tillräckligt stark för stormvindar. Försegel (stagsegel) kan förses med rev, men detta är ovanligt. Rullfock eller ett storsegel som rullas in i masten eller bommen underlättar ifall men är ensamseglare, samt på en båt med liten besättning.

Redan under 1800-talet fanns så kallade Cunninghams patentrevning, ett system med vilket man kunde reva råsegel genom att rulla dem kring rån. Systemet krävde specialarrangemang och blev aldrig vanligt. Då märs- och bramseglen delades i två på större fartyg minskade också behovet av att reva seglen.

Större fartyg 

Eftersom råsegel inte har en bom, har de reven i övre delen av seglen, och revet beslås uppe vid rårna. Märsrån, eller övre märsrån om märsseglet är delat, kan ofta halas ner, så att det revade seglet inte behöver föras alltför högt.
Råsegelriggade fartyg har också ofta en mängd olika segel, så att segelytan kan minskas genom att undersegel (som kan komma farligt nära vågtopparna) och seglen överst på masterna beslås helt och hållet. Ett råsegel kan också sviktas, varvid man surrar fast ena halvan av seglet vid rån. 

Då en råseglare ligger bi i en hård storm, drivande med bogen mot vinden, kan man föra förstängstagsegel, sviktat stor undre märssegel och krysstagsegel. Med alltför få segel får man inte rätt balans.

Ännu under 1600-talet använde man istället för rev bonetter (även kallade bonnetter), en löstagbar bit segelduk som litsas till seglens undersida för att förstora det. På så sätt kan man ändra seglets storlek istället för att byta ut det.

Källor

Noter 

Segling
Heinz Feneis

Heinz Feneis, född 1908, död 2001, var en tysk anatom och professor. Han är främst känd för sitt verk "Anatomisk bildordbok", som översatts till ett trettiotal språk och har givits ut i fem upplagor på svenska. "Anatomisk bildordbok" är i medicinkretsar mer känd som "Feneis". Det tyska originalets titel är "Feneis' Bild-Lexikon der Anatomie".

Källor 

Avlidna 2001
Tyskspråkiga författare
Män
Kökssjöborrekaktus

Kökssjöborrekaktus (Echinopsis oxygona) är en art i familjen kaktusväxter från Bolivia, Argentina, Paraguay och Uruguay. Arten är vanlig som krukväxt i Sverige.

Det är en lättodlad krukväxt som skall placeras i fullt solljus under hela året. Den bör vattnas ungefär en gång per vecka april–maj till oktober. Vid mycket varm väderlek kan mera vatten ges. Den mår bra av kvävefattigt gödningsmedel i små doser. Plantan kan övervintras svalt och torrt under november–mars. Temperaturen bör ligga på 5–10 °C. Utan sval vintervila blommar inte kaktusen.

Synonymer
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies: Echinopsis oxygona.

Källor
 Edward Frederick Anderson, The Cactus Family (Timber Press, 2001) 

Kö Växtindex 
Krukväxter 
Kaktusväxter
Växter i Argentina
Växter i Brasilien
Växter i Paraguay
Växter i Uruguay
Alvar Gullichsen

Alvar Gullichsen, född 1961 i Helsingfors, är en finlandssvensk popkonstnär.

Alvar Gullichsen är son till Kristian Gullichsen och sonson till Harry och Maire Gullichsen. Han studerade vid Bildkonstakademin i Helsingfors 1984-1989, både på linjen för bildkonst och på skulpturlinjen. Hans bilder finns bland annat på Kiasmamuseet i Helsingfors och representerar en form av avancerad graffiti med surrealistiska inslag. Känd är hans skulptur Posankka från 1999, en stor rosa skulptur i glasfiberarmerad plast som föreställer en hybrid mellan anka och gris. Den står på Åbo universitetsområde efter att ha flottats dit längs Aura å under stort spektakel.

Alvar Gullichsen kommer från en välbärgad familj och har inte varit omedelbart beroende av att kunna försörja sig på sin konst. Han har därför kunnat låta sin kreativitet flöda tämligen fritt. Ett resultat av detta är hans mest kända verk, det fiktiva företaget Bonk Business Inc. I slutet av sin studietid blev han fascinerad av någon teknisk pryl som föreföll mer eller mindre huvudlös, men hade en klart estetisk framtoning, och han började spinna på temat. Slutligen hade han omkring 1994 skapat ett helt imaginärt globalt imperium, med historia från 1800-talet, som tjänat miljoner på ansjovisolja. Företaget sägs således idag vara världsledande på defunktionaliserade maskiner. Ett framgångsrikt företags, till en början knöliga, bana till internationell ryktbarhet, beskrivs illusoriskt. De egentliga konstverken är maskiner som satts ihop av autentiska skrotdelar och polerats upp så att mässingen glänser, och sedan fått en fantasifull funktionsbeskrivning. Förutom föremålens konstfulla framtoning, är konceptet kryddat med en god portion crazyhumor. De flesta verken kan beundras på Bonkmuseet i Nystad, beläget på Siltakatu 2.

År 2002 tillbringade Alvar Gullichsen en tid som stipendiat i det finländskfinansierade konstnärscentret Villa Karos i Benin i Västafrika, och bekantade sig där också med den lokala musiken. Då han under sin studietid hade spelat trummor i ett band, blev han inspirerad att fatta trumpinnarna på nytt. Hans senaste projekt är därmed The Groovy Eldorado Ensemble, som framför afrikainspirerad big-band jazz blandad med blues, reggae och funk, vilken bandet turnerat med 2006, och givit ut en skiva, Schokobananen både på vinyl och CD. På skivan står Gullichsen för åtskilligt av både komposition och texter.

Referenser

Externa länkar
Bonkmuseet
Några av konstnärens verk
Beskrivning av idén
Presentation av skivan

Finländska skulptörer
Konstnärer från Helsingfors
Popkonstnärer
Födda 1961
Män
Levande personer
Finlandssvenska konstnärer
Irma Leopold

Irma Leopold är en fiktiv person och en av huvudpersonerna i den australiensiska författaren Joan Lindsays (1896-1984) roman "Picnic at Hanging Rock" ("Utflykt i det okända") från 1967, filmatiserad av Peter Weir (f.1944) 1975. I filmen spelas Irma Leopold av Karen Robson (f.1957). Hennes rollgestalt är en av de tre internatskoleflickor som tillsammans med en lärare helt oförklarligt försvinner i samband med en bestigning av den groteska vulkanformationen Hanging Rock, belägen nära den lilla orten Woodend i delstaten Victoria, ca 8 mil norr om Melbourne, Australien. Irma Leopold är den enda av de försvunna som återfinns vid liv.

Även om handlingen i Joan Lindsays roman är fiktiv i så måtto att inga kända försvinnanden skedde vid Hanging Rock den 14 februari 1900, antydde Joan Lindsay vid flera tillfällen att romanens innehåll skulle vara baserat på en verklig händelse. Någon historisk dokumentation om en sådan incident har dock ännu inte påträffats i samband med de föga heltäckande och samordnade efterforskningar som hittills gjorts i australiensiska arkiv.

Australiska litterära figurer
Landgång

Landgång kan avse: 
 
 Landgång (anordning) – en sjöterm
 Landgång (maträtt) – en avlång smörgås
 Landgång (TV-program) – ett svenskt matlagningsprogram i SVT1
Lowndes County, Alabama

Lowndes County är ett administrativt område i delstaten Alabama, USA, med 11 299 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Hayneville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 878 km². 1 860 km² av den arean är land och 18 km² är vatten.

Angränsande countyn  
 Autauga County - nord
 Montgomery County - öst
 Crenshaw County - sydöst
 Butler County - syd
 Wilcox County - sydväst
 Dallas County - väst

Referenser
Hans Krook

Hans Krook, född 10 maj 1920 i Göteborg, död 10 september 2004 i Sigtuna, var författare och biologilärare. Han skrev bland annat populärvetenskapliga böcker. Hans föräldrar var trädgårdsarkitekten Martin Krook och dennes hustru Margareta Heiland.

Bibliografi i urval
Angår oss Linné?, Rabén & Sjögren, (1971) 
Jacob Berzelius, Rabén & Sjögren, (1979)  Det biologiska perspektivet :  funderingar kring blandade problem och spörsmål, Carlssons bokförlag, (1995) 

Källor
LIBRIS
 Vem är det'' 1973.
 

Födda 1920
Avlidna 2004
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Män
Författare från Göteborg
Oscar Stenberg

Oscar Adolf Stenberg, född 2 juni 1906 i Malmö S:t Pauli församling, död 3 april 1974 i Sofielunds församling, Malmö, var en svensk kommunalpolitiker (socialdemokrat). 

Stenberg utgick från Malmö Borgarskola 1921 och var anställd vid AB Ganslandt & Gussing i Malmö 1921–1949. Han var ombudsman för socialdemokraternas skånedistrikt 1949–1952. Han var direktör för HSB Malmö 1957–1969 (som efterträdare till Arnold Sönnerdahl som tvingats avgå) och ordförande i HSB Riksförbund 1965–1972.
 
Stenberg var ledamot av stads-/kommunfullmäktige i Malmö 1935–1973 och dess ordförande 1963–1973. Åren 1950–1956 var han ordförande i drätselkammaren. Han var vidare styrelseordförande för Malmö stads spårvägar 1949–1962, ledamot av generalplanekommittén i Malmö  1962–1973 och styrelseordförande i Sydsvenska Kraft AB 1966–1973.

I sin dubbla roll som ledande kommunalpolitiker i Malmö och direktör för HSB Malmö påverkade Stenberg i hög grad stadens planering under 1960-talet.

Litteratur

Peter Billing o Mikael Stigendahl, Hegemonins decennier Malmö 1994

Svenska socialdemokrater
Kommunalpolitiker i Malmö
Födda 1906
Avlidna 1974
Män