kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Neuvicq-le-Château

Neuvicq-le-Château är en by belägen i västra Frankrike i nordöstra delen av departementet Charente-Maritime. Neuvicq-le-Château ligger i regionen Nouvelle-Aquitaine.

Byn är belägen mellan de två gamla provinserna Saintonge och Angoumois och ligger 15 km öster om Matha, 30 km väster om Angoulême och 100 km öster om La Rochelle.

Som namnet visar har Neuvicq-le-Château ett medeltida slott, byggt på 1450-talet.

Byn har omkring 400 invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Neuvicq-le-Château

Bilder på Neuvicq-le-Château

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Charente-Maritime

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats för Neuvicq-le-Château kommun

Orter i Nouvelle-Aquitaine
Kommuner i Charente-Maritime
Det Gule Palæ

Det Gule Palæ ("Det gula palatset") är en byggnad på Amaliegade 18 i Frederiksstaden i centrala Köpenhamn.

Palatset uppfördes 1759–1764 efter ritningar av Nicolas-Henri Jardin för köpmannen Frederik Bargum. År 1810 förvärvade kung Fredrik VI palatset, som därefter skulle fungera som gästbostad för kungafamiljens släktingar. År 1837 flyttade prins Kristian in i palatset, där han bodde med sin familj fram till 1865, varefter de residerade på Amalienborgs slott.

Det Gule Palæ ägs idag av danska staten genom Slots- og Ejendomsstyrelsen och inrymmer Hofmarskallatet.

Beteckningen Det Gule Palæ har använts/används om en rad andra byggnader, bland annat ett numera rivet palats på herrgården Torbenfeldt av arkitekt Ivar Bentsen, ett kvarter i De Gamles By i Köpenhamn och ett bostadskomplex på Ordrup Jagtvej.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Köpenhamn
Indre By
Luis Marín Barahona

Luis Marín Baharona, född 18 maj 1983, är en chilensk fotbollsmålvakt som sedan 2015 spelar i Club Deportivo Palestino.

Marín spelade ingenting för Chile under kvalet till VM 2010 utan fick förtroendet först efteråt i matcherna mot Venezuela, Trinidad och Tobago och Mexiko och blev sedan uttagen i truppen till VM-slutspelet.

Födda 1983
Chilenska fotbollsspelare
Chilenska landslagsspelare i fotboll
Män
Spelare i Audax Italiano
Spelare i Lota Schwager
Spelare i CA Unión Española
Spelare i Club Deportivo O'Higgins
Spelare i CF Universidad de Chile
Spelare i Club Deportivo Palestino
Spelare i VM i fotboll 2010
Levande personer
Borgunda kyrka

Borgunda kyrka är en kyrkobyggnad i Dala-Borgunda-Högstena församling (före 2010 Borgunda församling) i Skara stift. Den ligger i Borgunda i Falköpings kommun.

Kyrkobyggnaden
Den ursprungliga kyrkan bestod av långhus och kor med absid. Byggnaden var dekorerad med figurhuggna sandstensblock. En bevarad relief dateras till 1100-talet. 

Den nuvarande kyrkan uppfördes 1766-1767 efter det att den gamla kyrkan blivit förstörd av ett blixtnedslag år 1765. Delar av den gamla kyrkan användes som byggnadsmaterial. Utseendet idag är präglat av den om- och tillbyggnad som företogs 1888-1890 (grundarbeten 1888, murning 1889, inredning 1890) då korsarmar, 5,9 meter långa, absid och tornet, 53,5 meter högt, med gotländskt inspirerad tornspira tillkom. Arbetena utfördes av byggmästare Johan Alfred Westling i Stenstorp. Längden på byggnaden med tornet är 50,3 meter, bredden 14,5 meter. Den ombyggda kyrkan blev invigd söndagen 26 juli 1891 av prosten Lars Gottfrid Holmblad (1827-1901) i Dala assisterad av nio prästmän. År 1937 avdelades korsarmen i sakristian.

Inventarier 
 Altartavlan Jesus på korset av Perugino är utförd av Eva Bagge.
 Predikstol i barock. 
 Den romanska dopfunten, som räddades undan branden, är från tidig medeltid.
 Ciborium från 1200-talet.
 En ljuskrona från 1600-talet.
 Timglas och krucifix från 1700-talet.

Klockor
Lillklockan är av en äldre medeltida typ, fast olik de vanliga romanska klockorna från 1200-talet. Den saknar inskrifter.

Orgel 
En orgel med 6 stämmor blev påbörjad av orgelbyggare Johan Anders Johansson (september 1852- mars 1891) från Mösseberg och efter dennes död färdiggjord av Johannes Magnusson i Göteborg. Den kostade 2 000 kr. i dåvarande värdevaluta. Den blev invigd i samband med den ombyggda kyrkan 26 juli 1891.
På västra läktaren finns nuvarande orgel tillverkad 1977 av Smedmans Orgelbyggeri med femton stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden, som inte är ljudande, härstammare från kyrkans första orgel som tillkom 1890.  

I kyrkan finns även ett litet harmonium från 1800-talet som fortfarande är spelbart.

Bilder

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Falköpings kommun
Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader invigda 1767
1767 i Sverige
Fredrika kyrka

Fredrika kyrka är en kyrkobyggnad i Fredrika. Den tillhör Åsele-Fredrika församling i Luleå stift.

Kyrkobyggnaden
Träkyrkan uppfördes 1796 - 1798 av 40 bönder under ledning av bonden Erik Eriksson från Holmträsk i Åsele. Arbetet övervakades av kyrkoherde Jonas Ångman. Först 1809 var kyrkan helt färdigställd och 1810 ägde dess invigning rum.
Kyrkan är brädfodrad invändigt och utvändigt och består av rektangulärt långhus med torn vid västra kortsidan och kor vid östra kortsidan.
1930 - 1931 genomfördes en grundlig renovering då sakristian omvandlades till kor och en ny sakristia uppfördes norr om koret.
En renovering genomfördes 1966 då den ursprungliga korväggen skrapades och en tidigare okänd målning togs fram. Dess motiv är två änglar som blickar ut över församlingen och håller upp en baldakin.

Inventarier
 En orgel på sju stämmor köptes in från Åkerman & Lund Orgelbyggeri och installerades vid renoveringen 1930 - 1931. En tidigare orgel installerades 1877.
 Predikstolen är byggd av församlingens förste kyrkoherde Jonas Ångman. Från början var den placerad ovanför altaret men flyttades vid renoveringen 1930 - 1931 till sin nuvarande plats vid korets norra sida.
 Altarbordet och altarringen byggdes 1877.
 Nattvardskärl och patén köptes in 1798.
 I tornet hänger tre klockor. Lillklockan är gjuten i Sundsvall 1797 av Essaias Linderberg och väger 100 kg. Mellanklockan är gjuten i Sundsvall 1827 av Per Linderberg och väger 290 kg. Den göts om 1927 av Bergholtz klockgjuteri i Stockholm. Storklockan är gjuten 1949 av Bergholtz i Stockholm och väger 400 kg.

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 640, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 
 Vägkyrkor och andra öppna kyrkor på Nordkalotten
 Fredrika kyrkas historia

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Åsele kommun
Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader invigda 1810
Träkyrkobyggnader i Sverige
1810 i Sverige
Foteviksspärren

Foteviksspärren var en vikingatida undervattensspärr som anlagts i mynningen av Foteviken där viken går ut i Höllviken i sydvästra Skåne.

Redan 1967 presenterade den skånske pionjären inom arkeologisk flygfotografering Esse Ericsson sina iakttagelser av en undervattensspärr i Fotevikens mynning ut mot Höllviken. 1981 genomfördes en undervattensarkeologisk undersökning av stenspärren, då ett vrak från sen vikingatid påträffades under densamma. Förnyade undersökningar 1982 gjorde att ytterligare 4 fartyg påträffades. Spärren är uppförd två etapper, en äldre under 980-talet och en yngre från första hälften av 1000-talet. Till den yngre hör ett sänkt skepp som dendrodaterats till 1023 e.Kr.

Litteratur
Pugna Forensis. Arkeologiska underskningar kring Foteviken, Skåne 1981-83. Malmö 1984.
 Sven Rosborn: Den skånska historien. Vikingarna. Fotevikens Museum 2004.

Externa länkar
FMIS:

Vellinge kommun
Fornminnen i Skåne
Befästningar i Sverige
Skånes förhistoria
Slavonska järnvägen

Slavonska järnvägen är en kroatisk järnvägssträcka som går från Zagreb genom landsdelen Slavonien till serbiska gränsen vid Vinkovci. Den är en del av den internationella "Korridor X" som går från Slovenien till Serbien via Zagreb och Slavonien. 

Banan är elektrifierad och enkelspårig större delen av sträckan (dock dubbelspårig Zagrebs centralstation - Klara godsbangård).

Färdplan 
 Zagreb centralstation (0 km) 
 Maksimir (3 km)
 Sesvete (8 km)
 Ivanić-Grad (30 km) 
 Novska (53 km) 
 Kutina (69 km)
 Nova Gradiška 
 Slavonski Brod
 Kapela
 Strizivojna-Vrpolje
 Vinkovci 
 Tovarnik
 Šid (Serbien)

Järnvägslinjer i Kroatien
Försänkning

Försänkning är ett konstgjort sjöfartshinder, avsett att hindra fientliga fartyg från att passera. Försänkningen består till exempel av sprängsten som lagts i en vall tvärs över ett sund till ett djup som hindrar större fartyg från att passera. Försänkningen kan också bestå av sänkta fartyg. Försänkningarna lades för att spärra mindre viktiga farleder eller för att tvinga fientliga fartyg att ta en farled där de kunde bekämpas av försvararens vapen.

Ett äldre namn är sänkverk som förr ofta användes som försvarsmetod framför kustbefästningar eller hamninlopp för att hindra obehöriga skepp. Ett sänkverk kunde exempevis bestå av träkistor fyllda av sten och jord, så kallade brokistor. Det var även vanligt att man i anslutning till sänkverk hade pålspärrar.

Sverige
Försänkningar förekommer utmärkta på svenska sjökort. Ett exempel i Sverige på platser där försänkning ägt rum är sundet Oxdjupet i Stockholms skärgård, vilket dock återöppnats för trafik.

Källor

Sjökrigföring
Sjöfart
Johan Macéus

Johan David Macéus, ursprungligen Persson, född 11 december 1973 i Falköpings församling, är en svensk journalist och programledare. Han är gift med  Karolina Palutko Macéus och far till Adrian Macéus.

Johan Macéus började sända närradio i Radio Falköping och arbetade därefter med sändningar i P3 och P4 för Sveriges Radio Skaraborg i Skövde. Han studerade media och journalistik och anställdes 1994 av TV4 Skaraborg i Skövde.

Sedan 1994 har han arbetat på TV4, först som programledare och nyhetsuppläsare på TV4 Skaraborg och sedan 1998 med samma funktioner på TV4 Sydost. År 2000 studerade han projektledning och har därefter frilansat som programledare åt TV4 och TV4 Stockholm och som producent och utvecklare åt bland annat Titan Television och Viasat Motor. 2003-2005 och från 2009 har han producerat STCC  åt flera olika tv-kanaler, däribland TV4, TV3 och Viasat Sport och Viasat Motor  . Johan Macéus producerade 2003 tv-programmet Mera Motor på TV4 plus. 2005 producerade han Pole Position  med Picko Troberg för ZTV och 2008 tv-programmet Svenska motorklassiker  på TV4 plus med Mikael Persbrandt. Under 2011 och 2012 producerade han motorprogrammet Gran Turismo åt TV8. Under 2012 producerade Macéus även den nya utbrytar-serien från STCC, TTA – Elitserien i Racing .

Den svenska succégruppen Swedish House Mafias avskedsvideo, efter att de meddelat att de avbryter samarbetet med SHM, "Don't You Worry Child"  har med en sekvens i inledningen från TV4 Nyheterna dagen då Macéus meddelade att de lägger ned bandet.

Johan Macéus är idag programledare på TV4 Nyheterna, Ekonominyheterna och Nyhetsmorgon på TV4 och tidigare även på TV4 News. Han har även arbetat med programutveckling under många år på bland annat Titan Television och Nyhetsbolaget.

Referenser

Externa länkar 

 
 
 

 
Män
Födda 1973
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska TV-programledare
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Falköping
15 Minutes

15 Minutes är en amerikansk thrillerfilm från 2001 i regi av John Herzfeld. Huvudrollerna spelas av Robert De Niro och Edward Burns.

Handling 
Jordan är en mordbrandsutredare i New York som får ett larm om en mordbrand. Eddie Flemming är stadens bästa och en mycket känd polis och Eddie och Jordan tvingas samarbeta när Eddie får ett mord på ett hotell på en prostituerad som visar sig ha kopplingar till branden. Mördarna är två sinnessjuka östeuropéer som ska filma när de ska döda en kändis och sedan påstå att de är galna och sen efter åtalet mot dem påstå att de ljög, för enligt amerikansk lag kan man inte dömas två gånger för samma brott...

Rollista 
 Robert De Niro som Eddie Flemming 
 Edward Burns som Jordan Warsaw 
 Kelsey Grammer som Robert Hawkins 
 Avery Brooks som Leon Jackson 
 Melina Kanakaredes som Nicolette Karas 
 Karel Roden som Emil Slovák 
 Oleg Taktarov som Oleg Razgul 
 Vera Farmiga som Daphne Handlová 
 John DiResta som Bobby Korfin 
 James Handy som Captain Duffy 
 Darius McCrary som Tommy Cullen 
 Bruce Cutler som sig själv
 Charlize Theron som Rose Hearn 
 Kim Cattrall som Cassandra 
 David Alan Grier som Mugger 
 Vladimir Mashkov som Milos Karlov 
 Irina Gasanova som Tamina Karlova 
 Anton Yelchin som pojke i brinnande byggnad
 Gabriel Casseus som Unique

Amerikanska actionthrillerfilmer
Amerikanska kriminalthrillerfilmer
Amerikanska satiriska filmer
Filmer 2001
Psykopati på film
Filmer från New Line Cinema
Roger Pigaut

Roger Pigaut, född den 8 april 1919, död den 24 december 1989, var en fransk skådespelare och filmregissör. Han har medverkat i ett 40-tal filmer mellan 1943 and 1980.

Filmer där han medverkat som skådespelare 
 1943 : Douce regisserad av Claude Autant-Lara
 1943 : Retour de flamme regisserad av Henri Fescourt
 1943 : Félicie Nanteuil regisserad av Marc Allégret
 1944 : Sortilèges regisserad av Christian-Jaque
 1945 : L'assassin n'est pas coupable regisserad av René Delacroix
 1945 : L'Invité de la onzième heure regisserad av Maurice Cloche
 1946 : Nuits d'alerte regisserad av Léon Mathot
 1947 : Les Condamnés regisserad av Georges Lacombe
 1947 : Aubervilliers regisserad av Éli Lotar - kortfilm, endast röst
 1947 : La Rose de la mer regisserad av Jacques de Baroncelli
 1947 : Antoine et Antoinette regisserad av Jacques Becker
 1948 : Vire-vent regisserad av Jean Faurez
 1948 : Bagarres regisserad av Henri Calef
 1948 : Rapide de nuit regisserad av Marcel Blistène
 1948 : Les Frères Bouquinquant regisserad av Louis Daquin
 1948 : Cartouche, roi de Paris regisserad av Guillaume Radot
 1950 : Un sourire dans la tempête regisserad av René Chanas
 1950 : La Peau d'un homme regisserad av René Jolivet
 1951 : Chicago-digest regisserad av Paul Paviot - kortfilm
 1951 : L'Agonie des aigles regisserad av Jean Alden-Delos
 1951 : La Maison dans la dune regisserad av Georges Lampin
 1952 : La Caraque blonde regisserad av Jacqueline Audry
 1953 : Théodora, impératrice de Byzance (Teodora, imperatrice di Bisanzia) regisserad av Riccardo Freda
 1954 : Napoléon regisserad av Sacha Guitry
 1954 : Le Comte de Monte-Cristo regisserad av Robert Vernay
 1955 : Mon chien regisserad av Georges Franju - kortfilm, endast röst
 1955 : La Lumière d'en face regisserad av Georges Lacombe
 1955 : Les Amours de Manon Lescaut (Gli amori di Manon Lescaut) regisserad av Mario Costa
 1955 : La plus belle des vies regisserad av Claude Vermorel
 1960 : Terreur sur la savane / Konga-Yo regisserad av Yves Allégret
 1962 : À Valparaíso regisserad av Joris Ivens - kortfilm, endast röst
 1965 : Le Mistral regisserad av Joris Ivens - kortfilm, endast röst
 1965 : La Jeune Morte regisserad av Roger Pigaut och Claude Faraldo
 1967 : J'ai tué Raspoutine regisserad av Robert Hossein
 1967 : Indomptable Angélique regisserad av Bernard Borderie
 1967 : Les Chevaliers du ciel (série télévisée), TV-serie, säsong 1
 1968 : Angélique et le sultan regisserad av Bernard Borderie
 1968 : Les Chevaliers du ciel, TV-serie, säsong 2
 1968 : Mayerling regisserad av Terence Young
 1968 : Catherine, il suffit d'un amour regisserad av Bernard Borderie
 1969 : Les Chevaliers du ciel, TV-serie, säsong 3
 1970 : Mauregard, serie regisserad av Claude de Givray
 1978 : Une histoire simple regisserad av Claude Sautet

Män
Födda 1919
Avlidna 1989
Franska skådespelare under 1900-talet
Franska filmregissörer
Personer från Vincennes
Angus-Sanderson

Angus-Sanderson var en engelsk bilmodell som tillverkades från 1919 till 1927 av Sir William Angus, Sanderson & Company Ltd. Omkring 3000 bilar tillverkades.

Källor 

 A-Z of Cars of the 1920s. Nick Baldwin. 1994. Bay View Books. 

Ej längre existerande brittiska fordonstillverkare
Ej längre existerande brittiska biltillverkare
John Carteret, 2:e earl Granville

John Carteret, 2:e earl Granville, född den 22 april 1690 i Westminster, död den 22 januari 1763 i Bath, var en engelsk statsman.

I motsats till familjetraditionerna var Carteret redan från början anhängare av huset Hannover och stod alltid väl med Georg II. Därtill bidrog även hans kunskaper i tyska. År 1719 blev Carteret extraordinarie ambassadör i Sverige och genomdrev med löften och mutor både Bremen-Verdens avträdande till Hannover samt de svenska frederna med Preussen och Danmark. Hans diplomatiska skicklighet fick Sverige att nöja sig med tämligen vaga löften i gengäld mot sina avträdelser, och den utlovade engelska hjälpen mot den ryska flottan blev föga verkningsfull. 

År 1721 blev Carteret statssekreterare, men kom snart i konflikt med Robert Walpole, som inte tålde någon medtävlare om makten och såg sig hotad av Carteret. Efter hårda intriger avlägsnades Carteret som lordlöjtnant till Irland, där han stannade några år, och blev förhållandevis omtyckt av irländarna. Därefter bedrev Carteret i överhuset en häftig opposition mot Walpole, som slutligen 1742 blev framgångsrik. 

Han fick nu åter titel av statssekreterare, och hade stor del i beslutet att understödja Maria Teresia i österrikiska tronföljdskriget. Carteret kom att beskyllas av bland andra William Pitt den äldre för att bara gynna kungens hannoveranska politik och måste till kungens missnöje 1744 avgå. År 1746 fick Carteret uppdrag att bilda ministär; den varade dock endast 48 timmar. Från 1751 och fram till sin död var han president i Privy council, dock utan att utöva något större inflytande.

Carteret har ansetts som begåvad och kunskapsrik, och en av sin tids främsta talare, men oberäknelig och tämligen begiven på alkohol. Hans förkärlek för en stark kungamakt och förakt för den allmänna meningen gjorde honom mindre populär i bredare kretsar, och utgjorde ett stort hinder i hans karriär.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Noter 

Brittiska överhusledamöter
Engelsk adel
Storbritanniens lordpresidenter
Irlands lordlöjtnanter
Alumner från Christ Church, Oxford
Personer på Irland under 1700-talet
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Personer från Sark
Födda 1690
Avlidna 1763
Män
Svensk uppslagsbok
Antoine Carteret

Antoine Alfred Desiré Carteret, född 1813 och död 1889, var en schweizisk politiker.

Carteret bekämpade i radikal och antiklerikal anda den aristokratiska styrelsen i Genève, och invaldes 1850 i statsrådet, som han tillhörde 1851-53 och 1871-87, mestadels som ecklesiastikminister. Carteret var aktivt bidragandet till grundandet av universitetet i Genève 1875.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Schweiziska politiker under 1800-talet
Personer från Genève
Födda 1813
Avlidna 1889
Män
OK Skogsvargarna

OK Skogsvargarna är en ideell idrottsförening i Vargön som sysslar med orientering, längdskidor, mountainbike och traillöpning. Klubben bildades 1959 och har sin klubbstuga på Bergagården, Hunneberg. I anslutning till klubbstugan finns ett antal motionsspår av olika längd.

Förutom kurser i orientering för främst barn och ungdomar anordnar klubben Naturpasset samt tipspromenader för allmänheten på söndagar under vår och höst.

4 september 2010 var klubben medarrangör för 2010 års upplaga av SM i Pre-O.

Externa länkar
OK Skogsvargarnas webbplats

Orienteringsklubbar i Västergötland
Skidklubbar i Sverige
Cykelklubbar i Sverige
Sportklubbar i Vänersborgs kommun
Sportklubbar bildade 1959
Margareta av Durazzo

Margareta av Durazzo, född 28 juli 1328, död 6 augusti 1412, drottning av Neapel, drottning av Ungern och furstinna av Achaia. Gift 1369 med sin kusin kung Karl III av Neapel. Hon var Neapels regent under sin son Vladislav av Neapels minderårighet.

Dotter till hertig Karl av Durazzo och Maria av Kalabrien. Hon motsatte sig makens avsättning av drottning Maria av Ungern 1385. Som änka och regent krävde hon att maken hämnades, vilket ledde till mordet på Elisabet av Bosnien.

Referenser 

 

Födda 1328
Avlidna 1412
Ungerns drottningar
Neapels drottningar
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Margareta av Böhmen

Margareta av Böhmen, även kallad Margareta av Luxembourg, född 1335, död 1349, drottning av Ungern. Gift 1342, 7 år gammal, med kung Ludvig I av Ungern. Dotter till Karl IV (tysk-romersk kejsare), och Blanka av Valois. Margareta dog barnlös när hon var 13–14 år gammal.

Referenser 

 

Födda 1335
Avlidna 1349
Ungerns drottningar
Kvinnor
Hedvig av Żagań

Hedvig av Żagań, i Polen: Jadwiga żagańska, född före år 1350, död 27 mars 1390, var drottning av Polen genom sitt giftermål med kung Kasimir III av Polen.

Biografi

Hon var dotter till hertig Henrik V av Żagań och Anna av Płock, och tillhörde därmed den schlesiska grenen av huset Piast.

Äktenskapet arrangerades för att stärka bandet mellan Polen och kejsar Karl IV. Kasimir hade två döttrar med sin första hustru men ville ha en manlig arvinge. Han var fortsatt gift med sin andra hustru Adelheid av Hessen; hans tredje hustru Krystyna Rokiczańska var antingen död eller förskjuten, men inget lagligt hinder eftersom hans äktenskap med henne i varje fall inte sågs som lagligt. Han behövde också en påvlig dispens för att kunna gifta sig med Hedvig eftersom de var släkt i fjärde led. 

Giftermålet mellan Hedvig och Kasimir ägde rum cirka 1365 sedan Kasimir hade förfalskat en påvlig dispens. Påven Innocentius VI förklarade äktenskapet olagligt eftersom Kasimir lagligt sett fortfarande var gift med sin andra hustru Adelheid, som han levt separerad från i tjugofem år. 1368 annullerade påve Urban V äktenskapet mellan Kasimir och Adelheid och förklarade äktenskapet mellan Kasimir och Hedvig lagligt. Paret fick tre döttrar. Döttrarnas legitimitet ifrågasattes, men de legitimerades av Urban V 1369. 

Efter Kasimirs död 5 november 1370 tillföll Polens tron hans systerson. Hedvig tillerkändes en hemgift i hans testamente och reste till sin brors hov i Żagań. Hon gifte om sig 10 februari 1371 med hertig Ruprecht I av Legnica, med vilken hon fick två barn. Hennes dotterdotter, Anna av Celje, blev senare drottning av Polen.

Referenser 

Födda 1340-talet
Avlidna 1390
Polens drottningar
Kvinnor
Personer i Polen under 1300-talet
Huset Piast
Patrick Ewing

Patrick Aloysius Ewing, Sr., född 5 augusti 1962 i Kingston på Jamaica, är en amerikansk baskettränare och före detta basketspelare.

1986 blev Patrick Ewing vald till NBA Rookie of the Year. Under sin karriär snittade Patrick Ewing 21 poäng och över 11 returer per match. Han spelade i stort sett hela karriären för New York Knicks, utom de två sista säsongerna då han spelade för Seattle SuperSonics (2000–2001) och Orlando Magic (2001–2002).

När NBA fyllde 50 år, 1996, blev Patrick Ewing utvald som en av NBA:s 50 bästa spelare genom tiderna.

Landslagskarriär 

Patrick Ewing var med och vann OS-guld 1984 och med "Dream Team" 1992.

Lag

Som spelare 
 New York Knicks (1985–2000)
 Seattle SuperSonics (2000–2001)
 Orlando Magic (2001–2002)

Som tränare 
 Washington Wizards (2002–2003, assisterande)
 Houston Rockets (2003–2006, assisterande)
 Orlando Magic (2007–2012, assisterande)
 Charlotte Bobcats/Hornets (2013–, assisterande huvudtränare)

Externa länkar 

 
 

Män
Födda 1962
Levande personer
Amerikanska basketspelare
Olympiska guldmedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från USA
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1984
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 1992
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Spelare i New York Knicks
Spelare i Seattle Supersonics
Spelare i Orlando Magic
Amerikanska baskettränare
Assisterande tränare i Houston Rockets
Assisterande tränare i Orlando Magic
Assisterande tränare i Charlotte Bobcats
Idrottare från Kingston
Alumner från Georgetown University