kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orangestjärnig flugsnappare

Orangestjärnig flugsnappare (Ficedula strophiata) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Orangestjärnig flugsnappare är en liten till medelstor (13-14,5 cm) skogslevande flugsnappare med en roströd fläck på bröstet och vita sidor på de yttre stjärtpennornas innerdel likt mindre flugsnappare. Ovansidan är mörkbrun, undersidan grå, mot buken beige. Ansiktet är tydligt tecknat med brun hjässa, svart strupe och vit panna, inte helt olikt rödstjärten. Honan är en blekare version av hanen. Ungfågeln har orangebeige fläckar på ovansidan samt den karakteristiska stjärtteckningen. Sången är ett tunt och jämnt "zwi-chirr rri".

Utbredning och systematik 
Orangestjärnig flugsnappare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ficedula strophiata strophiata – förekommer i Himalaya till södra Kina och norra Thailand, flyttar till norra Indokina
 Ficedula strophiata fuscogularis – förekommer i södra Laos (Langbianplatån)

Tillfälligt har fågeln påträffats i Hong Kong och 2014 gjordes första fyndet i Pakistan.

Levnadssätt 
Orangestjärnig skogsflugsnappare förekommer i olika sorters skog som tät eller öppen löv- och blandskog, men även i igenväxande ungskog. Där födosöker den enstaka eller i par i undervegetationen, tillfälligtvis på marken eller uppe i träden, efter bland annat små ryggradslösa djur. Fågeln häckar mellan april och juni. Den bygger ett skålformat bo av mossa, rötter och växtdelar som placeras tre till sex meter upp i ett träd eller på marken. Däri lägger den tre till fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig och vida spridd i centrala och östra Himalaya, fåtalig i västra Himalaya, ovanlig i Nagaland och Kina, ganska vanlig till vanlig i västra och norra Myanmar samt en sällsynt besökare utanför häckningstid till Bangladesh.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Kashmirflugsnappare

Kashmirflugsnappare (Ficedula subrubra) är en hotad asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Kashmirflugsnapparen är en liten (13 cm) flugsnappare, lik sina nära släktingar mindre flugsnappare och tajgaflugsnappare med grått huvud, brun ovansida och vita sidor på den mörka stjärten. Hanen är djupare och mer utbrett röd på strupe, bröst och flanker, dessutom med en suddig svart kant. Hona och ungfågel är blekare och kan likna vissa hanar mindre flugsnappare, men det röda är mer utbrett och ofta mer framträdande på bröstet än på strupen. Vissa saknar den röda tonen och känns bäst igen på kombinationen av mörkare gråbrun ovansida, grå anstrykning över bröstet och blek näbbas.

Läte 
Kashmirflugsnapparen sjunger en kort och behaglig ramsa som på engelska beskrivs som "sweet-eet sweet-eet-did-he". Lätet är ett vasst "chak" och skallrande "purr".

Utbredning 
Kashmirflugsnapparen häckar i nordvästra Himalaya, i Neelumdalen och bergskedjan Kaz-i-nag i pakistanska Kashmir samt i indiska Pir Panjal. Vintertid flyttar den framför allt till Sri Lanka, men även till södra Västra Ghats i sydvästra Indien, framför allt Nilgiri Hills norr om Palghatpasset samt Siruvani Reserve Forest och Silent Valley National Park. Under sträcket passerar den Nepal och har tillfälligt setts i Bhutan.

Systematik 
Kashmirflugsnapparen har tidigare behandlats som underart till mindre flugsnappare (F. parva) men urskiljs numera allmänt som egen art. DNA-studier visar att den är systerart till parva och tajgaflugsnappare systerart till dessa två. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt  
Kashmirflugsnapparen häckar i tempererade blandskogar på 1800-2700 meters höjd, framför allt med tät undervegetation och inslag av hassel, valnöt, körsbär, Salix och Perrottetia. Vintertid ses den i trädgårdar, teplantage och skogskanter ovan 750 meters höjd. Den häckar från maj till juni i naturliga hålutrymmen, allra vanligast lågt i ett Perrottetia-träd. Fågeln lämnar häckningsområdet i oktober och återvänder i slutet av mars. Paren verkar hålla ihop under vintern och etablerar ett revir som den återkommer till år efter år.

Status och hot 
Denna art har ett litet och fragmenterat utbredningsområde och en uppskattad världspopulation på endast 1500-7000 vuxna individer. Den minskar dessutom i antal på grund av habitatförstörelse, både på häckplats och i övervintringsområdet. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Ultramarinflugsnappare

Ultramarinflugsnappare (Ficedula superciliaris) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Himalaya, men har sällsynt påträffats västerut till Iran. Världsbeståndet anses vara livskraftigt.

Kännetecken

Utseende 
Ultramarinflugsnapparen är en 12 centimeter lång fågel där hanen känns igen djupblå ovansida och bröstsida samt vit undersida. Underarten superciliaris har även ett vitt ögonbrynsstreck som börjar ovanför ögat, vilket aestigma saknar. Honan är brunaktig med gråbrun bröstsida (där hanen är blå) samt saknar olikt sina närmaste släktingar rostton på övergump och övre stjärttäckare.

Läten 
Under häckningstid är ultramarinflugsnapparen en ljudlig fågel som konstant varnar, med korta och stigande gnisselljud följda av en snabb staccatodrill eller ett lägre och malande skramlande läte. Sången är en rätt svag, ljus och ryckig ramsa.

Utbredning och systematik 
Ultramarinflugsnappare häckar i Himalaya och delas in i två underarter med följande utbredning:
 superciliaris – norra Pakistan till Nepal och Sikkim, vintertid till centrala Indien
 aestigma – Bhutan till sydöstra Tibet, sydvästra Kina, Myanmar och norra Indien

Den har även påträffats i Bangladesh och 25 april 2009 observerades tre individer i Iran.

Levnadssätt 
Arten häckar i skog på mellan 1800 och 3200 meters höjd och övervintrar i öppet skogslandskap, fruktträdgårdar, trädgårdar och parker ner till 150 meters höjd. Arten ses oftast ensam eller i par under häckningssäsongen, men kan vintertid uppträda i artblandade flockar. Den födosöker främst i trädens övre och mellersta delar på jakt efter små ryggradslösa djur som flugor och skalbaggar och håller sig inne i vegetationen, sällan i det öppna. När den är oroad vippar den eller reser på stjärten och bröstar sig.

Häckning 
Ultramarinflugsnappare häckar från mitten av april till början av juli. Båda könen bygger det skålformade boet av mossa, gräs, bark, djurhår och växtfibrer som de placerar upp till sju meter över marken i ett trädhål eller i en holk. Honan lägger tre till fyra ägg som främst honan men även hanen ruvar i tolv till 13 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån vida spridd och vanlig till mindre vanlig.

Namn 
Ultramarin är ett samlingsnamn på en grupp blåaktiga pigment. Fågelns vetenskapliga artnamn superciliaris betyder "ögonbrynad", efter latinets supercilium för "ögonbryn".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Timorflugsnappare

Timorflugsnappare (Ficedula timorensis) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Timorflugsnapparen är en distinkt liten flugsnappare med mörkt huvud, bjärt roströd sadel på ryggen och vit undersida med ett prydligt avgränsat svart band. Honan är mattare i färgerna än hanen, med mörkgrå snarare än svart huvud och tunnare bröstband. Sången är mycket ljus, en serie med cirka fem visslade toner som inleds med en lång ton och avslutas abrupt med kortare och mörkare visslingar. Bland lätena hörs mjuka men raspiga "grrr-grrr-grrr".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Timor i östra Små Sundaöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Timorflugsnapparen hittas i tät undervegetation i skog i låglänta områden och förberg. Den är en skygg fågel som ses enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett litet utbredningsområde och tros minska i antal till följd av skogsavverkningar, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i australiska regionen
Allanit

Allanit, tidigare ortit, är numera ett samlingsnamn för olika mineral i allanit-undergruppen med den idealiserande formeln (Ca,REE)Al2Fe2+[Si2O7][SiO4]O(OH) där REE står för en dominerande sällsynt jordartsmetall; cerium Ce, lantan La, neodym Nd eller yttrium Y. Även andra sällsynta jordartsmetaller kan ingå i lägre halt. Allanitgruppen ingår i epidotsupergruppen. En stor mängd andra grundämnen såsom torium, uran, zirkonium, fosfor, barium och krom också förekomma. Det är omdiskuterat vad som i litteraturen egentligen menas med allanit.

Mineralet upptäcktes år 1810 och är uppkallat efter den skotske mineralogen Thomas Allan.

Egenskaper 
Det Internationella Mineralologiska Sällskapet särskiljer fyra varianter som domineras av respektive jordartsmetall nämligen allanit-(Ce), allanit-(La), allanit-(Nd) och allanit-(Y).

Mineralen bildar svarta, bruna eller gula kristaller som kan ha tavel- eller nålform. 

Förekomsten av radioaktiva element i mineralen har i vissa fall påverkat deras struktur och därmed egenskaper såsom densitet och ljusbrytning. Allanit kan vara pyrognomiskt, vilket innebär att det blir glödande vid en relativt låg temperatur av ca 95 °C.

Förekomst 
Allanit förekommer främst i amorfa lerrika sediment och i magmatiska bergarter.

Allanit förekommer också  i små mängder i granit-pegmatitgångar och har hittats vid Bastnäs i Västmanland, Åskagens kvartsbrott i Värmland och Finnbo vid Falun där man funnit kristaller av över 0,3 m längd, samt Ytterby i Stockholms skärgård.

Kända förekomster finns på Island och Grönland och vid Arendal i Norge har man funnit massiva stycken.

Användning 
Innehållet av sällsynta jordartsmetaller i allanit är upp till 20 % varför allanit är en värdefull källa för utvinning av dessa.

Källor 
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Referenser 

Mineral
Blågrå flugsnappare

Blågrå flugsnappare (Ficedula tricolor) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Blågrå flugsnappare är en liten till medelstor (12,5-13 cm), slank skogslevande flugsnappare med kort näbb men lång stjärt. Hanen har mörkt skifferblå ovansida och huvudsidor, mycket vitt vid basen på svarta stjärten och ett blågrått bröstband. Grundfärgen undertill varierar från gråvit till beige beroende på underart. Honan är rätt karaktärslöst brun, lik honan skifferryggig flugsnappare men mörkare och varmare färgad ovan med rostfärgad stjärt och beigefärgad på tygel, ögonring och undersida.

Läten 
Sången består av tre till fyra mycket ljusa toner, den första utdragen, den andra kort och betonad och resten lågmälda och drillartade, återgett i engelsk litteratur som "chreet-chrr-whit-it". Bland lätena hörs vassa "tic" och rullande "trrri trrri trrri".

Utbredning och systematik 
Blågrå flugsnappare delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Ficedula tricolor tricolor – förekommer i Himalaya (från Kashmir till centrala Nepal)
 Ficedula tricolor minuta – förekommer i Himalaya (östra Nepal, sydöstra Tibet) och nordöstra Indien (Arunachal Pradesh)
 Ficedula tricolor cerviniventris – förekommer från norra Indien (Manipur Hills) till Myanmar (Chin Hills)
 Ficedula tricolor diversa – häckar i bergstrakter i södra och centrala Kina och flyttar till norra Indokina

Levnadssätt 
Blågrå flugsnappare häckar i subalpina buskmarker, framför allt med Viburnum nervosum, på mellan 1500 och 2565 meters höjd. Vintertid rör den sig till lägre regioner, ner till 610 meter över havet. Fågeln håller sig lågt och nära marken i tät växtlighet, i horisontell ställning och ofta med rest stjärt. Den lever av små ryggradslösa djur, helst skalbaggar, enkelfotingar och fjädermyggor.

Häckning 
Blågrå flugsnappare häckar från maj till juli i Indien. Boet är en liten skål av mossa, växtfibrer, fjädrar, djurhår och spindelväv som placeras i ett hål i en jordbank, ett träd eller bland stenar, upp till två och sällsynt sex meter ovan mark. Den lägger tre till fyra blekt skärvita ägg med små rödrosa fläckar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till ovanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Nunneflugsnappare

Nunneflugsnappare (Ficedula westermanni) är en liten asiatisk tätting i familjen flugsnappare med vid utbredning från Himalaya till Timor.

Utseende och läte 
Nunneflugsnapparen är en liten (10–11 cm), storhuvad flugsnappare där hanen är distinkt svartvit och honan huvudsakligen gråbrun. Hanen har svart ovansida, vit undersida, brett vitt ögonbrynsstreck (långt bak i nacken, bredare bakom ögat) samt stora vita fält på vingarna och vitt i stjärten likt mindre flugsnappare. Honan är brungrå ovan med ett tunt ljust vingband, gråbrun anstrykning på bröstet och roströd på övergump och övre stjärttäckare, mer intensivt i östliga populationer.

Sången varierar, med bland annat en serie ljusa toner följt av sträva och klingande ("chi-chi-chi-brr-titititi"), en stadig och acclererande serie klocklika fraser följt av ett kort och strävt fräsande. Bland lätena hörs ljusa toner och ett rullande lågt skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Nunneflugsnappare har en vid utbredning i Syd- och Sydostasien och delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Ficedula westermanni collini – häckar i Himalaya, i Nepal och Sikkim, flyttar till Indiens slätter vintertid
 Ficedula westermanni australorientis – Bhutan till södra Kina, norra Myanmar, Thailand och Indokina
 Ficedula westermanni langbianis – södra Laos och i Vietnam
 Ficedula westermanni westermanni – Malackahalvön, Sumatra, Borneo, Sulawesi, Mindanao, Bacan och Seram
 Ficedula westermanni hasselti – södra Sumatra, Java, Bali, Lombok, Sumbawa, Flores och södra Sulawesi
 Ficedula westermanni mayri – Timor och Wetaröarna i östra Små Sundaöarna
 Ficedula westermanni rabori – Luzon, Negros och Panay i norra Filippinerna
 Ficedula westermanni palawanensis – bergstrakter på södra Palawan i sydvästra Filippinerna

Levnadssätt 
Fågeln häckar ifrån mitten av mars till augusti i lövskogar, både städsegröna och lövfällande, i Himalaya på mellan 1200 och 2000 meters höjd. Vintertid flyttar den till lägre regioner och ses i öppen skog. Födan är dåligt känd men tros bestå av små ryggradslösa djur och deras larver, framför allt flugor, skalbaggar och vivlar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig i Nepal, vanlig i Indien och Bhutan, sparsam i Bangladesh, lokalt vanlig i Thailand och vanlig på Malackahalvön.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gerardus Frederik Westerman (1807-1890), holländsk zoolog och förläggare samt medgrundare till och direktör över Amsterdams zoologiska trädgårdar 1843-1890.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Solflugsnappare

Solflugsnappare (Ficedula zanthopygia) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar, nära släkt med narcissflugsnapparen. Den häckar i bergstrakter i nordöstra Asien. Vintertid flyttar den till Sydostasien. Beståndet tros vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Solflugsnappare är en medelstor (13-13,5 cm), färgglad flugsnappare med gul övergump och vit vingfläck. Hanen är svart ovan med vitt ögonbrynsstreck. Undertill är den gul (sommartid med orange anstrykning), undergumpen vit. Honan är matt olivgrå ovan. Sången som framförs även under hösten och tidig vinter är en serie rätt mörka och melodiska visslingar. Lätet är ett torrt och kort "trrrt".

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i bergstrakter i nordöstra Asien, från östra Transbajkal och östra Mongoliet österut till sydöstra Ryssland (södra Amurland och södra Ussuriland) samt söderut till centrala och östra Kina samt Korea. Vintertid flyttar den till Sydostasien och Stora Sundaöarna. Tillfälligt har den påträffats i Japan och Sri Lanka. 

Solflugsnappare är mycket nära släkt med narcissflugsnappare (Ficedula narcissina) och har tidigare ansetts som underart till denna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Solflugsnappare häckar i städsegrön skog, i östra Ryssland gärna i frodig växtlighet utmed vattendrag. Under flyttningen ses den även i parker, trädgårdare och plantage. Den lever av små ryggradslösa djur, men intar också köttiga frukter och bär, framför allt från Macaranga javanica. Fågeln häckar från slutet av maj till juli. Den bygger ett skålformat bo av mossa, gräs och växter som placeras i ett trädhål eller på en gren. Den häckar även i fågelholkar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Vattenflugsnappare

Vattenflugsnappare (Fraseria cinerascens) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vattenflugsnappare är distinkt mörkgrå ovan och ljust gråfjällig under, med lysande vit strupe och tydlig vit fläck framför ögat. Den skiljer sig från andra flugsnappare på sin vita tygel i kombination med levnadsmiljön. Sången består av långa och betonade sträva visslingar som stiger och faller i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Vattenflugsnappare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Fraseria cinerascens cinerascens – förekommer från Senegal och Gambia till Ghana
 Fraseria cinerascens ruthae – förekommer från södra Nigeria till Kamerun, Kongo-Kinshasa och Cabinda

Levnadssätt 
Vitbrynad skogssflugsnappare hittas i låglänta skogar intill större floder. Där undgår den lätt upptäckt när den rör sig i skogens lägre skikt, i skuggiga partier eller nära skyddande växtlighet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Artens vetenskapliga släktesnamn namn hedrar den engelska zoologen Louis Fraser.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Fjällbröstad flugsnappare

Fjällbröstad flugsnappare (Fraseria ocreata) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Fjällbröstad flugsnappare skiljer sig från alla andra flugsnappare i Afrika genom vit undersida, enfärgat grått på ansikte och ovansida samt lätt fjällning på bröstet. Sången består av flera delar, med fallande "tseer, cheer" följt av ett varierande hårt tjatter. Bland lätena hörs torra och sträva tjattrande ljud.

Utbredning och systematik 
FFjällbröstad flugsnappare delas in i tre underarter med följande utbredning:
 prosphora/kelsalli-gruppen
 Fraseria ocreata kelsalli – förekommer i regnskogar i Sierra Leone
 Fraseria ocreata prosphora – förekommer från Liberia till Ghana
 ocreata-gruppen
 Fraseria ocreata ocreata – förekommer från Nigeria och Kamerun till Angola, Demokratiska republiken Kongo och västra Uganda. Den förekommer även på ön Bioko.

Levnadssätt 
Fjällbröstad flugsnappare hittas i tät skog med höga träd, ofta nära vatten. Där födosöker den i grupper eller artblandade flockar högt över marken. Jämfört med andra flugsnappare håller den sig mer vågrätt under födosökande.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Det vetenskapliga namnet på släktet hedrar den engelske zoologen Louis Fraser. Fram tills nyligen kallades den Frasers skogsflugsnappare på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Grandala

Grandala (Grandala coelicolor) är en praktfull och säregen bergslevande asiatisk fågel som numera placeras i familjen trastar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Grandalan är en långvingad och slank fågel med en kroppslängd på 19-23 centimeter. Hanen är mycket praktfull med sin övervägande lysande purpurblå dräkt samt svarta vingar och stjärt. Hona och ung hane är gråbruna med vita vingfläckar samt fint vitstreckat huvud och undersida.

Utbredning och systematik 
Grandala förekommer från Kashmir till sydöstra Tibet, Myanmar och västra Kina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Grandala placeras som enda art i släktet med samma namn, Grandala. Fågeln placerades tidigare i familjen flugsnappare. Studier visar dock att arten är en trast, möjligen systerart till de amerikanska sialiorna.

Levnadssätt 
Grandalan påträffas i bergstrakter på mycket hög höjd långt över trädgränsen, på klippiga sluttningar och steniga alpängar mellan 3900 och 5500 meter över havet. Vintertid rör den sig till lägre regioner. Den lever av insekter och bär, men besöker även fruktträdgårdar under hösten. Fågeln häckar mellan maj och juli. Den rätt stora boskålen placeras på en klipphylla, vari den lägger två grönvita ägg med rödbruna fläckar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt mycket vanlig i Himalaya och ovanlig till lokalt vanlig i Kina.

Namn 
Fågelns svenska namn tillika det vetenskapliga släktesnamnet är en kombination av latinets grandis ("stor") och ala ("vinge").

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen