kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Arvidsson Hägerflycht

Nils Arvidsson Hägerflycht, ursprungligen Weinheim, född 30 september 1635 i Vä i Kristianstad, död och begraven 1702 i Hakarps socken, var en svensk assessor och ämbetsman, som anses vara den som gjorde bygget av Hakarps kyrka möjligt 1694.

Arvidsson Hägerflycht ses som en av de mest inflytelserika personerna i Hakarps historia. När han hade som flest gårdar ägde han nästan halva Hakarps socken: säterierna Göransberg, Hakarp, gårdarna Gunnestorp, Slögestorp, Ingelycke, Eskilstorp, Baggarp och alla tre gårdarna i Dalskog.

År 1660 blev han tullinspektor i de områden som genom freden i Roskilde blev svenska 1658. Namnet Hägerflycht fick han då han blev adlad 1675 av Karl XI och skall ha kommit ifrån att han i kungens åsyn sköt en häger i flykten. 1692 bosatte han sig på Hakarps säteri, varpå han 1694 gjorde nybygget av Hakarps nya kyrka möjligt genom en stor pengainsats samt tillskott på arbetare.

Hägerflycht var gift med Helena Duberg och hade med henne sju barn.

Nils Arvidsson Hägerflycht ägde tre hemman i Håga by i Järfälla socken. Håga by kartlades 1687. Efter Jakob Lilliehööks död 1657 övergick det lilliehöökska hemmanet Håga på hans änka Brita Cruus af Gudhem (1641–1716), som ännu vid 1600-talets slut ägde det. Håga utgjorde ursprungligen en by på fyra frälsegårdar och av byns fyra gårdar låg tre i rad omedelbart intill och öster om Säbyån, medan den fjärde gården låg lite längre åt öster. Nils Hägerflycht ägde de tre förstnämnda gårdarna, de två nordligaste av dessa var så kallade helgårdar. Den sydligaste av Hägerflychts gårdar samt Brita Cruus' gård var så kallade halvgårdar. Vid Nils Hägerflychts död 1702 övergick hans gårdar till sonen Arvid Nilsson Hägerflycht (1665-1751), som 1705 av Brita Cruus också köpte den fjärde gården, så att hela Håga by nu ägdes på en hand under säteriet Hägerstalund. Sonen Nils Arvidsson var liksom fadern assessor, men i reduktionskommissionen. Efter Nils Arvidsson Hägerflychts död 1702 övergick gårdarna i Sten och Yttersten by i Järfälla socken också till sonen, och byn kartlades 1710.

Gåvor
1694 skänkt Hägerflycht en orgel med 5 stämmor till Hakarps kyrka.

Se även
 Hägerstalunds gård i Hansta.

Källor

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1635
Avlidna 1702
Män
Svenskt adlade
Personer från Vä socken
Stockholmsfyren

Stockholmsfyren var en planerad skyskrapa vid Lidingöbrons fäste på fastlandet vid Ropsten i Hjorthagen, Stockholm. Förslaget togs fram av Rosenbergs Arkitekter 2009 på uppdrag av Familjebostäder, och byggnaden avsågs bli 54 våningar och 187 meter hög. Projektet kom aldrig att genomföras och var avslutat 2015.

Referenser

Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Hjorthagen
Josef Oliv

Josef Nathanael Oliv, född 2 september 1895 i Norra Unnaryds socken, död 7 april 1974 i Jönköping, var en svensk poet, författare och journalist.

Biografi
Föräldrar var snickarmästaren Johan Henning Oliv och Hennia Josefsdotter. Fadern avled tidigt och Josef Oliv tvingades hjälpa till att försörja familjen och gick endast i folkskola med varannandagsläsning. Han hade flera tillfälliga yrken innan han på inrådan av Ellen Key sökte och fick en friplats på Brunnsviks folkhögskola, där han studerade 1917-1918. Under studietiden lärde han känna Dan Andersson, Ragnar Jändel och Harry Blomberg. Särskilt med Blomberg utvecklade Oliv en närmare vänskap. Lärare som Torsten Fogelqvist och Niklas Bergius kom att betyda mycket för honom, och under denna tid började Oliv skriva dikter. Han fick 1921 anställning som journalist vid Nya Wermlands-Tidningen, där han stannade kvar till 1933. Under sin tid vid tidningen lärde han känna Selma Lagerlöf och J.A. Eklund och började även intressera sig för kyrkliga frågor. 

Oliv debuterade som poet 1926 med diktsamlingen Svarthavre. Senare utgav han diktsamlingarna Mörk tid 1934 och September 1945. Dessutom en novellsamling Rösten över vattnet från 1929. År 1933 flyttade han till Stockholm, där han först var journalist vid Stockholms-Tidningen och därefter 1934-1950 vid Svenska Dagbladet. Oliv var god vän med Axel Munthe och var under åren 1950-1967 intendent vid dennes villa San Michele på Capri i Italien. Oliv gav ut sina memoarer Vägen till San Michele år 1972.

Bibliografi 

 - Flera reviderade upplagor utkom.

Urval

Källor 

Män
Svenska poeter
Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1974
Franso Hariri Stadium

Franso Hariri Stadium är en multiarena och hemmaplan för den irakiska fotbollsklubben Erbil FC i Erbil, som spelar i den irakiska Premier League. Arenan invigdes 1956 och har en kapacitet på 25 000 åskådare. Det byggdes på ett gammalt flygfält 1956 och renoverades 1992.

Historik
Stadion var hemarena för den gamla Brusk-klubben (döpt om till Al-Shurta Erbil) och hade namnet Erbil Stadium till 2001 då namnet ändrades till Martyr Franso Hariri Stadium för att hedra den mördade kristna guvernören Franso Hariri, som understödde försök att renovera stadion. 
I juli 2009 blev Franso Hariri Stadium Iraks fotbollslandslags hemmaarena efter klartecken från AFC för att vara värd för de irakiska landslagen och klubblagen i Erbil. 

I mars 2021 avslutar påve Franciskus en tredagarsresa till Irak med en mässa på Franso Hariri Stadium i närvaro av tusentals troende.

Den 23 februari 2022 deltog en all-star line-up av internationella fotbollslegender som Brasiliens Roberto Carlos och Barcelona-anfallaren Patrick Kluivert i en historisk uppvisningsmatch på Franso Hariri Stadium mot irakiska landslagsstjärnor som vann AFC Asian Cup 2007 med bland andra Noor Sabri, Mahdi Karim och Ahmed Mnajed.

Evenemang
 2012 – AFC Cup Final
 2019 – West Asian Football Federation Championship
 2021 – Påve Franciskus gav mässa under sitt besök.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Sportanläggningar i Irak
Sportanläggningar invigda 1956
Allarp, Laholms kommun

Allarp är en ort i Skummeslövs socken i  Laholms kommun i Halland sydost om Skummeslövsstrand. Bebyggelsen avgränsades före 2015 till en småort, från 2015 räknas den som en del av tätorten Mellbystrand.

Referenser 

Orter i Laholms kommun
Tidigare småorter i Sverige
Ailurops

Ailurops är ett släkte i familjen klätterpungdjur (Phalangeridae) med två arter. Arterna förekommer på den indonesiska ön Sulawesi (Celebes) och mindre öar i samma region, till exempel på Talaud Islands.

Arterna är:
 Sulawesikuskus (Ailurops ursinus), förekommer på Sulawesi och mindre öar i närheten.
 Ailurops melanotis, lever på Talaud Islands och kanske även på Sangiheöarna.

Beskrivning 

Dessa djur når en kroppslängd mellan 56 och 61 centimeter och därtill kommer en ungefär lika lång svans. Vikten är 7 till 10 kg. Den tjocka pälsen är grå-, brun eller svartaktig på ryggen och vitaktig på buken. På grund av sina framåtriktade ögon, sin korta nos och sina små avrundade öron påminner de om björnar.

Arterna lever på träd i tropiska regnskogar upp till 400 meter över havet. Som anpassning till detta levnadssätt har de en gripsvans och två motsättliga fingrar vid varje hand. De rör sig ganska långsamt. På grund av sin näringsfattiga bladdiet har de liksom koalan och sengångarna utvecklat ett energisparande levnadssätt. Merparten av dagen sover eller vilar de. Annars letar de efter föda eller vårdar pälsen. Aktiviteten är inte avhängig någon viss tid på dygnet, utan kan vara aktiva vid ljus eller mörker. I motsats till andra klätterpungdjur lever individerna inte ensamma utan i par eller i mindre grupper med tre till fyra medlemmar.

Förutom blad äter de frukter och knoppar.

Det är inte mycket känt om fortplantningen. Honan parar sig ett eller två gånger per år och föder ett ungdjur eller sällan tvillingar åt gången. Ungen lever sina första åtta månader i pungen och stannar sedan en längre tid i moderns närhet.

I Indonesien är arterna fredade men tjuvjakt förekommer och dessutom hotas de av förstöringen av levnadsområdet. IUCN listar Ailurops ursinus som sårbar och Ailurops melanotis som akut hotad.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, .

Fåframtandade pungdjur
Phalangeridae
Joseph E. Brown

Joseph Emerson Brown, född 15 april 1821 i Pickens District (numera Pickens County), South Carolina, död 30 november 1894 i Atlanta, Georgia, var en amerikansk jurist och politiker. Han var guvernör i Georgia 1857–1865. Han representerade Georgia i USA:s senat 1880–1891.

Brown studerade juridik vid Yale Law School. Han var en framgångsrik advokat och affärsman. Han var 1849 ledamot av Georgias senat. Han nominerades till demokraternas guvernörskandidat i guvernörsvalet 1857 och han vann klart. Han blev en stark anhängare av Georgias utträde ur USA efter att Abraham Lincoln hade vunnit presidentvalet i USA 1860 och South Carolina blivit första delstat att besluta om utträde. Georgia gick med i Amerikas konfedererade stater under Browns ledarskap. Trots det pågående amerikanska inbördeskriget var Brown mycket mån om konfederationen som en sammanslutning av oberoende stater till skillnad från det federala USA. Han motsatte sig Jefferson Davis alla strävanden att stärka centralmakten. Allmän värnplikt ansåg han speciellt opassande för en konfederation. Han tillfångatogs för en kort tid i slutet av inbördeskriget.

Brown var chefsdomare i Georgias högsta domstol 1865–1870 och verkställande direktör för Western and Atlantic Railroad 1870–1880. Han var med i republikanerna under Rekonstruktionstiden men bytte sedan parti tillbaka till demokraterna. Han efterträdde 1880 John Brown Gordon som senator för Georgia. "Bourbon Triumvirate" är en benämning för Brown, Gordon och Alfred H. Colquitt som de tre ledande politikerna i Georgia efter Rekonstruktionstiden. Brown efterträddes 1891 som senator av företrädaren Gordon.

Browns grav finns på Oakland Cemetery i Atlanta. Sonen Joseph Mackey Brown var guvernör i Georgia 1909–1911 och 1912–1913.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor

Joseph E. Brown på New Georgia Encyclopedia
Bourbon Triumvirate på New Georgia Encyclopedia

Amerikanska jurister
Guvernörer i Georgia
Ledamöter av USA:s senat från Georgia
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Pickens County, South Carolina
Födda 1821
Avlidna 1894
Män
Pecha kucha

Pecha kucha (ペチャクチャ) är ett presentationsformat som alltid innehåller 20 bilder, som visas 20 sekunder vardera. Pecha kucha-formatet uppkom i Japan, och har sedan spritt sig världen runt. Uttrycket är onomatopoetiskt och betyder ungefär 'snick-snack'.

Presentationsformen Pecha Kucha föddes på ett arkitektkontor i Tokyo i februari 2003 där två arkitekter, Astrid Klein och Mark Dytham på Klein-Dytham Architecture, hade som avsikt att attrahera folk till SuperDeluxe; deras experimentella eventforum i Roppongi och för att ge möjligheten till unga designer att träffas, visa upp sitt arbete och dela idéer. De hade tröttnat på långa sega dragningar och all den tidsspillan det ledde till. Man beslutade därför att en presentation enligt denna modell ska omfatta 20 bilder där varje bild visas i 20 sekunder. Därmed blir presentationen exakt 6 minuter och 40 sekunder. Det ställer krav på presentatören som därmed måste fokusera på det viktiga.

2004 började ett fåtal städer i Europa att hålla PechaKucha-kvällar, de första av flera hundra städer som sedan dess har hållit liknande event runt om på jorden. 
 Sedan juni 2012 har PechaKucha-kvällar hållits i 534 städer världen över.

Format
En typisk PechaKucha-kväll innehåller 8 till 14 presentationer. Presentatörerna och en stor del av publiken är oftast från områden som design, arkitektur, fotografi, konst och andra kreativa yrken men även från akademin. De flesta presentatörer är designers vilka visar upp sitt kreativa arbete, men presentatörer kan även tala om resande, forskningsprojekt, studentprojekt, fritidsintressen, samlingar eller andra passioner. Organisatörer i vissa städer har lagt till sina egna variationer till formatet. I Groningen i Nederländerna är två delar givna till ett liveband och de sista tjugo sekunderna av varje presentation innehåller en direkt kritik av presentationen från värdens bisittare. Videokonst har också varit en del av några event.

Presentatörer 
Kända presentatörer på PechaKucha-kvällar har inkluderat arkitekterna Jun Aoki, Toyo Ito, Rem Koolhaas, designers som Tom Dixon, Ron Arad, Thomas Heatherwick men även komiker som Johnny Vegas och skådespelerskan Joanna Lumley. Dock beror framgången av presentationen endast på presentatörens personlighet och styrkan i hennes eller hans idéer; formatet är jämlikt i det att unga designers och andra möts under samma förutsättningar med globala stjärnor.

Protokoll för att starta en PechaKuchakväll

För att starta en PechaKucha-kväll ska potentiella organisatörer kontakta PechaKuchas organisation, och efter en informell ansökningsprocess så sker en "handskaknings-överenskommelse". Det finns inga begränsningar på en PechaKucha-kväll, alla som önskar får delta.

Se även 
Blixttal
Ignite

Referenser

Evenemang
Retorik
Typer av kommunikation
Ouémé

Ouémé är ett av Benins tolv departement, och är belägen i den sydöstra delen av landet, med gräns mot Nigeria i sydost och kust mot Guineabukten i Atlanten i söder. Den administrativa huvudorten är Porto-Novo, som tillika är Benins officiella huvudstad. Befolkningen uppgick till 1 100 404 invånare vid folkräkningen 2013, på en yta av 1 281 km².

Administrativ indelning

Departementet är indelat i nio kommuner:
Adjarra
Adjohoun
Aguégués
Akpro-Missérété
Avrankou
Bonou
Dangbo
Porto-Novo
Sèmè-Kpodji

Källor

Departement i Benin
Café con leche

Café con leche, spanska för "kaffe med mjölk", är en spansk kaffedryck, lik den franska café au lait och den italienska caffelatte. Drycken innehåller starkt kaffe, ibland espresso, blandat med upphettad mjölk till förhållandet 1:1. En nypa socker eller salt tillsätts efter smak.

Drycken är extremt populär i Spanien och många latinamerikanska länder och samhällen runt hela världen. I de kubanska områdena i Tampa och Miami är café con leche till exempel mycket vanligt vid frukosten.
Drycken serveras ofta i koppar eller glas.

Källor

Kaffe
Spanska drycker
Huset vid Tara Road

Huset vid Tara Road (originaltitel: Tara Road) är en irländsk dramafilm från 2005 regisserad av Gillies MacKinnon. Filmen är baserad på boken med samma namn som blev en bästsäljare av Maeve Binchy. Filmen släpptes på DVD den 26 april 2006. Filmen är barntillåten.

Handling
Marilyn Vine (Andie MacDowell) och Ria Lynch (Olivia Williams) har aldrig träffats. Och de har nästan ingenting gemensamt. Ett telefonsamtal förändrar deras liv för alltid. Marilyn och Ria bestämmer sig nämligen för att byta hus med varandra under några månader. Marilyn flyttar in i Rias hus på Tara Road i Dublin och Ria flyttar till Marilyns hus. Dom förvirras av varandras livsstil. Genom att ta del av varandras vardag lär de känna varandra och varandras hemligheter, och när sommaren är slut har de också lärt sig känna nya sidor hos sig själva.

Rollista (i urval)
Olivia Williams - Ria Lynch
Andie MacDowell - Marilyn Vine
Johnny Brennan - Brian
Iain Glen - Danny
Stephen Rea - Colm
Maria Doyle Kennedy - Rosemary
Sarah Bolger - Annie
Jia Francis - Heidi
Brenda Fricker - Mona
Heike Makatsch - Bernadette
Ruby Wax - Carlotta
August Zirner - Greg
Jean-Marc Barr - Andy

Externa länkar

Irländska dramafilmer
Filmer 2005
Jason Derulo

Jason Derulo, egentligen Jason Joel Desrouleaux, född 21 september 1989 i Miramar, Florida, är en amerikansk R&B och pop-sångare, låtskrivare, dansare, koreograf och skådespelare.

Bakgrund och uppväxt 
Derulo föddes den 21 september 1989 i Perwes Miramar i Florida. Vid fem års ålder började han uppträda och vid åtta års ålder skrev han sin första låt med namnet "Crush on You". Han studerade som liten opera, teater och balett. Derulo gick på Dillard High School for the Performing Arts i Fort Lauderdale, Florida och tog examen vid The New York American Musical and Dramatic Academy.

Vid 12 års ålder träffade Derulo sin manager och har sedan dess skrivit låtar till artister som Lil Wayne, Cassie,  Pitbull och Keyshia Cole med fler, innan han 16 år gammal beslöt sig för att inrikta sig på att bli soloartist. Efter att ha gått på skolor för scenkonst och finslipat sina talanger som sångare och dansare, vann Derulo första pris på 2006 års säsongsslut av TV-serien "Showtime at the Apollo." Derulo upptäcktes av musikproducenten JR Rotem, och blev signerad till Rotems skivbolag Beluga Heights och Warner Bros.

Musikdebut 
Derulo bröt sig in i musikvärlden med sin singel "Whatcha Say". Den släpptes i juni 2009 av Beluga Heights/Warner Bros. Låten producerades av JR Rotem och Fuego. Låtens refräng är en bit av Imogen Heaps låt "Hide and Seek".

Den 6 oktober 2009 hade 775 000 exemplar av singeln sålts digitalt.

Derulos debutalbum utkom 2010.
Hans hit 2009 heter "In My Head" och den ifrån 2011 heter "Don't Wanna Go Home".

2013 fick han sitt verkliga genombrott med låten "Talk Dirty" som fått över 500 miljoner visningar på Youtube 2022. Den är en av flera hits som "Wiggle och "Marry Me" i albumet "Tattoos"

Diskografi

Studioalbum 
 2010 – Jason Derülo
 2011 – Future History
 2011- Reloaded
 2013- Tattoos
 2015- Everything is 4

EP-skivor 
 2009 – Whatcha Say EP

Singlar 
 2008 – Forever Means Forever (feat. Smoke)
 2009 – Cyberlove (feat. Mims)
 2009 – Whatcha Say
 2009 – In My Head
 2010 – Ridin' Solo
 2011 – Stupid Sayings
 2011 – It girl
 2011 - Fight For You
 2011 - Breathing
 2013 - The Other Side
 2013 - Talk dirty
 2013 - Wiggle
 2015 – Want to Want Me
 2016 - Secret Love Song av Little Mix (ft.).                2017- "Swalla"

Som gästartist 
 2007 – Bossy (Birdman feat. Jason Derulo)
 2007 – My Life (Pitbull feat. Jason Derulo)
 2009 – Shawty Got That (Harvey Stripes feat. Jason Derulo)
 2009 – Turn It Up (Will Roush feat. Stat Quo & Jason Derulo)
 2009 – Sideways (Pryslezz feat. Jason Derulo)

Referenser 

Amerikanska danspopsångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska popsångare
Amerikanska R&B-sångare
Födda 1989
Levande personer
Män
Musiker från Florida
Strigocuscus

Strigocuscus är ett släkte i familjen klätterpungdjur (Phalangeridae) med två kända arter.

De nu levande arterna är:
 Strigocuscus celebensis lever på Sulawesi (Celebes) och mindre öar i närheten, som Sangir Islands och Siau.
 Strigocuscus pelengensis förekommer på två mindre öar öster om Sulawesi, Peleng och Taliabu.

Pälsen är på ovansidan grå eller rödbrun och på undersidan ljusare. Liksom flera andra klätterpungdjur har de ett litet avrundat huvud, framåtriktade ögon och en tät ullig päls. Dessa djur har två motsättliga fingrar vid varje hand och en gripsvans. Arterna når en kroppslängd mellan 29 och 38 centimeter, en svanslängd mellan 25 och 37 centimeter samt en vikt omkring 1100 gram. Påfallande är den stora tredje premolaren i överkäken.

Individerna vistas huvudsakligen i skogar på träd. De är aktiva på natten och lever troligen i par. Antagligen består födan huvudsakligen av blad och frukter.

Släktets position i systematiken är omstritt. Tidigare räknades arterna till släktet kuskusar (Phalanger). Sedan räknades ytterligare tre arter till Strigocuscus (S. rothschildi, S. ornatus och S. gymnotis) men de flyttades tillbaka till Phalanger. Dessutom finns två utdöda arter i släktet, S. notialis och S. reidi.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar 
 Ytterligare information om Strigocuscus celebensis på Animal Diversity Web (engelska)

Klätterpungdjur
Phalangeridae
Miller Lite 225 2001

Miller Lite 225 2001 var ett race som var den sjätte deltävlingen i CART World Series 2001. Racet kördes den 3 juni på Milwaukee Mile, utanför Milwaukee, Wisconsin. Kvalet regnade bort, vilket gav mästerskapsledaren Kenny Bräck pole position. Han förvaltade läget väl, och tog sin andra raka seger, vilket gjorde att han förstärkte sin sammanlagda mästerskapsledning. Michael Andretti blev tvåa, medan nykomlingen Scott Dixon slutade på tredje plats.

Slutresultat

2001 i USA
Milwaukee
2001
Garphytte sanatorium

Garphytte sanatorium låg på Kilsbergens sluttning, strax utanför Garphyttan i västra Närke.

Historik 
Örebro läns landsting tillsatte år 1907 en kommitté med uppgift att planera för tuberkulosvården i Örebro län. Det var landshövding Theodor Nordström som yrkade på att ett stort sjukhus skulle uppföras istället för flera mindre. Landstinget fattade beslut om att uppföra sanatoriet år 1910. Tomten uppläts fritt av staten som ägde marken. Sanatoriet byggdes under åren 1911-13. Arkitekt var stadsarkitekten i Örebro Magnus Dahlander, och byggmästare Karl Karlsson, Örebro, ledde byggarbetet. Sanatoriet invigdes den 13 september 1913 av landshövding Karl Johan Bergström. Från början fanns 92 sängplatser. En barnavdelning med 24 vårdplatser tillkom 1920-23. År 1921 byggdes ett bostadshus för personal. Ytterligare 20 vårdplatser tillkom år 1932. Ett ytterligare bostadshus för personal tillkom 1938 och en underläkarbostad 1943. År 1944 tillkom den så kallade E-paviljongen med 44 platser, avsedd i första hand för tuberkulösa flyktingar. År 1948 uppges att sanatoriet hade 188 vårdplatser, varav 160 var avsedda för vuxna och 28 för barn.

År 1945 intogs 338 patienter, och vårdades totalt 438. Medeltal vårdade per dag var 141. Medelvårdtiden var 147 dygn. Till och med 1946 hade 7 068 patienter vårdats på sanatoriet.

Delar av sanatoriet ändrades år 1956 till att bli ett sekundärsjukhus för sinnessjuka, men verksamheten för lungsjuka fortsatte parallellt. År 1963 beslutade landstinget att sanatoriet skulle byta namn till Garphytte sjukhus. Den lungmedicinska verksamheten, som med tiden innehöll mindre tuberkulosvård, flyttade in till Örebro år 1966 som den nya lungkliniken vid Regionsjukhuset. Lungkliniken var till en början förlagd till det gamla sanatoriet i Adolfsberg.

Garphytte sjukhus var under åren 1966-1967 ett annexsjukhus till Mellringe sjukhus med beteckningen sjukhem för lättskötta mentalsjuka. Efter detta uppgick verksamheten i sjukhemsorganisationen. Det hade vid denna tid 178 vårdplatser. Verksamheten torde ha avvecklats i mitten av 1980-talet. Lokalerna användes sedan som flyktingförläggning under ett antal år. Flyktingförläggningen upphörde under mitten av 1990-talet och byggnaden stod sedan tom. Hösten 2005 revs byggnaderna, då man inte funnit någon användning för dem.

Sanatorieläkare 
1913-1916 Hjalmar Swederus 
1916-1926 Gustaf Thaarup 
1926-1950 Helena Klein (f. 1885)
1950-1966 Olle Nilsson (f. 1904)

Se även 
 Adolfsbergs sanatorium
 Hålahults sanatorium
 Mellringe sjukhus
Tuberkulos

Referenser

Tryckta källor 
Svenska län – Örebro läns förvaltning och bebyggelse, del II, s. 349-350. Bokförlaget Svenska län AB, Göteborg 1948
Bengt Harbe: Årskrönika för Örebro läns landsting 1863-1975, del 1-2. Örebro läns landsting 2001.
Mellringe sjukhus - organisation och verksamhet. Örebro läns landsting 1966.

Sanatorier i Sverige
Region Örebro län
Mentalsjukhus i Sverige
Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Ej längre existerande byggnader i Örebro kommun
Whatcha Say

Whatcha Say är en låt framförd av den amerikanska artisten Jason Derulo. Det är den första singeln som släppts från hans kommande självbetitlade debutalbum Jason Derülo. Den producerades av JR Rotem med hjälp av Fuego. Låtens refräng är en bit av Imogen Heaps låt "Hide and Seek".

Topplistor 
Whatcha Say debuterade på Billboard Hot 100 som nummer 54 den 29 augusti 2009, men nådde inom någon vecka förstaplatsen. Låten låg även etta på den nyzeeländska singellistan.

Whatcha Say EP 
Whatcha Say EP:n släpptes den 23 oktober 2009. Den innehåller fem spår bestående av originallåten, tre remixer och en akustisk version.

 Whatcha Say EP
 Whatcha Say (Main Version)
 Whatcha Say (Acoustic Version)
 Whatcha Say" (Klubjumpers Remix Radio)
 Whatcha Say" (Johnny Vicious Remix)
 Whatcha Say" (Wawa Remix Radio)

Referenser 

Musiksinglar 2009