kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Filippinstorfotshöna

Filippinstorfotshöna (Megapodius cumingii) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i skogsområden från Filippinerna söderut till delar av Indonesien. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Filippinstorfotshönan är en udda hönsfågel med litet huvud. Vingarna är bruna, undersidan grå och näbben gul. Lätet är ett långt och utdraget ylande, påminnande om sirener från en ambulans eller brandbil.

Utbredning och systematik 
Filippinstorfotshöna förekommer som namnet avslöjar i Filippinerna, men också på norra Borneo, på Sulawesi med kringliggande öar samt i Talaudöarna i norra Moluckerna. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Megapodius cumingii dillwyni – förekommer i norra Filippinerna (Luzon, Mindoro, Marinduque och Babuyanöarna)
 Megapodius cumingii pusillus – förekommer i centrala Filippinerna: Visayaöarna (Masbate, Negros, Cebu, Bohol, Leyte och Samar), västra Mindanao och Basilan
 Megapodius cumingii cumingii – förekommer på norra Borneo, Palawan och Suluöarna
 Megapodius cumingii tabon – förekommer i sydöstra Filippinerna på östra Mindanao
 Megapodius cumingii gilbertii – förekommer på Sulawesi, Talisei, Tendila, Lembeh och Togianöarna
 Megapodius cumingii talautensis – förekommer på Talaud (norra Moluckerna)
 Megapodius cumingii sanghirensis – förekommer på Sangihe Islands, Siau, Tahulandang och Ruang (Sulawesi)

Levnadssätt 
Filippinstorfotshönan hittas i skogsområden, i bergstrakter på de större öarna men på alla nivåer på mindre. Den ses på marken där den skrapar med fötterna i jorden på jakt efter föda. Liksom många andra storfotshöns bygger den stora högar vari den lägger sina ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Hugh Cuming (1791-1865), engelsk naturforskare och samlare av specimen i bland annat Ostindien 1836-1840.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Melanesisk storfotshöna

Melanesisk storfotshöna (Megapodius eremita) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Amiralitetsöarna, New Britain, Nya Irland och Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Mörk storfotshöna

Mörk storfotshöna (Megapodius freycinet) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Mörk storfotshöna gör skäl för sitt namn med en enhetligt brunsvart fjäderdräkt. På huvudet syns en tofs. Där den överlappar med moluckstorfotshöna skiljer den sig genom den mörka fjäderdräkten utan några teckningar på ovansidan. Huvudtofs och avsaknad av hudfliker i ansiktet utmärker den gentemot waigeobuskhöna. Sången som ofta hörs består av en ljudlig stigande vissling, "keey-keey", ibland följt av ett mjukare, fallande och darrande "kwolooooor". Par sjunger ofta i duett.

Utbredning och systematik 
Mörk storfotshöna förekommer i östra Indonesien. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Megapodius freycinet quoyii – norra Moluckerna
 Megapodius freycinet freycinet – öarna Gebe, Waigeo och Misool med omgivande småöar
 Megapodius freycinet oustaleti – småöar utanför nordvästra Nya Guinea, inklusive Batanta och Salawati 
 Megapodius freycinet forsteni – Seram och närliggande öar
 Megapodius freycinetburuensis – Buru

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av jakt, habitatförstörelse och påverkan från introducerade rovdjur. Denna minskning är dock inte tillräckligt kraftig för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har dels uppskattats till mellan 10.000 och 100.000 individer, dels under 5.000 individer. Den beskrivs som vanlig på Halmahera, men ovanligare annorstädes.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louis Claude de Saulces de Freycinet (1779-1842) kapten i franska flottan och upptäcktsresande i Stilla havet 1817-1820.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Mikronesisk storfotshöna

Mikronesisk storfotshöna (Megapodius laperouse) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Mikronesisk storfotshöna är en medelstor storfotshöna med en kroppslängd på 38 centimeter, mörk med ljusare huvud. Fågeln är mestadels brunsvart med en kort blekgrå tofs. Näbben är gul och i ansiktet genomlyser röd hud genom tunn befjädring. De smutsgula benen och fötterna är ovanligt stora. Lätet är ett högtljutt kiik och sången utförs ofta i duett.

Utbredning och systematik 
Mikronesisk storfotshöna delas in i två underarter med följande utbredning:
 Megapodius laperouse laperouse – förekommer lokalt i norra Marianerna
 Megapodius laperouse senex – förekommer lokalt i Palauöarna (Karolinerna)

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jean François de Galaup Comte de La Pérouse (1741–1788), kapten i franska flottan och upptäcktsresande i Stilla havet 1785-1788, skeppsbruten på Vanikoro, Santa Cruzöarna.

Status och hot 
Denna art har ett mycket litet och fragmenterat utbredningsområde samt en världspopulation som uppskattas bestå av endast 2 600–15 400 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Mikronesien
Vanuatustorfotshöna

Vanuatustorfotshöna (Megapodius layardi) är en hotad hönsfågel i familjen storfotshöns som förekommer i Melanesien.

Utseende och läten 
Vanuatustorfotshönan är en liten (32 cm) och svart medlem av familjen storfotshöns med bar röd hud i ansiktet. Kycklingarna är först enfärgat bruna, sedan mörkare och med gula ben. Lätet är ett tvåstavigt ylande som följs av en serie kacklande ljud, totalt 4–5 sekunder långt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogar i Vanuatu och på Banksön. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer vanuatustorfotshönan som hotad och placerar den i kategorin sårbar. Världspopulationen är liten bestående av endast mellan 2500 och 10000 vuxna fåglar. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkning och ägginsamling.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Edgar Leopold Layard (1824-1900), engelsk dipilomat verksam i Ceylon, Kapkolonin, Nya Kaledonien och Brasilien, men också naturforskare och samlare av specimen i Melanesien.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Vanuatu
Storfotshöns
Nikobarstorfotshöna

Nikobarstorfotshöna (Megapodius nicobariensis) är en hotad hönsfågel i familjen storfotshöns som enbart förekommer i en ögrupp i Bengaliska viken.

Utseende 
Nikobarstorfotshönan är en 43 cm lång medlem av familjen med kastanjebrun ovansida, kanelbrun till brungrå undersida och bar röd hud i ansiktet. Sydliga fåglar (abbotti) är något mindre och ljusare.

Utbredning och systematik 
Nikobarstorfotshöna förekommer endast i ögruppen Nikobarerna i Bengaliska viken. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Megapodius nicobariensis nicobariensis – förekommer i låglänta områden i centrala och norra Nikobarerna
 Megapodius nicobariensis abbotti – förekommer i låglänta områden på Great Nicobar och Little Nicobar

Arten är nära släkt med filippinstorfotshönan (Megapodius cumingii).

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer nikobarstorfotshönan som hotad och placerar den i kategorin sårbar. Efter tsunamin 2014 minskade arten kraftigt, men rapporter visar att populationen numera är stabil. Trycket har dock ökat på kustskogarna den lever i, varför den möjligen kan uppgraderas till en högre hotstatus i framtiden. Världspopulationen uppskattas till mellan 750 och 1500 vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i orientaliska regionen
Storfotshöns
Endemiska fågelarter på Nikobarerna
Tongastorfotshöna

Tongastorfotshöna (Megapodius pritchardii) är en utrotningshotad fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Kännetecken 
Tongastorfotshönan är en medelstor (38 centimeter), brungrå storfotshöna. Den är blekare på huvud och hals, och brunare på rygg och vingar. På baksidan av huvudet syns en kort rundad tofs. Näbben är gul, benen gula till ljusröda. I ansiktet och på strupen är befjädringen gles, vilket gör att den röda huden under skiner igenom. Lätet är från hanen en tredelad vissling, oftast utförd i duett med honans krrrr.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer idag i skogar på ön Niuafo'ou i norra Tonga. Den har även införts på Fonualei. Historiskt förekom den även i andra delar av Tonga, men också Samoa och Niue. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten återfinns i lövskog, både gammal och ung, men verkar behöva områden med lite växtlighet för att födosöka bland löv och i jorden. Den lever huvudsakligen av maskar och insekter, men även små reptiler, frön och frukt. Liksom många andra storfotshöns ruvar den inte själv sina ägg utan gräver ner dem i jorden, i tongastorfotshönans fall i het vulkanisk aska. Det gör att dess häckningsplatser begränsas till lös jord nära vulkaniska öppningar i marken, antingen i skog eller öppen aska, eller på stränder till kratersjöar.

Status och hot 
Tongastorfotshönan är en mycket fåtalig fågel med under en population på högst 1.000 individer och minst 250. Utbredningsområdet är vidare begränsat till två små öar. Efter bevarandeåtgärder tros populationen vara stabil eller i ökande sedan tidigt 2000-tal. 2019 nedgraderade internationella naturvårdsunionen IUCN dess hotstatus, från starkt hotad till den lägre nivån sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Thomas Pritchard (1829-1909), brittisk konsul i Fiji 1857-1862.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Tonga
Orangefotad storfotshöna

Orangefotad storfotshöna (Megapodius reinwardt) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Orangefotad storfotshöna delas in i sex underarter:
 Megapodius reinwardt buruensis – förekommer på ön Buru (södra Moluckerna)
 Megapodius reinwardt reinwardt – förekommer i Små Sundaöarna, sydöstra Moluckerna, Aruöarna, södra och på sydöstra Nya Guinea
 Megapodius reinwardt macgillivrayi – förekommer i D'Entrecasteaux-öarna och Louisiaderna
 Megapodius reinwardt tumulus – förekommer i norra Australien
 Megapodius reinwardt yorki – förekommer i nordöstra Australien (Kap Yorkhalvön och angränsande öar)
 Megapodius reinwardt castanonotus – förekommer i östra och centrala Queensland (Cooktown till Yeppoon och öar)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 100.000 och en miljon individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Caspar Georg Carl Reinwardt (1773-1854), holländsk naturforskare och samlare av specimen i Ostindien 1817-1822.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Tanimbarstorfotshöna

Tanimbarstorfotshöna (Megapodius tenimberensis) är en hönsfåglar i familjen storfotshöns .

Utseende 
Tanimbarstorfotshönan är en 35–47 cm lång brunaktig till olivgrön hönsfågel. På ryggen är den mer kastanjebrun, undertill sotgrå. Baktill på hjässan syns en mycket kort och spetsig tofs. Näbben är ljus och benen röda. Runt ögat har den röd bar hud. Könen är lika.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Tanimbaröarna i Bandasjön. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Tanimbarstorfotshönan är upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista som nära hotad. Världsbeståndet uppskattas till mellan 1 000 och 10 000 individer. Arten tros minska i antal till följd av skogsavverkning och jakt.

Noter

Externa länkar 

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanimbaröarna
Rödnäbbad buskhöna

Rödnäbbad buskhöna (Talegalla cuvieri) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i låglänta skogar på nordvästra Nya Guinea med kringliggande öar. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Rödnäbbad buskhöna är en stor och svart hönsliknande fågel. Näbben är rödorange, huvudet gulaktigt, ögat gult och benen orange. Den delar utbredningsområde med kambuskhönan på ön Misool, men rödnäbbad buskhöna hittas på lägre höjder och har orangefärgade ben. Svartnäbbad buskhöna förekommer istället på högre höjder och har gula ben. Lätet är ett ljudligt tretonigt "wok-wak! wak!" med första tonen lägre och en paus mellan andra och tredje tonen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på lågland i nordvästra Nya Guinea och på öarna Misool och Salawati. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Talegalla cuvieri cuvieri – nordvästra Nya Guinea (Vogelkophalvön) samt Misool och Salawati
 Talegalla cuvieri granti – västra delen av centrala Nya Guinea (foten av västra Sudirmanbergen)

Levnadssätt 
Rödnäbbad buskhöna är en marklevande fågel i skogar i låglänta områden och lägre bergstrakter. Den hörs långt oftare än ses.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Svartnäbbad buskhöna

Svartnäbbad buskhöna (Talegalla fuscirostris) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Svartnäbbad buskhöna delas in i två underarter med följande utbredning:
 T. f. meyeri – nordvästra Nya Guinea (låglänta områden runt Cenderawasihviken)
 T. f. aruensis – Aruöarna och sydcentrala Nya Guinea (kring Fly River)
 T. f. occidentis – låglänta områden på sydcentrala Nya Guinea, direkt söder om de centrala bergskedjorna
 T. f. fuscirostris – låglänta områden på sydöstra Nya Guinea

Vissa behandlar svartnäbbad buskhöna som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Rödkindad buskhöna

Rödkindad buskhöna (Talegalla jobiensis) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Rödkindad buskhöna delas in i två underarter:
 Talegalla jobiensis jobiensis – förekommer i låglandsskog på norra centrala Nya Guinea och på Yapen 
 Talegalla jobiensis longicauda – förekommer i låglandsskog på östra Nya Guinea

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågels vetenskapliga artnamn jobiensis kommer av Jobi, ett äldre namn på ön Yapen där arten förekommer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Gampärlhöna

Gampärlhöna (Acryllium vulturinum) är en fågel i den lilla afrikanska familjen pärlhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Gampärlhönan förekommer i torra buskmarker från södra Etiopien och Somalia till nordöstra Tanzania. Den placeras som enda art i släktet Acryllium och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 vulturinum Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pärlhöns
Fåglar i etiopiska regionen
Kalkonpärlhöna

Kalkonpärlhöna (Agelastes meleagrides) är en hotad fågel i den afrikanska familjen pärlhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Kalkonpärlhönan är en medelstor (40-45 centimeter) och småhövdad marklevande hönsfågel. Huvud och övre delen av halsen är bar och rödfärgad. Den är rent vit på nedre delen av halsen, bröst och övre delen av ryggen medan resten av kroppen är fint vitmarmorerat svart. Könen är lika men honan är något mindre.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Sierra Leone till Elfenbenskusten och västra Ghana. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågelns ekologi är dåligt känd. Den lever vanligtvis i små grupper om 15-20 individer, med som flest 38 noterade. Studier från Elfenbenskusten visar att den föredrar torrare skogar och verkar i viss grad kunna tolerera mänsklig påverkan. Den lever av insekter, små mollusker, bär och frön. Fågeln häckar från oktober till maj, möjligen året runt.

Status 
Artens levnadsmiljö försämras kraftigt till följd av avverkning. Detta i kombination med att arten också förföljs gör att internationella naturvårdsunionen IUCN anser den vara utrotningshotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Världspopulationen uppskattas till mellan 50.000 och 100.000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pärlhöns
Fåglar i etiopiska regionen
Svart pärlhöna

Svart pärlhöna (Agelastes niger) är en fågel i familjen pärlhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Svart pärlhöna är en relativt liten (40–43 cm) medlem av familjen med lång stjärt och bart rött huvud med svarta fjädrar på hjässan och hjässans baksida. Fjäderdräkten är i övrigt helsvart. Bland lätena hörs långa serier med visslingar och snabbt upprepade metalliska "ghik".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Nigeria till norra Angola och nordostligaste Demokratiska republiken Kongo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svart pärlhöna hittas inne i låglänt regnskog, ibland även i gläntor, hyggen eller på stigar. Den ses vanligen i skygga par eller smågrupper. Födan består av insekter, men även små grodor och växtmaterial som hårda frön, gröna blad och frukt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pärlhöns
Fåglar i etiopiska regionen
Plympärlhöna

Plympärlhöna (Guttera plumifera) är en fågel i den afrikanska familjen pärlhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läten 
Plympärlhönan är en rätt liten (44-48 cm) pärlhöna. Den liknar sin nära släkting tofspärlhönan med sin mörka fjäderdräkt översållad med ljusa prickar och bart huvud med borstlik tofs. Plympärlhönan är dock något mindre, med rätt lång och spretig tofs (ej krullig), mörkgrå istället för blågrå i ansiktet och vita, ej ljusblå fläckar på kroppen. Adulta fåglar har svarta hudflikar i ansiktet och saknar tofspärlfågelns röda strupe. Lätet är ett vittljudande "kow kow kow" medan kontaktlätet är vassa "chik chik".

Utbredning och systematik 
Plympärlhöna är endemisk för Centralafrika och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Guttera plumifera plumifera – förekommer från södra Kamerun till sänkan kring Kongofloden, norra Gabon och norra Angola
 Guttera plumifera schubotzi – förekommer från norra Demokratiska republiken Kongo till Rift Valley och skogarna väster om Tanganyikasjön

Levnadssätt 
Plympärlhönan hittas i gammal regnskog, där den är lokalt vanlig men sällan sedd. Fågeln är en allätare som intar både växtmaterial som frön, rötter, skott, löv och frukt, men även ryggradslösa djur som sniglar. Häckningstiden varierar, men undviker troligen de torraste månaderna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pärlhöns
Fåglar i etiopiska regionen
Östlig tofspärlhöna

Östlig tofspärlhöna (Guttera pucherani) är en fågel i familjen pärlhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Östlig tofspärlhöna är en svart hönsfågel med kraftig kropp och litet huvud. Fjäderdräkten är täckt av prydliga rader med hundratals blåvita fläckar. På huvudet syns en tupéliknande tofs, bart ansikte med blått på huvud och halsen rött runt ögat, blodrött öga och elfenbensvit näbb. Den är mycket lik både västlig tofspärlhöna och sydlig tofspärlhöna. Västlig tofspärlhöna saknar det röda runt ögat men har istället röd bar hud på strupen och ett brett svart halsband. Ögonen är bruna. Sydlig tofspärlhöna är svartaktig på huvudet utan isnlag av rött, med ett brunvitt hudveck i nacken, ett svart eller kastanjebrunt och svart halsband samt röda ögon. Liknande hjälmpärlhönan saknar huvudtofs och har istället en benliknande kask på huvudet. Varningslätet liknar hjälmpärlhönans, men är mer metalliskt.

Utbredning och systematik 
Östlig tofspärlhöna förekommer från Somalia till Tanzania samt på Zanzibar och Tumbatu Island. Tidigare inkluderades västlig tofspärlhöna (Guttera verreauxi) och sydlig tofspärlhöna (Guttera edouardi) i arten, som då kallades enbart tofspärlhöna på svenska. Dessa båda urskildes dock 2016 som egna arter av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Levnadssätt 
Tofspärlhönan hittas i skogsområden och buskmarker. Där födosöker den på marken efter bär, frön och andra vegetabilier.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jacques Pucheran (1817-1894), fransk zoolog och upptäcktsresande.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pärlhöns
Fåglar i etiopiska regionen