kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wittmarckska huset

Wittmarckska huset, även Josef Månssons hus, är en byggnad i kvarteret Bootes vid Skeppsbron 6 i Stockholm.

Byggnadshistoria
Byggnaden uppfördes på 1600-talets mitt, förmodligen 1652, eftersom detta datum anges över porten. Huset beboddes vid 1600-talets mitt av Josef Månsson. Kring 1680-talet kallades huset för Wittmarckska huset efter Claes Wittmack.

Då Claes Wittmack dog 1726 ärvde hans hustru Anna Margareta huset. Hon bodde där själv med sina döttrar tills hon gifte om sig på 1730-talet med friherren Didrik Henning Meijendorff von Yxkull. Därefter bodde den nya familjen där, till dess att Didrik sålde fastigheten den 1 februari 1758.

Idag verkar byggnaden vara inklämd mellan Ruuthska palatset och den höga byggnaden vid Skeppsbron 8. Ursprungligen var dock huset större, med samma utseende och inkluderade hela hörnan fram till Skeppar Karls gränd. Den delen, som även kallades Kadous hus, revs 1901 och ersattes av Skeppsbron 8.

Wittmarckska huset har fyra våningar med fyra fönsteraxlar och en takvåning. Den höga bottenvåningen har gestaltats rusticerad i ljusgrå kulör, medan fasaden i övrigt hålls i en gulvit färgton med vita fönsterinramningar. Entréporten är original från 1652 i ek med en rikt dekorerad portklapp i smidesjärn. I entréportalens attika finns de för Skeppsbroraden typiska utsmyckningar som skvallrar om ägarens verksamhet, här är det exotiska frukter. På en stentavla över porten står följande text:

Huset har blivit ombyggt på 1700- och 1800-talen samt grundförstärkt 1986. Fastigheten ägs idag (2009) av Nordea Livförsäkring som hyr ut kontor till bland annat  RE/MAX och March One & Grafit Arkitekter.

Bilder

Källor

 
 Uppgifter från Stockholms stadsbyggnadskontor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Gamla stan
Skeppsbron
Karl Theodor av Bayern

Karl Theodor i Bayern, född 9 augusti 1839 i Possenhofen, död 29 november 1909 vid badorten Kreuth, var hertig i Bayern och berömd ögonläkare, med egen praktik i München.

Biografi
Karl Theodor ägnade sig efter sin första gemåls död 1869 åt naturvetenskapliga, särskilt medicinska, studier, undergick 1873 den för läkaryrkets utövning föreskrivna approbationen, efter att året förut ha blivit medicine hedersdoktor, och öppnade 1879 en ögonklinik i Tegernsee. År 1884 inrättade han ytterligare en klinik, i Meran, och 1890 en tredje, i München, till vilken senare han under sitt livs sista år måste inskränka sig. 

Karl Theodor författade flera vetenskapliga uppsatser under början av sin läkarverksamhet, men upptogs sedermera helt av sin praktik, i vilken hans andra gemål var honom behjälplig som assistent. Han var en av Tysklands mest anlitade och skickliga oftalmologer; bland annat utförde han bortåt 6 000 starroperationer.

Släktförhållanden 
Karl Theodor i Bayern var son till hertig Maximilian i Bayern och prinsessan Ludovika av Bayern, och bror till kejsarinnan Elisabeth av Österrike-Ungern.

Äktenskap 
Karl Theodor gifte sig 11 februari 1865 med sin kusin, prinsessan Sophie av Sachsen (1845–1867), dotter till kung Johan I av Sachsen och Karl Theodors moster Amalia Augusta av Bayern.

Efter Sophies död gifte han sig 29 april 1874 med Maria Josefa, infanta av Portugal (1857–1943), dotter till kung Mikael I av Portugal och Adelheid av Löwenstein-Wertheim-Rosenberg.

Barn 

med Sophie av Sachsen:

 hertiginnan Amalia Maria (1865–1912), gift med kung Mindaugas II av Litauen (född Wilhelm Karl Florestan Gero Crescentius, hertig av Urach och greve av Württemberg)

med Maria Josefa, infanta av Portugal: 

 hertiginnan Sophie (1875–1957), gift med greve Hans Veit zu Törring-Jettenbach
 hertiginnan Elisabeth av Bayern (1876–1965), gift med kung Albert I av Belgien
 hertiginnan Marie Gabriella (1878–1912), gift med kronprins Rupprecht av Bayern
 hertig Ludwig Wilhelm i Bayern (1884–1968), gift med Eleonore zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg
 hertig Frans Joseph (1888–1912)

Källor

Huset Wittelsbach
Tyska oftalmologer
Födda 1839
Avlidna 1909
Män
Ikariam

Ikariam är ett massivt onlinespel från Gameforge som går ut på att bygga en antik civilisation. Detta görs genom att bland annat bygga upp en stark flotta, armé och nya byggnader.

Genom att skapa allianser kan spelare knyta band med andra allianser i övärlden. Spelare kan även växa genom handel och plundring.

Det finns tre servrar, eller världar, i svenska Ikariam: Delta, Epsilon och Zeta.

Referenser

Noter

Källförteckning

Externa länkar 
 Spelets webbplats
 Gameforges webbplats

MMOG
Michail Kuzmin

Michail Aleksejevitj Kuzmin (), född 6 oktober (gs.) (18 oktober (ns) 1872 i Jaroslavl, död 1 mars 1936 i Leningrad, var en rysk poet och musiker.

Biografi
Kuzmin föddes i en adlig familj i Jaroslavl. Han växte upp i Sankt Petersburg och studerade musik vid Sankt Petersburgs Konservatorium under Nikolaj Rimskij-Korsakov, dock tog han aldrig någon examen. Men han gav inte upp musiken; han komponerade bland annat musiken till Vsevolod Meyerholds uppsättning av Aleksandr Bloks pjäs Balaganchik, 1906. Han tonsatte även många dikter, både egna och andras. 

En av hans närmsta vänner och som mest influerade honom som ung var den flerspråkiga aristokraten Georgij Tjitjerin (senare sovjetisk politiker och utrikesminister), en passionerad beundrare av Richard Wagner och Friedrich Nietzsche. En annan stark influens var hans resor, först till Egypten och Italien och senare till norra Ryssland, där han blev djupt gripen av de gammaltroende. Han bosatte sig i Sankt Petersburg, där han ingick i kretsen kring Mir iskusstva. Hans första publikationer kom 1905 och tilldrog sig Valerij Brjusov uppmärksamhet, som inbjöd honom att skriva för Brjusovs inflytelserika litterära magasin Vesy (Vågen), som var centrum för den ryska symbolistiska rörelsen, där han 1906 publicerade sin verscykel Aleksandrijskie pesni (Alexandrinska sånger), som var inspirerad av en resa till Egypten, och den första ryska romanen med ett homosexuellt tema, Krylja (Vingar) (ryska:Крылья), vilken snabbt blev omtalad och gjorde honom till en populär författare. 1908 utkom hans första diktsamling, Seti. 

1908 bodde han hos Sergej Sudejkin och hans första fru Olga Glebova, vilka varit gifta i ett år; då Olga upptäckte att hennes man hade en affär med Kuzmin. Hon insisterade på att Kuzmin skulle flytta ut. Men de fortsatte att ha ett produktivt, professionellt samarbete med pjäser, musikaftnar och poesiuppläsningar. Kuzmin var även en av Sudeikins andra frus, Vera de Bossets, favoritpoeter. 

Kuzmins förbindelse med symbolisterna var aldrig definitiv, och 1910 hjälpte han den akmeistiska rörelsen att få uppmärksamhet med sitt poetiska manifest O prerasnoj jasnosti, som markerar övergången mellan symbolismen och akmeismen. Han var inte mer medlem av den gruppen än han var av symbolisterna, men han var personligt associerad med ett antal av dem; under åren 1910-1912 bodde han i en lägenhet hos Vjatjeslav Ivanov, som var en annan person som influerade akmeisterna, och han var vän med Anna Achmatova, för vars första diktsamling, Vecher, han skrev ett förord. 

Från 1929 gavs hans verk inte längre ut i Sovjetunionen.

Verk av honom brändes under bokbålen runt om i Nazityskland 1933.

Bibliografi 
 Aleksandrijskie pesni 1906 (lyrik)
 Krylja 1907 (roman)
 Tri pjesy 1907 (dramatik)
 Nezjnyj Iosif 1909 (roman)
 O prerasnoj janosti 1910 (poetiskt manifest)
 Tikhij strazj 1924 (roman)

Källor 

 Bonniers författarlexikon över utländsk litteratur

Noter

Ryska författare
Ryskspråkiga författare
Födda 1875
Avlidna 1936
Män
Personer från Jaroslavl
Johann Vogel

Johann Louis François Vogel, född 8 mars 1977 i Genève, är en schweizisk före detta fotbollsspelare.

Meriter
Schweiziska ligan, 1994/1995, 1995/1996 och 1997/1998.
Schweiziska cupen, 1994
Eredivisie, 1999/2000, 2000/2001, 2002/2003 och 2004/2005
Holländska cupen, 2004/2005
Holländska supercupen, 2000, 2001 och 2003
Guldskon(Bästa Holländska Spelaren för året), 2001
EM 1996, EM 2004, VM 2006 och EM 2008

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Födda 1977
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Grasshopper-Club Zürich
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i AC Milan
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Real Betis
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Eredivisie
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i La Liga
Män
Levande personer
M/S Vånö

M/S Vånö är ett av Waxholmsbolagets fartyg och är byggd 1991. Fartyget är byggt i lättmetall. Stäven är utformad för så kallad "stävtillägg" och försedd med ett bogvisir, som fungerar som öppningsbar port.

Gallery

Referenser
Vånö Waxholmsbolaget
M/S VÅNÖ Micke Asklander

Externa länkar

Waxholmsbolagets fartyg
Fartyg byggda i Oskarshamn
Fartyg sjösatta 1991
Olaus Johannis Becchius

Olaus Johannis Becchius, född 1615 i Roslagsbro, död 1690, var en svensk musiker.

Becchius var director musices vid Uppsala universitet 1638–1644.

Källor

Födda 1615
Avlidna 1690
Director musices
Män
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer från Bro socken, Uppland
Hilary Spurling

Hilary Spurling född 1940, är en brittisk författare och journalist som är mest känd för sina biografier. 

Spurling vann Whitbread Book Awards för sin två-volymers biografi över Henri Matisse 2006. Hon är gift med dramatikern John Spurling och har tre barn och ett barnbarn.

Bibliografi
Ivy When Young: The Early Life of Ivy Compton-Burnett 1884-1919 (1974)
Mervyn Peake: Drawings (1974)  redaktör
A Handbook to Anthony Powell's Music of Time (1977) 
Secrets of a Woman's Heart: The Later Life of Ivy Compton-Burnett 1920-1969 (1984)
Elinor Fettiplace's Receipt Book: Elizabethan Country House Cooking (1986)
Paul Scott: A Life (1990)
Paper Spirits. Collage Portraits by Vladimir Sulyagin (1992) 
The Unknown Matisse: Volume 1 - A Life of Henri Matisse 1869-1908 (1998)
La Grande Thérèse: The Greatest Swindle of the Century (1999) om Thérèse Humbert
The Girl from the Fiction Department: A Portrait of Sonia Orwell (2002) 
Matisse the Master: The Conquest of Colour 1909-1954  (2005)

Utgivet på svenska 
 Den okände Matisse: åren 1869-1908 (2000)

Priser och utmärkelser 
 Duff Cooper prize 1984 för Ivy Compton-Burnett

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1940
Kvinnor
Levande personer
Carolus Petri Wallinus

Carolus Petri Wallinus, född 1631 i Törnevalla socken, död 13 oktober 1675 i Uppsala, var en svensk rector cantus och biblioteksamanuens.

Wallinus var rector cantus vid Uppsala universitet från 1662 samt biblioteksamanuens från 1663–1675. Som biblioteksamanuens katalogiserade han de inköp av tryckta musikalier från Tyskland som inköptes på Olof Rudbecks anmaning till Universitetsbiblioteket. Han tillsattes som rector cantus på musikaliska meriter och var den förste som inte tillhörde ärkestiftet. Han utbildade musikensemblen, det blivande akademiska kapellet, bestående av elever från trivialskolan och av studenter och framförde på orgelläktaren i domkyrkan figuralmusik vid 18 tillfällen om året. 

Han var gift med Elisabet Holtz som gifte om sig med Harald Vallerius.

Källor

Rudén, Jan Olof (2023). Musiken i Uppsala under stormaktstiden : bidrag till dess historia grundade på en arkivinventering. 2, 1660-1730. Del B, Biografier / Jan Olof Rudén [Elektronisk resurs] s. 42-54

Rector cantus
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer från Törnevalla socken
Födda 1631
Avlidna 1675
Män
Atef Ebeid

Atef Ebeid, född 14 april 1932 i Tanta, död 12 september 2014, var en egyptisk politiker som var landets premiärminister 5 oktober 1999–14 juli 2004.

Han agerade som landets president mellan den 20 juni och 6 juli 2004, då president Hosni Mubarak vårdades på sjukhus i Tyskland.

Ebeid avgick den 9 juli 2004 efter påtryckningar från näringslivet som ville ha snabbare privatisering och mindre statliga regleringar. Han efterträddes av Ahmad Nazif.

Källor

Noter

Egyptens regeringschefer
Egyptiska politiker under 1900-talet
Egyptiska politiker under 2000-talet
Födda 1932
Avlidna 2014
Män
Sigurður Breiðfjörð

Sigurður Breiðfjörð, född 1798, död 1846, var en isländsk lyriker.

Han utbildade sig under fyra år till hantverkare i Köpenhamn och var därefter verksam på Island och Grönland. Han skrev i den traditionella isländska diktformen rimur, en episk diktform skrivit i rímnahættir (= rímur versmått), med andra ord på rimmad vers. Hans mest kända dikt är Núma rímur, en episk dikt om Numa Pompilius. Han skrev också en diktcykel om slaget vid Svolder där den norska kungen Olav Tryggvason dog år 1000.

Litteratur 
 Neijmann, Daisy L. (1996). The Icelandic Voice in Canadian Letters : The Contribution of Icelandic-Canadian Writers to Canadian Literature. McGill-Queen's Press.

Referenser 

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Födda 1798
Avlidna 1846
Män
Svenska hjärtan 05-09

Svenska hjärtan 05-09 är ett samlingsalbum av Lasse Lindh, som släpptes den 18 mars 2009 på Groover Recordings.

Låtlista
Jag ska slåss i dina kvarter
Svenska hjärtan
Du behöver aldrig mer vara rädd
Varje litet steg
Kom kampsång (med Timo Räisänen)
Tunn
Byggd av bomull
Ingen vind kan blåsa omkull oss nu
Sommarens sista smak
Satan vad ont det gör
Flickan på drift
En högerkrog och riktigt blod
Du skär
Skyll på mig
Radion spelar aldrig våran sång
Jag klarar mig aldrig ensam

Medverkande
Lasse Lindh (musiker)

Källor

 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Lasse Lindh
Samlingsalbum 2009
Svenska samlingsalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Broknattsländor

Broknattsländor (Phryganeidae) är en familj i insektsordningen nattsländor. 

Broknattsländor finns vid olika vattendrag, främst på norra halvklotet, och de vuxna insekterna återfinns i närheten av vattendrag eller vattenansamlingar, som floder, bäckar, sjöar och våtmarker.

Broknattsländornas larver lever i vatten och hör till de nattsländelarver som brukar kallas för husmaskar, då de bygger ett yttre skydd eller "hus" av växtmaterial. Detta är vanligen format som ett rör. Larverna är rovdjur och födan består av olika små vattenlevande djur, som andra insektslarver, små kräftdjur och maskar. Som fullbildade insekter, imago, har många arter en gråaktig till brunaktig, fläckig teckning.

I Sverige finns 17 arter i 8 olika släkten.

Referenser

Externa länkar

Nattsländor
OBS (radioprogram)

För tidskriften, se Obs! (tidskrift)

OBS (tidigare OBS! Kulturkvarten) är ett program med radioessäer i Sveriges Radio P1.

Programmet startade den 1 april 1963 och har varit ett forum för kultur-, samhälls- och idédebatt i essäformat. Det är ett av de äldsta programmen på Sveriges Radio. 

Produktionen startade i Stockholm men flyttades inom kort till Sveriges radio Malmö, där det fortfarande produceras.

Redaktörer var under många år Willy Josefsson och Lena Brundenius, men många andra har hållit i programmet under kortare eller längre tid, bland andra Arne Ruth, Andres Küng, Herbert Söderström, Kjell Albin Abrahamson och Rakel Chukri (de två senare på kortare vikariat). En profilstark medarbetare var Lars Westerberg.

Under drygt fyra års tid gjordes programmet av produktionsbolaget Umami innan det 2014 flyttades tillbaka till Sveriges radio i Malmö och byggdes ut med ett 45 minuter långt veckomagasin betitlat OBS Magasin, så småningom med Mona Masri som programledare. Mats Kolmisoppi var producent för programmet 2015–2016 och sedan 2017 produceras OBS av Olof Åkerlund.  

Enligt webbsidan är OBS "Ett forum för den talade kulturessän där samtidens och historiens idéer prövas och möts." 

Några återkommande essäister (2021) är Dan Jönsson, Henrik Nilsson, Anna Blennow, Helena Granström, Michael Azar, Gabriella Håkansson, Farshid Jalalvand, Aase Berg och Fredrik Sjöberg. 

Sedan januari 2016 sänds OBS måndag till torsdag i P1 Kultur, som sänds vardagar 13.05-14.00 i P1. Programmet produceras på SR Malmö och ansvarig utgivare är Anna Benker.

Referenser

Externa länkar 
OBS webbplats

Kulturprogram i Sveriges Radio
Louis Enders

Franz Louis Enders, född 29 maj 1855 i Bergen, Sachsen i Tyskland, död 29 april 1942 i Dresden, var en tysk arkitekt och från 1894 svensk medborgare. Han var verksam i Göteborg. 

Louis Enders kom till Göteborg från Dresden som 29-åring. Hans första egna uppdrag 1887 blev en byggnad på Vasagatan 9, August Carlssons villa, från 1936 känt som Odd Fellows ordenshus. Arkitekturstilen där är avskalad och klassisk liksom på uppdraget 1898 med Wettergrens konfektionsfabrik i Stigbergsliden 3-5, men med tiden blev Enders alltmer influerad av jugendstilen och hans senare byggnader i Göteborg kännetecknas av slottsliknande tinnar och torn som dekorationer. Det främsta exemplet på det finns i hörnet av Västergatan och Föreningsgatan 2 i Annedal, ett hus som stod klart 1903 och vars fasad också är utsmyckad med växtranks-, fisk- och snäckreliefer. Enders bodde för övrigt en tid i en av de stora lägenheterna.

Enders ritade affärshuset Arkaden vid Brunnsparken 1899 (rivet 1972) och han stod bakom affärshuset Hertzia 1901 vid Packhusplatsen 2. Ibland använde han djärvt orientaliska inslag på sina hus, exempelvis lökkupolen på Ny Tid-huset vid Järntorget och det ståtliga bostadshuset i kvarteret Styckjunkaren vid torgets södra sida (1890). År 1900 ritade Enders arbetarbostäder för Pripps bryggeri vid Odinsgatan 20-24 och 1916 landshövdingehus för SKF:s anställda, kvarteret Koljan i Gamlestaden. I ett samarbete med Oswald Westerberg (som stod för exteriörritningarna medan Enders gjorde planritningarna) skapades 1916 kvarteret Vagnborgen, ett monumentalt landshövdingehus för Robert Dicksons stiftelse vid Karl Johanstorget i Majorna.

I december 1922 återvände han till Dresden, där han levde först som byggmästare eller arkitekt och från 1931 som privatperson. Hittills är ingen arkitektonisk aktivitet av honom känd i Dresden.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor
Från Börsen till Park Avenue: Intressanta göteborgsbyggnader uppförda mellan 1850 och 1950, uppställda i kronologisk ordning och avbildade på vykort, Ove Nylén, Haspen Förlag 1988 
Guide till Göteborgs arkitektur, professor Claes Caldenby, professor Gunilla Linde Bjur, arkitekt Sven-Olof Ohlsson, Arkitektur Förlag AB, Göteborgs stadsbyggnadskontor & Forskningsrådet Formas 2006

Webbkällor

Externa länkar

GT, Mysteriet med det smala huset
Vårt Göteborg, Louis Enders

 

Tyska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Jugendkonstnärer
Män
Födda 1855
Avlidna 1942
Personer från Sachsen
Farstukvist

Farstukvist, förstukvist eller farstubro, förr även kallat bislag, är ett förbygge framför ytterdörren, en typ av oglasad veranda eller svale som yttertrappan leder upp till. En farstukvist är alltid försedd med tak och golv men har ofta bara räcken istället för väggar. Farstukvisten kan vara försedd med bänkar och snickarglädje. Farstukvist och förstukvist är den vanligaste benämningen i mellersta Sverige, medan  farstubro är vanligare i norra Sverige (på grund av att yttertrappa där ofta kallas "bro"). På vissa platser i norra Sverige har de två uttrycken slagits ihop till brokvist. Bro kan för övrigt betyda yttertrapp, utan överbyggnad. Bislag är även bänkar i anslutning till ingången, även dessa utan någon överbyggnad.

Gränsen mellan vad som ska betraktas som veranda och farstukvist är flytande, men en farstukvist finns alltid framför husets huvudentré, medan en veranda kan finnas på husets baksida.

Referenser

Se även 
Farstu
Portal
Hall
Skärmtak
Veranda
Vestibul

Bostadsutrymmen
Byggnadsdetaljer
Stockholms stadskollegium

Stockholms stadskollegium var 1920–1971 Stockholms stads motsvarighet till dess nuvarande kommunstyrelse.

Historik
Stockholms stadskollegium infördes i Stockholms stad genom författningsreformen 1920, och bestod initialt av stadsfullmäktiges ordförande och 2:a vice ordförande, de (då) sex borgarråden, samt nio av stadsfullmäktige årligen valda ledamöter.

Den landsomfattande kommunreformen 1971 ersatte stadskollegiet med en kommunstyrelse.

Ordförande
Fram till Stockholms författningsrevision 1940 var ordföranden för Stockholms stadsfullmäktige även ordförande för stadskollegiet.

Allan Cederborg (liberal), 1920–1927
Knut Tengdahl (s), 1927–1935
Johan-Olov Johansson (s), 1935–1938
Fredrik Ström (s), 1938–1940
Bertil Eriksson (s), 1940–1946
Oskar Samuelsson (socialist), 1946
Erik Johansson (s), 1947–1950
Yngve Larsson (fp), 1950–1954
John Bergvall (fp), 1954–1956
Harald Mårtens (fp), 1956–1958
Albert Aronsson (s), 1958–1966
Bengt Lind (m), 1966–1970
Björn Björnström (s), 1970–1971?

Se även
Politik i Stockholms kommun
Stadskollegium

Referenser

Noter

Tryckta källor

Stockholms politiska historia
Stockholm under 1900-talet
Skytteliga

Skytteliga är en sportterm avsedd för enskilda individer inom vissa lagsporter där man räknar mål, till skillnad från poängliga, där man räknar poäng. Det totala antalet mål en viss spelare gjort under en säsong jämförs på olika vis med andra spelare. Den spelare som under säsongen gjort flest mål, vinner skytteligan. I t.ex. England brukar skytteligan inkludera såväl ligamatcher som cupmatcher, trots att dessa tävlingar är oberoende av varandra.

Varje klubb eller landslag har också sina interna skytteligor, den spelare i en viss klubb (eller landslag) som gjort flest mål vinner denna interna skytteliga. Det förekommer också säsongsöverskridande skytteligor. Den spelare som gjort flest mål genom tiderna, för en klubb, ett landslag eller inom en viss typ av turnering (t.ex. världsmästerskap) är skytteligaledare (vid en viss tidpunkt).
  
En vinnare av en skytteliga brukar kallas skyttekung eller skyttedrottning, men för dessa epitet krävs inte egentligen att ha vunnit en skytteliga; ibland benämnes även spelare som brukar göra många mål på samma sätt.

Fotboll, bandy, vattenpolo och handboll är typiska exempel där skytteliga används.

Exempel från fotbolls-VM
 Fotbolls-VM (flest mål i en och samma match)
 Oleg Salenko, Ryssland  5 mål
 Emilio Butragueño, Spanien  4 mål

 Fotbolls-VM (flest mål under ett och samma VM)
 Just Fontaine, Frankrike 13 mål
 Gerd Müller, Västtyskland 10 mål
 
 Fotbolls-VM (flest VM mål totalt)
 Miroslav Klose, Tyskland 16 mål
 Ronaldo, Brasilien 15 mål
 Gerd Müller, Västtyskland 14 mål

 Fotbolls-VM-finalmål (sammanlagt i VM-finaler)
 Vava, Brasilien 3 mål (2 finaler)
 Geoff Hurst, England 3 mål (1 final).
 Pelé, Brasilien 3 mål (2 finaler)
 Zinedine Zidane, Frankrike 3 mål (2 finaler).

Källor 
 1930 Fifa World Cup
 1934 Fifa World Cup
 1938 Fifa World Cup
 1950 Fifa World Cup
 1954 Fifa World Cup
 1958 Fifa World Cup
 1962 Fifa World Cup
 1966 Fifa World Cup
 1970 Fifa World Cup
 1974 Fifa World Cup
 1978 Fifa World Cup
 1982 Fifa World Cup
 1986 Fifa World Cup
 1990 Fifa World Cup
 1994 Fifa World Cup
 1998 Fifa World Cup
 2002 Fifa World Cup
 2006 Fifa World Cup
 2019 Fifa World Cup

Sporttermer
Dimman

Dimman, (originaltitel The Mist), är en skräckroman skriven av Stephen King. En filmatisering av romanen med namnet The Mist regisserad av Frank Darabont släpptes 2007.

Handling
En grupp människor fastnar i en mataffär när en mystisk dimma plötsligt drar in över staden. I dimman finns obeskrivbara monster och det är omöjligt att gå ut. Människor inne i butiken börjar förlora förståndet samtidigt som monstren försöker tränga igenom barrikaderna.

Referenser

Verk av Stephen King
Skönlitteratur 1985
Andorra i olympiska vinterspelen 1998

Andorra deltog i olympiska vinterspelen 1998. Andorras trupp bestod av 3 idrottare, varav 2 var män och en var kvinna. Alla tävlade i alpin skidåkning.

Resultat

Alpin skidåkning 
 Super-G herrar
 Victor Gómez - ?
 Storslalom herrar
 Victor Gómez - ?
 Gerard Escoda - ?
 Slalom herrar
 Gerard Escoda - ?  
 Victor Gómez - ?
 Storslalom damer 
 Vicky Grau - ?
 Slalom damer
 Vicky Grau - 19

Källor 
 SR/Olympic Sports

1998 i Andorra
1998
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
Argentina i olympiska vinterspelen 1998

Argentina deltog i olympiska vinterspelen 1998. Argentinas trupp bestod av två idrottare varav en var man och en var kvinna.

Resultat

Alpin skidåkning 
 Störtlopp damer
 Carola Calello - 34  
 Super-G damer
 Carola Calello - 41  
 Storslalom damer
 Carola Calello - ?  
 Slalom damer 
 Carola Calello - 25  
 Kombinerad damer 
 Carola Calello - 19

Snowboard 
 Storslalom herrar
 Mariano López - 21

Källor 
 SR/Olympic Sports

1998 i Argentina
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
1998