kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yonaguniponny

Yonaguniponnyn (ja: 与那国馬, Yonaguni Uma) är en utrotningshotad hästras från Japan med en ganska okänd härstamning. Rasen brukar sägas vara ganska ful och oproportionerlig men de små ponnyerna är starka och sunda och dessutom lätthanterliga, vänliga och billiga i drift för de fattigare bönderna på Yonaguni i Okinawa. Ponnyerna har även på senare tid använts inom terapi för barn med autism på grund av sin vänliga natur.

Historia

Yonaguniponnyn upptäcktes som en egen ras så sent som på 1980-talet och på grund av att den inte fötts upp med ett speciellt system eller med registreringar är rasens historia relativt okänd. DNA-prover har dock visat att hästen härstammar från den mongoliska vildhästen sedan långt tillbaka och har stort släktskap med den koreanska rasen Chejuponny. Ponnyerna har troligtvis avlats fram genom samarbete mellan rancherna och gårdarna på ön Yonaguni. 

Ponnyerna räknas komma från de hästar som togs till Japan från Kina och Mongoliet för över 2000 år sedan. Från dessa hästar har 8 olika japanska ponnyraser uppstått, då bland annat Yonaguniponnyn som föddes upp på ön med samma namn. Öborna på Yonaguni har även tillverkat ett eget betsel som gör hästarna lättare att kontrollera, som kallas omogui. 

Under 1800-talet hade nästan varje hushåll minst en ponny som användes som körhästar men 1939 började man förbättra lokala ponnyer med större hästar och Yonaguniponnyerna minskade drastiskt i antal och 1975 fanns enbart 59 hästar kvar på ön. "Yonaguni Uma Preservation Meeting" startades samma år för att rädda hästarna. 1996 räknade man hästarna på ön och då fanns det ca 75 exemplar av rasen och den blev stämplad som utrotningshotad. Bevarandet av rasen har långsamt gått uppåt och idag finns ca 120 hästar på ön.

Egenskaper

Yonaguniponnyn är inte speciellt vacker och har oftast medfödda defekter och exteriören känns oproportionerlig med stor buk, smala ben och kort rygg. Huvudet är stort med tydlig ponnykaraktär och små öron. 

Ponnyn är stark, naturligt sund och uthållig. Rasen har ofta riktigt starka och tåliga hovar som ofta hålls ganska långa. Ponnyn är lugn och lätthanterlig och dessutom billig i drift, vilket är viktigt för de fattigare bönderna på öarna som fortfarande använder hästen inom jordbruket. Ponnyernas tama och vänliga natur har även lett till att hästarna används inom terapi för barn med bland annat autism.

Se även 
 Kagoshimaponny
 Nomaponny 
 Misakiponny
 Miyakoponny
 Taishuponny
 Hokkaidoponny
 Kisoponny
 Przewalski

Källor 
Yonaguni på Breeds of Livestock
Kort om Yonaguniponnyn

Externa länkar 
Mer om de 8 japanska ponnyraserna
Om Yonaguni Island

Ponnyer
Hästraser från Japan
WP:Projekt Japan
Von Psilander

von Psilander, utdöd svensk friherrlig ätt, som härstammar från Småland.

Kyrkoherden i Vittaryd Petrus Nicolai (1564-1631), son till en bonde i Voxtorps socken, antog namnet Psilander. En son till denne var inspektören i Kammararkivet Per Persson Psilander (1624-1680), vilkens yngste son, den sedermera välbekanta amiralen Gustaf Persson Psilander (1664-1738) adlades 1712 med namnet von Psilander och upphöjdes 1719 i friherrligt stånd. Hans ätt utslocknade med sonen, landshövdingen i Kronobergs län Peter von Psilander. (1702-1776).

En annan son till ovan nämnde Per Persson Psilander var överkommissarien vid amiralitetet i Stockholm, Johan Psilander (1664-1722), som 1720 adlades med namnet Psilanderhielm vars son, mineralogen Nils Psilanderhielm (1706-1768), ägde dyrbara mineraliesamlingar som han skänkte till vetenskapsakademien.

En bror till Gustaf Psilander och Johan Psilander var överkommissarien vid varvskontoret i Karlskrona Per Psilander (1667-1722), vars son sedermera amiralen Nils Psilander (1707-1783) 1751 adlades med namnet Psilanderskiöld samt upphöjdes till friherre 1771 men tog aldrig introduktion och avled utan manliga arvingar.

Se även
Mjölnargården på Djurgården i Stockholm; uppförd 1723-24 för krigsmanskassans räntmästare Filip Psilanderhielm.

Källor
 Nordisk familjebok, 2:a upplagan, Malmö

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Strängnäsbron

Strängnäsbron är en fast högbro över Strängnäsfjärden i Mälaren på Riksväg 55 som löper mellan Södermanlands regementsområdet på det sörmländska fastlandet och Stenby skans på Tosterön, strax norr om Strängnäs.

Allmänt
Den 1 162 meter långa högbron ersatte den gamla Tosteröbron, som löper mellan centrala Strängnäs och Abborrberget och byggdes år 1936. Strängnäsbron invigdes 29 oktober 1981 och är i dag (2007) Sveriges nionde längsta bro, eller sjunde längsta bron om man räknar Trafikverkets broar. Den segelfria höjden är 26 meter. Brostöden ute vid farleden är konstruerade för att klara en påkörning med kraft av 1 000 ton. Vid den norra delen av bron finns även en rastplats.

Fakta

 Uppdragsgivare: dåvarande Vägverket.
 Entreprenör: dåvarande Skånska Cementgjuteriet.
 Byggkostnad för bron: 40 miljoner kronor.
 Total byggkostnad (inklusive förbifarten för väg 55): 70 miljoner kronor, 10 miljoner mer än vad man räknade med vid byggstart.
 Längd: 1 162 meter.
 Antal spann: 27.
 Bredd: Nio meter, men skulle från början ha blivit elva meter.
 Höjd: 30 meter.
 Farledens bredd: 50 meter.
 Invigning: 29 oktober 1981.
 Byggtid: Cirka tre år.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Broar i Södermanlands län
Byggnader och anläggningar i Strängnäs kommun
Broar invigda 1981
1981 i Sverige
Polhems Simklubb

Polhems Simklubb (PSK), är en simklubb i Göteborg, grundad 1924 av Sixten Högberg. Storhetstiden för klubben var från 1930-talet fram till 1950-talet då simklubben hamnade i dvala. Under 2000-talet återupptogs den gamla klubben av ett antal studenter och simmare vid Polhemsgymnasiet. Träning sker främst på Valhallabadet i centrala Göteborg och klubbens ordspråk lyder "Mer än bara simning".

Simklubbar i Sverige
Simklubbar i Göteborg
Sportklubbar bildade 1924
Erkenbrand

Erkenbrand är i J. R. R. Tolkiens böcker om härskarringen herre av Västfold; en rohirrim som, efter att ha förlorat slaget vid Isenvad, red tillsammans med Gandalf för att undsätta de belägrade trupperna i Slaget om Hornborgen. I Peter Jacksons filmatisering finns däremot Erkenbrand inte med.

Människor i Tolkiens värld

fr:Erkenbrand
pl:Lista Rohirrimów#Erkenbrand
Atari Teenage Riot

Atari Teenage Riot (förkortat ATR) är ett tyskt digital hardcore-band som bildades i Berlin 1992. Denna högst politiska grupp blandade starka budskap från anarkism, antifascism och antinazism med punk-texter och den nya techno-trenden digital hardcore som bandmedlemmen Alec Empire till och med använde som namn för sitt skivbolag: Digital Hardcore Recordings. Bandet upplöstes under 2000. Under 2010 återförenades gruppen och under 2011 släpptes albumet Is This Hyperreal.

Historia 
Gruppen bildades som ett svar och en motreaktion på den nynazism som influerade den tyska techno-scenen. ATR bestod av Alec Empire, Hanin Elias och MC Carl Crack. Deras tidiga album var alla kontroversiella, ett av dem innehöll bland annat låten "Hetzjagd Auf Nazis" (ungefär "Hetsjakt på Nazisterna"). 

Efter detta signade bandet kontrakt med Phonogram Records, ett större europeiskt skivbolag, och fick en ovanligt stor förskottsbetalning som de använde för att starta sitt eget skivbolag, Digital Hardcore Recordings. ATR gav aldrig ut något kommersiellt material för Phonogram.

År 1997 fick bandet en ny medlem, den japanske amerikanen och brus/soundscape-artisten Nic Endo började i bandet under deras turné Beck.

Bandets livespelningar på den tiden hade ofta inslag av våld. En utomhuskonsert i Berlin den 1 maj 1999 slutade med att alla i bandet arresterades för uppvigling. Publiken hade efter konserten samlats för en demonstration mot NATO, vilken hade slutat i upplopp mot polisen. Åtalet mot bandet lades senare ner.

En annan händelse ägde rum i Brasilien där en säkerhetsvakt fick uppsöka sjukhus efter att ha blivit misshandlad av Elias med en mikrofon. Ett fan till ATR hävdade att säkerhetsvakten hade tafsat på henne när hon skulle göra ett Stagedive.

År 1999 släppte ATR albumet 60 Second Wipe Out, vilket innehöll en mängd gästartister, bland annat rapparna The Arsonists från New York.

Bandet upplöstes under 2000 efter att ha turnerat tillsammans med Nine Inch Nails. Alla chanser till att återförena bandet försvann när Carl Crack avled av en drogöverdos den 6 september 2001. Han hade då kämpat med en längre tids drogberoende.

I juni 2002 lämnade Hanin Elias DHR för att bilda ett eget skivbolag, Fatal Recordings enbart för kvinnliga artister.

Den andra halvan av bandet fortsatte att arbeta ihop. Endo hjälpte Empire med hans solokarriär och var också en del av hans band. DHR släppte samlingsskivan Atari Teenage Riot: 1992-2000 den 3 juli 2006.

Diskografi

Studioalbum
 (från början kallad 1995) (DHR)
 (DHR)
 (DHR)
 (DHR)
 (DHR)

Samlingsalbum
 (Grand Royal)
 (DHR)
 (DHR 2006)

Livealbum
 (DHR)
 (DHR)
 (DHR)

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats
Atari Teenage Riot på MySpace
Digital Hardcore Recordings

Tyska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1992
Musikgrupper upplösta 2000
Metrix

Metrix. Ulf Ekberg från Ace of Base hjälpte fram två tjejer och en kille, Shirley Clamp, Catarina Borgekrans, alias: "Cathie Shade" och Kreem att släppa singel "Slow Down" i maj 1995 under namnet Metrix. Nu var gruppen "Metrix" född. "Slow Down" var en samproduktion med Björn O. Stenström och John Ballard, inspelad hos Mega Records i Göteborg. Låten var skriven av John Ballard], Björn O. Stenström, Ahlin och Kreem. Körsång gjordes av Caroline Holm, Cathrin Strandberg och John Ballard.

Ytterligare en singel släpptes 1999, "City of Sin" med text skriven av Catarina Borgekrans men sedan dess har ingenting hörts eller släppts från Metrix.

Diskografi
 Slow Down (1995)
 City Of Sin (1999)

Externa länkar
The Eurodance Encylopædia
Discogs - Metrix

Svenska musikgrupper
Jan Hammar

Jan Hammar, född 25 maj 1974 i Avesta, är en svensk ishockeyspelare som för närvarande spelar i den norska klubben "Comet IK". Jan Hammar har ett förflutet i Malmö IF där han spelade sju säsonger med laget i Elitserien mellan 1998 och 2005. Han har även spelat några matcher med Västerås IK i den högsta serien i början av 1990-talet.

Han är en av få svenskar (tillsammans med bland annat Håkan Mild) som sprungit ut bandet till Beep-testet.

Källhänvisningar

Födda 1974
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Malmö Redhawks
Ishockeyspelare i Västerås IK
Män
Levande personer
Personer från Avesta
Gummiudden

Gummiudden är en kulturutmärkelse utdelad årligen sedan 1967 av Humanistiska föreningen vid Stockholms universitet.

Enligt stadgan ska den utdelas till:
"fysisk eller juridisk person, som i sin kritiska verksamhet ej lyckats i krigarens ärliga uppsåt att såra och döda, utan endast harmlöst plattat till polemikens udd mot den angripne och/eller kanske till och med i sitt donquixotska stormanlopp svängt sin udd så i blindo, att densamma böjts i riktning mot honom själv."

Gummiudden består av en slappt hängande pil av gummi, fäst på en sockel av ädelträ försedd med silverplatta på vilken ingraverats "O, var är min udd?" samt namnen på mottagarna.

Pristagare 

 1967 – Författaren och regissören Vilgot David Harald Sjöman, Stockholm
 1968 – Vattenrättsdomaren Gunnar Fredriksson, Växjö 
 1969 – Regissören Ingmar Bergman, Stockholm
 1970 – Skådespelaren Agneta Ekmanner, Stockholm
 1971 – Generaldirektören Jonas Orring, Stockholm
 1972 – Södra Norrlands kustland och inland, Norrland
 1973 – Södra Norrlands kustland och inland, Norrland
 1974 – Generaldirektör Valfrid Paulsson, Sigtuna
 1975 – Lotten, riksdagen
 1976 – Riksdagsmannen m.m. Olof Palme, Stockholm
 1977 – Dagens Nyheter, Stockholm
 1978 – Borgarrådet Lennart Rydberg, Stockholm
 1979/1980 – Olof Lagercrantz och Sven Stolpe
 1981 – Riksdagsmännen Tage Adolfsson, Anders Gernandt, Sven Johansson, Tore Nilsson och Bo Siegbahn
 1982 – Nöjeschefen Lars Boberg
 1983 – Bokförläggaren Bo Cavefors
 1984 – Programdirektören vid Sveriges Radio AB, P-O Johansson
 1985 – Utrikesminister Lennart Bodström
 1986 – 1969 års psalmkommitté
 1987 – Kommittén för Årets svensk, Rapportredationen, TV2
 1988 – Överintendent Per Bjurström, Nationalmuseum
 1989 – Svenska Akademien
 1990 – Trafikens konstnämnd, Stockholms läns landsting
 1991 – Tidningen Gaudeamus, Stockholms universitets studentkår
 1992 – Banverket
 1993 – Naturhistoriska riksmuseet
 1994 – Telia
 1995 – Carl Tham, utbildningsminister
 1996 – Gudrun Schyman och Nackapolisen
 1997 – Marita Ulvskog, kulturminister
 1998 – Carl Tham, utbildningsminister
 1999 – Södra Norrlands kustland och inland
 2000 – Inga-Britt Ahlenius, Riksrevisionsverkets generaldirektör
 2001 – Pål Hollender, konstnär och filmskapare
 2002 – Jan Björklund, skolborgarråd
 2003 – Joachim Berner, mediaman
 2004 – Staffan Hellgren
 2005 – Johan Klange och Christian Löf, presidium i Stockholms universitets studentkår
 2006 – Carl Tham
 2007 – Kristian Lundberg
 2008 – Carl Strömbäck
 2009 – Erland Ringborg
 2010 – Göran Hägglund
 2011 – Carl Tham
 2012 – Ingen pristagare
 2013 – Ingen pristagare
 2014 – Anders Borg
 2015 – Ingen pristagare
 2016 – Dick Harrison
 2017 – Alice Bah Kuhnke
 2018 – Svenska Akademien
 2019 – Jesper Rönndahl
 2020 – Agnes Lidbeck
 2021 – Dan Eliasson
 2022 – Bulletin

Referenser 
 "Gummiudden". Humanistiska föreningen vid Stockholms universitet. Läst 30 juni 2023.

Noter 

Stockholms universitet
Humor
Svensk studentkultur
Bergmanns lag

Bergmanns lag eller Bergmanns regel är fenomenet att populationer av varmblodiga djur som lever i ett kallt klimat ofta har en större kroppsstorlek, än populationer av samma art som lever i ett varmare klimat, vilket först beskrevs av tyske zoologen Carl Bergmann.

Se även 
 Allens lag

Zoologi
Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
Fysiologi
Garde kyrka

Garde kyrka är en kyrkobyggnad i Garde på Gotland. Den är församlingskyrka i Garde församling i Visby stift. 
I kyrkogårdsmuren finns medeltida porthus, stigluckor, i alla fyra väderstrecken. Också vid infarten till prästgården har en välvd stenport bevarats. Sydportalen restaurerades och konserverades under sommaren 2007.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är en av Gotlands äldsta stenkyrkor, då långhuset och tornets nedre del påbörjades vid 1100-talets mitt. Vid 1200-talets mitt påbyggdes tornet till dess nuvarande höjd. Det stora gotiska koret byggdes ut under 1300-talet och var den enda del som verkställdes av de dåvarande planerna på en större kyrkobyggnad. I långhuset finns små högt sittande fönster, dopfunt fritt placerad i väster och lågt murade säten längs väggarna (inga andra bänkar). Långhuset har delvis bevarade medeltida kalkmålningar med bysantinska motiv.  Över långhusets västra del finns en välbevarad medeltida takstol daterad till 1140, här finns samtida takspån bevarade.

Inventarier
Dopfunt daterad till 1100-talets andra hälft. Anses vara ett verk av den anonyme mästaren Byzantios.
Triumfkrucifix från 1100-talet.
Altaruppsats troligen huggen i Burgsvik 1689.
Predikstol med ljudtak som utförts 1662.
 Epitafier över prosten Niels Lauritzen (Död 1661) och sockenprästen Pofvel Nilssen (död 1670)
Altarring och bänkinredning från kyrkans inre restaurering 1963-70.

Orgel
1858 byggde Carl Gustav Cederlund, Stockholm, en orgel med 5 stämmor.
Den ersattes 1964 av A Magnussons Orgelbyggeri, Göteborg, som bygger en mekanisk orgel.

Galleri

Bildstenar
Fem bildstenar eller fragment av bildstenar hittades vid restaureringen av kyrkan. Såväl äldre (400-600 e.Kr) som yngre stenar (700-1100 e. Kr) fanns representerade. De äldre bildstenarna är prydda med solhjul och hästar i livfull rörelse mot varandra.

Vikingatida gravar
Norr om kyrkan har ett stort antal kristna, vikingatida gravar med rika fynd påträffats. De har legat orörda till vår tid; kanske genom en under tidig medeltid uppkommen tro att kyrkan skulle störta åt detta håll vid yttersta domen, och att de där begravda döda då inte skulle kunna återuppstå. Yngre gravar har därför anlagts på kyrkans södra sida.

Referenser

Externa länkar
 
 Garda kyrka med fler besöksmål i Garda till höger om bilden
 på Gotland
 
 Orgelanders
 Länsstyrelsen i Gotlands län, 133. Garde kyrka
 Kyrkokartan, Garde kyrka
 Garde församling: Garda kyrka

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Hans Klette

Hans Klette, född den 4 maj 1930, död 3 april 2019, var svensk professor emeritus i straffrätt vid Lunds universitet. 1995-2009 var han ordförande i Brottsofferjourernas Riksförbund.

Hans Klette var gift med Tove Klette.

Noter

Externa länkar 
 Brottsofferjourernas riksförbund

Födda 1930
Svenska jurister
Män
Avlidna 2019
Viktoria av Preussen

Viktoria av Preussen (1866-1929), var en preussisk prinsessa, dotter till Fredrik III av Tyskland och hans maka, Viktoria av Storbritannien. Hon föddes 12 april 1866 i Neues Palais i Potsdam och kom att växa upp mestadels där.

Viktoria förälskade sig i mitten av 1880-talet i den dåvarande furst Alexander av Bulgarien (1857-1893), men familjen motsatte sig ett äktenskap av politiska skäl. Efter många stridigheter, resignerade Viktoria och gifte sig i Berlin 19 november 1890 med prins Adolf av Schaumburg-Lippe. Makarna visade sig snart vara mycket olika och äktenskapet blev barnlöst. Viktoria hade under första världskriget brittiska sympatier. 

Efter makens död gifte Viktoria 1927 om sig på Palais Schaumburg i Bonn med den 34 år yngre Alexander Zoubkoff, en exilrysk adelsman och äventyrare som efter den ryska revolutionen tillsammans med sin svenska mor (Mary Zoubkoff, f. Frykberg) bland annat varit bosatt i Sverige (och där haft en biroll i filmatiseringen av Gösta Berlings saga). Detta orsakade stor skandal, och hennes bror Wilhelm II tog avstånd från henne.

Referenser

 

Preussens prinsessor
Födda 1866
Avlidna 1929
Kvinnor
Wallace Clement Sabine

Wallace Clement Sabine (1868–1919) var en amerikansk fysiker som kan sägas ha grundat rumsakustiken och byggnadsakustiken. Han avlade examen från Ohio State University 1886 och var sedan verksam vid Harvard University. Sabine var akustikern bakom Symphony Hall, Boston som ofta anses vara en av de bästa konserthallarna i världen.

Sabines kanske viktigaste bidrag till akustiken var ett samband mellan storleken på rummet och mängden absorbenter i rummet. Han definierade därmed efterklangstiden, fortfarande det viktigaste rumsakustiska måttet, som den tid det tar för ljudet att minska 60 dB. Sabines formel är

 

där T är tid, V är rummets volym och A är absorptionsarea, allt i SI enheter.

Akustik
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Män
Födda 1868
Avlidna 1919
Alumner från Ohio State University
Bo Lindblom

Bo Lindblom, född 10 juni 1929 i Nynäshamn, död 28 oktober 2020 i Ränneslöv, var en svensk författare, debattör, m.m. Lindblom var utbildad folkskollärare.

Bo Lindblom var hedersmedlem av Associació Catalana d’Ex-Presos Politics, organisationen för tidigare politiska fångar i Katalonien, Spanien.

Publicistisk arbete
Lindblom publicerade ett tiotal böcker, bland annat dokumentärer om främmande länder. I flera tidningar har han medarbetat med artiklar och har sedan 1970-talet ofta medverkat i Sveriges Radios OBS. Inom Amnesty har han producerat material för undervisning om mänskliga rättigheter. Lindblom var medlem av Hallands författarsällskap.

Amnestyaktiviteter
Lindblom startade Amnestygrupp 168 i Laholm 1969 och har sedan dess varit aktiv i organisationen. Han var ordförande i svenska sektionen av Amnesty International 1974–1978 och har deltagit i internationella rådsmöten, varit gruppsekreterare, samordnare, medlem i flera svenska och internationella utskott, valberedningen m.m. Sedan många år var han distriktsombud för Halland. Han var samordnare för 26 svenska Amnesty-grupper som arbetar för fångar i Burma, även kallat Myanmar. 

Han gav (2001) ut boken Höjd över varje misstanke , där han kommenterade Jesús Alcalá-affären och förutspådde att Alcalá skulle fällas i tingsrätten, vilket också inträffade.

Bibliografi
 Mikael (Wahlström & Widstrand, 1957), roman
 Fartsot (1966)
 Redigerat: Fallet Båstad. En studie i svensk opinionsbildning (WW-serien Nu!, 1968)
 Djävla nuläge (1970)
 Spanien. Rapporter om förtryck och motstånd (1975)
 Guatemala. Hycklarnas paradis (1981)
 Amatörerna. En roman om Mexiko (1985)
 Bestämda artiklar. Debattinlägg och kommentarer från åren 1983–1997 (1998)
 Höjd över varje misstanke. Alcalá-affären sedd från ett annat håll (2001)
 XYZ, om fundamentalismen inom tre skriftreligioner, (GML förlag, 2012)
 Den ihåliga frihetsgudinnan, om några mindre kända sidor av USA (GML Förlag, 2012)
 Motvind och uppförsbacke, om verksamhetens villkor i en frivilligrörelse (GML Förlag, 2012)
 Språkresor, värt att veta om 288 av världens omkring 4500 språk (GML Förlag, 2016)

Källor

Svenska författare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Födda 1929
Avlidna 2020
Män
Svensktoppen 1965



Årets Svensktoppsmelodier 1965

Kommentarer: Uppgift saknas om melodiernas poäng på listan från den 25 april detta år. De låtar som medverkade på denna lista har markerats med en *. En uppskattning har gjorts av hur många poäng varje låt kan ha fått vid detta tillfälle och detta har avgjort vilken slutgiltig placering de har fått. Teoretiskt sett är det tänkbart att "Det var i vår ungdoms fagraste vår" skulle ha legat på plats 8 och att "Amore scusami" egentligen skulle ha legat en placering högre. 

Under detta år hade programmet ett sommaruppehåll på 10 veckor från slutet av juni till början av september. När programmet återstartade på hösten lät man inte alla melodier som hade medverkat före uppehållet att ställa upp i programmet igen. Endast hälften av låtarna från listan före uppehållet medverkade vid återstarten. En låt som inte fanns kvar var "Där björkarna susa" som annars kunde ha fått en högre placering på listan. 

I mars detta år lades programformen för Svensktoppen om. Man gick över från att resa runt i landet och låta människor på olika platser rösta fram listan med mentometerknappar till att ha en statistisk jury som valdes ut som ett snitt av befolkningen dvs samma system som man tillämpar nu. 

I samband med omläggningen utökades antalet melodier på listan från 10 stycken, 7 på lista och 3 nykomlingar till totalt 15 stycken melodier, 10 på listan och 5 nya. Fortfarande var det dock som tidigare att juryn fick rösta på 3 låtar. Detta innebär att låtarna som låg på listan före regeländringen genomsnittligt har fått något högre röster och en viss överrepresentation märks av dessa melodier på listan.

Externa länkar
 Svensktoppen 1965

1965 i Sverige
Musikåret 1965
1965
Radioåret 1965
Chester J. Lampwick

Chester J. Lampwick är en figur i den amerikanska tecknade komediserien Simpsons. Han är en av Springfields utslagna och hemlösa. Lampwick har emellertid skapat seriefiguren "Itchy the Mouse", som är huvudfigur i den populära TV-serien "Itchy & Scratchy". 

Chester Lampwicks seriefigur stals senare av Roger Meyers Sr., som har byggt upp serieimperiet "Itchy and Scratcy International". Imperiet har senare övertagits av Meyers son, Roger Meyers Jr. I ett avsnitt bevisar Lampwick i en rättssak att han är upphovsmannen till "Itchy", och stämmer företaget på en gigantisk summa pengar, som han senare använder till att köpa sig ett hus av massivt guld. Lampwick fördriver därefter sin tid passivt dåsandes i en solstol utanför sin villa, totalt ointresserad av såväl serieskapande som av affärer. Detta resulterar i serieimperiets död, eftersom utbetalningen till Chester Lampwick försatt företaget i konkurs.

Bart och Lisa finner en lösning, men när de precis ska få tag på Roger Meyers har två andra barn, identiska med Bart och Lisa, hunnit före. De har upptäckt att en av Roger Meyers Sr:s andra seriefigurer, en brevbärare, har "lånats" av postverket. Roger Meyers Jr. får därför tillräckligt mycket pengar i skadestånd för att kunna dra igång produktionen igen. Chester J. Lampwicks fortsatta öde är okänt.

Källor
 

Rollfigurer i Simpsons

en:Chester J. Lampwick