kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kovändning

En kovändning är en nedsättande liknelse som innebär en osmidig och tvär växling i åsikt eller handling, som kontrasterar skarpt gentemot tidigare ställningstaganden. 

Själva liknelsen refererar till en kos osmidiga vändning och pekar i överförd betydelse på en uppenbar kurs- eller åsiktsändring som indikerar ostadighet och bristande konsekvens. 

Begreppet har länge används inom seglingssammanhang och innebär då att byta bog på läns med ett slag istället för en gipp. Alltså snurrar man runt med båten 360 grader, vilket anses vara en säkrare metod än att gippa, framförallt vid hårt väder.

Källor

Ordspråk och talesätt
Svenska idiom
Sorkar & Strängar

Sorkar & Strängar är ett svenskt band som hämtat inspirationen från sagornas värld. De musikaliska influenserna är medeltida i kombination med irländsk, balkansk och nordisk folkmusik. Gruppen har gjort sig känd bland lajvare i Norden och det är främst där man har sina anhängare. Många av deras visor är berättande och utspelar sig i lajvföreningen Gyllene Hjortens kampanjvärld Erborigien.

Medlemmar 
 Anders Jackson (säckpipa och sång)
 Håkan Lidén (kretensisk lira, flöjter och sång)
 Martin Ahlman (mandola, mandolin och sång)
 Patrik Tunberg (allehanda slagverk och sång)
 Thomas Boqvist (månluta och sång)
 Petter Åkeson (blåsinstrument och sång)

Historia 
Fyra av gruppens fem medlemmar har spelat ihop sedan 1992, Håkan Lidén och Martin Ahlman hade dock redan lirat ihop sedan urminnes tider (1980 då de gick musiklinjen i Härnösand). I juni 1992 träffades Håkan Lidén, Anders Jackson och Thomas Boqvist på en midsommarfest som arrangerades av Gyllene Hjorten i Gävle. Tillsammans med Lennart Wastesson komponerade och spelade de musik i en vecka på det för tillställningen iscensatta värdshuset. Sammanlagt 21 visor komponerades under veckan. I augusti samma år spelade Lidén, Ahlman, Jackson och Wastesson på Gyllene Hjortens värdshus under medeltidsveckan i Visby. I augusti 1993 spelade Boqvist, Ahlman, Jackson och Lidén åter på medeltidsveckan i Visby. Tre låtar gick i direktsändning i Radio Gotland. I augusti 1994 träffades de åter under medeltidsveckan. Även detta år spelades några låtar i direktsändning på Radio Gotland, då bandet även fick sitt namn.  Kvällen efter anslöt bandets femte medlem Patrik Tunberg (då Linberg). I april 1995 spelade man in skivan Ätt i Piteå. År 1997 gav Hedningarna ut en egen version av låten "Drafur och Gildur" på skivan Hippjokk.

Diskografi 
 Ätt, (1995 kassett och 1998 CD)
 Statt opp å dänge, (1998 CD)
 Folk och fä, (2002 CD)
 Fäst i skogen, (2018 CD)

En visbok med 210 låtar och visor gavs ut juli 2000. En ny version av boken, denna gång med 334 alster, gavs ut 2019.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska folkmusikgrupper
Musikgrupper bildade 1994
Simon Bank

Marc Simon Samuel Bank, född 3 februari 1975 i Kinna, är sportjournalist på tidningen Sportbladet. År 2005 skrev han boken I huvudet på Zlatan Ibrahimović. Samma år vann han Krönikörallsvenskan, en titel som han återigen vann 2009. År 2006 utsågs han till årets krönikör av tidningen själv.

Bank arbetar även på TV4 Sport tillsammans med Jesper Hussfelt, Martin Åslund och Marcus Birro där de sänder Club Calcio, ett program om Serie A och övrig italiensk fotboll. Tillsammans med Sportbladetkollegan Erik Niva driver han en välbesökt blogg på Aftonbladet.se. 

Han vann som aktiv fotbollsspelare Gothia Cup med Kinna IF 1991. 
Bank är uttalad Tottenhamsupporter.

Bibliografi 
2003 - Kaptenen med vattenskräck (tillsammans med Hans Chrunak) 
2005 - I huvudet på Zlatan Ibrahimović 
2006 - Genom helvetet : om fotboll, kärlek och anorexi (tillsammans med Tina Nordlund) 
2006 - Guldknallen : historien om Elfsborgs SM-triumf 2006 (tillsammans med Stefan Persson och Aftonbladet) 
2011 - Identitet: Fotboll (tillsammans med Erik Niva)

Externa länkar 
 

Svenska författare under 2000-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska journalister under 2000-talet
Födda 1975
Män
Levande personer
Personer från Kinna
Guinea (region)

Guinea är det traditionella namnet för regionen på Västafrikas sydliga kust mot Atlanten. Den sträcker sig norrut genom skogs- och tropikregioner och slutar vid Sahel. Regionen kallas vanligen Guineakusten.

Sedan gammalt har Guineakusten delats i fyra  "kuster", som fått sina namn efter de varor,  vilka strax efter upptäckten var de viktigaste  inom varje område. Längst i väster Pepparkusten till Kap Palmas, Elfenbenskusten till  floden Assini, Guldkusten till floden Voltas mynning  och Slavkusten till  Beninflodens mynning.

Länder i Guinea 
 Benin
 Elfenbenskusten
 Ekvatorialguinea
 Ghana
 Guinea
 Guinea-Bissau
 Liberia
 Sierra Leone
 Togo
 Södra Nigeria
 Västra Kamerun

Historiska riken i Guinea 
 Dahomey
 Kungadömet Benin
 Ashanti

Se även 
 Övre Guinea
 Guineabukten
 Västafrika

Referenser 

Regioner i Afrika
Afrikas historia
Christian Kuhnke

Christian Kuhnke, född 14 april 1939 i Berlin är en tysk vänsterhänt tidigare tennisspelare.
 
Som tennisspelare är Christian Kuhnke mest känd som Davis Cup-spelare för det västtyska laget oftast i par med Wilhelm Bungert. Övriga lagkamrater var Inge Buding (hela perioden), Wolfgang Stuck (i början av 1960-talet) och Harald Elschenbroich (i slutet av 1960-talet). Under åren 1960–65 och 1969–72 spelade Christian Kuhnke 74 matcher för det västtyska laget av vilka han vann 53. 

År 1964 nådde det tyska DC-laget (Kuhnke och Bungert) Europasemifinal mot ett lag från Sverige med Ulf Schmidt och Jan-Erik Lundqvist. Svenskarna vann med 3–2 i matcher. Kuhnke förlorade först mot Schmidt efter att i de inledande ett och ett halvt set ha spelat ut svensken (6–3 4–6 1–6 4–6) och därefter mot Lundqvist i den avgörande femte matchen (4–6 4–6 3–6). Däremot vann tyskarna dubbelmatchen med 2–6 6–3 6–1 2–6 6–2. 

Efter ett uppehåll på drygt tre år återkom Kuhnke 1969–72 i det tyska DC-laget. Perioden blev lyckosam och Kuhnke vann 28 av 38 spelade matcher. Särskilt framgångsrik blev säsongen 1970 då laget med Kuhnke och Bungert nådde ända till världsfinalen, Challenge Round, mot ett amerikanskt lag med singelspelarna Arthur Ashe och Cliff Richey. Amerikanerna segrade med 5-0 i matcher. Kuhnkes singelmatch mot Ashe spelades i rekordantalet 86 game innan Ashe slutligen lyckades vinna (6–8, 10–12, 9–7, 13–11, 6–4).  
   
Christian Kuhnke är advokat till yrket. Under perioden 1966–69 gjorde han uppehåll från tävlingstennis för att slutföra sina juridiska studier.

Referenser 
Davis Cup, spelarprofil

Tyska tennisspelare
Män
Födda 1939
Levande personer
Idrottare från Berlin
Flotsam and Jetsam

Flotsam and Jetsam är ett amerikanskt thrash metal-band. Det bildades 1981 som Paradox i Phoenix, Arizona av Kelly David-Smith och gitarristerna Pete Mello och Dave Goulder. Sedan anslöt även Jason Newsted, som senare blev basist i Metallica.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Eric A. "A.K." Knutson – sång 
 Michael Gilbert – gitarr 
 Michael Spencer – basgitarr 
 Steve Conley – gitarr 
 Ken Mary – trummor 

Tidigare medlemmar
 Jason Newsted – basgitarr 
 Kelly David-Smith – trummor 
 Kevin Horton — gitarr 
 Mark Vazquez – gitarr 
 Edward Carlson – gitarr 
 Phil Rind – basgitarr 
 Troy Gregory – basgitarr 
 Jason Ward – basgitarr 
 Craig Nielsen – trummor 
 Mark Simpson – gitarr 
 Jason Bittner – trummor 

Turnerande medlemmar
 James Rivera – sång 
 Michael Spencer – basgitarr 
 Jeff Barbaree – basgitarr 
 Steve Conley – gitarr 
 Bill Bodily – basgitarr

Diskografi 
Studioalbum

Singlar/EP
1987 - Flotzilla / I Live You Die
1988 - Saturday Night`s All Right For Fighting (EP)

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska thrash metal-grupper
Musikgrupper bildade 1983
Järngallusbläck

Järngallusbläck har lägre pH och är därför mer korrosivt än det vanliga skrivbläcket, vilket var ett problem när man skrev med stålpenna – men har fördelen att när det torkar så blir det permanent på papper.  Det klumpar sig endast lite när man skriver, det är vattenbeständigt, har en bra vidhäftningsförmåga och är billigt och lätt att framställa. 

Järngallusbläck tillverkas av järnsalt och något garvämne. Järnsaltet som oftast användes var järnsulfat (järnvitriol). Balansen mellan dessa ämnen gör att bläcket kan ha korrosiva egenskaper på pappret, under en period över 100 år. Man har visat att ett överskott av järnsalt i bläcket är mer förödande än lågt pH för nedbrytning av papper. Tillsatser av akaciagummi är bra för att få en blandning av fasta partiklar och vätska. 

Metoder att konservera papper med skrift av järngallusbläck utvecklas, men är ofullständiga.

Källor

Bläck
Fridtjof Joensen

Fridtjof Joensen, född 3 september 1920 i Mikladalur, död 19 juli 1988 i Tórshavn, var en färöisk skulptör.

Joensen utbildade sig som maskinmästare i Köpenhamn år 1945 och studerade sedan vid Kunstakademin i Köpenhamn mellan 1967 och 1970.

Externa länkar
 Fridtjof Joensen, Listasavn Føroya, the Faroe Islands Art Museum

Färöiska konstnärer
Födda 1920
Avlidna 1988
Män
Kolt

Kolt är ett traditionellt plagg som använts i många kulturer. I svensk vardagsklädsel användes kolten länge som barnplagg, vilket har givit upphov till uttrycket koltålder. Kolten kan sägas vara en skjorta med vid nederdel, likt en kort klänning.

Kolten i den samiska klädedräkten
Huvudartikel: Samedräkt
Den samiska dräkten är en viktig identitetssymbol för samerna och ett högtidsplagg som används vid högtider, fester och samiska sammankomster. Idag är det få som använder den som vardagsplagg. 

Den samiska traditionen innefattar i princip tre olika koltar. Nordsamiska koltar har flerdelat ryggstycke, framstycket är helt och det finns insydda kilar. De central- och sydsamiska koltarna har också flerdelat ryggstycke, men kan ha delat framstycke och insydda kilar. Dessa är sedan rikt dekorerade. På nordsamiska heter kolt gákti.

Koltarna ser olika ut, beroende på vilket område och släkt bäraren är ifrån. Dock syns det vilken släkt man tillhör bara i detaljerna. Helheten bestäms av området. Utseendet är också beroende på bärarens kön. Manskolten från finska sidan av Karesuando (se bild) är till exempel mycket annorlunda än kvinnokolten i Idre när det gäller utformning och dekoration. 

Koltar förekommer i skinn, kläde eller vadmal.

Se även
Kjortel
Tunika
Kont

Källor 

Barnkläder
Samisk kultur
Livplagg

no:Kofte#Samekofter
Saltarv

Saltarv (Honckenya peploides) är en flerårig ört tillhörande familjen nejlikväxter. 

Saltarv blir 5 till 25 centimeter hög och växer ofta i bestånd. Den har små köttiga blad och är saltgynnad. Arten är tvåbyggare, det vill säga varje exemplar har antingen han- och honblommor. Den blommar mellan juni och juli. Saltarv påträffas längs alla kustområden i Norden. Den kan möjligtvis förväxlas med strandkrypa, men på saltarven sitter bladen precis över varandra.

Underarter 
Ibland delar man upp arten i två underarter och man talar då om:
 Saltarv (Honckenya peploides ssp. peploides)
 Arktisk saltarv (Honckenya peploides ssp. diffusa)

Artens namn 
Artepitetet peploides syftar på att arten till viss del liknar arter i släktet Peplis. Detta släkte har dock numera klassificerats om som Lythrum och utgörs av de arter vi idag kallar för fackelblomster. Tidigare kallades saltarven för "vildportlak" men detta namn används idag för en specifik underart till portlak (Portulaca oleracea).

Referenser

Källor 
 Den nya nordiska floran. Bo Mossberg och Lennart Stenberg. Wahlström & Widstrand 2003. .
 Svensk flora: Fanerogamer och ormbunksväxter (28 upplagan). Th. O. B. N. Krok och S. Almquist. Liber 2001. .
 Den virtuella floran: Saltarv

Se även 
 Strandkrypa
 Saltnarv, en helt annan art som råkar ha ett snarlikt namn.

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Saltarv

Sa Växtindex
Nejlikväxter
Haa Dhaalu

Haa Dhaalu är en administrativ atoll i Maldiverna. Den ligger i den norra delen av landet, den administrativa centralorten Kulhudhuffushi ligger  km norr om huvudstaden Malé. Antalet invånare vid folkräkningen 2014 var . Det är den näst nordligaste av Maldivernas administrativa atoller.

Den administrativa atollen består geografiskt av 38 öar spridda över den södra delen av Thiladhunmathi atoll och Makunudhoo atoll. 

Det finns 13 bebodda öar: Finey, Hanimaadhoo, Hirimaradhoo, Kulhudhuffushi, Kumundhoo, Kurinbi, Makunudhoo, Naivaadhoo, Nellaidhoo, Neykurendhoo, Nolhivaran, Nolhivaranfaru och Vaikaradhoo.

Det finns en internationell flygplats på Hanimaadhoo cirka 17 kilometer från Kulhudhuffushi.

Kommentarer

Källor 

Indelningar i Maldiverna
Not (fiskeredskap)

Not, eller notvarp, är ett fiskeredskap i form av ett stort nät bundet av garn. Noten dras genom vattnet och tas ihop ("öras") antingen vid stranden eller i en båt.

Beskrivning
På den svenska Västkusten har redskapstypen i allmänhet i stället kallats vad.

Notarna delas huvudsakligen in i några olika typer - de raka notarna, som var den vanligaste typen och kilnotar med en kil eller kalv som främst användes för fiske av bottenlevande arter. Båda dessa typer av notar har kallats landnotar då de främst användes för fiske från land eller i närheten av land, till skillnad från Snörpvad och Snurrevad.

Noten består av en mittdel ("bröstet" eller "hugget"), ofta försedd med en påslik, eller kilformad förlängning ("kilen" eller "kalven"), i vilken fisken ska samlas upp, och två "armar", en på vardera sidan. Genom att dra nätet tvingas fiskarna in i struten där de fastnar. Noten läggs ut i halvcirkel och dras med tåg fästa i "armarna". För att noten ska hållas i sin rätta ställning i vattnet är den försedd med flöten som är fästa vid överdelen, samt med sänken av sten eller bly eller dylikt på underdelen, så kallade varpar, så att nätet följer botten. Notar finns i olika storlek, från några få meter till hundratals meter. Längden på en not anges ofta genom längden på vardera armen, tidigare i Aln.

Noten spänns ofta över ett smalt vattenområde, som en bäck, å eller en vik. Det kan dras från strandkanten eller från båt, med handkraft eller med olika hjälpmedel, nuförtiden oftast med traktorvinsch. När man drar not med båt påminner tekniken om modern trålning.

Historiskt var det mycket vanligt att dra not varför det finns en mängd regleringar om notdragning i medeltida lagtexter. Ordet "not" härleds från isländska nòt och är en äldre betydelse av verbet "njuta", som i fornsvensk tid även kunde betyda "fiska". "Varp" är en äldre beteckning på vävtyngd men betecknar idag oftast själva väven. Notvarp kan även beteckna platsen där man drar not. Ordet användes förr även som en liknelse när man talade om ett osystematiskt hopsamlande, på samma sätt som ordet tråla kan användas idag.

Bonot användes på vissa håll som benämning på en not med många flöten och sänken, som läggs ut från två båtar och dras ihop ungefär på den plats där den lagts ut. Bonot används främst på undervattensgrund.

Se även
 Trål
 Snörpvad

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 Video av vinternotfiske i Houtskär 1958, Svenska litteratursällskapet i Finland. 

Fiskeredskap
City polismästardistrikt

City polismästardistrikt var ett av Stockholms läns åtta polismästardistrikt fram till och med år 2014. Distriktet bestod geografiskt av Stockholms innerstad och Lidingö kommun.

Det finns två huvudstationer: en är belägen vid Kungsholmsgatan på Kungsholmen och den andra på Torkel Knutssonsgatan på Södermalm.

Efter polisens omorganisation 2015 motsvaras detta distrikt av Polisområde Stockholm City inom Polisregion Stockholm.

Se även
Stockholms polishus

Polismästardistrikt i Stockholms län
Tekanna

Tekanna är ett kärl, som regel med lock, handtag och pip, för bryggning av te, antingen i form av påste eller lösa blad. De senare vanligen lagda i en sil så man kan förhindra att teet drar för länge eller täpper till pipen. En tekanna har vanligtvis en öppning på toppen med ett lock där teblad kan läggas i och varmt vatten hällas över, ett handtag att hålla i och en pip som man kan hälla ur. Pipen är på innersidan försedd med en sil som förhindrar att teblad följer med vätskan vid servering. Det är viktigt att ha ett litet hål i locket för att förhindra att vakuum uppstår inuti när man häller upp så att teet inte rinner sakta och ojämnt ur pipen. Man kan förvärma tekannan innan man häller i teet för att det ska hålla sig varmt längre. Tehuva brukar användas för att bibehålla värmen i kannan.

Tekannor görs idag i många olika storlekar och material, exempelvis lergods, stengods, porslin, metall och glas. Den traditionella västerländska formen är låg och klotformad, men genom olika stilideal har den antagit många varierade och fantasifulla utseenden. Hus, djur och människoansikten är bara några udda utformningar.

Historik
Tekannan utvecklades troligen från det kokkärl i vilket te tidigare tillagades och finns i Kina omnämnda från början av Songdynastin, men kom att populariseras först under Mingdynastin då te tillagat som idag (lösa blad som får dra i hett vatten) helt slagit igenom.

Olika sorters kannor

Yixingkanna 

Tekannor gjorda av yixinglera från staden Yixing i den kinesiska provinsen Jiangsu är högt värderade i Kina. De senaste 10 åren har dessa kannor blivit väldigt populära även bland teentusiaster över hela världen. Bland annat för att de ofta är mycket vackra, men framför allt för dess egenskap att framhäva teets smak. I Yixingkannor dricker man vanligtvis bara Oolong-te, åldrat (eller shou) Pu'er-te och svart te.

Tetsubin 
Tetsubin (Kanji: 鉄瓶) betyder på japanska järnkanna, och tillverkas i gjutjärn vilket ger den dess karaktäristiska tyngd. Sedan några år tillbaka kan man hitta tetsubinkannor i tebutiker i de flesta lite större svenska städer.

Kyushu 
Kyushukannor tillverkas framför allt i Japan och är oftast små och låga. De används framför allt till japanska gröna teer som Sencha eller Gyokuro. I Sverige kan man hitta kyushukannor i affärer som importerar porslinsvaror från Japan och Kina.
De allra flesta har ett utstickande handtag som sitter på sidan, till skillnad från de flesta andra kannor som har handtag tvärs över eller "öron".

Se även 
Russells tekanna
Tehuva

Te
Köksredskap
Servisdelar
Județ

Județ är en administrativ indelning motsvarande län som används i Rumänien och som även har använts under en tid i Moldavien (1998-2003). 

Namnet användes ursprungligen på bojarens kontor och härstammar ursprungligen från Rumänskans jude (latin: judicis). Där han hade både administrativ och juridisk makt i motsvarande ungefär domare och borgmästare.

Rumänien
Rumänien är uppdelat i 41 județi (län), som var och en leds av en landshövding som utses av regeringen. Huvudstaden Bukarest tillhör inget län utan utgör en separat enhet med likvärdig administrativ status.

Moldavien

Moldavien var mellan 1998 och 2003 uppdelat i (nio) tio județi (län). Huvudstaden Chișinău och regionen Gagauzien tillhörde inget län utan utgjorde separata enheter med likvärdig administrativ status. Transnistrien (Stânga Nistrului) förklarade sig 1990 självständigt från Moldavien.

a Taraclia bröts ur Cahul 1999. Området sammanfaller med nuvarande Taraclia rajon.

Källor

Se även
Rumäniens län

Regionala politiska indelningar
Rumäniens geografi
Moldaviens geografi
Clerks II

Clerks II är en amerikansk långfilm från 2006 i regi av Kevin Smith, med Brian O'Halloran, Jeff Anderson, Jason Mewes och Kevin Smith i rollerna. Filmen är en uppföljare till Kevin Smiths debutfilm Clerks från 1994.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 2006
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Kevin Smith
Filmer från The Weinstein Company
New Jersey på film
Amerikanska uppföljarfilmer
Flexible Manufacturing System

Flexible Manufacturing System, FMS, system för automatisk materialhantering mellan helautomatiska bearbetningsmaskiner (CNC-styrda svarvar och fräsar) i verkstadsindustri. Uttrycket (FMS-grupp) används ofta om en sådan tillverkningsenhet.

Maskinteknik
Metallbearbetning
Fleroperationsmaskin

Fleroperationsmaskin, ("Flerop" i dagligt tal) är en avancerad verktygsmaskin med automatisk verktygsväxling som utför fräsnings-, borrnings- och gängningsoperationer. En fleroperationsmaskin styrs av ett CNC-system.

Verktygsmaskiner
Metallbearbetning
Charles Cameron

Charles Cameron (Karl Karlovich), född 1 juni 1745 i Skottland, död 19 mars 1812 i Sankt Petersburg, var en skotsk arkitekt. 

Cameron kom från en välbärgad familj i Skottland. År 1767 reste Cameron till Rom för att studera äldre byggnaders arkitektur i syfte att ge ut en nyutgåva av Lord Burlingtons Fabbriche Antiche. Efter det att Cameron återvänt till Skottland, arbetade han på sin bok Roman Thermae, som publicerades 1772 i London. År 1779 blev han inbjuden av den ryska kejsarinnan Katarina II att hjälpa till att bygga upp Tsarskoje Selo och Pavlovsk. Cameron arbetade för Alexey Razumovsky vid Baturino. Cameron pensionerades 1805.

Referenser

Noter 

Skotska arkitekter
Ryska arkitekter
Födda 1745
Avlidna 1812
Män
Aleksej Razumovskij

Aleksej Grigorjevitj Razumovskij (ukrainska: Розумовський Олексій Григорович; ryska: Алексей Григорьевич Разумовский), född den 28 mars 1709 till Grigorij Rozum (Hryhorij Rozum) på gården Lemesji nära Tjernigov, Hetmanatet (1649-1775) (numera Ukraina),   död 18 juli 1771, 

Razumovskij föddes i en kosackfamilj, var troligen Elisabet av Rysslands morganatiske make. Han var bror till Kirill Razumovskij.

I sin ungdom var han fåraherde. Han hade en vacker sångröst och sjöng i bykyrkan. En av kejsarinnan Anna av Rysslands hovmän, överste Visjnevskij, reste 1731 förbi byn på återresan från Ungern. Han kom att höra Razumovskijs sångröst och blev betagen av den unge pojken. Han tog med honom till Sankt Petersburg där han fick ingå i den ukrainska palatskören.

Referenser 
 

Personer i Ukraina under 1700-talet
Ukrainska politiker
Ryska politiker
Personer från Tjernihiv
Födda 1709
Avlidna 1771
Män
Ryska sångare
Personer i Ryssland under 1700-talet
Stokmarknes

Stokmarknes är en stad i ögruppen Vesterålen i norra Norge. Den är administrativt centrum i Hadsels kommun. Staden, belägen på nordöstra delen av ön Hadseløya, har cirka  invånare. 

Stokmarknes fick privilegier som handelsplats 1776 och blev stad (bystatus) genom ett kommunalt beslut år 2000. I Stokmarknes finns fisk- och räkförädling, trävaruanläggning, ett större sjukhus och Vesterålens äldsta lokaltidning, "Vesteraalens Avis" med cirka  abonnenter. Kustlinjen Hurtigrutens fartyg anlöper Stokmarknes hamn. Stokmarknes har en speciell plats i Hurtigrutens historia. Det var i Stokmarknes redaren Richard With grundlade Vesteraalens Dampskibsselskab 1881. Företagets ångdrivna kustfartyg trafikerade den första Hurtigrut-linjen, 1893. Idag är Hurtigrutens museum en av Stokmarknes sevärdheter. Det gamla fartyget "Finnmarken" ligger vid kaj och besökare är välkomna ombord.

Stokmarknes flygplats Skagen ligger på ön Langøya cirka 5 kilometer norr om staden. Cirka  flygresenärer passerar Skagen årligen.

Orter i Nordland fylke
Hadsels kommun
Melbu

Melbu är en tätort i Vesterålen i norra Norge, den näst största orten i Hadsels kommun. Melbu ligger på södra spetsen av ön Hadseløya och har ca 2 500 invånare. Näringslivet domineras av fiskeindustrin.

Melbu arrangerar varje år festivalen "Sommer-Melbu", med konserter, utställningar, seminarier m.m. På orten ligger Melbu kyrka.

Orter i Nordland fylke
Hadsels kommun
Lofoten
Undermålning

Undermålning är en måleriteknik där man innan man målar den färdiga målningen målar en underliggande bild vars syfte är att antingen skina igenom under en lasering eller bara fungera som referens för den överliggande målningen. En undermålning i gråtoner brukar kallas för grisaille. Förr var det även vanligt med en grön undermålning, en så kallad verdacchio.

Måleritekniker