kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åsarne församling

Åsarne församling är en församling i Sydöstra Jämtlands pastorat i Södra Jämtland-Härjedalens kontrakt i Härnösands stift. Församlingen ligger i Bergs kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1764 genom en utbrytning ur Bergs församling.

Församlingen var till 1 maj 1920 annexförsamling i pastoratet Berg, Rätan, Klövsjö och Åsarne. Från 1 maj 1920 till 2008 annexförsamling i pastoratet Berg och Åsarne. Församlingen ingick mellan 2008 och 2022 i Södra Jämtlands pastorat och därefter i Sydöstra Jämtlands pastorat.

Kyrkor 

 Åsarne gamla kyrka
Åsarne nya kyrka

Se även 
 Åsarne socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Härnösands stift
Indelningar i Bergs kommun
Klövsjö församling

Klövsjö församling var en församling i Härnösands stift och i Bergs kommun i Jämtlands län. Församlingen uppgick 2010 i Rätan-Klövsjö församling.
 
Församlingskyrka var Klövsjö kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1530 genom utbrytning ur Bergs församling. 

Församlingen var till omkring 1650 annexförsamling i pastoratet Oviken, Myssjö, Berg, Rätan och Klövsjö som från 29 juli 1532 även omfattade Hackås församling. Från 1650 till 1 maj 1920 annexförsamling i pastoratet Berg, Rätan och Klövsjö som 1764 utökades med Åsarne församling. Från 1 maj 1920 till 2008 annexförsamling i pastoratet Rätan och Klövsjö. Församlingen ingick 2008 i Södra Jämtlands pastorat och uppgick 2010 i Rätan-Klövsjö församling.

Se även
Klövsjö socken

Källor 

Historiska församlingar i Härnösands stift

Indelningar i Bergs kommun
Rätans församling

Rätans församling var en församling i Härnösands stift och i Bergs kommun i Jämtlands län. Församlingen uppgick 2010 i Rätan-Klövsjö församling.
 
Församlingskyrka var Rätans kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades omkring 1530 genom utbrytning ur Bergs församling. 

Församlingen var till omkring 1650 annexförsamling i pastoratet Oviken, Myssjö, Berg, Rätan och Klövsjö som från 29 juli 1532 även omfattade Hackås församling. Från 1650 till 1 maj 1920 annexförsamling i pastoratet Berg, Rätan och Klövsjö som 1764 utökades med Åsarne församling. Från 1 maj 1920 till 2008 moderförsamling i pastoratet Rätan och Klövsjö. Församlingen ingick 2008 i Södra Jämtlands pastorat och uppgick 2010 i Rätan-Klövsjö församling.

Se även
Rätans socken

Källor 

Historiska församlingar i Härnösands stift

Indelningar i Bergs kommun
Stadsingenjör

Stadsingenjör är en kommunal under byggnadsnämnden sorterande befattningshavare, som i huvudsak verkställer tomtmätningar och handlägger frågor rörande stadsplan och tomtindelningar.

I mindre städer, och i äldre tid, handlade stadsingenjören vanligen samtliga frågor av teknisk natur och förestod därvid bland annat stadens gatu- och vägbyggnader, vattenlednings- och belysningsverk samt sorterade under ett flertal kommunala myndigheter, såsom drätselkammare och byggnadsnämnd.

Källor

Se även
Stadsarkitekt
Stadsingenjörskontor

Ingenjörer
Titlar i kommunalförvaltning
Sveriges kommunalhistoria
Ugglan
Kammergericht

Kammergericht är namnet på förbundslandet Berlins högsta domstol för civil- och straffrättsliga mål, med säte i Kleistpark i Schöneberg i Berlin. Kammergericht flyttade in i byggnaden 1913 på platsen där en tidigare botanisk trädgård befann sig. I byggnaden genomförde under nazitiden Volksgerichtshof skenrättegångar mot bland andra motståndsmännen i 20 juli-gruppen. 1945 tog de allierade över byggnaden där det allierade kontrollrådet huserade. Efter Tysklands återförening återfördes byggnaden till den tyska förvaltningen och sedan 1992 verkar åter Kammergericht här tillsammans med förbundslandet Berlins författningsdomstol och högsta åklagarmyndighet.

Schöneberg
Byggnader och anläggningar i Berlin
Storsjö församling

Storsjö församling var en församling i Härnösands stift och i Bergs kommun i Jämtlands län. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.
 
Församlingskyrka var Storsjö kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1751 genom en utbrytning ur Hede. Storsjö var ett kapellag under nämnda församling fram till den 5 maj 1922 då Kungl. Maj:t förklarade att Storsjö inte längre behövde betala underhåll för Hede församlings kyrka och att Storsjö skulle bli en annexförsamling.

Församlingen var till 1 maj 1925 annexförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen, Tännäs och Storsjö som också från 1757 omfattade Ljusnedals församling och från 1768 Hede lappförsamling. Från 1 maj 1925 till 2010 annexförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen och Storsjö. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.

Se även
Storsjö socken

Källor 

Indelningar i Bergs kommun
Historiska församlingar i Härnösands stift
Kval till Riksserien i ishockey 2011

Kvalet till Riksserien i ishockey 2011/2012 skulle egentligen ha bestått av sex lag och spelats om två serier mellan de fyra vinnarna från de regionala Division 1-serierna 2010/2011 samt sjuan och åttan från Riksserien 2010/2011. Men eftersom Modo Hockeys juniorlag vann Div 1 Norra fick de inte kvalificera sig för Riksserien då A-laget allaredan spelade i Riksserien, utan laget ersattes av tvåan Sundsvall Wildcats. Dessutom meddelade Växjö Lakers Ladies, som vann Div 1 Södra, den 7 mars 2011 att man hoppade av kvalet, då det på grund av dåligt intresset från sponsorerna inte fanns några finansiella möjligheter för Växjö att klara av spel i Riksserien igen.. Växjö ersattes inte av något annat lag, utan det var bara två lag i södra kvalserien. Kvalet spelades under perioden 11-13 mars 2011 och bestod av Munksund-Skuthamns SK (sjua i Riksserien), Ormsta HC (åtta i Riksserien), Sundsvall Wildcats (tvåa i Div 1 Norra), Hällefors IK/Lindlövens IF (etta i Div 1 Västra) och Södertälje SK (etta i Div 1 Östra).

Från kvalgrupp A behöll Munksund-Skuthamn sin plats i Riksserien även för säsongen 2011/2012. Från kvalgrupp B behöll även Ormsta HC sin plats i Riksserien efter att först ha vunnit returmatchen mot Södertälje SK med 2-1 efter straffar, och sen i den helt avgörande förlängningen vunnit efter ett mål i powerplay.

Kvalgrupp A

Matcher

Kvalgrupp B
Eftersom det bara var två lag i Kvalgrupp B så spelade lagen varsin hemmamatch. Då de vann en match var, avgjordes serien med i en förlängningsperiod efter andra matchens slut. Avgörande mål gjordes 07:22.

Matcher

Förlängningsperiod

Referenser

Sport i Sverige 2011
Svenska damhockeyligan
Ishockeysäsongen 2010/2011
Winterfeld

Winterfeld eller Winterfeldt är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adolf von Winterfeld (1824–1889) tysk humorist
 Carl von Winterfeld (1784–1852), tysk musikhistoriker
 Dethard von Winterfeld (född 1938), tysk konsthistoriker
 Hans Karl von Winterfeldt (1707–1757), preussisk general
 Paul von Winterfeld (1872–1905), tysk historiker

Tyska efternamn
Adolf von Winterfeld

Adolf Wilhelm Ernst von Winterfeld, född den 9 december 1824, död den 8 november 1889, var en tysk skämtförfattare och översättare.

von Winterfeld var preussisk kyrassiärofficer 1844-53 och idkade därefter ett mångsidigt skriftställen och företog resor i alla europeiska länder. Han fick 1861 titeln kammarherre. von Winterfeld översatte diktverk av Bellman (ett urval under titeln "Der schwedische Anakreon", 1856), Wessel, Burns, Poe med flera. 

Bäst bland hans egna arbeten är Garnisonsgeschichten (på vers, 1859; 4:e upplagan 1877), de komiska romanerna Der stille Winkel (1865, 2:a upplagan 1879; "En stilla vrå", 1890) och Die Ehefabrikanten (1866; "Äktenskapsmäklerskan", 1868) samt lustspelet Der Winkelschreiber (1868). Det senare var baserat på Phormio av Terentius och blev i sin tur förlaga för Advokaten Knifving, översatt till svenska av Frans Hedberg 1870.

För övrigt utvecklade von Winterfeld en så stark produktivitet, att hans komik ofta blev ansträngd och banal. Utom en mängd komiska soldathistorier skrev han ytterligare Geheimnisse einer kleinen Stadt (1863; 2:a upplagan 1880), Ein gutmüthiger Mefisto (1868; 2:a upplagan 1882), Der rasende Roland (1887) med mera.

Källor

Noter 

Födda 1824
Avlidna 1889

Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Humorister
Män
Vemdalens församling

Vemdalens församling var en församling i Härnösands stift och i Härjedalens kommun i Jämtlands län. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.
 
Församlingskyrka var Vemdalens kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades senast omkring 1550 genom utbrytning ur Hede församling.

Församlingen var till 1 maj 1925 annexförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen och  Tännäs som från 1751 också omfattade Storsjö församling och från 1757 Ljusnedals församling och från 1768 Hede lappförsamling. Från 1 maj 1925 till 2010 var församlingen annexförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen och Storsjö. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.

Se även
Vemdalens socken

Källor 

Indelningar i Härjedalens kommun
Historiska församlingar i Härnösands stift
Hede församling, Härnösands stift

Hede församling var en församling i Härnösands stift och i Härjedalens kommun i Jämtlands län. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.
 
Församlingskyrka var Hede kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades omkring 1400 genom utbrytning ur Svegs församling. Ur församlingen utbröts senast omkring 1550 Tännäs församling och Vemdalens församling och 1751 Storsjö församling.

Församlingen var tidigt annexförsamling i pastoratet Sveg, Hede och Lillhärdal som också från 1466 omfattade Överhogdal för att därefter från åtminstone omkring 1550 till 1 maj 1925 vara moderförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen, Tännäs som från 1751 också omfattade Storsjö församling och från 1757 Ljusnedals församling och från 1768 Hede lappförsamling. Från 1 maj 1925 till 2010 moderförsamling i pastoratet Hede, Vemdalen och Storsjö. Församlingen uppgick 2010 i Hedebygdens församling.

Se även
Hede socken

Källor 

Indelningar i Härjedalens kommun
Historiska församlingar i Härnösands stift
Burns (efternamn)

Burns är ett engelskt/gaeliskt efternamn.

Personer med efternamnet Burns
 Bob Burns
 Brent Burns
 Brooke Burns
 Conrad Burns
 Edward Burns
 George Burns
 Gilbert Burns
 Heather Burns
 Jack Burns
 John Burns
 John A. Burns
 Joseph Burns
 Ken Burns
 Lauren Burns
 Lindsay Burns
 Lucy Burns
 Marc Burns
 Megan Burns
 Mike Burns
 Montgomery Burns
 Nathan Burns
 Pat Burns
 Pete Burns
 Regan Burns
 Richard Burns
 Robert Burns
 Robin Burns
 Simon Burns
 Tommy Burns
 Ursula M. Burns
 W. Haydon Burns
 Wilfred Burns

Skotska efternamn
Johann Christoph Pepusch

Johann Christoph (eller John Christopher) Pepusch, född 1667 i Berlin, död den 20 juli 1752 i London, var en tysk-engelsk musiker, tonsättare och teaterledare.

Biografi
Pepusch gjorde grundliga musikstudier och utvandrade 1700 till London, där han sedan innehade olika anställningar vid teaterkapell och som organist. Han stiftade 1710 den länge verksamma Academy of ancient music, komponerade åtskillig kyrko- och instrumentalmusik med mera samt gjorde mycken lycka med sin folkliga musik till Gays ryktbara sångspel The beggar's opera (1727), som är förebild till Tolvskillingsoperan . Pepusch skrev en Treatise on harmony (1731).

Källor 
 

Födda 1667
Avlidna 1752

Tyska klassiska kompositörer
Kyrkomusikkompositörer
Tyska operatonsättare
Tyska organister
Män
Personer från Berlin
Tyska musiker under 1600-talet
Tyska musiker under 1700-talet
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Oxfords universitet
Stenstorps pastorat

Stenstorps pastorat är ett pastorat i Falköpings och Hökensås kontrakt (före 2017 Falköpings kontrakt) i Skara stift i Svenska kyrkan.

I pastoratet ingår sedan 2010 
 Stenstorps församling
 Hornborga församling
 Dala-Borgunda-Högstena församling
 Gudhems församling

vilka också ingick till 2014 i Stenstorps kyrkliga samfällighet.

Dess pastoratskod är 030504.

Referenser

Externa länkar 
 Stenstorps kyrkliga samfällighets webbplats

Indelningar i Falköpings kommun
Pastorat i Skara stift
Hans Karl von Winterfeldt

Hans Karl von Winterfeldt, född den 4 april 1707 i Vanselow, Vorpommern, död den 8 september 1757 i Görlitz, var en preussisk militär.

von Winterfeldt trädde 1720 i preussisk tjänst och vann stor ynnest hos Fredrik Vilhelm I och sedermera hos Fredrik II, tillsammans med vilken han deltagit i Polska tronföljdskriget. Detta förtroende motsvarade han genom väl utförda diplomatiska uppdrag (1740 i Sankt Petersburg, 1755 i Hannover), genom självständiga bedrifter i fält och genom sin verksamhet som på kungens vägnar anställd hos andra befälhavare. År 1756 utnämndes han till generallöjtnant. 

von Winterfeldt biträdde kungen särskilt vid förberedelserna till Sjuåriga kriget (1756), då han under en resa till Karlsbad bland annat hade till uppgift att studera österrikiska militära förhållanden. Överfallen av överlägsna österrikiska stridskrafter under Nádasdy, sårades von Winterfeldt till döds vid Moys, nära Görlitz. År 1862 restes på Wilhelmsplatz i Berlin von Winterfeldts bronsstaty.

Källor 

 

Födda 1707
Avlidna 1757

Preussiska generaler
Preussiska diplomater
Män
Tamding Tsering

Tamding Tsering, född 1 januari 1975, är en tibetansk fotbollsspelare.

Källor 
 Spelarprofil - Tamding Tsering

Tibetanska fotbollsspelare
Födda 1975
Män
Levande personer
WP:Projekt Kina
Personer i Tibet under 2000-talet
Personer i Tibet under 1900-talet
Töst!

Töst! är ett musikalbum av Harv, utgivet 2002 av Drone Music. De flesta låtarna kommer ifrån teaterföreställningar som Magnus Stinnerbom varit med och komponerat musik till. Bland annat "Peer Reel" och "Dåren" komponerades till en uppsättning av Peer Gynt (2001) på Rogaland teater i Stavanger och "Marianne Sinclaire", "Kavaljershalling" och "Tärningspolska" är ifrån en uppsättning av Gösta Berlings saga (2001) på Västanå teater i Sunne.

Låtlista
Alla låtar är komponerade av Magnus Stinnerbom om inget annat anges.
"Töst" – 4:01
"Ånonschottis" (Trad. polka efter Tor Homleid från Drangedal) – 3:48
"Peer Reel" – 3:25
"Hålihövve" (Trad. reinländer efter Marius Nytröen) – 2:46
"Marianne Sinclaire" – 4:26
"Saivo" – 4:45
"Kavaljershalling" – 3:51
"Sviten" (Trad. skorsk efter Aage Hjellen / Skjerkholtrilen efter Sigurd Fjellstad) – 5:13
"Dåren" – 3:35
"Tärningspolska" – 2:52
"Kejsarn" – 6:21
Total tid: 43:03

Alla låtar är arrangerade av Harv.

Medverkande
Harv:
Daniel-Sandén Warg — hurvfiol, fiol, moraharpa
Magnus Stinnerbom — harvfiol, viola
Peter Ståhlgren — gitarr
Christian Svensson — slagverk
Gäster:
Sebastian Dubé — kontrabas (2, 5, 8)
Ale Möller — skalmeja (9), munspel (10)
Lasse Englund — omnichord (6, 8, 11), e-bow (6, 11)

Musikalbum 2002
Svenska folkmusikalbum
Album utgivna på Drone Music
End of Work

The End of Work: The Decline of the Global Labor Force and the Dawn of the Post-Market (svensk titel: Arbetets undergång: nedgången av den globala arbetskraften och gryningen för eftermarknadstiden.) är en bok av Jeremy Rifkin i vilken han förutspår att automatisering och digitalisering kommer att leda till allt färre betalda jobb. En teori som han dock fått kritik för, inte minst av debattörer som sätter stor tilltro till marknadens och kapitalismens dynamik.

Teorin 
Jeremy Rifkin beskrev i sin bok tre arbetsepoker, först jordbruksepoken, därefter industriepoken och slutligen tjänstesamhällesepoken. Under lång tid arbetade människor främst i jordbruket men från den industriella revolutionen och framåt har antalet "jobb" i den sektorn stadigt minskat, på grund av all teknik med mera. Under en period ökade industrijobben istället kraftigt, men även där tog maskinerna gradvis över så att sektorn idag inte anställer mer än en bråkdel av arbetskraften. Under efterkrigstiden har tjänstesektorn istället svällt, så att folk kunnat få arbete där istället. Men redan på 1970-talet började, enligt Rifkin, även denna sektors tillväxt att avstanna, och effektiviseringar har medfört att antalet arbetstillfällen även där minskar. Rifkin ser ett globalt problem i detta, om målet är så kallad full sysselsättning, eftersom han varken ser en återgång till jordbruk som ett realistiskt scenario eller att någon annan ny stor samhällssektor skall kunna uppstå. Han förutspår, mot bakgrund av detta, inte miljontals arbetslösa globalt, utan miljarder.

Litteratur som diskuterar "arbetets död" 
 Arbetssamhället - Hur arbetet överlevde teknologin, Roland Paulsen (2010)
 Arbetets död och medborgarlön, Lars Ekstrand

Källor

Externa länkar
 Jeremy Rifkin: The Foundation of Economic Trends: Books: The End of Work
 The End of Work or the Renaissance of Slavery? A Critique of Rifkin and Negri
 What's Wrong with This Picture? A critique of Jeremy Rifikin's book The End of Work by Bob Black

Facklitteratur 1995
Nationalekonomisk litteratur
Sociologisk litteratur
Engelskspråkig facklitteratur
Arbetsmarknad
Arbetslöshet
Statsvetenskap
Peter Spiring

Peter Spiring (även Pieter Spiering och Pieter Spierinck), född 1595, död 19 februari 1652 i London, var en holländsk finansman, konsthandlare och diplomat i svensk tjänst. Spiring var en av delägarna i Nya Sverigekompaniet vilket grundade den svenska kolonin Nya Sverige 1638 och Spiring blev senare adlad i Sverige.

Biografi

Peter Spiring var andre son till flamländske gobelängvävaren Francois Spierinck och dennes hustru Oncommera Menninck. Peter föddes troligen i Delft och följde sedan till en början faderns yrkesspår.

I början på 1620-talet kom Spiring under en affärsresa till Sverige i kontakt med Axel Oxenstierna och var åren 1627–1631 generaltullförvaltare (licent) över områdena i svenska Preussen. Därefter var Spiring åren 1632–1634 Oxenstiernas finansråd i Sydtyskland.

1636 blev Spiring den svenske representanten i Republiken Förenade Nederländerna och flyttade en kort tid till Haag. Han återvände senare samma år till Sverige och blev nu finansråd under Oxenstierna. Spiring gifte sig i mars 1636 med Johanna Dorothea Daurées. Den 5 oktober adlas Spiring av drottning Kristina till Silfvercrona, samma år erhåller han också gården Norsholms herrgård i förläning.

1637 inrättades "Nya Sverigekompaniet" och som kompaniets representant skötte Spiring alla kontakter med holländarna och fanns alltid på plats när de svenska fartygen anlöpte Holland på väg till eller ifrån Nya Sverige. Senare återvände Spiring till Holland som svensk sändebud och även som resident i Generalstaterna, samma år anställde Spiring en ung Simon Helmfelt som kanslist. Spiring stannade i Haag till 1649.

1638 ärvde Spiring en konstsamling som bl.a. innehöll verk av Gerrit Dou och blev sedan dennes  mecenat. Senare målade Dou porträtt av både Spiring och dennes hustru och senare gjorde franske konstnären François Dieussart även marmorbyster av paret.

I december 1651 avreste Spiring till England för att framföra drottning Kristinas formella erkännande av Commonwealth of England under Oliver Cromwells styre. I England drabbades Spiring av sjukdom och avlider den 19 februari 1652 i London.

Efter Spirings död övergick Norsholms herrgård till styvsonen Johan Philip Silfvercrona.

Referenser

Externa länkar
 Om Peter Spiring
Bild på paret Spirings marmorbyster, Rijksmuseum, Amsterdam

Vidare läsning 
 

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Sveriges ambassadörer
Personer i Nya Sverige
Födda 1595
Avlidna 1652
Män
Erik Lamm (bankman)

Erik Lamm, född 30 maj 1890 i Mosaiska församlingen, Stockholm, död 27 september 1934 i Oscars församling, Stockholm , var en svensk bankman.

Erik Lamm var bror till Martin Lamm. Efter anställningar vid olika internationella banker, däribland L.J. Hambro & Son i London 1910-14, knöts Lamm till Stockholms handelsbank, som sedermera övergick till Svenska handelsbanken. År 1921 blev han direktör där. När en vice riksbankschefspost inrättades 1933 blev Lamm dess första innehavare.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok 16. Malmö 1933

Noter 

Personer inom svenskt bankväsen
Födda 1890
Avlidna 1934
Män
Axel Lagerwall

Axel Julius Lagerwall, född 2 augusti 1870 i Stockholm, död 21 juli 1920 i Göteborg, var en svensk filosof och skolman.

Biografi
Lagerwall blev filosofie doktor i Göteborg 1904, rektor vid Lysekils samskola 1905 och Göteborgs stads folkskolinspektör 1913. Som filosof var han lärjunge till Erik Olof Burman, Vitalis Norström och Heinrich Rickert. 

Lagerwall grundade sin syn på en fichteansk värdefilosofi. Som pedagog var han inriktad på Georg Kerschensteiners arbetsskoleprogram, som han tillämpade på ett stälvständigt vis vid Göteborgs högre folkskolor och yrkesinriktade fortsättningsskolor.

Lagerwall är begravd på Östra kyrkogården, Göteborg.

Bibliografi

Källor 
 Svensk uppslagsbok 16. Malmö 1933

Noter

Vidare läsning

 

Svenska filosofer under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Födda 1870
Avlidna 1920
Män
Svensk uppslagsbok
Forskare från Stockholm
Jean-Baptiste Kléber

Jean-Baptiste Kléber, född 9 mars 1753 i Strasbourg, död 14 juni 1800 i Kairo i Egypten, var en fransk general under franska revolutionskrigen.

Tidig karriär, Vendée och Rhen

Klébers far var murare i Strasbourg, och Kléber ägnade sig först åt byggnadskonsten och begav sig 1768 till Paris, men ingick 1770 på några bayerska officerares uppmaning vid militärskolan i München. Kléber blev officer i österrikisk tjänst 1776, men tog på grund av de dåliga utsikterna avsked 1783 och återvände till Alsace för att åter ägna sig åt byggnadskonsten.

Efter franska revolutionens utbrott inträdde han 1792 som volontär vid ett regemente och blev redan 1793 brigadgeneral och 1794 divisionsgeneral. Såväl i Vendée som vid Rhen stred han med utmärkelse och förde flera gånger självständigt befäl, men lämnade krigstjänsten i början av 1797 och levde sedermera i Paris, till dess Napoleon Bonaparte kallade honom att delta i expeditionen till Egypten.

Expeditionen till Egypten

Han sårades vid intagandet av Alexandria 3 juli 1798, blev guvernör i staden och deltog följande år i fälttåget till Syrien, under vilket han vann flera segrar och skyddade belägringen av S:t Jean d'Acre. Då Bonaparte lämnade Egypten övertog Kléber 22 augusti 1799 befälet under högst svåra omständigheter. För att rädda armén slöt han 24 januari 1800 fördraget i El-Arisch. Sedermera lyckades han vinna Murad bej på sin sida, slog turkarna grundligt vid Heliopolis 20 mars, kuvade upproret i Kairo och blev åter herre i Egypten, för vars ombildning han välvde stora planer, då han föll för mördarhand 14 juni 1800. Efter hans död var det slut med fransmännens välde i Egypten.

Kléber var en av revolutionens betydelsefullaste personligheter. Storväxt och vördnadsbjudande var han född soldat, en avhållen förman, en oöverträffad truppförare, en "l'homme du moment", "mannen för dagen", som Napoleon brukade kalla honom. I Strasbourg restes hans staty 1840.

Referenser

Externa länkar

Franska generaler
Personer under franska revolutionen
Personer som blivit mördade i Egypten
Födda 1753
Avlidna 1800
Män
Personer från Strasbourg
Namn ingraverat på Triumfbågen