kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Shannaras druid

Shannaras druid, fantasyroman från 1991 författad av Terry Brooks. Översatt till svenska av Birgitta Gahrton. Andra delen av fyra i serien Arvet från Shannara.

Handling

Walker Boh måste hitta den svarta alvstenen för att återupprätta druidernas högsäte Paranor. I sin jakt på den magiska stenen blir han dock dödligt förgiftad, av ett gift som hotar att förstena hela honom. När hans mentor Cogline hittar honom är hela Walkers arm redan utom räddning. Det visar sig att den enda som kan rädda Walker Boh är kungen av Silverflodens dotter Liv. Liv är ett magiskt väsen som trollbinder alla hon talar med och kan få död mark att grönska bara genom beröring. Hon är i sin tur ute på ett eget uppdrag i vilket hon behöver Walkers hjälp. Med sig har hon också lönnmördaren Pe Ell och den unge Morgan Leah. Tillsammans ger de sig ut för att döda den galna bergkungen Uhl Belk. Som håller hus uppe vid Tiderace. Vilket passar Walker Boh bra eftersom han misstänker att det är bergkungen som stulit den svara alvstenen.

Amerikansk fantasylitteratur
Skönlitteratur 1991
Norra alliansen

Norra alliansen eller Nordalliansen, egentligen Förenade islamska fronten för Afghanistans frälsning (persiska: جبهه متحد اسلامی ملی برای نجات افقانستان, Jabha-yi Muttahid-i Islami-yi Milli bara-yi Nijat-i Afghanistan), var en motståndsgrupp som kämpade mot talibanerna i Afghanistan under 1990-talet. Norra alliansen var ett namn som främst användes i västerländska medier under konflikten, eftersom de utgick från norra Afghanistan.

De flesta av norra alliansens soldater var före detta mujaheddinkrigare som kämpade mot Sovjetunionen under afghansk-sovjetiska kriget 1979 - 1989. De leddes av Ahmed Shah Massoud innan han blev mördad av al-Qaidaagenter 2001. När USA invaderade Afghanistan i oktober 2001 blev den norra alliansen en viktig allierad. När talibanerna förlorade kriget blev många motståndsmän soldater i den nya afghanska armén.

Medlemsorganisationer 

Norra alliansen var en paraplyorganisation, bestående av fem olika grupper:

 Harakat-e Islami-yi Afghanistan(Afghanistans shiamuslimska rörelse) ledd av Said Mohammad Ali Jawid.
    
 Jamiat-I Islami-yi Afghanistan (Afghanistans islamska parti) ledd av Burhanuddin Rabbani. 

 Ittihad-I Islami Bara-yi Azadi (Islamska förbundet för Afghanistans befrielse) ledd av Abdul Rasul Sayyaf.

 Hizb-I Wahdat-I Islami-yi Afghanistan (Afghanistans islamska enighetsparti) med iranskt stöd.

 Junbish-I Milli-yi Afghanistan (Afghanistans nationella islamiströrelse) ledd av Abdul Rashid Dostum.

Källor

Afghanistan under 1990-talet
Afghanistan under 2000-talet (decennium)
Afghanistans militärhistoria
Shannaras alvdrottning

Shannaras alvdrottning, fantasyroman från 1992 författad av Terry Brooks och översatt till svenska av Birgitta Gahrton. Tredje delen av fyra i serien Arvet från Shannara.

Handling
Wren Ohmsford har tillsammans med sin lärare och vän Garth letat överallt i de fyra länderna efter de försvunna alverna, utan att hitta någonting. Tack vare en ledtråd från en sierska lyckas de dock få tag i Tiger Ty. Han är vingryttare som tar sig fram på en gigantisk tränad fågel Rock och vet att alverna flytt till ön Morrowindl ute i havet (Blue Dived). Alvernas ö har dessvärre blivit attackerad av demoner och består av en väldigt ogenomtränglig djungel. Wren bestämmer sig trots det för att göra ett försök att finna alverna och på så sätt kanske även få veta mer om sina döda föräldrar. Hon lär sig även en mardrömslik hemlighet om sitt eget folkslag dvs alverna och de onda skuggornerna.

Amerikansk fantasylitteratur
Skönlitteratur 1992
Kervo stadsbana

Kervo stadsbana är en del av det finländska järnvägsnätet och följer parallellt med Helsingfors-Riihimäki-banan längs sträckan Helsingfors-Kervo. Stadsbanan används för huvudstadsregionens närtrafik och utgör i praktiken spår 3 och 4 av Helsingfors-Riihimäki-banan.

Källor

Järnvägslinjer i Finland
Kollektivtrafik i Finland
Nyland
Pierre Etchebaster

Pierre Etchebaster, född 8 december 1893, St. Jean de Luz, Frankrike, död 24 mars 1980, var en fransk högerhänt real tennis-spelare. Han anses vara den främste utövaren genom tiderna av racketsporten real tennis  (också kallad court tennis eller jeu de paume), som är det moderna tennisspelets förebild.

Etchebaster upptogs 1978 i International Tennis Hall of Fame.

Etchebaster tjänstgjorde i den franska armén under det första världskriget. Han återvände därefter till sin baskiska hemby och blev snart fransk mästare i olika racketsporter, däribland baskisk pelota.  

År 1922 började Etchebaster spela real tennis, en mycket gammal form av inomhustennis som förde en relativt undanskymd tillvaro i skuggan av modern tennis och golf. År 1927 hade han utvecklat sitt spel i så hög grad att han fick möjlighet att utmana världsmästaren Fred Covey vid Prince Club i London. Etchebaster förlorade mötet med 5-7 i set. Han återvände till London redan året därpå, 1928, och besegrade då Covey med 7-5 i set. Han förblev sedan obesegrad världsmästare i real tennis fram till 1954, det vill säga under 26 år, då han drog sig tillbaka efter att ha försvarat sin titel vid 7 utmanarmöten. Senare har hans rekord om 7 utmanarmöten slagits av Robert Fahey, som 2006 som världsmästare försvarat sin titel 8 gånger.     

År 1930 emigrerade Etchebaster till New York där han spelade real tennis vid the Racquet and Tennis Club som professionell spelare och tränare.

Referenser

Källor
Engelska Wikipedia
Bud Collins, Tennis encyklopedia, 1998, eds. Bud Collins and Zander Hollander. Visible Ink Press ().

Franska tennisspelare
Födda 1893
Avlidna 1980
Män
Riddare av Hederslegionen
Sköldviksbanan

|}
|}
Sköldviksbanan är en del av det finländska järnvägsnätet, vilken går från Kervo järnvägsstation till Sköldviksstationen i Borgå. Bansträckningens längd är 27,5 kilometer. Den är enkelspårig, elektrifierad och utrustad med automatisk övervakning. 

Från Olli går den icke elektrifierade Borgåbanan till Borgå gamla järnvägsstation. Den trafikeras av museitåg, framför allt i Borgå museijärnvägs regi.

Bansträckningen i övrigt trafikeras främst av olje- och kemikalietåg. De främsta brukarna är de oljeraffinaderier och oljehamnen, som finns i Sköldvik.

Järnvägslinjer i Finland
Järnvägslinjer öppnade 1972
Transport i Nyland
Kalmartravet

Kalmartravet är en travbana som är belägen strax utanför Kalmar i Kalmar län och invigdes den 4 juli 1965.

Höjdpunkten för banan är folkfesten kring midsommarafton då banan arrangerar tävlingar på midsommardagen. Bland annat körs loppen Kalmarsundspokalen och Kalmarsundsstayern och V75 avgörs på travbanan. Flera gånger under året arrangeras även så kallade lunchtrav med V4 och kvällstrav med V5 eller V64 och även V65 på banan, de senare oftast på fredagskvällar. Kalmar har ett relativt långt upplopp, 207 meter vilket är det tredje längsta i Sverige efter travbanorna Axevalla 220 meter och sedan Östersund 218 meter.

Kända profiler 
Bland hästar som har Kalmartravet som hemmabana märks bland andra Important, Brave Sand, Skogans Joker, Harpers Joker och Viola Silas. Banans meste kuskchampion är Tommy Zackrisson. Han har vunnit banans kuskchampionat på Kalmartravet 20 gånger (åren 1971–1976, 1978–1979, 1981, 1989, 1992–1998, 2000, 2004, 2006). Även de senaste årens champion Fredrik Persson är en profil och tränare på travbanan och som även regelbundet tävlar på både V86 och V75 med framgång. Hans hittills mest kända hästar är Viola Silas, Monark Newmen och Ultra Bright.

Referenser

Externa länkar  
 
 Info på Svensk Travsports Hemsida

Travbanor i Sverige
Sportanläggningar i Kalmar kommun
Sportanläggningar invigda 1965
1965 i Sverige
Mario Aerts

Mario Aerts, född 31 december 1974 i Herentals, Belgien, är en professionell tävlingscyklist som sedan 2005 cyklar för Davitamon-Lotto. Hans professionella bana startade 1996 och Aerts har sedan dess hunnit med fyra olika stall, Vlaanderen, Lotto, T-Mobile Team och Davitamon-Lotto.

Mario Aerts har inte vunnit någon cykeltävling sedan La Flèche Wallonne 2002, där han vann med tre sekunder framför Unai Etxebarria och sex sekunder framför den italienska klassikerspecialisten Michele Bartoli.

Under sin karriär har han också vunnit Grand Prix d'Isbergues 1996 och Circuit Franco-Belge 1997. Under säsongen 2001 vann han Giro della Provincia di Lucca.

Under säsongen 2007 deltog Aerts i alla de tre stora etapploppen, med andra ord Tour de France, Giro d'Italia och Vuelta a Espana, och slutförde alla tre. Han blev därmed den 25:e cyklisten i historien att klara av det.

Mario Aerts slutade åtta i linjeloppet under de Olympiska sommarspelen 2008. Tidigare under säsongen cyklade han Tour de France 2008 och slutade där på 31:a plats.

Meriter
1994
 6:a, etapp, Tour de la Région Wallonne

1996
 Grand Prix d'Isbergues

1997
 Circuit Franco-Belge

1999
 3:a, La Flèche Wallonne

2001
 Giro della Provincia di Lucca

2002
 La Flèche Wallonne

Stall 
 Vlaanderen 1996–1997
 Lotto 1998–2002
 T-Mobile Team 2003–2004
 Davitamon-Lotto 2005–2011

Externa länkar
Officiell webbplats
Mario Aerts cyclingarchives.com

Födda 1974
Belgiska tävlingscyklister
Män
Levande personer
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Belgien
Personer från Antwerpen (provins)
Belgiska idrottare under 1900-talet
Belgiska idrottare under 2000-talet
Borgåbanan

|}
|}

Borgåbanan är en tidigare järnväg i Finland mellan Kervo och Borgå, numera museijärnväg mellan Olli och Borgå centrum. Museijärnvägen är 17,2 kilometer lång, enkelspårig och oelektrifierad. På banan körs museitrafik framför allt av föreningen Borgå museijärnväg med rälsbusståg.

Historik 
Borgåbanan öppnades 1874 som en privatbana på 33 km mellan Kervo och Borgå. Efter konkurs 1878 sköttes trafikeringen av konkursboet under ytterligare nio år. Borgå Järnvägsaktiebolag grundades av privatpersoner som köpte banan på auktionen 1887. En förlängning av banan från Borgå mot Lahtis planerades på 1870-talet och på 1890-talet. Planerna realiserades aldrig, utan istället öppnades den smalspåriga Lovisabanan för export av trävaror från trakterna kring Päijänne. 

Staten köpte banan år 1917, varefter den blev en del av Statsjärnvägarnas järnvägsnät. År 1971 öppnades en gren för godstrafik från Olli till industriområdet och oljehamnen i Sköldvik. Den nya Sköldviksbanan, som inkluderade Borgåbanans sträcka Kervo-Olli, elektrifierades i hela sin sträckning mellan Kervo och Sköldvik..

Den reguljära persontrafiken på Borgåbanan upphörde 1981 och godstrafiken lades ned 1990. Banans spår från Borgå station till Borgå centrum revs 2006.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 

 Webbplats för Borgå Museijärnväg rf.

Järnvägslinjer i Finland
Järnvägslinjer öppnade 1874
Transport i Nyland
Love Songs

Love Songs kan syfta på:

 Love Songs (musikalbum av Michael Jackson) – ett musikalbum av Michael Jackson från 2002
 Love Songs (musikalbum av Air Supply)
 Love Songs (musikalbum av The Beatles) – ett samlingsalbum med kärlekslåtar av The Beatles från 1977
 Love Songs (musikalbum av Simons)
 Love Songs (musikalbum av Elton John) – ett samlingsalbum av Elton John från 1995
 Love Songs (musikalbum av Destiny's Child) – ett musikalbum av Destiny's Child från 2013
 Love Songs (musikalbum av Ayumi Hamasaki) – ett musikalbum av Ayumi Hamasaki från  2011
 Love Songs (musikalbum av Loverboy) – ett musikalbum av Loverboy från 2003
Frökinds landskommun

Frökinds landskommun var en kommun i Skaraborgs län under åren 1952-1973.

Administrativ historik
Kommunen bildades vid den kommunreformen 1952, genom att de fyra landskommunerna i Frökinds härad (Brismene, Börstigs, Kinneveds och Vårkumla landskommuner), samt Luttra landskommun i Vartofta härad lades samman.

År 1971 infördes enhetlig kommuntyp och landskommunen ombildades därmed till Frökinds kommun som tre år senare upphörde då den införlivades med Falköpings kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen församlingarna Brismene, Börstig, Kinneved, Luttra och Vårkumla.

Geografi
Frökinds landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 129,94 km², varav 129,85 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 26,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1970

Källor

Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Indelningar i Falköpings kommun
Svenskt porträttgalleri

Svenskt porträttgalleri är ett biografiskt uppslagsverk i 26 "avdelningar" i 48 band (av författaren kallade häften), som utkom 1895–1913.

Bakgrund
Initiativet till utgivningen togs 1895 av bokförläggaren Hasse W. Tullberg och den ombesörjdes av läroverksadjunkten vid Norra Real i Stockholm, Albin Hildebrand. De olika delarna utgavs av särskilda redaktörer med specialkunskaper på det fält varom bandet handlade, Hildebrand själv redigerade de delar som berörde prästerskapet, ingenjörerna och riksdagsmännen samt generalregistret. Bokverket innehåller porträtt och biografiska data över cirka 20.600 svenska "män och kvinnor vilka under närvarande tid verka på det svenska samhällslivets alla viktigare områden och som den stora allmänheten på grund av denna deras verksamhet har intresse att lära känna". De i bokverket lämnade uppgifterna anses vara mycket noggranna och pålitliga.  År 1913 sammanställde Hildebrand ett generalregister omfattande 849 sidor, där kompletterande data lämnas om samtliga omnämnda personer. Samtidigt utgavs samtliga häften än en gång, nu samlade i 17 band, inklusive generalregistret. Denna senare versions första och sjuttonde band finns digitalt återgivna på Projekt Runeberg.

Banden utgavs häftade eller som gröna klotband, präglade och med guldtext. Priset baserades på 1½ öre per porträtt, klotbandet kostade 1:75 kronor extra. Dessutom kunde de specialbeställas i halvfranskt band eller chagrin band mot extra kostnad på 2:00 respektive 4:25 kronor.

Innehållsöversikt

Referenser

Externa länkar

 Svenskt porträttgalleri på Projekt Runeberg

Genealogi i Sverige
Svenska uppslagsverk
Lahtis direktbana

Lahtis direktbana är en del av det finländska järnvägsnätet och går från Kervo till Lahtis, till stor del parallellt med motorvägen Riksväg 4/E75. Bansträckningen öppnades den 3 september 2006. Pendolinotåg når 220 km/h på banan. Det är den högsta hastighet som man kör i normal drift i Norden. Banans kurvradier är dock valda för att klara en hastighet på 300 km/h i framtiden.

På banan går långväga motorvagnståg av typen Pendolino i 220 km/h. Dessa går Helsingfors-Imatra-Joensuu och Helsingfors-Kajana-Uleåborg, samt regionaltåg av typen Sm4 inom ramen för Helsingfors närtåg. Innan februari 2022 gick även internationella snabbtåg Helsingfors-Sankt Petersburg under varumärket Allegro, men dessa korsar inte längre gränsen som sanktionsåtgärd.

Stationer

Referenser

Järnvägslinjer i Finland
Järnvägslinjer öppnade 2006
Kervo
Lahtis
Mäntsälä
Träskända
Jens Christian Hauge

Jens Christian Hauge, född 15 maj 1915 i Aker, Akershus fylke, död 30 oktober 2006 i Oslo, var en norsk motståndskämpe och politiker (Arbeiderpartiet). Han var bland annat ledare för den hemliga militära organisationen Milorg under andra världskriget.

Hauge var utbildad jurist. Hauge anslöt sig till motståndsrörelsen 1941, året efter Nazitysklands ockupation av Norge. Efter segern 1945 blev han vid 30 års ålder Norges genom tiderna yngste försvarsminister, en post han innehade fram till 1952 i regeringarna Gerhardsen respektive Torp. Som försvarsminister förespråkade han bland annat norskt medlemskapet i NATO.

Hauge var en mycket respekterad person i Norge, inte minst tack vare sin hjältestatus från krigsåren. Hans inflytande och arbete sträckte sig också utanför den rent politiska sfären. Han var exempelvis en av de drivande krafterna bakom skapandet av både Statoil och SAS. Han var styrelseordförande i Statoil 1972-74 och tillhörde SAS ledning 1962-83.

År 1995 tilldelades Hauge Norges högsta civila utmärkelse, Medaljen for borgerdåd i guld.

Källor
http://snl.no/Jens_Christian_Hauge , cc-by-sa
http://snl.no/.nbl_biografi/Jens_Chr_Hauge/utdypning

Noter

Födda 1915
Avlidna 2006
Män
Norges försvarsministrar
Norges justitieministrar
Norska politiker
Marshall W. Nirenberg

Marshall W. Nirenberg, född 10 april 1927 i New York i New York, död där 15 januari 2010, var en amerikansk biokemist, genetiker och nobelpristagare.

Biografi
Nirenberg var son till Minerva (Bykowsky) och Harry Edward Nirenberg. Han utvecklade reumatisk feber som pojke, varför familjen flyttade till Orlando, Florida för att dra nytta av det subtropiska klimatet. Han utvecklade tidigt ett intresse för biologi. 

År 1948 erhöll  han graden Bachelor of Science, och 1952 en mastergrad i zoologi vid University of Florida i Gainesville. Hans avhandling för mastergraden var en ekologisk och taxonomisk studie av nattsländor (Trichoptera). Han tog sin doktorsexamen i biokemi vid University of Michigan, Ann Arbor 1957. Han arbetade sedan ända till sin död  som forskare och laboratoriechef vid National Institutes of Health i Bethesda, Maryland.

Nirenberg tilldelades år 1968 Nobelpriset i fysiologi eller medicin, tillsammans med Har Gobind Khorana och Robert W. Holley, för upptäckter om den genetiska koden och dess funktion. 

Han tilldelades 1968 Albert Lasker Basic Medical Research Award.

Nirenberg avled 2010 efter en tids sjukdom.

Källor

Referenser

Externa länkar

 

Nobelpristagare i medicin
Amerikanska kemister under 1900-talet
Amerikanska biologer under 1900-talet
Födda 1927
Avlidna 2010
Män
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska biokemister
Amerikanska genetiker
Forskare från New York
Alumner från University of Florida
Alumner från University of Michigan
Nykarlebybanan

Nykarlebybanan var en del av det finländska järnvägsnätet och gick från järnvägsstationen i Kovjoki via Nykarleby stad, till båthamnen vid Andra sjön. 

Längs en del av banan har en 2 km lång museijärnväg byggts. Den kallas Nykarleby Jernväg och har spårvidd 600 mm.

Externa länkar 
 Den nya järnvägen av Erik Birck. 

Järnvägslinjer i Finland
Transport i Nykarleby
Nykarlebys historia
Maksim Anisimaŭ

Maksim Viktaravitj Anisimaŭ (), född 5 april 1983 i Minsk, Vitryska SSR, Sovjetunionen, är en belarusisk backhoppare. Han är 175 centimeter lång och väger 57 kilogram.

Han deltog i de olympiska vinterspelen 2006 i Turin, där han slutade 33:a i normalbacken.

Förutom backhoppning sysslar han även med nordisk kombination, fotboll och skidåkning.

Referenser 

Belarusiska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Vitryssland
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2006
Idrottare från Minsk
Födda 1983
Levande personer
Män
Spirit of Ecstasy

Spirit of Ecstasy är den kylarprydnad  som pryder alla personbilar av märket Rolls-Royce. Det är en liten statyett som har formen av en kvinna som lutar sig framåt med armarna utsträckta bakom och ovanför sig. Böljande tyg löper från hennes armar ner på ryggen och formar vingar. Kylarprydnaden var ursprungligen kallad Spirit of Speed. Spirit of Ecstasy har även smeknamnen Emily, The Flying Lady (den flygande damen) eller Nelly in Her Nighty (Nelly i nattlinnet). 

Spirit of Ecstasy användes första gången den 6 februari 1911 och designades av Charles Sykes och är modellerad efter Eleanor Velasco Thornton. Thornton var sekreterare och älskarinna till John Walter Edward Douglas-Scott-Montagu, som var vän till Sykes och hängiven motorentusiast. Han köpte den första statyetten till sin egen Rolls-Royce. Fram till år 1914 var statyetten silverpläterad, men nu för tiden är den tillverkad av rostfritt stål. Man kan på beställning få den i sterlingsilver eller 24 karats guld.

När BMW 1998 köpte Rolls-Royce så var det uppenbart att originalgjutformen var ganska sliten och att en ny skulle tillverkas. Med modern datorteknik och genom att studera gamla foton på Eleanor Velasco Thornton så har man lyckats att återskapa detaljer som gått förlorade genom förslitning när den gamla gjutformen användes.

På moderna Rolls-Royce fälls statyetten av säkerhetsskäl ner i kylaren antingen genom en knapptryckning på instrumentpanelen eller när man tar ur nyckeln ur tändningslåset.

Källor
Engelska Wikipedia och Rolls-Royce Motor Cars hemsida.

Externa länkar

 Rolls-Royce Motor Cars Limited

Rolls-Royce
Albin Hildebrand

Bror Albin Hildebrand, född 31 maj 1844 i Stockholm, död där 9 december 1917, var en svensk personhistoriker. Han var son till riksantikvarien Bror Emil Hildebrand och Matilda Ekecrantz.

Biografi
Hildebrand blev student vid Uppsala universitet 1863 och avlade teoretisk teologisk examen 1870. Han prästvigdes i Linköping 1871 och var därefter verksam som fängelsepräst och som sjömanspräst i Kiel, Hamburg och Lübeck 1876–1878, som sjukhuspräst vid Maria sjukhus i Stockholm från 1878, och från 1887 till sin död adjunkt vid Högre allmänna realläroverket å Norrmalm i Stockholm.

Hildebrand var huvudredaktör för det omfattande personhistoriska verket Svenskt porträttgalleri som utkom 1896–1913 och medverkade också i boken Svenska läkaresällskapet 1808–1908. Porträtt och biografier (1909) . Som kyrkohistoriker utgav han en hymnologisk undersökning av Svenska kyrkans psalmbokskommittéer och psalmboksförslag under 1800-talet (1884) och en mycket använd Lärobok i kyrkohistorien (1896).

Albin Hildebrand är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar
 

Svenska genealoger
Personhistoriker
Svenska kyrkohistoriker
Hymnologer
Fängelsepräster
Sjukhuspräster
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1800-talet
Svenska präster under 1900-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Präster från Stockholm
Lärare från Stockholm
Alumner från Uppsala universitet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1844
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Uleåborg–Torneå-banan

Uleåborg–Torneå-banan är en del av det finländska järnvägsnätet och går från Uleåborg, norr mot Kemi och Torneå längs kusten. Bansträckningen blev färdig 1903. Den är en fortsättning på Österbottenbanan som hade blivit klar 1886. I Laurila ansluter Uleåborg–Torneå-banan till Laurila–Kelloselkä-banan (mot bland annat Rovaniemi) och i Torneå till Kolaribanan respektive Torneå–Haparanda-banan.

Under sommaren 2021 sa den finska regeringen ja till att finansiera en elektrifering av sträckan mellan Laurila och Torneå. Mot slutet av 2022 är arbetet tänkt att påbörjas, och 2024 är projektet tänkt att vara klart.

Stationer

Källor

Externa länkar

Järnvägslinjer i Finland
Järnvägslinjer öppnade 1903
Vången

Vången är en ort belägen i Alsens socken vid stranden av Alsensjön i Krokoms kommun i västra Jämtland.

Historia 
Vången är en av de två äldsta byarna i Alsens socken och har liksom grannbyn Hov en förkristen historia. I handlingar från 1392 omnämns byn som Wangh. En av Jämtlands mäktigaste fogdar, Lasse Laurentsson (Lasse från Vång), var på 1300-talet bosatt i Vången. 

Genom freden i Brömsebro 1645 blev Vången och övriga Alsen svenskt. I samband med att Karl XI införde indelningsverket och omorganiserade Jämtlands regemente fick Vången ett överstelöjtnantsboställe. I början av 1800-talet flyttades detta till grannbyn Åberg.  

År 1686 besöktes Alsen och Vången för första gången efter Sveriges erövring av Jämtland av en svensk kung, Karl XI. Kung Karl XIV Johan besökte Vången under sin Eriksgata 1835.

Näringsliv 
Vången har präglats av jordbruksnäringen och stora bondgårdar. Under andra hälften av 1800-talet fanns under en kort tid ett av Jämtlands 17 mejerier i Vången. År 1903 startades en hingstuppfödningsanstalt för nordsvenska hästar. I mitten av 1980-talet och fram till mitten av 90-talet utbildade Wången många människor i körning med brukshäst. 1996 ersattes brukshästen av travhästar och utbildningen av Trav och Galoppskolan Wången, vilken sedermera ändrade namn till Travskolan Wången.

Kända personer med anknytning till Vången 
 Haldo Hansson

Källor 
 Alsen - en sockenbok. Alsen, 1982.
 Alsen - Näskott. Sevärt i Krokoms kommun 1. Nälden, 1986.

Se även 
 Wången (skola)

Externa länkar 
Vy från Vången, Bildarkivet Jamtli
Hästar på Vången i början av 1900-talet, Bildarkivet Jamtli

Orter i Krokoms kommun