Myrfåglar

Myrfåglar (Thamnophilidae), är en mycket stor familj av tättingar som återfinns i subtropiska och tropiska Central- och Sydamerika, från Mexiko till Argentina. Det finns mer än 200 arter, uppdelad i cirka 45 släkten och familjen omfattar arter som bär trivialnamnen myrtörnskator, myrfåglar, myrvireor, myrsmygar och  eldögon. De är besläktade med myrtrastar, myrpittor, tapakuler, månbröst, knottfåglar och ugnfåglar.

Myrfåglar är generellt små fåglar med rundade vingar och kraftiga ben. Deras fjäderdräkt består oftast av dovt gråa, vita, bruna och roströda färger, och de uppvisar sexuell dimorfism både vad gäller färger och teckning. Vissa arter varnar rivaler genom att visa upp vita fjäderpartier på ryggen och skuldrorna. Merparten har kraftiga näbbar och de flesta har en nedåtböjd näbbspets.

Flertalet lever i skogsbiotoper, men vissa återfinns i andra biotoper. De lever främst av insekter och andra leddjur, men vissa tar även mindre ryggradsdjur. Flertalet tar sina byten i skogens undervegetation eller något högre upp men ett fåtal födosöker också uppe i trädkronorna eller direkt på marken. Vid födosök bildar många arter blandflockar med andra arter.

Myrfåglar lever i monogama förhållanden, bildar par som varar hela livet och är territoriella. De lägger vanligtvis två ägg i ett bo som antingen är upphängt i grenar eller placeras på en gren, stubbe eller kulle på marken. Båda föräldrarna ruvar äggen och tar hand om och matar ungarna i boet. När ungarna är flygga tar föräldrarna hand om den ena ungen var.

Åtta arter kategoriseras som starkt utrotningshotade på grund av mänsklig påverkan, tre arter akut. De är dock inte utsatta för vare sig burfågelsjakt eller annan typ av jakt. Det huvudsakliga hotet mot arterna utgörs av förlust och fragmentisering av habitatområden, vilket i sin tur bland annat leder till ökad bopredation.

Systematik 
Myrfågelfamiljen Thamnophilidae behandlades tidigare som underfamiljen Thamnophilinae inom den mycket stora familjen Formicariidae, som även omfattade myrtrastar och myrpittor. Då kallades familjen "myrfåglar" och arterna inom Thamnophilinae kallades "egentliga myrfåglar". I denna artikel syftar myrfåglar på familjen Thamnophilidae.

Thamnophilidae urskildes från Formicariidae, som idag endast består av myrtrastar, på grund av upptäckten av skillnader i strukturen på bröstbenet (sternum) och s9yrinx, och på grund av resultaten från Sibley och Ahlquists undersökning av DNA-DNA hybridisering. Myrfåglarna ingår i infraordningen subosciner.

Familjen består av mer än 200 arter, uppdelad i cirka 45 släkten och omfattar arter som bär trivialnamnen myrsmygar, myrvireor, myrfåglar och myrtörnskator vilket refererar till deras storlek – som ökar i denna ordning, men med vissa undantag – och inte till någon morfologisk likhet med vireor, törnskator, och så vidare. Dessa trivialnamn återspeglar heller inte familjens inre systematik. Sentida DNA-studier har kullkastat tidigare teorier om släktskap arterna emellan. Detta har lett till att flera stora släkten, bland annat Myrmeciza, delats upp i ett antal mindre.

Släkten inom familjen

Underfamilj Euchrepomidinae 
 Euchrepomis – fyra arter, tidigare i Terenura
 Myrmornis – en till två arter
 Pygiptila – fläckvingad myrtörnskata
 Thamnistes – två till tre arter

Underfamilj Thamnophilinae: myrtörnskator och närbesläktade arter

Tribus Microrhopiini 
 Microrhopias – fläckvingad myrsmyg
 Neoctantes – helikoniamyrtörnskata
 Clytoctantes – två arter
 Epinecrophylla – 10–11 arter, tidigare i Myrmotherula
 Myrmorchilus – strimryggig myrsmyg
 Aprositornis – yapacanamyrfågel, tidigare i Myrmeciza
 Ammonastes – gråbukig myrfågel, tidigare i Myrmeciza
 Myrmophylax – svartstrupig myrfågel, tidigare i Myrmeciza

Tribus Formicivorini 
 Myrmotherula – 23–25 arter, möjligen parafyletisk
 Terenura – två arter
 Myrmochanes – svartvit myrfågel, troligen del av Myrmotherula
 Formicivora – 10-talet arter
 Stymphalornis – paranámyrsmyg

Tribus Thamnophilini 
 Dichrozona – bandad myrfågel
 Rhopias – stjärnstrupig myrsmyg, tidigare i Myrmotherula
 Isleria – två arter, tidigare i Myrmotherula
 Thamnomanes – fyra arter
 Megastictus – pärlmyrtörnskata
 Herpsilochmus – 17–18 arter
 Dysithamnus – åtta arter 
 Thamnophilus – 31–32 arter
 Sakesphorus – tre till fyra arter
 Biatas – vitskäggig myrtörnskata
 Cymbilaimus – två arter
 Taraba – större myrtörnskata
 Mackenziaena – två arter
 Frederickena – tre arter
 Hypoedaleus – fläckryggig myrtörnskata
 Batara – jättemyrtörnskata
 Xenornis – fläckig myrtörnskata

Tribus Pithyini 
 Pithys – två arter
 Phaenostictus – pärlmyrfågel
 Gymnopithys – tre arter
 Oneillornis – två arter, tidigare i Gymnopithys
 Rhegmatorhina – fem arter
 Phlegopsis – inklusive Skutchia
 Willisornis – två till tre arter
 Drymophila – elva arter
 Hypocnemis – åtta arter
 Sciaphylax – två arter, tidigare i Myrmeciza
 Cercomacroides – sex arter, tidigare i Cercomacra
 Cercomacra – sju arter

Tribus Pyriglenini 
 Myrmoderus – fyra till fem arter
 Hypocnemoides – två arter 
 Hylophylax – tre arter
 Sclateria – silvermyrfågel
 Myrmelastes – åtta arter, tidigare i Myrmeciza och Percnostola
 Poliocrania – en till två arter 
 Ampelornis – gråhuvad myrfågel, tidigare i Myrmeciza
 Sipia – fyra arter, tidigare i Myrmeciza
 Myrmeciza – vitbukig myrfågel
 Myrmoborus – fem arter
 Gymnocichla – blåhuvad myrfågel
 Pyriglena – tre arter
 Rhopornis – rödögd myrfågel
 Percnostola – två arter
 Akletos – två arter, tidigare i Myrmeciza
 Hafferia – tre arter, tidigare i Myrmeciza

Referenser

Noter

Källor 
 Texten är översatt från engelskspråkiga wikipedias artikel [], läst 2009-09-01