kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wenzhou

Wenzhou, tidigare romaniserat Wenchow, är en stad på prefekturnivå i Zhejiang-provinseni östra Kina. Den ligger omkring 270 kilometer söder om provinshuvudstaden Hangzhou vid provinsena södra kust mot Östkinesiska havet. Med sina 643 674 invånare i centralorten vid folkräkningen år 2000 är den provinsens tredje största ort, efter Hangzhou och Ningbo. Med totalt 7,6 miljoner invånare samma år är den dock provinsens folkrikaste stad på prefekturnivå. Storstadsområdet gränsar till Fujianprovinsen i söder.

Historia
Orten öppnades som fördragshamn för utrikeshandel 1877 enligt ett fördrag mellan Kina och Storbritannien.

Religion
På grund av sin stora kristna befolkning (en åttondel av stadens totala befolkning) är orten känd som "Kinas Jerusalem".

Administrativ indelning 
Wenzhous stadsprefektur administrerar tre stadsdistrikt, två städer på häradsnivå samt sex häraden.

Wenzhous tre stadsdistrikt, som täcker stadens huvudsakliga storstadsområde, hade totalt 1 915 548 invånare år 2000, på en yta av 1 188 kvadratkilometer.

Orter 
Staden administrerar inte enbart Wenzhou med närmaste omgivning, utan omfattar även ett antal andra stora och medelstora orter. Centrala Wenzhou är indelad i arton gatuområden (jiedao) med totalt 643 674 invånare år 2000.

Orter med över 100 000 invånare

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juni, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är januari, med  mm nederbörd.

Kända personer från Wenzhou
Sui He (född 1989), fotomodell och skådespelare

Noter 

WP:Projekt Kina
Schindlers ark

Schindlers ark (originaltitel: Schindler's Ark), efter 1993 utgiven med titeln Schindler's list, är en verklighetsbaserad roman från 1982 av den australiske författaren Thomas Keneally. Romanen vann Bookerpriset samma år. Romanen är förlaga till storfilmen Schindler's List (1993).
 
Oskar Schindler var en man som under andra världskriget hjälpte judarna. Han hjälpte dem från att bli förintade genom att låta dem arbeta på hans fabrik.

Efter att filmen hade premiär 1993 ändrades bokens namn till Schindler's List. Med Schindler's List menar man hans lista över judarna som skulle räddas och arbeta på hans fabrik.

Australiska romaner
Skönlitteratur 1982
Förintelsen i skönlitteratur
Böcker som blivit film
Böcker tilldelade Bookerpriset
Långnäbbiga myrpiggsvin

Långnäbbiga myrpiggsvin (Zaglossus) är ett släkte i familjen myrpiggsvin med tre eller fler arter.

Kännetecken 

Dessa myrpiggsvin når en kroppslängd mellan 45 och 70 centimeter och en vikt mellan 5 och 16 kilogram. I motsats till arten kortnäbbat myrpiggsvin är taggarna kortare, glesare och mera gömd i pälsen. Den rörformiga nosen är tydlig längre och mera nedåtböjd än hos kortnäbbat myrpiggsvin. Pälsens färg är brun eller svart. Arterna har fem fingrar och fem tår vid fram respektive bakfötter. Vid de tre mellersta fingrar och tår finns klor. Taggarna kan ha en vit, ljusbrun eller svart färg. Honor utvecklar en tillfällig pung (liknande en marsupium) under parningstiden. Där finns honans spenar.

Utbredning och levnadssätt 

Arterna i släktet är endemiska på Nya Guinea där de främst lever i skogar. De finns även i bergsregioner upp till 4 000 meter över havet. Långnäbbiga myrpiggsvin är aktiva i gryningen och på natten. Utanför parningstiden lever varje individ ensam. Födan utgörs främst av daggmaskar. De äter maskarna med hjälp av sin klibbiga tunga som även har små hullingar. Det är nästan ingenting känt om arternas sätt att fortplanta sig. Det antas att de har samma parningsbeteende som kortnäbbat myrpiggsvin.

Hot 

Deras utbredningsområde minskar allt mer på grund av skogsskövling. Dessutom jagas de för köttets skull som betraktas som välsmakande. Under jakten används speciella hundar som är tränade för att döda myrpiggsvin. IUCN listar alla arter som sårbar eller akut hotade.

Systematik 

Långnäbbiga myrpiggsvin och kortnäbbat myrpiggsvin bildar tillsammans familjen myrpiggsvin som i sin tur tillhör ordningen kloakdjur. Antalet arter i släktet är omstritt. Tidigare räknades ett flertal arter. Sedan sammanfattades alla populationer i arten Zaglossus bruijni. Idag skiljs vanligen mellan tre recenta (levande) arter och två utdöda arter.

 Zaglossus bartoni
 Zaglossus bruijni
 Zaglossus attenboroughi
 † Zaglossus hacketti (i västra Australien, utdöd för cirka 15 000 år sedan, nästan en meter lång, bara ett fåtal benfynd)
 † Zaglossus robustus (i Australien under mellersta miocen (13-14 miljoner år sedan)

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. 6. Auflage. Johns Hopkins University Press, Baltimore, 1999, 
 Tim F. Flannery und Colin P. Groves: A revision of the genus Zaglossus (Monotremata, Tachyglossidae), with description of new species and subspecies. Mammalia 62 (3): 367-396, 1998 (online-version PDF, engelska)

Noter

Externa länkar 

Kloakdjur
Däggdjur i australiska regionen
Fehn

Fehn kommer från nederländskan (Veen) och betyder myr. Fehn betecknar de områden i nordvästra Tyskland och Nederländerna där myrar har torrlagts genom att anlägga kanaler och bryta torv. Myrområden har upparbetats till jordbruksmark och inledningsvis användes torven som bränsle. I Tyskland inleddes arbetet på 1600-talet och pågick ända in på 1900-talet. 

Fehnområdena i Tyskland finns framför allt i Ostfriesland, runt Bremen och i Emsland. Bland de mer kända myrområden som har kultiverats märks Teufelsmoor, Grosses Moor, Papenburg, Boekzetelerfehn, Grossefehn och Wiesmoor.

Se även 
 Myrodling

Våtmarker i Nederländerna
Våtmarker i Tyskland
Handspruta

Handspruta som är en typ av tidig brandspruta kan delas in i flera olika typer eller kategorier

Handtryckspruta är en enkel handpump, som användes vid brandsläckning förr i tiden. Med handtrycksprutan sög man först vatten ur en spann eller liknande och tryckte sedan en vattenstråle mot elden.
Detta gav möjligen en mer riktad vattenmängd mot en yta från ett längre avstånd, än att man kastade en hink med vatten mot elden.
Handspruta kallades också assuransspruta då de var ett krav för brandförsäkring.

Nästa steg i utvecklingen, så placerades handsprutan i en spann,  sk. pytsspruta. De äldsta tillverkades av trä.

De första försöken till enkla handkraftsprutor började tillverkas i Europa under 1500-talet. De krävde fler personer som med sin handkraft pumpade upp vatten till ett fast rör på brandsprutan,  (sk. vändrör) som riktades mot elden. Jan van der Heiden från Holland, brandmästare, uppfinnare och konstnär i Amsterdam tog fram och utvecklade slangen 1672, och därmed föddes (slangsprutan) den "moderna handkraftsprutan". De första slangarna tillverkades av segelduk för att efter några år tillverkas av läder. 
I Sverige kopierades dessa slangsprutor av "Olof Eriksson Thelning" som fick kung Carl XI uppdrag att tillverka sprutorna för försäljning till de större svenska städerna. Han beskrev sin brandspruta i ett tryckt häfte som gavs ut 1682. Denna handkraftspruta pumpades och sköttes av 8-12 man. Tillverkningen var i Stockholm, med fyra anställda. Denna typ av slangspruta kom att dominera utseendet på handkraftsprutor fram till slutet av 1800-talet. Efter denna konstruktion av slangspruta började lokala smeder egen tillverkning av handkraftsprutor.   Från mitten av 1800-talet började en mer industriell tillverkning av handkraftsprutor i Sverige, då oftast som hästdragna handkraftsprutor.

Kärrspruta är en handdriven brandspruta som monterats på en kärra så att den kan dras av några man. För större bränder behövdes också en kedja av folk som langade vatten att fylla på behållaren. Uppskattningsvis nådde vattenstrålen 5-7 meter.

Tillverkare av hästdragna handkraftsprutor
Ekenbergs söner Södertälje
Holmgrens sprutfabrik
Ludwigsbergs verkstad
Viktor Sjöbergs Stockholm

Referenser

Externa länkar 
 Museiverksamheten Räddningstjänsten Syd: Handkraftspruta typ Kärrspruta
 Museiverksamheten Räddningstjänsten Syd: Handkraftspruta att kopplas efter häst

Brandförsvar
Allt ljus på Uppsala

Allt ljus på Uppsala är en konstutställning (”ljusfestival”) som arrangeras i Uppsala i november jämna år sedan 2008.

År 2008 belystes tjugo platser och objekt längs en 4,5 km lång promenadslinga i centrala Uppsala på olika sätt.

Tanken var att uppmuntra promenader även under vinterhalvåret, samt att visa upp en ny energisnål teknik och innovativa sätt att arbeta med ljus. Festivalen arrangerades av Uppsala kommun och Vi i Stan AB/Uppsala City, i samarbete med bland andra Uppsala universitet.

Lista över upplysta platser 2008 
 Strömmar av ljus. Bilder projicerade på årummets vägg ovanför Fyrisån. Vid Fyristorg.
 Ett himmelskt ljus i Skytteanska valvet. Vid Valvgatan.
 Carolina Rediviva. En stor bild projicerad på Carolina Redivivas fasad.
 Vem låter? Ljus och ljud i Engelska parken.
 Frihetens ljus. Ljussättning av monumentet till Martin Luther King på Martin Luther Kings plan.
 Universitetshuset. Fasadbelysning av Universitetshuset i Uppsala.
 Saluhallen i centrum. Ljussättning av saluhallen vid S:t Eriks torg.
 Reflektion vid bryggan. Ljussättning av Fyrisån.
 Trampa för livet och väck naturen. En installation där man kan trampa på ett par pedaler för att få ett träd att lysa upp. Vid Linnéskolan.
 Eddaspången. Interaktiv belysning av Eddaspången.
 Nu blommar det! Ljuskonst i Linnéträdgården.
 Pulserande kunskap. Ljussättning utanför Stadsbiblioteket.
 Det var dans bort i vägen. Ett ”ljudlöst disco” på Klostergatan.
 Urban geometri. Ljussättning av den ”tidstypiska betongklossen” på Kungsgatan 38–40.
 Slowfox i novembernatt. Belysning med projicerade dansstegsinstruktioner samt musik på S:t Persstråket.
 Vinterfontän. En ”artificiell eld” på Vaksala torg.
 Inverterat höstmörker. Belysning av Vaksalaviadukten.
 Stora torget. Ljuspelare med färgade lampor på Stora torget.
 Aqua Vitae. Belysning av Stadsteatern.
 Teknik i ständig rörelse. Belysning av och vid Pumphuset.

Se även 
 Vinterljus, en liknande ljusutställning som sedan år 2005 årligen äger rum i Linköping
 Festival of Lights, ett årligt återkommande arrangemang i Berlin

Referenser

Externa länkar 
 Allt ljus på Uppsala 2012
 Vi i Stan AB/Uppsala City
 
 
 

Kultur i Uppsala kommun
Evenemang i Uppsala
Återkommande evenemang med premiär 2008
Återkommande evenemang i november
Zhoushan

Zhoushan, tidigare känd som Chusan, är en stad på prefekturnivå i provinsen Zhejiang i östra Kina. Den ligger omkring 210 kilometer öster om provinshuvudstaden Hangzhou på Zhoushanöarna utanför provinsens nordöstra kust. 

Centrala Zhoushan, även känd som Dinghai, hade 169 761 invånare vid folkräkningen år 2000, med totalt 1 miljon invånare i hela det område som staden omfattar. Staden är provinsens minsta på prefekturnivå, både till ytan och till invånarantalet.

Historia 
Zhoushan har länge varit en viktig handelsplats i Kinas sjöhandel. Under första opiumkriget (1839-1842) ockuperades ön av amiral Charles Elliot och återlämnades inte förrän 1846, då Qing-regeringen utbetalat krigsskadestånd enligt Freden i Nanking.

Tillsammans med en rad mindre öar i Zhejiang-provinsen kontrollerades Zhoushan fortfarande av nationalisterna efter nederlaget i det kinesiska inbördeskriget 1949. Zhoushan och de andra öarna evakuerades dock under 1950.

Administrativ indelning 
Zhoushans stadsprefektur är indelad i två stadsdistrikt och två häraden.

Zhoushans båda stadsdistrikt hade totalt 715 685 invånare år 2000, på en yta av 1 028 kvadratkilometer.

Orter 
Zhoushans stadsprefektur omfattar inte bara centrala Zhoushan utan även ett antal andra orter. Centrala Zhoushan är indelad i fyra gatuområden (jiedao) som hade totalt 169 761 invånare år 2000. Andra större orter är Shenjiamen (även känd som Putuo) med 146 788 invånare samma år, och Gaoting (71 863 invånare).

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juni, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är januari, med  mm nederbörd.

Noter 

WP:Projekt Kina
Öar i Zhejiang
Szymon Ziółkowski

Szymon Jerzy Ziółkowski, född 1 juli 1976 i Poznań, är en polsk friidrottare som tävlar i släggkastning. 

Ziółkowskis första internationella mästerskapsfinal var finalen vid EM 1998 då han slutade femma med ett kast på 78,16. Hans stora genombrott kom vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney då han kastade 80,02 ett kast som räckte till olympiskt guld i slägga. Han följde upp det med att bli världsmästare vid VM 2001 i Edmonton då han kastade det nya personliga rekordet 83,38. 

EM 2002 blev en besvikelse då han inte lyckades att kvalificera sig till finalomgången. Inte heller vid Olympiska sommarspelen 2004 i Aten lyckades han kvalificera sig till finalen. 

Vid VM 2005 blev han bronsmedaljör efter att ha kastat 79,35. Han deltog vid EM 2006 och slutade där femma med ett kast på 78,97. Vid VM 2007 var han åter i final och slutade då på en sjunde plats. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking där han åter blev sjua med ett kast på 79,22. 

Vid VM 2009 i Berlin var han åter i final och slutade denna gång tvåa efter ett kast på 79,30 meter, slagen endast av Primož Kozmus.

Peronligt rekord 
 Släggkastning - 83,38

Källor
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1976
Polska släggkastare
Olympiska guldmedaljörer 2000
Polska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Världsmästare i släggkastning
Män
Levande personer
Binjiang

Binjiang är ett stadsdistrikt i Hangzhou i Zhejiang-provinsen i östra Kina.

Det är ett av Hangzhous åtta stadsdistrikt och hade 115 887 invånare vid folkräkningen år 2000. Binjiang var år 2000 indelat i tre småstäder (zhen); Xixing (distriktets administrativa centrum) med 28 265 invånare, Changhe med 42 739 invånare och Puyan med 44 883 invånare.

Biltillverkaren Geely har sitt högkvarter i distriktet.

Noter 

WP:Projekt Kina
Kortnäbbat myrpiggsvin

Kortnäbbat myrpiggsvin eller australiskt myrpiggsvin (Tachyglossus aculeatus) är en art i familjen myrpiggsvin och den enda arten i släktet Tachyglossus. Den lever i stora delar av Australien och i södra Nya Guinea.

Kännetecken 

Arten når en kroppslängd mellan 35 och 53 centimeter samt en vikt mellan 2,5 och 7 kilogram. Djurets viktigaste kännetecken är de gula eller svartgula taggarna som gör att djuret påminner om igelkotten, men de är inte närmare släkt med varandra. Dessutom har kortnäbbat myrpiggsvin en långdragen rörformig nos som dock är kortare än hos långnäbbiga myrpiggsvin. Pälsen har en brunaktig färg och täcker ibland taggarna. Ytteröron saknas.

Levnadssätt 

Arten är främst aktiv i gryningen, förekommer i olika habitat och lever utanför parningstiden ensam. Födan utgörs nästan uteslutande av myror och termiter som arten upptar med hjälp av sin klibbiga tunga. Sedan äts bytet med hjälp av hornplattor vid gommen och tungan. Kortnäbbat myrpiggsvin saknar tänder.

Detta myrpiggsvin skapar underjordiska bon för ungarnas uppfostring och för övervintringen. Arten kan sänka sin kroppstemperatur till 8 Grad Celsius och den intar ett stelt tillstånd (torpor).

Efter en komplicerad parningslek (se artikel kloakdjur) sker kopulationen i juli eller augusti. Efter tre till fyra veckor lägger honan ett ägg (i sällsynta fall två eller tre) i en särskild utbildad pung (marsupium) vid buken. Sedan ruvar hon ungefär tio dagar. Efter kläckningen stannar ungdjuret cirka åtta veckor i honans pung. När taggarna börjar växa måste ungdjuret lämna pungen och sedan göms ungen på ett skyddat ställe. Honan sluter att ge di när ungdjuret är ungefär sju månader gammalt. Individer i fångenskap har blivit upp till 50 år gamla.

Underarter 

Vanligen skiljs mellan fem underarter:

 T. a. aculeatus, östra Australien.
 T. a. acanthion, Northern Territory och Western Australia.
 T. a. multiaculeatus, på Kangaroo Island.
 T. a. lawessi, på Nya Guinea.
 T. a. setosus, på Tasmanien.

Populationen på Tasmanien listas ibland som egen art.

Referenser

Externa länkar 

Kloakdjur
Däggdjur i australiska regionen
Helga Plantare

Helga Karolina Plantare, född 17 september 1904 i Ångermanland död 1984, var en svensk författare. 

Helga Plantare gifte sig 1929 med Nils Helmer Manfred Plantare. Både Helga och hennes man drabbades under 1940-talet av tuberkulos och bodde under några års tid på Hällnäs sanatorium.

Helga Plantare skrev poesi, kåserier och noveller var av en del publicerades i Västerbottenskuriren, Hemmets vän och i Svenska Journalen. Hon översatte även en del engelska böcker till svenska bland annat Cathryn Kuhlmans I believe in miracles (Jag tror på underverk). Helga fick sin första bok publicerad 1967 på Halls förlag, Jönköping. Det var diktsamlingen Stjärnor över gränsland. Därefter skrev hon fyra romaner i en serie: Den mycket älskat 1970, Inger hinner fram 1971, Livets fjärde Dimension 1972, Läker de slagnas sår 1974. Böckerna speglade bondesamhället och genomsyrades av en kristen livssyn.

Svenska författare
Födda 1904
Avlidna 1984
Kvinnor
Blasieholmsleden

Blasieholmsleden var en planerad sexfilig motortrafikled i Stockholms innerstad som skulle förbinda Stadsgården via Blasieholmen med Strandvägen. Planen fanns med i City 67, men blev aldrig genomförd.

Redan i 1962 års cityplan fanns ett förslag att anlägga den så kallade Blasieholmsleden, som var en del i ett större nät av huvudleder för motortrafik i Stockholms innerstad. I City 67 redovisades två alternativa förslag för trafikföringen i östra citydelen. Från Skeppsbron passerade leden i båda alternativ Norrström i en tunnel, som kom upp till ytan ungefär vid Nationalmuseets norra hörn.  Därifrån fortsatte leden i alternativ A med en dubbelbro rakt över Nybroviken, där den knöts ihop med Strandvägen i höjd med Skeppargatan. I alternativ B fördes leden runt hela Nybrovikens inre del och knöts ihop med Strandvägen söder om Dramatiska teatern.  I båda alternativen skulle Strömbron rivas. Ärendet behandlade i generalplaneberedningen, som tillstyrkte alternativ A, broförslaget.

Blasieholmsleden ingick i deletapp fem för genomförandet av Norrmalmsregleringen och skulle förverkligas i mitten av 1970-talet. Deletapperna tre, fyra och fem kom dock aldrig till utförande. Med den så kallade Almstriden i Kungsträdgården 1971 kulminerade protesterna mot stadens saneringspolitik, detta i kombination med minskade finansiella resurser ledde till en inbromsning av byggandet av nya stadskvarter och stadsmotorvägar. I cityplan 1977 tillkom inga fler trafikleder i Stockholms city utöver de som redan var byggda och man menade att privata biltrafiken fick "anpassa sig till den lägre kapacitet som gatunätet erbjuder".

Källor 
 1967 års cityplan 
 1977 års cityplan

Se även
 Rådmansleden
 Klarabergsleden

Motortrafikleder
Vägtrafik i Stockholm
Blasieholmen
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Vasakyrkan, Hedemora

Vasakyrkan är en kyrka i Hedemora, Dalarnas län. Dess församling bildades i en sammanslutning mellan Hedemora missionsförsamling, Hedemora baptistförsamling och Hedemora fribaptistförsamling. Byggnaden uppfördes 1976 på den plats där stadens missionskyrka tidigare stod. I dag har församlingen band till Equmeniakyrkan och Evangeliska Frikyrkan.

Församlingen har även en scoutkår, Hedemora kyrkscouter (tidigare Vasakyrkans scoutkår), i samarbete med Hedemora, Husby och Garpenbergs församling, vilken är ansluten till SMU Scout.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Vasakyrkans webbplats

Svenska baptistkyrkor
Svenska equmeniaförsamlingar
Svenska EFK-församlingar
Byggnader och anläggningar i Hedemora
Lista över Republiken Kinas presidenter

Republiken Kina utropades 1912 och har sedan dess sett en rad statschefer som innheaft olika formella titlar. Titeln provisorisk president användes till 1912, medan Kuomintang efter maktövertagandet 1928 nyttjade titeln Nationell regeringsordförande. Titeln president (Zongtong) antogs i och med 1947 års konstitution, som trädde i kraft följande år. Från och med 1949 har Republiken Kina endast utövat jurisdiktion över Taiwan och delar av Fujians skärgård.

Färgförklaring

Presidenter i Republiken Kinas provisoriska regering (1912)

Presidenter i Beiyang-regeringen i Peking (10 oktober 1913 - 2 juni 1928)

Ordförande i den Nationella regeringen (18 april 1927 - 20 maj 1948)

Statschefen i den Nationella regeringen (國民政府) bar den officiella titeln "ordförande" under den politiska perioden av förmyndarskap (訓政時期) enligt Sun Yat-sens teori om de tre folkprinciperna .

Presidenter valda enligt Republiken Kinas konstitution 1947
Period: 20 maj 1948 - 20 maj 1996

Presidenter efter införandet av direkta presidentval
Period: 20 maj 1996 - idag

Referenser

Kinas presidenter
Taiwans presidenter
WP:Projekt Kina
Wiesmoor

Wiesmoor är en stad i distriktet Landkreis Aurich i det historiska landskapet Ostfriesland i den nordtyska delstaten Niedersachsen.

Historia 
Wiesmoors historia är nära förknippade med arbetet med att kultivera de stora myrområden som finns i Ostfriesland. Staden började bebyggas år 1907 i samband med att Nordgeorgsfehnkanalen, som går genom centrala Ostfriesland, byggdes från Ems-Jade-kanalen till Jümme. Torven som bröts i samband med myrkultiveringen användes i det kraftverk som öppnades år 1909. År 1923 grundades kommunen Wiesmoor och 1951 ombildades den som storkommun. Genom kommunreformen 1972 slogs ett antal mindre kommuner samman med Wiesmoor. År 2006 fick Wiesmoor stadsrättigheter.

Näringsliv 
Wiesmoor är en i Tyskland känd kurort, där turismen spelar en viktig roll. Staden präglas av ett stort antal trädgårdsmästerier. Sedan 1952 firas årligen en blomsterfest i Wiesmoor.

I staden finns bland annat en blomhall och ett museum om utnyttjandet av våtmarker i fehnlandskapen. Torvproduktionen genom Nordwestdeutsche Kraftwerke AG (NWK) avslutades 1964 och 1966 stängdes torvkraftverket.

Orter och stadsdelar i Wiesmoor 
Auricher Wiesmoor II 
Hinrichsfehn 
Marcardsmoor 
Mullberg 
Vossbarg 
Wilhelmsfehn I 
Wilhelmsfehn II 
Wiesederfehn 
Zwischenbergen

Referenser

Externa länkar 
 Stadens webbplats (på tyska)
 Myrmuseet (på tyska)

Kommuner och städer i Landkreis Aurich
Ostfriesland
Gongshu

är ett av åtta stadsdistrikt i Hangzhou i Zhejiang-provinsen i östra Kina.

Befolkningen uppgick till 429 292 invånare vid folkräkningen år 2000.

Administrativ indelning
Distriktet var år 2000 indelat i sex gatuområden, som utgör en del av Hangzhous centralort, samt fyra småstäder.

Gatuområden (jiedao):
Daguan, Gongchen, Hemu, Hushu, Mishixiang, Xiaohe
Köpingar (zhen):
Banshan, Kangqiao, Shangtang, Xiangfu

Den största orten i distriktet, utanför centrala Hangzhou, är Shangtang med 80 911 invånare år 2000.

Noter

WP:Projekt Kina