kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trynskunkar

Trynskunkar (Conepatus) är ett släkte rovdjur i familjen skunkar (Mephitidae). I släktet finns fyra arter som förekommer i Amerika från södra USA till Patagonien.

IUCN listar fyra arter och klassificerar alla som livskraftiga (least concern).

Ursprunget till det vetenskapliga namnet är inte helt utrett. Det bildas antingen av de grekiska orden konis (dimma) och patein (gående) eller härstammar namnet från det aztekiska ordet conepatyl som betecknar en grävande skunk.

Kännetecken 

Djurgruppen fick sitt namn efter den framskjutande nosen som saknar hår och som påminner om svinets tryne. Pälsen är huvudsakligen svart och på ovansidan finns en mer eller mindre bred strimma i vitt. Svansen är vanligtvis vit. Hos vissa individer är den vita strimman delad i två avsnitt och i mitten finns en brunaktig strimma. Dessa individer kan lätt förväxlas med strimmig skunk.

Som alla skunkar har de en långsträckt kropp, en yvig svans och korta, kraftiga extremiteter. Till släktet trynskunkar hör familjens största arter. De når en kroppslängd på mellan 30 och 50 centimeter, en svanslängd mellan 16 och 41 centimeter och en vikt mellan 2,3 och 4,5 kilogram.

Levnadssätt 

Dessa djur förekommer både i regioner med träd, på gräsland och i bergsregioner upp till 4 000 meter över havet. De undviker däremot alltför täta skogar. Trynskunkar är aktiva på gryningen eller natten och vilar på dagen i bergssprickor, håligheter i träd eller bon som lämnats av andra djur. Vid födosökandet är de jämförelsevis långsamma och de vistas nästan aldrig i träd. Dessa djur lever företrädesvis ensamma men deras revir överlappar ibland.

Liksom andra skunkar har de körtlar vid analöppningen och vid fara sprutar de en illaluktande vätska mot angriparen.

Föda 

Trynskunkar är allätare som huvudsakligen livnär sig av insekter och andra ryggradslösa djur. Dessutom äter de ryggradsdjur som fåglar, ödlor och ormar samt växtdelar som frukter. Med hjälp av den långa nosen och klorna gräver de i marken för att hitta något ätbart.

Fortplantning 

Dräktigheten hos honan varar i 40 till 60 dagar. Skillnaden beror möjligtvis på det faktum att ägget kanske vilar en tid efter befruktningen. Per kull föds 2 till 6 ungdjur som i början är blinda och hjälplösa. De växer jämförelsevis snabbt och efter några veckor slutar honan att ge di. Efter cirka ett år är ungarna könsmogna.

Arterna 

I släktet finns fyra arter

 Conepatus leuconotus förekommer från södra Arizona över södra New Mexico, sydöstra Texas till Nicaragua.
 Conepatus semistriatus förekommer från södra Mexiko till norra Peru och östra Brasilien.
 Conepatus chinga lever i mellersta Sydamerika, från mellersta Peru och mellersta Brasilien till Chile och norra Argentina.
 Conepatus humboldtii finns i Patagonien, alltså i södra Argentina och Chile.
Tidigare betraktades Conepatus mesoleucus som en egen art, men undersökningar gjorda 2003 och 2005 visade att den varken morfologiskt eller DNA-mässigt skilde sig från Conepatus leuconotus, varför det senare betraktas som artens rätta namn.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Skunkar
Erland Lagerroth

Lars Erland Lagerroth, född 10 januari 1925 i Lund, död 18 september 2016 i Lunds Allhelgonaförsamling, var en svensk litteraturvetare och författare. Erland Lagerroth blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1958 på en studie om Selma Lagerlöf och docent i litteraturhistoria med poetik vid Lunds universitet 1960. Han var universitetslektor där 1974–1991.

Lagerroth var visiting professor vid Augustana College, Rock Island, Illinois 1959–1960 och vid University of California, Berkeley 1964. 

Han mottog Gleerupska priset av Vetenskapssocieteten i Lund 1965, Ingmarsstipendiet av Nås hembygdsgille 1973, Mårbackapriset av Mårbackastiftelsen 1978 och Sökarens klokpris 2003 samt blev utsedd till Årets förvillare 1998 av föreningen Vetenskap och Folkbildning.

Lagerroth var son till professor Fredrik Lagerroth och var från 1949 gift med professor Ulla-Britta Lagerroth. Erland Lagerroth är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi 
 Landskap och natur i Gösta Berlings saga och Nils Holgersson (1958)
 Selma Lagerlöf och Bohuslän. En studie i hennes 90-talsdiktning (1963)
 Selma Lagerlöfs Jerusalem. Revolutionär sekterism mot fäderneärvd bondeordning (1966)
 Svensk berättarkonst. Röda rummet, Karolinerna, Onda sagor och Sibyllan (1968)
 Romanen i din hand. Att läsa, studera och förstå berättarkonst (1976)
 Litteraturvetenskapen vid en korsväg. Traditionell forskning, Marxism, Strukturalism, Hermeneutik, Humanism, Finalism (1980)
 Mot en ny vetenskap (1986)
 Aniara - en dikt av sin tid eller I tingens natur har människan sin lag (1991)
 Världen och vetandet sjunger på nytt. Från en mekanisk värld till ett kreativt universum (1994)
 Den klarnade erfarenhetens förvärv. Brott och straff, Processen, Stäppvargen, Varulven, Hans nådes tid (1996)
 Lovsång till livet och förnuftets filosofier. En läsning av Bröderna Karamazov (1996)
 Nya tankar, nya världar (1998)
 Sökandet är vårt största äventyr. Från Rolf Edberg till Ken Wilber (2003)
 Bortom Darwin och DNA. En icke-mekanistisk biologi (2004)
 Världen underbarare än vi tror. Emergens, självorganisation, synkronisering, icke-reducerbarhet (2006)
 Humanist bland naturvetare eller Vetenskap-världsbild-sätt att tänka (2008)
 Mellan atomer och universum eller Att söka förstå den värld vi lever i. (2010)
 Världen skapar sig själv. En upptäcktsfärd mellan traditionell (natur)vetenskap och doktrinär andlighet. (2011)
 Att leva som människa på jorden (2012)
 Världen och vetenskapen - ett olyckligt äktenskap? (2012)
 Är världen en mekanism? (2013)
 Att tänka fritt är stort; att tänka rätt är större (2014)
 Glad, lycklig och privilegierad. Ljusa minnen (2014)
 Den slutliga uppgörelsen och andra tankar (2015)

Referenser

Externa länkar
 www.lagerroth.com - Erland Lagerroths hemsida
 
 Dödsannons - Svenska Dagbladet den 2 oktober 2016, s. 32

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Personer verksamma vid Lunds universitet
Alumner från Stockholms universitet
Författare från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1925
Avlidna 2016
Män
Svenska docenter
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Svenska lektorer
David Yates

David Yates, född 30 november 1963 i St Helens, Merseyside, är en engelsk filmregissör.

Yates föddes i trakten av Liverpool och blev föräldralös som barn. Efter utbildning inom sociologi, statsvetenskap och litteratur vid St Helens College, University of Essex och Georgetown University i Washington DC fram till 1987 kom han in vid National Film and Television School 1989 och har därefter gjort ett antal prisbelönta filmer och TV-produktioner. Hans stora genombrott, inte minst kommersiellt,  kom med uppdraget att regissera de fyra sista i serien av filmer om Harry Potter: filmerna Harry Potter och Fenixorden, Harry Potter och halvblodsprinsen, Harry Potter och dödsrelikerna – Del 1 och Harry Potter och dödsrelikerna – Del 2.

Han är gift med Yvonne Walcott, faster till Theo Walcott.

Filmografi (urval)

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1963
Brittiska filmregissörer
Män
Levande personer
Ederdammen

Ederdammen  är en fördämning belägen i Tyskland cirka 15 kilometer sydost om staden Korbach i nordvästra Hessen.

Dammbyggnaden har vid grunden en längd av 270 meter, vid murkronan en längd av 400 meter samt en höjd av upp till 48 meter.

Innan dammbyggnaden påbörjades under året 1909 skapades året 1908 en järnvägslinje till platsen. Efter fem år byggtid fastslogs datumet för den officiella invigningen till 15 augusti 1914. Den ägde rum utan festligheter på grund av Första världskrigets början den 1 augusti 1914. Efter kriget genomförde kejsare Vilhelm II den 24 augusti 1918 ett besök av den färdiga dammbyggnaden.

Den blev senare känd för att ha blivit förstörd i det omskrivna bombanfallet Operation Chastise 17 maj 1943, utfört av RAF:s 617:e bombflottilj med Wing commander (ung. överstelöjtnant) Guy Gibson i spetsen.

Operation Chastise har med titeln The Dam Busters filmats 1955 med Richard Todd som Guy Gibson. Filmen behandlar anfallen mot de tyska dammarna vid Möhne, Sorpe, Eder och Ennepe.

Referenser 

Dammar i Tyskland
Nordirlands fotbollslandslag i VM 1982

Nordirlands fotbollslandslag i VM 1982

Nordirlands herrlandslag i fotbolls trupp till Spanien 1982

Förbundskapten 
Billy Bingham

Spelare 

1982 i Storbritannien
Nordirländska landslag
Austin Cambridge

Austin Cambridge är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Austin i två generationer mellan 1954 och 1969.

Austin A40 Cambridge (1954-57)
A40 Cambridge var en helt ny bil, jämfört med företrädaren A40 Somerset. Bilen hade självbärande kaross, där dörrarna delades med den större systervagnen Austin Westminster. Motor och kraftöverföring hade vidareutvecklats jämfört med Somerset.
Under 1954 och 1955 tillverkades A40-modellen i en tvådörrarsversion för vissa exportmarknader.

När Cambridge-serien uppdaterades i början av 1957, försvann A40-modellen med sin lilla motor.

Tillverkningen uppgick till 30 666 exemplar.

Austin A50 Cambridge (1954-57)
A50 Cambridge hade en större version av B-seriemotorn. Tillsammans med en annan slutväxel gav detta bättre prestanda och A50-modellen sålde betydligt bättre än A40:n.

Från våren 1956 erbjöds överväxel som extrautrustning och från hösten samma år även den kopplingslösa växellådan Manumatic.

Tillverkningen uppgick till 114 867 exemplar.

Austin A55 Cambridge (1957-59)
I februari 1957 ersattes A50-modellen av A55 Cambridge. Främsta skillnaden var ett nytt, längre bakparti för större bagageutrymme och en större bakruta.

Austin A55/A60 Cambridge (1959-69)
Se under huvudartikeln: BMC ADO9.

Motor
Cambridge-serien var försedd med BMC:s B-motor, som redan hunnit debutera i MG Magnette. Motorn var en vidareutveckling av företrädaren i A40-serien.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987. 

Cambridge
Bakhjulsdrivna fordon
Austin Westminster

Austin Westminster är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Austin i två generationer mellan 1954 och 1968.

Austin A90 Westminster (1954-56)
Austin Westminster presenterades i oktober 1954 som ersättare till Austin A70. Bilen hade en ny sexcylindrig motor och självbärande kaross, där dörrarna delades med den mindre systervagnen Austin Cambridge. Trots likheten mellan karosserna var det få övriga delar som delades mellan Cambridge- och Westminster-serierna.

Från början av 1956 erbjöds överväxel som extrautrustning.

Tillverkningen uppgick till 25 532 exemplar.

Austin A95 Westminster (1956-59)
Hösten 1956 ersattes A90-modellen av A95 Westminster. Främsta skillnaden var en längre hjulbas, ett nytt, längre bakparti för större bagageutrymme och en större bakruta. Dessutom infördes en starkare motor, ändrad kromutsmyckning och automatlåda tillkom som tillbehör. 

A95:an erbjöds även i kombi-versionen Countryman.

Tillverkningen uppgick till 28 065 exemplar.

Austin A105 (1956-59)
I maj 1956 tillkom A105 med en starkare tvåförgasarmotor och överväxel som standard. Namnet Westminster förekom aldrig på den här modellen. 

Hösten 1956 uppgraderades modellen på samma sätt som A95:an, dock utan kombi-version.

Från 1958 erbjöds den lyxiga A105 Vanden Plas. Bilen hade betydligt mer påkostad inredning, med träpaneler, läderklädsel och tjocka mattor på golvet.

Tillverkningen uppgick till 6 770 exemplar, varav 500 Vanden Plas.

Austin A99/A110 Westminster (1959-68)
Se under huvudartikeln: BMC ADO10.

Motor
Westminster-serien var först med att använda BMC:s C-motor, som hade tagits fram av Morris för att ersätta den äldre Wolseley-sexan med överliggande kamaxel.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar

Westminster
Bakhjulsdrivna fordon
Tis of Thee

Tis of Thee är en sång av den amerikanska artisten Ani DiFranco, på albumet Up Up Up Up Up Up från 1999. Den är 4 minuter och 42 sekunder lång. Sången handlar om medelklassmentaliteten i USA.

Titeln anspelar på My Country, 'Tis of Thee, en patriotisk amerikansk sång som var nationalsång under stora delar av 1800-talet.

Den svenska artisten Lars Winnerbäck har gjort en cover på sången, med namnet Du gamla fria nord på albumet Kom.

Amerikanska sånger
Egges teater

Egges teater var den första teatern i Norrköping och Sveriges tredje äldsta teater efter Björngårdsteatern (1640) och Stora Bollhuset (1667). Den var aktiv 1762–1798.

Egges teater invigdes år 1762. Huset låg i stadens centrum mellan slaktarhuset och Hedvigs kyrka i närheten av Saltängsbron över Motala ström, grundad av källarmästaren Johan Ulric Egge (cirka 1730–1795).  

Det var en så kallad "teaterlada", en trärektangel, 7 meter bred, 18 meter lång, med logerna Premier-loge, Second och galleriet, där man ofta stod. Den låg i närheten av Egges övriga nöjesetablissemang: källaren, trädgården och läsesalongen.

Där hölls konserter, vaxkabinett, akrobatik, man kunde se dresserade björnar och serveras sprit. De skådespelare som uppträdde här var, liksom i alla städer utom Stockholm och Göteborg, inte någon fast ensemble utan kringresande teatersällskap.  

Teatern invigdes av Seuerlingske Comoedie-Trupp, som sedan ofta besökte staden: de noteras ha uppträtt där 1762, 1765, 1782, 1792 och 1795. 
Det var på Egges teater som det nordiska uruppförandet av Shakespeares Romeo och Julia ägde rum den 5 augusti 1776. Pjäsen uppfördes av  Seuerlingske Comoedie-Trupp, och Julia tros ha spelats av Margareta Seuerling. I Norrköpings Weko-Tidningar kunde man då läsa:

På måndagen som är den 5 augusti uppföres av svenska komedietruppen, det nya och allt för präktiga borgerlige sorge-spel som, kallat Romeo och Julia: som är i sitt ämne ett ibland de vackraste som någonsin blivit uppfört på svensk teater....

Norrköping var en teaterintresserad stad. 1791 fick staden ytterligare en teater, Dahlbergska teatern. År 1795 inträffade en skandal på Egges teater, när Marseljäsen sjöngs under ett uppträdande av Johan Peter Lewenhagens teatersällskap,  vilket ledde till att stadens två teatrar stängdes för flera år framåt. År 1798 ersattes båda två med Saltängsteatern.

Referenser 
 Forser, Tomas & Heed, Sven Åke (red.), Ny svensk teaterhistoria. 1, Teater före 1800, Gidlund, Hedemora, 2007

Noter 

Teater i Sverige under 1700-talet
Ej längre existerande teatrar i Sverige
Norrköpings historia
Sverige under frihetstiden
Sverige under den gustavianska tiden
1762 i Sverige
Kulturåret 1762
1798 i Sverige
Erling Pedersen

Erling Pedersen född 15 januari 1947 i Romsdalen, är en norsk författare och dramatiker.

Pedersen är utbildad lärare och har arbetat som det fram till 1980, då han blev författare på heltid. Han debuterade som författare 1972, med novellsamlingen Rottenes konge. Hans första dramatiska verk var Vesla, uppförd som teveteater 1981. Han är översatt till flera språk. Pedersen flyttade till Hedrum (nu en del av  Larvik kommun) 1973.

Pedersens genombrott hos kritiker och allmänhet kom med Skredecykeln – Din plass på jorda (1981), Solregn over Skrede (1991), Smaken av jern (1998) och Brødre (2001). Sagan om Skrede är en historisk romanserie och släktkrönika.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Kent Oves tuba 1991

Priser och utmärkelser 
 Tarjei Vesaas debutantpris 1972 för Rottenes konge
 Språklig samlings litteraturpris 1983
 Sonja Hagemanns barn- och ungdomsbokspris 1994 för Operasjon Storm

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1947
Män
Levande personer
Andreas Andersson i Mosserudstorp

Andreas Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Mosserudstorp), född 21 juli 1814 i Alsters församling, Värmlands län, död där 23 juni 1884, var en svensk lantbrukare och riksdagsman. Andersson var lantbrukare i Mosserudstorp i Värmland. Han var även politiker och ledamot av riksdagens andra kammare 1870–1872, invald i Visnums, Väse och Ölme häraders valkrets. Han tillhörde första kammaren 1874–1883, invald i Jönköpings läns valkrets.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Födda 1814
Avlidna 1884
Män
Personer från Alsters socken
FreeWRL

FreeWRL är en mjukvara med vars hjälp det är möjligt att visualisera 3D-objekt. Mjukvaran finns för ett flertal olika operativsystem bland andra Linux och Mac OS.

Externa länkar
Sourceforge - FreeWRL

Se även
OpenVRML

Digitala bildformat
Fri programvara och öppen källkod
Fredrik Landelius

Per Fredrik Landelius (i riksdagen kallad Landelius i Lysekil), född 30 juni 1847 i Vånga församling, Östergötlands län, död 26 augusti 1939 i Brunneby församling, Östergötlands län, var en svensk läkare och riksdagsman. 

Landelius avlade studentexamen i Linköping 1869, medicinsk-filosofisk examen vid Uppsala universitet 1871, medicine kandidatexamen 1876 och medicine licentiatexamen vid Karolinska institutet i Stockholm 1880. Han var praktiserande läkare i Linköping 1881 samt distriktsläkare och sedan extra provinsialläkare i Lysekils distrikt 1882–1901. Landelius var som politiker ledamot av riksdagens andra kammare under mandatperioden 1900–1902, invald i Lane och Stångenäs härads valkrets.  

År 1901 blev Landelius godsägare på Västanå i Brunneby socken nära Borensberg i Östergötland. Han gifte sig den 5 oktober 1880 med Maria Lovisa Aurora Pontin, född den 4 juli 1851 i Skärkind, Östergötland län, död den 22 februari 1935 på Västanå. Fredrik Landelius var farbror till olympiern Per Fredric Landelius.

Källor

Noter 

Svenska provinsialläkare
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska läkare under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Vånga socken, Skåne
Födda 1847
Avlidna 1939
Män
Thor Ekenman

Thor Ludvig August Ekenman, född 2 februari 1841 i Jönköping, död 13 mars 1932 på Lidingö, var en svensk militär och riksdagsman. 

Ekenman var löjtnant vid Gotlands nationalbeväring och kapten i armén. Han var även politiker och ledamot av riksdagens första kammare 1881–1890, invald i Jönköpings läns valkrets. 

Han är begravd på Lidingö kyrkogård.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Politiker från Jönköping
Militärer från Jönköping
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1841
Avlidna 1932
Män
Moussaka

Moussaka ([musa'ka]; grekiska: μουσακάς, sydslaviska språk: мусака/musaka, från turkiska musakka, från egyptiska messa'ah slutligen från arabiska: مسقعة musaqqa'a "kyld"  ) är en traditionell maträtt på Balkanhalvön och i Mellanöstern som är baserad på aubergine och/eller potatis, men den är närmast förknippad med Grekland och Turkiet.

Den grekiska moussakan består av lager av malt lamm eller rött kött, skivade auberginer och ibland tomater, toppat med sås eller äggstanning med ost och därefter gräddad. Den turkiska musakkan, till skillnad mot den grekiska, är inte i lager. Istället består den av sauterad eller stekt aubergine, grön paprika, tomat, lök och malt kött. Den äts tillsammans med cacık och pilaff. Det finns även varianter med zucchini, morötter och potatis.

I arabvärlden är moussaka en tillagad sallad bestående av huvudsakligen tomater och aubergine, liknande den italienska caponatan, och den serveras vanligtvis som en kall mezerätt.

Referenser

Externa länkar 

Nationalrätter
Grekiska maträtter
Bulgariska maträtter
Egyptiska maträtter
Libanesiska maträtter
Palestinska maträtter
Serbiska maträtter
Syriska maträtter
Turkiska maträtter
Israeliska maträtter
Carl Ehrenfried von der Lancken

Carl Ehrenfried von der Lancken, född 20 augusti 1770 i Presenske, Pommern, död 28 december 1836 i Ystad, var en svensk överstelöjtnant, kammarherre och tecknare.

Han var gift med Erica Gustafva Lidbeck och far till Clara Fredrika von der Lancken. Vid sidan av sina militära uppdrag var Lancken verksam som konstnär och har efterlämnat ett romantiskt landskap utfört i gouache 1830 verket såldes på auktion 1934 vid Svaneholms slott när Augustin Ehrensvärds konstsamling skingrades. Han har även efterlämnat skissböcker med teckningar.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del ÍII, sid 451, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska målare under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Män
Födda 1770
Avlidna 1836
Ehrenfried von der Lancken

Carl Ehrenfried von der Lancken (i riksdagen kallad von der Lancken i Kristianstad) , född 17 juni 1843 i Malmö, död 4 juni 1919 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk jurist, ämbetsman och riksdagsman. 

von der Lancken blev 1862 filosofie kandidat och 1865 filosofie doktor vid Lunds universitet. Han var docent där i svensk historia 1864–1870 och avlade 1868 juris kandidatexamen. von der Lancken blev 1870 vice häradshövding. Han utnämndes 1879 till borgmästare i Kristianstad. von der Lancken var expeditionschef i Lantförsvarsdepartementet 1886–1895 och underståthållare i Stockholm 1895–1908. Han var även politiker och ledamot av riksdagens andra kammare 1882–1887, invald i Kristianstads och Simrishamns valkrets.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Underståthållare
Kristianstads borgmästare
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Jurister från Malmö
Ämbetsmän från Malmö
Politiker från Malmö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1843
Avlidna 1919
Män
Kristianstads och Simrishamns valkrets

Kristianstads och Simrishamns valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren från 1866 en egen valkrets med ett mandat.  Valkretsen avskaffades i valet 1896, då Kristianstad bildade Kristianstads stads valkrets medan Simrishamn fördes till Trelleborgs, Skanör-Falsterbo, Simrishamns och Ängelholms valkrets.

Riksdagsmän
Axel Bergström, min (1867–1872)
Eugène Clairfelt, c (1873–1879)
Leonard Senell (1880–1881)
Ehrenfried von der Lancken, c 1882, nya c 1883–1887 (1882–första riksmötet 1887)
Åke Nordenfelt, AK:s c 1889–1890 (andra riksmötet 1887–1890)
Gundelach Bruzelius, AK:s c 1891–1894, fr c 1895–1896 (1891–1896)

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 93

Historiska valkretsar i Kristianstads län
De 20 mest önskade

De 20 mest önskade är en serie LP-skivor och kassetter från svenska EMI med svenska folkets mest önskade artister och sånger. Skivserien gavs ut mellan åren 1978-1984 och innehöll, bland andra, dessa skivor:

De 20 mest önskade med: Povel Ramel
De 20 mest önskade med: Johnny Öst
De 20 mest önskade med: Zarah Leander
De 20 mest önskade med: Per Grundén
De 20 mest önskade med: Karin Juel
De 20 mest önskade med: Staffan Percy
De 20 mest önskade med: Trio me' Bumba
De 20 mest önskade med: Magdeburgarna
De 20 mest önskade med: Thore Skogman
De 20 mest önskade med: Jussi Björling
De 20 mest önskade med: Lasse Dahlquist
De 20 mest önskade med: Anna Öst
De 20 mest önskade med: Edvard Persson
De 20 mest önskade med: Sigge Fürst
De 20 mest önskade med: Anita Lindblom
De 20 mest önskade med: Gunnar Wiklund
De 20 mest önskade med: Carl Anton
De 20 mest önskade med: Ulla Billqvist
De 20 mest önskade med: Snoddas
De 20 mest önskade med: Ernst Rolf
De 20 mest önskade med: Evert Taube
De 20 mest önskade med: Merit Hemmingson
De 20 mest önskade med: Harry Brandelius
De 20 mest önskade med: Robert Broberg
De 20 mest önskade barnvisorna
De 20 mest önskade julsångerna
De 20 mest önskade gammeldans favoriterna
De 20 mest önskade dansmelodierna
De 20 mest önskade dansmelodierna 2
De 20 mest önskade visorna

Referenser 
Discogs
Skivserier