kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ismailia

Se ismailiter för den shiaislamiska grenen av islam.

Ismailia (arabiska الإسماعيلية, al-Ismā'īlīyah) är en stad i Egypten, och är administrativ huvudort för guvernementet Ismailia. Staden är uppdelad i tre administrativa områden, kismer, med totalt cirka 380 000 invånare.

Staden är belägen vid Suezkanalens västra strand, vid Timsahsjön ungefär vid mitten av kanalen. Den är huvudsäte för kanaladministrationen, och är en industrizon med bland annat livsmedelsindustri, verkstadsindustri och skeppsvarv. Staden har även ett universitet.

Ismailia grundades 1863 i samband med kanalens konstruktion, av Ismail Pascha, efter vilken staden fått sitt namn. Stängningen av kanalen 1967–1975 efter Sexdagarskriget förstörde stadens ekonomiska grund, och stora delar av befolkningen fick flytta till andra delar av Egypten. Kanalens återöppnande 1975 gav dock staden nytt liv igen. Staden har även kanalförbindelse med Kairo.

Sport 
I Ismailia spelades bland annat matcher vid VM i handboll för herrar 1999 och African Nations Cup i fotboll för herrar 2006. Den lokala sportklubben Ismaily SC har ett fotbollslag för herrar som varit framgångsrikt, med seger i egyptiska ligan 1967, 1991 och 2002 och seger i den afrikanska mästarturneringen 1969. Palestinas fotbollslandslag brukar genomföra sina träningar i Ismailia.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Ismailia (guvernement)
Svaveltrioxid

Svaveltrioxid, SO3, är ett lättflyktigt ämne vars ångor bidrar till surt regn. Svaveltrioxid och svaveldioxid skapas när man bränner svavel, till exempel svavel som finns i olja. Svaveltrioxid bildas även av att en del av luftens svaveldioxid oxideras, vilket mängdmässigt balanseras av att svaveltrioxid lätt reagerar med vattenmolekyler till svavelsyra. Ren svaveltrioxid är i rumstemperatur antingen fast eller en vätska. Svaveltrioxid kan nämligen kristallisera på tre olika sätt α, β och γ, och de olika kristallformerna har olika smältpunkter.

Framställning
Industriellt framställs svaveltrioxid genom att ytterligare oxidera svaveldioxid med syrgas vid 400 – 600 °C med vanadinpentoxid eller platina som katalysator.

Egenskaper
Svaveltrioxid reagerar med vatten och bildar svavelsyra (H2SO4).

Reaktionen är både exoterm (88 kJ/mol) och vid normalt tryck och temperatur alltför våldsam för att kunna tillämpas i större skala. Vid 340 °C så kan svaveltrioxid, svavelsyra och vattenånga existera i jämvikt.

Polymerstruktur
Ren svaveltrioxid kondenseras till en trimer med formeln S3O9 som kallas γ-SO3. Denna molekylform är en färglös vätska med smältpunkt 16,8 °C.

Svaveltrioxid som innehåller en liten mängd vatten kan kondenseras vid 27 °C eller mer. Den bildar då långa molekylkedjor med hydroxyl-grupper i ändarna och kallas α-SO3.

Den sista formen, β-SO3, liknar alfa-formen men har lägre smältpunkt (32,5 °C).

Svaveltrioxid i atmosfären 
Den svaveldioxid som finns i luften kan, med hjälp av solens UV-strålning, till en del oxideras till svaveltrioxid. Vid närvaro av vattenånga eller –droppar bildar svaveltrioxiden en svavelsyralösning, som kan falla ner som regn eller snö och därvid bidra till försurningen av mark och vatten.

Källor

Se även
Svaveldioxid
Xenontrioxid

Svaveloxider
Sura oxider
Hälsovådliga luftföroreningar
Niki de Saint Phalle

Niki de Saint Phalle, egentligen Catherine-Marie-Agnès Fal de Saint Phalle, född 29 oktober 1930 i Neuilly-sur-Seine nära Paris, död 21 maj 2002 i La Jolla, Kalifornien, var en fransk konstnär, bland annat känd i Sverige för sina stora och färgrika figurer med namnet "Paradiset" utanför Moderna museet i Stockholm. 

Efter att ha arbetat som modell en tid började hon skarpt att kritisera det mansdominerade samhället och patriarkatet. Hon räknas till nyrealismen och var ganska radikal för sin tid.

Niki de Saint Phalle har gjort många verk i samarbete med maken Jean Tinguely. I Pescia Fiorentina i Toscana inrättade hon under ett par decennier, från 1979 och framåt, en skulpturpark kallad Giardino dei Tarocchi, Tarotträdgården, med de 22 figurerna i tarotkortlekens stora arkana. Hon deltog också i projektet Hon – en katedral 1966.

Film 
Den tyske filmaren Peter Schamoni gjorde 1996 dokumentärfilm Wer ist das Monster – du oder ich? om Niki de Saint Phalle och Jean Tinguely.

Galleri

Referenser

Noter

Litteratur 
  Pontus Hultén: Niki de Saint Phalle .

Externa länkar 

 Böcker av och om Niki de Saint Phalle på svenska bibliotek. Libris.
 Om Giardino dei Tarocchi på konstnärens officiella webbplats.
 

Franska skulptörer under 1900-talet
Födda 1930
Avlidna 2002
Kvinnor
Personer från Neuilly-sur-Seine
Mottagare av Praemium Imperiale
Joel Ekman

Joel Ekman är en tidigare trumslagare i Stone Sour. Han lämnade bandet 2006 då hans son, Isaac James Ekman, dog i cancer under inspelningarna av det andra albumet Come What(ever) May. Joel ersattes av Roy Mayorga, tidigare i Soulfly. Mayorga gjorde nyinspelningar på de låtar som Joel hade hunnit spela in, och spelade sedan in resten av låtarna. Joels pappa var från Lettland varifrån han har fått sitt namn. Han är dock född och uppväxt i Des Moines, Iowa. https://web.archive.org/web/20121114005037/http://stonesour.opiumofthepeople.net/stonesour/exmembers

Joel är aktuell med ett relativt nytt band, Isaac James, som alltså är döpt efter Joel's döde son. Bandets första full-längdare släpptes 2011, Shut Up and Listen.

Amerikanska trummisar
Män
Levande personer

en:Joel Ekman
pl:Joel Ekman
Wilbert B. Smith

Wilbert B. Smith, född  17 februari 1910 i Lethbridge, Alberta, Kanada, död 27 december 1962, var en kanadensisk ufolog.

Efter att ha avlagt examina i elektroteknik arbetade han vid radiostationen CJOR i Vancouver 1935–1939.

Därefter, 1939, började han på Kanadas Kommunikationsdepartement där han fortsatte sitt arbete och vann aktning och beundran för sina insatser för radions tekniska utevckling.

1950 blev Wilbert Smith bemyndigad av Kanadas kommunikationsdepartement att leda Projekt Magnet, världens första officiella, vetenskapliga undersökningsorgan för UFO, geomagnetism, gravitation, mm. Hans vetenskapliga och tekniska förutsättningar gjorde honom särskilt kvalificerad att undersöka UFO-fenomenet.

Smith påstod att han i samband med detta projektet kom i kontakt med utomjordiska varelser som gav honom kunskap om deras teknologi. I boken The New Science skriver han om den teknologi som utomjordiska varelser delgivit honom.

1957 utnämndes han till chef för radiokontrollbyrån, som arbetade med frågor rörande användning av radio i Kanada.

Wilbert Smith avled den 27 december 1962. Efter sin död blev han postumt tilldelad "The Canadian Enginering Award".

Har skrivit boken Fakta om flygande tefat.

Kanadensare
Ufologer
Födda 1910
Avlidna 1962
Män
Personer från Lethbridge
Roy Mayorga

Roy Mayorga, född 6 april 1970 i New York, är en amerikansk trumslagare.

Han har sedan 2006 varit trummis i Stone Sour då han ersatte Joel Ekman som på grund av sin sons död i cancer lämnade Stone Sour mitt under inspelningen av deras andra album Come What(ever) May.

Mayorga har tidigare spelat i Soulfly och har även turnerat med Sepultura. 

2019 gick Roy Mayorga med i bandet HellYeah som trummis.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska trummisar
Födda 1970
Män
Levande personer
Paavo Haavikko

Paavo Juhani Haavikko, född 25 januari 1931 i Helsingfors, död där 6 oktober 2008,<ref name="YLE">Paavo Haavikko är död. Rundradion. (Publicerad 2008-10-06.)</ref> var en finländsk författare, poet och dramatiker.

Haavikko arbetade som fastighetsmäklare på 1950 och 1960-talen. 1967 blev han chef för den skönlitterära avdelningen på förlaget Otava. En tid var han gift med författaren Marja-Liisa Vartio.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

 Bibliografi (utgivet på svenska) 
Skönlitteratur
 Privata angelägenheter (översättning Jörn Donner, Wahlström & Widstrand, 1966) (Yksityisiä asioita)
 Åren (översättning Bo Carpelan, Wahlström & Widstrand, 1967) (Vuodet)
 Tala, svara, lära (översättning Jörn Donner, Forum, 1975) (Puhua, vastata, opettaa)
 Dikter (översättning Bo Carpelan, Forum 1977)
 Glaset på bordet i batavernas trohetsed (översättning Thomas Warburton, Atlantis, 1984) (noveller)
 Prospero: försök till självporträtt (översättning Bo Carpelan, Atlantis, 1989) (Yritys omaksikuvaksi)

Sakprosa
 Finlands linje: Kommentar till ett okänt folks okända historia 1904–1975 (översättning Ralf Friberg, Atlantis, 1979) (Kansakunnan linja)
 Ett sekel till havs: EFFOAs hundra första år 1883-1983 (översättning Ole Torvalds, EFFOA-Finska ångfartygs AB, 1983) (Vuosisadan merikirja)
 Wärtsilä 1834–1984: Om Wärtsilä-bolagets och därtill anslutna företags utveckling till ett internationellt mångförgrenat företag (översättning Ralf Friberg, Wärtsilä, 1984) (Wärtsilä 1834–1984)
 Ströva i Helsingfors (bilder Kristian Runeberg, översättning Claes Andersson, Helsingfors stad, 1986) (Vaella Helsingissä)
 I bräschen för medborgartrygghet: Folkpensionsanstaltens fem årtionden 1937–1987 (översättning Nils-Börje Stormbom, Folkpensionsanstalten, 1989) (Kansalaisturvaa rakentamassa)
 Fleurs hösttermin (översättning Thomas Warburton, Atlantis, 1994) (Fleurin koulusyksy'')

Priser och utmärkelser 
1963 – Eino Leino-priset
1966 – Aleksis Kivipriset
1967 – Pro Finlandia-medaljen
1984 – Neustadtpriset
1993 – Svenska Akademiens nordiska pris

Källor

Externa länkar 
SR – Dagens dikt
 
 

Finskspråkiga författare
Finskspråkiga poeter
Finskspråkiga dramatiker
Födda 1931
Avlidna 2008
Män
Finländska poeter
Finländska dramatiker
Författare från Helsingfors
Mottagare av Eino Leino-priset
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Konstens akademiker
Stone Sour (musikalbum)

Stone Sour är hårdrock/heavy metal-bandet Stone Sours debutalbum. Det gavs ut i augusti 2002 av Roadrunner Records. 2003 släpptes albumet i en Special Package med fem nya låtar och tre musikvideor.

Låtlista
"Get Inside" - 3:13 
"Orchids" - 4:24 
"Cold Reader" - 3:41 
"Blotter" - 4:02 
"Choose" - 4:17 
"Monolith" - 3:45 
"Inhale" - 4:25 
"Bother" - 4:00 
"Blue Study" - 4:37 
"Take a Number" - 3:42 
"Idle Hands" - 3:56 
"Tumult" - 4:03 
"Omega" - 2:56

Special Package
"Rules of Evidence" - 3:44 
"The Wicked" - 4:55 
"Inside the Cynic" - 3:24 
"Kill Everybody" - 3:26 
"Road Hogs" - 3:53 
"Bother" (DVD)
"Inhale" (DVD)
"Get Inside" (DVD)

Musikalbum 2002
Amerikanska debutalbum
Album av Stone Sour
Gerhard VII av Holstein

Greve Gerhard VII av Holstein, född i augusti 1404, död 24 juli 1433 i Emmerich, begravd i Emmerichs domkyrka, var greve av Holstein och hertig av Schleswig 1427–1433. Son till Gerhard VI av Holstein (stupad 1404) och Katharina Elisabeth av Braunschweig-Lüneburg (död 1417/1422).

Biografi
Gerhard föddes efter faderns död 1404. Efter moderns brytning med drottning Margareta och unionskung Erik nämns han jämte sina två äldre bröder Henrik och Adolf såsom regerande hertig av Schleswig och greve av Holstein.

Gerhard deltog i kampen mot Danmark och ingick i hansastädernas flotta vid Köpenhamn 1428. Han tycks ha residerat på moderns änkesäte Sönderborg, som efter hennes död rimligtvis tillföll honom. Vid den påtänkta delningen av hertigdömet skulle Als och Sundeved göras till ett särskilt arv, liksom Tönder, medan resten gemensamt skulle förvaltas av bröderna.

Gerhard gifte sig den 2 juni 1432 med Agnes av Baden (1408–efter 1434), från vilken han skildes 1433. Enligt krönikorna födde hon honom tvillingar, en pojke och en flicka. Gerhards bror Adolf skall dock ha förklarat barnen för oäkta eftersom de föddes sju månader efter bröllopet. Läkare och barnmorskor menade att de var äktfödda. Den av läkarna ännu bevarade skrivna redogörelsen visar på att tvillingarna föddes fyra månader efter bröllopet. Agnes skickades hem till Baden, dottern sattes i kloster i Preetz som nunna, och sonen omkom till havs vid Sönderborg. Enligt sägnen skall Adolfs stränga hållning i denna fråga ha straffats med att hans ätt dog ut.

Gerhard dog på en resa till Köln den 24 juli 1433.

Referenser 

Otto S. Brenner: Nachkommen Gorms des alten (Lyngby, 1978) nr: 1937, 2090, och 2697–2701
Stammtafeln zur geschichte der Europäischen Staaten (Europäische Stammtafeln) band I (die deutschen Staaten) av W. K. Prinz von Isenburg (Marburg, 1960) , tafel 87 (die Grafen von Holstein und Herzogs von Schleswig aus Schauenburger Geschlecht) och tafel 69 (die Herzoge von Braunschweig-Göttingen)
Dansk Biografisk Lexikon, band 5, s. 600–601, Köpenhamn 1891

Personer i Tyskland under 1400-talet
Födda 1404
Avlidna 1433
Män
Filip Boström

Filip August Boström , född 5 juni 1843 i Adolf Fredriks församling, död där 7 november 1908 (kyrkobokförd i Överselö församling), var en svensk officer (ryttmästare) och ämbetsman. Han var landshövding i Södermanlands län 1894–1906.

Biografi 
Boström var son till häradshövdingen Eric Samuel Boström och dennes hustru Elisabet Gustava Fredenheim, bror till statsministern Erik Gustaf Boström samt till filantroperna Ebba Boström och Elisabeth von Bahr.

Boström blev underlöjtnant vid Livregementets husarkår 1867 och erhöll 1878 ryttmästares avsked. Han innehade Tynnelsö som fideikommiss, ett av de största godsen i Södermanland från 1869. Han var en driftig jordbrukare och kommunalman, och var ledamot av första kammaren 1887–1908. Han tillhörde från början det protektionistiska majoritetspartiet men intog med tiden en mer moderat ståndpunkt. Han var ledamot av Statsutskottet 1888–1894, ordförande i Bankoutskottet 1899–1901 och 1903–1905.

Filip Boström var gift från 1875 med Pauline Sterky (1857–1883), dotter till generalkonsuln Carl Adolf Sterky, och från 1885 med Augusta Sofia (Sophie) Tersmeden (1848–1925), dotter till kammarherren Jacob Nils Tersmeden. I första äktenskapet föddes sönerna Erland Boström och Wollmar Boström.

Boströms  yngre släkting Israel Holmgren mindes sin ingifte morbror Filip som "mycket stor och oerhört tjock" samt stammande, men ihågkom också med tacksamhet hur Boström bekostat hans medicinstudier sedan Holmgrens far gått bort.

Källor 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.
Israel Holmgren: Mitt liv, del 1 (Stockholm 1959)
Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988), sida 363-364

Noter

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens protektionistiska parti
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens moderata parti
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Landshövdingar i Södermanlands län
Militärer från Stockholm
Födda 1843
Avlidna 1908
Män
Politiker från Stockholm
Henrik IV av Holstein

Greve Henrik IV av Holstein, född 1397, stupad vid belägringen av Flensburg 28 maj 1427, begravd i St Laurentius kyrka i Itzehoe, var greve av Holstein och hertig av Schleswig 1404–1427. Son till Gerhard VI av Holstein (stupad 1404) och Katharina Elisabeth av Braunschweig-Lüneburg (död 1417/1422).

Biografi
Henrik var blott sju år gammal vid faderns död. Drottning Margareta strävade efter att undantränga hans släkt från sitt nyvunna hertigdöme i Sønderjylland; hon krävde förmyndarskapet över Henrik, och han sändes till Danmark för att uppfostras där.

Henrik var en yngling då nordiske unionskung Erik av Pommern gjorde anspråk på hertigdömet. 1413 försvarades Henriks sak i Nyborg av morbrodern hertig Henrik den milde av Braunschweig-Lüneburg, men denne övergick till kungens sida. Förgäves ansökte den unge Henrik kungen om förläningen; Erik ställde som första villkor att schauenburgarna helt skulle uppge de besittningar de hade norr om Eider. Sommaren 1417 lyckades kungen erövra staden Schleswig.

Då ingrep Henriks farbror med samma namn, den utvalde biskopen av Osnabrück. Farbrodern ilade till Hamburg och återvände därifrån med legotrupper, och snart kom också flera nordtyska furstar till hjälp. Den största faran avvärjdes, och unge Henrik ställde sig efter farbroderns död 1421 själv i spetsen för kampen mot kungens trupper runtom i Sønderjylland. Kejsar Sigismunds dom 1424 gick emot schauenburgarna, detta trots att Henrik själv rest till Ungern för att där föra sin talan, men de faktiska förhållandena ändrades ej.

Hansestäderna övergav nu kungens parti. På Hansedagen i Lübeck framställde Henrik den fara städerna hotades av från det förenade Norden, och påminde dem om att Lübeck och holsteinarna vid Bornhöved 1227 hade kunnat bryta den danska övermakten. Henrik blev nu ledare för en mäktig koalition mot kung Erik. 1427 inneslöt han Flensburg från landsidan medan en hanseatisk flotta lade sig i fjorden och spärrade all tillförsel. Ett stormangrepp var fastsatt till Kristi Himmelfärdsdag, men redan kvällen innan påbörjade de hamburgska legotrupperna ett förhastat angrepp. Henrik kastade sig då in i striden men blev i stadens vallgrav dödligt sårad (28 maj 1427).

En samtida holsteinsk skrivare jämrar sig i sin krönika över hertig Henriks tidiga död och rosar i starka ordalag hans personlighet, hans kyskhet, hans rättfärdighet och mod. Henriks hustru, en prinsessa av Braunschweig, skall ha förblivit i änkestånd av kärlek till den döde. Henriks bror Adolf förde kampen vidare mot kung Erik, till en för schauenburgarna lyckad utgång.

Referenser 

Otto S. Brenner: Nachkommen Gorms des alten (Lyngby, 1978) nr: 1937, 2090, och 2697–2701
Stammtafeln zur geschichte der Europäischen Staaten (Europäische Stammtafeln) band I (die deutschen Staaten) av W. K. Prinz von Isenburg (Marburg, 1960) , tafel 87 (die Grafen von Holstein und Herzogs von Schleswig aus Schauenburger Geschlecht) och tafel 69 (die Herzoge von Braunschweig-Göttingen)
Dansk Biografisk Lexikon, band 7, s. 362–364, Köpenhamn 1893

Personer i Tyskland under 1400-talet
Födda 1397
Avlidna 1427
Män
Klätterpungdjur

Klätterpungdjur, fingerpungdjur eller falangrar (Phalangeridae) är en familj i underklassen pungdjur bland däggdjuren. Det finns sex släkten med tillsammans 25 arter.

Utbredningsområde 
Klätterpungdjur lever i Australien, Nya Guinea, östra Indonesien (Sulawesi och Timor) och Salomonöarna. De har satts ut av människor i Nya Zeeland och beståndet där har ökat betydligt.

Utseende 
Klätterpungdjur är medelstora djur med kraftig kropp. Med sitt korta huvud och framåtriktade ögon liknar de avlägset primaterna. Deras svans är lång och har mestadels päls men svansens spets saknar nästan hår. De har klor vid nästan alla tår med undantag av stortån vid bakfoten. För att få bättre tag vid grenar och kvistar har de en motsättlig tå vid varje bakfot och dessutom är det första och andra fingret vid framtassen motsättliga. Kroppens päls är tät och ullig med en färg som varierar mellan svart, grå, vit- och rödaktig, ofta finns prickar eller strimmor i annan färg. I honans väl utvecklade pung (marsupium) finns två till fyra spenar.

Kroppslängden (huvud och bål) varierar mellan 32 och 65 cm. Därtill kommer en 24 till 61 cm lång svans.

Tandformeln är I 3/2 C 1/0 P 1/1-2 M 4/4, alltså 34 till 36 tänder.

Beteende och föda 

Vuxna individer lever vanligen ensam och försvarar ett revir som markeras med körtelvätska, saliv, urin och avföring. Ibland förekommer mindre grupper med upp till fyra medlemmar, till exempel hos Sulawesikuskus.

Arterna i denna familj är huvudsakligen växtätare. De äter löv, frukt och blommor. Sällan tar de insekter eller mindre ryggradsdjur som föda. Liksom nära besläktade pungdjur har de en stor blindtarm för en bättre sönderdelning av den fiberrika födan. Däremot är tänderna inte lika bra anpassade till växtämnen som hos andra pungdjur. Enda undantaget är arten Phalanger gymnotis som huvudsakligen är köttätare.

Fortplantning 
Efter en kort dräktighet som varar 14 till 18 dagar föder honan upp till tre ungar. Av dessa får oftast bara en unge di i pungen. Pungen är välutvecklad och har öppningen mot moderns huvud. Ungdjuret förblir oftast ett år i pungen och når efter två till tre år könsmognad. Klätterpungdjur kan bli upp till tio år gamla.

Hot 
Medan arterna i släktet Trichosurus, som förekommer även i städer, tillhör de talrikaste pungdjuren lider andra arter av förstörelsen av deras levnadsområde och av jakt. För många arter saknas information och IUCN listar tre arter som akut hotade (critically endangered).

Systematik 
Familjen indelas i sex släkten:

 Ailurops
 Strigocuscus
 pungrävar (Trichosurus)
 fjällsvanspungdjur (Wyulda), en art
 fläckkuskusar (Spilocuscus)
 kuskusar (Phalanger)

Bildgalleri

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore, .

Externa länkar 

Fåframtandade pungdjur
Det stora skogsäventyret

Det stora skogsäventyret, original Brendon Chase, är en brittisk ungdomsserie från 1980. Serien, som visades i tretton avsnitt, sändes i brittisk television mellan december 1980 och mars 1981. Serien spelades in i och omkring New Forest i södra England. Musiken till serien komponerades av Paul Lewis. Det karakteristiska flöjtspelet utfördes av James Galway.

Det stora skogsäventyret har visats i SVT vid tre tillfällen, sommaren 1981, sommaren 1984 och sommaren 1990.

Handling
Serien, som utspelar sig 1925, kretsar kring de tre bröderna Hensman, Robin (Craig McFarlane), John (Howard Taylor) och Harold (Paul Erangey). De tre skall tillbringa sitt påsklov hos sin faster Ellen, men när cirka en vecka återstår av lovet, beslutar de sig för att rymma till Brendon Chase, ett mycket stort skogsområde, för att där leva ett primitivt liv i naturen.

Avsnitt
 Rymningen
 Lägerplatsen
 Tidningsreportern
 Jakten
 Fågelboet
 Hunden Bang
 Proviantering i byn
 Polisman Bunting på äventyr
 På utflykt
 Björnen är lös!
 Smokoe Joe
 Stormen
 Hemkomsten

Externa länkar
 
 Television Heaven

1920-talet i fiktion
Brittiska TV-serier från 1980-talet
TV-seriestarter 1980
TV-serieavslutningar 1981
Gretna

Gretna kan syfta på:

 Gretna (djur) – ett släkte av fjärilar
 Mount Gretna Narrow Gauge Railway – en järnväg i Pennsylvania
 Gretna FC – en skotsk fotbollsklubb
 Gretna Green Way – en gata i Brentwood, Kalifornien. Känt i samband med mordet på Nicole Brown Simpson .

Geografi

Australien 

 Gretna (ort i Australien), Tasmanien, Central Highlands,

Kanada

 Gretna, Manitoba – en liten ort

Storbritannien 

 Gretna, Skottland, ort, Dumfries and Galloway, 
 Gretna Green – en by i Dumfries and Galloway

USA 

 Gretna, Florida, Gadsden County, 
 Gretna, Louisiana, huvudort i Jefferson Parish, 
 Gretna, Virginia, Pittsylvania County, 
 Gretna, Nebraska, Sarpy County, 

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Storbritannienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Gretna, Manitoba

Gretna är en liten ort, med 574 invånare (2006)  på gränsen mellan USA och Kanada i provinsen Manitoba i Kanada. Orten ligger ungefär 12 kilometer söder om Altona.

Historik
Bufflarna i området runt Gretna lockade dit människor redan tidigt under 1800-talet. Ursprungligen var Gretna känd som Smuggler's Point, en enkel gränspassage där odeklarerat goda smugglades över gränsen av tidiga bosättare och pälsjägare. Strax efter att den 49:e breddgraden blev internationell gräns blev Gretna en viktig tullplats och gränsstad för både den kanadensiska och amerikanska regeringen.

Gretnas strategiska geografiska läge ökade intreeset för Canadian Pacific Railway som startade många siloer i området. The Ogilvie Milling Company var ett av de första bolagen i Gretna runt sekelskiftet. Troligen döpte företagets grundare, skotten William Ogilvie, staden efter Gretna Green i Skottland.

Gretna blev snart en framträdande gränsstad. Allt eftersom näringslivet frodades och utvidgades var livet tidigt under 1900-talet fyllt av löften och möjligheter. Tiderna förändrades till Gretnas nackdel och staden började förlora spannmålsindustrin som var orsaken till dess framgång.

Gretna har klarat nedgången och är idag, tack vare expansionen i Pembina Valley, en stad med unga invånare (51% av befolkningen är under 30 år  som attraheras av de vackra omgivningarna, vänligheten och samhällslivet som är säkert för familjer. Det växande antalet företag, närheten till större orter och gränsen till USA erbjuder invånarna en livsstil och mångfald av tjänster som saknar motstycke någon annanstans i provinsen.

Källor

Externa länkar
Gretnas profil
Gretna stad
Kvarta över Gretna på Statcan

Orter i Manitoba
Gränsorter i Nordamerika