kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Merinaseglare

Merinaseglare (Zoonavena grandidieri) är en fågel i familjen seglare.

Utseende och läte 
Merinaseglaren är en liten seglare med enfärgat grå fjäderdräkt. På närhåll syns ljus övergump och mycket små taggar på stjärten. Flykten är stel, med vingarna tryckta framåt. Arten är jämnstor med stubbstjärtseglare, men saknar vitt band på övergumpen och har svagare flykt. Även madagaskarpalmseglaren är jämnstor, men har mycket kortare och tvärt avskuren stjärt än denna.

Utbredning och systematik 
Merinaseglare delas in i två underarter:
 Zoonavena grandidieri grandidieri – förekommer på Madagaskar
 Zoonavena grandidieri mariae – förekommer på ön Grande Comore i ögruppen Komorerna

Levnadssätt 
Merinaseglaren ses flyga över och intill skogsområden av alla typer. På Madagaskar tar den nattkvist och häckar ofta i hål i baobabträd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alfred Grandidier (1836-1921), fransk ornitolog och samlare av specimen på Madagaskar 1865.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i etiopiska regionen
Hinduseglare

Hinduseglare (Zoonavena sylvatica) är en asiatisk fågel i familjen seglare.

Utseende och läten 
Hinduseglare är en liten (11–13 cm) medlem av familjen med rätt stort huvud och karakteristisk vingform: böjd yttre del, utbuktande på mitten och nypt in mot kroppen. Stjärten är kort och fyrkantig, rundad när fågeln sprider ut den. Fjäderdräkten är mörk med är vit på övergumpen och även vitaktig på buk och undre stjärttäckare. Fågeln är rätt tystlåten, men ibland hörs ett elektriskt "zzik-zzik".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från området söder om Himalaya i Indien till västra Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt ovanlig och lokalt förekommande, dock mycket vanlig i vissa områden.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats indisk taggstjärtseglare och vitgumpad taggstjärtseglare.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i orientaliska regionen
Sãotoméseglare

Sãotoméseglare (Zoonavena thomensis) är en fågel i familjen seglare. Fågeln förekommer i bergstrakterna på öarna São Tomé och Príncipe i Guineabukten. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Seglare (familj)
Fåglar i etiopiska regionen
Gröntofsad vipkolibri

Gröntofsad vipkolibri (Stephanoxis lalandi) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i östra Brasilien (från södra Minas Gerais till Espírito Santo och nordöstra São Paulo). Tidigare (och i viss mån fortfarande) betraktades purpurtofsad vipkolibri som en underart till lalandi, som då kallades enbart vipkolibri.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Violbröstad kolibri

Violbröstad kolibri (Sternoclyta cyanopectus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende och läte 
Violbröstad kolibri är en stor och vacker kolibri med lång näbb. Fjäderdräkten är grön med orangefärgad fläck på vingen, vitspetsad stjärt, beigefärgad fjällning på undersidan. Hanen har en gnistrande violett fläck på bröstet, honan vitt mustaschstreck. Lätet är ett vasst och upprepat "chit".

Utbredning och systematik 
Arten är den enda i släktet Sternoclyta. Fågeln förekommer i Anderna i västra Venezuela och i Cordillera de la Costa Central österut till Miranda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Violbröstad kolibri hittas i molnskog på medelhög och låg höjd samt i fuktiga skogar på lägre höjder. Den påträffas ofta enstaka i revir o ungskog, skogsbryn och stånd med banan och Heliconia.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde och beståndsutvecklingen är oklar. Den tros dock inte vara hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Gråbukig komet

Gråbukig komet (Taphrolesbia griseiventris) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Gråbukig komet är en stor (14–17 cm), klykstjärtad kolibri. Ovansidan är bronsgrön med en vit fläck bakom ögat. Den djupt kluvna och långa stjärten är grön med guldorange spets. Undersidan är helt grå, med blått på strupen hos hanen. Honan har grå strupe och kortare, mindre kluven stjärt.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i Anderna i nordvästra Peru (södra Cajamarca till västra Huánuco). Arten är den enda i släktet Taphrolesbia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Mångfläckig kolibri

Mångfläckig kolibri (Taphrospilus hypostictus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Mångfläckig kolibri är en stor kolibri med vit undersida översållad med gröna fläckar, därav namnet. Bakom ögat syns en vit fläck. Arten liknar hona violettpannad briljant men saknar dennas blå panna och vitt mustaschstreck.

Utbredning och systematik 
Arten är den enda i släktet Taphrospilus. Fågeln förekommer i Anderna från östra Ecuador till sydöstra Bolivia och nordvästra Argentina. Den har uppgetts förekomma i Brasilien men det är en osäker uppgift och fågeln räknas inte med på listan över Brasiliens fåglar som upprättas av CBRO (Comitê Brasileiro de Registros Ornitológicos).

Levnadssätt 
Mångfläckig kolibri hittas i molnskogar. Den är geerellt fåtalig, men kan ses besöka fågelmatningar i vissa områden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Kronskogsnymf

Kronskogsnymf (Thalurania colombica) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Hane kronskogsnymf är mycket praktfull i smaragdgrönt och violett, men verkar ofta helmörk. Stjärten är rätt lång och djupt kluven. Honan är rätt färglös och enfärgad, med svart näbb, grönfläckiga flanker och blåsvart stjärt med vitaktiga hörn.

Utbredning och systematik 
Kronskogsnymf förekommer i Central- och Sydamerika, från Belize till nordligaste Peru. Den delas in i åtta underarter i fyra grupper med följande utbredning:
 venusta/townsendi-gruppen
 Thalurania colombica townsendi – från Belize österut till Guatemala och sydöstra Honduras
 Thalurania colombica venusta – från östra Nicaragua till västra Panama
 colombica/rostrifera-gruppen
 Thalurania colombica colombica – norra Colombia och nordvästra Venezuela
 Thalurania colombica rostrifera – nordvästra Venezuela (sydvästra Táchira)
 fannyi-gruppen
 Thalurania colombica fannyi – från östra Panama till västra Colombia
 Thalurania colombica subtropicalis – västra centrala Colombia (Caucadalen och intilliggande västra och centrala Anderna)
 Thalurania colombica verticeps – Stillahavssluttningen i Anderna i sydvästra Colombia och nordvästra Ecuador
 Thalurania colombica hypochlora – låglandet mot Stilla havet i Ecuador och i nordligaste Peru

Tidigare betraktades fannyi-gruppen inklusive hypochlora som en egen art, grönkronad skogsnymf (T. fannyi).

Levnadssätt 
Kronskogsnymfen hittas i städsegrön skog och skogsbryn i tropiska låglänta områden, ofta nära rinnande vattendrag. Den födosöker huvudsakligen lågt tilll medelhögt i den skuggiga undervegetationen, men kan komma till kolibrimatningar i skogskanter och gläntor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Svalstjärtad skogsnymf

Svalstjärtad skogsnymf (Thalurania furcata) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Svalstjärtad skogsnymf är en rätt liten kolibri med kluven stjärt. Hanen är glittrande grön på huvud och bröst mnedan buken är lilafärgad. I dåligt ljus verkar den dock helmörk. Honan är grön ovan, ljusgrön under. Näbben hos båda könen har en något böjd spets.

Utbredning och systematik 
Svalstjärtad skogsnymf har ett stort utbredningsområde i Sydamerika öster om Anderna, från Venezuela till norra Argentina. Den delas in i 13 underarter med följande utbredning:
 Thalurania furcata refulgens – nordöstra Venezuela (Pariahalvön och Sierra de Cumaná)
 Thalurania furcata furcata – östligaste Venezuela, Guyanaregionen och nordöstra Brasilien norr om Amazonfloden
 Thalurania furcata fissilis – östra Venezuela, till allra västligaste Guyana och nordöstra Brasilien
 Thalurania furcata orenocensis – södra Venezuela vid övre delen av Orinocofloden i Amazonas
 Thalurania furcata nigrofasciata – sydöstra Colombia till sydligaste Venezuela och nordvästra Brasilien
 Thalurania furcata viridipectus – Andernas östsluttning och i lågland i östra Colombia och nordöstra Peru
 Thalurania furcata jelskii – tropiska östra Peru och angränsande Brasilien
 Thalurania furcata simoni – Amazonregionen söder om Amazonfloden i östligaste Peru och västra Brasilien
 Thalurania furcata balzani – norra centrala Brasilien söder om Amazonfloden
 Thalurania furcata furcatoides – nedre Amazonregionen i östra Brasilien söder om Amazonfloden
 Thalurania furcata boliviana – foten av Anderna och i näraliggande lågland i sydöstra Peru och nordöstra Bolivia
 Thalurania furcata baeri – nordöstra och centrala Brasilien till sydöstra Bolivia och norra Argentina
 Thalurania furcata eriphile – sydöstra Brasilien, till Paraguay och nordöstra Argentina (Misiones)

Levnadssätt 
Svalstjärtad skogsnymf hittas i en rad olika skogstyper, från ung regnskog och skogsbryn till gläntor och trädgårdar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Violettkronad skogsnymf

Violettkronad skogsnymf (Thalurania glaucopis) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Brasilien till östra Paraguay och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Jaliscokolibri

Jaliscokolibri (Eupherusa ridgwayi) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende och läte 
Jaliscokolibrin är en medelstor (10 cm), huvudsakligen grön kolibri med svarta vingar och rak svart näbb. Hanen är glänsande blå på pannan, blågrön på bakre delen av hjässan och smaragdgrön på strupen. Den blåsvarta stjärten är något kluven. Honan är grön ovan med en liten vit fläck bakom ögat, grå undersida med grönt cirkelformat mönster på flankerna. Stjärten är blåsvart med gröna centrala stjärtpennor och vita spetsar på de yttre. Lätena består av skallrande toner och drillar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra delen av delstaterna Nayarit, Jalisco och Colima i västra Mexiko. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Thalurania, men genetiska studier visar att den istället är systerart till Eupherusa och har följaktligen flyttats dit.

Status och hot 
Jaliscokolibrin har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6 000–15 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen Robert Ridgway (1850-1929).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Långstjärtad skogsnymf

Långstjärtad skogsnymf (Thalurania watertonii) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende och läte 
Långstjärtad skogsnymf är en grönaktig kolibri med medellång rak näbb och olika kroppslängd mellan hane och hona, 13 respektive 10 cm. Hanen är grön på hjässa och nedre delen av halsen med violblå glans. Undersidan är gräsgrön med violblå flanker och stjärten är lång och djupt kluven. Honan är guldgrön på hjässa och hals, blågrön på nedre delen av ryggen och enhetligt gråvit på undersidan. Stjärten är inte lika lång som hos hanen och mindre kluven. Lätet tros bestå av upprepade högljutt "tjippande".

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är kustnära områden i nordöstra Brasilien (östra Pará i Pernambuco, Sergipe, Alagoas och norra Bahia). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske naturforskaren Charles Waterton (1782–1865).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Långstjärtad skogsjuvel

Långstjärtad skogsjuvel (Thaumastura cora) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Långstjärtad skogsjuvel är em mycket liten kolibri med hos hanen helt omisskännliga förlängda svartvita stjärtpennor. Honan är mycket mer lik andra kolibrier, men har relativt lång stjärt med ljusa kanter på de kortare centrala stjärtpennorna och frånvaro av rostbrun ton överlag.

Utbredning och systematik 
Arten är den enda i släktet Thaumastura. Fågeln förekommer i  västligaste Peru och nordligaste Chile (Arica). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Långstjärtad skogsjuvel hittas i ökenartade områden i lågland och lägre bergstrakter. Den ses även i trädgårdar, odlingsbygd med blommor och i ursprunglig buskmark.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Soteremit

För Phaethornis augusti, se sotkronad eremit.

Soteremit (Threnetes niger) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Soteremit delas in i två underarter:
 T. n. loehkeni – förekommer i nordöstra Brasilien norr om Amazonfloden (Amapá)
 T. n. niger – förekommer i Franska Guyana och det närmaste området i Brasilien (norra Amapá)

Status 
IUCN bedömer enbart hotstatusen för nominatformen, som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Bandstjärtad eremit

Bandstjärtad eremit (Threnetes ruckeri) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende och läte 
Bandstjärt eremit har en lång böjd näbb med gulaktig underdel, streckat ansikte, svartaktig strupfläck och en rostbrun fläck på bröstet. Stjärtteckningen är påtaglig, svart med vita spetsar och vitt även längst in som dock bara ses när den breder ut stjärten. Lätet är ett vasst och strävt pip.

Utbredning och systematik 
Bandstjärtad eremit delas in i tre underarter:
 Threnetes ruckeri ventosus – förekommer från tropiska östra Guatemala och Belize till västra Panama
 Threnetes ruckeri ruckeri – förekommer från norra och västra Colombia till västra Ecuador
 Threnetes ruckeri venezuelensis – förekommer i nordvästra Venezuela (regionen sydväst om Maracaibosjön)

Levnadssätt 
Bandstjärtad eremit hittas fåtaligt i fuktiga städesgröna skogar och skogsbryn i tropiska låglänta områden. Där föredrar den skuggig undervegetation, framför allt med inslag av Heliconia.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Sigismund Rucker (1815-1890), en engelsk affärsman, konstsamlare och kolibrikännare.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Glitterstjärtad skogsjuvel

Glitterstjärtad skogsjuvel (Tilmatura dupontii) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Glitterstjärtad skogsjuvel är en liten kolibri med relativt kort näbb och en karakteristisk vit fläck på vardera sida om ryggens nedre del. Hanen har en brett vitbandad lång och kluven stjärt som den reser under födosök. Strupen är violblå och det vita bröstet kontrasterar mot den mörkgröna buken. Hos honan är stjärten kort och svart med vit spets. Undersidan är bjärt kanelbrun eller rostfärgad.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i ekskogar från västra Mexikos högland till norra Nicaragua. Arten är den enda i släktet Tilmatura och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Glitterstjärtad skogsjuvel är en relativt fåtalig art, med en världspopulation som understiger 50 000 individer. Den har dock ett rätt stort utbredningsområde, beståndet anses stabilt och det föreligger inga substantiella hot mot arten. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar antingen Léonard Puech Dupont (1796–1828), fransk kolibrikännare, eller hans bror Richard-Henry Puech Dupont (1798–1873), entomolog och concholog som försåg Lesson med specimen från Léonards samling. På svenska har även varianterna glitterstjärtkolibri och glitterstjärtskogsjuvel förekommit.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Eldtopas

Eldtopas (Topaza pyra) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Eldtopasen är en mycket stor och spektakulärt färgad kolibri, med kroppen bronsröd, huvudet svart och grönt på strupe och övergumpen. Den långa stjärten har förlängda centrala stjärtpennor. Arten är mycket lik karmosintopasen, men deras utbredningsområden överlappar knappt eller inte alls.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i västra Amazonområdet i Brasilien, Colombia, Ecuador, Peru och Venezuela. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 T. p. pyra – förekommer i sydöstra Colombia, sydvästra Venezuela (Amazonas) och nordvästra Brasilien (nordöstra Amazonas)
 T. p. amaruni – förekommer i östra Ecuador och närliggande norra Peru

Gränserna dem emellan är dock inte helt utredda och populationer i östra Peru och västra Amazonområdet i Brasilien har inte kategoriserats till underart

Levnadssätt 
Eldtopasen förekommer i låglänt regnskog, ofta kring rinnande vattendrag. Där kan den ses sitta stilla under långa perioder, för att plötsligt göra utfall för att fånga insekter i luften. Den kan också påträffas kring blommande träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Rödnäbbad vimpelkolibri

Rödnäbbad vimpelkolibri (Trochilus polytmus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer på Jamaica. Tidigare betraktades svartnäbbad vimpelkolibri (T. scitulus) som en underart till polytmus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Jamaica
Bouguers kolibri

Bouguers kolibri (Urochroa bougueri) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Bouguers kolibri förekommer från sydvästra Colombia till nordvästra Ecuador. Fram tills nyligen inkluderade den arten Urochroa leucura som en underart, då under namnet vitstjärtad kolibri som nu förts över till leucura. Vissa behandlar dem fortfarande som en och samma art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Purpurbröstad kolibri

Purpurbröstad kolibri (Urosticte benjamini) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från västra Colombia till sydvästra Ecuador och nordvästra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Rostgumpskolibri

Rostgumpskolibri (Urosticte ruficrissa) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Andernas östra sluttning i södra Colombia och östra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Veadeiro pampeano

Veadeiro pampeano är en hundras från Brasilien. Den är en jagande pariahund som också finns i Argentina och Uruguay. Man tror att den kan ha ursprung i den portugisiska podengon. Rasen är inte erkänd av den internationella hundorganisationen FCI men är nationell erkänd av den brasilianska kennelklubben Confederação Brasileira de Cinofilia (CBC).

Källor
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel från Wikipedia på portugisiska (läst med hjälp av Google Översätt).

Spetsar och urhundar
Hundraser från Brasilien
Chacodelphys formosa

Chacodelphys formosa är ett däggdjur i familjen pungråttor som förekommer endemiskt i norra Argentina.

Beskrivning 

Arten upptäcktes 1920 i den argentinska provinsen Formosa och hittills har den inte påträffats mer än tio gånger. På grund av dessa fynd antas att den bara lever i fuktiga skogar men ett större utbredningsområde är möjligt. I regionen omvandlas skog till jordbruksmark som är ett potentiellt hot för arten. IUCN listar den därför som sårbar (VU).

Djuret fördes först i släktet dvärgpungråttor (Marmosa) och senare listades det i andra släkten av pungråttor innan det 2004 av Voss et al. flyttades till ett eget släkte.

Chacodelphys formosa är med en kroppslängd på cirka 68 mm (huvud och bål) samt en svanslängd av ungefär 55 mm en av de minsta pungråttorna. Den skiljer sig från andra pungråttor i skallens och tändernas konstruktion. Arten har mörka ögonringar och svansens spets används inte som gripverktyg.

Exemplaren faller offer för ugglor. Beståndet hotas av landskapsförändringar. Hela populationen minskar måttlig. IUCN listar arten som nära hotad (NT).

Referenser

Noter 

Pungråttor
Däggdjur i neotropiska regionen
Chacodelphys