kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Plymuggla

Plymuggla<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-09</ref> (Jubula lettii) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar 

 Utbredning och systematik 
Den placeras som enda art i släktet Jubula''. Fågeln förekommer lokalt i fuktiga skogar från Liberia till östra Kongo-Kinshasa.

Status 
IUCN placerar arten i kategorin kunskapsbrist.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar en viss Mr. Lett: “Amongst the last birds received from Mr. Stampfli, there was a very peculiar new Owl, which I propose to name Bubo lettii, after its discoverer Mr. Lett, our former landlord and huntsman at Schieffelinsville [, Junk River, Liberia]” (Büttikofer 1889).

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Blakistons fiskuv

Blakistons fiskuv (Ketupa blakistoni) är en utrotningshotad mycket stor fisklevande uggla som förekommer i östra Asien.

Utseende och läte 
Blakistons fiskuv är en mycket stor uggla (60–72 cm) med långa och breda horisontella örontofsar. Ansiktet är blekt gråbrun, strupen vit och ögonen gula. Ovansidan är kraftigt streckat beigebrun, vingarna bandade och stjärten blek med mörka band. Undersidan är längsstreckat blekt beigebrun. Lätet är ett kort och djupt "ho-hooo".

Utbredning och systematik 
Blakistons fiskuv förekommer i östra Sibirien, nordöstra Kina och i norra Japan. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ketupa blakistoni doerriesi – förekommer i östligaste Sibirien och nordöstra Kina
 Ketupa blakistoni blakistoni – förekommer på Sachalin, på Hokkaido i norra Japan samt på södra Kurilerna 

Arten placeras ofta i släktet Bubo.

Levnadssätt 
Blakistons fiskuv bebor tät skog med stora gamla träd för häckning och nära sjöar och vattendrag som inte fryser vintertid. Favoritmiljön är grunda, snabbt rinnande vattendrag med klappersten. Fågeln lever i huvudsak av insjöfisk, men kan även ta havslevande fisk, små däggdjur, fåglar, groddjur, insekter och kräftdjur. Ungfåglar stannar i hemmareviret i upp till ett och ett halvt år och börjar inte häcka förrän under tredje levnadsåret.

Status och hot 
Denna uggla har en mycket liten och kraftigt minskande världspopulation på uppskattningsvis endast 1 000 till 2 500 vuxna individer. Den hotas av skogsavverkning, dammbyggen och ökad exploatering utmed floder. Även störningar, födobrist till följd av överfiske, miljögifter och jakt utgör hot. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad. Dock finns antydningar om att populationsstorleken kan vara större än man tidigare trott. Om detta bekräftas kan arten nedgraderas i framtiden.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Wright Blakiston (1832–1892), engelsk naturforskare och upptäcktsresande i Kanada, Kina och Japan.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i palearktiska regionen
Himalayafiskuv

Himalayafiskuv (Ketupa flavipes) är en asiatisk fågel i familjen ugglor.

Utseende och läten 
Himalayafiskuven är en mycket stor (48–58 cm) uggla med vågrätt ställda örontofsar. Ovansidan är ljusorange och kraftigt svartstreckad och tydlig orangebeige bandning på vingtäckare och vingpennor. Den har vidare en vitaktig fläck på pannan, medan undersidan är rostorange och likt ovansidan med grova svarta streck utan tvärbandning som hos brun fiskuv. Liknande arten blek fiskuv är mycket mindre, ljusare och framför allt undertill mycket mindre streckad. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett djupt "whoo-hoo". Även ett kattlikt jamande hörs.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Himalaya till södra Kina, nordöstra Myanmar, södra Indokina och Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Blek fiskuv

Blek fiskuv (Ketupa ketupu) är en asiatisk fågel i familjen ugglor, med utbredning från Indien till Indonesien.

Utseende och läte 
Blek fiskuv är en stor (40–48 cm) uggla. Den är dock den minsta bland fiskuvarna. Den skiljer sig tydligt från den större himalayafiskuven genom en mer fint streckad undersida, blekare beigevit till gråvit bandning på vingpennor och stjärt samt kraftigare men mer diffus streckning på hjässa och nacke. Jämfört med brun fiskuv är den djupare rostorange med kraftigare svart streckning och vitt på pannan. Lätet är ett monotont "bup-bup-bup...".

Utbredning och systematik 
Blek fiskuv delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Ketupa ketupu aagaardi – förekommer från södra Assam till södra Thailand och Vietnam
 Ketupa ketupu ketupu – förekommer på Malackahalvön, Riauarkipelagen, Sumatra, Java, Bali, Borneo och Bangka
 Ketupa ketupu minor – förekommer i på ön Nias (utanför nordvästra Sumatra)
 Ketupa ketupu pageli – förekommer på nordvästra Borneo

Underarterna aagardi inkluderas ofta i nominatformen. Arten är stannfågel, dock med ett långväga fynd på Cocosön i Indiska oceanen, över 100 mil från sitt normala utbredningsområde.

Levnadssätt 
Fågeln bebor skogsområden intill rinnande vattendrag och sjöar. Födan består mestadels av fisk, men den tar även grodor, kräftdjur, reptiler, stora vattenlevande insekter, små däggdjur som råttor och möss samt fåglar. Den bygger sitt bo i ett trädhål, i en trädklyka eller i ett gammalt rovfågelbo. Den lägger ägg mellan december och maj, vanligen januari–april men juli–april på Malackahalvön.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Enligt Thomas Horsfield som beskrev arten 1821 kommer det vetenskapliga namnet ketupu från det javanesiska namnet Blo-ketupu för fågeln.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Brun fiskuv

Brun fiskuv (Ketupa zeylonensis) är en asiatisk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Kännetecken 
Brun fiskuv är en stor uggla med en kroppslängd på 48–56 centimeter och vingspannet 125–140 centimeter. Karakteristiskt är breda, spetsiga och horisontella tofsar på det stora och platta huvudet. 

Dräktsmässigt är den brun med fina mörka streck ovan och ljusare beige under med glesare längsstreck. På skuldran syns ett tydligt vitt band. Ögonen är gula och benen obefjädrat gulgrå.

Vidare är näbben kraftig och tydligt utstickande. Ansiktet är jämfört med andra uvar rätt otecknat och enfärgat. I flykten är den mer lik Strix-ugglor med bredare arm, kort stjärt och kraftigt bandade vingpennor.

Läten 
Sången är ett mycket dämpat trestavigt hoande som inte hörs långt. I flykten hörs även ett svagt vingljud.

Utbredning och systematik 
Brun fiskuv delas in i fyra underarter:
 Ketupa zeylonensis semenowi – förekommer från sydöstligaste Turkiet till Israel, norra Syrien och nordvästra Indien
 zeylonensis-gruppen
 Ketupa zeylonensis leschenaultii – förekommer från Indien söder om Himalaya till Myanmar och Thailand
 Ketupa zeylonensis zeylonensis – förekommer på Sri Lanka
 Ketupa zeylonensis orientalis – förekommer från nordöstra Myanmar till sydöstra Kina, Malackahalvön, Indokina och Hainan

Ekologi 
Arten trivs vid trädkantade fiskrika åar där den lurpassar på föda från strandkanten, vadar i grunt vatten eller ses flyga över vattnet med hängande ben. Den livnär sig huvudsakligen av fisk, men även grodor, sötvattenskrabbor, kräftor, ormar och ödlor.

Brun fiskuv häckar när det är lågvatten och föda lättare kan hittas. Den häckar i ett trädhål, i till exempel ett mangoträd, fikonträd eller myrtenarten Melaleuca cajuputi, eller i ett gammalt rovfågel bo på en klippa eller en brant flodbank. I Indien har den också setts häcka i gamla ruiner. Arten lägger ett till tre, vanligtvis två, ägg som honan ruvar i 34–38 dagar. Ugarna är flygga efter 45–50 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs generellt som ovanlig. I Europa tros det häcka endast 50-80 par.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Tofsuggla

Tofsuggla<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-09</ref> (Lophostrix cristata) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. 

 Utbredning och systematik 
Tofsuggla placeras som enda art i släktet Lophostrix. Den delas in i tre underarter:
 L. c. stricklandi – Veracruz i södra Mexiko till västra Panama och västra Colombia
 L. c. wedeli – östra Panama till nordöstra Colombia och nordvästra Venezuela
 L. c. cristata'' – från södra Colombia till norra Bolivia, södra Venezuela, Guyanaregionen och västra Amazonområdet i Brasilien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Östlig skrikuv

Östlig skrikuv (Megascops asio) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer huvudsakligen i östra Nordamerika.

Kännetecken

Utseende 
Östlig skrikuv är en liten (18–23 cm) och kompakt uggla med relativt kort stjärt, breda vingar, stort huvud och små örontofsar. Fjäderdräkten varierar från rostrött till grått, men är alltid intrikat mönstrad, på undersidan med mörka längsgående streck och tvärband. Västliga fåglar är större och ljusare, sydliga mindre och mörkare. Ögonen är gula och näbben ljusgrå. Arten är mycket lik nära släktingen västlig skrikuv, men denna har mörk näbb samt vanligen kraftigare längsgående streck men svagare tvärband undertill.

Läten 
Östliga skrikuvens huvudsakliga sång består av en tydligt fallande serie gnäggande visslingar Även en darrande tremolosång hörs, en lång visslad drill på samma tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Östlig skrikuv delas in i sex underarter med följande utbredning:
 asio-gruppen
 Megascops asio maxwelliae – förekommer i södra och centrala Kanada och norra och centrala USA
 Megascops asio naevius – förekommer i sydöstra Kanada och nordöstra USA (söderut till North Carolina)
 Megascops asio asio – förekommer från Oklahoma till South Carolina och Georgia
 Megascops asio hasbroucki – förekommer från centrala Oklahoma till Texas
 Megascops asio floridanus – förekommer från Louisiana till Florida
 Megascops asio mccallii – förekommer från södra Texas till nordöstra Mexiko (Nuevo León och Tamaulipas)

Underarten naevius inkluderas ofta i nominatformen. Vissa inkluderar taxonet lambi med utbredning i södra Mexiko i arten, men den behandlas vanligen som underart till kustskrikuven (M. cooperi). Tidigare behandlades västlig och östlig skrikuv som en och samma art, och de hybridiserar tillfälligt där deras utbredningsområden möts eller överlappar. Genetiska studier visar dock att de utgör två skilda klader och bör därför behandlas som egna arter, vilket även stöds av morfologiska och lätesmässiga skillnader.

Levnadssätt 
Östlig skrikuv hittas i olika typer av skogsklädda miljöer. Den är strikt nattlevande och tillbringar dagen med att vila i gamla hackspettshål eller liknande utrymmen eller tätt intill en trädstam. Nattetid sitter den på låga grenar i fruktträdgårdar, skogsbryn och öppen skog och spanar efter insekter eller gnagare. Den tar också maskar och vattenlevande djur som kräftor. Fågeln häckar mellan mars och september.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 770 000 individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i nearktiska regionen
Svartkronad skrikuv

Svartkronad skrikuv (Megascops atricapilla) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende 
Svartkronad skrikuv är en medelstor skrikuv med svartinramad ansiktsskiva, mörk hjässa och små men ändå tydliga örontofsar. Tre färgformer förekommer, en brun med mörka ögon samt en roströd och en grå med gula ögon. Arten är mycket lik långtofsad skrikuv men är större.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Brasilien (södra Bahia) till sydöstra Paraguay och nordöstra Argentina (Misiones). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartkronad skrikuv hittas i låglänta fuktiga skogar och skogsbryn. Den föredrar områden med tät undervegetation.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Chiapasskrikuv

Chiapasskrikuv (Megascops barbarus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Chiapasskrikuven är en liten uggla med gula ögon. Fjäderdräkten liknar andra skrikuvars, men örontofsarna är mycket korta och syns ofta inte alls. Den har vidare relativt tydliga vitaktiga ögonbrynsstreck och de mörka teckningarna på undersidan ger snarare ett mer fjälligt än streckat intryck. Sången består av en spinnande drill, likt lätet från en groda eller en insekt.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är bergsskogarna i södra Mexiko (Chiapas) och norra Guatemala. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Chiapasskrikuven hittas i fuktiga bergsskogar med tall och ek. Den föredrar tätare och blötare områden än mustaschskrikuven.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.  Beståndet uppskattas till endast mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Chólibaskrikuv

Chólibaskrikuv (Megascops choliba) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer från Costa Rica söderut till norra Argentina. Arten minskar i antal men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Chólibaskrikuven är en liten fint tecknad gråbrun eller roströd uggla. På undersidan syns tunna längsgående streck och runt ansiktet en svart ram. Ögonen är gula. Arten liknar flera andra skrikuvar, men särskiljs framför allt på lätet, en kort och snabb drill som avsluttas med ett poppande ljud.

Utbredning och systematik 
Chólibaskrikuven har ett stort utbredningsområde från Costa Rica i Centralamerika söderut genom Sydamerika till Bolivia och norra Argentina. Den delas in i nio underarter med följande område:
 Megascops choliba luctisonus – förekommer i Costa Rica, nordvästra Colombia och på Pärlöarna (Panama)
 Megascops choliba margaritae – Isla Margarita (nordvästra Venezuela)
 Megascops choliba duidae – på berget Duida (södra Venezuela)
 Megascops choliba cruciger – från östra Colombia till Venezuela, Guyanaregionen, östra Peru och nordöstra Brasilien
 Megascops choliba surutus – Bolivia
 Megascops choliba decussatus – södra, centrala och östra Brasilien
 Megascops choliba choliba – från södra Brasilien (södra Mato Grosso och São Paulo) till östra Paraguay
 Megascops choliba wetmorei – västra Paraguay och norra Argentina
 Megascops choliba uruguaiensis – sydöstra Brasilien, Uruguay och nordöstra Argentina

Levnadssätt 
Chólibaskrikuven hittas i olika typer av beskogade områden. Ibland kan den ses mer i det öppna i öppna och buskiga fält eller i trädgårdar med bara enstaka spridda träd. Den är oftast den vanligaste skrikuven i sitt utbredningsområde.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn choliba kommer av aragonesiska namnet "Chóliba" för dvärguven. Félix de Azara överförde det senare till denna art.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Barbent skrikuv

Barbent skrikuv (Megascops clarkii) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Barbent skrikuv är en storväxt medlem av släktet. Fjäderdräkten är varmt rostbrun, mest färgglatt i ansiktet som saknar en tydlig svart ram, olikt de flesta andra skrikuvar. På buken syns grova teckningar. Lätet består av korta hoande serier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar från Costa Rica till allra nordvästligaste Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Barbent skrikuv hittas i bergsskogar. Den hittas lättast genom sitt läte.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Harry M. Clark, en amerikansk präst som introducerade Leon Kelso, som sedermera beskrev arten, till ornitologi.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Megascops ingens colombianus

Megascops ingens colombianus är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Fågeln förekommer på västsluttningar i Anderna i Colombia och nordvästra Ecuador. Fågeln behandlades tidigare genomgående som egen art under det svenska namnet colombiaskrikuv, men DNA-studier visar att den är mycket nära släkt med rostskrikuven (M. ingens) och inkluderas numera där som underart av flera taxonomiska auktoriteter. Dock inte av exempelvis IUCN som kategoriserar den som en art och som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Kustskrikuv

{{Taxobox
| name = Kustskrikuv
| status = LC
| status_ref = 
| image = Pacific Screech-Owl.jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Ugglefåglar
| ordo = Strigiformes
| familia_sv = Ugglor
| familia = Strigidae
| genus_sv = 
| genus = Megascops
| species_sv = Kustskrikuv| species = M. cooperi
| taxon = Megascops cooperi
| taxon_authority = (Ridgway, 1878)
| synonyms =
Coopers skrikdvärguv
}}Kustskrikuv''' (Megascops cooperi) är en fågel i familjen ugglor som förekommer i västra Centralamerika.

 Utseende och läte 
Kustskrikuven är en medelstor uggla med korta örontofsar och gula ögon. Fjäderdräkten liknar andra skrikuvar, men är relativt ljus och gråaktig. Sången är barsk och studsande. 

 Utbredning och systematik 
Kustskrikuv delas vanligen in i två underarter med följande utbredning:
 Megascops cooperi lambi - förekommer i kusttrakter i södra Mexiko (Oaxaca)
 Megascops cooperi cooperi (inklusive chiapensis'') – Stillahavssluttningen i södra Mexiko (östligaste Oaxaca och Chiapas) söderut till nordvästra Costa Rica

Levnadssätt 
Kustskrikuven är relativt vanlig i buskiga skogar och törnskog i låglänta områden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Vattrad skrikuv

Guatemalaskrikuv (Megascops guatemalae) är en centralamerikansk uggla med omstridd systematik.

Utseende och läte 
Guatemalaskrikuven är en liten och kryptiskt tecknad uggla med gula ögon. Fjäderdräkten varierar från gråbrun till rödaktig. Sången består av en darrande drill som lätt kan misstas för en padda eller insekt.

Utbredning och systematik 
Vattrad skrikuv förekommer i Centralamerika från norra Mexiko till västra Panama. Den delas upp i fem underarter med följande utbredning:
 Megascops guatemalae hastatus (inklusive tomlini) – Sonora och Chihuahua till Sinaloa och Oaxaca
 Megascops guatemalae cassini – Tamaulipas till norra Veracruz
 Megascops guatemalae fuscus – centrala Veracruz
 Megascops guatemalae guatemalae (inklusive thompsoni) – Yucatánhalvön, Cozumel, sydöstra Veracruz och nordöstra Oaxaca till Honduras
 Megascops guatemalae dacrysistactus – norra Nicaragua
 Megascops guatemalae vermiculatus – östra Nicaragua, Costa Rica och västra Panama

Artgränserna mellan vattrad skrikuv och dess närmaste släktingar chocóskrikuv (M. centralis) och bergskrikuv (M. roraimae) är omstridda, och olika taxonomiska auktoriteter behandlar dem på olika vis. Howard & Moore inkluderar dem alla i guatemalae, medan BirdLife International urskiljer vermiculatus som egen art och inkluderar chocó- och bergskrikuven i den..

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Notera dock att vermiculatus ej inkluderas i bedömningen.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Yungasskrikuv

Yungasskrikuv (Megascops hoyi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i bergsskogar i södra Bolivia och nordvästra Argentina.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gunnar Arthur Höy (1901-1996) tysk-svensk ornitolog som föddes i Norge men emigrerade till Argentina 1951. Han var kurator för naturhistoriska museet vid universitetet i Salta. Fram tills nyligen kallades den även höyskrikuv på svenska, men justerades 2022 till ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen