kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tyrolen

Tyrolen (tyska Tirol ), är en region i Centraleuropa i västra Österrike och norra Italien. Namnet kommer ursprungligen från Tirols slott i orten Tirolo nära Merano, som under medeltiden var säte för grevarna av Grevskapet Tyrolen. Tyrolen var från slutet av 1300-talet fram till början av 1900-talet under huset Habsburgs styre men delades efter första världskriget upp i förbundslandet Tyrolen i Österrike och italienska Sydtyrolen, idag en del av den italienska autonoma regionen Trentino-Alto Adige. De olika delarna som tillsammans utgör Tyrolen samarbetar genom Europaregionen Tirol-Südtirol/Alto Adige-Trentino, en egen juridisk person.

Tyrolens delning 

Tyrolen splittrades 1919 då södra delen, Südtirol och Welschtirol (idag Trentino-Alto Adige), som en följd av första världskriget och upplösningen av Österrike-Ungern, tillföll Italien, medan Nordtirol och Osttirol (idag förbundslandet Tyrolen), fortsatte att vara en del av Österrike. Senare försök att återförena det tysktalande Sydtyrolen med övriga Tyrolen, framförallt åren efter andra världskriget, har misslyckats.

Geografi

Tyrolens historia

Uppror i Tyrolen 
1809 skedde ett uppror, Tiroler Volksaufstand, mot den bayerska politiken i Tyrolen. Upproret leddes av Andreas Hofer, Josef Speckbacher och prästen Joachim Haspinger. 1814 kom Tyrolen tillbaka till Österrike och huset Habsburg. Tyrolen hamnade senare under italienskt och franskt styre.

Tyrolens vapen

Tyrolens regenter 
Grevar av Tyrolen
 Albert 
 1028-1140 Albrekt I
 1140-1165 Albrekt II, från 1141 greve av Tyrolen
 1165-1180 Berthold, från 1141 greve av Tyrolen
 1180-1190 Henrik I
 1202-1253 Albrekt III

Grevar av Görz-Tyrolen
 1253-1258 Meinhard I
 1257-1295 Meinhard II
 1295-1310 Otto 
 1310-1335 Henrik II
 1335-1363 Margareta

Huset Luxemburg
 1335-1341 Johan Henrik
Huset Wittelsbach
 1341-1361 Ludvig V
 1361-1363 Meinhard III

Huset Habsburg
 1363-1365 Rudolf IV 
 1365-1386 Leopold III
 1386-1395 Albrekt III
 1386-1406 Vilhelm

Habsburg
Äldre Tyrolenlinjen
 1402-1439 Fredrik IV ' 1439-1490 SiegmundFerdinand II av Tyrolen och habsburgska ståthållare 1564-1595 Ferdinand II av Tyrolen
 1602-1618 Maximilian III av Habsburg, ståthållareYngre Tyrolenlinjen''
 1619-1632 Leopold V av Habsburg, ståthållare, från 1626 landsfurste
 1646-1662 Ferdinand Karl
 1663-1665 Sigismund Franz

Se även 
 Tyrolen (förbundsland)
 Sydtyrolen
 Museum Tiroler Bauernhöfe

Externa länkar

Referenser 

 
Österrike-Ungerns riksdelar och länder
Ängelholm–Klippans Järnväg

Ängelholm–Klippans järnväg (EKJ) var en normalspårig järnväg mellan Ängelholm och Klippan. Sträckan Ängelholm–Östra Ljungby invigdes den 1 december 1904, och hela sträckningen till Klippan blev färdig år 1907. Stationer var Ängelholms central (nuvarande Ängelholms station), Ängelholms Värn, Munka Ågård, Munka Ljungby, Skälderhus, Åsbo-Össjö, och fler närmare Klippan.

När trafiken var störst, i början av järnvägens levnad, gick dagligen 12 persontåg och 2 godståg. År 1915 infördes trafik med dieselmotorvagnar. Godstrafiken bestod bland annat av sockerbetor till sockerbruket i Ängelholm. Från 1943 gick rälsbussar tre gånger dagligen tur och retur mellan Ängelholm och Klippan. Trafiken lades ner den 9 juni 1953 på grund av vikande trafikunderlag. Produktionen vid sockerbruket i Ängelholm lades ned efter betkampanjen samma år. På gamla banvallen går idag Klippanvägen, riksväg 13. 

Järnvägen drevs ursprungligen av bolaget Engelholm–Klippans Jernväg, EKJ. Detta bolag hamnade snart i ekonomiska svårigheter och rekonstruerades 1908 som Ängelholm–Klippans nya järnvägsaktiebolag. Efter ytterligare problem med lönsamheten köptes verksamheten av Ängelholms stad på exekutiv auktion år 1927, och driften sköttes sedan av Helsingborg–Hässleholms Järnväg. 

I dagligt tal kallades banan "Pyttebanan", ett namn som kommer från en episod där snickaren och poeten Johan Wilhelm Halls hönor, "pyttor" på skånska, smitit ut på banan och orsakat en rättstvist mellan Hall och EKJ. Hall diktade sedan en sång om pyttorna på banan.

Källor 

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Fluid scandinavia

Fluid Scandinavia är en skandinavisk branschtidning inom ämnesområdet fluidteknologi (hydraulik och pneumatik) som utges i Sverige, Norge, Danmark och kommer ut med fyra nummer per år. Fluid Skandinavia är den enda svenskspråkiga tidningen i Sverige inom ämnesområdet men är i praktiken tvåspråkig genom att norska artiklar som skrivs på norska alltid återges på originalspråket. Danska artiklar översätts till svenska.

Historik
Tidningen grundades av Bertil Andersson som har en bakgrund som tidigare VD på företaget Hydraulikkonsult AB. Tidningen, som enbart utges i pappersform, kom ut med sitt första nummer 1995.

Organisation och redaktionellt arbete
Tidningen har sitt redaktionella huvudsäte i Stockholm och publiceras av ITH-förlag (ITH- Institutet för tillämpad hydraulik). Fluid Skandinavia är den enda svenskspråkiga tidningen i Sverige inom ämnesområdet men är i praktiken två-språkig genom att norska artiklar som skrivs på norska alltid återges på originalspråket. Danska artiklar översätts till svenska. Merparten av alla artiklar som publiceras författas av läsarna själva men redigeras av en ansvarig redaktör i resp. land. Tidningens huvudsakliga ekonomi bygger på annonsintäkter men har också fasta prenemuranter. För de artiklar som författas av läsarna själva utgår ingen ersättning genom att grundtanken är att sprida kunskap i ämnet på frivillig basis mellan företag i Sverige för att öka Sveriges totala konkurrenskraft på området i förhållande till utlandet. Tidningen finns inte att köpa som lösnummer ute i handeln.

Externa länkar 
Tidningens webbplats

Danska tidskrifter
Norska tidskrifter
Svenska tidskrifter
Akademiska kapellet

Den här artikeln handlar om orkestern i Lund. Se Kungliga Akademiska Kapellet för orkestern i Uppsala.

Akademiska kapellet är en orkester organiserad av Lunds universitet. Den bildades 1745 och är därmed en av de äldsta orkestrarna i landet. Orkestern äger en samling gamla instrument och har en samling gamla originalnoter. Orkestern består numera av amatörmusiker som studerar eller har studerat på Lunds universitet.

Från att ha varit en mindre orkester är Akademiska kapellet numera en komplett symfoniorkester.

Orkestern har sin hemvist i Palaestra et Odeum och orkesterledaren, som är anställd av universitetet, har titeln Director musices.

Orkesterns ursprungliga syfte var att bidra med musik till universitetets olika begivenheter, såsom doktorspromotioner och professorsinstallationer, men numera har orkestern även egna konserter.

Externa länkar 
 Akademiska kapellet

Lunds universitet
Svenska akademiska symfoniorkestrar
Musikgrupper från Lund
S/S Drottningholm (1909)

S/S Drottningholm är en ångslup som trafikerar traden Stockholms Stadshus – Drottningholms slott för Strömma Turism & Sjöfart i Stockholm. S/S Drottningholm är byggd 1909 på Motala Verkstad och hette ursprungligen S/S Valkyrian. Hon var ursprungligen 23 meter lång och 5,3 meter bred och systerfartyg till  och S/S Fylgia.

S/S Valkyrian gick i trafik mellan Stockholm och södra Lidingö för Stockholms Ångslups AB. På 1960-talet figurerade hon som Saltkråkan I i TV-serien Vi på Saltkråkan, som bygger på Astrid Lindgrens berättelser.

År 1968 såldes hon till Ångfartygs AB Strömma Kanal och döptes om till Nya Strömma Kanal, men hon visade sig vara för djupgående för att kunna passera just Strömma kanal, så hon såldes 1969 vidare till Drottningholms Ångfartygs AB där hon fick sitt nuvarande namn Drottningholm.

Fotogalleri

Bibliografi
Richard Grönstedt, Arne Sundström och Gunnar Friberg: Drottningholm: en ångbåt med flera liv, Ideella stödföreningen för ångbåten Drottningholm, Mauritzson, Stockholm 1983

Källor
 Micke Asklander

Noter

Externa länkar

Svenska ångfartyg
Svenska passagerarfartyg
Strömma Kanalbolagets fartyg
K-märkta fartyg
Fartyg sjösatta 1909
Fartyg byggda i Norrköping
Sjöfartsmuseer i Sverige
Fotboll i Kanada

Fotboll i Kanada har spelats i organiserad form sedan mitten av 1800-talet. Den första fotbollsmatchen med moderna regler på kanadensisk mark spelades i Toronto 1876. Fotboll har gått om ishockey vad rör antalet utövare i Kanada, men ännu är ishockey den stora publiksporten. Den första kanadensiska serien i fotboll bildades året därpå. Kanada var starka i fotboll på den tiden, och vann OS-guld 1904, men sedan passerades fotboll av ishockey och det kanadensiska bollspelet kanadensisk fotboll.

Under 1980-talet var Kanada väl representerat i den nordamerikanska proffsserien North American Soccer League, som lades ned 1985. 1987-1992 spelades den kanadensiska serien "Canadian Soccer League", som startade med klubbar i åtta kanadensiska orter. 2007 kommer Toronto FC ansluta sig till den nordamerikanska proffsserien "Major League Soccer".

Landslag 
I fotboll har Kanadas damer i VM som bäst slutat på fjärde plats, vilket skedde 2003 i USA, medan i OS man är regerande mästare. Kanadas herrar har som bäst deltagit i ett VM, vilket skedde 1986 i Mexiko då Kanada åkte ut i första omgången efter stryk i alla tre matcherna och totalt 0-5 i målskillnad. Kanadas herrar chockade år 2000 motståndarna genom att vinna CONCACAF-mästerskapet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

CanadaSoccer.com Canadian Soccer Association
Stefan Kretzschmar

Stefan Kretzschmar, född 17 februari 1973 i Leipzig i dåvarande Östtyskland, är en tysk före detta handbollsspelare (vänstersexa). Från 1993 till 2004 spelade han 218 landskamper och gjorde 821 mål för Tysklands landslag.

Handbollskarriär 
Stefan Kretzschmar spelade från barndomen i SC Dynamo Berlin som var ett handbollscentrum med en sportskola. Han gjorde debut i Bundesliga för SV Blau-Weiß Spandau, som gått samman med SC Dynamo Berlin. 1993 gick han till VfL Gummersbach, som hade Heiner Brand som tränare. 1993 debuterade han även i landslaget och 1994 följde mästerskapsdebuten vid EM i Portugal. 1996 deltog Kretzschmar vid OS i Atlanta. 1996 gick Kretzschmar till SC Magdeburg, som han blev tysk mästare och Champions League-mästare med 2001. Han missade EM 2004, då Tyskland blev Europamästare. Efter OS-finalen 2004 i Aten, som slutade med silver, valde Kretzschmar att sluta i landslaget.

Stefan Kretzschmars far Peter Kretzschmar spelade 66 landskamper för Östtyskland och var förbundskapten för damlandslaget. Hans mor Waltraud Kretzschmar spelade 217 landskamper för DDR och vann VM-guld 1971, 1975 och 1978. Kretzschmar har i Tyskland blivit känd inte bara som en av landets bästa handbollsspelare utan även för sina tatueringar och piercingar som gjort honom till en profil.

Klubbar 
  SC Dynamo Berlin
  SV Blau-Weiß Spandau (–1993)
  VfL Gummersbach (1993–1996)
  SC Magdeburg (1996–2007)

Meriter

Klubblag 
 Champions League-mästare 2002
 EHF-cupmästare 2007

Landslag 

  EM-brons 1998 i Italien
  EM-silver 2002 i Sverige
  VM-silver 2003 i Portugal
  OS-silver 2004 i Aten

Individuellt 
 Årets handbollsspelare i Tyskland: 1994 och 1995

Externa länkar 

  
 

Födda 1973
Tyska handbollsspelare
Män
Levande personer
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Tyskland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tyskland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tyskland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Spelare i SC Magdeburg
Tyska mästare i handboll
Ensamma Hjärtan

Ensamma Hjärtan var ett rockband bildat av Pekka Lunde (Pekkanini) och Gunnar Danielsson i Göteborg. Danielsson och Lunde bildade bandet efter att det tidigare bandet Risken Finns upplösts. Ensamma Hjärtan upphörde kring 1982 varefter Danielsson och Lunde fortsatte spela i Danielsson & Pekkanini.

Risken Finns (Gunnar Danielsson och Lars Fernebring) bildade tillsammans med gruppen Karlssons Kloster (Pekka Lunde, Helena Raija Kuurtilla, Yvonne Schaloske & Kjell Bengtsson) bandet Ensamma Hjärtans Angsambäl som senare blev bara Ensamma Hjärtan. Ensamma Hjärtan spelade rock med inslag av blues och New wave-musik och hade delvis politiska texter. De var populära som liveband och de drog fulla hus i både Sverige, Danmark och Norge, där de var väldigt populära.  Bland deras låtar märks "Hal som en ål", "Bullshit Blues", "Djävla skit", "Hon är fin" och "Alternativ blues". Satiren och humorn som bubblade i Risken Finns var fortfarande kvar men i mindre mängder. 

Gunnar Danielsson gjorde sedan en del soloskivor i kategorin pop innehållandes hits som till exempel ”Ishockey & fotboll” och ”Glida in & glida ut”.

Pekkanini (Pekka Lunde) släppte på 1980-talet två soloalbum: Pekkanini och Spotlight. Han har sedan tidigt 80-tal varit sysselsatt i huvudsak med att skriva musik för teaterscenen. Dramaten, Stockholms Stadsteater, Angereds Teater och Malmö Stadsteater är några av de institutioner han varit verksam vid. Han har även arbetat med ett antal fria grupper och projekt runt om i landet. De senaste åren har Pekkanini specialiserat sig på instrumentet theremin. Han har givit ut två soloplattor med instrumentalmusik där theremin är soloinstrument: "Theremin Magic" (2010) och "Theremins in the Jukebox" (2011). Han gästspelar på olika scener med sin show "Theremin & Jag" där han spelar musik på thereminen från 1920-tal och framåt, blandat med sina egna låtar och berättar om uppfinnaren Léon Theremins dramatiska liv.

Medlemmar
Gunnar Danielsson – sång
Jan Johanson – trummor
Kent Edmark – basgitarr
Magnus Hartelius – gitarr
Pekkanini (Pekka Lunde) – sång, gitarr, keyboard
Staffan Dahl – keyboard
Tommy "Natta" Johannesson – gitarr, sång
Kalle Åhrman - basgitarr

Diskografi
Studioalbum
1978 – Ensamma hjärtan (LP, MNW 83P)
1979 – En massa hjärtan (LP, Nacksving 031-24)
1981 – Nam Nam (LP, Nacksving 031-37)

Livealbum
1981 – Brain Training in Oslo (LP, Nacksving 031-41)

Singlar
1979 – "Hon är fin" / "Djävla skit" (Nacksving 45-05)

Samlingsalbum
2008 – Den försvunna skatten 1977–1981 (LP, MNW)

Samlingsalbum (div. artister)
1977 – Fristil (Nacksving 031-09) (Ensamma Hjärtan med låten "Hal som en ål")

Referenser

Externa länkar
Facebook-sida

Musikgrupper inom proggrörelsen
Svenska rockgrupper
Musikgrupper från Göteborg
Vinghjul

Ett vinghjul, även kallat bevingat hjul, är en symbol för järnvägen. I dess moderna form kan vinghjulet härledas från Tyskland; det började användas flitigt i Sverige kring mitten av 1860-talet.

Bakgrund
I de svenska järnvägarnas tidiga historia dominerade lokomotivet som symbol, inspirerat av England, men det ersattes snart av vinghjulet. Vinghjulet kom snart att bli den allmängiltiga symbolen för järnvägen och användes både av staten och privata aktörer som symbol för sin verksamhet. Statens Järnvägar kom att använda det bevingade hjulet i kombination med en kunglig krona, för att visa att det rörde sig om ett statligt verk. Denna symbol kom sedermera att bli statens järnvägars logotyp, och inte bara en symbol för själva järnvägen.

Dagens SJ har fortfarande detta som symbol om än i moderniserad, stiliserad form. För privata järnvägar i Sverige användes det bevingade hjulet som symbol men då ofta krönt av järnvägsföretagets signatur (monogram) i form av en kunglig krona. Även Nohab hade det som logotyp för sin loktillverkning.

Exempel

Externa länkar

Järnväg
Tyresö-Flaten

Tyresö-Flaten är en sjö i Tyresö kommun i Södermanland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet.

Med sina 25 meter är den Tyresåns sjösystems djupaste sjö. Inflödet till sjön sker från Långsjön via Gammelströmmen, och utflödet går till Albysjön via Wättingeströmmen.

Sjön är mycket näringsrik, vilket beror på gamla avloppssynder men även stora tillflöden av dagvatten från omgivande tätbebyggelse (Krusboda) och uppströms liggande sjöar i Tyresö, Haninge, Huddinge och Stockholms kommuner.

I Tyresö-Flaten råder förbud mot att köra båt med motor. Tyresö fiskevårdsförening arrenderar fisket i sjön. En stor del av sjön ägs av Stockholms stad (2007). Sjöns östra delområde inklusive Rundmar och skogen vid dess södra strand vid Gammelströmmens inflöde och fram till Wättingeströmmens utflöde, ingår i naturreservatet kring Tyresta nationalpark. Norra sidan utgörs av samhället Nyfors strandområde.

Delavrinningsområde 
Tyresöflaten ingår i delavrinningsområde (656933-164027) som SMHI kallar för Utloppet av Albysjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 20 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Tyresån (Kålbrinksströmmen) mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (49 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 40 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Björkna
 Braxen
 Gärs
 Gös
 Löja
 Mört
 Nors

Se även 
 Lista över insjöar i Tyresö kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 Tyresö-Flaten Tyresåns vattenvårdsförbund
 Södertörnsekologerna

Insjöar i Tyresåns avrinningsområde
Insjöar i Södermanland
Insjöar i Tyresö kommun
Vitruvianske mannen

Den vitruvianske mannen är en teckning med tillhörande anteckningar i spegelvänd skrift som Leonardo da Vinci gjorde runt år 1492. Teckningen föreställer en naken mansfigur med ideala proportioner och kroppen i två positioner lagda ovanpå varandra. Manskroppen har utsträckta armar och ben och är inskriven i en cirkel och i en kvadrat.

Teckningen är namngiven efter den romerske arkitekten Vitruvius, som influerade renässansen och den har de proportioner han beskrev. Bilden är ett typexempel på förenandet av konst och vetenskap som kännetecknade renässansen. Den förvaras på Gallerie dell'Accademia i Venedig, men finns vanligtvis inte utställd till allmän beskådan, eftersom pappret skadas av att exponeras för ljus.

Utformning
Leonardos stora intresse för proportioner exemplifieras utmärkt i denna bild. Vissa tror att Leonardo föll in i den pytagoreiska tradition som föreställde sig att den mänskliga existensen bestod av en själslig existens – föreställd av cirkeln – och en materiell – beskriven av kvadraten. Den mänskliga kroppen representerade således det perfekta förhållandet mellan själslighet och materia vilket avspeglades i dess väl avvägda proportioner.

Referenser

Teckning
Konstverk av Leonardo da Vinci
Renässansens konst
Konstverk från 1400-talet
Konstverk på Gallerie dell'Accademia
Östtysklands damlandslag i handboll

Östtysklands damlandslag i handboll representerade Östtyskland på damsidan i handboll. De vann bland annat VM-guld vid tre tillfällen, 1971, 1975 och 1978.

Meriter

Världsmästerskap 
 1957 i Jugoslavien: Ej kvalificerade
 1962 i Rumänien: Ej kvalificerade
 1965 i Västtyskland: Ej kvalificerade
 1971 i Nederländerna:  Guld
 1973 i Jugoslavien: 9:a
 1975 i Sovjetunionen:  Guld
 1978 i Tjeckoslovakien:  Guld
 1982 i Ungern: 4:a
 1986 i Nederländerna: 4:a
 1990 i Sydkorea:  Brons

Olympiska spelen 
 1976 i Montreal:  Silver
 1980 i Moskva:  Brons
 1984 i Los Angeles: Bojkott
 1988 i Seoul: Ej kvalificerade

Damlandslaget
Damlandslag i handboll
Handboll
SC Leipzig

SC Leipzig var en idrottsklubb i Leipzig i forna Östtyskland, nuvarande Tyskland, bildad i juli 1963 genom en sammanslagning av SC Rotation Leipzig och SC Lokomotive Leipzig.

Handboll 
SC Leipzig spelade i det dåvarande Östtysklands högstadivision i handboll, både på herr- och damsidan. Herrlaget blev östtyska mästare i utomhushandboll 1965 och damlaget 1967. Inomhus blev herrlaget Europacupmästare (nuvarande Champions League) 1966 och 1974 samt IHF-cupmästare 1986 och 1992. Herrlaget blev dessutom östtyska mästare tre gånger och damlaget 13 gånger. Den tidigare handbollssektionen heter idag HC Leipzig och är ett av Tysklands främsta damlag sedan landets enande.

Fotboll 
Fotbollsklubben 1. FC Lokomotive Leipzig var tidigare en del av SC Leipzig.

Se även 
 1. FC Lokomotive Leipzig
 SC DHfK Leipzig
 HC Leipzig

Referenser

Externa länkar 

Upplösta handbollsklubbar i Tyskland
Handbollsklubbar i Östtyskland
Sport i Leipzig
Sportklubbar i Sachsen
SC DHfK Leipzig

SC DHfK Leipzig, förkortning för Sport-Club Deutsche Hochschule für Körperkultur und Sport Leipzig, är en idrottsklubb i Leipzig i Tyskland. SC DHfK Leipzig grundades 1954 och i klubben har ett stort antal framgångsrika idrottare verkat inom friidrott, simning, rodd, kanot, handboll och cykling. Klubben tillhörde tidigare Deutsche Hochschule für Körperkultur und Sport.

Fram till 1989 tog medlemmar i klubben 93 olympiska medaljer och 136 guldmedaljer i VM. Bland kända idrottare i klubben hör Gustav-Adolf Schur, Uwe Ampler, Klaus Köste, Christian Gille, Anett Schuck, Günter Merkel, Manfred Merkel, Angelika Bahmann, Margitta Gummel, Siegfried Brietzke, Thomas Munkelt och Kristin Otto.

SC DHfK Leipzig spelar i högsta divisionen i handboll, Handball-Bundesliga.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Handbollssektionen
 Roddsektionen
 Skridsko och inline
 Innebandy

Sport i Leipzig
Sportklubbar i Sachsen
Kyrkby, Jomala kommun

Kyrkby, eller Prestgårdenby, ligger i Jomala på Åland. Byn är administrativt centrum i Jomala kommun.

I Kyrkby finns två av de fyra skolorna i Jomala. Till högstadieskolan kommer det elever från många olika kommuner.  Byn har fått sitt namn från den kyrkby som funnits kring prästgården och sockenkyrka alltsedan kyrkan byggdes på 1200-talet. Här har också bostäder funnits för mycket länge sedan och man har hittat många forntidsgravar som antyder detta. Här i Jomala Kyrkby ligger även kommunhuset.

Referenser

Jomala
Klippan–Röstånga Järnväg

Klippan-Röstånga Järnväg (KRJ) var ett privat järnvägsaktiebolag, vars linje invigdes 1892. Ett viktigt syfte var att förenkla militära transporter till exerciplatsen i Ljungbyhed (Bonnarp). Järnvägen hade i Klippan anslutning mot Helsingborg och Hässleholm med HHJ, och från 1904 till Ängelholm med EKJ. Efter att företaget fått ekonomiska problen såldes det 1 juni 1896 till greve Fredrik Arvidsson Posse. 28 december samma år sålde han bolaget till HHJ och 1 juni 1897 tog man över driften av KRJ och förlängde denna ned till Eslöv via Röstånga, Billinge, Trolleholm och Stabbarp. Persontrafiken på banan lades ned 1961, dock kvarstod viss godstrafik till Krigsflygskolan F 5 i Ljungbyhed till 1980, då sträckan Klippan – Ljungbyhed förvärvades av Klippans kommun.

Museibana
Åren 1980-1992 bedrevs museitrafik av en ideell museijärnvägsförening, Klippan-Ljungbyheds Järnväg, med ångloksdragna tåg på denna sträcka. Museitrafiken upphörde då banans underhåll blev eftersatt. Kommunen hade utropat sig till ekokommun och miljöpolicyn var att inga bekämpningsmedel fick användas på kommunal mark. Banan växte gradvis igen och sliprarna ruttnade, vilket i sin tur gjorde att banunderhållet blev svårt att genomföra. Endast på sträckan Klippan-Ljungbyhed finns rälsen kvar, sträckan Ljungbyhed-Röstånga revs i juni/juli 1966. I Ljungbyhed kommer sträckan över järnvägsbron fram till den gamla järnvägsstationen (vars bangård är uppriven sedan 1990-talet) rivas under 2020 till förmån för en ny sträcka med ändplats inne på Ljungbyhed Parks område. Denna sträckan beräknas vara färdigbyggd sommaren 2023.

Vidare läsning

Referenser

Noter

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Deutsche Hochschule für Körperkultur und Sport

Deutsche Hochschule für Körperkultur und Sport (DHfK) var en högskola för sport i Leipzig. Den skapades 1925. DHfK blev mest känt som en viktig del i Östtysklands sport och här har en rad framgångsrika tränare och idrottare studerat. Skolan upplöstes 1990.

Se även
SC DHfK Leipzig

Sport i Östtyskland
Sport i Leipzig
Utbildningsinstitutioner bildade 1925
Utbildningsinstitutioner upplösta 1990