kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Bergenstråhle (fältherre)

Johan Bergenstråhle, född 13 maj 1756, död 7 mars 1840 i Stockholm, var en svensk fältherre i finska kriget och i dansk-svenska kriget 1808–1809. 

Han blev överstelöjtnant 1788 vid Nylands infanteriregemente, och bidrog kraftigt till Gustaf Mauritz Armfelts seger över ryssarna i slaget vid Summo, och var regementsbefälhavare under kriget 1789–90. 1794 befordrades han till överste, och blev 1805 regementschef för Västerbottens regemente. Vid krigsutbrottet 1808 blev Bergenstråhle chef för den mot Norge opererande norra fördelningen, men naturförhållandena hindrade hans offensiv. I juni 1808 skickades han och 1 000 man med fyra kanoner till Vasa för att återta staden. Expeditionen misslyckades. Han sårades och tillfångatogs 25 juni.

Efter kriget tog han avsked 1813 med generalmajors rang, och bosatte sig på Toresta i Låssa socken.

Äktenskap
Gift första gången 12 oktober 1785 med Carolina Margareta von Cristiersson (1767–1799). Hade sju barn med henne.
Gift andra gången 23 september 1800 med Ulrika Gustava Riddersvärd (1781–1849). Hade tio barn med henne.

Utmärkelser
   Riddare av Svärdsorden,

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 

Födda 1756
Avlidna 1840
Män
Johan
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Personer i finska kriget
Johan Bergenstråhle

Det finns flera artiklar om personer med namnet Johan Bergenstråhle:

 Johan Bergenstråhle (1756–1840), svensk fältherre
 Johan Bergenstråhle (1935–1995), svensk regissör
Boavista FC

Boavista Futebol Clube är ett portugisisk sportklubb från Porto, mest känd för sitt fotbollslag.

Historia 
Laget grundades 1903 och spelar sina hemmamatcher Estádio do Bessa.

Placering tidigare säsonger

Kända spelare 
Svenskar som spelat i klubben:
  Martin Holmberg.

Källor

Externa länkar 
 Officiell Hemsida

Fotbollsklubbar i Portugal
Volleybollklubbar i Portugal
Sportklubbar bildade 1903
Össjö kyrka

Össjö kyrka är en kyrkobyggnad på en kulle centralt i samhället Össjö, omkring 12 kilometer öster om Ängelholm i Skåne. Den tillhör sedan 2006 Munka Ljungby församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan har en stomme av gråsten och består av ett rektangulärt långhus med tresidigt kor i öster. Vid långhusets västra kortsida finns ett kyrktorn med ingång. Fasaderna är belagda med puts.

Historik
Össjö kyrka uppfördes i romansk stil under senare delen av 1100-talet och bestod av långhus med smalare kor i öster och en halvrund absid. Kyrktornet tillkom senare. Under senare delen av medeltiden uppfördes ett rymligt vapenhus med storleken 6 x 6 meter vid södra långhusväggen.

En omfattande restaurering genomfördes 1865 då kyrkan förlängdes åt öster och nuvarande tresidiga kor tillkom. Tornet byggdes delvis om, sakristian revs och vapenhuset i söder revs. Även ingången byggdes om och en vacker rundbågsportal flyttades dit. Kyrkan återinvigdes 29 juli 1866 av biskop Wilhelm Flensburg. Under 2004-2005 utfördes en ytterligare större renovering av kyrkan med bland annat ommålning i gamla färger för bänkarna och kortaket, det senare nu i blått. Samtidigt gjordes koret rymligare och under läktaren inreddes mindre samlingsrum. Ny uppvärmning baserad på jordvärme installerades.

Inventarier
 En fyrsidig, rikt ornamenterad dopfunt av sandsten är tillverkad av Mörarpsmästaren under 1100-talets andra hälft, [ (bilder)]. Tillhörande dopfat av mässing är från 1600-talet.
 Ett triumfkrucifix från slutet av 1400-talet förvaras numera i Lunds universitets historiska museum. Tidigare hängde krucifixet i ursprungliga kyrkans triumfbåge.
 Ett nattvardskärl i förgyllt silver härstammar från den danska tiden. Ett paten är samtida med nattvardskärlet.
 Predikstolen med datering 1756 är tillverkad av Johan Ullberg.
 Sedan 1865 finns i koret en kopia av Thorvaldsens Kristus.
 På norra väggen hänger tidigare altartavla utförd av Johan Ullberg och anskaffad 1751. Tavlan har motivet "Den sista måltiden" och var altartavla fram till år 1865.
 I tornet hänger två kyrkklockor. Storklockan bär årtalet 1769 medan lillklockan är daterad till år 1506.

Orgel
 Össjö kyrka fick sin första orgel 1827.
En tidigare orgel som hade 4 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1901 av Salomon Molander & Co, Göteborg och är en mekanisk orgel. Orgeln har fasta kombinationer. Orgeln restaurerades 1987. Orgeln har tolv stämmor, två manualer och pedal.

Kyrkogård
Arne Thorén, som bland annat var Sveriges Radios korrespondent i New York under många år, ligger begravd på kyrkogården.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 
 Össjö kyrka Funderingar och fakta, Stig Wardestam, Tryckaren Engelholm 2010

Webbkällor
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Össjöborna månar om sin kyrka (Helsingborgs Dagblad)

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Ängelholms kommun
Ingmarie Froman

Ingmarie Froman född 9 mars 1949, är en svensk journalist.

Froman har jobbat som utrikeskorrespondent i Bryssel och Paris för Rapport på SVT och Ekoredaktionen på SR.

Bibliografi 
1992 – Bryssel
1994 – Paris
1995 – Frihet, jämlikhet och -utslagning?
1997 – Stockholm
2000 – Tankar om mat
2006 – Islam, brudar & paljetter

Priser och utmärkelser 
2001 – Gerard Bonniers essäpris
2005 – Jolopriset

Externa länkar 
 Bokförlagets presentation

Svenska journalister under 1900-talet
Utrikeskorrespondenter
Födda 1949
Sommarvärdar 1996
Kvinnor
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
IFK Täby

IFK Täby är en idrottsklubb som har sin hemplats i Täby kommun. Klubbens fullständiga namn är Idrottsföreningen kamraterna Täby. IFK Täby har varit verksamma i sex olika idrotter; bordtennis, casting, fotboll, ishockey, landhockey och konståkning.

Sektioner
Bordtennis, IFK Täby BTK
Konståkning, IFK Täby KK

Tidigare
Casting
Fotboll, se Täby FK (slogs hösten 2012 ihop med Täby IS)
IFK Täby HC, blev egen förening 2008.
Landhockey, se IFK Täby Landhockey

Källor

Bordtennisklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Konståkningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Täby kommun
Casting
Ratchet: Gladiator

Ratchet: Gladiator, även känt som Ratchet & Clank 4 eller Ratchet: Deadlocked i Nordamerika, är ett actionäventyrsspel utvecklat av Insomniac Games och publicerat av SCEA år 2005. Detta spel är det fjärde där Ratchet är huvudperson och den enda där Clank inte är spelbar.

Handling 
Spelet börjar efter händelserna i Ratchet & Clank 3. Ratchet blir kidnappad av Gleeman Vox: skaparen av Dreadzone, en omänsklig gameshow där deltagarna försöker att ta död på varandra. Han blir förd till ett ställe där hjältar, inför kameror och en skränande publik, måste slåss mot gladiatorer och robotar för att överleva. Han har nu på sig en "Deadlock", en kedja som exploderar om han blir samarbetsovillig eller uttråkad. Ratchet och hans medhjälpare blir kallade för "Team Darkstar", och tillsammans kämpar de för sina liv. Sedermera bestämmer de sig för att försöka befria de andra hjältarna som är tillfångatagna där, och få ett slut på Gleeman Vox och hans show.

Gameplay 
Ratchet: Gladiator påminner om tidigare spel i serien, men som fokuserar mer på skjutning istället för plattformande. Mycket av spelet kretsar kring robotstrider, där Ratchet måste strida mot flera skaror av tungt beväpna robotar och efter hand besegra väldiga bossar. Ratchet kämpar tillsammans med två robotkamrater, vilka kan placera sprängmedel på vissa ställen. Spelaren kan uppgradera Ratchets robotkamrater med bättre och kraftigare vapen och man kan också byta färg på dem. Spelets livsförpackning, Nanotech, kan uppgraderas genom att samla in erfarenhetspoäng. När Ratchet tar skada kan han slå sönder Natotech-boxar för att hela sig själv. Clank är inte längre med i detta spel, men man kan låsa upp hans "dräkt", dock inte hans jet pack.

I spelets samarbetskampaj ska den andra spelaren ta kontrollen över en av Ratchets robotkamrater. Spelarna måste dela på vapnen och ammunitionen i spelet, men de kan inte använda samma vapen på samma gång utan de måste alltid ha olika. 

Spelet innehåller också ett flerspelarläge, både online för tio spelare och offline där upp till fyra spelare kan spela lokalt i olika flerspelarmatcher. Det finns fem olika flerspelarspellägen: Conquest, Capture the Flag, Deathmatch, King of the Hill och Juggernaut.

Fordon 
Spelet har fyra spelbara fordon, varav tre är markfordon samt en luftfarkost.

Landstalker: En stor spindelrobot med spindelliknande vapen, som samtliga kan användas samtidigt av två spelare.
Puma: Ett mycket snabbt bepansrat fordon med en kraftfull kanon. Det kombinerar både snabbhet och styrka, vilket kan bringa död på flera fiender samtidigt. 
Hoverbike: ett svävande fordon med ett torn på framsidan. Det används för både racing och i strider, men kan bara användas av en spelare.
Hovership: En kraftfull luftfarkost utrustad med en laser och ett par raketgevär.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Playstation 2-spel
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Datorspel 2005
Datorspel med antropomorfa figurer
Datorspel utvecklade av Insomniac Games
Ratchet & Clank
Sony Interactive Entertainment-spel
Plattformsspel
Tredjepersonsskjutare
Actionäventyrsspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Lagersberg

Lagersberg kan syfta på:

 Lagersberg, Södermanland – ett säteri och karolinergård 3 km söder om Eskilstuna centrum i Södermanland
 Lagersberg, Västmanland – en mindre herrgård i Västerås kommun
Åsa Beckman

Åsa Beckman, född 18 oktober 1961 i Sollefteå, är en svensk litteraturkritiker och biträdande kulturchef på Dagens Nyheter. Hon var med i redaktionen för tidskriften Åttiotal 1984-1986, skrev kritik i Svenska Dagbladet 1986-1987 och var redaktör för Bonniers Litterära Magasin 1987–1990.

Hon började som kritiker på Dagens Nyheter 1990. Mellan 2004 och 2010 var hon biträdande kulturchef och blev det återigen 2013. 

Åsa Beckman är dotter till Erik Beckman och syster till Eva Beckman. Hon växte upp i Prästmon i Ångermanland. 

Hon är gift med Stephen Farran-Lee.

Bibliografi  
2002 – Jag själv ett hus av ljus (Albert Bonniers Förlag)
2019 – Väninnekören: om livet bland kvinnor och män (Brombergs förlag)

Priser och utmärkelser 
2003 – Gerard Bonniers essäpris
2018 – Årets mediaamazon

Källor

Noter

Externa länkar
 

Kvinnor
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Födda 1961
Sommarvärdar 1993
Levande personer
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Svenska litteraturkritiker
Stjärnanis

För andra arter av stjärnanis, se stjärnanissläktet

Stjärnanis (Illicium verum), som även kallas kinesisk stjärnanis, eller äkta stjärnanis,  är en art i familjen stjärnanisväxter. Arten förekommer i sydöstra Kina och Vietnam. Odlas företrädesvis i Asien för sina aromatiska frukter och används som krydda i de asiatiska köken. Ej att förväxlas med anis (Pimpinella anisum) obesläktad med stjärnanis, men som har en liknande smak.

Egenskaper 
Stjärnanisens frukter består av 6–12, oftast åtta rosettformigt placerade baljkapslar, som är hårda och rätt sköra. De är sammantryckta från sidan och utbildade i en nästan rak spets i den fria änden. Längden är 13–20 mm och höjden 8–10 mm. 

Varje kapsel innehåller ett frö, som är platt, 6–8 mm långt, rödbrunt till gulbrunt och med en jämn glänsande yta.

Stjärnanis innehåller 4–5 % av en eterisk olja, som traditionellt kallats ostindisk eller kinesisk anisolja. Den är färglös eller gulaktig och lättlöslig i 90-procentig alkohol, samt stelnar vid avkylning. Den har en stark doft av anis och en starkt söt smak.

Användning 
Oljan tillverkas huvudsakligen på produktionssorterna och används vid likörtillverkning och för parfymering av tvål. Ju högre anetolhalten är, desto värdefullare är oljan.

Stjärnanis var tidigare en viktig ingrediens i framtagandet av det antivirala medlet oseltamivir (Tamiflu) på grund av dess innehåll av shikimisyra. Produktionstekniken för mediciner såsom oseltamivir har dock ändrats på senare år.

Synonymer 
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies.

Se även 
 Anis

Källor

Externa länkar

St Växtindex
Stjärnanisväxter
Kryddväxter
Fabian von Bellingshausen

Fabian Gottlieb Thaddeus von Bellingshausen, född 20 september 1778 på Ösel, död 13 januari 1852 (15 januari enligt andra källor) i Kronstadt, var en balttysk sjöfarare och officer som tjänstgjorde i Ryssland.

Biografi 
Bellingshausen växte upp på godset Hoheneichen (idag benämnt Pilguse) i nuvarande Lümanda kommun, Estland.  Han blev redan vid 11 års ålder kadett i marinskolan i Kronstadt. 1796 gjorde han sin första resa till Storbritannien. Mellan 1803 och 1806 deltog von Bellinghausen i en rysk världsomsegling ledd av Adam Johann von Krusenstern. Efter expeditionen blev han officer och befälhavare på olika fartyg i ryska örlogsflottan i Östersjön och Svarta havet. von Bellinghausen deltog som korvettkapten i kriget mot Sverige 1809.

1819 fick han av tsaren Alexander I tillsammans med Michail Lazarev ledningen över Rysslands första expedition till Södra ishavet. Till expeditionen hörde fartygen Vostok och Mirny. Expeditionen var utrustad med flera medaljer som skulle överlämnas till ursprungsbefolkningen på möjliga nyupptäckta öar. Medaljerna skulle öka folkgruppernas lojalitet mot Ryssland och samtidig visa för konkurrenter att de ryska fartygen var först på plats. På vägen söderut fastställdes att Sydsandwichöarna endast är en ögrupp och inte en del av en större kontinent som James Cook tidigare antog. Under expeditionen som varade 751 dagar upptäcktes 29 nya öar och delar av Antarktis, en kontinent vars upptäckt tillskrivits honom. De tvivel som uppkom mot expeditionens upptäckter berodde främst på felaktiga översättningar av loggböckerna till engelska. Dessutom blev loggböckerna under Ryska revolutionen förstörda. Expeditionens andra ledare Lazarev beskrev shelfiskanten i sina anteckningar som en extrem hög issockel som sträckte sig från ena sidan till andra sidan så långt ögat räcker. Dessutom korsades södra polcirkeln flera gånger och kringseglades Antarktis helt. 1821 upptäcktes Alexander Island och Peter I:s ö. Under senare delen av resan besöktes flera öar i södra Stilla havet som kort innan blev upptäckta av brittiska eller amerikanska expeditioner och säljägare. De ryska namn som Bellingshausen etablerade för öarna förkastades senare till förmån av engelska namn. I augusti samma år var expeditionen tillbaka i Kronstadt.

von Bellinghausen utnämndes 1839 till guvernör över Kronstadt.

Utmärkelser

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Fotnoter

Ryska polarforskare (Antarktis)
Män
Födda 1778
Avlidna 1852
Ryska upptäcktsresande
Balttyska upptäcktsresande
Världsmästerskapen i friidrott 2013

Världsmästerskapen i friidrott 2013, officiellt IAAF World Championships Moscow 2013, arrangerades i Moskva i Ryssland mellan 10 och 18 augusti 2013. Huvudarena för evenemangen var Luzjnikistadion med en kapacitet på 84 745 åskådare.

De båda jamaikanska sprintrarna Usain Bolt och Shelly-Ann Fraser-Pryce vann båda tre guldmedaljer vardera i 100 meter, 200 meter och 4 × 100 meter stafett och blev de mest framgångsrika idrottarna under mästerskapet. Denna prestation innebar också att Bolt kan titulera sig som den mest framgångsrika friidrottare i historien i VM med åtta guld och två silvermedaljer.

Kandidater 
 Barcelona, Spanien
 Brisbane, Australien
 Moskva, Ryssland
Valet av arrangörsort bekräftades den 27 mars 2007, efter det att kandidaterna offentliggjorts den 1 december 2006.

Tidigare kandidater 
 Göteborg i Sverige drog i ett tidigt skede tillbaka ansökan på grund av brist på ekonomiskt stöd från svenska staten, vilket hade varit en nödvändighet.

Tävlingsschema 

Damer

Herrar

Resultat och tabeller

Damer

Gång- och löpgrenar

Teknikgrenar

Herrar

Gång- och löpgrenar

Teknikgrenar 

Fotnoter

Deltagande nationer 
En anmälningslista på 1 970 idrottare från 206 länder och territorier lämnades in före mästerskapets start.

Källor

Externa länkar 
Internationella friidrottsförbundet
IAAF Friidrotts-VM 2013

2013 i Ryssland
Friidrottsåret 2013
Internationella friidrottstävlingar i Ryssland
2013
Sportevenemang i Moskva
Moskva under 2000-talet
Santiago Solari

Santiago Hernán Solari, född 7 oktober 1976 i Rosario, är en argentinsk fotbollstränare som tränade Real Madrid samt före detta fotbollsspelare. Han kallas även El Indiecito (Den lille indianen).

Solari började sin professionella karriär i Newell's Old Boys. Han spelade även en säsong i amatörlaget Renato Cesarini medan han slutförde sin skolgång.
1996 blev han värvad av storklubben River Plate. Efter tre säsonger i klubben flyttade han 1999 över Atlanten till Spanien och Atlético Madrid. Klubben åkte ur högsta ligan 2000, men Solari hade då imponerat tillräckligt för att bli köpt av "storebror" Real Madrid.

Med Real vann han ligan två gånger (2001 och 2003). Den största triumfen var dock 2002 då han spelade Champions League-final mot Bayer Leverkusen och vann. Efter att ha haft svårt att ta en startplats i laget, han passade inte riktigt in i spelsystemet, såldes han 2005 till Inter i Italien.

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Argentinska fotbollstränare
Fotbollsspelare i CA River Plate
Spelare i Atlético Madrid
Spelare i Real Madrid
Spelare i FC Internazionale Milano
Fotbollsspelare i CA San Lorenzo de Almagro
Spelare i CF Atlante
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Tränare i Real Madrid
Födda 1976
Levande personer
Män
Personer från Rosario
Science fiction-serien

Science fiction-serien är en bokserie utgiven 1973–1975. Först stod Lindfors förlag för utgivningen men den togs under 1975 över av bokförlaget Regal. Sam J. Lundwall står som redaktör för serien. 

Bland de först utgivna titlarna återfinns några från etablerade science fiction-författare som Jack Williamson, A. E. van Vogt och Isaac Asimov men ganska snabbt började utgivningen domineras av en lättare typ av rymdäventyr för ungdomar, framför allt i form av böckerna om rymdhjälten Kap Kennedy skrivna av Gregory Kern (alias för Edwin Charles Tubb). Bokserien innehöll också tre titlar av den svenska författaren och mystikern Dénis Lindbohm, samt en Gregory Kern-parodi av Gunnar Gällmo skriven under pseudonymen Ferdinand Fitzschkloff.

Källor

Externa länkar
Hela serien med omslag, originaltitlar och tryckår finns här, Science fiction-serien
enlitenbloggomrymden
Bokserier
Science fiction-böcker
Svensk science fiction
Springer Series in Information Sciences

Springer Series in Information Sciences, vetenskaplig bokserie utgiven av Springer Verlag på 1980-talet. I redaktionen satt de tre professorerna King Sun Fu, Thomas S. Huang och Manfred R. Schroeder.

Bokserier
Engelskspråkig facklitteratur
Världsmästerskapet i handboll för damer 1999

Världsmästerskapet i handboll för damer 1999 spelades i Norge och Danmark mellan den 29 november och den 12 december 1999. Norge vann turneringen före Frankrike och Österrike.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Slutspel

Slutställning

Statistik och utmärkelser

Mest värdefulla spelare

All-Star Team

Referenser 

1999 i Danmark
1999 i Norge
Internationella handbollstävlingar i Danmark
Internationella handbollstävlingar i Norge
Handbollssäsongen 1998/1999
Internationella sportevenemang i Oslo
Sport i Hamar
1999
Relationer mellan Danmark och Norge
Sportevenemang i Bergen
Sport i Lillehammer
Sport i Stavanger
Sportevenemang i Trondheim
Kolding
Gjøviks kommun
Oslo under 1900-talet
Trondheim under 1900-talet
Bergen under 1900-talet
Bersaglieri

Bersaglieri (it. bersa'glio, målskjutningstavla), bersaljär på svenska,  italienska jägartrupper, skapat av general Alessandro Lamarmora, 1836.

Styrkan skapades av kungariket Sardinien och blev det fattiga landets svar på kavalleri. Det kännetecknande för styrkan var den höga mobiliteten, förbanden kunde förflyttas snabbt då en ofta använd marschtakt för lätt infanteri vid den här tiden var löphastighet eller marschsteg i dubbel hastighet. Detta används än idag vid parader.  

Första gången de sattes in i strider var under Krimkriget och de skulle utmärka sig som mycket duktiga soldater. Anledningen till deltagandet var att kungadömet Sardinien ville förbättra sin relation till Frankrike. 

Bersaglieri gjorde betydande insatser i båda världskrigen och har i modern tid tjänstgjort i det forna Jugoslavien, Irak, Somalia och Afghanistan.

Ikonisk uniform

I förbandens uniform ingår en rundkullig, svart hatt med tuppfjädrar från rasen javanesisk bantamhöna instuckna i bandet, varav officerarnas dito är längre och praktfullare. Fjäderskruden sägs från början ha haft en kamouflerande funktion.   

Samma typ av hatt, men med en mer preussiskliknande uniformering användes i Sverige av förbandet Värmlands fältjägare. I Norge är Hans Majestät Kongens garde fortfarande klädda i samma hattyp, men har hästtagel istället för fjädrar i hatten. En teori bakom denna hattekipering är att Sverige och Norge vid tiden för det italienska enandet ingick i en union med varandra och att man sålunda ville signalera enighet. De nämnda förbanden löste även uppgifter för lätt infanteri.   

Fjädrarna från den traditionellt rundkulliga hatten bärs även i modern tid på bersaglierisoldaternas kevlarhjälmar.

Organisation
 1.a Bersaglieri  regimentet "La Marmorabataljonen" i Cosenza, en del av Garibaldi Bersaglieribrigaden.
 3.e Bersaglieri regimentet, "Poggio Scannobataljonen" i Teulada, en del av Sassari mekaniserade brigad.
 6.e Bersaglieri regimentet, "Palestrobataljonen" i Trapani, en del av Aosta mekaniserade brigad
 7.e Bersaglieri regimentet,"Bezzeccabataljonen" i Bari som  Pinerolo mekaniserade brigad
 8.e Bersaglieri regimentet, "Cernaiabataljonen" i Caserta som del av Garibaldi Bersaglieribrigad
 11.e Bersaglieri regimentet "Caprerabataljonen" i Orcenico Superiore som del av Ariete pansarbrigad.

Källor
 Nationalencyklopedin

Noter

Externa länkar 
 Italienska arméns officiella hemsida
 Info, foton angående Bersagliera, Obs! Italienska

Italiens militär
Big Brother 2006



Allmänt 
2006 års säsong var en samproduktion mellan svenska Kanal 5 och norska TVNorge.  Det deltog 10 personer från vardera Sverige och Norge. Denna säsong hade den dittills sämsta tittarsiffran för finalen med 565 000 tittare, medan över en miljon röstade på sin favoritdeltagare. Programledare var Hanna Rosander och Brita Möystad Engseth. I ett samarbete med Big Brother i Thailand ordnades ett utbyte så att Anton från Sverige och Boo från Thailand bytte plats under ungefär en vecka.

Jessica Lindgren från Kalmar stod till sist som segrare och fick 44 procent av rösterna i finalen, och gjorde under sommaren 2006 tillsammans med 2 andra deltagare, Samuel och Robin, en barturné Sverige runt – "the crazy tour" – med Mikael Brinkenstjärna som manager. Lindgren vek också ut sig efter sin medverkan i Big Brother, bland annat i herrtidningarna Moore, Slitz och Magazine Café.

Övrigt 
Det stora medie- och tittarintresset för Big Brother 2006 inspirerade till en C-uppsats samma år med "en diskursanalys av hur tjejer och killar framställs i Big brother 2006 sett ur ett genusperspektiv".

Deltagare
Listan innehåller finalisterna efter antal röster i slutomröstningen, och därefter övriga deltagare som åkte ut innan finalen. Listan är ordnad så att överst är de som var kvar längst, och underst de som åkte ut först.

Finalister
Jessica Lindgren
Richard "Ragger" Olsen
Anton Granlund
Daniel "Danne" Olsson
Linn Høyem
Anna Blombäck

Ordningen de åkte ut i
Carina Dahl
Robin Persson
Thommy Berglund
Samuel Aronsson
Irene Halle
Gabriela Morales
Therese Olander
Tatiana Karas
Daniel Wadlert
Sami Alen
Malin Halvarsson
Muffe Bajraktarevic
Wenche Helle
Angelica Rimér
Kristian Hillberg
Morten Hegseth
Johan Halvorsen
Per Holmqvist
Roger Danielsen Sunde
Manne Lundin
Max Rudberg
Boo (Krit Trairatna, tillfällig gäst från Big Brother i Thai)

Referenser 

Dokusåpor
TV-program i Kanal 5
2006 i Sverige
TV-året 2006