kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Akohekohe

Akohekohe (Palmeria dolei) är en akut utrotningshotad fågel i familjen finkar som förekommer i Hawaiiöarna.

Kännetecken

Utseenden 
Akohekohen är en stor (18 cm) medlem av familjen med en vass, något nedåtböjd näbb och på pannan en tydlig framåtböjd tofs av styva, vita fjädrar. Fjäderdräkten är mestadels svart med orangeröda och silvergrå fläckar och streck. På huvudet syns en lurvig, rödorange fläck i nacken, en orangebeige ögonring och ett kort streck bakom ögat. Ving- och stjärtpennor är vitspetsade medan "låren" är orangebeige. Könen är lika, men ungfågeln är enhetligt sotgrå med orangebeige ögonring och en mycket kort, grå tofs.

Läten 
Sången beskrivs som en varierande serie låga toner som "ah-koh-heh-koh-heh" (därav namnet) och andra varianter. Lätet är en stigande vissling likt en människas.

Utbredning och systematik 
Arten tillhör hawaiifinkarna och placeras som enda art i släktet Palmeria. Den är endemisk för Hawaii där den enbart förekommer i bergsskogar med städsegrön ohia (Metrosideros polymorpha) på östra Maui på höjder mellan 110 och 2 300 meter över havet. Den är lokalt utdöd på Molokai.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad främst på grund av introducerade predatorer. Beståndet uppskattas till mellan 1 100 och 2 500 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Sanford Ballard Dole (1844–1926), en hawaiiansk domare, politiker, president i Republiken Hawaii 1893–1898 och guvernör i Hawaiiterritoriet 1900–1903. Släktesnamnet Palmeria hedrar istället Henry Charles Palmer (1866–1920), samlare av specimen för Lionel Walter Rothschild i bland annat Hawaiiöarna 1890–1893.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Kakawahie

Kakawahie (Paroreomyza flammea) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln förekom tidigare på ön Molokai i Hawaii men är idag försvunnen och rapporterades senast 1963. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Systematik 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Noter

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Oahu-alauahio

Oahu-alauahio (Paroreomyza maculata) är en akut utrotningshotad eller möjligen utdöd fågel i familjen finkar som enbart förekommer på hawaiianska ön Oahu.

Utseende och läten 
Oahu-alauahion är en liten (11 cm) och sångarlik tätting med rak näbb. Hanen är gul under, olivgrön ovan med tydligt gult på panna och ögonbrynsstreck och mörktygel som övergår i ett olivgrönt ögonstreck. Honan är mer grågrön på ovasidan och ljust gulvit under. Den är ljus på panna och tygel, men har ett mörkt ögonstreck. På vingen syns ett ljust vingband. Liknande oahu-amakihin har mörk panna, böjd näbb och saknar ljust ögonbrynstreck. Sången är okänd, medan lätet beskrivs som ett högljutt "cherk".

Utbredning och status 
Fågeln lever i fuktiga skogar i bergen på Oahu. Den sågs dock senast med säkerhet 1985 och sentida efterforskningar har varit fruktlösa. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad till dess att all återstående levnadsmiljö har sökts igenom. Arten tros ha försvunnit till följd av sjukdom orsakade av invasiva myggor.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Noter

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Oahu
Maui-alauahio

Maui-alauahio (Paroreomyza montana) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen finkar. Den förekommer på en enda ö i Hawaiiöarna.

Utseende och läten 
Maui-alauahio är en liten (11 cm), sångarlik fink med rak och tunn näbb. Hanen är lysande guldgul i ansiktet och på undersidan. Hjässan och resten av ovansidan är olivgrön. Den kan även uppvisa en liten svart fläck på tygeln. Näbben är mörk ovan, gulskär under. Honan liknar hanen men är mer dämpad i färgerna. Sången beskrivs i engelsk litteratur som ett livligt "whurdy-wheesee-whurdy-chick" eller en längre variant som påminner om husfinken. Lätet är ett vasst "cheeck" eller "chirk".

Utbredning och systematik 
Som namnet avslöjar förekommer fågeln på ön Maui i Hawaiiöarna, där enbart i regnskogar i bergen på östra delen av ön. Tidigare förekom den dock även på grannön Lanai. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Paroreomyza montana montana – Maui
 Paroreomyza montana newtoni – Lanai, utdöd

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i tät och fuktig skog dominerad av myrtenväxten Metrosideros polymorpha. Den hittas också i andra typer av skog, buskmarker och savannmiljöer med både inhemska och införda växtarter. Födan består huvudsakligen av ryggradslösa djur och nektar. Den ses i små familjegrupper med två till sex fåglar.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad. Den har ett mycket litet utbredningsområde som påverkas av skogsbränder och överbetning. Vidare hotas den av sjukdomar och predation från införda däggdjur. Världspopulationen uppskattas till mellan 20.000 och 50.000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Maui
Mauifink

Mauifink (Pseudonestor xanthophrys) är en akut utrotningshotad fågel i familjen finkar. Den förekommer endast på en enda ö i Hawaiiöarna.

Utseende och läten 
Mauifinken är en bastant, 14 cm lång tätting med kort stjärt, stort huvud och mycket kraftig, papegojliknande näbb. Hanen är olivgrön ovan och gul under. På huvudet syns ett mörkt streck genom ögat och ett tydligt och väl avgränsat gult ögonbrynsstreck. Näbben är tvåfärgad där övre tredjedeln av övre näbbhalvan är mörk och resten ljust skärgul. Liknande nukupuun har gult huvud utan ögon- och ögonbrynsstreck samt mycket tunnare näbb. Sången beskrivs som en sorgsam, fallande serie visslingar medan lätena består av en kort melodi, en stigande vissling och ett högljutt "chewp", alla liknande akiapolaauns läten.

Utbredning och systematik 
Mauifinken förekommer endast i Ohia-bergsskogar på östra sluttningen av Haleakala Crater på den hawaiianska ön Maui. Den placeras som enda art i släktet Pseudonestor.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Status 
Mauifinken har ett mycket litet utbredningsområde som är inhägnat för att minimera påverkan från införda frigående grisar. Ett nytt hot mot dess levnadsmiljö är överbete från hjortdjur. Fågeln hotas av miljöhot i form av exempelvis orkaner, men även fortsatt förändring av dess levnadsmiljö och påverkan från invasiva arter. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad. Världspopulationen uppskattas till endast mellan 250 och 540 häckande individer.

Noter

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Maui
Ou

Ou (Psittirostra psittacea) är en akut utrotningshotad och möjligen utdöd fågel i familjen finkar. Den har sitt utbredningsområde i Hawaiiöarna.

Utseende och läten 
Oun är en bastant fink med en kroppslängd på 17 cm och en kraftig, krokförsedd näbb. Hanen är olivgrön med tydligt avgränsat gult huvud och vita undre stjärttäckare. Honan är olivgrön ovan men gråare på strupen och övre delen av bröstet. Hos båda könen är näbben skär. Sången beskrivs som utdragen, högljudd och komplex med olika visslingar, drillar och melodiska partier, medan lätet är en vittljudande upp- eller nedåtböjd vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i molnskogarna på Hawaiiöarna Hawaii och Kauai. Den placeras som ensam art i släktet Psittirostra.

Levnadssätt 
Oun är begränsad till fuktig ohiaskog på mellan 800 och 1900 meters höjd, huvudsakligen dock 1200–1500. Näbben är anpassad till att ta frön från ieie (Freycinetia arborea ). När den inte bär frukt lever fågeln nomadiskt efter tillgången på annan frukt och ryggradslösa djur.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Status 
Oun har inte setts med säkerhet sedan 1989 på Kauai och sedan 1987 på Hawaii. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser det dock vara för tidigt för att döma ut den som utdöd och kategoriserar den istället som akut hotad, med tillägget "möjligen utdöd". Arten tros ha minskat, eller försvunnit, till följd av habitatförlust, predation från införda råttor och, framför allt, fågelmalaria spridda av införda myggor.

Noter

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Hawaiiöarna
Epålettfink

Epålettfink (Pyrrhoplectes epauletta) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Epålettfinken är en rätt liten (13-15 cm), slank och kortvingad fink med något kluven stjärt och mycket karakteristisk fjäderdräkt. Båda könen har ett vitt "streck" utmed tertialerna som gett fågeln dess namn (epåletter är ett slags axelprydnader på uniformer). Hanen är helsvart med orange hjässa och nacke. Honan har olivgrönt huvud, grå mantel samt är rostbrun på vingtäckare och undersida. Sången är ett snabbt och ljust "pi-pi-pi-pi".

Utbredning och systematik 
Epålettfink förekommer i bergsskogar från norra Indien till sydvästra Kina, sydöstra Tibet och norra Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln placeras som enda art i släktet Callacanthis och är närmast släkt med rhododendronfinken (Callacanthis burtoni) och karmosinfinken (Agraphospiza rubescens).

Levnadssätt 
Fågeln återfinns i undervegetation i ek-rhododendronskogar samt i rhododendronsnår, i bergstrakter mellan 1400 och 3900 meters höjd. Där för den en tillbakadragen tillvaro och födosöker på marken eller lågt i vegetationen efter olika sorters frön, men också knoppar, bär och små insekter. Kunskapen om dess häckningsbiologi är bristfällig, men den har observerats bära bomaterial i mars. I Nepal tros den häcka i rhododendronbuskar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som både lokalt förekommande, ganska vanlig och sällsynt.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Orange domherre

Orange domherre (Pyrrhula aurantiaca) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Orange domherre är en rätt liten (14 cm) domherre med kort, nedåtböjd näbb och något kluven stjärt. Hanen har orange huvud och kropp samt orangebeige vingband. Honan har grått på nacke och hjässa. Ungfågeln liknar honan men saknar grått på huvudet. Sången beskrivs på engelska som ett högljutt "tew" följt av en snabb, metallisk upprepad trestavig ramsa: "tyatlinka-tlinka".

Utbredning 
Fågeln förekommer i bergsskogar i nordvästra västra Himalaya från norra Pakistan (Chitral och Gilgit) österut till norra Kashmir. Arten är delvis höjdsledsflyttare, där många individer söker sig till lägre (1600-2330 meteter över havet) och något sydligare områden (Himachal Pradesh vintertid. Den har även påträffats i Uttarakhand.

Systematik 
Orange domherre är systerart till artparet rödhuvad domherre (P. erythrocephala) och gråhuvad domherre (P. erythaca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Orange domherre förekommer i bergstrakter i gran-, tall- och blandskog, vanligen mellan 2700 och 3500 meters höjd. Den är en tystlåten och diskret fågel som kan sitta helt still i långa stunder i träd, undervegetationen eller på marken. Födan består mest av hårdskaliga frön, knoppar, bär och skott från träd och större buskar. Fågeln häckar från slutet av maj till början av augusti och lägger troligen två kullar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Gråhuvad domherre

Gråhuvad domherre (Pyrrhula erythaca) är en asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gråhuvad domherre är en 17 centimeter lång fink, lik domherren (Pyrrhula pyrrhula) med kraftig kropp och kort, tjock näbb, svarta vingar och stjärt samt vit övergump. Hanen har dock grå hjässa, nacke och rygg, och orangeröd undersida. Honan är istället brun på ryggen och beige undertill.

Läte 
Den gråhuvade domherrens sång är en mjuk, visslad serie, innehållande längre glidande toner men även kortare gnissliga.

Utbredning och systematik 
Gråhuvad domherre förekommer i östra och södra Asien. Den delas numera vanligen in i två underarter med följande utbredning:
 Pyrrhula erythaca erythaca – förekommer i Himalaya, från Sikkim till Bhutan, sydöstra Tibet, västra Kina och norra Myanmar.
 Pyrrhula erythaca wilderi – förekommer i Liaoning i nordöstra Kina

Underarten wilderi inkluderas ofta i nominatformen. Taiwandomherren (P. owstoni) inkluderades tidigare i gråhuvad domherre, men urskiljs numera vanligen som egen art baserat på studier som visar på genetiska, morfologiska och lätesmässiga skillnader. Även i begränsad mening visar genetiska studier att gråhuvad domherre inte är monofyletisk visavi rödhuvad domherre (P. erythrocephala), trots att de beter sig som biologiska arter, vilket tolkas som tecken på tidigare hybridisering och snabb artbildning.

Levnadssätt 
Gråhuvad domherre förekommer i bergsområden på 1800–4000 meters höjd i södra och östra Asien. Den är en stannfågel men genomför lokala förflyttningar i höjdled. Arten påträffas i blandad skog och Salix-snår. Den lever mestadels av olika sorters frön, knoppar och hängen, huvudsakligen från Salix.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC), som dock inkluderar taiwandomherren i bedömningen. 

Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig till lokalt vanlig, dock mycket sällsynt i Sikkim och Bhutan.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Rödhuvad domherre

Rödhuvad domherre (Pyrrhula erythrocephala) är en asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Himalaya. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läte 
Rödhuvad domherre är en medelstor (17 cm) domherre med kort böjd näbb och lång kluven stjärt. Hanen har orangerött på hjässa, nack och bröst medan manteln är grå. Honan är gulfärgad på hjässa och nacke, med grått bröst och grå mantel. Sången är en mörk och mjuk serie som i engelsk litteratur återges "terp-terp-tee" eller "heer-t-yeer, heer-t-yeer, yeer-phew".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter i norra Pakistan, norra Indien och sydöstra Tibet. Om den faktiskt förekommer i Pakistan är omdiskuterat. Den är en stannfågel men genomför lokala förflyttningar i höjdled. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten är systerart till gråhuvad domherre (Pyrrhula erythaca).

Levnadssätt 
Rödhuvad domherre förekommer i skogsområden i bergstrakter på mellan 2700 och 4200 meter. Den lever mestadels av frön från olika träd och örter som björk, pil, skräppor och nässlor. Fågeln häckar åtminstone i maj, juli och augusti. Boet är en skål gjord av kvistar, växtdelar, rötter och lavar som placeras upp till tre meter ovan mark. Arten är stannfågel eller delvis höjdledsflyttare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller ganska vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Vitkindad domherre

Vitkindad domherre (Pyrrhula leucogenis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitkindad domherre är en medelstor (15–16,5 cm) fink. Fjäderdräkten är övervägande ljusbrun med något ljusare buk och svart på ansikte, hjässa, stjärt och  nedre delen av vingen samt på skuldran. Vidare är den vit på övergumpen och, som namnet avslöjar, på kinden. Den kraftiga näbben är svart. Bland lätena hörs klara och pipiga fallande "piuu! piuu".

Utbredning och systematik 
Vitkindad domherre förekommer i Filippinerna. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pyrrhula leucogenis leucogenis – förekommer i norra Filippinerna (bergsområden på nordvästra Luzon)
 Pyrrhula leucogenis steerei – förekommer i södra Filippinerna (bergsområden på Mindanao)

Levnadssätt 
Vitkindad hittas i skogar och skogsbryn i lägre bergstrakter på mellan 1250 och 1750 meters höjd. Födan består av bär och blommor. Utanför häckningstid slår den följe med kringvandrande artblandade flockar. Fåglar i häckningstillstånd har hittats i mars–april, i övrigt är inget känt om dess häckningsbeteende.

Status 
Arten har ett relativt begränsat utbredningsområde, men beståndet är stabilt och den anses inte vara hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre koafink

Mindre koafink (Rhodacanthis flaviceps) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln förekom tidigare på Hawaii och sista kända observationen skedde 1891.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Större koafink

Större koafink (Rhodacanthis palmeri) är en utdöd fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekom tidigare i Hawaii. Försvunnen, senast rapporterad 1896. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Noter

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Bergsökenfink

Bergsökenfink (Rhodopechys sanguineus) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den delas ofta upp i två arter: asiatisk bergsökenfink (R. sanguineus) och afrikansk bergsökenfink (R. alienus).

Utseende 

Bergsökenfinken är en storhövdad bergslevande fink med kraftig gul näbb och kort stjärt men långa vingar, med en kroppslängd på 13–15 centimeter. Karakteristiskt är skärvita ljusa vingfält, skär övergump och svart hjässa. I övrigt är den brun på huvudet, bröst- och kroppssidor och rygg, och vit på buken. Afrikansk bergsökenfink skiljer sig från dito asiatisk genom att vara något större, ha mindre kontrast mellan bruna kroppsidor och vit buk, ljus strupe, grå istället för brun nacke, rödbrun övergump istället för skär samt ofläckade kroppsidor och rygg.

Utbredning och systematik 
Bergsökenfinken delas traditionellt in i två underarter med följande utbredning:
 Rhodopechys sanguineus alienus – förekommer i bergsområden i Marocko och Algeriet
 Rhodopechys sanguineus sanguineus – förekommer i bergsområden från Turkiet till Kaukasus, Iran, norra Afghanistan och norra Pakistan, i söder till Libanon, Syrien och norra Israel

Underarten alienus urskiljs allt oftare som egen art, afrikansk bergsökenfink, baserat på studier som visat på konstanta skillnader i både morfologi och läten. Taxonet sanguineus får då det svenska trivialnamnet asiatisk bergsökenfink. Vissa, bland andra tongivande Clements et al samt Birdlife Sveriges taxonomikommitté behandlar dem dock fortfarande som en och samma art.

Taxonet sanguineus har tillfälligt påträffats i Irak samt på Cypern.

Ekologi 
Bergsökenfinken häckar som namnet avslöjar i karga bergstrakter, gärna nära klippstup och raviner med mycket lite växtlighet. Den förekommer lokalt på 1 100 meters höjd men oftare 1 700–3 300 meter. Vintertid ses den dock på lägre nivåer. 

Bergsökenfinken bygger sitt bo i en klippskreva eller hål. Den är rörlig och skygg, och hämtar föda och vatten långt ifrån boet. Den har sociala vanor och kan bilda små flockar året runt. Fågeln lever av små frön, knoppar och skott, men även insekter.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer hotstatus för alienus och sanguineus var för sig, båda som livskraftiga. De anses båda ha stora utbredningsområden och stabila populationer, och tros inte vara utsatta för något större hot.

Referenser

Externa länkar 

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen