kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långstjärtad skarv

Långstjärtad skarv (Microcarbo africanus) är en afrikansk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utseende 
Långstjärtad skarv är en liten skarv med en 50-55 centimeter i kroppsläng och 85 centimter i vingbredd. Häckningstid är en huvudsakligen svart med grön glans. Vingtäckarna är silverfärgade. Stjärten är rätt lång. På huvudet syns en liten tofs samt en röd eller gul strupfläck. Näbben är gul. Könen är lika, men adulta fåglar utanför häckningstid är brunare med vit buk.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad skarv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Microcarbo africanus africanus – förekommer i Afrika, söder om Sahara
 Microcarbo africanus pictilis – förekommer på Madagaskar

Arten har tillfälligt påträffats i Seychellerna, Jemen, Marocko och Egypten (där den även tidigare häckat). Ett fynd från Spanien har inte med säkerhet bedömts vara spontant.

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen placerades den liksom flera andra små kortnäbbade skarvar i det stora skarvsläktet Phalacrocorax. De ledande taxonomiska auktoriteterna liksom Sveriges ornitologiska förening för dessa nu till Microcarbo eftersom de utgör en tydlig grupp som skildes från övriga skarvar för 12 miljoner år sedan.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt
Långstjärtad skarv häckar i sötvattensvåtmarker eller utmed lugna kuststräckor. Den födosöker vanligtvis i grunt vatten efter långsmala fiskar som malar, ciklider och elefantnosfiskar, mer sällan flundror, grodor, vattenlevande ryggradslösa djur och småfåglar. Två till fyra ägg läggs i ett bo i ett träd eller på marken, vanligtvis skyddat från insyn av högt gräs.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser 
Artikeln bygger delvis på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Reed cormorant, läst 2018-06-03 som anger följande källor: 

 Seabirds by Harrison, 
 Birds of The Gambia by Barlow, Wacher and Disley,

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i etiopiska regionen
Cérizols

Cérizols är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Sainte-Croix-Volvestre som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Cérizols  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cérizols

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Kejsarskarv

Kejsarskarv (Leucocarbo atriceps) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer i södra Sydamerika. Det råder oenighet om närbesläktade skarvar på ögrupper i södra Indiska oceanen, på Antarktishalvön och Macquarieön söder om Australien utgör egna arter eller bör anses vara en del av kejsarskarven.

Utseende 
Kejsarskarven är en rätt stor (72 cm) svartvit skarv. I sommardräkt är ovansidan blåglänsande svart med vitt skulderband och undersidan vit med svarta "lår". Under parbildningen syns gula eller orangefärgade "vårtor" i pannan samt vita tråddun på huvudsidan och en framåtböjd spretig tofs. Den skiljs från magellanskarven på blå ögonring, de gula årtorna, det vita skulderbandet och vit framhals. De olika närbesläktade arterna på ögrupper i södra Indiska oceanen, på Macquarieön och Antarktishalvön är alla mycket lika.

Läte 
Under häckningen hörs skällande "aark" från hanen och liknande läten.

Utbredning och systematik 
Kejsarskarven behandlas endera som ett komplex med arter eller som en enda art. Vissa, bland andra BirdLife International, behandlar arterna sydgeorgisk skarv (L. georgianus), crozetskarv (L. melanogenis), antarktisskarv (L. bransfieldensis), heardskarv (L. nivalis) och macquarieskarv (L. purpurascens) alla som underarter till kejsarskarven. Även kerguelenskarven (L. verrucosus) behandlas också av vissa som underart till kejsarskarven. I mer begränsad mening delas kejsarskarven in i två underarter med följande utbredning:
 Leucocarbo atriceps atriceps – förekommer på öarna och kusterna i södra Argentina och Chile
 Leucocarbo atriceps albiventer – förekommer på Falklandsöarna

Släktestillhörighet 
Kejsarskarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid kejsarskarven med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Kejsarskarven är en helt havslevande kolonihäckare som är sällskaplig året runt och kan uppträda i täta flockar med tusentals individer.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer hotstatus för alla arter i komplexet (se ovan) tillsammans, som livskraftig. Både populationens storlek och utveckling är okänd, men utbredningsområdet är mycket stort.

Bilder

Noter

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i antarktiska regionen
Cescau, Ariège

Cescau är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Castillon-en-Couserans som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Cescau  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cescau

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Guanoskarv

Guanoskarv (Phalacrocorax bougainvillii) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer i kustområden i Peru och Chile. Arten minskar relativt kraftigt i antal och kategoriseras som nära hotad.

Utseende och läten 
Guanoskarven är en slank och långnäbbad skarv med en kroppslängd på 71–76 cm. Ovansidan är svart, med blåaktig ton på huvud och nacke, medan den är vit på resten av undersidan. Den har mörkröd bar hud runt ögat och näbbroten är skär, liksom fötterna.

Utbredning och systematik 
Guanoskarven förekommer utmed kusten och på småöar utanför Peru och Chile. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Guanoskarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid guanoskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Status 
Guanoskarven har ett stort utbredningsområde, men minskar relativt kraftigt i antal, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad. Världspopulationen uppskattas till 3,7 miljoner individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louis Antoine de Bougainville (1729–1811), viceadmiral i franska flottan, navigatör och matematiker, samt hans son Hyacinthe Yves Philippe Potentien de Bougainville (1781–1846), även han navigatör men också vetenskapsman.

Noter

Externa länkar

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Château-Verdun

Château-Verdun är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Les Cabannes som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Château-Verdun  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Château-Verdun

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Antarktisskarv

Antarktisskarv (Leucocarbo bransfieldensis) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utseende 
Antarktisskarven är svart ovan med ett vitt band på skuldrorna. Undersidan är vit. På huvudet syns orangegula vårtor på pannan, blå ögonring och under häckningstid en liten stel huvudtofs. Ungfågeln är mycket mer anspråkslös, i stort sett mörk ovan och ljus under. Arten är mycket lik flera andra skarvarter, men är den enda skarven i sitt utbredningsområde.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Sydshetlandsöarna och Antarktishalvön. Den fördes tidigare till det stora komplexet kring kejsarskarven och vissa gör det fortfarande.

Släktestillhörighet 
Antarktisskarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid antarktisskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Antarktisskarven häckar i klippig terräng, både på öar och fastland. Liksom sina närmaste släktingar håller den sig nära häckningskolonierna, förutom vintertid då isen tvingar den ut till öppet vatten.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar inte antarktisskarven som en egen art, varför dess hotstatus formellt inte bestämts. Arten är mycket vanlig, exempelvis med 10 000 par på Antarktiska halvön, 700 par i Sydshetlandsöarna och 205 par på Elephant Island. Beståndet ökade fram till mitten av 1980-talet, varefter den minskade i antal under senare delen av 80-talet och 90-talet. Undersökningar 2001–2007 visade att minskningen avstannat. Den anses inte vara hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på Bransfieldsundet.

Referenser

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i antarktiska regionen
Amazonskarv

Amazonskarv (Nannopterum brasilianum) är en amerikansk fågel i familjen skarvar med vid utbredning från USA till sydligaste Sydamerika.

Utseende och läten 
Amazonskarven är med en kroppslängd på 58–73 cm tydligt mindre än öronskarven (Phalacrocorax auritus), som den annars liknar och också ofta beblandar sig med. På långt håll skiljs den lättast på längre stjärt (lika lång som halsen), närmare syns även att näbben är kortare, tygeln och näbben är gråare och strupfläcken begränsas bakåt av en V-formad kant. Ungfågeln har till skillnad från motsvarande dräkt hos öronskarven vanligen mörkt bröst. Fågeln är mestadels tyst, men vid häckningskolonierna hörs stönande och knarrande ljud.

Utbredning och systematik 
Amazonskarv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Nannopterum brasilianum mexicanum – förekommer från allra sydligaste USA till Nicaragua, Bahamas, Kuba och Isla de la Juventud
 Nannopterum brasilianum brasilianum – förekommer från Costa Rica och söderut genom Sydamerika till Tierra del Fuego

Släktestillhörighet 
Amazonskarv placeras liksom de allra flesta skarvar traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid amazonskarven och dess nära släktingar öronskarven och den flygoförmögna galápagosskarven lyfts ut till det egna släktet Nannopterum.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Amazonskarven förekommer både i söt- och saltvatten. Den är sällskaplig året runt och häckar i kolonier, med varierande häckningstid i olika delar av utbredningsområdet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till två miljoner individer.

Namn 
Amazonskarven hade tidigare det vetenskapliga artnamnet olivaceus, men studier visar att brasilianus har prioritet. På svenska har fågeln även kallats sydamerikansk skarv

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Clermont, Ariège

Clermont är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Girons som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Clermont  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Clermont

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Campbellskarv

Campbellskarv (Leucocarbo campbelli) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar, enbart förekommande på Campbellöarna utanför Nya Zeeland.

Utseende och läte 
Campbellskarven är en svartvit, medelstor skarv med en kroppslängd på 63 centimeter. Hals, huvud, nedre delen av ryggen, övergump och övre stjärttäckare är svarta med metallisk blå glans, medan hakan och undersidan är vita. De vita vingfläckarna syns som vingband på sittande fågel. Fötterna är rosa. Till skillnad från flera av sina släktingar saknar den vårtliknande flikar i ansiktet. Fågeln är i stort sett tyst, men under parningen yttrar hanen ett skällande läte.

Utbredning och systematik 
Campbellskarven förekommer i Campbellöarna utanför Nya Zeeland och ses födosöka inom 10 km från ögruppen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Campbellskarven placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid campbellskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Campbellskarven är helt havslevande. Den är ytterst sällskaplig och ses fiskande året runt i stora flockar. Fågeln häckar i otillgängliga kolonier med upp till 150 bon på klipphyllor eller i havsgrottor mellan september och mars. Högsta noterade åldern för arten är 13 år.

Status och hot 
Arten har ett mycket begränsat utbredningsområde och en världspopulation på endast 8000 individer, men populationen verkar stabil och det föreligger inga större hot mot arten i nuläget. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar. Varken råtta eller katt tros ha påverkat artens fortplantning, den senare troligen dessutom ej längre förekommande på Campbell Island. Antarktislabben har dock setts ta dess ägg.

Referenser

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Campbellöarna
Kapskarv

Kapskarv (Phalacrocorax capensis) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den är endemisk för sydvästra Afrika där den minskar kraftigt i antal, så pass att den anses vara starkt utrotningshotad.

Utseende 
Kapskarven är en liten till medelstor (63 cm) skarv med förhållandevis kort stjärt. I sommardräkt känns den lätt igen på blåsvart glänsande dräkt och lysande gul strupsäck. Vintertid är den istället matt brun, på hakan, halsen och övre bröstet mer gråbrun. Ungfågeln liknar den vuxna fågeln i vinterdräkt men är vitare undertill.

Utbredning och systematik 
Kapskarven förekommer vid kusten i sydvästra Namibia och södra Sydafrika. Fågeln är nära släkt med storskarven (Phalacrocorax carbo) och japansk skarv (P. capillatus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Kapskarven häckar mellan september och februari i kolonier på öar och kustklippor. Den är mycket sällskaplig och nästan helt havsbunden. Födan består huvudsakligen av stimlevande fisk, framför allt Sardinops ocellata och Eungralis capensis.

Status och hot 
Kapskarven har minskat mycket kraftigt i antal, troligen på grund av kollapsande fiskbestånd. Arten är dock sårbar även för oljeutsläpp och utbrott av fågelkolera. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten numera som starkt hotad. Fortfarande är den dock den vanligaste skarvarten i sydvästra Afrika, med en uppskattad världspopulation på 234.000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i etiopiska regionen
Contrazy

Contrazy är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Sainte-Croix-Volvestre som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Contrazy  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Contrazy

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Japansk skarv

Japansk skarv (Phalacrocorax capillatus) är en östasiatisk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer som namnet avslöjar i Japan, men även i Korea, nordöstra Kina och sydostligaste Ryssland. IUCN kategoriserar den som livskraftig. Arten är nära släkt och mycket lik storskarven.

Utseende 
Japansk skarv är en stor skarv med en kroppslängd på 81–92 cm, överlappande men generellt mindre än storskarven som den är mycket lik i formen. Denna art har dock något större huvud och bakre delen av hjässan är mer fyrkantig. Med sin helsvarta dräkt är den i stort sett lik storskarven, men med större vit ansiktsfläck. Den adulta fågeln har vidare en djup grönglans på övre vingtäckare, manteln och vingpennorna. Strupfläck och den bara huden i ansiktet är gul liksom storskarven, men är mindre utbrett och ej nedan näbben. I flykten verkar den kraftigare.

Läten 
Arten är mestadels tyst utanför häckningstid. Vid boet hörs bland annat låga "guarr".

Utbredning 
Arten förekommer utmed klippiga kuster och på öar i nordöstra Asien, från sydöstra Ryssland och Japanska havet till Sachalin och södra Kurilerna, sedan vidare söderut till Japan, Korea och nordöstra Kina. Vintertid kan den ses utanför Kinas östra kust söderut till Taiwan.

Systematik 
Genetiska studier visar att den står mycket nära storskarven. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt  
Japansk skarv ses utmed klippiga kuster och öar. Den är havslevande och ses sällan inåt land. Fågeln lever mestadels av fisk som den fångar genom att dyka och jaga under vatten. Den häckar i kolonier, ibland intill storskarv och hägrar, på klippor. Äggläggning sker mellan maj och juli i Japan.

Status och hot 
Artens populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig. Världspopulationen uppskattas till mellan 25 000 och 100 000 individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i palearktiska regionen
Cos, Ariège

Cos är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Foix-Rural som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Cos  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cos

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Vårtskarv

Vårtskarv (Leucocarbo carunculatus) är en hotad fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer endast i Nya Zeeland.

Utseende 
Vårtskarv är en stor svartvit skarv med en kroppslängd på 76 centimeter. Huvud och ovansida är svart med metalliskt blå glans. Undersidan är vit, fötter rosa. De vita fläckarna på vingarna ser ut som ett vitt band på sittande fågel. Ovanför näbbasen syns gulorangea vårtor.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för öarna i Cooksundet i Nya Zeeland mellan Nordön och Sydön. 85 % av världspopulationen häckar i fem kolonier på lika långa öar: White Rocks, Sentinel Rock, Duffers Reef, North Trio och Rahuinui Island.

Släktestillhörighet 
Vårtskarven placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid vårtskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Vårtskarven häckar på små klippskär i kolonier. Från spillning har 17 olika sorters fisk och dvärgbläckfisk konstaterats, bland annat plattfiskarna Arnoglossus scapha, Pelotretis flavilatus och i släktet Peltorhamphus, abborrfiskar i familjen Percophidae och Tripterygiidae samt kungsfisken Helicolenus percoides.

Status och hot 
Arten har en mycket liten världspopulation bestående av endast 350-1500 individer. Beståndet har de senaste 50 åren varit stabilt, men dess storlek samt det mycket begränsade utbredningsområdet gör arten mycket känslig för möjliga framtida störningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats kungsskarv.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Couflens

Couflens är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Oust som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Couflens  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Couflens

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège