kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nummerskiva

Nummerskiva eller fingerskiva, vardagligt och något ålderdomligt även petmoj, är en rund, roterbar skiva på äldre fasta telefoner, som används för att slå telefonnumret med. De var vanliga fram till 1990-talet, då de alltmer började ersättas av knapptelefoner.

Fingerskivan var en amerikansk uppfinning från 1896. Den möjliggjorde automatiseringen av telefontrafiken. I USA infördes det kring år 1900, i Europa omkring 1910 (bland annat i München) och i Sverige dröjde det ända till 1920-talet, innan automatiseringen inleddes och på landsbygden tog det ännu längre tid.

En fingerskiva har 10 hål och varje hål har också en siffra. För att ringa stoppar man in fingret i ett hål vid önskad siffra och vrider fingerskivan tills det tar stopp, därefter släpper man fingerskivan som återgår till sitt ursprungliga läge med hjälp av ett fjäderverk. Proceduren upprepas sedan tills alla siffror i telefonnumret är slagna. Två kontakttungor påverkas av ett hjul med blad eller taggar, och på så sätt genereras ett antal elektriska impulser som räknas av telefonväxeln. Normalt genereras lika många impulser som antalet hål man drar. I de flesta länder i världen har fingerskivorna siffran 1 först och därefter siffran 2 osv., vilket genererar lika många impulser. Den sista siffran brukar vara siffran 0 som då kommer efter siffran 9. I Sverige är fingerskivorna lite annorlunda. Där är siffran 0 först och siffran 9 sist, och en impuls motsvarar siffran 0 och tio impulser siffran 9.

Se även
 Bakelittelefonen
 Dialog
 Pulsval

Referenser 

Telefoner
Norsk Folkemuseum

Norsk Folkemuseum är ett friluftsmuseum på Bygdøy i Oslo i Norge, med rikstäckande kuturhistoriskt ansvarsområde. Museet grundades den 19 december 1894 i Kristiania (Oslo), på initiativ av bibliotekarien och museimannen Hans Aall. Förebilden var Nordiska museet i Stockholm, vilket grundats 1873 och utvidgats med Skansen 1891. Aalls vision var en norsk parallell som skulle samla och ställa ut "alt, som belyser det norske Folks Culturliv". Alla tänkbara materiella spår av människors liv och verksamhet i stad och land skulle insamlas, bevaras, utforskas och förmedlas genom utställningar och publikationer.

Norsk Folkmuseum äger, tillsammans med Lillehammer museum, företaget KulturIT, vilket driver Kulturnav.

Museidirektörer
Hans Aall 1894–1946
Reidar Kjellberg 1946–1975
Hallvard Bjørkvik 1975–1989
Erik Rudeng 1990–2000
Olav Aaraas 2001–2019
Nina Refseth 2020-nuvarande

Bildgalleri

Källor
Artikeln är en översättning av en del av motsvarande artikel på norska Wikipedia.

Litteraturhänvisningar
Hegard, Tonte 1984: Romantikk og fortidsvern. Universitetsforlaget, Oslo.
Hegard, Tonte 1994: Hans Aall - mannen, visjonen og verket. Norsk Folkemuseum, Oslo.

Externa länkar 
 Norsk Folkemuseums webbplats

 
Bygdøy
Ibn Khordadbeh

Abu'l Qasim Ubaid'Allah ibn Khordadbeh (820 - 912, persiska: ابوالقاسم عبیدالله ابن خردادبه) var en persisk skriftställare.

Hans verk gavs ut på franska av Abraham Konstantin Mouradgea d'Ohsson.

Källor 

Arabiskspråkiga författare
Män
Födda 820
Avlidna 912
Värn

Värn kan syfta på: 

 Värn – militärbenämning för ett system ämnat att bekämpa något: Exempel luftvärn, pansarvärn
Stridsvärn – skydd för soldater i krig
 Räddningsvärn – frivillig räddningstjänst
 Överfallsvärn – en hydroteknisk anordning för nivågreglering och flödesberäkning
U-balk

U-balk är en järnbalk med u-profil. U-balkar monterade i överfallsvärn och stigrör används för att hålla kvar suttor (plankor) vid reglering av vattennivåer i dammar.

Se även
 I-balk

Källor
 Tibnor Balk

Stålbyggnad
Miri Yu

Miri Yū (hanja: 柳 美里, hangul: 유미리, Yū Miri, Yū är familjenamnet), född 22 juni 1968 i Tsuchiura, är en japansk drama- och romanförfattare av koreanskt ursprung (Zainichi-korean). Koreanerna är en diskriminerad grupp i Japan och Yū växte upp i en dysfunktionell familj, vilket avspeglas i hennes böcker.

Yū, som idag (2007) bor i Kamakura, Kanagawa, har hittills publicerat 17 romaner och ett mindre antal dramer, essäsamlingar och andra skrifter.

Verk översatta till svenska 
Fullt hus: två berättelser, översättning av Eiko och Yukiko Duke, Natur och kultur, 2001, 

Tokyo Ueno station : utgången mot parken, översättning Lars Vargö, Albert Bonniers förlag, 2021,

Priser och utmärkelser 
År 1996 belönades Yū med det prestigefyllda japanska Akutagawa-priset.

Referenser 

Japanska romanförfattare
Japanskspråkiga romanförfattare
Koreanska författare
Födda 1968
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
WP:Projekt Korea
Personer från Yokohama
Japanska författare under 2000-talet
Stigrör

Stigrör är en populär regleranordning för mindre dammar och anlagda våtmarker, som (felaktigt) brukar kallas för munk. Ett komplett stigrör består av ett horisontellt inloppsrör, en vertikal nivåbrunn med plankor (suttor) och ett horisontellt utloppsrör. Vattnet strömmar igenom inloppsröret och tvingas stiga upp över plankorna inne i stigröret innan det rinner ut genom utloppsröret. På grund av energiförlusterna i inloppsröret, måste den översta plankans krön ligga några centimeter lägre än den vattenyta som ska regleras. 

Nivåbrunnens diameter är ofta dubbelt så stor som diametern på både inloppsröret och utloppsröret. Detta gör att den flödesbegränsade delen i systemet varierar mellan inloppsrörets flödeskapacitet (rörströmning) och flödeskapaciteten i nivåbrunnens rektangulära överfallsvärn.

Se även 
Bottenutskov
Flödesmätning
Munk
Överfallsvärn

Hydrologi
Heikki Mikkola

Heikki Mikkola, född 1945 i S:t Michel, är en finsk före detta motocrossförare, fyrfaldig världsmästare i motocross. En gång i 250-klassen och tre gånger i 500-klassen. Mikkola tog totalt 32 Grand Prix-segrar under 12 år i världsmästerskapen och anses vara Finlands främste motocrossförare genom tiderna.

Mikkola började tävla 1965 på en Greeves. 1965 vann han 11 av 18 tävlingar som han ställde upp i. Han bytte också motorcykel, till Husqvarna. 1966 blev Mikkola finsk juniormästare i enduro och deltog i motocross-VM:s deltävling i Finland. Följande år tog han poäng i Finlands Grand Prix i motocross. Hans första Grand Prix-seger kom 1968 i 250-klassen i Sverige. 1969 var ett år som präglades av skador och Mikkola slutade på 14:e plats i VM-tabellen. Året därpå etablerade han sig i världseliten med 3 Grand Prix-segrar och en fjärdeplats i totalt. Inför säsongen 1970 skrev Mikkola ett treårigt kontrakt med Husqvarna. Efter att återigen slutat fyra i VM begärde han att få en personlig mekaniker och att få köra i 500-klassen. Detta beviljades av Husqvarna och Mikkola blev trea i VM 1972. Han återvände till 250-klassen 1973 och slutade trea. För första gången tävlade också Mikkola i USA och blev amerikansk mästare i motocross.

1974 var Mikkola tillbaka i kungaklassen 500 cm3 och lyckades efter en stenhård säsong vinna VM-titeln före Roger De Coster. Följande år var rollerna omkastade och De Coster vann före Mikkola. Husqvarna bad nu Mikkola att tävla i 250-klassen för att marknadsföra deras 250 cm3 motorcyklar. Det gick så pass bra att Mikkola blev världsmästare 1976 och därmed den förste att vinna både 250- och 500-klassen. Mikkola skrev sedan på för Yamaha och tog 500-titeln 1977 och 1978. Säsongen 1979 präglades av skadeproblem och Mikkola beslöt att avsluta sin aktiva karriär efter att hamnat på femte plats.

VM-placeringar
1969 250 cc - 14 (Husqvarna)
1970 250 cc - 4 (Husqvarna)
1971 250 cc - 4 (Husqvarna)
1972 500 cc - 3 (Husqvarna)
1973 250 cc - 3 (Husqvarna)
1974 500 cc - 1 (Husqvarna)
1975 500 cc - 2 (Husqvarna)
1976 250 cc - 1 (Husqvarna)
1977 500 cc - 1 (Yamaha)
1978 500 cc - 1 (Yamaha)
1979 500 cc - 5 (Yamaha)

Källor
The Motorcycle Hall of Fame Museum (engelska)

Externa länkar
 Heikki Mikkola fansajt (engelska)
 Heikki Mikkola The Lone Wolf (engelska)

Födda 1945
Finländska motocrossförare
Män
Levande personer
Personer från Sankt Michel
Kari (måne)

Kari  är en av Saturnus månar. Den upptäcktes av Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna och Brian G. Marsden, och gavs den tillfälliga beteckningen S/2006 S 2. Den heter också Saturn XLV.

Kari är 7 kilometer i diameter och har ett genomsnittligt avstånd på 22 305 100 kilometer från Saturnus. Den har en lutning på 148,4° till ekliptikan (151,5° till Saturnus ekvator) i en retrograd riktning och med en excentricitet på 0,3405. 

Omloppstiden har beräknats till 7 timmar och 42 minuter.

Referenser 

Månar
Saturnus månar
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter 2006
Desert Orchid

Desert Orchid (11 april 1979 – 13 november 2006), även kallad Dessie, var en engelsk kapplöpningshäst. Skimmeln uppnådde ikonisk status inom National Hunt Racing, där han var mycket omtyckt av supportrar för sin aggressiva löpstil. Han klassificerades som den fjärde bästa hästen i National Hunt genom tiderna av Timeform.

Bakgrund 
Desert Orchid var en gråskimmelvalack efter Grey Mirage och under Flower Child (efter Brother). Han föddes upp av James Burridge och tränades under tävlingskarriären av David Elsworth.

Desert Orchid sprang in totalt  dollar på 70 starter, varav 34 segrar, 11 andraplatser och 8 tredjeplatser.

Referenser

Externa länkar
 Thoroughbred database: Desert Orchid Stamtavla   
 Desert Orchid Steeplechase  
Hästar födda 1979
Hästar avlidna 2006
Brittiska galopphästar
Fullblodsfamilj 13-a
Skoll (måne)

Skoll  är en av Saturnus månar. Den upptäcktes 2006 av Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna och Brian G. Marsden. Den gavs den tillfälliga beteckningen S/2006 S 8. Den heter också Saturn XLVII.

Skoll är 6 kilometer i diameter (förutsatt med ett albedo på 0,04) och har ett genomsnittligt avstånd på 17 560 000 kilometer från Saturnus, efter en mycket excentrisk och måttligt lutande bana.

Månen är uppkallad efter Skoll som var en jättelik varg eller ulv i den nordiska mytologin.

Referenser 

Månar
Saturnus månar
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter 2006
Hällkar

Hällkar är en fördjupning i en berghäll, hällkaret har förmåga att hålla vatten likt en skål.

Externa länkar
 Vattenportalen

Geologi
Nemesis (roman av Isaac Asimov)

Nemesis är en science fiction-roman av Isaac Asimov, utgiven 1989. Den utkom i svensk översättning 1991. Boken handlar om kolonisatörer på väg mot solens närmsta granne, Nemesis, som i sin tur är på kollisionskurs med vår sol.

Handling
En grupp utvandrare från jorden närmar sig efter en resa som varat i fjorton år sitt mål: en röd dvärgstjärna och dess system. De har döpt den till Nemesis efter vedergällningens gudinna. Ledaren för färden erinrar sig legenderna på jorden om Noaks ark och syndafloden. Deras skepp, Rotor, är en rymdark och de flyr undan den vedergällning som ska drabba jorden.

Viktigare företeelser och namn
Solsystemet Nemesis, en röd stjärna som befinner sig mitt emellan Jorden och Alfa Centauri, ett avstånd på sammanlagt 4 ljusår. Den har en planet vid namn Megas, som är obeboelig, men som i sin tur har en beboelig måne, Erythro. Erythro betyder röd på grekiska och fick i boken sitt namn av generalkommissarie Janus Pitt.

Erythro, månen runt Megas, består av ett stort antal organismer, som alla fungerar som ett samarbetande kollektiv.

Eugenia Insignia, doktor från Rotor som föddes år 2194. Hon avslutade sina akademiska studier på Jorden 2214-2216 och gifte sig 2216 med agent Crile Fisher från Jorden. Vid den stora avfärden till Nemesis lämnade hon honom och tog med deras gemensamma dotter Marlene. Insignia var den som upptäckte solsystemet Nemesis och dess kollisionskurs med Jorden. Officiellt skild år 2237.

Aurinel Pampas, arbetade under doktor Eugenia Insignia.

Marlene Fisher, dotter till Eugenia Insignia och Crile Fisher, var den som upptäckte månen Erythros levande kollektiv.

Crile Fisher, agent från Jorden med både jordiskt och rotorianskt medborgarskap.

Knutpunkter till Stiftelse och Robotböckerna
Planeten kan anses, och har antytts av Asimov, att vara planeten Gaia i de avslutande böckerna i Stiftelse serien. Det bakteriella intelligenta livet på planeten kan kommunicera på ett sätt som direkt kan knytas an med kommunikationen mellan Gaia och dess beståndsdelar.

I boken "Hari Seldon och Stiftelsen" antyder Eto Demerzel att han har ett annat experiment som pågår på en annan plats i galaxen. I boken "Stiftelsen och jorden" bekräftar han att det experimentet var Gaia. Eto Demerzels riktiga namn är R. Daneel Olivaw och är huvudperson i Robotromanerna som utspelar sig långt efter Nemesis (som till och med är bortglömd som den 51:a koloniserade planeten) och långt innan Stiftelseromanerna.

Källor

Science fiction-böcker
Skönlitteratur 1989
Verk av Isaac Asimov
Armenien i Junior Eurovision Song Contest

Armenien debuterade i Junior Eurovision Song Contest 2007 i Rotterdam, Nederländerna. Landets nationella TV-bolag, ARMTV, har sedan starten varit ansvariga för landets uttagande av artist och bidrag.

Historia 
Landets nationella TV-bolag, ARMTV, meddelade den 21 maj 2007 att de avsåg att debutera i Junior Eurovision Song Contest den 8 december 2007 i Rotterdam. Landets första representant blev Arevik och hennes bidrag "Erazanq" (armeniska: Երազանք). Efter en rafflande omröstning och en jämn match mellan Armenien och Vitryssland slutade Arevik på andra plats med bara ett poäng färre än Vitryssland.

Efter ett lyckat debutår fortsatte Armenien tävla och har sedan 2007 vunnit en gång (2010, kommit tvåa fyra gånger (2007, 2009, 2015 och 2016) och kommit trea två gånger (2012 och 2014). I och med detta räknas Armenien till ett av de mest framgångsrika länderna i tävlingens historia.

ARMTV stod som arrangörer för Junior Eurovision Song Contest i Jerevan den 3 december 2011. Hamalir-komplexet agerade värdarena och hyste cirka 13 000 åskådare i publiken.  Involverade i arrangemanget var även svenska HD Resources, som bland annat stod för ljus och ljud inne i arenan.

Resultat
Färgkod

Sändnings– och röstningshistorik

Kommentatorer och röstavlämnare
Det armeniska TV-bolaget, ARMTV, har varje år utsätt en kommentator till att förse tittarna med armenisk kommentar ovanpå sändningen, och har dessutom valt ut röstavlämnare vars uppdrag är att läsa upp de armeniska poängen under omröstningen.

Röstningshistorik
Tabellerna nedan redovisar de fem länder Armenien givit till och tagit emot flest poäng från sedan landets debut i tävlingen fram till landets senaste medverkan, det vill säga 2016. Observera att även de poäng som delades ut under 2016 års upplaga, där varje land hade två jurygrupper som båda gav ut poäng enligt den klassiska poängskalan istället för kombinerad tittar- och juryröstning, är inkluderade.

Referenser 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Belgien i Junior Eurovision Song Contest

Belgien debuterade i Junior Eurovision Song Contest 2003 i Köpenhamn, Danmark. Två av landets TV-bolag, Vlaamse Radio- en Televisieomroep (VRT) och Radio Télévision Belge de la Communauté Française (RTBF), har sedan starten varit ansvariga för landets uttagande av artist och bidrag.

Historia 
Belgien var ett av de sexton (ursprungligen femton) länder som medverkade i den första upplagan av tävlingen, nämligen 2003 års upplaga.

Nationell uttagning 
Sedan Belgiens debut i tävlingen har två av landets TV-bolag involverats i landets uttagande av artist och bidrag; nederländskspråkiga VRT, och franskspråkiga RTBF. De båda bolagen delade ansvaret och skiftades om att vartannat år ansvara för uttagandet av artist och bidrag. 2003 skickade VRT bandet X!NK och bidraget "De vriendschapsband", och lämnade inför 2004 års tävling över stafettpinnen till RTBF, som då skickade Free Spirits, med bidraget "Accroche-toi", till tävlingen.

Formatet ändrades inför Junior Eurovision Song Contest 2005, då det var Belgiens tur att arrangera tävlingen. I och med detta samarbetade RTBF och VRT kring uttagandet av artist och bidrag, och lät anordna en nationell uttagning, till vilken varje TV-bolag valde ut sex bidrag vardera. Vinnaren fick representera Belgien på hemmaplan.

Inför Junior Eurovision Song Contest 2006 hoppade RTBF av på grund av lågt intresse bland befolkningen i TV-bolagets huvudregion, Wallonien. VRT blev då ensamt ansvariga för den belgiska uttagningen och uttagandet av artist och bidrag till tävlingen.

Fastän VRT är en nederländskspråkig TV-kanal var det inte ovanligt att franska låtar valdes ut att delta i den nationella uttagningen.

Avhopp 
Den 26 mars 2013 bekräftade VRT sitt avhopp från tävlingen, och lät meddela den 20 december 2013 att ett återvändande inte är aktuellt. Nederländska AVRO (nu AVROTROS) föreslog att Belgien skulle göra comeback inför Junior Eurovision Song Contest 2014, för att "INTE göra de belgiska barnen besvikna" ("NOT disappoint the kids of Belgium"). Någon comeback blev aldrig av, och landet har ännu inte återvänt.

Resultat
Färgkod

Sändnings– och röstningshistorik

Kommentatorer och röstavlämnare
De belgiska TV-bolagen, VRT och RTBF, har varje år utsätt en kommentator till att förse tittarna med nederländsk/fransk kommentar ovanpå sändningen, och har dessutom valt ut röstavlämnare vars uppdrag är att läsa upp de belgiska poängen under omröstningen.

Röstningshistorik
Tabellerna nedan redovisar de fem länder Belgien givit till och tagit emot flest poäng från sedan landets debut i tävlingen fram till landets senaste medverkan, det vill säga 2012.

Referenser 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Bulgarien i Junior Eurovision Song Contest

Bulgarien debuterade i Junior Eurovision Song Contest 2007.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Cypern i Junior Eurovision Song Contest

Cypern debuterade 2003.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Danmark i Junior Eurovision Song Contest

Danmark debuterade i 2003.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Frankrike i Junior Eurovision Song Contest

Frankrike debuterade i 2004 men drog sig ur efteråt. 2018 återvände landet till tävlingen.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Georgien i Junior Eurovision Song Contest

Georgien debuterade i 2007 med Mariam Romelasjvili, som slutade på en fjärde plats. Sedan debuten har Georgien deltagit i varje års upplaga av tävlingen. 2008 vann Georgien tävlingen med gruppen Bzikebi, som sjöng låten "Bzz..". Georgien vann tävlingen för andra gången år 2011, genom gruppen Candy med låten "Candy Music", och 2016 knep Mariam Mamadasjvili förstaplatsen med låten "Mzeo", och är därmed det land som hittills har vunnit tävlingen flest gånger.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Grekland i Junior Eurovision Song Contest

Grekland debuterade 2003.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Hans Kohlhase

Hans Kohlhase, född omkring 1500 i orten Tempelberg, i dagens kommun Steinhöfel, nära staden Müncheberg i Brandenburg, avrättad 22 mars 1540 i Berlin, var en tysk stråtrövare. I de befintliga källorna stavas hans namn olika, det förekommer även som Hanns samt Kolhase, Kholhase och Kohlhaze. Hans öde inspirerade Heinrich von Kleist till kortromanen Michael Kohlhaas.

Kohlhase var en framgångsrik livsmedelshandlare i Cölln (numera Berlin). Den 1 oktober 1532 gjorde han en resa till mässan i Leipzig. Under sin vistelse på en landkrog hamnade han i trångmål med godsägaren Günther von Zachwitz som anklagade Kohlhase för att ha stulit godsägarens hästar. Han beslagtog därför två av de hästar Kohlhase hade med sig. Då dispyten förstörde alla möjligheter för Kohlhase att genomföra några affärer krävde han ersättning eller att återfå hästarna. Von Zachwitz å sin sida framförde krav på foderpengar.

Händelsen försatte Kohlhases ekonomiska existens i fara men förhandlingar den 13 maj 1533 i Bad Düben gav honom ingen rätt. Han sökte därför stöd hos Martin Luther som uppmanade honom till lugn och föreslog att han skulle glömma händelsen och börja om som köpman.

Dispyten hade dock förbittrat Kohlhase så till den grad att han 1534 inledde en hämndaktion mot såväl kurfurstendömet Kursachsen som mot Günther von Zachwitz. Genom ett omfattande stråtröveri försatte han hela Sachsen i skräck och till en början fann han medhåll hos befolkningen i Brandenburg. Först 1539 lät kurfursten Joakim II förfölja Kohlhase på brandenburgskt område, vilket medförde att man kort därefter kunde gripa och straffa över hundra av hans medhjälpare. Slutet för Kohlhase själv kom när han, efter att ha plundrat en brandenburgsk silvertransport, lurades till Berlin, fängslades och dömdes till döden för att därpå steglas den 22 mars 1540.

Källor

Tryckta källor 
 Sächsische Untersuchungsakten zur Fehde Kohlhases, handschriftlich, Thüringisches Hauptstaatsarchiv Weimar, Ernestinisches Gesamtarchiv, Reg. Ss pag. 360 Nr. 1 b Vol. I-XII sowie Reg. H. pag. 295 Nr. 121 Vol. 1 b.
 Martin Luther: Brief an Hans Kohlhase vom 8. Dezember 1534. D. Martin Luthers Werke, Kritische Gesamtausgabe. Briefwechsel, 7. Bd., Weimar 1937, Nr. 2151, S. 124-125.
 Christian Schöttgen / George Christoph Kreysig: Diplomatische und curieuse Nachlese der Geschichte von Chur-Sachsen (...). Dritter Theil, Dresden/Leipzig 1731. Darin: Märkische Chronik des Peter Hafftitz, verfasst um 1600, S. 528-541 zur Fehde Kohlhases.

Tyska brottslingar
Personer som blivit avrättade av Tyskland
Födda 1500
Avlidna 1540
Män
Personer som blivit avrättade under 1500-talet
Bob Brookmeyer

Robert "Bob" Brookmeyer, född 19 december 1929 i Kansas City i Missouri, död 15 december 2011 i New London i New Hampshire, var en amerikansk jazztrombonist, pianist och arrangör.

Brookmeyer föddes i Kansas City, Missouri där han nådde stor popularitet som medlem i Gerry Mulligan's Quartet mellan 1954 och 1957. Han arbetade senare med Jimmy Giuffre innan han gick med i Mulligan's Concert Jazz Band.

I slutet av 1950-talet flyttade Brookmeyer till New York för att arbeta som frilansarrangör. I slutet på 1960-talet arbetade han även som studiomusiker, ledde en kvintett tillsammans med Clark Terry och arbetade i och skrev musik för Thad Jones/Mel Lewis Orchestra. 1980 spelade bandet in ett album med Brookmeyers kompositioner och arrangemang där Clark Terry medverkade på två av låtarna.

Efter en period i Europa så återvände Brookmeyer till Amerika, där han fortsatte att skriva och spela in musik. Bob Brookmeyer arbetade även som lärare på New England Conservatory of Music i Boston.

Externa länkar
Bob Brookmeyers hemsida
Intervju med Bob Brookmeyer
Nekrolog in Ottawa Citizen

Referenser 

Amerikanska jazztrombonister
Amerikanska jazzpianister
Personer från Kansas City, Missouri
Födda 1929
Avlidna 2011
Män
Kroatien i Junior Eurovision Song Contest

Kroatien debuterade och vann den första Junior Eurovision Song Contest som hölls 2003. Sedan 2007 har Kroatien med undantag för 2014 inte deltagit i tävlingen.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Lettland i Junior Eurovision Song Contest

Lettland debuterade i Junior Eurovision Song Contest 2003.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Litauen i Junior Eurovision Song Contest

Litauen debuterade i Junior Eurovision Song Contest 2007.

Deltagare 

Länder i Junior Eurovision Song Contest
Junior Eurovision Song Contest
Roadracing-VM 1980

Roadracing-VM 1980 kördes över 8 omgångar.

500GP
Säsongen innebar Kenny Roberts sista titel. Han fick ensam slåss emot alla Suzukis i toppen. Valentino Rossis pappa Graziano Rossi blev femma året efter att sonen föddes, hans bästa placering i 500GP.

Delsegrare

Slutställning

350GP

Delsegrare

Slutställning

250GP
Anton Mang vann titeln. Han vann fyra segrar, mot konkurrenten Kork Ballingtons fem, men vann titeln på bättre jämnhet.

Delsegrare

Slutställning

125GP
Pierpaolo Bianchi på en MBA blev världsmästare.

Delsegrare

Slutställning

29 förare torde tagit VM-poäng.

50GP 
Eugenio Lazzarini blev världsmästare två poäng före Stefan Dörflinger.

Delsegrare 50GP 
50GP fanns med vid sex av 10 Grand Prix.

Slutställning 50GP

Källor

 http://www.motogp.com/en/Results+Statistics/1980/
 http://racingmemo.free.fr/MOTO-GP-1980.htm

Roadracingsäsonger
Motorsportevenemang 1980