kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
M/S Baltic Star

M/S Baltic Star är ett kryssningsfartyg som byggdes 1951 som S/S Birger Jarl på Finnboda Varv i Nacka. Mellan 1979 och 2013 trafikerade hon rutten Stockholm–Mariehamn, varefter fartyget på grund av bristande ekonomi gjordes om till vandrarhem vid kajplatsen på Skeppsbron i Stockholm. Mellan 2015 och 2020 låg hon vid Stadsgården. I april 2020 flyttades hon till Vivstavarv i Timrå kommun.

Historia
Fartyget har tillhört många olika rederier och har haft många olika namn. 
Från början ägdes hon av Rederi AB Svea, och trafikerade Stockholm–Helsingfors under sommarhalvåret samt Stockholm–Mariehamn–Åbo under vinterhalvåret. I april 1973 såldes hon till OY Jakob Line i  Jakobstad i Finland, och byggdes om med en ramp så att bilar kunde köra upp på akterdäck. Den 25 april samma år döptes hon om till S/S Bore Nord, och kom sedan att trafikera Skellefteå–Jakobstad.
Den 31 oktober 1977 såldes hon till Oy Minicarriers AB och blev omdöpt till Minisea. Det var meningen att hon skulle sättas in på kryssningar Mariehamn–Stockholm, men planerna föll aldrig ut och fartyget lades upp i Mariehamn och namnet blev aldrig målat på fartyget. Den 18 oktober 1978 såldes hon till Caribbean Shipping Co Inc i Panama. Hon bogserades till Åbo för ombyggnad till kryssningsfartyg, och blev samtidigt omdöpt till Baltic Star. År 1979 chartrades hon ut till Rederi AB Allandia i Stockholm, och i maj 1979 sattes hon in i Ånedinlinjens trafik mellan Stockholm och Mariehamn.

Hon har under åren varit med om många mindre olyckor, grundstötningar och liknande. Den 30 mars 1979 utbröt en brand ombord, men redan 10 april samma år gjorde hon en rundresa mellan Stockholm–Riga–Gdynia–Warnemünde–Rönne–Visby-Stockholm. Den 31 maj 1979 blev det fel på maskinen, och mitt i natten vid förtöjning i Mariehamn kilades hon in mellan kajen och museifartyget Pommern.

Mellan februari och april 1982 fick hon ångmaskinen utbytt mot dieseldrift. Den fungerade emellertid dåligt, och efter ett antal mindre haverier byttes maskinen återigen ut i mars 1989. År 1987 hade hon fått en ombyggnad så att "nittioavdelningen" med lyxhytter kom till på fördäck. Den 7 mars 2002 såldes hon till Rederi AB Allandia och fick åter namnet Birger Jarl.

Fartyget k-märktes 2010. På sensommaren och hösten 2011 genomfördes en omfattande invändig renovering av fartyget på Beckholmen.

Sommaren 2013 lades rutten Stockholm–Mariehamn ned på grund av dålig lönsamhet, och fartyget omvandlades till ett vandrarhem vid Skeppsbron i Stockholm. Den 1 juni 2015 flyttade fartyget efter 62 år från Skeppsbron till Stadsgårdskajen och i april 2020 flyttades hon till Vivstavarv i Medelpad. Den 1 augusti 2022 gick hon för egen maskin vidare från Vivstavarv till Lunde kaj i Lunde, Kramfors kommun, för fortsatt uppläggning. 

Den 4 maj 2020 registrerades hon ånyo  under namnet Baltic Star.

Bilder

Källor
"Om M/S Birger Jarl" på msbirgerjarl.se

Noter

Externa länkar

M/S Birger Jarls hemsida
Birger Jarl Video Clips

Birger jarl
Kryssningsfartyg
Fartyg sjösatta 1953
K-märkta fartyg
Fartyg byggda i Stockholm
Fartyg i Östersjön
Vandrarhem i Sverige
Brian Michael Bendis

Brian Michael Bendis är den nuvarande författaren till serien Ultimate Spider-Man. Han kommer från USA.

Källor

Amerikanska författare
Män
Födda 1967
Levande personer
Sean McKeever

Sean Kelley McKeever är en amerikansk serieskapare född 1972 i Appleton, Wisconsin, USA. Mellan 1997 och 2002 arbetade han på sin egen tonårsdrama-serie The Waiting Place. Därefter har han skrivit på ett flertal tidningar för Marvel, inkluderat The Incredible Hulk, Sentinel, Mary Jane, Inhumans och Gravity. 2005 erhöll han en Eisner Award.

Referenser

Amerikanska serieskapare
Personer från Appleton, Wisconsin
Födda 1972
Levande personer
Män
Yeah Yeah Yeahs

Yeah Yeah Yeahs är ett New York-baserat indierockband. Bandets medlemmar är sångaren Karen O, trummisen Brian Chase och gitarristen Nick Zinner. Musiken är en kombination av retrostilar med hårdrock/punkgitarrer, syntetiska ljud och rytmik, och melodisk- och bluessång.

Gruppen grundades 2000 som en trio, och fick tillökning genom en andra gitarrist, Imaad Wasif, 2006 för deras konserter. Imaad är inte en officiell medlem, vilket gör att bandet fortfarande är en trio.

Historia 
Yeah Yeah Yeahs debutskiva var en självbetitlad EP, släppt 2001. De följde upp denna med en annan EP, Machine, 2002.

2003 släppte bandet sitt första fullängdsalbum, Fever to Tell, och som sålde i mer än 750 000 kopior världen över. Gruppen släppte också en dvd, Tell Me What Rockers to Swallow, som innehåller en konsert filmad på The Fillmore i San Francisco, samt gruppens musikvideor och intervjuer.

Det andra albumet, Show Your Bones, släpptes den 27 och 28 mars 2006. Den första singeln från albumet var Gold Lion som släpptes den 20 mars. Gruppen hade en spelning på Malmöfestivalen 2006.

Diskografi

Studioalbum

EP

Singlar

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats
 AlicePractice Fan Site
 

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2000
Talisman (musikgrupp)

Talisman var ett hårdrocksband bildat i Sverige i slutet av 1980-talet av basisten Marcel Jacob och sångaren Jeff Scott Soto, som träffades första gången när de båda var med i Yngwie Malmsteens band Rising Force. 1990 fick bandet sin första och enda riktigt stora hitlåt med "I'll Be Waiting".
Den 21 juli 2009 begick bandets basist, låtskrivare och bandledaren Marcel Jacob självmord och i samband med detta upplöstes bandet.

De kvarvarande medlemmarna av Talisman, Jeff Scott Soto (sångare), Jamie Borger (trummis) och Pontus Norgren (gitarrist) spelade in och släppte låten Never Die(A Song For Marcel) den 20 december 2019. Låten är en hyllning till den musik bandet skapade tillsammans från 1990 – 2007. Alla intäkter går till Suicide Zero som är en ideell organisation som sedan 2013 arbetar för att radikalt minska självmorden i Sverige.

Medlemmar
Senaste medlemmar
Jeff Scott Soto – sång (1989–2007, 2014)
Jamie Borger – trummor (1993–2007, 2014)
Pontus Norgren – gitarr (1995–2002, 2014)
Thomas Ahlstrand – keyboard (1994–2007, 2014)
Johan Niemann – basgitarr (2014)

Tidigare medlemmar
Göran Edman − sång (1989)
Marcel Jacob – basgitarr (1989–2007; död 2009)
Christopher Ståhl – gitarr (1989)
Mats Olausson – keyboard (1989–1990)
Peter Hermansson – trummor (1989–1990)
Mats Lindfors − gitarr (1989–1990)
Jakob Samuel – trummor (1990–1993)
Jason Bieler – gitarr (1990–1992)
Thomas Vikström – keyboard (1990–1992)
Fredrik Åkesson – gitarr (1992–1993, 1994–1995, 2002–2003, 2003–2007)
Julie Greaux – keyboard (1992–1994)
Ronni Lahti – gitarr (1994)
Howie Simon – gitarr (2003)

Livemusiker
 Magnus Ulfstedt – trummor (delar av Farewell-turnén 2007)
 Brian Young – gitarr (Farewell-turnén 2007)

Diskografi
Studioalbum

 (live)

Livealbum
 
 

Single

Externa länkar 

 Officiell webbplats http://sunhillproduction.com/
 Sun Hill Production (The official representative for Talisman legacy)

Svenska metalgrupper
Fever to Tell

Fever to Tell är Yeah Yeah Yeahs debutalbum, släppt den 29 april 2003 på Interscope Records. Albumet producerades av David Andrew Sitek och mixades av Alan Moulder.

Musikalbumet nominerades för en Grammy för Best Alternative Music Album. Musikvideon för låten Maps nominerades 2004 för MTV Video Music Awards för Best Art Direction, Best Cinematography samt MTV2 Award. New York Times valde albumet som "Album of the Year".

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Yeah Yeah Yeahs

 "Rich" – 3:36
 "Date with the Night" – 2:35
 "Man" – 1:49
 "Tick" – 1:49
 "Black Tongue" – 2:59
 "Pin" – 1:59
 "Cold Light" – 2:16
 "No No No" – 5:14
 "Maps" – 3:39
 "Y Control" – 4:00
 "Modern Romance" – 7:28
 Efter en kort paus kommer det dolda spåret "Poor Song"
 "Yeah! New York" – 2:05 (Bonuslåt på den brittiska utgåvan)

Personer
 Brian Chase - trummor
 Nick Zanner - gitarr och trummaskin
 Karen O - sång

Produktion
 Producenter: David Andrew Sitek, Yeah Yeah Yeah
 Postproduktion: Chris Coady
 Editor: Roger Lian
 Mixare: Alan Moulder, David Andrew Sitek
 Assistens: Rick Levy
 Mastering: Howie Weinberg
 Omslag: Cody Critcheloe

Album av Yeah Yeah Yeahs
Musikalbum 2003
Amerikanska debutalbum
Show Your Bones

Show Your Bones är Yeah Yeah Yeahs andra fullängdsalbum som släpptes den 27 mars 2006 på Polydor Records (Storbritannien) och Interscope Records (USA).

Låtlista
 "Gold Lion" – 3:07
 "Way Out" – 2:51
 "Fancy" – 4:24
 "Phenomena" – 4:10
 "Honeybear" – 2:25
 "Cheated Hearts" – 3:58
 "Dudley" – 3:42
 "Mysteries" – 2:35
 "The Sweets" – 3:55
 "Warrior" – 3:42
 "Turn Into" – 4:07
 "Déjà Vu" – 3:22 (Bonuslåt på brittiska utgåvan)

Album av Yeah Yeah Yeahs
Musikalbum 2006
Ben Moody

Benjamin Raymond "Ben" Moody II, född 22 januari 1981 i Little Rock, Arkansas, är en amerikansk  rockmusiker och låtskrivare, mest känd för sin tidigare roll som gitarrist i Evanescence som han bildade 1995 tillsammans med Amy Lee.

2003 lämnade han Evanescence mitt under Fallen-turnén i Europa. Moody gjorde 2004 duetten "Everything Burns" tillsammans med Anastacia till filmen Fantastic Four och har även producerat albumet This Way (2009) av den amerikanska singer/songwritern Hana Pestle. Moody producerade också 2 låtar, "Alone" och "This Time", på Céline Dions album Taking Chances

Han debuterade som soloartist 2009 med albumet All for This. Sedan 2009 är han gitarrist i We Are the Fallen, som frontas av American Idol-deltagaren Carly Smithson.

Diskografi

Som soloartist
EP
2008: Mutiny Bootleg E.P.

Album
2009: All for This 
2011: You Can't Regret What You Don't Remember

Med Evanescence
EP
1998: Evanescence
1999: Sound Asleep
2003: Mystary

Album
2000: Origin (demo)
2003: Fallen

Med Anastacia
Singlar
2005: "Everything Burns"

Med We Are the Fallen
Album
2010: Tear the World Down

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats
 

Födda 1981
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Amerikanska metalgitarrister
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Personer från Little Rock
Män
Levande personer
Medlemmar i Evanescence
Steeler (amerikanskt band)

Steeler var ett amerikanskt hårdrocksband bildat 1981 i Nashville av hårdrockssångaren Ron Keel, gitarristen Michael Dunigan, trummisen Bobby Eva och basisten Tim Morrison. 19-årige svenske gitarristen Yngwie Malmsteen blev medlem i bandet februari 1983.

Steeler släppte bara en skiva på grund av att Yngwie Malmsteen lämnade bandet för att spela med i bandet Alcatrazz bildat av den förre Rainbow-sångaren Graham Bonnet.
Strax efter att Steeler slutat spela startade Ron Keel sitt eget soloband Keel som kom att bli ett mycket respekterat band i 80-talets hårdrocksvärld.

Medlemmar
Senaste medlemmar
Ron Keel – sång, gitarr (1981–1984)
Greg Chaisson – basgitarr (1984)
Bobby Marks – trummor (1984)
Mitch Perry – sologitarr (1984)

Tidigare medlemmar
Tim Morrison - basgitarr (1981–1982)
Robert Eva – trummor (1981–1982)
Michael Dunigan – gitarr (1981–1982)
Rik Fox – basgitarr, bakgrundssång (1983–1984)
Mark Edwards – trummor (1983–1984)
Yngwie Malmsteen – sologitarr (1983–1984)
Ron Murray – basgitarr (1983)
Kurt James – gitarr (1984)

Diskografi
Studioalbum
Steeler (1983)

Singlar
"Cold Day in Hell" / "Take Her Down" (1982)

Samlingsalbum
Metal Generation: The Anthology (2005)
American Metal - The Steeler Anthology (2006)

Externa länkar
Steeler på allmusic.com

Amerikanska metalgrupper
Glam metal-grupper
Jeff Scott Soto

Jeff Scott Soto, född 4 november 1965 i Brooklyn, New York, är en amerikansk sångare. 

Soto sjöng i mitten av 1980-talet på Yngwie Malmsteens klassiska två första album, Rising Force och Marching Out. Sedan tidigt 1990-tal har han sitt eget band Talisman med basisten Marcel Jacob, som också han spelat med Yngwie Malmsteen. Soto har också varit involverad i flera band, bland andra Axel Rudi Pell, Eyes, Takara, Humanimal, Human Clay, Kryst the Conqueror, Redlist, The Boogie Knights och Soul Sirkus. Han har även släppt flera soloalbum.

Soto sjöng även för fiktion-bandet Steel Dragon, som innehöll gitarristen Zakk Wylde, för soundtracket till filmen Rock Star, tillsammans med Michael Matijevic från bandet Steelheart, vars andra album innehöll Soto på bakgrundssång. Han har också sjungit bakgrundssång på album med artister som Lita Ford, Steelheart, Fergie Frederiksen, Glass Tiger, House of Lords, Stryper, Saigon Kick och många fler.

2006 ersatte Soto temporärt Steve Augeri i bandet Journey, på grund av akut strupinfektion som tvingade Augeri att lämna deras pågående turné. Han fick till en början även permanent medlemskap i bandet, men blev sedermera ersatt av nuvarande sångaren Arnel Pineda. 2009 släppte Soto soloalbumet "Beautiful Mess".

Sotos musikaliska räckvidd sträcker sig från tung hårdrock till funk. Han har nämnt bl.a. Prince, Freddie Mercury från bandet Queen, och Steve Perry från Journey som stora influenser. Han är en flitigt anlitad sångare som förutom otaliga sessions även spelar in soloplattor och sjunger i ett flertal band, senast i AOR-projektet W.E.T. med medlemmar ifrån Work Of Art och Eclipse.
2015 släppte Jeff Scott Solo albumet Inside The Vertigo med sitt nya band S.O.T.O..

Diskografi

S.O.T.O.  
2015 – Inside The Vertigo
2016 – Divak
2019 – Origami

Yngwie J. Malmsteen (Rising Force) 
1984 – Rising Force
1985 – Marching Out
1991 – Collection
1996 – Inspiration

Talisman Diskografi

 (live)

 

 (live)

Soloalbum 
 
 (EP) 
 
 (live) 
 (EP)

Externa länkar 

Officiell webbplats 
S.O.T.O. diskografi på Discogs
Management webbsida

Födda 1965
Amerikanska rocksångare
Män
Levande personer
Medlemmar i Journey
Personer från Brooklyn
Musiker från New York
Yeah Yeah Yeahs (EP)

Yeah Yeah Yeahs är en självbetitlad EP av det amerikanska rockbandet Yeah Yeah Yeahs, släppt 2001 på gruppens eget skivbolag, Shifty. EP:n är ofta felaktigt kallad för Master eftersom detta ord står i halsbandet som omslagskvinnan bär.

Låtlista
 "Bang!" – 3:09
 "Mystery Girl" – 2:54
 "Art Star" – 2:00
 "Miles Away" – 2:16
 "Our Time" – 3:19

Personer
 Brian Chase, trummor
 Nick Zinner, gitarr
 Karen O, sång

Musiksinglar 2001
Album av Yeah Yeah Yeahs
Richard Stenbeck

Gustaf Richard Stenbeck, född 1 juni 1863 i Gudhems församling, Skaraborgs län, död 11 april 1946, var en svensk psykiater och ämbetsman.

Stenbeck blev 1882 student i Uppsala, 1888 medicine kandidat i Stockholm samt 1893 medicine licentiat i Lund. Han tjänstgjorde 1892-93 som underläkare vid Lunds asyl samt 1893-97 som biträdande läkare vid Härnösands hospital och förordnades 1897 till överläkare där och 1900 till asylläkare i Uppsala. År 1902 blev han tillförordnad och 1914 ordinarie medicinalråd samt byråchef i Medicinalstyrelsen, där han 1915 även blev generaldirektörens ställföreträdare. Innan han blev ordinarie i detta ämbetsverk hade han 1905 utnämnts till överläkare vid Piteå hospital och 1910 vid Västerviks hospital. Han blev medicine hedersdoktor vid Uppsala universitet 1927 och pensionerades från Medicinalstyrelsen 1930.

Stenbeck utgav bland annat Författningshandbok för vården af sinnessjuka och sinnesslöa (1906; andra upplagan 1917) och Medicinalförfattningar (med Fredrik Bissmarck, 1926; fjärde upplagan 1940).

Källor
 

Svenska psykiatrer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1863
Avlidna 1946
Män
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ugglan
Personer från Gudhems socken
Flerskrovsbåtar

Flerskrovsbåtar är ett samlingsnamn för båtar med fler än ett skrov. En båt med två skrov kallas katamaran och en båt med tre skrov kallas trimaran. Termen flerskrovsbåtar används bland annat vid klassindelning vid tävlingar där handikappsystemet LYS används.

Källor

Båtar
Snöskor

Snöskor (singularis: snösko) är ramar som fästs under skorna, och åstadkommer en tillräckligt stor bäryta för att underlätta gång i snö. De har använts i flera tusen år och har på senare år fått ny popularitet som motionsform och inom friluftslivet.

Historik och varianter
Snöskor har använts av folk i nordliga områden i flera tusen år. Snöskon utgörs av en lätt och vid "sula", som fördelar personens vikt över en större del av snötäcket och därigenom ger mindre risk att personen skall sjunka ner i snön och behöva pulsa fram.

Den vanligaste varianten förr var rund och gjord av sammanflätade vidjor eller rötter. De kunde även tillverkas av trä och råhud, genom att råhuden knöts som ett nät på en träram.

Moderna snöskor är oftast tillverkade med en aluminiumram och bäryta av plast. I dag används även bindningar liknande skidbindningar.

Användning
Snöskor används mycket av jägare samt av skogvaktare och andra som behöver kunna gå i djup snö. Den största kategorin användare idag är dock inom sport och motion.

Europa 
I Frankrike är snöskovandring (snöskor på franska heter raquettes [à neige] – '[snö]racketar') näst största vintersport efter alpin utförsåkning. I Italien arrangeras årligen sprintlopp med upp till 6 000 startande.

Även i Skandinavien finns en tradition med snöskor (i Sverige tidigare kallade trygor eller skarbågar), även om man här oftast använt skidor för att förflytta sig på vintern. Motsvarande hjälpmedel för att ta sig fram på mossar och myrmarker benämndes madskor. Jämför även myrskidor.

Skandinaviska snöskor, som förr kallades trygor eller trugor, skiljer sig från de amerikanska genom att de är mer eller mindre runda eller fyrkantiga i formen. Sådana snöskor användes, och används delvis fortfarande av skogsarbetare. Liknande snöskor tillverkades även för hästar (se bilden). Jämfört med skidor är snöskor ett långsammare transportmedel på snö, men har fördelen att man har händerna fria vid till exempel jakt och skogsarbete.

Nordamerika 

De mest kända snöskorna är kanske de som traditionellt använts av Nordamerikas indianer. Traditionella indianska snöskor görs av trä och läder, är långsmala eller päronformade och ofta uppböjda fram för att underlätta gång i snö. Amerikas urinnevånare använde två huvudtyper av snöskor – breda och rundare som användes av prärieindianerna och långsmalare som användes av skogsindianer som Ojibwa. De flesta moderna snöskor av metall och plast har lånat formen från skogsindianerna.

När européerna kom till Amerika anammades bruket av snöskor av främst pälsjägare (trappers). I dag är snöskovandring (snowshoeing) en populär vinteraktivitet i Kanada och USA:s norra delstater.

Referenser

Externa länkar 

Skor
Pälshandel i Nordamerika
Petter Nobelius

Petter Nobelius, född 1655 i Östra Nöbbelöv i Skåne, död 1707 i Uppsala, häradshövding från vilken släkten Nobel härstammar. Gift 1696 med Wendela Rudbeck (1668–1710), dotter till Olof Rudbeck d.ä., naturforskare, historiker och professor vid Uppsala universitet. Den mest kända av Nobel-släkten nu är Alfred Nobel.

Petter Nobelius var född som Petter Olofsson. Genom att latinisera Nöbbelöv förbättrade han sitt bondska namn till Nobelius.  Han blev 1682 inskriven vid Uppsala universitet, tog senare examen och blev häradshövding i Uppland. Under denna tid blev han gift med Olof Rudbecks dotter Wendela. Petter Nobelius dog 1707 och blev begravd 1 november i Uppsala domkyrka. Wendela Nobelius dog 1710 och blev den 28 juni 1710 begravd i Uppsala domkyrka bredvid sin man.

Petter Nobelius sonson hette Immanuel Olof Nobelius, han förkortade på 1780-talet namnet till Nobel. Immanuel Nobel levde mellan 1757 och 1839 och var farfar till Alfred Nobel.

Referenser

Alumner från Uppsala universitet
Avlidna 1707
Födda 1655
Män
Personer från Östra Nöbbelövs socken
Petter
2114 Wallenquist

2114 Wallenquist eller 1976 HA är en asteroid som observerades första gången 19 april 1976 vid Mount Stromlo observatoriet av Claes-Ingvar Lagerkvist. Småplanetens namn hedrar astronomen Åke Wallenquist, bland annat tidigare ansvarig för Kvistabergs observatorium. I samband med observationer vid Palomarobservatoriet 1950 upptäckte han 1980 Tezcatlipoca tillsammans med A. G. Wilson.

Den tillhör asteroidgruppen Themis.

Referenser

Externa länkar 

 (2114) Wallenquist Uppsala universitet

Huvudbältesasteroider
Themis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av C-I Lagerkvist
Astronomiska upptäckter 1976
Reine Almqvist

Rolf Reine Almqvist, född 12 april 1949 i Lundby, Hisingen, Göteborg, är en svensk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare.

Spelarkarriär 
Reine Almqvist spelade för IFK Göteborg 1969–1970 samt 1976–1979. Han vann den allsvenska skytteligan 1969 med 16 mål och 1977 med 15 mål. Han spelade även för Åtvidabergs FF och IFK Sundsvall och gjorde 1980 en sejour i USA för Seattle Sounders i NASL.

Tränarkarriär 
Almqvist var bland annat tränare för BK Häcken åren 1983, 1989–1993 och 2006–2007.

Västra Frölunda 
Reine Almqvist erhöll ingen lön i form av pengar för sitt tränaruppdrag i Västra Frölunda IF 2007–2008. Klubben ersatte honom endast i form av bensinpengar. Denna uppgörelse var en följd av föreningens svaga ekonomi som Almqvist inte ville belasta än mer.

Landslagsstatistik

Meriter 
 Svensk mästare Allsvenskan 1969 och 1973
 Allsvensk skyttekung 1969 och 1977
 4 A-landskamper, 1 mål

Privatliv 
Almqvist var son till den tidigare Gaisspelaren Rolf Almqvist.

Källor

Tryckta källor

Noter

Externa länkar
 
 Seattle Sounders stats
 

Födda 1949
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Fotbollsspelare i IFK Sundsvall
Spelare i Åtvidabergs FF
Svenska fotbollstränare
Fotbollstränare i Helsingborgs IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i BK Häcken
Tränare i BK Häcken
Tränare i SK Djerv 1919
Tränare i Fredrikstad FK
Fotbollstränare i IFK Göteborg
Fotbollstränare i Landskrona BoIS
Tränare i Bryne FK
Fotbollstränare i Västra Frölunda IF
Män
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 2000-talet
Naim

Naim eller Na'im är ett mansnamn. Namnet förekommer i Kosovo, Turkiet och andra muslimska länder, samt länder med invandring därifrån. Dess kvinnliga motsvarigheter är  Naemi och Naima. Naim förekommer också som efternamn. Det finns flera artiklar med namnet:

Förnamn
Naim Frashëri, albansk författare 
Naim Frashëri (skådespelare)
Naim Terbunja 
Naim Süleymanoğlu

Efternamn
Yael Naim, israelisk sångerska 
Dar Naim 

Mansnamn
Arabiska förnamn
Efternamn
Turkiska förnamn
Vladimir Gelfand

Vladimir Natanovitj Gelfand (ryska: Влади́мир Ната́нович Ге́льфанд), född 1 mars 1923, död 25 november 1983, var under andra världskriget en officer i Röda armén. Hans dagboksanteckningar om kriget och den sovjetiska ockupationen av Berlin hur utgivits i bokform på svenska 2006 under titeln Tysk dagbok 1945-46 : en sovjetisk officers anteckningar.

Gelfand föddes i en judisk familj i Novoarchangelsk (Ukrainska SSR). Efter det tyska angreppet mot Sovjetunionen anmälde han sig frivilligt till Röda armén, blev övertygad stalinist och tjänade som löjtnant vid inmarschen i Berlin i april 1945.

Verk översatta till svenska 
 2006, Vladimir Gelfand, Ersatz, Stockholm, Schweden Tysk dagbok 1945-46 ()
 2012, Vladimir Gelfand, Ersatz, Stockholm, Schweden Tysk dagbok 1945-46 E-bok ()

Verk översatta till tyska 
 2002, Wladimir Gelfand, bbb battert Tyskland, Baden-Baden Tagebuch 1941–1946 ()
 2005, Wladimir Gelfand, Aufbau Tyskland, Berlin Deutschland-Tagebuch 1945–1946 ()
 2008, Wladimir Gelfand, Aufbau-Taschenbuch-Verlag Tyskland, Berlin Deutschland-Tagebuch 1945–1946 ()
 2015, Владимир Гельфанд, РОССПЭН Moskva, Ryssland, Дневник 1941–1946 ()
 2016, Владимир Гельфанд, РОССПЭН Moskva, Ryssland, Дневник 1941–1946 ()

Bibliografi
Ett stort antal utdrag ur dagböcker Vladimir Gelfand och Gelfand bilder på ockuperade Tyskland begagnade böcker:

Referenser

Externa länkar
 
 
 Vladimir Gelfand
 Bokförlag "Ersatz"

Sovjetiska militärer
Personer i Sovjetunionen under andra världskriget
Ryska författare
Födda 1923
Avlidna 1983
Män
Personer från Kirovohrad oblast
Deltagare i slaget vid Stalingrad