kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heinrich Marschner

Heinrich August Marschner, född 16 augusti 1795 i Zittau, död 16 december 1861 i Hannover, var en tysk tonsättare och kapellmästare. Han är mest känd för sina skräckoperor Der Vampyr och Hans Heiling.

Marschner var redan under gymnasietiden verksam som körsångare och ville efter målbrottet bli tonsättare. Trots allvarliga brister i sin musikaliska skolning skrev han 1810 baletten Die stoltze Bäuerin. Han började studera juridik i Leipzig, men även musik för Daniel Gottlob Türk och företog sina första konsertturnéer, varefter han slutgiltigt bestämde sig för musikeryrket. År 1816 erbjöds han en tjänst som musiklärare hos greve Ferdinánd Zichy i Bratislava och engagerades sedan som kapellmästare. År 1820 uppförde Carl Maria von Weber Marschners opera Heinrich IV und d'Aubigné i Dresden, där tonsättaren anställdes som musikdirektör och även skrev flera sceniska verk. År 1826 lämnade han Dresden, eftersom han nekades att efterträda Weber. Efter en längre konsertturné övertog han 1827 ledningen för orkestern vid Stadttheater i Leipzig och blev 1831 kapellmästare vid Hoftheater i Hannover. Efter pensioneringen 1859 bosatte han sig i Paris.

Verk (urval)

Operor
 Titus (1816)
 Saidar und Zulima (1818)
 Das stille Volk (1818)
 Heinrich IV und d'Aubigné (1820)
 Der Kyffhäuserberg (1822)
 Der Holzdieb (1825)
 Lukretia (1827)
 Der Vampyr (1828)
 Der Templer und die Jüdin (1829)
 Des Falkners Braut (1832)
 Hans Heiling (1833)
 Das Schloss am Ätna (1836)
 Der Bäbu (1838)
 Kaiser Adolph von Nassau (1845)
 Austin (1852)
 Sangeskönig Hiarne oder das Tyrsingsschwert'' (1863

Kammarmusik
 Pianotrio nr 1 i a-moll, op. 29
 Pianotrio nr 2 i g-moll, op. 111
 Pianotrio nr 3 i f-moll, op. 121
 Pianotrio nr 4 i D-dur, op. 135
 Pianotrio nr 5 i d-moll, op. 138
 Pianotrio nr 6 i c-moll, op. 148
 Pianotrio nr 7 i F-dur, op. 167
 Pianokvartett nr 1 i B-dur, op. 36
 Pianokvartett nr 2 i G-dur, op. 158

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Tyska musiker under 1800-talet
Födda 1795
Avlidna 1861
Män
Anja Breien

Anja Breien, född 12 juli 1940 i Oslo, är en norsk regissör och manusförfattare. Hon studerade vid filmskolan IDHEC i Paris. Efter studierna debuterade hon som dokumentärfilmare.

Filmografi (urval)
 Regi
1971 - Voldtekt
1975 - Hustruer  

1990 - Smykketyven
   
 Manus
1975 - Hustruer

1985 - Hustruer - ti år etter

 Roller

Referenser 

Norska filmregissörer
Norska manusförfattare
Alumner från universitetet i Oslo
Kvinnor
Födda 1940
Levande personer
Personer från Oslo
Personer i Norge under 1900-talet
Adelqui Millar

Adelqui Millar, född Adelqui Migliar Icardi 5 augusti 1891 i Concepción, Chile, död 6 augusti 1956 i Santiago, Chile, var en chilensk regissör, manusförfattare, producent och skådespelare.

Millar var verksam som regissör i Storbritannien under 1920-talet.

Filmografi

Roller, i urval
1928 - Life
1925 - The Apache
1924 - Die Sklavenkönigin
1917 - Madame Pinkette & Co

Regi, i urval
1954 - El Domador
1931 - Luces de Buenos Aires
1930 - Le rebelle
1929 - The Inseparables

Filmmanus, i urval
1952 - Marido de ocasión 
1939 - Ambición
1921 - Rechten der jeugd 
1921 - Laughter and Tears

Externa länkar

Personer från Concepción, Chile
Chilenska filmregissörer
Chilenska skådespelare
Chilenska manusförfattare
Födda 1891
Avlidna 1956
Män
Rouge (smink)

Rouge är en typ av kosmetika som appliceras på kinderna. Det finns både puderrouge, som man kan applicera med en rougeborste och cremerouge, som man oftast applicerar med hjälp av fingrarna. Rouge går oftast i röda, rosa, orangea och bruna nyanser, och man kan lägga det på kindens högsta punkt i syfte att få lite rundare kinder och se piggare ut, eller så kan man dra ut rouget mot tinningarna i syfte att framhäva kindbenen.

Ordet "rouge" finns belagt i svenska språket sedan 1868.

Historik 

De gamla egyptierna var kända för sin användning av smink och speciellt rouge. Egyptiska piktogram visar män och kvinnor med läppstift och rouge. Egyptierna blandade fett med röd ockra till en röd pasta. 

I Grekland tog män och kvinnor efter egyptierna genom att använda en pasta av krossade mullbär, rödbetsjuice, krossade jordgubbar eller röd amarant. De som använde smink ansågs förmögna och smink gav hög status eftersom det var dyrt.

I Kina användes rouge under Shangdynastin från 1600 f. Kr. Rouget tillverkades av saften från röda och blåa blomblad och några tillsatte köttfärs och bukspottkörtel från gris för att få en fastare produkt. Kvinnorna använde rouge på kinder och läppar. Den röda färgen anses i Kina ge tur och lycka till den som bär den. 

I Rom tillverkade män och kvinnor rouge med hjälp av blymönja (blyrött) och cinnober. Blandningen var giftig och har visats kunna ge både cancer och demens, eller till och med vara dödlig.

Under 1500-talet använde män och kvinnor i Europa vitt puder i ansiktet och många kvinnor kombinerade det med rouge på kinderna.

Referenser 

Smink
Haakon Hjelde

Haakon Hjelde, född 12 februari 1902, död 10 december 1933, var en norsk skådespelare och regi- och produktionsledarassistent.

Filmografi

Externa länkar

Födda 1902
Avlidna 1933
Norska skådespelare under 1900-talet
Män
Einar Sissener

Einar Rasmus Krag Schnitler Sissener, född den 21 september 1897 i Kristiania, död den 4 mars 1968 i Oslo, var en norsk skådespelare, regissör och teaterchef, känd för sina komiska roller i norsk teater och film.

Karriär 
Sissener teaterdebuterade 1919 på Centralteatret och utmärkte sig snabbt som Norges ledande karaktärskomiker. Fram till 1933 var han vid Nationaltheatret, 1933–1937 var han chef för Det Nye Teater, 1937–1946 populär revyskådespelare vid Chat Noir, och från 1947 åter vid Nationaltheatret. Med sin särpräglade tragikomiska talang tolkade han fantasifulla roller hos Shakespeare, Ludvig Holberg och Molière, och var en genuin och varm Harald i Oskar Braatens Det stora barndopet (som även filmatiserades 1931). Med sin märkvärdiga röst blev Sissener en central gestalt inom radiounderhållningen, där han tillsammans med Arild Feldborg skapade norska radioklassiker som Døren og Doffen.

Sissener var aktiv inom filmen från 1926, särskilt i karaktärsbiroller. Han regisserade och spelade själv huvudrollen i Syndare i sommarsol (1934).

Familj 
Sissener var son till farmaceuten Einar Sissener och dennes fru Ida Cathrine Dorthea Schnitler. Han förblev ogift och fick inga barn.

Filmografi 
Efter Internet Movie Database:

Skådespelare

Regi

 (tillsammans med Tancred Ibsen)

Källor

Externa länkar
 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska filmregissörer
Norska teaterchefer
Födda 1897
Avlidna 1968
Män
Skådespelare från Oslo
Mildred Mehle

Mildrid Adolphsson, känd under tidigare namnet Mildred Mehle, ogift Folkestad, född 24 oktober 1904 i Oslo, död 16 februari 1987 i Kungsholms församling i Stockholm, var en norsk-svensk skådespelare. 

Hon var dotter till konstnären Bernhard Folkestad och Kari Selvig.

Hon var gift första gången med norska radiopersonligheten Eyvind Mehle (1895–1945) och andra gången 1932–1950 med den svenske skådespelaren Edvin Adolphson (1893–1979). Hon är mor till TV-producenten Kari Thomée (född 1932), vissångaren Olle Adolphson (1934–2004), skådespelaren Kristina Adolphson (född 1937) och fotografen Per B. Adolphson (född 1945).

Filmografi
Enligt Internet Movie Database och Svensk filmdatabas:

Källor

Referenser

Norska skådespelare under 1900-talet
Skådespelare från Oslo
Födda 1904
Avlidna 1987
Kvinnor
Holger-Madsen

Holger-Madsen, född 11 april 1878, död 1 december 1943, var en dansk skådespelare och regissör.  

Holger-Madsen scendebuterade som skådespelare vid Rønne Teater 1896 och gästspelade vid olika teatrar fram till 1905 då han engagerades till Casinos fasta ensemble. Han debuterade som filmskådespelare 1907 i filmen Den sorte hertug. Han producerade sin första egna film 1912, där han svarade för såväl regi, manus och en av huvudrollerna. Han anställdes av Nordisk Film som manusförfattare, regissör och skådespelare. Mellan 1913 och 1919 medverkade han i drygt 80 filmer och blev Nordisk Films ledande regissör. Från 1920 arbetade han som regissör i Tyskland och var med om att lansera Elisabeth Bergner som filmskådespelare.

Regi i urval

Filmografi roller i urval
1908 – Sherlock Holmes

Filmmanus

Externa länkar

Födda 1878
Avlidna 1943
Danska skådespelare under 1900-talet
Danska filmregissörer
Män
Må världen beljuga, fördöma och klandra

Må världen beljuga, fördöma och klandra är en psalmsång med fyra 4-radiga verser och en 4-radig kör, vars bägge sista rader tas i repris. Texten är författad av predikanten och psalmförfattaren i Helgelseförbundet Emil Gustafson. I dennes egen psalmbok Hjärtesånger 1895 är sången inte medtagen, såvitt kan bedömas av titelraden i förstaversen och kören.

Publicerad i
Herde-Rösten 1892 som nr 7 med titeln Saliga ären I under rubriken Lov och tacksägelse.
Örebromissionens Musik till Andliga sånger 1936, som nr 393 

Svenska psalmer
UPO

UPO är sedan 1930-talet ett varumärke inom vitvarubranschen, ägt av Gorenje.

Företaget är från början finskt och hade ursprungligen fabrik i Lahtis. Verksamheten grundades av Asko Oy, idag Uponor. Asko köpte 1988 fabriken i Jung av Asea och döpte om den från Asea Cylinda till Asko Cylinda, för att sedan i september 2008 åter byta namn till det nuvarande Asko Appliances AB. Asko ägdes 2000–2010 av italienska Antonio Merloni Group.

Källor 
 Askos historia, från Asko.se

 

Finländska tillverkningsföretag
Vitvarutillverkare
Falkenbergs Roddklubb

Falkenbergs roddklubb är en idrottsförening som är inriktad på tävlingsrodd och bildades 1931. Klubbhuset ligger invid Ätran i Falkenberg där även största delen av träningsverksamheten bedrivs.

Bland klubbens idrottsligt meriterade medlemmar märks Frida Svensson och Hans Svensson.

Externa länkar
Falkenbergs Roddklubbs webbplats

Roddklubbar i Sverige
Sportklubbar i Falkenbergs kommun
Sportklubbar bildade 1931
Sport i Falkenberg
Alvheim

Alvheim kan avse:

 Alvheim (musikgrupp) – ett norskt black metal band som upplöstes 1997, flera av medlemmarna bildade 1349
 Alvheim, Nordsjön – ett namn på ett område med oljeplattformar väster om Heimdall-fälten i Nordsjön
 John Alvheim (1930–2005), en politiker för det norska Framstegspartiet

Se även 
 Alfheim
 Alvhem
 Alvhemmen
Sichuanpeppar

Sichuanpeppar eller kinesisk peppar (kinesiska: 花椒 huājiāo, bokstavligen blompeppar) är en krydda som används mycket i det kinesiska köket, och då framförallt i matlagning i provinsen Sichuan. Kryddan består av ytterhöljet av en liten frukt från ett flertal växter i släktet Zanthoxylum, inklusive kinesiskt pepparträd (Zanthoxylum simulans) och japanskt pepparträd (Zanthoxylum piperitum). Trots namnet är växten ej närbesläktad med vare sig chilipeppar eller vanlig peppar, utan tillhör vinruteväxterna och är närmast släkt med citrusfrukterna såsom apelsin och citron.

Det är inte en krydda med het eller pepprig smak, som svart- vit- eller chilipeppar. Istället är känslan i munnen kittlande och lätt bedövande (vilket beror på kryddans innehåll av ämnet hydroxy-α-sanshool) med citrusövertoner. Detta ger en förstärkande effekt till starka kryddor.

Det är endast ytterhöljet som är själva kryddan. I butiker hittar man ofta påsar med hela eller krossade korn (torkade frukter). Om man inte rensar bort kärnorna smakar eller känns det som man fått grus i maten. Kärnorna ger inte smaken som kallas Sichuanpeppar.

Se även 
 Sichuanköket

Referenser 

Kryddor och kryddblandningar
Mat och dryck i Kina
Si Växtindex
WP:Projekt Kina
The English Hymnal with Tunes

The English Hymnal with Tunes är en engelsk psalmbok utgiven första gången 1906 av Oxford University Press, London. En omarbetad utgåva kom 1933 och nya upplagor av denna har sedan tryckts kontinuerligt. Psalmboken innehåller 744 sånger med noter för både sång och pianoinstrument. Förordet, som är både en beskrivning av bokens tillkomst och en introduktion till betoningsnoterna, följs av instruktioner till körmästare och en innehållsförteckning utifrån psalmkaraktärerna. I första delen av Appendix presenteras så kallade Plainsong melodies för flea psalmerna som sjungs i processioner och a cappella numrerade 1-72 samt en alternativ text till psalm 656. 

Ett register över årets alla olika helgons dagar och vilka psalmer som kan sjungas vid högmässor för dessa, följs av ett register över lämpliga psalmer för kyrkoårets alla behov. Härutöver innehåller denna psalmbok en förteckning över meterklassernas olika psalmer, kompositörs- och författarregister. Alla från andra språk, till engelska översatta psalmtexter, har registrerats i ett särskilt register med ursprungstexternas originaltitlar. Här anges 10 språk; grekiska, latin, syrianska, tyska, ryska, walesiska, iriska, italienska, danska och swahili. 

I det alfabetiska registret anges, förutom psalmnumret, namnet på ursprungsmelodin.

Externa länkar
Archive copy
eHymnal: A project to digitize the English Hymnal i LilyPad-format
intervju från 1956 med Vaughan Williams om hans bidrag till English Hymnal (från BBC)
Om framgången med English Hymnal
Index till The English Hymnal, 1906, 1933
Preface to the English Hymnal, 1906

Psalmböcker
Litteratur 1906
Musikåret 1906
Religionsåret 1906
Kristendom i England
1906 i Storbritannien
Tors fiske

Tors fiske är en skulpturgrupp och fontän i brons av Anders Wissler, utförd och rest år 1903 på Mariatorget på Södermalm i Stockholm.

Historik
Efter en pristävlan blev Wisslers ”Tors fiske” det vinnande förslaget och kom 1903 på plats. Den stora uttrycksfulla bronsskulpturen krävde en lång arbetsprocess med komplicerade gjutningar. Den blev omedelbart populär hos allmänheten och räknas till Wisslers huvudverk. Skulpturgruppen visar det dramatiska ögonblicket då Tor har fångat Midgårdsormen och Tor höjer sin hammare Mjölner för att förinta ormen. Centralfiguren flankeras av två vattensprutande urtidsödlor.

Genom studieresor till bland annat Versailles hade Wissler gjort sig förtrogen med fontänskulpturer. Han hade sin egen uppfattning om denna genren och vad han såg i just Versailles imponerade måttligt på honom. 1905 skrev han hem från Paris: ”Nog var det storslagna anläggningar, men inte har man lust att se det en gång till.”

Wisslers fontänskulptur är, till skillnad från Molins fontän i Kungsträdgården, en mycket levande, inte stel fontänstay. Vattnets kraftiga duscheffekter blir en del i handlingen. Tors fiske representerar därmed ett nytänkande i utformningen av fontänskulpturer. Därutöver lät Wissler sitt konstverk följa omgivningens former vilket gör att skulpturen harmonierar med torget. Marmorbassängens slingor går liksom hela skapelsen i jugend.

Bilder

Referenser

Noter

Källor 
 Skulpturer i Stockholm

Tryckta källor
 Söders historia 3, Anders Engman "Storfiska vid Mariatorget" (1991). ISSN 1100-8903

Externa länkar

Skulpturer på Södermalm
Fontäner i Stockholm
Skulpturer med motiv från nordisk mytologi
Tor
Skulpturer 1903
Skulpturer av svenska skulptörer
Hårfläta

Hårfläta, eller fläta, är en mycket vanlig frisyr, främst använd av kvinnor. Den förekommer i ett stort antal olika varianter och återfinns i så gott som alla kulturer. Tekniken bygger på samma teknik som en vanlig fläta. Vid den vanligaste och enklaste flätningen delas håret in i tre tofsar. De två yttersta tofsarna läggs sedan över den mittersta om vartannat.

Se även 
 Inbakad fläta
 Margaretaflätor
 Hästsvans
 Tofsar

Referenser 

Frisyrer
Djursholms stad

Djursholms stad var en stad och kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Staden bildades den 1 januari 1914 (enligt beslut den 13 juni 1913) genom en ombildning av Djursholms köping som 1901 brutits ut ur Danderyds landskommun. Den nya staden hade 3 947 invånare den 31 december 1913.

Den 1 januari 1915 (enligt beslut den 24 juli 1914) överfördes till Djursholms stad och Danderyds landskommun lägenheten Djursholms villastad nr 17 omfattande en areal av 0,11 km².

Den 1 januari 1936 (enligt beslut den 30 mars 1935) överfördes i kommunalt hänseende och i avseende på fastighetsredovisningen från Danderyds landskommun och Danderyds socken till Djursholms stad vissa områden (huvudsakligen de icke redan i Djursholms stad ingående delarna av Svalnäs gård och en mindre del av Berga gård) med 63 invånare och omfattande en areal av 1,87 km², varav allt land.

Den 1 januari 1967 inkorporerades Stocksunds köping med 4 961 invånare.

Den 1 januari 1970 överfördes till Djursholms stad och Danderyds församling från Lidingö stad och Lidingö församling ett område med 37 invånare och omfattande en areal av 0,37 km², varav allt land.

Genom kommunreformen den 1 januari 1971 upplöstes staden (med 12 517 invånare) och den uppgick i Danderyds kommun.

Judiciell tillhörighet
I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan tillhörde Södra Roslags domsaga och Södra Roslags domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde Djursholms stad tillsammans med Danderyds och Stocksunds köpingar Danderyds församling.

Stadsvapen
Blasonering: I rött fält en sinistervänd spets av silver, och däröver en ginstam av silver belagd med tre röda rosor.

Vapnet fastställdes år 1916.

Befolkningsutveckling

Geografi
Djursholms stad omfattade den 1 januari 1921 en areal av 8,44 km², varav 8,25 km² land, och den 1 januari 1952 en areal av 10,31 km², varav 10,12 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade staden den 1 januari 1961 en areal av 10,54 km², varav 10,44 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Djursholms stad fanns del av tätorten Stockholm, som hade 7 436 invånare i staden den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 100,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Anmärkningar

Referenser

Tidigare kommuner i Stockholms län
Indelningar i Danderyds kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Städer i Sverige
Jan van Riebeeck

Jan van Riebeeck, född 21 april 1619 i Culemborg i Nederländerna, död 18 januari 1677 i Batavia (nuvarande Jakarta) på Java i nuvarande Indonesien, var en nederländsk kolonisatör.

År 1652 grundade van Riebeeck en provianteringsplats vid Taffelbergets fot i nuvarande Sydafrika. Platsen blev dagens Kapstaden.

Van Riebeeck blev medlem i Holländska Ostindiska Kompaniet (VOC) 1639 och hade en rad olika poster, bland annat som chef för deras handelsstation i Tonkin i Vietnam. Han blev dock uppsagd därifrån då han bedrev privat handel i strid med VOC:s regler.

1651 skickades han för att grunda den första holländska bosättningen i det framtida Sydafrika. Hans tre skepp med 82 män och 8 kvinnor anlände den 6 april 1652 och grundade en bosättning och fort. Platsen fungerade som ett mellanstopp för VOC:s handelsresor mellan Nederländerna och Ostindien. Arbetet gick långsamt och man hade problem med skördar. Därför tilläts vissa av kolonisatörerna att driva egna gårdar. Samtidigt började man också importera slavar från platser som Madagaskar och Indonesien.

Van Riebeeck försökte begränsa kolonisatörerna på Kaphalvön men förgäves; de vitas inkräktande på Khoikhoifolkets marker ledde till stridigheter med början kring 1659.

Han lämnade Sydafrika 1662 och dog 1677 i Batavia (nuvarande Jakarta).

Van Riebeeck ses av delar av landets afrikaanerbefolkning som landets grundare. 6 april firades tidigare "Founder's Day" och van Riebeeck fanns avbildad på landets valuta från 1940-talet till 1993.

Asteroiden 9239 van Riebeeck är uppkallad efter honom.

Referenser 

Avlidna 1677
Födda 1619
Personer i Nederländerna under 1600-talet
Män
Personer från Culemborg
OK Skuruhäll

OK Skuruhäll var en gemensam "paraplyklubb"/tävlingsklubb för Korsnäs IF:s och Karlsbyhedens IK:s orienterare under ett antal år på 90-talet. Namnet togs efter gränsröset Skuruhäll, då Karlsbyheden ligger i Sundborns socken, medan Hosjö, där Kornäs IF har huvuddelen av sina verksamheter, ligger i Vika socken. Träningen bedrevs i huvudsak i moderklubbarna. Efter ett antal år återgick man till att också tävla för dessa.

Upplösta orienteringsklubbar i Sverige
Gräsaån

Gräsaån ( fi. Gräsanoja), vattendrag i Esbo, Nyland, Södra Finlands län. Gräsaån börjar vid Mankansbäcken och Lukubäcken och rinner ut i Gäddviken. Gräsaån utgör gränsen mellan Gäddvik och Mattby.

Vattendrag i Nyland
Esbo
Finska vikens avrinningsområde
Nissan Micra

Nissan Micra är en småbil från Nissan Motors som började säljas år 1983. Första generationen, även kallad K10, fick hård kritik av försäkringsbolaget Folksam för att den inte var krocksäker.


Generation 1

Nissan Micra, som även säljs som Nissan March på vissa marknader, presenterades i oktober 1982 för att konkurrera med bilar som Honda Jazz (även kallad Honda City), efter att Nissans tidigare minsta modell, Nissan Cherry, hade vuxit sig större. Bilen introducerades i Europa 1983 och i Kanada året därpå. Vissa bilar såldes under namnet Datsun i början, men namnet höll på att fasas ut och hade försvunnit helt vid slutet av 1984.

Vissa förändringar gjordes i juni 1985 och samtidigt erbjöds även ett turbomotoralternativ. Från 1987 års modell kunde bilar som såldes i Sverige även fås med katalysator och insprutningsmotor. En ny ansiktslyftning kom på 1990 års modell med bland annat större stötfångare, ny kylargrill och framlyktor. En annan nyhet då var att bilen även kunde fås med fyra dörrar.

Generation 2

1993 kom en ny generation Nissan Micra, K11, som fick utmärkelsen årets bil, för övrigt första gången en bil från Japan fått den utmärkelsen. Det var Nissans andra modell efter Primera att tillverkas i Nissans fabrik i Washington, Tyne and Wear i England. Bilen fanns med en ny enlitersmotor på 55 hk och en 1,3-litersmotor på 75 hk, båda med bränsleinsprutning. Servostyrning kunde fås som tillval. Bilen hade även förstärkningar för bättre krockskydd, men trots detta fick den bara två stjärnor i EuroNCAPs krocktest 1997. Så småningom kom även krockkuddar, låsningsfria bromsar, elfönsterhissar, centrallås och luftkonditionering. Den genomgick ett ansiktslyft år 1998 då formerna blev något rundare, särskilt kring kylargrill och lyktor. Denna generation av Micra kom att produceras fram till år 2002.

Generation 3

2002 presenterades den tredje generationen, K12, som började säljas 2003. Den nya bilen hade en helt ny, ännu rundare design och hade 70 mm längre hjulbas och var även något högre och bredare. En annan nyhet var skjutbart baksäte. Denna generation av Micra fick fyra stjärnor av fem möjliga i EuroNCAPs krocktest. Den finns även med nedfällbart tak, under namnet Nissan Micra C+C. Den designades på Nissans nya designstudio i London och har en 2+2-sitsig layout med mycket begränsat baksäte. Det hopfällbara taket konstrueras av Karmann.

Generation 4
Generation nummer fyra (K13) gick i produktion 2010 för modellåret 2011.

Referenser

Externa länkar

Micra
Årets bil
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Jimmy Smits

Jimmy Smits, född 9 juli 1955 i Brooklyn i New York, är en amerikansk skådespelare. 

Smits är främst känd för sina roller i TV-serierna Lagens änglar, där han spelade Victor Sifuentes, och som polisen Bobby Simone i På spaning i New York. I de sista två säsongerna av TV-serien Vita huset spelade han kongressledamoten och presidentkandidaten Matthew Santos.

Smits ses även som Miguel Prado i tredje säsongen av Dexter och som Bail Organa i Star Wars Episod II, III och även i Rogue One. Han var även med i TV-serien Sons of Anarchy, där han spelade Neron "Nero" Padila. 

Smitts har puertoricanskt och surinamiskt ursprung.

Filmografi (i urval)  

1987 – De sju makterna
1989 – Old Gringo

 
1994 – The Cisco Kid
1994–1998, 2004 – På spaning i New York (TV-serie)
1997 – Murder in Mind
2000 – The Million Dollar Hotel
2000 – Bless the Child
2002 – Star Wars: Episod II – Klonerna anfaller
2004–2006 – Vita huset (TV-serie)
2005 – Star Wars: Episod III - Mörkrets hämnd

Externa länkar 

Personer från Brooklyn
Födda 1955
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Levande personer
Alumner från Cornell University
Alumner från Brooklyn College