kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torvhund

Torvhundar är arkeologiska fynd av tamhundar från mesolitisk tid (mellanstenåldern) och neolitisk tid (yngre stenåldern) som gjorts i torvmossar runt om i norra, västra och mellersta Europa: från Alperna till Ladoga, Sør-Varanger och Star Carr i North Yorkshire. Skelettdelarna har daterats till 8 400 - 3 100 fvt. De första fynden dokumenterades 1861 av den schweiziske zoologen Ludwig Rütimeyer. Hans fynd rörde den s.k. pålbyggnadskulturen, hundfynden benämndes därför Canis familiaris palustris (tamhunden från kärren).

Viktiga fyndplatser i Sverige har varit Alvastra pålbyggnad vid Dagsmosse i Östergötland samt Skateholmsboplatsen nära Trelleborg och Ageröds mosse vid Ringsjön i Skåne. Den senare fyndplatsen har kopplats till den s.k. Maglemosekulturen.

De fynd som gjorts har haft likheter med pariahundar och spetshundar. Företrädare för vissa moderna hundraser vill gärna låta påskina att just deras ras härstammar mer direkt från torvhundarna än vad andra hundraser gör, men några sådana belägg finns inte.

Från samma tidsperiod härrör ett antal skelettfynd som visar att det redan då fanns hundar av olika typ: Canis familiaris inostranzewi var av en större och tyngre typ från yngre stenåldern som först hittades vid Ladoga och senare i Schweiz, Tyskland, Danmark och England. Canis familiaris leinieri från yngre stenåldern som hittats vid Bodensjön har tolkats som vinthundsliknande. Canis familiaris poutiatini från yngre stenåldern hittades först nära Moskva och har klassats som en schenzihund liknande dingon. Canis familiaris intermedius från yngre stenåldern (det första fyndet var från bronsåldern och hittades i Österrike) har hittats på flera håll i Europa och har tolkats som en braquehund eller stövare.

Från slutet av denna tidsperiod finns hundar av flera typer avbildade i det forntida Egypten, främst tesem.

Se även
Bronshund

Källor
 Hund, Nationalencyklopedin (läst 2011-03-15)
 Nina Peterson: Hundar kring benen - En analys av belastning och storleksvariation hos hundarna i det mesolitiska Skåne, magisteruppsats, Institutionen för arkeologi och antikens historia, Lunds universitet 2006 
 Renée Willes: Hundraser A-Ö, Höganäs 1992, 
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Svenska Kennelklubben / Bokförlaget Gothia, Stockholm 1955-1956
 Ingemar Alin m.fl: Hundägaren, Bromma 1988, 

Kynologi
Utdöda hundtyper
Arkeoosteologi
Fornfynd från stenåldern
Uddevalla centralstation

Uddevalla centralstation är en järnvägsstation i centrala Uddevalla. Från stationen går Västtågen, som ingår i Västtrafik, mot Göteborg, Strömstad,  och (via Borås) Varberg. SJ trafikerar stationen med ett tåg/dygn från/till Stockholm och sommartid även till/från Strömstad.

Stationen ligger 800 meter från stadens regionalbusstation Kampenhof, och 1 km från stadens mittpunkt. Av de sju stadsbusslinjerna i staden passerar två centralstationen. En del regionala busslinjer går också till stationen.

Det finns ytterligare en järnvägsstation i Uddevalla, Uddevalla Östra belägen längs Bohusbanan.

Historia
Den första järnvägen vid Uddevalla var Älvsborgsbanan (då kallad Herrljungabanan) mot Herrljunga/Borås. Den öppnades för trafik 1867. Stationen i Uddevalla låg då centralt vid Kampenhof. Tågen fick vända på bangården för att gå mellan stationen och Älvsborgsbanan. År 1895 öppnades den smalspåriga Lelångenbanan för trafik, med samma station och egna spår i en halvcirkel väster om centrala staden. År 1903 öppnades Bohusbanan för trafik Strömstad-Uddevalla och då hade en ny station byggts längre norrut för att de framtida tågen från Göteborg skulle gå runt staden. Detta är alltså den nuvuarande centralstationen. 1905 öppnades trafiken Göteborg-Uddevalla. Älvsborgsbanans tåg började stanna vid den nya stationen (då kallad SJ-stationen), men fortsatte gå (via en ny slinga) till sin station, som då började kallas hamnstationen eller UVHJ-stationen, efter att innan dess kallats Uddevalla station. Från 1956 använde Lelångenbanan tåg den nya stationen istället för den mer centralt belägna Kampenhof. På 1990-talet öppnades Uddevalla Östra för att underlätta gymnasieungdomar att ta tåget till skolan.

Se även 
 Kampenhof

Referenser

Externa länkar 

Järnvägsstationer i Västra Götalands län
Järnvägsstationer invigda 1903
Byggnader och anläggningar i Uddevalla
Byggnadsminnen i Västra Götalands län
1903 i Sverige
Transport i Uddevalla kommun
Martin Wannholt

Erik Martin Wannholt, född 2 mars 1967 i Älvsborgs församling i Göteborg, är en politiker och företagare från Göteborg. Sedan valet 2018 är han kommunalråd för Demokraterna.

Politisk verksamhet 
Wannholt tillhörde tidigare Moderaterna, har varit vikarierande politisk sekreterare för Jan Hallberg och var under perioden 2010-2014 ett av tretton kommunalråd i Göteborgs kommun. Han var under sin tid som moderat kommunalråd ansvarig för partiets politik inom trafik-, stadsbyggnads- och miljöfrågor.

Kommunalrådspost hösten 2014 
Inför valet 2014 uttalade Wannholt sitt motstånd mot Västlänken, vilket gick emot partilinjen hos Moderaterna i Göteborg.

I valet 2014 fick Wannholt flest personvalsröster, men nominerades trots detta inte av sitt eget parti till omval på sin kommunalrådspost. Wannholt inledde då en valteknisk samverkan med partiet Vägvalet inför voteringen, och blev på ett kuppartat sätt omvald till kommunalråd i Göteborgs kommun. Resultatet blev att kommunalrådsposterna fördelades proportionellt, där Vägvalet tillsammans med Wannholt utgjorde nödvändig mängd för att erhålla en post, och innebar att Miljöpartiet gick miste om ett tilltänkt kommunalråd.

Kuppen, okänd för Moderaterna och dess ledare i Göteborg Jonas Ransgård, skapade stor uppmärksamhet. Den 28 november 2014 meddelade partistyrelsen att Wannholt utesluts från partiet på grund av stadgebrott efter att, på eget initiativ och utan mandat, valt att samverka med ett konkurrerande parti vid tillsättandet av kommunalråd.

Start av nytt parti, Demokraterna 
I maj 2017 startade han partiet Demokraterna tillsammans med bland andra integrationspolisen Ulf Boström och sjuksköterskan och debattören Mariette Risberg.

Hans parti ställde upp i Göteborgs kommunval och i landstingsvalet Västra Götalandsregionen den 9 september 2018., och fick fem mandat i landstinget och en vågmästarroll med fjorton mandat i kommunfullmäktige.

Referenser

Externa länkar 
 Demokraterna – officiell webbplats

Ledamöter av Göteborgs kommunfullmäktige
Svenska moderater
Kommunalråd i Göteborgs kommun
Politiker från Göteborg
Födda 1967
Levande personer
Män
Brian McKnight

Brian McKnight, född 5 juni 1969 i Buffalo, New York, är en amerikansk singer-songwriter, producent och R&B-musiker som kan spela nio instrument: piano, gitarr, basgitarr, trummor, slagverk, trombon, tuba, flygelhorn och trumpet.

Diskografi i urval 
 Brian McKnight (1992)
 I Remember You (1995)
 Anytime (1997)
 Back at One (1999)
 Superhero (2001)
 U-Turn (2003)
 Gemini (2005)
 Ten (2006)
 Evolution of a Man (2009)

Män
Levande personer
Födda 1969
Amerikanska musiker
Amerikanska R&B-sångare
Vittersjö

Vittersjö är en gammal fäbod där sjön sträcker sig i både Ockelbo kommun och Gävle kommun, Gävleborgs län och ligger längs med länsväg 303 mellan Ockelbo och Hagsta. 

Intill Vittersjön finns stugområden, flera badstränder och öar. I den syd-östra delen av sjön ligger Vittersjöby.

Dala-Ockelbo-Norrsundets Järnväg gick igenom Vittersjö fäbodar förut. Järnvägsstationen finns kvar men är idag privatägd.

Orter i Ockelbo kommun
Marie av Sachsen-Altenburg

Marie av Sachsen-Altenburg (Alexandrine Marie Wilhelmine Katharine Charlotte Therese Henriette Luise Pauline Elisabeth Friederike Georgine; född 14 april 1818 i Hildburghausen, död 9 januari 1907 i Gmunden, Oberösterreich, var den sista drottningen av Hannover mellan 1851 och 1866. Hon var dotter till Josef av Sachsen-Altenburg och Amalie av Württemberg och gift i Hannover 18 februari 1843 med kung Georg V av Hannover.

Marie var som kronprinsessa fanatisk pietist, vilket orsakade konflikter med hennes svärfar. Hon och maken levde dock annars ett blygsamt liv som tronföljarpar och var mycket populära. 

Georgsmarienhütte i Osnabrück och akademin Hüttenwerk Georgs-Marien-Bergwerks- und Hüttenverein i Georgsmarienhütte fick sitt namn efter henne och hennes man (1856). Hon grundade 1859 evangelisk-lutherska diakoniesseanstalten med tillhörande sjukhus i Hannover, Mariesjukhuset i Osnabrück samt Henriettestiftelsen efter sin mormor. Författaren Peter Altenberg tillägnade henne en dikt. 

Ett år efter att Hannover annekterades av Preussen 1866 följde hon maken i exil till Österrike. Hon bodde som änka efter 1878 i Villa Thun (eller Königinvilla) i Gmunden.

Källor 

Födda 1818
Avlidna 1907
Tysklands drottningar
Tyska prinsessor
Kvinnor
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Hildburghausen
Saint-Gobain (företag)

Saint-Gobain S.A. är ett franskt företag som grundades 1665 i orten Saint-Gobain.

Företagets första uppdrag blev att producera glas till det kungliga slottet Versailles utanför Paris. Idag är Saint-Gobains huvudinriktning produktion av glasprodukter och specialmaterial samt produktion och distribution av byggvaror. Koncernen omfattar idag mer än 1 000 företag i ett femtiotal länder och antalet anställda är ungefär 200 000. Omsättningen uppgick år 2005 till motsvarande 326 miljarder svenska kronor. Koncernen är börsnoterad i Paris.

I koncernen ingår bland annat företagen Dahl Sverige AB, Weber, Isover, AB Svensk Leca och Optimera Svenska AB.

Referenser 

Franska företag
Företag bildade 1665
Helen Hill

Helen Hill, född 9 maj 1970, död 4 januari 2007, var en amerikansk animatör, filmskapare och aktivist som levde i New Orleans i Louisiana, och som blev mördad av en inbrottstjuv i sitt hem.

Några av hennes filmer var Too young to marry och Bohemian Town.

Hennes film Scratch and Crow valdes 2009 in i National Film Registry.

Källor

Externa länkar

Helen Hill på Vimeo

Amerikanska filmregissörer
Födda 1970
Avlidna 2007
Kvinnor
Polymorfisk kod

Polymorfisk kod är källkod som använder en polymorfisk motor för att självmodifiera koden medan originalalgoritmen förvaras intakt. Detta innebär att koden ändrar sig själv varje gång programmet körs, men kodens/(mjukvarans) innebörd inte kommer att förändras alls. Denna teknik används bland annat för att förhindra antivirusprogrammens upptäckt av datorvirus och internetmaskar.

Källor 

Programmering
Andrew Jackson Davis

Andrew Jackson Davis, född 11 augusti 1826, död 13 januari 1910, var en amerikansk spiritist och författare.

Davis blev 1843 medium för en kringresande magnetisör. 1845 fick han självständiga visioner och profetisk kallelse, och uppträdde som föreläsare och dikterade under hypnos ett omfattande verk, The principles of nature (2 band, 1847; flera senare utgåvor). Arbetet väckte stor uppmärksamhet och är grundläggande för moder spiritism i swedenborgiansk anda. Davis skildrar här en kosmologisk utveckling, i vilken det onda, som endast betraktas som ofullkomlighet, småningom övervinnes. Verket visar på stor okunnighet och naivitet men belyste samtidigt på ett insiktsfullt sätt samtidens sociala elände. Ett framstegs-lyceum som Davis upprättade 1863, har varit förebild för en mängd skolor i USA. Davis praktiserade från 1884 som läkare i Boston. Bland hans många skrifter märks självbiografin The magic staff (1857).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Medier
Amerikanska författare
Födda 1826
Avlidna 1910
Män
Keopuolani

Keopuolani, född 1778, död 16 september 1823, var en drottning av kungariket Hawaii; den högsta rankade gemålen till kung Kamehameha I. Hon var dotter till kung Kīwalaʻō av Hawaii (död 1782) och drottning Kekuiapoiwa Liliha.

Biografi
År 1790 attackerades ön Maui av hennes fars kusin Kamehameha, och Keopuolani tillfångatogs tillsammans med sin farmor/mormor Kalola och många andra prinsessor. Kalola förlovade då Keopuolani med Kamehameha som ett tecken på att hon erkände hans anspråk som monark över Maui, och vigseln ägde rum 1795. Äktenskapet förenade Kamehamehas dynasti med Mauis dynasti och Hawaiis ursprungliga dynasti.

Drottning
Keopuolani härstammade från många generationer av kungliga äktenskap mellan halvsyskon och betraktades därför som en helig person, en innehavare av kapu moe. Många tabun omgav hennes person; icke adliga personer förväntades falla ned på mage inför henne, och de som rörde hennes skugga kunde dömas till döden. Som person beskrivs Keopuolani som godhjärtad, älskvärd och charmerande i kontrast till sin make. Hon följde själv strikt tabuföreskrifterna, men krävde aldrig att de som bröt mot dem skulle bestraffas enligt föreskrifterna, och personer som drabbats av makens fiendskap sökte ofta hennes beskydd. Kamehameha kallade sina barn med henne för sina barnbarn. De hade högst status av hans barn och de enda som betraktades som heliga, vilket demonstrerades genom att han lät dem sitta på honom som små. Keopuolani bröt mot traditionen genom att själv uppfostra sin dotter.

Senare liv
Då hennes make dog 1819 besteg hennes son Kamehameha II tronen. Hon gifte om sig med prins Ulumaheihei Hoapili, en tidigare vän till hennes man. Keopuolani deltog inte i politiken som kungamoder men stödde makens andra änka, sonens medregent Kaahumanu i hennes reformarbete. Tillsammans med denna bröt hon det hawaiianska tabusystemet genom att delta i en måltid med sin son; det var tabu för könen att äta tillsammans, men då de på detta sätt bevisade att de inte bestraffades av gudarna, kollapsade tron på tabut. Samtidigt kom de kristna missionärerna till Hawaii 1820, och Keopuolani konverterade till kristendomen. Hon klädde sig i västerländska kläder och lärde sig att läsa och skriva. I mars år 1823 förklarade hon offentligt att den kungliga seden med månggifte skulle upphöra. Hon döptes vid dödsbädden på egen begäran av den engelske missionären William Ellis och tog namnet Harriet efter dennes fru.

Referenser

Födda 1778
Avlidna 1823
Kvinnor
Hawaiis drottningar
Europamästerskapen i simhopp 2009

Europamästerskapen i simhopp 2009 hölls i Turin, Italien den 1-5 april 2009. Det var första gången som EM i simhopp ej hölls i samband med europamästerskapen i simsport.

Resultat

Herrar

Damer

Medaljfördelning

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

2009 i Italien
Europamästerskap
Simtävlingar
Sport i Turin
Sportåret 2009
Sportevenemang i Italien
Chord Overstreet

Chord Paul Overstreet, född 17 februari 1989 i Nashville, Tennessee, är en amerikansk skådespelare, sångare och musiker. Overstreet är mest känd för sin roll som Sam Evans i tv-serien Glee. Han spelar basgitarr, gitarr, piano och trummor. Hans bror Nash är gitarrist för Hot Chelle Rae.

I en intervju avslöjade han att hans far, som var låtskrivare, gav honom hans unika namn. "Jag var det tredje barnet i min familj, och det finns tre toner i ett ackord, så det var så de kom på mitt namn", sade han.

Filmografi

Diskografi
EP
2017 – Tree House Tapes
2021 – Stone Man

Singlar
2016 – Homeland
2016 – All I Want for Christmas Is a Real Good Tan
2017 – Hold On
2018 – Wasted Time
2018 – Carried Away

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska sångare
Amerikanska musiker
Födda 1989
Män
Levande personer
Bogumil Dawison

Bogumil Dawison, född 1818, död 1 februari 1872, var en polsk-tysk skådespelare av judisk börd.

Dawison spelade först på sitt polska modersmål i födelsestaden Warszawa och i Lemberg, och fortsatte senare sin karriär i Hamburg, Wien och Dresden, och blev från 1846 en av Tysklands främsta skådespelare. Han hyllades främst för sin lössläppta fantasi och sitt flammande temperament. Från 1864 ägnade han sig uteslutande åt gästspel. Bland hans roller märks Hamlet, Othello, Kung Lear, Marcus Antonius i Julius Caesar, Richard III, Mefistofeles i Faust, Franz Moor i Rövarbandet samt Narcisse Rameau.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska skådespelare under 1800-talet
Polska skådespelare under 1800-talet
Födda 1818
Avlidna 1872
Män
Personer från Warszawa
What About My Dreams?

What About My Dreams? (sv: Vad sägs om mina drömmar?) är en låt framförd av den ungerska sångerskan Kati Wolf. Låten  representerade Ungern vid Eurovision Song Contest 2011, framförd dels på engelska och dels på ungerska. What About My Dreams slutade på 22:a plats i finalen. Ursprungligen framfördes låten på ungerska under namnet "Szerelem, miért múlsz?". Låten är skriven och komponerad av Viktor Rakonczai och Gergő Rácz.

Listplaceringar

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Ungerns bidrag i Eurovision Song Contest
Isak af Darelli

Isak af Darelli, född 19 april 1756, död 16 december 1834, var en svensk dramatisk författare. Han var son till Johan Anders af Darelli.

Efter avslutade studier i Uppsala slog han sig ned på det av fadern instiftade fideikommisset Vängsjöberg i Roslagen, där han gjorde sig känd som en driftig lanthushållare, men än mer för sitt dramatiska författarskap. Hans 1822-1828 utgivna samling av teaterstycken innehåller Nils Sture eller Sturarnas död, Carl Ulfsson, samt Drottning Öda eller Auda, den grundrika, som 1792 på kungens befallning hade uppförts på Kungliga Operan. Darelli har även skrivit en del andra alster. Han har på sina skådespel tillämpat de konstteorier som han framställde i sin estetiska avhandling Tankar öfver tragedien.

Skrifter (urval) 
 Fogde-reglor och ladugårds-ordning wid Wängsjöberg i norra Upland. Eller Handledning, til underwisning för gårdsfogdar eller rättare, ladugårdspigor och oxdrängar ... (Stockholm, 1799)
 Försök till svar på Kungl. patriotiska sällskapets utsatta fråga: Hvilka äro de af svenska författningar hwaraf landkulturen dragit  nytta ...? (Stockholm, 1815)
 Theaterstycken (Stockholm, 1822, 1828)

Översättning 
 Voltaire: Alzir, eller Amerikanerne (Stockholm, 1778)

Källor

Externa länkar 
 

Svenska dramatiker
Svenska översättare
Översättare från franska
Födda 1756
Avlidna 1834
Män
Running Scared (låt av Ell & Nikki)

"Running Scared" (azerbajdzjanska: Ürküb Qaçan, Ürküb Qatjan) är en låt framförd av de azerbajdzjanska sångarna Eldar Qasımov och Nigar Dzjamal under artistnamnen Ell & Nikki. Låten representerade Azerbajdzjan vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf och vann tävlingen. Under framförandet i Eurovision Song Contest bestod kören av svenskorna Jessica Marberger, Vera Prada, Lisa Stadell och Åsa Engman. Svenske Rennie Mirro var den som stod för regi och koreografi av framförandet.

Låten är skriven av svenskarna Stefan Örn, Sandra Bjurman samt britten Iain Farguhanson, vilka även stod bakom Safuras bidrag år 2010, "Drip Drop". Kläderna är dessutom designade av den svenske designern och modeskaparen Lars Wallin.

Referenser

Externa länkar 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Azerbajdzjans bidrag i Eurovision Song Contest
Låtar som vunnit Eurovision Song Contest
Låtar av Sandra Bjurman
Engelskspråkiga sånger
Praktbyxbi

Praktbyxbi (Dasypoda hirtipes) är ett solitärt bi som tillhör släktet byxbin och familjen sommarbin.

Beskrivning 
Praktbyxbiet är ett stort bi med en kroppslängd på 12 till 14 millimeter. Huvud och mellankropp är brunaktig, mörkast på ryggsidan. Speciellt honan kan ofta ha ett mycket mörkt band från hjässan till mittpartiet av mellankroppen. Bakkroppen har kort, svart behåring på ryggsidan. Tergit 1 till 4 har smala, vita hårband på bakkanterna. Även tergit 5 och 6 har hårband längs med bakkanterna, men dessa är mörkbruna. Honan har iögonfallande kraftig, rödgul behåring, avsedd för polleninsamling, på skenben och fötter på det bakersta benparet.

Utbredning 
Praktbyxbiet finns i stora delar av Europa (inklusive England och Wales) upp till södra Norge, mellersta Sverige och mellersta Finland. Söderut når arten till Nordafrika och Egypten, österut till Ukraina, Turkiet och Armenien samt vidare till Kina. 

I Sverige finns den från Skåne till Dalarna, inklusive Öland och Gotland men exklusive västra Småland, och är klassad som livskraftig ("LC") på den svenska rödlistan. Tidigare, före 2015, var den dock rödlistad som nära hotad ("NT"). 

Även i Finland är arten klassificerad som livskraftig sedan 2019, efter att tidigare också där varit rödlistad som nära hotad. Den förekommer i de södra och sydöstra delarna av fastlandet, upp till Norra Savolax och Norra Karelen i öster. Tidigare, fram till början av 1980-talet, fanns den även i Satakunta i väster.

Ekologi  
Praktbyxbiet lever på buskagemarker och öppna sandmarker, som sanddyner, sand- och grustäkter, lössmarker, militära övningsfält, bangårdar, vägkanter och liknande. Flygtiden är från juli till augusti, i södra delarna av utbredningsområdet från mitten av juni till september. Arten är specialiserad på korgblommiga växter, främst klofibblor och rosettfibblor.

Fortplantning 
Honan gräver ett bo i form av en 8 till 60 centimeter lång gång med flera sidogångar, som var och en slutar i en larvcell. Sidorna i gångsystemet, inklusive larvcellerna, hålls ihop av ett körtelsekret som honan avsöndrar. Bona grävs ut i områden med blottlagd, glest bevuxen sand, som sandiga, obelagda stigar och mindre vägar, gärna tillsammans i kolonier. Det förefaller inte vara utsatt för några boparasitiska bin, men det förekommer att boet utsätts för parasitflugor från släktet Miltogramma.

Kommentarer

Källor

Externa länkar 

Byxbin
Insekter i palearktiska regionen
Christina Frambäck

Christina Anna Ragnarsdotter Frambäck, född 7 april 1940 i Åsele, är en svensk skådespelare.

Biografi
Frambäck gick på Dramatiska Teaterns elevskola, och spelade på Dramaten mellan 1962 och 1966. Hon har även spelat på Riksteatern och Teater Västmanland. Hon gjorde filmdebut som Elsie i Bo Widerbergs Kvarteret Korpen från 1963, men medverkade därefter endast sporadiskt på film.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Radioteater

Referenser

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1900-talet
Alumner från Dramatens elevskola
Personer från Åsele socken
Födda 1940
Levande personer
Kvinnor
Green Zone

Green Zone är en amerikansk dramathriller i krigsmiljö från 2010 i regi av Paul Greengrass. I huvudrollen ses Matt Damon. Filmen handlar om hur USA fabricerade falska bevis för atomvapen i Irak, så att amerikanska soldater kunde sändas in för att ta fast Saddam Hussein.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska krigsfilmer
Irakkriget på film
Engelskspråkiga filmer
Bagdad på film
Irak på film
Filmer i regi av Paul Greengrass
Långhornsbi

Långhornsbi (Eucera longicornis) är ett solitärt bi som tillhör familjen långtungebin.

Kännetecken 
Biet är en stor och kraftigt byggt insekt med en kroppslängd på 14 till 16 millimeter. Mellankroppen har rödbrun behåring, medan bakkroppen är randig. Hanen har karakteristiska, mycket långa antenner, men honornas är kortare.

Utbredning 
Långhornsbiet förekommer i hela Europa, utom längst i norr. I Sverige förekommer arten från Skåne i söder till Ångermanland i norr.

Levnadssätt 
Honan gräver en bohåla i torr, lerig mark. Från maj till juli samlar långhornsbiet in pollen, och då uteslutande från ärtväxter. Det är känt att storgökbiet (Nomada sexfasciata) kan parasitera på långhornsbi, men storgökbiet räknas dock som utdött i Sverige.

Referenser

Externa länkar 

Langhornsbi