kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Antioch Kantemir

Antioch Dimitrijevitj Kantemir, född 1708 i Konstantinopel, död 1744 i Paris, var en rysk författare och diplomat.

Han var son till Dimitrie Cantemir och kom vid tre års ålder tillsammans med sin far till Ryssland. Hans mor var grekiska och han fick en ordentlig utbildning redan i unga år. Kantemir är Rysslands första skönlitterära författare av betydelse och samhällssatiriker och skrev nio satirer med Horatius och Boileau som föredömen. Satiren drabbade alla stånd och samhällsklasser. 

Kantemir blev officer vid Preobrazjenskijregementet och utnämndes 1731 till rysk minister i London. 1738 förflyttades han till Paris och återkom aldrig till Ryssland. Trots sitt diplomatiska arbete hade han tid att fortsätta sina matematiska studier, vilka han inlett i Sankt Petersburg och att läsa grekisk och romersk litteratur. Han översatte Anakreon och Justinus Martyren, Montesquieus "Lettres persanes", Fontenelle, Algarotti med flera och skrev fabler och lyrik. Han samlade sina satirer för utgivning år 1743 (översatta till franska 1746 och tyska 1752), men de trycktes först 1762.

Källor
 
 

Ryska poeter
Ryska översättare
Ryska filosofer
Ryska diplomater
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Födda 1708
Avlidna 1744
Män
Ryskspråkiga översättare
Elias Erdtman

Elias Henrik Erdtman, född 22 oktober 1862 i Linköping, död 20 september 1945 i Stockholm, var en svensk konstnär.

Elias Erdtman utbildade sig på Tekniska skolan i Stockholm 1881, som elev till Oscar Törnå 1882–1883 och i etsning hos Axel Tallberg 1886. Därefter studerade i Düsseldorf 1884 och 1885, Belgien 1884 och i Paris och Grez-sur-Loing 1886. Han verkade sedan uteslutande som landskapsmålare. Han hittade främst motiv till sina målningar på svenska landsbygden. Flera av hans främsta verk har motiv från Marks härad i Västergötland och den småländska skärgården. Erdtman utförde 1915 en stor väggmålning för Linköpings nya läroverk, nuvarande Katedralskolan. Erdtman är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum, Norrköpings konstmuseum och Nationalmuseum.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931

Noter

Övriga länkar

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1945
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Roger Rees

Roger Rees, född 5 maj 1944 i Aberystwyth, Wales, död 10 juli 2015 i New York, USA, var en brittisk skådespelare.

Rees slog igenom som teaterskådespelare 1982 i The Life and Adventures of Nicholas Nickleby i en uppsättning av Royal Shakespeare Company, en rolltolkning han vann flera priser för och som filmatiserades. Han medverkade även i en mängd filmer, däribland; Robin Hood – karlar i trikåer, Frida och Prestige samt i TV-serier som  Vita huset, Grey's Anatomy och The Good Wife.

Filmografi i urval 

1982 - Nicholas Nickleby
1983 - Star 80 - Aram Nicholas
1984 - En julsaga - Fred Hollywell
1987 - God's Outlaw: The Story of William Tyndale - William Tyndale
1988–1991 - Singles (TV-serie)
1989–1993 - Skål (TV-serie)
1991 - If Looks Could Kill – Teen Agent - Augustus Steranko
1992 - Stop! Or My Mom Will Shoot - J. Parnell
1993 - Robin Hood – karlar i trikåer - Sheriffen av Rottingham
1994 - Mitt så kallade liv (TV-serie)
1994–1995 - M.A.N.T.I.S. (TV-serie)
1996 - Titanic - J. Bruce Ismay
1997 - Trouble on the Corner - McMurtry
1999 - En midsommarnattsdröm - Peter Quince
2000 - The Crossing - Hugh Mercer
2000 - BlackMale - Bill Fontaine
2000–2005 - Vita huset - Lord John Marbury 
2002 - Frida - Guillermo Kahlo
2002 - The Scorpion King - King Pheron
2002 - Return to Never Land - Edward
2004 - Going Under - Peter
2004 - Crazy Like a Fox - Nat Banks
2006 - Rosa pantern - Larocque
2006 - The Prestige - Owens
2007 - Grey's Anatomy (TV-serie)
2009 - Law & Order: Criminal Intent (TV-serie)
2009 - Warehouse 13 (avsnitten "Implosion", "Breakdown", "Nevermore" & "MacPherson")

Referenser

Externa länkar 

Män
Brittiska skådespelare
Födda 1944
Avlidna 2015
Personer från Aberystwyth
Kitimat

Kitimat är en kuststad i nordvästra British Columbia i Kanada, i det regionala distriktet Kitimat-Stikine. Kitimat Valley, som även innefattar Terrace, är den folkrikaste bygden i nordvästra British Columbia. Staden planerades och byggdes upp av Aluminum Company of Canada (Alcan), numera Rio Tinto under 1950-talet i samband med att ett vattenkraftverk och ett aluminiumsmältverk anlades. Staden planerades som en trädgårdsstad och arkitekten Clarence Stein studerade omgivningar och vindförhållande för att minimera smältverkets inflytande på bostadsområdena.

Källor

Externa länkar
District of Kitimat
Haisla First Nation
 "Engineers Invade Another Wilderness - Huge Canadian Power Project Marks 20th Century Frontier Boom" , av Richard Neuberger. Artikel i Popular Science från 1951 om vattenkraftprojektet Kemano

Orter i British Columbia
Kommuner i British Columbia
Peder Jönsson

Peder Jönsson, död 1640, var en svensk jägare och fiskare som avrättades för att ha haft samlag med ett sjörå. Han är det enda fullständigt bekräftade fallet i Sverige där en person avrättades för att ha haft sex med ett naturväsen.

Fallet
Jönsson var från Söderköping, där han enligt vissa uppgifter arbetade som klockare. Han ställdes inför rätta anklagad för att ha utövat magi. Jönsson avgav en bekännelse om att han hade tillkallat ett sjörå med en magisk ramsa. Sjörået hade uppenbarat sig en skepnad av en vacker kvinna men med hästsvans, koklövar och ludna ben. I utbyte mot samlag och löftet att han inte skulle ha samlag med sin fru hade sjörået gett Jönsson lycka i jakt och fiske. Jönssons fru bekräftade hans historia och hade varit pådrivande i att uppenbara det hela för myndigheterna. Jönsson dömdes till döden av Söderköping rådhusrätt, och domen bekräftades av Göta Hovrätt. Fallet var inte det enda i Sverige där en person ställdes inför rätta för att ha haft samlag med ett naturväsen, men det är det enda fall där det är uppenbart att dödsdomen fullföljdes.

I ett liknande fall dömdes år 1691 en dräng, Sven Andersson från Vättle härad i Västergötland, till döden efter att ha bekänt samlag med ett kvinnligt bergrå.. Andersson, en man i den tidiga 20-årsåldern, hade uppmärksammats av kyrkoherden i Lundby prästgård, Petrus Magni Kellander under skörden under dagsverket i juli 1690, då han sett sjuklig och utmattad ut. Han var ursprungligen från Marks härad och var dräng hos Jon Hansson på Högen i byn Stannum. Prästbonden Lars Jonsson från Stannum uppgav att Andersson ofta "var bleven av bärgråen borttagen och vore hos henne några dagar tillika".  Andersson hade förklarat att han en gång somnat i skogen vid ett berg då han letat efter en bortsprungen get då han vallade boskap åt Karin Stake på Aspenäs herrgård, och då tagits in i berget av en kvinna i vitt. Kvinnan hade gett honom mat och dryck och sedan haft samlag med honom. För detta blev Andersson dömd till döden av häradsrätten. Fallet gick vidare till Göta hovrätt. Enligt Bror Gadelius, som hänvisar till kyrkohistorikern Carl Wilhelm Skarstedt, ska hovrätten ha bekräftat domen.

Se även
 Karin Svensdotter
 Bergsrået

Referenser

Noter

Källor
 Häll, Mikael: "Den övernaturliga älskarinnan - Erotiska naturväsen och äktenskapet i 1600-talets Sverige", i Dygder och laster - Förmoderna perspektiv på tillvaron, Catharina Stenqvist och Marie Lindstedt Cronberg (red.), Nordic Academic Press, Lund (2010)

Avlidna 1640
Män
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1600-talet
Svenska jägare
Häxprocesser i Sverige
Adolf Seefeldt

Adolf Seefeldt, född 6 mars 1870 i Potsdam, död (avrättad med giljotin) 23 maj 1936 i Schwerin, var en tysk urmakare, resenär och seriemördare. Han kallades även Sandman, eller – på grund av sitt yrke – Farbror Tick tock, och förgiftade och dödade 12 pojkar.

Referenser

Tyska seriemördare
Avrättade seriemördare
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Personer som blivit avrättade av Tyskland under 1900-talet
Män
Födda 1870
Avlidna 1936
Renée Erdős

Renée Erdős, född 7 maj 1878, död 7 juli 1956, var en ungersk författare.

Erdős intog en bemärkt ställning i sin tids ungerska litteratur. Hennes talrika diktsamlingar visade på ett starkt temperament, färgglädje och fantasi samt ett säkert formspråk. Efter en långvarig vistelse i Italien konverterade hon 1909 till katolicismen, något som för en tid satte en tydlig religiös prägel på hennes diktning. Erdős utgav ett flertal romaner. Hennes skådespel János tanítvány ("Lärjungen Johannes") med bibliskt ämne rönte stor uppskattning.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Ungerska romanförfattare
Ungerskspråkiga romanförfattare
Ungerska poeter
Ungerskspråkiga poeter
Ungerska dramatiker
Ungerskspråkiga dramatiker
Födda 1878
Avlidna 1956
Kvinnor
Bruno Lüdke

Bruno Lüdke, född 3 april 1908 i Köpenick i nuvarande Berlin, död 8 april 1944 i Wien, var en tysk person som utpekats för seriemord. 

Lüdke betraktades fram till 1990-talet som en av Tysklands värsta seriemördare. Han ansågs ha begått 85 sexualmord, utförda mellan 1927 och 1944. Uppfattningen om Lüdkes skuld baserades enbart på den mentalt efterblivne mannens egna bekännelser. Idag kan det uteslutas att han begick något av de brott som han erkände. Lüdke fick aldrig någon rättegång och dog i fängsligt förvar hos nazisternas kriminalmedicinska centralinstitut i Wien, troligen som ett resultat av att ha blivit utsatt för medicinska experiment.

Referenser

Tyska mördare
Seriemördare
Personer som blivit avrättade genom giftinjektion
Nekrofili
Avrättade seriemördare
Personer i Nazityskland som blivit avrättade
Personer från Berlin
Födda 1908
Avlidna 1944
Män
Personer som blivit avrättade av Österrike
Prince Rupert

Prince Rupert är en hamnstad i British Columbia, Kanada, med 12 815 invånare. Prince Rupert ligger på Kaien Island cirka 770 km norr om Vancouver, strax norr om mynningen av Skeena River, och sammanbundet med en kort bro till fastlandet. Det är en viktig trafikknutpunkt för norra British Columbia. Prince Rupert Airport ligger nära staden.

Externa länkar 

 City of Prince Rupert

Orter i British Columbia
Kommuner i British Columbia
Berg, Skövde kommun

Berg är en småort i Skövde kommun och kyrkby i Bergs socken. Byn är belägen cirka två kilometer söder om Timmersdala och en kilometer öster om sjön Lången.

Noter

Orter i Skövde kommun
Småorter i Sverige
NFB

NFB kan syfta på:

 NFB – en ideell förening och intresseorganisation som utarbetar och fastställer fordringar för båtlivsutbildning, se Nämnden för båtlivsutbildning i Sverige
 NFB – ett bolag i Kanada, se National Film Board of Canada
 N.F.-Board – en fotbollsorganisation för nationer och etniska minoriteter som inte är medlemmar i Fifa
János Sylvester

János Sylvester eller Johannes Sylvester Erdősi, född omkring 1504, död efter 1552, var en ungersk humanist och reformator.

János Sylvester var anhängare till Melanchthon och Erasmus av Rotterdam. Han var åren 1544-1552 professor i hebreiska och historia vid universitetet i Wien men blev av jesuiterna fördriven därifrån. Hans vidare öden är okända.

János Sylvesters viktigaste arbeten är en ungersk-latinsk grammatik, Grammatica hungarolatina (1539) samt den första ungerska översättningen av Nya Testamentet 1541, efter Erasmus text och det grekiska originalet. Det var den första ungerskspråkiga boken som trycktes i Ungern.

Källor 

Ungerska författare
Ungerskspråkiga författare
Reformatorer
Bibelöversättare
Födda 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1500-talet
Avlidna okänt år
Män
Kloka Anna

Anna Johansdotter eller Jonsdotter, känd som Kloka Anna, född den 15 juli 1797 i Liatorp i Stenbrohults socken i Småland, död 1860, var en svensk klok gumma och siare verksam cirka 1822–1860. Hon var berömd och föremål för omfattande mytbildning.

Biografi
Annas föräldrar var fattiga torpare. Hon försörjde sig som piga fram till cirka 1822, då hon bosatte sig i Göteryd och började verka som botare. År 1843 flyttade hon till Pjätteryd, där hon kom att bli berömd. Hon beskrivs som en fetlagd matrona med mörka genomträngande ögon och mörk åskliknande röst. 

Enligt legenden hade hon fått sin "klokhet" då en hon gång som liten hade ätit de lingon som vidrörts av en vitorm, som ringlat förbi henne en dag i skogen. Hon troddes vara synsk och ha förmågan att fjärrskåda och bota sjukdomar. Människor ska ha rest från hela Sverige för att konsultera henne i olika angelägenheter. Hon tog betalt efter kundens förmåga och gav ibland fattiga gratis konsultationer. Hon var också känd för sina svarta katter. Anna uppsöktes både för hälsoproblem, då hon brukade använda sina egna salvor, och som fjärrskådare, ofta av person som utsatts för stöld. Hon ansågs inte vara en häxa, men var känd för att hota män, som vägrade gifta sig med kvinnor de hade gjort gravida, med trolldom om de inte tog sitt ansvar. Anna var mycket populär och hade rykte om sig att lyckas med sina uppdrag. Hennes dotter Kristina fungerade som hennes assistent då hon blandade salvor.  

År 1847 bötfälldes hon för att ha bedrivit så kallad kärleksmagi. Hon åtalades då för vidskepelse sedan hon hade lärt pigan Johanna Jonsdotter bedriva magi mot sin fästman Johannes Jonsson, som stämde dem för att ha gjort honom sjuk med magin. Anna dömdes som skyldig till vidskepelse till 6 riksdaler och 32 skilling i böter eller sju dagar i fängelse på vatten och bröd. Som ofta vid rättegångar mot Kloka gummor och gubbar tycks rättegången ha fungerat som positiv reklam för hennes verksamhet.  

Anna hade elva barn i sitt första äktenskap och ett i det andra, varav två blev vuxna. Hon lärde upp sin gudson Karl Hart, sin tjänsteflicka Ingrid Johansson till efterträdare. Ingrid Johansson, kallad Lill-ingerten, blev även hon ganska känd som klok gumma, och var även bygdens barnmorska. Anna ansågs spöka efter sin död. 

Myterna om "Kloka Annas" liv och verksamhet finns nedtecknade i Folklivsarkivets materialutbud.

Källor
 http://kjell.smult.com/liatorp/kloka_anna.htm
 Hellspong, Löfgren, 1974, land och stad, Malmö: Liber
 Frykman, Löfgren, 1979, Den kultiverade människan, Malmö :Liber
 Botare, en bok om etnomedicin i Norden, 1980, Falköping, LTS Förlag, Stockholm
 Eriksson, 1983, Västerlandets idéhistoria 1800-1950 . 
 Brogårdh, 1964, Om kloka gummor och gubbar, Norra Skånes Civiltryckeri, Hässleholm
 Kronobergs läns Hembygdsförening, 1995 - 1996, Kronobergskvinnor, Kronobergsboken.

Svenska botare
Svenska siare
Medier
Personer i Smålands historia
Personer från Stenbrohults socken
Födda 1797
Avlidna 1860
Kvinnor
Anthony Ian Berkeley

Anthony Ian Berkeley, känd som Too Poetic, född 15 november 1964, död 15 juli 2001, var en amerikansk rappare och producent. Han var en av grundarna av hip-hop-gruppen Gravediggaz, där han hade pseudonymet Grym Reaper.

Han dog på Cedars-Sinai Medical Center i Los Angeles av koloncancer.

Amerikanska rappare
Amerikanska musikproducenter
Födda 1964
Avlidna 2001
Män
Thore Janson

Thore Mauritz Janson, född 22 september 1914 i Hogrän på Gotland, död 13 april 2002 i Sollentuna,  var en svensk klarinettist.

Janson studerade vid Stockholms musikkonservatorium 1933–1939, var regementsmusiker i Visby 1927–1939, förste klarinettist i Gävleborgs läns orkesterförening 1939–1942, i Göteborgs symfoniorkester 1942–1948, samt i Stockholms filharmoniska orkester 1948–1979. Han var lärare vid Kungliga Musikhögskolan 1962–1986 och medlem av Filharmonins blåsarkvintett 1956–1979. Janson invaldes den 22 februari 1973 som ledamot 780 av Kungliga Musikaliska Akademien. Han är gravsatt i minneslunden på Silverdals griftegård.

Diskografi 
 1957 – Karl-Birger Blomdahl: Trio för klarinett, violoncell och piano (1955)
 1965 – Sven-Erik Bäck: Favola, för klarinett och slagverk (1962)

Referenser 

 

Svenska klarinettister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1900-talet
Personer från Hogräns socken
Gravsatta på Silverdals griftegård
Födda 1914
Avlidna 2002
Män
Åkerby, Vendels socken

Åkerby är en by i Vendels socken, Tierps kommun.

Byn omtalades första gången 1451, då Agneta Eriksdotter (Krummedige) sålde en gård i Åkerby. År 1457 angavs tre gårdar i Åkerby tillhöra Karl Knutsson (Bonde). Byn såldes 1538 till Gustav Vasa för att ingå i Örbyhus slotts gods.

Noter

Källor
Det medeltida Sverige, volym 1:4, Tiundaland.

Orter i Tierps kommun
USS Vincennes (CG-49)

USS Vincennes (CG-49) var en robotkryssare av Ticonderoga-klass i amerikanska flottan. År 1988 sköt fartyget ned Iran Air Flight 655 över Persiska viken och dödade samtliga 290 passagerare ombord, alla civila (varav 38 icke-iranier och 66 barn). Fartyget sjösattes den 14 april 1984 och sponsrades av Marilyn Quayle, hustru till Indianas senator Dan Quayle. Vincennes namngavs efter slaget vid Vincennes 1779 under det amerikanska revolutionskriget medan flottans tidigare Vincennes (tung kryssare och lätt kryssare) namngavs efter staden Vincennes, Indiana. Hon togs i tjänst vid Pascagoula den 6 juli 1985 under kapten George N. Gees befäl. Fartyget bar normalt styrda robotar, snabbskjutande kanoner och två Seahawk LAMPS-helikoptrar för antiubåt- och ytstridskrigföring, personaltransport och andra ändamål.

Fartyget sköt av misstag ned Iran Air Flight 655 år 1988.

2010 såldes USS Vincennes till International Shipbreaking för skrotning.

Befälhavare
 Kapten George N. Gee, 6 juli 1985 – 11 april 1987
 Kapten Will C. Rogers III, 11 april 1987 – 27 maj 1989
 Kapten Robert B. Lynch, 27 May 1989 – 26 april 1991
 Kapten Thomas C. J. McGinlay, 26 april 1991 – 27 mars 1993
 Kapten Charles R. Burchell, 27 mars 1993 – 6 januari 1995
 Kapten Craig H. Murray, 27 mars 1993 – 21 mars 1997
 Kommendörkapten Alan G. Maiorano, 21 mars 1997 – 23 oktober 1998
 Kommendörkapten Samuel Perez, Jr., 23 oktober 1998 – 17 april 2000
 Kommendörkapten Robert A. Shafer, 17 april 2000 – 12 april 2002
 Kommendörkapten Steven A. Lott, 12 april 2002 – 4 februari 2004
 Kommendörkapten Mark J. Englebert, 4 februari 2004 – 1 juli 2005

Referenser

Noter

Externa länkar

Ticonderoga-klass
Amerikanska kryssare under kalla kriget
Fartyg byggda i Mississippi
Fartyg sjösatta 1984
USS Vincennes

USS Vincennes har varit namnet på fyra fartyg i USA:s flotta efter staden Vincennes, Indiana, platsen för en viktig seger för rebellerna över britterna under amerikanska revolutionen.

 Den första  var en 18-kanoners slup i tjänst 1826, den första fartyget i amerikanska flottan att segla runt jorden. Hon tjänstgjorde senare som en blockadskepp under inbördeskriget.
 Den andra  var en tung kryssare i tjänst 1937 och gick förlorad i slaget vid Savo Island under andra världskriget.
 Den tredje  var en lätt kryssare i tjänst 1944 och aktiv i kriget, utrangerades 1946.
 Den fjärde  var en robotkryssare i tjänst 1985 och känd för att skjutit ned Iran Air Flight 655 år 1988. Hon har nu utrangerats.
Benkt Norelius

Nation:  

Benkt Norelius, född 26 april 1886 i Umeå, död 30 november 1974 i Linköping, var en svensk gymnast. Vid olympiska sommarspelen i Stockholm 1912 blev han guldmedaljör i trupptävlan, svenskt system.

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1886
Avlidna 1974
Svenska gymnaster
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1912
Män
Idrottare från Umeå
Carl Martin Norberg

Nation:  

Carl Martin Norberg, född 18 juli 1889 i Avesta, död 25 juli 1970 i Västerås, var en svensk gymnast. Vid olympiska sommarspelen i London 1908 blev han guldmedaljör i trupptävlan, svenskt system.

Norberg är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor
 
 
 Norberg, Karl Martin på SvenskaGravar.se

Noter 

Män
Födda 1889
Avlidna 1970
Personer från Avesta
Svenska gymnaster
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1908
Svenska idrottare under 1900-talet
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Richard Erhardt

Sven Richard Erhardt, född den 6 juli 1876 i Filipstad, död den 22 juli 1961 i Stockholm, var en svensk militärläkare, målare och tecknare.

Erhardt blev medicine licentiat 1903, och efter tjänstgöring som bataljonsläkare vid olika truppförband och assistent i Arméförvaltningens sjukvårdsstyrelse blev han regementsläkare 1915 och fältläkare 1916. Samma år blev Erhardt fördelningsläkare vid IV. arméfördelningen och var generalfältläkare 1930-1939. Han invaldes 1919 som ledamot av Krigsvetenskapsakademien.

Konstnärskapet
Erhardt studerade konst för Conny Burman under skolåren; i övrigt var han autodidakt. Han medverkade i Sveriges allmänna konstförenings utställningar 1924, 1926 och 1942 samt samlingsutställningen på Konstsalongen Rålambshof i Stockholm 1943 och 1944. 

Hans konst består av landskap, porträtt och karikatyrteckningar. Han har illustrerat professor Karl Gustaf Lennanders kirurgiska uppsatser i franska och tyska tidskrifter samt utfört karikatyrteckningar för Ur DKS arkiv Uppsala 1901.

Richard Erhardt är representerad med målningen Yrväder på Statens bakteriologiska laboratorium, Höst i skärgården på Östersunds lasarett och med ett självporträtt på Försvarets sjukvårdsstyrelse.

Richard Erhardt var son till läkaren Wilhelm Erhardt och Hildegard Pettersson. Han var bror till Karl Erhardt och far till konstnären Greta Erhardt.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon del II, sidan 145, Allhems Förlag, Malmö
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar
 

Svenska militärläkare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Filipstad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1961
Män
Lilla filmfestivalen

Lilla filmfestivalen, umgängets och samtalets festival, är en i början av augusti årligen återkommande filmfestival i det intimare formatet på Scala Biografen i Båstad. Festivalen grundades 1996 av den i Båstad då bosatte regissören och författaren Bo Widerberg och har sedan dennes död drivits vidare av bland annat Stefan Jarl och senare Ulf Berggren. 2014 tog Emma Gray Munthe över som konstnärlig ledare efter Ulf Berggren. 2018 återkom Stefan Jarl som konstnärlig ledare och sedan 2019 drivs festivalen av styrelsen utan konstnärlig ledare. Den finansieras delvis av Båstads kommun och samproduceras med Film i Skåne. Festivalen visar äldre och nyare konstnärligt inriktade filmer från Sverige och internationellt och brukar även presentera "smygpremiärer" på helt nya biograffilmer. Dessutom läggs stor tonvikt vid seminarier och samtal med inbjudna gäster.

Bo Widerberg-stipendiet
Till grundarens minne utdelar Lilla filmfestivalen sedan 1997 Bo Widerberg-stipendiet till filmare, som verkar i Bo Widerbergs anda. Stipendiet består (2023) av  av 40 000 kronor.

Mottagare av stipendie 
1997 – Agneta Fagerström-Olsson
1998 – Eric M Nilsson
1999 – Lukas Moodysson
2000 – Lars Westman
2001 – Josef Fares
2002 – Stefan Jarl
2003 – Emelie Carlsson Gras
2004 – Babak Najafi
2005 – Nahid Persson
2006 – Shahriyar Latifzadeh
2007 – Jonas Selberg Augustsén
2008 – Petra Bauer
2009 – Jenifer Malmqvist
2010 – Gabriela Pichler
2011 – Erik Bäfving
2012 – Axel Petersén
2013 – Yohanna Troell
2014 – Sara Broos
2015 – Sanna Lenken
2016 – Ita Zbroniec-Zajt
2017 – Festivalen inställd, oklart om något pris delades ut
2018 – Fanni Metelius
2019 – Peter Grönlund
2020 – Festivalen inställd på grund av  covid-19-pandemin i Sverige.
2021 – Amy Deasismont
2022 – Nathalie Álvarez Mesén
2023 - Ellen Fiske och Ellinor Hallin

Litteratur
Fem dagar i Båstad, av Petra Carlsson och Rainer Holm (bok om Bo Widerberg och Lilla filmfestivalen), 2001

Källor

Externa länkar
 Lilla filmfestivalens webbplats

Filmfestivaler i Sverige
Återkommande evenemang med premiär 1996
Stipendier
Kultur i Båstad
Farliga förbindelser

Farliga förbindelser (originaltitel: Les Liaisons dangereuses) är en brevroman av Choderlos de Laclos, utgiven år 1782. Den är en av hans mest kända verk och boken blev i nyare tid uppmärksammad som teaterpjäs med samma titel, dramatiserad av Christopher Hampton för Royal Shakespeare Company 1985. Romanen har också filmatiserats fyra gånger.

Filmatiseringar 
   
 (titeln ändrades därför att en annan film, Farlig förbindelse, haft premiär året innan)
    
  

Franskspråkig skönlitteratur
Brevromaner
Böcker som blivit film
Verk 1782