kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
FA-cupfinalen 1973

FA-cupfinalen 1973 spelades den 5 maj 1973 på Wembley Stadium. Det var den 92:a finalen och den 45:e att spelas på Wembley, som firade sitt 50-årsjubileum. Finalen spelades mellan regerande FA-cupmästarna Leeds United, vilka var ett av de dominerande lagen i engelsk fotboll, och Sunderland, ett division 2-lag. Slutresultatet blev en av de största överraskningarna i FA-cupens historia då Sunderland vann med 1-0, och därmed blev det första laget från division 2 att vinna FA-cupen sedan West Bromwich Albion 1931. Det var, och är fortfarande, Sunderlands första stora titel sedan andra världskriget.

Matchsummering 
Sunderland etablerade sin taktik redan från avsparken, hårda och utmanande tacklingar med en outtröttlig energi och beslutsamhet. Leeds uppträdde nervöst och utan sin sedvanliga självtillit och trygghet, märkbart tagna av Sunderlands energi och tacklingar.

Matchen avgjordes genom två moment som kom att diskuteras flera år efteråt. Efter 31 minuter tog Sunderland ledningen när Halom bröstade ned en hörna från Hughes. Assisterad av Watson, mellan två försvarare, kunde Ian Porterfield kontrollera bollen och skjuta i mål från 7 meter. Leeds, uppenbart chockade, kämpade tillbaka med sedvanlig beslutsamhet. Sunderlands målvakt Montgomery förhindrade gång efter gång en kvittering genom en rad räddningar och höll därmed sitt lag kvar i ledningen.

Det avgörande ögonblicket i matchen kom halvvägs in i andra halvlek. Efter ett djupt inlägg från högerkanten mot bortre stolpen slängde sig Montgomery för att boxa bort en flygande nick från nära håll av Trevor Cherry. Returen kom rakt ut till Lorimer vid andra stolpen och han sköt direkt från 6 meter, men Montgomery lyckades hinna tillbaka och styra bollen upp i undersidan av ribban och ut, varvid Malone kunde rensa undan bollen. Räddningen har jämförts med den som Englands landslagsmålvakt Gordon Banks gjorde på en nick från Pelé i fotbolls-VM 1970 i en match mot Brasilien.

Laget från nordost överlevde ytterligare anstormning från Leeds och säkrade därmed segern. Sunderlands seger gjorde dem till de första vinnarna av FA-cupen utan en regelbunden landslagsman i laget, även om några skulle komma att spela landskamper senare. Det är också värt att notera att den här finalen är den enda där en orange boll har använts. Sunderlands FA-cupskiva "Sunderland All the Way", spelades in av komikern Bobby Knoxall.

Matchfakta

Vägen till Wembley

Leeds United

Sunderland

Referenser

Externa länkar 
 
 

1973 i Storbritannien
1973
Fotbollssäsongen 1972/1973
Fotboll i London
Leeds United FC
Sunderland AFC
Sportevenemang i London
London under 1900-talet
Otto Nicolai

Otto Nicolai, född den 9 juni 1810 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död den 11 maj 1849 i Berlin, var en tysk tonsättare.

Biografi 
Nicolai rymde vid 16 års ålder från sin despotiske fader, studerade musik för Klein och Zelter i Berlin och blev 1833 organist vid preussiska legationskapellet i Rom, där han genomgick en grundlig studiekurs för Baini. 

Efter tillfällig anställning i Wien (1837) återvände han till Rom och firade med flera operor (Enrico II d'Inghilterra, 1839; Il templario, 1840; Il proscritto, 1841; Die Heimkehr des Verbannten, 1844) lättvunna segrar hos italienarna, som på grund av hans namn tog honom för en landsman. 

1841 blev han hovkapellmästare i Wien, där han gjorde början till de filharmoniska konserterna, och 1847 kallades han till domkördirigent och hovkapellmästare i Berlin, där han dog åtta veckor efter uppförandet av hans opera Muntra fruarna i Windsor. 

Han fick sålunda aldrig uppleva de framgångar som verket hade. Det banade sig väg till de flesta scener (Stockholm 1857) och allmänt blivit erkänt som en av de bästa tyska komiska operorna, utmärkt av fantasi, humor, frisk melodi och solid faktur. 

Dessutom skrev Nicolai visor, körer, pianosaker, orkesterverk, en symfoni samt vackra motetter och psalmer. Hans biografi skrevs av Mendel (1868), hans dagböcker utgavs 1892 och hans brev 1897.

Källor 

 

Födda 1810
Avlidna 1849
Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Tyska organister
Tyska dirigenter
Män
Personer från Königsberg
Jon Turteltaub

Jonathan Charles "Jon" Turteltaub, född 8 augusti 1963 i New York, är en amerikansk filmregissör och filmproducent.

Filmografi i urval 
 (regi)
 (regi)
 (regi)
2010 - Trollkarlens lärling (regi)
2013 - Last Vegas (regi)

Källor

Noter

Externa länkar 

Män
Födda 1963
Levande personer
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska filmproducenter
Personer från New York
Redaktionell utkontraktering

Redaktionell utkontraktering innebär att ett utomstående företag hjälper en tidningsutgivare som vill lägga ut hela eller delar av sin redaktionella produktion. Det kan exempelvis röra sig om löpande redaktionell produktion, allt från enskilda sidor till hela tidningar, men också sådana saker som oneshots eller specialutgåvor.

Syftet
Syftet med redaktionell utkontraktering är i regel att frigöra resurser för egen journalistik, att ta in redaktionell specialistkompetens som det egna företaget inte besitter.
Tidningar
Johan Possieth

Johan Possieth, född den 31 december 1667 i Säbende, Söderby-Karls socken, Uppland, av vallonsläkt, död den 27 juli 1728 i Stockholm, var en svensk predikant och vitter författare.

Biografi
Johan Possieth var son till bokhållaren Johan Possieth och Katarina Bergman. Han blev 1697 filosofie magister i Uppsala, 1698 docent och prästvigd. 1700 kallades han till huspredikant hos kungliga rådet greve Wrede. Han väckte snart uppseende i huvudstaden genom sina predikogåvor samt blev 1705 regementspastor, 1709 e.o. och 1711 ordinarie hovpredikant och 1722 kyrkoherde i Riddarholmen och Bromma. 

Utom en mängd likpredikningar utgav Possieth åtskilliga andaktsskrifter, kväden på latin och svenska med mera samt efterlämnade i handskrift "Gråmunkeholm" (en beskrivning av Riddarholmen) och över 2 000 predikningar. I sitt testamente ihågkom han Stockholms och Roslags nationer i Uppsala med en gåva av 70 000 daler kopparmynt, av vilken räntorna fortfarande utgår till stipendier.

Possieth var riksdagsman 1723.

Psalmer 

 Ett, Jesus, än påminner jag

Källor 

 
 Fants herdaminne för Uppsala ärkestift

Externa länkar 

 

Kyrkoherdar i Stockholm
Svenska psalmförfattare
Svenskar av vallonsk härstamning
Personer från Söderby-Karls socken
Födda 1667
Avlidna 1728
Män
Prästeståndets riksdagsledamöter
Julius Stern

Julius Stern, född den 8 augusti 1820 i Breslau, död den 27 februari 1883 i Berlin, var en tysk musiker. 

Stern studerade i Berlin, Dresden och Paris, stiftade 1847 i Berlin Sternska sångföreningen, som han anförde ända till 1874 och som blev en av de bäst ansedda körerna i Tyskland (den upplöstes 1912). År 1850 öppnade han i Berlin tillsammans med Theodor Kullak och A.B. Marx ett musikkonservatorium (senare kallat Sternska konservatoriet). Sedan Kullak och Marx avgått, ledde Stern ensam från 1856 konservatoriet, som med utmärkta lärarkrafter nådde stor blomstring. Han dirigerade tidtals även symfonikonserter och fick 1860 professors titel.

Källor 

 

Tyska dirigenter
Tyska musikpedagoger
Tyska innehavare av professors namn
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Breslau
Födda 1820
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Hermann Mendel

Hermann Mendel, född den 6 augusti 1834 i Halle, död den 26 oktober 1876 i Berlin, var en tysk musikskriftställare.

Mendel förestod 1862–1868 en egen musikhandel i Berlin och var trägen medarbetare i Echo, Tonhalle samt särskilt Deutsche Musikzeitung, som han redigerade från dess grundläggande (1870) till sin död. I övrigt gjorde han sig känd genom biografier över Otto Nicolai och Meyerbeer samt framför allt genom ett stort Musikalisches Konversationslexikon, som påbörjades av honom 1870 och efter hans död fortsattes och avslutades (1883) av August Reissmann.

Källor 

  

Tyska musikhistoriker
Musikologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Halle an der Saale
Födda 1834
Avlidna 1876 
Män
Ugglan
Rex sacrorum

Rex Sacrorum (latin för "Kung över det heliga") var den högsta prästämbetet i Rom när Rom regerades av kungar som också innehade ämbetet.

Detta förändrades när den siste kungen, Tarquinius Superbus, avsattes och Rom blev republik 510 f.Kr. Någon måste då ansvara för de ritualer som kungen tidigare hade utfört. Romarna utsåg då en Rex Sacrorum. Denne var alltid en patricier som valdes på livstid. Teoretiskt var han den högste prästen men i praktiken var han mindre betydelsefull än Pontifex Maximus. Till skillnad från denne och augurerna var han förbjuden att inneha något annat ämbete. Han var frikallad från alla militära och civila skyldigheter. På grund av dessa inskränkningar var ämbetet aldrig eftertraktat av plebejerna och förblev därför ett monopol för patricierna ända fram till år 390 då det avskaffades av Theodosius I. 

Rex sacrorums hustru var också präst och hade titeln Regina Sacrorum (Drottning över det heliga). Rex Sacrorum och Regina Sacrorum presiderade vid de offer som utfördes varje månad vid Ides, Nones och Kalends enligt den romerska kalendern. Han offrade till Jupiter och hon till Juno.

Noter 

Romerska titlar
Roms kungatid
Romerska präster
Magnus Andersson (bildjournalist)

Magnus Andersson är en svensk fotograf.

Andersson studerade bildjournalistik på Nordens Fotoskola 2000–2002, och arbetade mellan 2002 och 2016 på Norrköpings Tidningar. Han fick under denna tid Östra kretsens guldpenna av Publicistklubben år 2009, och vann 2010 klassen Humorbild i Årets bild.

Han driver sedan januari 2016 firman Magnus Media.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats Magnus Media

Svenska fotografer under 2000-talet
Män
Levande personer
Hans Bol

Hans Bol, född 1534 och död 1593, var en flamländsk landskapsmålare.
Föräldrarna var Simon Bol Bol och Catharina van der Stock. Under åren 1548-1549 ägnade han sig i Mechelen i teknik för målning med vattenfärger på duk. Lärarna var hans farbror Johannes och Jacob Bol. Hans Bol bodde cirka 1551 och 1552 i Heidelberg men 1553 var han åter tillbaka i Mechelen. Där blev han 1560 medlem i stadens målargille.

Hans Bols landskapsbilder i akvarellteknik var efterfrågade. Framgången fick dock ett abrupt slut genom den spanska invasionen (hertigen av Alba skräckvälde) och han tvingade1572 fly till Antwerpen. Vid plundringen av Mechelen förlorade han sina ägodelar. Som utfattig flykting begränsade han sitt konstnärskap till miniatyrmålningar. Framgången med dessa gjorde emellertid honom åter känd och 1574 blev han medlem i Antwerpens Lukasgille. 1575 erhöll han borgerskap i staden. I hans Antwerpenateljé hade han troligtvis ett flertal anställda. 
1584 lämnade han Antwerpen för att leva två år i Dordrecht, sedan i Delft. Slutligen flyttade han till Amsterdam, där han 1591 fick borgerskap.

Hans Bol dog 1593 och begravdes den 30 november i Oude Kerk i Amsterdam. Han var gift men äktenskapet blev barnlöst. Hans till eftervärlden kända elever var hans styvson Frans Boel, Jacob Maertensz Savery och Joris Hoefnagel. Hans bror Jacob Bol och hans söner var också målare.

Hans Bol utförde i olja, men främst i akvarell, små ljusgröna, fintoniga landskapsbilder, varav flera i dag finns i Dresdengalleriet. Två större tavlor med klassiskt staffage finns i Nationalmuseum och även i Köpenhamns konstmuseum är Bol representerad.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Flamländska målare

Födda 1534
Avlidna 1593
Män
Svensk uppslagsbok
Ö till Ö

Ö till Ö är en årligt återkommande swimruntävling som äger rum den första måndagen i september i Stockholms skärgård, från Sandhamn till Utö. Swimrun är en multisport där de tävlande växlar mellan simning i öppet vatten och löpning. Simsträckorna är 24 till antalet med en sammanlagd längd på 10 km. Löpsträckorna, över flera etapper, är sammanlagt 65 km, så totalsträckan är 75 km. De tävlande springer över öarna och simmar mellan dem. De tävlar i lag om två personer. Det finns tre klasser, herr, dam och mixed. Första tävlingen avgjordes 2006.

Referenser

Externa länkar 
 http://otilloswimrun.com 
 http://otilloswimrun.com/races/uto/ 
 http://otilloswimrun.com/races/engadin/ 

Duathlontävlingar i Sverige
Simtävlingar
Sport i Värmdö kommun
Haninge kommun
Återkommande sportevenemang i september
Återkommande sportevenemang med premiär 2006
Sportevenemang i Sverige
Fredrik Jonson

Fredrik Wilhelm Jonson, född 7 april 1876 i Frösö församling,  död 25 oktober 1951 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Jonson avlade 1898 avgångsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH). Han blev 1904 löjtnant vid Väg- och vattenbyggnadskåren, kapten 1913 och major 1923, men tog avsked ur kåren samma år.

Jonson invaldes 1922 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och blev teknologie hedersdoktor vid KTH 1944. Han tilldelades Ingenjörsvetenskapsakademiens Mindre guldmedalj 1921. Fredrik Jonsson var från 1907 till sin död gift med Ester Forsell (1882–1978). Makarna är begravda på Strandkyrkogården, Vänersborg.

Källor 
 
 Fredrik Vilhelm Jonsson och Ester Helena Johnsson på Gravar.se

Noter 

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Östersund
Födda 1876
Avlidna 1951
Män
Anders Oscar Bolander

Anders Oscar Bolander, född 30 december 1840 i Stockholm, död 28 november 1914 i Stockholm, var en svensk musiker.

Efter studier i pianospelning för Jan van Boom och senare för Louis Plaidy i Leipzig blev Bolander 1867 lärare vid Musikaliska akademien. 1903 blev han professor och var 1905-10 akademins direktör.

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Svenska pianister under 1800-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1840
Avlidna 1914
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Musiker från Stockholm
Carl-August Bolander

Carl-August Bolander, född 20 juni 1888 i Västerås och död 16 juni 1969, var en svensk författare och litteraturkritiker. Han var bror till Nils Bolander.

Biografi
Föräldrar var musikdirektören Carl Johan Bolander och Maria Östling. Han tog studentexamen 1906 och blev 1918 litteraturanmälare i Dagens Nyheter och tidningens Pariskorrespondent 1932–1946. Bolander utgav såväl i eget namn som under pseudonym ett flertal romaner. Som kritiker visade Bolander intresse för nya rörelser och personligheter i europeisk litteratur. Flera av hans tidningsartiklar har utkommit i bokform, såsom Svenska diktare just nu (2 band, 1916–1917), Attiska dagar (1927), samt Ismer och dikt (1928). Han var bosatt i Frankrike fram till sin död.

Bibliografi

Skönlitteratur

Varia

Källor

Noter

Svenska litteraturkritiker
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare publicerade under pseudonym
Svenskar i Frankrike
Födda 1888
Avlidna 1969
Män
Härdare

Härdare är ett ämne som används för att påverka härdningsreaktionen, det vill säga skapa bindningar, hos bland annat vissa plaster, limsorter och lacker.

Härdare används till exempel i polyesterplast, epoxilimmer och tvåkomponentlacker.
Niccolò Boldrini

Niccolò Boldrini, född omkring 1510 och död efter 1566, var en italiensk träsnidare.

Boldrini var verksam i Venedig, där han arbetade särskilt efter Tizians teckningar. Boldrinis högklassiga träsnitt är tämligen sällsynta.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Italienska grafiker
Födda 1500-talet
Avlidna 1500-talet
Män
August Reissmann

August Friedrich Wilhelm Reissmann, född den 14 november 1825 i Frankenstein i Schlesien, död den 13 juli 1903 i Berlin, var en tysk musiker och skriftställare. 

Reissmann, som var lärjunge till Mosewius och Richter med flera, levde som musikskriftställare först i Weimar och Halle, sedermera (1863–1880) i Berlin, där han (1866–1874) höll musikhistoriska föreläsningar i Sterns konservatorium, slutligen i Leipzig (där han 1875 blev filosofie doktor), Wiesbaden och sist åter i Berlin. Hans främsta arbete är Das deutsche Lied in seiner historischen Entwickelung (1861; 2:a upplagan 1874 med titeln Geschichte des deutschen Liedes). Hans övriga historiska arbeten är mer eller mindre kompilationer, dock med självständiga åsikter. Bland hans många verk av olika slag bör nämnas Allgemeine Geschichte der Musik (3 band, 1863–1864), Lehrbuch der musikalischen Komposition (3 band, 1866–1871), Klavier- und Gesangschule (2 band, 1876), Illustrierte Geschichte der deutschen Musik (1880; 2:a upplagan 1882) samt biografier över Schumann (1865; 3:e upplagan 1879), Mendelssohn (1867; 3:e upplagan 1893), Schubert (1873), Haydn (1879), Bach (1881), Händel (1882), Gluck (samma år), Weber (1883). Från 1876 till 1883 redigerade han Mendels stora musiklexikon (band 6–10) och utgav 1882 ett utdrag ur detta: Handlexikon der Tonkunst. Hans kompositioner (flera operor, körverk, violin- och pianosaker, sånger) har inte väckt någon större uppmärksamhet.

Källor 

 

Tyska musikhistoriker
Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Musikologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Schlesien
Födda 1825
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Wilhelm Bolin

Andreas Wilhelm Bolin, född den 2 augusti 1835 i Sankt Petersburg, död den 16 juni 1924 i Helsingfors, var en finländsk filosof.

Bolin, som var född och uppvuxen i Sankt Petersburg, blev student i Helsingfors 1852, docent i filosofi 1865 samt extra ordinarie professor 1870. Han var bibliotekarie vid universitetsbiblioteket 1873-1912.

Bolin utgav bland annat Familjen: studier (1864), Undersökning af läran om viljans frihet (1868), Europas statslif och filosofins politiska läror (2 band, 1868-1871), Ludwig Feuerbach, sein Wirken und seine Zeitgenossen (1891), Spinoza: ein Kultur- und Lebensbild (1894) samt Studier och föredrag (två band, 1888-1895). 

Dessutom utgav han tillsammans med Friedrich Jodl Ludwig Feuerbachs samlade verk 1903-1911. Han var även verksam som dramatiker, ledde Svenska Teatern i Helsingfors och författade skådespelet Konungens guddotter (1882), samt utgav en bearbetning av Carl August Hagbergs Shakespeareöversättningar i sex volymer 1879-1887.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Finländska professorer i filosofi
Universitetsbibliotekarier
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska dramatiker
Svenskspråkiga dramatiker
William Shakespeare
Finlandssvenska författare
Filosofer under 1800-talet
Dramatiker under 1800-talet
Finländska författare under 1800-talet
Finländare från Sankt Petersburg
Födda 1835
Avlidna 1924
Män
Svensk uppslagsbok
Salt

Salt i betydelsen salt i födan är huvudsakligen en av olika jonbundna kemiska föreningar. Vanligt koksalt, eller natriumklorid har den kemiska formeln NaCl.

Smaken salt är en av grundsmakerna, vilket gör salt till en av de äldsta och mest allmänt förekommande kryddorna.
Saltning är även en viktig konserveringsmetod. Olika koksaltlösningar, så kallad isoton koksaltlösning (fysiologisk saltlösning), förekommer också som spolvätskor och som injektions- och infusionsvätska.

Salt för mänsklig konsumtion produceras på olika sätt. Raffinerat bordssalt, grovsalt, oraffinerat havssalt och joderat salt är exempel på detta. Det är ett kristalliserat, vitt, ljusrosa eller ljusgrått, fast ämne.
Konsumtionssalt fås från havsvatten eller stenavlagringar. Ätbara bergsalter som bryts i saltgruvor kan vara ljust gråa till färgen på grund av mineralinnehållet. Vissa salt-varumärken för mat innehåller klumpförebyggande medel i små mängder.

Salt kan även finnas i öknar som till exempel Death Valley, vilken är en av världens mest kända salt-öknar.

Hälsoaspekter 
I små kvantiteter är salt livsnödvändigt för allt djurliv. I för stora mängder är det emellertid skadligt för djur och växter. Natrium- och klorid-joner, de två större komponenterna i salt, behövs av alla kända levande varelser i små kvantiteter, eftersom de tillsammans med vatten utgör kroppens elektrolytbalans. Salt är involverat i osmoregleringen (vätskebalansen) i kroppen. 

När natriumsaltnivån (natriumvärdet i blod) är ohälsosamt låg i kroppen kallas tillståndet hyponatremi.
För mycket salt förmodas dock öka risken för vissa hälsoproblem, som högt blodtryck. Hälsomyndigheter har därför rekommenderat begränsningar på dietnatrium. För mycket salt i kroppen kan uttryckas som hypernatremi. Både hyper- och hyponatremi kan bekräftas med blod- eller urinprov.

På motsvarande sätt finns även hög kaliumhalt hyperkalemi och låg kaliumnivå hypokalemi.

Jodberikat salt är en viktig källa till spårämnet jod och även jodbrist är ett allvarligt tillstånd.

Se även
 Fysiologisk saltlösning
 Koshersalt
 Saltsug
 Salter

Referenser
Säsong 18 av Simpsons

Säsong 18 av Simpsons sändes mellan 10 september 2006 och 20 maj 2007 med sju avsnitt från säsong 17:s produktionslinje, (HABF). Al Jean var exekutiv producent, en position som han har haft sedan säsong 13. Säsongen avslutades med avsnittet You Kent Always Say What You Want, som var seriens 400:e avsnitt. Under säsongen var det 20 år sedan serien startade i The Tracey Ullman Show. Säsongen sändes första gången med svensk undertext på TV6 mellan 29 oktober och 13 november 2007.

Under den 35:e Annie Award fick Alf Clausen och Michael Price ett pris för "Best Music in an Animated Television Production" för Yokel Chords medan Ian Maxtone-Graham och Billy Kimball vann "Best Writing in an Animated Television Production" för 24 Minutes Jeff Westbrook vann en WGA Award för Kill Gil: Vols. 1 & 2. Även Matt Selman var nominerad för The Haw-Hawed Couple och John Frink fick en nominering för Stop or My Dog Will Shoot.

Säsongen fick också en British Comedy Award nominering för "Best International Comedy", och en Primetime Emmy Award för "Outstanding Animated Program" med avsnittet The Haw-Hawed Couple samt en Environmental Media Award nominering för "Best Television Episodic Comedy" med avsnittet The Wife Aquatic. Enligt "Nielsen rating" sågs säsongen i genomsnitt av 8,6 miljoner.

Lista över avsnitt

Hemvideoutgivningar

Den 5 december 2017 släpptes hela säsongen på DVD i region 1.

Källor

Säsong 18 på The Simpsons.com

Se även

18
TV-säsonger 2006
TV-säsonger 2007

pt:The Simpsons (décima oitava temporada)
Wessel

Wessel är ett ursprungligen tyskt efternamn, som idag fins i flera länder.

Personer med efternamnet Wessel
 Caspar Wessel (1745–1818), norsk-dansk matematiker och geodet, representerade komplexa tal geometriskt
 Ellisif Wessel (1866–1949), norsk fotograf och författare, aktiv inom arbetarrörelsen
 Gösta Wessel (född 1944), svensk konstnär
 Helene Wessel (1898–1969), tysk politiker, socialdemokrat, bidrog till grundlagen 1919
 Horst Wessel(1907–1930), tysk nazistisk aktivist, skrev texten till Horst Wessel-sången
 Jeronimus Wessel (1645–1701), svensk guld- och silversmed
 Jessie Wessel(1894–1948), svensk skådespelare
 Johan Herman Wessel (1742–1785), norsk-dansk författare
 Kathrin Wessel (född 1967), tysk långdistanslöpare
 Marthinus Wessel Pretorius(1819–1901), sydafrikansk politiker, president i Transvaal
 Peter Wessel Tordenskjold (1690–1720), norsk-dansksjökrigshjälte
 Ulrich Wessel (1946–1975), tysk terrorist i röda Armé-fraktionen

Norska efternamn
Tyska efternamn
Rahbek

Rahbek är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Kamma Rahbek (1775–1829), dansk salongsvärdinna
 Knud Lyne Rahbek (1760–1830), dansk författare