kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arabpetrell

Arabpetrell (Bulweria fallax) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar, som förekommer i Indiska oceanen.

Utseende 
Arabpetrellen är en helmörk petrell med lång och spetsig stjärt. Den liknar sin nära släkting spetsstjärtad petrell (Bulweria bulwerii), men är något mer bredvingad och större (30-32 centimeter i kroppslängd jämfört med 26-27) samt har kraftigare näbb. Vidare är flykten kraftfullare, mer lik en lira med långa glid avlösta av stadiga vingslag.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i nordvästra Indiska oceanen och södra Arabiska havet. Den häckar på Sokotra, möjligen även i Oman, antingen inåt landet i ökenbelägna berg eller utmed kusten, i till exempel ögruppen Kuria Muria. Tillfälligt har den påträffats i Djibouti, Moçambique och Kenya i Afrika, på Maldiverna och Seychellerna i Indiska oceanen samt i Saudiarabien, Indonesien och Australien. Den har även setts i Förenade Arabemiraten där hundratals påträffats i farvattnen utanför oktober till december 2012. Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten lever pelagiskt ute till havs hela året och närmar sig land endast i skymning och nattetid under häckningen. Den flyger lågt och plockar föda från vattenytan, troligen huvudsakligen plankton i form av fiskägg, kammaneter och havsborstmaskar. Exakt var den födosöker är dåligt känt.

Status och hot
Arten har en rätt liten världspopulation på uppskattningsvis 1500-7000 adulta individer, och därtill ett begränsat utbredningsområde. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför den som nära hotad (NT). Observationer tyder på att den ökar i antal.

Namn 
Artens vetenskapliga släktnamn hedrar den brittiske diplomaten Sir Henry Ernest Gascoyne Bulwer (1836-1914).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Liror
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Kapverdelira

Kapverdelira (Calonectris edwardsii) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Kapverdeliran är mycket lik gulnäbbad lira som den tidigare ansågs vara en del av. Näbben är dock tunnare och mörk, och både huvud och ovansida är likaså mörkare. Flykten är mer typiskt lirlik med stelare och snabbare vingslag. Intrycket är av en mindre, smäckrare och gängligare fågel.

Läte 
Arten är tystlåten till havs, men ljudlig i häckningskolonierna, både i flykten och på marken, till och med inne i själva bohålorna. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett djupt skrattande ”cagarrah” som besvaras med en ljusare vissling påminnande om bläsand, väsande klagande ljud och ett ”ha-hoo” i flykten, alla utan gulnäbbade liras raspiga röst. Honan har mörkare läten än hanen. Lätet i duett är tvåstavigt likt gulnäbbad lira och scopolilira, men är tydligt ljusare.

Utbredning och systematik 
Kapverdelira häckar endemiskt på Kap Verde, med de största kolonierna på Raso, Branco och Brava samt mindre antal på Santiago, São Nicolau och Santo Antão.

Dess övervintringsområde är inte helt kartlagda men stora delar av populationen övervintrar förmodligen utanför Brasiliens kuster. Sedan 2010 har enstaka individer påträffats i en koloni med gulnäbbad lira på skäret Montaña Clara utanför Lanzarote i Kanarieöarna. Den har också setts i Selvagensöarna.

Tidigare kategoriserades den som en underart till gulnäbbad lira, men anses numera allmänt utgöra en egen art.

Status och hot 
Arten tros ha minskat i antal historiskt till följd av jakt vid häckningskolonierna men anses vara förhållandevis vanlig.. En studie från 2015 visade på 6.312 par häckande på Raso och ytterligare 3.500 fåglar på Branco. Med tanke på dess begränsade utbredning och världspopulation kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN som nära hotad.

Förutom jakt är möjliga hot invasiva arter som katter samt bifångst vid fiske. Man har också noterat invasiva myrarter äta på lirungar på Raso.

Levnadssätt 
Fågeln återvänder till häckningskolonierna i slutet av februari eller mars efter att ha varit borta i ungefär tre månader. Den häckar i klipphålor eller under klippblock. Den livnär sig huvudsakligen av bläckfisk (släktet Loligo), taggmakrillen Selar crumenophthalmus och afrikansk sardinell.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske zoologen Henri-Milne Edwards (1800-1885).

Noter

Externa länkar 

Liror
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Kap Verdeöarna
Vithuvad lira

Vithuvad lira (Calonectris leucomelas) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar som förekommer i västra Stilla havet.

Utseende  
Vithuvad lira är en stor och ljus lira med en kroppslängd på 48 centimeter. Den kännetecknas av vit undersida, vita täckare på vingundersidan samt vit huvud med varierande streckning. Näbben är ljus med mörk spets. Liksom de andra arterna i släktet flyger den lojt för att vara en lira, nästan måslikt och med vingarna vinklade vid vingknogen.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på öar och utmed kusten i Japan samt på öar utanför Kina, Nordkorea och Sydkorea, men även i sydöstra Ryssland. Utanför häckningssäsongen lever den pelagiskt och förekommer då ända till södra Stilla havet, till kustområden utanför Vietnam, Nya Guinea, Filippinerna och Australien. Arten har tillfälligt påträffats i USA samt i Indiska oceanen med fynd i Indien, Sri Lanka, Maldiverna, Oman, Israel och Jordanien.

Levnadssätt 
Vithuvad lira kan ses ute till havs, men också närmare land. Den livnär sig av fisk och bläckfisk som den plockar från ytan eller genom grunda dyk. Den beblandar sig med andra havsfåglar och följer gärna fartyg. Häckningen inleds i mars i kolonier, i bohålor på skogskullar.

Status och hot 
Arten verkar minska i antal till följd av invasiva predativa djur på fågelns häckningsplatser, främst råttor och katter, men också på grund av störningar från människan och bifångst vid fiske. Eftersom den nästan uppfyller internationella naturvårdsunionen IUCN:s kriterier för att vara hotad placeras den i hotkategorin nära hotad (NT). Den är dock fortfarande en vanlig och talrik art. Världspopulationen uppskattades 2004 till cirka tre miljoner individer.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats vitmaskad lira.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i oceaniska regionen
Smalnäbbad valfågel

Smalnäbbad valfågel (Pachyptila belcheri) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält. Smalnäbbad dykpetrell är i storlek och byggnad mycket lik ljushuvad valfågel (P. turtur), med en kroppslängd på 26 cm och vingbredden 56 cm. Huvudet är dock mindre och inte lika rundat. Även ansiktsteckningen är annorlunda, med ett tydligt svart ögonstreck och vitt ögonbrynsstreck. Ovansidan är ljusare och gråare än hos andra valfåglar. Även det mörka stjärtbandet är ljusare, liksom de yttre stjärtpennorna. På nära håll syns att näbben är smal.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på Crozetöarna och Kerguelen i södra Indiska oceanen, Falklandsöarna i södra Atlanten samt Isla Noir utanför södra Chile i Stilla havet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Ibland har den förts som underart till brednäbbad valfågel (P. vittata). Den har också ansetts utgöra samma art som antarktisvalfågel (P. desolata) och dessa två hybridiserar möjligen på Kerguelen.

Levnadssätt 
Fågeln häckar mellan augusti och mars i kolonier på öar. Liksom andra valfåglar är den mycket sällskaplig även till havs och kan uppträda i stora flockar. Flykten är karakteristiskt kastande, lågt över vågorna.

Arten livnär sig mestadels på kräftdjur, framför allt märlkräftor av arten Themisto gaudichaudii.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till över sju miljoner individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Sir Charles Frederic Belcher (1876-1970), australisk jurist och ornitolog.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i antarktiska regionen
Tjocknäbbad valfågel

Tjocknäbbad valfågel (Pachyptila crassirostris) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar. Den häckar på öar i södra Indiska oceanen samt kring Nya Zeeland.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält.

Tjocknäbbad valfågel har en kroppslängd på 26 cm och vingbredden 58 cm. Den är mycket lik ljushuvad valfågel (P. turtur) och har tidigare behandlats som underart till denna. Den har dock grövre näbb, något ljusare huvud, mer markerade band på vingovansidan och mindre tydligt ögonbrynsstreck.

Utbredning och systematik 
Tjocknäbbad valfågel häckar i ögrupper i södra Indiska oceanen och sydvästra Stilla havet. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Pachyptila crassirostris crassirostris – häckar på Snareöarna och Bountyöarna
 Pachyptila crassirostris pyramidalis – häckar på Chathamöarna
 Pachyptila crassirostris flemingi – häckar på Heard- och Aucklandöarna 

Underarten pyramidalis har tidigare inkluderats i nominatformen, men urskiljs numera som eget taxon baserat på större storlek, längre näbb och längre vingar samt längre stjärt hos hanen.

Arten tros hålla sig nära häckningsområdena året runt, men på grund av bestämningssvårigheter är dess rörelser dåligt kända. Den tros vara närmast släkt med ljushuvad valfågel (P. turtur) och behandlas av vissa som underart till denna.

Levnadssätt 
Artens häckningsbiologi är dåligt känd jämfört med andra valfåglar. Fåglarna återvänder till häckningskolonierna i september och häckningen inleds i oktober. Födan består mestadels av kräftdjur, framför allt märlkräftor som Hyperiella antarctica och Themisto antarctica, men även fisk, bläckfisk och mollusker.

Liksom övriga valfåglar är den sällskaplig till havs och kan uppträda i stora flockar. Valfåglar har en karakteristisk kastande flykt tätt över vågorna, tjocknäbbad valfågel mer irrande än ljushuvad valfågel. Den kan också utföra egendomliga loopar högt över vattenytan för att sedan återta den ursprungliga kursen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 100.000 och 200.000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Liror
Fåglar i australiska regionen
Antarktisvalfågel

Antarktisvalfågel (Pachyptila desolata) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält.

Med en vingspann av cirka 65 cm och en vikt av 150 till 160 g är arten en medelstor valfågel. Ovansidan är fläckig gråblå och undersidan har en vitaktig färg. Huvudets topp och framsida är likaså blågrå förutom en svartgrå fläck nedanför varje öronöppning.

Utbredning och systematik 
Antarktisvalfågel delas in i tre underarter:
 Pachyptila desolata desolata – förekommer på Crozetöarna, Kerguelen och Macquarieön.
 Pachyptila desolata altera – förekommer på Aucklandöarna och Heardöarna.
 Pachyptila desolata banksi – förekommer på Scotia Arc, Sydgeorgien, Sydsandwichöarna och Scottön.

Arten behandlas ofta istället som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i underarter.

Ekologi 
Individerna hittas ensam, i mindre flockar eller i stora svärm med några tusen medlemmar. Antarktisvalfågel är en av de tre arter från släktet Pachyptila som silar havsvattnet efter föda med hjälp av lameller i näbben. Så fångar arten små kräftdjur och annan zooplankton. Större byten som fiskar och bläckfiskar fångas på vanlig sätt med näbben. Under jakten kan arten dyka till tre meters djup. Jämförd med andra stormfåglar är synen mindre bra utvecklad men luksinnet är utmärkt.

Artens häckningsplatser ligger på öarna som nämns i rubriken utbredning och under historisk tid har bon dokumenterats på det antakriska fastlandet. Boet är antagligen en upp till en meter djup jordhåla eller en större bergsspricka. För att undvika fiender lämnar Antarktisvalfågel boet under natten. Arten jagas bland annat av sydpolslabb och på öar där råttor och tamkatter introducerades kan de äta fågelns ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Den är fortfarande mycket talrik med en uppskattad världspopulation på cirka 50 miljoner individer.

Noter

Externa länkar 

Liror
Fåglar i antarktiska regionen
Crozetvalfågel

Crozetvalfågel (Pachyptila salvini) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält. Crozetvalfågeln är i det närmaste identisk med både brednäbbad valfågel (P. vittata) och antarktisvalfågel (P. desolata). Den skiljer sig från den senare genom mindre grått på sidan av bröstet och en tydligare gräns mellan grå halssidor och vitt bröst. Brednäbbad valfågel har mycket större svart (ej blå) näbb och verkar i fält mer storhövdad. Amsterdamvalfågeln (P. macgillivrayi, fram tills nyligen behandlad som underart, se nedan) har bredater näbb och i genomnsnitt något längre vingar.

Utbredning och systematik 
Crozetvalfågel häckar på Prins Edwardöarna och Crozetöarna i södra Indiska oceanen. Den har tidigare behandlats som underart till brednäbbad valfågel (P. vittata). Fran tills nyligen kategoriserades å andra sidan amsterdamvalfågeln (P. macgillivrayi) som underart till salvini, då med det svenska trivialnamnet salvinvalfågel, men denna urskiljs sedan 2022 oftast som egen art. Analys av läten, morfologi och häckninstid bekräftar att crozetvalfågeln skiljer sig från antarktisvalfågel (P. desolata), ljushuvad valfågel (P. turtur) och smalnäbbad valfågel (P. belcheri), medan genetiska studier visar att den kan separeras från brednäbbad valfågel och amsterdamvalfågel. Samma studier visar att den verkar utgöra systerart till antarktisvalfågeln, medan andra har föreslagit att den har sitt ursprung som en hybridpopulation mellan antarkstisvalfågel och brednäbbad valfågel.

Levnadssätt 
Crozetvalfågel häckar i kolonier på öar. Liksom övriga valfåglar är den sällskaplig till havs och kan uppträda i stora flockar, med för släktet karakteristiskt kastande flykt tätt över vågorna. Den följer ibland fartyg.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndet tros vara stabilt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelska ornitologen Osbert Salvin (1835-1898). Fram tills nyligen kallades den salvinvalfågel även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i antarktiska regionen
Ljushuvad valfågel

Ljushuvad valfågel (Pachyptila turtur) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält.

Ljushövdad valfågel är med en kroppslängd på 25 cm och vingbredden 58 cm den minsta valfågeln. Till skillnad från brednäbbad valfågel (P. vittata) och antarktisvalfågeln har den som namnet avslöjar ett ljust huvud, utan mörkt streck genom ögat eller mörkare hjässa, nacke och halskrage. Bandet på stjärten är även bredare. Jämfört med tjocknäbbad valfågel (P. crassirostris) är den mycket lik till havs, men har aningen mörkare huvud och smalare näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på utspridda subtropiska och subantarktiska öar. Utanför häckningssäsongen lever den pelagiskt. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pachyptila turtur turtur – häckar i Falklandsöarna, Sydgeorgien, södra Indiska oceanen, Tasmanien, Chathamöarna samt öar utanför Nya Zeelands kust
 Pachyptila turtur subantarctica – häckar i Antipodöarna, Snareöarna samt Macquarieön

Ljushuvad valfågel och tjocknäbbad valfågel anses vara nära släkt och vissa behandlar den senare som underart till den förra.

Levnadssätt 
Fågeln häckar i kolonier med början i september, en månad senare i sydligaste delarna av utbredningsområdet. Den livnär sig mestadels av kräftdjur, framför allt krill som antarktisk krill (Euphausia superba) och Nyctiphanes australis.

Liksom övriga valfåglar är den sällskaplig till havs och kan uppträda i stora flockar. Valfåglar har en karakteristisk kastande flykt tätt över vågorna, ljushuvad valfågel något mer målmedveten flykt än mycket lika tjocknäbbad valfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har uppskattats till fem miljoner individer.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats ljushövdad valfågel.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i antarktiska regionen
Brednäbbad valfågel

Brednäbbad valfågel (Pachyptila vittata) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar. Den häckar i och kring Nya Zeeland samt i ögruppen Tristan da Cunha i Sydatlanten.

Utseende 
Valfåglar är små, blågrå petreller med svartbandad stjärt och ett mörkt band diagonalt över ovansidan på vingen. Arterna i släktet är synnerligen lika varandra och ofta omöjliga att skilja åt i fält. Brednäbbad valfågel är med en kroppslängd på 28 cm och vingbredden 61 cm den största av valfåglarna och den enda arten med svart näbb. Från tjocknäbbad (P. crassirostris) och ljushuvad valfågel (P. turtur) skiljs den på mörkare hjässa, ett svart band genom ögat och smalare stjärtband. Antarktisvalfågel (P. desolata) och crozetvalfågel (P. salvini) har istället blå näbb men är i fält mycket svåra eller omöjliga att skilja från brednäbbad valfågel.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på småöar utanför de nyzeeländska ögrupperna Snaresöarna och Chathamöarna, men även utanför Stewart Island och själva Sydön. Häckningskolonier finns även i Sydatlanten på Tristan da Cunha och Gough Island. Utanför häckningstiden vandrar den norrut till cirka 10°S. 

Arten behandlas idag vanligen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den har dock tidigare ofta inkluderat antarktisvalfågel, crozetvalfågel och ibland även smalnäbbad valfågel som underarter.

Levnadssätt 
Liksom övriga valfåglar är den sällskaplig till havs och kan uppträda i stora flockar, med för släktet karakteristiskt kastande flykt tätt över vågorna. Den följer ibland fartyg.

Fågeln häckar i kolonier som den återvänder till i månadsskiftet juli/augusti, även om vissa fåglar stannar kvar i häckningskolonierna på Goughön och i Chathamöarna året runt. Födan består av kräftdjur, framför allt hoppkräftor, men även bläckfisk och viss fisk.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av predation från invasiva arter, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har uppskattats till över 15 miljoner individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Liror
Fåglar i australiska regionen
Vithakad petrell

Vithakad petrell (Procellaria aequinoctialis) är en fågel i familjen liror inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Vithakad petrell är en stor (55 cm) och sotsvart petrell med ljus näbb. På strupen och hakan syns varierande inslag av vitt, som gett arten dess namn. Handpennornas undersida kan verka silvriga. Jämfört med andra mörka liror och petreller är den störst och saknar olikt både större och mindre sotpetrell svart näbbspets.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Antarktiska oceanen så långt norrut som södra Australien, Peru och Namibia. Den häckar i kolonier i Sydgeorgien, Prins Edwardöarna, Crozetöarna, Kerguelenöarna, ögrupperna Auckland-, Campbell- och Antipodöarna utanför Nya Zeeland och fåtaligt även i Falklandsöarna. Den behandlas antingen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Procellaria aequinoctialis aequinoctialis – häckar på småöar i tempererade och subantarktiska delarna av Atlanten och Indiska Oceanen, från Falklandsöarna till Kerguelenöarna
 Procellaria aequinoctialis steadi – häckar på subantarktiska öar i Nya Zeeland

Två fynd har gjorts i Europa, 25 maj 2020 i Orkneyöarna och utanför Irland 15 september 2021.

Status och hot 
Även om tillförlitliga uppskattningar om dess historiska populationer saknas tros arten minska kraftigt i antal till följd av hög dödlighet orsakad av långrevsfiske. Den tros också vara utsatt för bopredation och påverkas negativt av habitatförstörelse på häckplats. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Världspopulationen har tidigare uppskattats till tre miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Liror