kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ivanusjki International

Ivanusjki International (ryska: Иванушки International) är ett popband från Ryssland, grundat i Moskva 1995.

De hade flera namn innan de fastnade för Иванушки International, där Иванушки (Ivanushki) symboliserar deras ryskhet (betyder "Ivan:arna"), medan International skrivet med latinska bokstäver står för deras internationella influens.

Debutalbumet Конечно он (Konjetjno on, Självklart han) släpptes 1996 med tre 80-talscovers men främst eget material, bland annat de fyra låtarna "Тучи" (Tutji, "Moln"), "Колечко" (Koletjko, "Ringen"), "Где-то" (Gdje-to, "Någonstans"), and "Она" (Ona, "Hon") som blev hits i Ryssland.

Diskografi 
Конечно он (Konjetjno on, Självklart han, 1996)
Конечно он Remix (1997)
Твои письма (Tvoi pisma, Ditt brev, 1997)
Игорь Сорин. Фрагменты из жизни (Fragmenti iz zjizni, Igor Sorin. Fragment från livet, 1999)
Об этом я буду кричать всю ночь (Ob jetom ja budu kritjat vsiu notj''', Om detta ska jag ropa hela natten, 1999)
Подожди меня… (Podozjdi menja, Vänta på mig, 2000)
Ivanushki.Best.Ru (2000) — Samlingsalbum
Олег Андрей Кирилл (Oleg Andrej Kirill, 2002)
10 лет во вселенной (10 let vo vsjelennoj, Tio år i universum'', 2005)

Externa länkar 

Officiell sajt 

Musikgrupper bildade 1995
Ryska musikgrupper
Elena Salgado

Elena Salgado Méndez, född 12 maj 1949 i Ourense, är en spansk politiker och medlem av Spanska socialistiska arbetarpartiet. Hon var hälsominister 2004-2007, minister för offentlig förvaltning 2007-2009 och finansminister 2009-2011. Hon var även regeringen Zapateros andra biträdande regeringschef 2009-2011 och första biträdande regeringschef under några månader 2011. 

I egenskap av finansminister ledde hon rådet för ekonomiska och finansiella frågor i EU under det spanska ordförandeskapet första halvåret 2010. Salgado är sedan parlamentsvalet i Spanien 2008 ledamot av Cortes Generales för provinsen Kantabrien.

Födda 1949
Kvinnor
Levande personer
Spanska politiker under 2000-talet
Spaniens hälsoministrar
Spaniens finansministrar
Varaždins järnvägsstation

Varaždins järnvägsstation () är en järnvägsstation i Varaždin i Kroatien. Stationsbyggnaden uppfördes 1886 och ligger öster om stadens historiska stadskärna. Den ligger vid järnvägslinjen Zaprešić-Varaždin-Čakovec som via Varaždin och Čakovec förbinder huvudstaden Zagreb med den ungerska gränsen vid Kotoriba. Från stationen utgår även två linjer mot Golubovec och Koprivnica. Liksom övriga stationer i Kroatien sköts den av en tågklarerare.

Trafik 
Stationen trafikeras främst av HŽ:s tåg men även det slovenska järnvägsbolaget Slovenske železnice kör tåg till och från Maribor. Från stationen avgår tåg till Zagrebs centralstation, Maribor, Golubovec, Koprivnica, Čakovec, Budapest och Ormož. Eftersom järnvägen vid stationen ej är elektrifierad passerar endast dieseltåg stationen. Godstrafiken är även den relativt omfattande och flera godskunder, bland andra österrikiska ÖBB, transporterar bland annat vin och olja från Kroatien till Österrike.

Externa länkar

Referenser

Noter 

järnvägsstation
Järnvägsstationer i Kroatien
järnvägsstation
Järnvägsstationer invigda 1886
1886 i Kroatien
Roslags-Bro socken

Roslags-Bro socken i Uppland ingick i Bro och Vätö skeppslag, ingår sedan 1971 i Norrtälje kommun och motsvarar från 2016 Roslags-Bro distrikt.

Socknens areal är 116,51 kvadratkilometer, varav 109,00 land. År 2000 fanns här 1 167 invånare.  Sockenkyrkan Roslags-Bro kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung, före 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) med namnet Bro socken. Innan ändringen hade dock bruket av namnet Roslags-Bro förekommit. Omkring 1330 utbröts Vätö socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Roslags-Bro församling och för de borgerliga frågorna till Roslags-Bro landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Lyhundra landskommun som 1971 uppgick i Norrtälje kommun. Församlingen uppgick 2010 i Roslagsbro-Vätö församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Roslags-Bro, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Bro och Vätö skeppslag. De indelta soldaterna tillhörde Livregementets dragonkår, Roslags skvadron. De indelta båtsmännen tillhörde Södra Roslags 1:a båtsmanskompani.

Geografi
Roslags-Bro socken ligger nordost om Norrtälje med Norrtäljeviken i söder, Brosjön i väster och når i öster ut till Bagghusfjärden. Socknen är en sjörik kuperad skogrik trakt med odlingsbygd i dalar i gamla fjärdsystem.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns spridda gravrösen. Från järnåldern finns 50 gravfält och en fornborg. Fem runstenar finns i socknen.

Namnet
Namnet skrevs 1322 Bro och syftar på en bro över Broströmmen vid kyrkan.

Se även
Roslags-Bro församling
Värnbergs herrgård

Referenser

Externa länkar

Socknar i Bro och Vätö skeppslag

Indelningar i Norrtälje kommun
John Clellon Holmes

John Clellon Holmes, född 12 mars 1926 i Holyoke, Massachusetts, död 30 mars 1988 i Middletown, Connecticut, var en amerikansk författare, poet och professor. 

Holmes är mest känd för sin roman Go (1952), som anses som den första "beat"-romanen och skildrar händelser i Holmes liv med vännerna Jack Kerouac, Neal Cassady och Allen Ginsberg. Han nämns ofta som "the quiet Beat," och var en av Kerouacs närmaste vänner. Han skrev också vad som anses vara den definitiva jazzromanen sprungen ur beatgenerationen: The Horn (1958).

Böcker på svenska
 Hornet (The horn) (översättning Berit och Ingvar Skogsberg, Cavefors, 1961)

Se även
Beat Generation

Externa länkar
 

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Beatförfattare
Personer från Hampden County
Födda 1926
Avlidna 1988
Män
HZ 7123

HZ 7123 är en motorvagnstyp i Kroatien tillhörande Hrvatske željeznice. Den används främst på de långa linjerna Zagreb-Split, Zagreb-Koprivnica-Čakovec-Varaždin. Det är ett dieselmotorvagnståg byggt av Bombardier Transportation i Tyskland. Samma typ är levererad till Deutsche Bahn som typ 612. De är tillåtna att köra i en hastighet på uppemot 180 km/h. De får dock endast köra 140 km/h i Kroatien på grund av att spårstandarden är låg på den oelektrifierade sträckan från Karlovac och vidare ned till Split.

Järnväg i Kroatien
Tõnu Pullerits

Tõnu Pullerits, född 1962 i Estland, är en estnisk fysiker. Han tog 1986 examen i fasta tillståndets fysik vid Tartu universitet, och doktorerade 1991. Efter att ha varit postdoc vid Vrije Universiteit Amsterdam och Umeå universitet har han sedan 1994 varit verksam vid Lunds universitet där han sedan 2008 är professor i kemisk fysik. Hans son gjorde 2010 ett projektarbete på kemicentrum, där Tõnu också är verksam, vilket behandlade riskbedömning av nanopartiklar under forskaren Tommy Cedervall.

Referenser

Webbkällor
Monash University 
 

Estländska fysiker
Svenska professorer i kemisk fysik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Födda 1962
Levande personer
Långfotade råttor

Långfotade råttor (Malacomys) är ett släkte i underfamiljen möss bland gnagarna. Släktet bildas av tre arter.

Beskrivning 

Arterna kännetecknas av långa öron utan hår, ett långsträckt huvud, långa bakre extremiteter och den långa svansen som saknar hår. Den mjuka pälsen är på ovansidan mörkbrun på sidorna ljusare och på buken vitaktig. Dessa djur når en kroppslängd mellan 12 och 19 centimeter, en svanslängd mellan 12 och 22 centimeter samt en vikt mellan 50 och 150 gram.

Långfotade råttor förekommer i centrala Afrika. Utbredningsområdet sträcker sig från Guinea till Uganda och norrut till Zambia. Habitatet utgörs av regioner med tät vegetation i närheten av vattenansamlingar. De är aktiva på natten och vilar på dagen i självbyggda bon av gräs eller blad. Bon göms i jordhålor eller bland rötter. De har bra förmåga att klättra. Födan utgörs av båda växtdelar och kött. De äter bland annat frukter, frön och nötter men även snäckor och kräftdjur.

Systematik 

Enligt Wilson & Reeder (2005) är långfotade råttor isolerade från andra släkten i underfamiljen möss och de listas därför i en egen släktgrupp, Malacomys-gruppen. Genetiska undersökningar av Lecompte et al. (2008) visade samma resultat och därför listas släktet av forskargruppen i tribus Malacomyini.

Släktet bildas av tre arter:
 Malacomys cansdalei lever i västra Afrika från Liberia till Ghana.
 Malacomys edwardsi förekommer från Guinea till Nigeria.
 Malacomys longipes finns från Nigeria till Uganda och Zambia.

Ytterligare två arter, M. lukolelae och M. verschureni, listas idag vanligen till släktet Praomys.

IUCN räknar alla tre arter som livskraftiga.

Referenser

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999, .
 Don E. Wilson und DeeAnn M. Reeder (utgivare): Mammal Species of the World. 3 upplaga. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, .
 Emilie Lecompte, Ken Aplin, Christiane Denys, François Catzeflis, Marion Chades und Pascale Chevret: Phylogeny and biogeography of African Murinae based on mitochondrial and nuclear gene sequences, with a new tribal classification of the subfamily. In: BMC Evol. Biol. 8:199 (2008), S. 1-21. Fulltext

Noter 

Råttdjur
Refanut I

Denna artikel handlar om timmerflotten Refanut I. För segelyachten, se S/Y Refanut

Refanut I var en svensk virkesflotte som drogs genom Östersjön med hjälp av två stycken ångdrivna bogserbåtar. Flotten hade sin jungfrufärd efter det första världskriget, oktober 1918. Det planerade resmålet var från början England, men efter att flotten strandat i Köpenhamn blev den där uppköpt av byggentreprenören Harald Simonsen.

Bakgrund
På grund av bristen på byggnadsmaterial runt om i Europa efter första världskriget, var flera länder i behov av stora mängder virke. Eftersom många och stora fraktfartyg hade sänkts under kriget, var det mycket svårt att frakta virke, medan sågverken i Sverige och Finland var fulla av sågat virke. En ingenjör vid namn Bergman från Seskarö utanför Haparanda lät därför konstruera denna flotte.

Arbetet
Arbetsstyrkan bestod av 80 män från gränsområdet mellan Sverige och Finland. Arbetet påbörjades sommaren 1918 och resultatet blev en 111 meter lång, 15 meter bred och 7 meter djup flotte byggt av knappt 10 000 m³ brädor.

Kuriosa
 Namnet Refanut kommer från en sägen om ett sagoskepp.
I Zacharias Topelius bok Adalminas Pärla kan man läsa om den gamle becktröjan Brass-Matte som berättar för några ungdomar den mustiga historien om det förtrollade skeppet Refanut. Han behandlar sanningen och berättarkonsten på det mest fantastiska sätt.
Refanut var så stor att det tog tre veckor att rida i sporrsträck från akter till för. Masterna var så höga att en liten skeppsgosse som skickades till väders för att göra fast märsseglet, var en gammal man när han kom ner.

När Refanut skulle segla genom Öresund fastnade hon, eftersom hon var för stor, och blockerade all trafik. Danska kungen, som var en hängiven snusare, beordrade att fartyget skulle bort. Man försökte med allt men inget bet eftersom kanonerna hade rostat, krutet var blött etc. När inget hjälpte så de beslutade att sova på saken. Under natten kom en liten mask, en lurifax, och söndergnagde hela Refanut på en natt. Skeppen med last av snus kunde nu komma genom Öresund, och det blev stor glädje.

Referenser

Fartygstyper
Two Door Cinema Club

Two Door Cinema Club (ibland skrivet 2 Door Cinema Club eller förkortat till TDCC) är ett irländskt electropop, indierock-band från Bangor och Donaghadee, County Down, Nordirland. Bandet har funnits sedan 2007 och har släppt tre singlar och en EP under märket Kitsuné Music. Bandet släppte sitt debutalbum, Tourist History, 1 mars 2010. Några av deras influenser är Bloc Party i sitt tidiga ljud och Death Cab for Cutie.

Historia
Two Door Cinema Club började samlas när Trimble och Baird träffades på scouterna, men de lärde inte känna varandra. Senare lärde Trimble och Halliday känna varandra tidigt i high school, de träffade Baird när han försökte få ihop det med tjejer de kände.
Sedan 2007 har de varit tillsammans som ett band, de gav upp sina universitetsplatser när intresset på deras MySpace-sida ökat stort. TDCC blev värvade av indie-skivbolaget Kitsuné Music efter att de blivit inbjudna av Gildas Loaëc, en av Kitsunés grundare, för att spela på en av Kitsunés fester och de har nu släppt tre singlar, en EP och ett album som Eliot James producerat och Philippe Zdar mixat.

TDCC var nominerade till BBC:s BBC Sound of 2010 till vilken artister väljs ut av 165 brittiska trendsättare, dock förlorade de till Ellie Goulding och hamnade inte på fem-i-toppen.

TDCC har remixat det franska bandet Phoenixs låt "Lasso" från albumet Wolfgang Amadeus Phoenix. Låten finns på Remix Bonus CD'n i Wolfgang Amadeus Phoenix Special Edition Box Set. De har också remixat Chew Lips låt "Salt Air". Remixen är med på singeln med samma namn som släpptes under Kitsuné Music-etiketten.
Musikvideon till deras låt "I Can Talk" var inbäddad i ett av Kanye Wests blogginlägg.

Turnéer
TDCC har turnerat mycket tillsammans med Kitsuné och andra artister som också släpper under Kitsuné-etiketten, bl.a: autoKratz och Delphic, men också andra artister och band som; The Wombats, Foals och Iglu & Hartly. Bandet kommer turnera stor del av 2010. Flera av konserter turnén kommer att hållas tillsammans med Phoenix.

Medlemmar
 Alex Trimble – sång, gitarr, synthesizer, trummaskin
 Kevin Baird – basgitarr, bakgrundssång
 Sam Halliday – gitarr, bakgrundssång

Diskografi

Studioalbum
 Tourist History ()
 Beacon ()
Gameshow ()

Singlar och EP
 "Something Good Can Work" (7", 2009 Kitsuné Music)
 I Can Talk Remixes (12", 2009 Kitsuné Music)
 "I Can Talk" (7", 2009 Kitsuné Music)
 "Undercover Martyn" ()

Remixer
 Phoenix – "Lasso (Two Door Cinema Club Remix") (2009 V2 Records)
 Chew Lips – "Salt Air (Two Door Cinema Club Dui Remix)" (2009 Kitsuné Music)

Medverkanden
 Kitsuné Maison Compilation 7 – "Something Good Can Work" (CD, 2009 Kitsuné Music)
 Kitsuné Maison Compilation 8 – "I Can Talk (Moulinex Remix)" (CD, 2009 Kitsuné Music)
 Kitsuné Maison Compilation 9 – "Something Good Can Work (the Twelves Remix)" (CD, 2010 Kitsuné Music)

Referenser

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats
 
 Two Door Cinema Club - I Can Talk på Youtube

Nordirländska musikgrupper
Musikgrupper bildade 2007
Brittiska indierockgrupper
Brittiska pojkband
Joachim Dietrich Brandis

Joachim Dietrich Brandis, född 12 mars 1762 i Hildesheim, död 29 april 1845, var en tysk-dansk läkare, far till Christian August Brandis.

Brandis studerade under Johann Friedrich Blumenbach vid Göttingens universitet, där han tog medicine doktorsgraden 1786. Efter att under en kort tid ha verkat som privatdocent var han under några år verksam som läkare i Hildesheim och Braunschweig och som badläkare i Driburg, publicerade han 1795 sin första betydande skrift, Über die Lebenskraft, samt utarbetade även en översättning av Erasmus Darwins "Zoonomia". Han blev 1799 stadsfysikus i Holzminden och anställdes 1803 som medicine professor i Kiel med arkiaters titel. Han ställdes i spetsen för Sundhedskollegium i Schleswig-Holstein, vilket inrättades i hög grad på hans initiativ.

Under prinsregenten och utrikesministern Christian Bernstorffs vistelse i Kiel räddade han den sistnämndes gemål från en mycket farlig sjukdom, varigenom han vann stor auktoritet, även vid hovet, och 1810 kallades han till Köpenhamn som drottningens livläkare. Han blev etatsråd 1811, konferensråd 1828 och tilldelades Kommandørkorset 1836. Han vann även en viss vetenskaplig auktoritet; han höll under några år föreläsningar vid Köpenhamns universitet, blev 1819 ledamot av Videnskabernas Selskab och hedersledamot av Det medicinske Selskab. År 1831 blev han ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm.

Han verkade även som vetenskaplig författare, främst på tyska. Hans skrifter under denna period, varav Über psychische Heilmittel und Magnetismus (1817), Nosologie und Therapie der Cachexien (två band, 1834-39) och Über Leben und Polarität (1836) kan nämnas, anslöt sig nära till den då i Tyskland förhärskande naturfilosofin och uppvisade vid sidan av den för denna riktning karakteristiska mysticismen även en betydande spekulativ begåvning och skarpsinnighet. År 1836, då han blev jubeldoktor i Göttingen tilldelades han även hedersdoktorat i Köpenhamn och Kiel. Störst betydelse hade han dock som praktisk läkare i Köpenhamn.

Källor

Tyska läkare
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1762
Avlidna 1845
Män
Personer verksamma vid Kiels universitet
Hedersdoktorer vid Köpenhamns universitet
Hedersdoktorer vid Christian-Albrechts-Universität zu Kiel
Personer från Hildesheim
Sibongile Khumalo

Sibongile Khumalo, född 24 september 1957 i Soweto, död 28 januari 2021, var en sydafrikansk sångerska.

Biografi 
Sibongile Khumalo föddes och växte upp i Orlando West i Soweto  och började under sin fars, musikprofessorn Khabi Mngomas ledning, studera musik vid åtta års ålder. Hon har studerat violin, sång, drama och dans, och har en fil. kand. i musik (Bachelor of Arts) från University of Zululand och en Honours Degree från University of the Witwatersrand. 1993 vann hon priset Standard Bank Young Artist Award vid Grahamstown-festivalen.
 
Khumalo har etablerat sig som jazzsångerska i Sydafrika, och var den första att sjunga titelrollen som prinsessan Magogo kaDinuzulu i "den första zuluoperan", Princess Magogo kaDinuzulu, som hade premiär i Durban 2002.

2007 började hon ett samarbete med jazzbatteristen Jack DeJohnette, och turnerade i Europa med honom och andra. Turnén avslutades på Cape Town International Jazz Festival. 2007, i samband med sin 50-årsdag, startade hon även sitt eget oberoende skivbolag, Magnolia Vision Records.

Den 18 april 2009 utnämndes Khumalo till hedersdoktor av Rhodes University i Grahamstown.

Diskografi 
 Ancient Evenings (1996)
 Live at the Market Theatre (1998)
 Immortal Secrets (2000)
 Quest (2002)
 The Greatest Hits (2006)
 Sibongile Khumalo (2006)

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Födda 1957
Avlidna 2021  
Sydafrikanska musiker under 2000-talet
Sydafrikanska musiker under 1900-talet
Personer från Soweto
Kvinnor
Jonas Rönnqvist

Karl Jonas Rönnqvist, född 22 augusti 1973 i Nederkalix församling, svensk före detta ishockeytränare och ishockeyspelare (center).

Spelarkarriär 

Som spelare representerade han klubblag som Kalix HF, Bodens IK och Luleå HF i Sverige, samt Mighty Ducks of Anaheim och Cincinnati Mighty Ducks i nordamerikanska NHL respektive AHL. 

2005 tvingades han avsluta sin spelarkarriär, efter en knäskada.

Tränarkarriär

Almtuna IS 
Som tränare, var han åren 2008-10 tränare för Almtuna IS och tog laget till kvalserien 2010, där de dock kom på 5:e plats i tabellen och inte gick vidare till Elitserien.

Luleå HF 
2010-14 var han huvudtränare för sin gamla spelarklubb Luleå HF, assisterad av sina före detta lagkamrater Thomas "Bulan" Berglund och Roger Åkerström.

Där lyckades laget komma till semifinal första gången sen 2001, i säsongen 2010/2011, bli seriesegrare första gången sen 1996, i säsongen 2011/2012 och komma till final första gången sen 1997, i säsongen 2012/2013. Laget under Rönnqvists ledning lyckades även vinna Europaturneringen European Trophy 2012.

Övrigt 
2006 grundade Jonas Rönnqvist och den tidigare professionella ishockeyspelaren Joakim Gunler Leo's Lekland.

Externa länkar 
Spelarprofil på Elite Prospects

Svenska ishockeytränare
Svenska ishockeyspelare
Födda 1973
Levande personer
Män
Ishockeyspelare i Bodens IK
Ishockeyspelare i Luleå HF
Spelare i Mighty Ducks of Anaheim
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Kalix kommun
Spelare valda i NHL Entry Draft 2000
Spelare valda av Mighty Ducks of Anaheim i NHL Entry Draft
Ishockeytränare i Luleå HF
Gary Bettenhausen

Gary Bettenhausen, född 18 november 1941 i Blue Island, Illinois, död 16 mars 2014 i Monrovia, Indiana, var en amerikansk racerförare. Han var son till Tony Bettenhausen och bror till Merle Bettenhausen och Tony Bettenhausen Jr. Gary Bettenhausens aktiva tävlingsperiod överlappade den yngste brodern Tonys karriär, och de tävlade ofta mot varandra.

Racingkarriär 
Bettenhausen började sin karriär inom midget cars, där han vann flera prestigefyllda race, även efter att han börjat fokusera på sprint cars. Han blev mästare i USAC:s mästerskap 1969 och 1971. Han skadade sig illa i en sprint car-krasch 1974 och förlamade armen, och även om rörligheten kom tillbaka blev hans aldrig helt återställd. Bettenhausen vann även sex tävlingar i USAC National Championship i IndyCar-bilar. Hans bästa mästerskapsplacering var en femteplats 1978. Bettenhausen tävlade även i Nascar Winston Cup vid några få tillfällen, med en fjärdeplats som bäst. Den största meriten i hans karriär var annars tredjeplatsen i Indianapolis 500 1980.

USAC National Championship

Segrar

Källor

Amerikanska racerförare
Champ Car-förare
Indianapolis 500-förare
NASCAR-förare
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Racerförare från Illinois
Personer från Cook County, Illinois
Födda 1941
Avlidna 2014
Män
Processor (olika betydelser)

Processor kan syfta på
Processor, eller centralprocessor – enheten som exekverar program i en dator
Grafikprocessor – processor som sitter på en dators grafikkort
Signalprocessor – processor som är särskilt anpassad för signalbehandling
Flyttalsprocessor – den enhet i ett datorsystem som utför beräkningar på flyttal
Mikroprocessor – samlingsbegrepp för olika programmerbara aritmetiska, digitala och elektroniska enheter
 Processor (skogsmaskin) – kvistar och apterar stammen

de:Prozessor
uk:Процесор
Konrad Johann Martin Langenbeck

Konrad Johann Martin Langenbeck, född 5 december 1776 i Horneburg, död 24 januari 1851, var en tysk anatom och kirurg, farbror till Bernhard Rudolph Konrad von Langenbeck.

Langenbeck blev medicine doktor i Jena 1802 på avhandlingen Über eine einfache und sichere Methode des Steinschnittes och började kort därefter att hålla anatomiska föreläsningar i ett auditorium som han själv låtit uppföra i Göttingen. Han blev 1804 e.o. professor och inrättade 1807 ett litet kliniskt institut för kirurgi och oftalmologi. År 1814 blev han ordinarie professor och tillika generalkirurg för den hannoveranska armén, som han följde till Belgien, och där han deltog i Slaget vid Waterloo. 

Åter hemma uppförde han 1828-29 det nya anatomiska auditoriet. I "Bibliothek für Chirurgie und Ophthalmologie" (1806-13) och i "Neue Bibliothek für Chirurgie und Ophthalmologie" (1815-28) publicerade han sina studier över ögonoperationer, främst grå starroperation och skapandet av en konstgjord pupill. Han invaldes som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm 1845.

Bibliografi i urval
De structura peritonæi (1817)
Von den Leisten- und Schenkelbrücken (1821)
Nosologie und Therapie der chirurgischen Krankheiten (1822-50, fem band)
Icones anatomicæ (1826-41, åtta band)
Handbuch der Anatomie (1831-47, fyra band)
Mikroskopisch-anatomische Abbildungen (1847-50)

Källor

Tyska anatomer
Tyska kirurger
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1776
Avlidna 1851
Män
Salmonsens
Deltagare i slaget vid Waterloo