kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daimí Pernía

Daimí Pernía, född 27 december 1976, är en kubansk före detta friidrottare som tävlade i häcklöpning. 

Pernía tävlade på den längre distansen 400 meter häck och gjorde sitt livs lopp vid VM 1999 i Sevilla där hon sänkte sitt personliga rekord från 55,51 till 52,89 och blev världsmästare. Vid OS 2000 slutade Pernía på fjärde plats. Vid VM 2001 blev Pernía trea.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1976
Kubanska häcklöpare
Världsmästare på 400 meter häck
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Supersport (TV-kanal)

Supersport var en TV-kanal som sände sport och ägdes av Filmnet. Ibland sände kanalen på norska. Supersport sände under perioden 11 december 1995-1 juli 1997. 1996 startade även en annan sportkanal i TV, Sportkanalen. Båda kanalerna blev populära bland tittarna men hade problem att sända i de stora kabelnäten.

Referenser

Fotnoter 

1996 i Sverige
1997 i Sverige
Nedlagda TV-kanaler i Sverige
Sportkanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 1995
TV-kanaler och TV-stationer nedlagda 1997
Carl Weyprecht

Carl Weyprecht, född 8 september 1838 i Darmstadt, död 27 mars 1881 i Michelstadt, var en tysk polarfarare.

Weyprecht deltog som löjtnant (sedan 1868) i österrikiska marinen och 1871 tillsammans med Julius von Payer i en rekognosceringsexpedition till Spetsbergen och Novaja Zemlja samt 1872-1874 i den stora österrikisk-ungerska polarexpeditionen samt offentliggjorde med anledning av dessa resor flera skrifter.

På tyska naturforskardagen 1875 presenterade han en plan att ersätta de dyrbara nordpolsexpeditionerna med en systematisk undersökning av polarområdets geofysiska förhållanden och för detta ändamål anlägga ett internationellt nät av permanenta observationsstationer i de arktiska trakterna, en plan, som förverkligades först efter Weyprechts död.

Bibliografi (i urval) 
 Astronomische und geodätische Bestimmungen der österr.-ungarischen arktischen Expedition (1877)
 Die Metamorphosen des Polareises (1878-1879)
 Die Nordlichtbeobachtungen der österr.-ungarischen arktischen Expedition (samma år)
Därtill kommer andra uppsatser i "Petermanns Mitteilungen" och andra tidskrifter.

Källor 

Tyska upptäcktsresande
Tyska polarforskare (Arktis)
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Darmstadt
Födda 1838
Avlidna 1881
Män
Ugglan
Glunten

Glunten kan syfta på:

 Glunten – smeknamn för en svensk ämbetsman och sångare (bas), se Otto Beronius.
 Glunten (tidskrift) – Göteborgsbaserad veckotidskrift utgiven 1880–1885. 
 Gluntarne – en sångcykel för baryton, bas och piano.
 Glunten – ett tidigare namn på företagsparken Uppsala Science Park.
Linus Torell

Carl Linus Torell, född 28 december 1965 i Täby, är en svensk TV- och filmregissör samt producent.

Torell gick på Journalisthögskolan i Stockholm mellan åren 1986–1989.

Verk (i urval)

Regi
1998 – Kajsas Ko
2003 – Misa Mi
2006 – Vinnarskallar, dramaserie i 15 avsnitt på SVT
2006 – The Planet – dokumentärfilm om tillståndet på jorden
2006 – Planeten – dokumentärserie om tillståndet på jorden

Producent

1999 – REA
2001 – Allra Mest Tecknat
2004 – Supersnälla Silversara och Stålhenrik
2006 – Räkna med skägg
2006–2010 – Philofix
2009 – Manus X
2010 – En Gudalik Show
2010 – Mäta med Skägg
2010 – De vilda helgonen – julkalender för radion
2018 – Sune vs Sune
2019 – Sune – Best Man
2021 – Sune – Uppdrag midsommar
2021 – En hederlig jul med Knyckertz

Idé och upphovsman
1998 – Feber (tillsammans med Johanna Frelin)
1999 – REA (tillsammans med Johanna Frelin)
2001 – Allram Eest – Allra Mest Tecknat (tillsammans med Petter Lennstrand)
2006 – Räkna med skägg (tillsammans med Oliver Pasche och Jonas Leksell) 
2006 – Philofix (tillsammans med Marie Lundberg)
2009 – Manus X (tillsammans med Marie Lundberg)

Källor

Externa länkar 

Svenska regissörer under 2000-talet
Födda 1965
Män
Levande personer
Personer från Täby socken, Uppland
Svenska filmregissörer
Svenska dokumentärfilmare
Skogsinstitutet

Skogsinstitutet, senare Skogshögskolan, var ett utbildnings- och forskningsinstitut för bevarande av den svenska skogen, som grundades 1828 av Israel af Ström. År 1977 blev en del av Sveriges lantbruksuniversitet.

Historik
Israel af Ström var intendent på Djurgårdsförvaltningen och 1828 tog han initiativet till grundandet av Skogsinstitutet. Mellan åren 1828 och 1916 hade institutet sina lokaler i nuvarande Nobelparken i Stockholm i Gamla Skogsinstitutets byggnad. af Ström var även lärare vid Skogsinstitutet som hade höga krav på sina elever. I hans skrift Kunskaper som av volontärer vid Djurgårdens jägeristaten fordras, för att antagas till ordinarie hovjägare krävde han bland annat att eleverna kunde skriva, läsa och räkna. Den första rektorn på institutet var Jakob Vilhelm Sprengtporten.

År 1893 uppfördes Skogsinstitutet på ordinarie stat, det vill säga fick fast statlig finansiering.  

Skogsinstitutet, och senare Skogshögskolan, förknippas även med Tor Jonson. Han utexaminerades från Skogsinstitutet 1903. Jonson var tillförordnad lektor vid Skogsinstitutet 1908-1914. Jonson kallades till professor i skogsuppskattning och skogsindelning vid nya Skogshögskolan. 

Den 5 december 1914 beslöts att ombilda Skogsinstitutet till Skogshögskolan, och verksamheten flyttade 1915 till nya lokaler vid Frescati hage på Norra Djurgården. Både lokaler och styrelse var då gemensamma för Skogshögskolan och den 1902 bildade Statens skogsförsöksanstalt, senare Statens skogsforskningsinstitut. Lokalerna hade ritats av arkitekten Charles Lindholm. Från starten i Frescati hage till 1947 tjänstgjorde Torsten Lagerberg som professor i skogsbotanik.

År 1937 fick Skogshögskolan rätt att utfärda licentiatexamen i form av skoglig licentiatexamen, och 1950 tillkom promotionsrätt för doktorsgrad i form av skoglig doktorsgrad.

På 1950-talet gick Statens skogsforskningsinstitut upp i Skogshögskolan, och 1 juli 1977 gick Skogshögskolan, i likhet med Lantbrukshögskolan och Veterinärhögskolan, upp i det då bildade Sveriges lantbruksuniversitet (SLU). Verksamheten finns numera i Umeå.

Rektorer

Chefer/direktörer för Skogsinstitutet 

1828–?: Jakob Vilhelm Sprengtporten
1855–1869: Gustaf Segerdahl
(t.f. 1872) 1892-1904: Conrad Georg Holmerz
1904–1905?: Karl Fredenberg
t.f. 1906–1915: Anders Wahlgren

Rektorer för Skogshögskolan 
1915–1926: Anders Wahlgren
1927–1935: Tor Jonson
1937–1947: Gustaf Lundberg
1947–1960: Thorsten Streyffert
1962–19??: Erik Hagberg
1972–1976: Mårten Bendz

Se även 
 Skogshögskolans studentkår

Källor

Noter

Skogsvetenskap
Högre utbildning i Stockholm
Sveriges lantbruksuniversitet
Ej längre existerande svenska forskningsinstitut
Eskilsminne IF

Eskilsminne IF är en fotbollsförening från stadsdelen Eskilsminne i Helsingborg, grundad 18 maj 1928.

Verksamhet
Föreningen har över 50 lag i seriespel och 1 400 medlemmar. Klubben arrangerar sedan 1968 Eskilscupen, som är en av Sveriges äldsta och näst största turnering inom ungdomsfotboll. Eskilsminne IF tilldelades 2005 utmärkelsen "Årets bästa idrottsliga barn- och ungdomsverksamhet" av Skånska idrottsförbundet.

Klubbens A-lag för herrar spelar i Ettan Södra, medan A-laget för damer spelar i division 1 Södra.

Historik
Föreningen bildades den 18 maj 1928 på initiativ av bland andra den tidigare landslagsbacken Arne Johansson.  Eskilsminne IF slogs år 1934 ihop med Sofiebergs BK.  Sedan 1942 spelar och tränar klubben på idrottsplatsen Harlyckan strax söder om Jordbodalen. Klubben har bland annat fostrat landslagsspelaren Thomas Sjöberg.

Spelardräkten, blågulrandig tröja och blå byxor är ett "arv" från dåvarande storebror Stattena IF. Eskilsminnes ursprungliga spelardräkt var dessförinnan ljus- och mörklila-randig tröja och vita byxor. )

Klubben har två gånger på senare år slagit ut lokalkonkurrenten Helsingborgs IF ur Svenska cupen och gått till gruppspel på deras bekostnad, 2018 efter att ha vunnit med 1-0 och 2021 efter en 3-2-seger. Med den senare vinsten kvalificerade sig klubben för gruppspel i Svenska cupen för tredje gången i klubbens historia.

Spelare

Spelartruppen

Utlånade spelare

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Eskilsminne IF (2006). I Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening.

Externa länkar 
 

Fotbollsklubbar i Helsingborg
Sportklubbar bildade 1928
Odd Børre Sørensen

Odd Børre Sørensen, född 9 augusti 1939 i Harstad, Troms fylke, död 28 januari 2023, var en norsk popsångare, som blev mest känd under artistnamnet Odd Børre. Internationellt känd blev han när han sjöng sången "Stress" som han deltog för Norge i Eurovision Song Contest 1968. Han sjöng i Kjell Karlsens orkester (1962–1970). Han slutade med popmusiken på 1970-talet och blev försäljningsagent.

Diskografi (urval) 
Album (solo)
1968 – Om du visste 

Singlar
1964 – "Don't leave me this way" / "When your mother tells me" 
1965 – "Tell Me That You Care" / "Why, why - by by" 
1966 – "Veien Hjem" / "Mariann"
1967 – "Lapplandsflicka" / "Hvorfor?"
1967 – "Flickan I Dalen" / "Livet E' En Fest" (med Kjell Karlsen's Orkester)
1968 – "Man Lever Bara Två Gånger" / "Än En Gång Skall Fåglarna Sjunga" (med Kjell Karlsen's Orkester)
1968 – "Om du visste" / "Flickan i dalen"
1968 – "Stress" / "Jeg Har Aldri Vært Så Glad I Noen Som Deg"
1969 – "Kom Til Meg" / "Bare Du Og Jeg"
1969 – "En Glede For Mitt Sinn" / "Nytt Liv, Bedre Liv"
1969 – "Monja" / "Ingen Sjeik Er Jeg"
1969 – "Lena" / "Elinor" (med Kjell Karlsen's Orkester)
1969 – "Med En Penn I Min Hånd" / "Nå"
1971 – "Aldri Mer" / "Sommerens Minner"
1973 – "Ding dang" /  "Hallo du gamle Navaho" 
1973 – "Gro" / "Tiden"
1975 – "Feelings" / "Når vil jeg se deg igjen?"
1977 – "Da lyser en sol" / "Make Love not War"

Samarbeten
1968 – I Selskap Med: Kjell Karlsen's Orkester (med Kjell Karlsen's Orkester & Finn Eriksen)
1969 – I Selskap Med Kjell Karlsens Orkester. Vol II (med Kjell Karlsen's Orkester & Finn Eriksen)
1972 – Party 2 (Hanne Krogh, Odd Børre, Nordre Sving, Ivar Finsen & Jan Høiland)
1976 – Sammen Igjen (med Kjell Karlsen's Orkester, Webe Karlsen & Finn Eriksen)

Referenser

Externa länkar 
Rockipedia: Odd Børre

Norska popsångare
Artister som representerat Norge i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1968
Norska sångare under 1900-talet
Personer från Harstads kommun
Födda 1939
Avlidna 2023  
Män
Viktor Amadeus III av Sardinien

Viktor Amadeus III av Sardinien, it. Vittorio Amadeo III, född 26 juni 1726, död 16 oktober 1796, tillhörde dynastin Savojen. Han var son till kung Karl Emanuel III av Kungariket Sardinien och dennes andra maka Polyxena av Hessen-Rheinfels-Rotenburg. Vid faderns död 1773 blev Viktor Amadeus kung av Sardinien.

Biografi
Viktor Amadeus var gift med Maria Antonia av Spanien, som var dotter till kung Filip V. Av deras tolv barn blev tre söner efter varandra kungar av Sardinien; Karl Emanuel IV, Viktor Emanuel I och Karl Felix I. Dottern Marie Josèphe Louise (1753–1810) var gift med kung Ludvig XVIII av Frankrike och hennes syster Marie Thérèse (1756–1805) var gift med Ludvigs bror och efterträdare Karl X av Frankrike.

Viktor Amadeus III:s farmor var den franska prinsessan Anne av Orléans, som i sin tur var dotterdotter till den brittiske kungen Karl I. Sålunda kunde Viktor Amadeus göra anspråk på att få tillhöra den brittiska tronföljden; hans söner Karl Emanuel och Viktor Emanuel blev båda jakobitiska tronpretendenter.

Galleri

Externa länkar 

Födda 1726
Huset Savojen
Avlidna 1796
Män
Savojens regenter
Mottagare av Annunziataorden
Mottagare av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Riddare av storkorset av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Malteserriddare
Sardiniens regenter
Intendent

Intendent (av latinets intendere, 'spänna', 'sträcka', rikta sin uppmärksamhet på') är titeln för en person med administrativa, redovisande eller liknande arbetsuppgifter på exempelvis ett museum, auktionshus, färja, universitet eller sjukhus.

Användning och olika ord 
I det militära kallades chefen för intendenturavdelningen fram till 1970-talet för regementsintendent. En jämbördig avdelning är tygavdelningen, men dess chef kallas – trots motsvarande arbetsuppgifter – inte intendent utan tygofficer. Ordet tyg i tygofficer är samma ord som i verktyg.

Inom polisen är intendent en titel för en högre polischef. 

Vid en kulturinstitution som till exempel ett museum eller en konsthall, har utställningskuratorer ofta titeln intendent.
 
Överintendent är en titel som bland annat kan avse chefen för ett svenskt statligt museum. 

Intendent, eller purser, är beteckningen på högsta befälet för passagerarservicen på ett fartyg.

Se även
Överintendentsämbetet

Referenser 

Titlar
Yrken i museisektorn
A Mind Forever Voyaging

A Mind Forever Voyaging är ett textäventyrsspel utformat av Steve Meretzky och utgivet av Infocom år 1985. Spelnamnet är taget ur det tredje bandet av William Wordsworths episka dikt The Prelude.

Spelet var avvikande andra Infocom-äventyrsspel av samma era i det att de sedvanligt förekommande "pusslen" i detta spel nästintill hade utelämnats, undantaget några få mot slutet av spelet. Istället för pussel hade spelet en seriösare ton och var mer inriktat på utforskning och upptäckande än problemlösning.

Referenser

Externa länkar

Datorspel 1985
Textäventyrsspel
Amigaspel
Apple II-spel
Atari ST-spel
MS-DOS-spel
Macintosh-spel
Rock De Puta Mierda



Låtlista
"Phenobarbital" - 2:26
"3D-TV" - 2:08
"Automatic" - 2:27
"Crap-thinker" - 1:49
"This Man, This Monster" - 1:41
"Pupo Diavolo" - 2:34
"You're My Favorurite" - 1:57

Musikalbum 1996
Iron Fire

Iron Fire är ett danskt power/speed metal-band, grundat 1995.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Martin Steene – sång (1995–2013, 2013– ), basgitarr (2013– )
 Gunnar Olsen – trummor (1998–2000, 2015– )
 Kirk Backarach – gitarr (1995–2013, 2013– )

Tidigare medlemmar
Steve Mason – trummor (2001–2003)
Jose Cruz – basgitarr (2002–2003)
Martin Sunddal – trummor
Jens Berglid – trummor (2006–2007)
Johan Jacob "J.J." Høvring Olsen	– gitarr (2006–2008)
Jeff Lukka – gitarr (2003)
Kristian H. Martinsen – slagverk, gitarr (1998–2001)
Kristian "Iver" Iversen – gitarr (1995–2000)
Jakob Lykkebo – basgitarr (1998–2001)
Martin Slott – gitarr (1998–2002)
Morten Plenge – trummor (2001–2003)
Tony Olsen – trummor (2001)
Søren Jensen – gitarr (2002–2003)
Fritz Wagner – trummor (2003–2013)
Martin Lund – basgitarr (2004–2013, 2013)
 Sigurd Jøhnk-Jensen – trummor (2013–2015)

Turnerande medlemmar
Marc Masters	– gitarr (2008–2009)
Kristian Martinsen – basgitarr (2004)
Jimmi Holm – trummor (2004)
Rune Stiassny – gitarr (2014– )

Diskografi

Demo
 Iron Fire (1998)
 Demo 2003 (2003)
 The Underworld (2003)

Studioalbum
 Thunderstorm (2000)
 On the Edge (2001)
 Revenge (2006)
 Blade of Triumph (2007)
 To the Grave (2009)
 Metalmorphosized (2010)
 Voyage Of The Damned (2012)
 Among the Dead (2010)
 Beyond the Void (2019)

Singlar
 "A Token of My Hatred" (2014)
 "Tornado of Sickness" (2016)

EP
 Live in Stuttgart - Official Bootleg 2007 (2018)

Samlingsalbum
 Dawn of Creation: Twentieth Anniversary (2018)

Externa länkar

 Officiell facebook
 Metal-archives: Iron Fire

Danska power metal-grupper
Speed metal
Musikgrupper bildade 1995
Bettine Jahn

Bettine Jahn, född Gärtz den 3 augusti 1958 i Magdeburg, är en tysk före detta friidrottare (häcklöpare) som tävlade för Östtyskland under 1980-talet.

Jahn tävlade i den kortare distansen 100 meter häck och har som personligt rekord 12,42 vilket fortfarande är tyskt rekord.

Jahn var med vid OS 1980 och slutade där sjua. Vid EM 1982 slutade hon fyra. På grund av östblockets bojkott kunde hon inte delta vid OS 1984. I stället är Jahns främsta merit från VM 1983 i Helsingfors där hon vann guld.

Födda 1958
Östtyska häcklöpare
Världsmästare på 100 meter häck
Kvinnor
Levande personer
Stora Sjöfallet

Stora Sjöfallet, (Lulesamiska; Stuormuorkkegårttje) är ett vattenfall i Stora Lule älv. Fallet är beläget i nordvästra delen av Jokkmokks kommun. Vattenfallet var tidigare mycket storslaget och kallades ofta för "Nordens Niagara", och var den huvudsakliga anledningen till Stora Sjöfallets nationalpark.

I dag är vattenfallet mycket blygsamt, en följd av bygget av Suorvadammen och det tillhörande kraftverket Vietas uppströms fallet.
Vattenfallet är den naturliga förbindelsen mellan Kårtjejaure, 415 m ö.h., och Langas, 375 meter över havet. Uppströms Kårtjejaure fanns, till dess att dammen byggdes, även Lilla sjöfallet.

Före utbyggnaden
År 1909 blev området kring fallet en av Sveriges första nationalparker. Området var mycket svårtillgängligt, och upp till en veckas vandring kunde behövas för att nå hit. Efter utbyggnaden av järnvägen till Porjus kraftverk 1925 blev området mer lättillgängligt, men bygget av kraftverket var också ett steg närmare stympningen av fallet. Fallet var med sina 160 m³/s bland de största och mäktigaste i Europa. Som jämförelse har Tännforsen en medelvattenföring på 60 m³/s. 

Fallet var ett av Sveriges mest fotograferade naturobjekt. Fallet bestod av fem nivåer och varje nivå var namngiven efter en person som varit viktig för Lapplands utveckling; Samuel Gustaf Hermelin, Lars Levi Læstadius, Gustaf von Düben, Carl Anton Pettersson och Henrik Adolf Widmark. 

Huvudfallet, Hermelins fall, kan ses på bilden och låg överst av nivåerna. Fallet kunde ses från många kilometers avstånd och dånet kunde höras minst en kilometer, såvida man stod i en position som var öppen mot fallet.

Under och efter utbyggnaden
År 1919 bröt riksdagen ut sjösystemet ovan fallet för bygget av regleringsmagasinet Suorvadammen. I och med bygget av Porjus kraftverk så markerade man starten av Luleälvens utbyggnad.
Årscykeln i Sverige för vattendrag och vattenföring passar inte industrisamhället. För en effektiv användning måste vattnet sparas i ett regleringsmagasin till vintern. Suorvadammen fungerar idag som Sveriges näst största, efter Vänern som är svagt reglerad.

Dammbygget pågick i fyra olika etapper. I den sista etappen byggdes även det underjordiska kraftverket Vietas, som utnyttjar fallhöjden mellan regleringsmagasinet och Langas, ett fall på 75 m. Medelvattenföringen i fallet hade till sist minskat med ca 96%, från 160 m³/s till 6 m³/s. Den mesta av tillföringen i Kårtjejaure kom från Lilla Sjöfallet och Stora Luleälven. Fallet kan nu egentligen bara räknas som ett biflöde till älven, eftersom älven själv nu går under jord. En positiv effekt av dammbygget är att nationalparken nu är mycket lättillgänglig, eftersom länsväg BD 827 byggdes rätt in i parken.

Referenser

Vattenfall i Sverige
Stora Sjöfallets nationalpark
Tallahatchiefloden

Tallahatchiefloden är en flod i delstaten Mississippi i USA. Den rinner från Tippah County till Leflore County där den ansluter sig till Yalobushafloden och bildar Yazoofloden. Floden nämns i en rad populärsånger på grund av mordet på afroamerikanen Emmett Till som avslutades med att pojkens kropp slängdes i floden.

Vattendrag i Mississippi
Mississippiflodens avrinningsområde
Nordens hus

Nordens hus (isländska Norræna húsið, finska Pohjolan talo) är en kulturstiftelse i Reykjavik under ledning av Nordiska ministerrådet. Dess övergripande målsättning är att främja det nordiska samarbetet, stärka banden mellan Island och de andra nordiska länderna, och stärka den nordiska samhörigheten. Institutionen är inte bara en förbindelselänk mellan Island och de övriga länderna, utan fungerar också som ett kunskaps- och kulturcenter och en kreativ mötesplats.

Huset ritades av den finske arkitekten och formgivaren Alvar Aalto och invigdes den 24 augusti 1968. Biblioteket invigdes 1969.

Nordens hus direktör är sedan 2019 Sabina Westerholm.

Arkitektur 

Nordens hus i Reykjavik var ett av Alvar Aaltos sista verk. Byggnaden placerades på en upphöjd plattform i mitten av ett träsk i Reykjavik. Därefter bildades en liten sjö norr om huset. Aalto ville betona platsens naturliga karaktär och relationen mellan människan och naturen, byggnaden och dess omgivning.

Huset är en låg, vit byggnad. I byggnaden finns bl.a. ett bibliotek, en konsertsal, flera konferenssalar och ett café som erbjuder en utsikt mot Reykjaviks centrum och berget Esjan i norr. 

Alvar Aalto designade också husets möbler. Alla anordningar, lampor och nästan alla möbler är formgivarens egen design.

Bibliotek 

Biblioteket öppnades 1969, ett år efter husets invigning. Biblioteket innehåller bara böcker på nordiska språk som är skrivna av nordiska. Det finns inga böcker på isländska i biblioteket men man hittar isländsk litteratur som har översatts till andra nordiska språk. 

Biblioteket är en samling av nordisk samtidslitteratur och av klassiska nordiska författares verk. Samlingen består inte bara av skönlitteratur och faktaböcker, utan också av barn- och ungdomslitteratur, tidningar, ljudböcker, musik på CD, filmer på DVD och VHS samt notböcker.

Artotek 
Nordens hus i Reykjavik har också sitt eget artotek. Lånetiden på grafikbilder är 3 månader. Biblioteket har lånat ut grafik av nordiska konstnärer sedan 1976.

Se även
 Norðurlandahúsið i Torshamn, Färöarna
 Nordens institut i Nuuk, Grönland
 Nordens Institut i Finland, Helsingfors

Referenser

Externa länkar
 Nordens hus webbplats
 Nordiska ministerrådets webbplats

Alvar Aalto
Kulturinstitut
Nordiska ministerrådet
Nordiskt samarbete
Kultur i Reykjavik
Byggnader och anläggningar i Reykjavik
Kulturhus
Arkitekturåret 1968
Papuaner

Papuaner är samlande benämning för ett stort antal (omkring tusen) folkslag som lever på Nya Guinea och talar olika papuanska språk. De är sannolikt ättlingar till de första människorna som kom till ön, för omkring 40 000 år sedan.

Flertalet papuaner bedriver småskaligt jordbruk, kompletterat med jakt och samlande. Vissa belägg finns för att Nya Guinea är ett av bara några få ställen på jorden där jordbruk har uppfunnits. Grisen är både kulturellt och ekonomiskt det viktigaste husdjuret.

De papuanska folken är uppdelade i omkring tusen stammar, som talar ungefär lika många separata språk, vilket för Nya Guinea till jordens språktätaste område. Småkrig mellan stammarna i mer eller mindre rituella former är mycket vanligt förekommande. Ett vanligt inslag i de papuanska kulturerna är långhus där de vuxna männen bor, medan kvinnor och barn bor i familjehyddor.

Källor 

Nya Guinea
Etniska grupper i Asien
Republiken Taiwan

För den kortlivade staten 1895, se Republiken Taiwan (1895).
Republiken Taiwan (traditionell kinesiska: 台灣共和國; förenklad kinesiska: 台湾共和国; Hanyu pinyin: Táiwan Gònghégúo) är en fiktiv, eventuell framtida statsbildning med huvudstad i Taipei på ön Taiwan i Östkinesiska havet, utan landanspråk på Fastlandskina.

Föreslagna länder
Kinas geografi
WP:Projekt Kina
Norman Luboff

Norman Luboff, född 14 maj 1917 i Chicago, Illinois, död 22 september 1987 i Bynum, North Carolina, var en amerikansk musikarrangör och körledare.

Han lärde sig spela piano som barn och sjöng även senare i sin high school-kör. Luboff studerade vid University of Chicago, och skrev senare program och sjöng för en radiostation i Chicago. I mitten av 1940-talet flyttade Luboff till New York för att vidga sina musikaliska vyer, men det var i Hollywood han skulle bli känd genom att göra kör- och sångarrangemang till ett flertal filmer. 1950 startade han Walton Music Corporation för att publicera sina musikaliska verk. Dock är han mest ihågkommen som grundare av och dirigent för Norman Luboff Choir, känd över hela världen som en av de ledande körerna under 1950-, 1960- och 1970-talen. Gruppen gjorde omfattande turnéer och spelade in mer än 75 skivor. Julskivorna Songs of Christmas (1956) och Christmas with the Norman Luboff Choir (1964) blev bästsäljare i flera år.

Körens album Songs of the Cowboy och Songs of the Trail gavs ut på CD som Cowboy's Dream med 25 spår, år 1999.

Norman Luboff avled 1987 av cancer i sitt hem i Bynum, North Carolina. The Norman Luboff Collection donerades 1993 till Music Division of the United States Library of Congress av hans hustru, den svenska programledaren Gunilla Marcus-Luboff.

Priser och utmärkelser
1961 – Grammy Award for Best Performance by a Chorus
1985 – Hugo Alfvénpriset

Referenser

Noter

Externa länkar
 
Walton Music.com

Födda 1917
Avlidna 1987
Amerikanska dirigenter
Män
Musiker från Chicago