kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elite Hotels

Elite Hotels of Sweden (Elite Hotels) är en svensk hotellkedja med ett 40-tal hotell runtom i Sverige. Elites affärsidé går ut på att erbjuda moderna premiumhotell i anrika fastigheter, ofta i gamla stadshotell. Elite Hotels grundades av Barun "Bicky" Chakraborty och ägdes av Chakraborty till hans död 2022. I Elite Hotels-koncernen ingår även pubkedjan The Bishops Arms, som ofta återfinns i anknytning till Elite-hotellen.

Historia
Bicky Chakraborty kom som student till Stockholm i slutet av 1960-talet och insåg att man kunde utnyttja det faktum att många studentrum stod tomma under sommarhalvåret. Tillsammans med studentkåren startade Chakraborty en stiftelse som hyrde ut lediga studentrum som hotellrum. Studentkåren drog sig så småningom ur samarbetet och 1998 stod slutligen Chakraborty som ensam ägare.

Hotell (urval)

1983 Hotell Savoy, Malmö
1984 Elite Hotel Stockholm Plaza, Stockholm
1985 Stadshotellet, Karlstad
1986 Grand Hotel, Norrköping
1988 Stadshotellet, Västerås
1989 Hotell Mollberg, Helsingborg
1990 Marina Plaza, Helsingborg
1994 Elite Palace Hotel, Stockholm (tidigare Hotell Palace)
1999 Elite Plaza Hotel, Göteborg
1999 Hotel Residens, Malmö
2001 Stadshotellet, Växjö
2001 Stora Hotellet, Jönköping
2001 Stadshotellet, Luleå
2002 Elite Hotel Knaust, Sundsvall
2005 Elite Park Avenue Hotel, Göteborg
2008 Elite Park Hotel, Växjö
2008 Elite Hotel Arcadia, Stockholm
2010 Elite Hotel Marina Tower, Stockholm
2010 Elite Plaza Hotel, Malmö
2011 Elite Eden Park Hotel, Stockholm
2011 Elite Stora Hotellet, Linköping
2012 Elite Stadshotellet, Eskilstuna
2012 Elite Grand Hotel, Gävle
2013 Elite Hotel Ideon, Lund
2013 Elite Plaza Hotel, Örnsköldsvik
2014 Elite Hotel Adlon, Stockholm
2016 Elite Hotel Mimer, Umeå 
2017 Elite Hotel Academia, Uppsala
2017 Elite Hotel Carolina Tower, Stockholm 
2018 Elite Hotel Adlon, Malmö 
2018 Elite Hotel Carolina Tower, Solna
2021 Elite Hotel Brage, Borlänge
2021 The Wood Hotel by Elite, Skellefteå

Bilder (urval)

Samarbete med högskolor och universitet 
Företaget är en av medlemmarna, benämnda Partners, i Handelshögskolan i Stockholms partnerprogram för företag som bidrar finansiellt till högskolan och nära samarbetar med den vad gäller forskning och utbildning.

Referenser

Noter

Externa länkar

Hotellkedjor
Donatorer till Handelshögskolan i Stockholm
Aspö landskommun

Aspö var två olika landskommuner i Sverige:

Aspö landskommun, Blekinge
Aspö landskommun, Södermanland
Cikab

Coop Inköp och Kategori AB (Cikab) är Kooperativa Förbundets bolag för varuförsörjning och logistik, framförallt till Coop Butiker och Stormarknader. Bolaget bildades den 1 januari 2007 som Coop Inköp och Logistik AB (Cilab) och ägs av Coop Dagligvaruhandel och DDF AB. Man har cirka 1 800 anställda och har tagit över vissa andra konsumentföreningars inköpsbolag, bland annat det norrländska Nordikon. I början av 2008 tillträdde Jörgen Månsson som ny VD för bolaget. År 2009 ändrades namnet till det nuvarande och logistikverksamheten överfördes till det nya dotterbolaget Coop Logistik AB (Clab).

Cikabs huvudkontor är beläget i Solna, Stockholms län.

Referenser

Noter

Källor
Nytt varuförsörjningsbolag för kooperationen i Sverige - Coop Sverige AB

Externa länkar
 Om Coop Inköp & Kategori på Coop.se

Svenska företag
Företag bildade 2007
Hasslö och Aspö landskommun

Hasslö och Aspö landskommun var en kommun i Blekinge län.

Administrativ historik
Den 1 maj 1888, parallellt med motsvarande förändringar av berörda församlingar, bröts detta område ut ur Nättraby respektive Förkärla landskommuner (båda i Medelstads härad) och de bildade då en gemensam ny kommun. Den upplöstes 1926, då den delades upp i kommunerna Aspö och Hasslö.

Området ingår numera i Karlskrona kommun.

Se även
Aspö socken
Hasslö socken

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Karlskrona kommun
Tidigare kommuner i Blekinge län
Amelia (tidskrift)

Amelia är en tidskrift med kvinnor i åldern 25–50 år som målgrupp som utges av Bonnier News. De flesta av läsarna bor i storstadsområdena. Omkring hälften av upplagan säljs som prenumerationer. Tidskriften blev utsedd till Årets tidskrift 1997. Tidningen grundades av Amelia Adamo.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska damtidningar
Svenska tidningar
Tidskrifter startade 1995
Grön kemi

Grön kemi är ett tänkesätt som innebär att kemiska föreningar och synteser bör designas så att de är så miljövänliga som möjligt. Grön kemi omfattar en helhetssyn med allt ifrån råvaror, kemikaliehantering, processer
och slutprodukter till klimathänsyn och energianvändning. Grön kemi började utvecklas i USA i början av 1990-talet.

I grön kemi syftar man till att minimera avfallsmängden och energikonsumtionen. Man borde använda förnybara utgångsämnen och den slutliga produkten borde innehålla så många av reaktanternas atomer som möjligt. Därför bör man undvika skyddsgrupper och föredra additionsreaktioner framför substitutionsreaktioner. Man bör även undvika lösningsmedel eller använda miljövänliga lösningsmedel såsom vatten och superkritisk koldioxid. Det lönar sig att utnyttja katalysatorer, för de används i små mängder och de kan fungera många gånger, till skillnad från reagenser. Energi kan man spara genom att utföra reaktioner vid rumstemperatur och normalt tryck när det är möjligt.

Till grön kemi-principerna hör också att kemikalier och reaktioner bör designas med hänsyn till säkerheten. Önskvärda egenskaper hos produkter är låg toxicitet och bionedbrytbarhet. Processer bör planeras så att potentialen för olyckor minimeras.

Principer

Paul Anastas och John Warner har formulerat tolv principer för grön kemi:

 Undvik avfall.
 Designa säkrare kemikalier och produkter.
 Designa mindre riskfyllda kemiska synteser.
 Använd förnybara råmaterial.
 Använd katalysatorer, inte stökiometriska reagenser.
 Undvik kemiska derivat.
 Maximera atomekonomin.
 Använd säkrare lösningsmedel och reaktionsförhållanden.
 Öka energieffektiviteten.
 Designa kemikalier och produkter som kan degraderas efter användning.
 Analysera i realtid för att förhindra föroreningar.
 Minimera olyckspotentialen.

Källor
Kemin blir grönare. Kemivärlden Biotech med Kemisk Tidskrift 6/2005.
12 Principles of Green Chemistry. U.S. Environmental Protection Agency.
Nya möjligheter i en föränderlig omvärld. Naturvetares arbetsmarknad & trender 2014

Kemi
Hans von Blixen-Finecke (1886–1917)

Hans Gustaf von Blixen-Finecke, född 25 juli 1886 på Näsbyholms slott i Skurup, död 26 september 1917, var en svensk militär ryttare och flygpionjär. Han var son till Fredrik von Blixen-Finecke, tvillingbror till Bror von Blixen-Finecke och far till Hans von Blixen-Finecke. 

von Blixen-Finecke utnämndes till löjtnant i Skånska dragonregementet. Han var en mycket framgångsrik steeplechase-ryttare åren 1911–15 med segrar i alla klassiska steeplechaser. Vid Sommarolympiaden i Stockholm 1912 placerade han sig på tredje plats i dressyrtävlingarna. För att kunna deltaga i flera tävlingar samma dag i Göteborg och Köpenhamn, anlitade han 1914 Enoch Thulin till en av landets första taxiflygningar.

Han genomgick en flygutbildning 1915 och tilldelades aviatördiplom nummer 23. Medan han arbetade med testflygningarna av Södertelge Verkstäders SW 16 på Malmen fattade flygplanet eld i luften till följd av bränsleläckage och von Blixen-Finecke omkom tillsammans med flygaren H.G. Pfeiff när flygplanet havererade.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Svensk adelskalender 1901, av Karl Karlsson Leijonhufvud

Externa länkar 
 
 
 

Födda 1886
Avlidna 1917
Svenska dressyrryttare
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska flygpionjärer
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1912
Personer som omkommit i flygincidenter
Tvillingar
Män
Svenska friherrar
Hans
Dansk adel
Personer från Gärdslövs socken
P3 Live

P3 Live var ett radioprogram i Sveriges Radio P3 som sände levande musik, inspelad på konserter i Sverige och andra länder. Programmet sändes första gången den 1 augusti 1994 och sista gången 25 augusti 2011. Under större delen av programmets existens sändes programmet fyra eller fem kvällar i veckan mellan 21.03 och 22.00. Från och med januari 2007 drogs sändningstiden ner till en halvtimma (21.30-22.00) och i januari 2010 flyttades sändningstiden till 20.30. De sista ordinarie sändningarna gjordes juli-augusti 2011, då under namnet "Musikguiden i P3: Live".

P3 Live har förärats titeln Årets Musikprogram. Detta var år 2005 med motiveringen: "Fulländat och helgjutet genomfört i alla sina ambitioner. Lyssnarna är med på konserten och står mitt i publikhavet."

Programmet har i någon mån ersatts av P3 Live Session och senare Musikguiden i P3: Session som direktsände studiokonserter anordnade av Sveriges Radio själva.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
P3 Lives hemsida

Musikprogram i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1994
Radioprogram nedlagda 2011
Yukmouth

Yukmouth, Jerold Dwight Ellis II, född 18 oktober 1974 i Oakland, Kalifornien är en amerikansk rappare och del i hiphopduon Luniz, vars mest kända låt är I got 5 on it.
 
Yukmouth är en "Hyphy" rappare som 1997 grundade rap-gruppen The Regime.

Amerikanska rappare
Pseudonymer
Födda 1974
Män
Levande personer
Mononymt kända personer
Kvällspasset

Kvällspasset är ett svenskt pratprogram och radioprogram som sänds i P4

Några av programledarna för programmet är bland annat Christer Lundberg, Rasmus Persson och Sarit Monastyrksi. Programmet sänds måndag till fredag 17.37–18.43 ca.

Allra första versionen av Kvällspasset sändes redan 1995 och var Annika Lantz första program på P3. Producent var Ulph Nyström och tidvis jobbade även Per Ankarberg med programmet.
Sändningstiden var 22 till midnatt måndag och tisdagar.

Externa länkar
 Kvällspassets hemsida

Program i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1995
Division I i bandy 1957

Division I i bandy 1957 var Sveriges högsta division i bandy säsongen 1957.  Södergruppsvinnarna Örebro SK lyckades vinna svenska mästerskapet efter seger med 2-1 mot norrgruppsvinnarna Hammarby IF i finalmatchen på Stockholms stadion den 17 februari 1957.

Upplägg
Gruppvinnarna i de två geografiskt indelade åttalagsgrupperna möttes i final.

Förlopp
Den 6 januari 1957 vann AIK med 5-2 mot Lesjöfors IF på Stockholms stadion i en match där vaktmästaren aktiverade ljusanläggningen då en kvart återstod att spela, och skymningen började falla, sex år före första officiella elljusmatchen i Division I. Ljusanläggningen hade tidigare använts vid fotboll (ej Division I) och friidrott.
Skytteligan vanns av Sven-Erik Broberg, IF Göta med 13 fullträffar.
Västerås SK, Tranås BoIS, Västanfors IF och Bollnäs GoIF/BF föll ur Division I. Detta ansågs ge dåliga konsekvenser, bland annat med tanke på att Västerås SK spelade på Rocklunda IP som då var Sveriges enda konstfrusna bandyplan, så efter säsongen beslutade Svenska Bandyförbundet att utöka Division I från 2 x 8 till 2 x 10 lag.
SM-finalen var den första att sändas i TV.

Seriespelet

Division I norra

Division I södra

Svenska mästerskapet 1957

Match om tredje pris
17 februari 1957: Edsbyns IF-Lesjöfors IF 5-4

Final
17 februari 1957: Örebro SK-Hammarby IF 2-1 (Stockholms stadion)

Svenska mästarna

Källor

Externa länkar

 Bandytipset kalenderbiteri
 Jimmys bandysida

Sport i Sverige 1957
Bandysäsongen 1956/1957
1957
Oldowan

Oldowan (förr även olduwan och oldawan) är beteckningen på den äldsta kända stenverktygstraditionen använd av förhistoriska hominider under tidigpaleolitikum. Namnet kommer efter den östafrikanska fyndorten Olduvai där några av de äldsta fynden gjorts. Efter en tidigare funnen, men yngre, europeisk (fransk) fyndort kallades traditionen tidigare vanligen Abbevillienkulturen men det rör sig (det äldre namnet till trots) inte om en kultur i en sammanhängande mening utan om en liknande teknik använd av många kulturer. Dessa kallas även pebble-cultures för att när man slog itu rullstenar så erhöll man huggstensredskap (chopping tools) och grova skrapor.

Datering 
De första tydligt framställda oldowanverktygen är 2,6 miljoner år gamla. För mellan 2,4 och 1,7 miljoner år sedan spider sig oldowan-traditionen till södra Afrika. Detta sker ungefär samtidigt som Acheuléenkulturen uppkommer. Acheuléenkulturen är en delvis parallell tradition och dessa existerar sida vid sida. Tidigare trodde man att Acheuléenkulturen var en efterföljare till Abbevillienkulturen, men afrikanska fynd från Acheuléenkulturen har visat sig vara äldre än europeiska fynd av Abbevillienkulturen.

Flera olika tolkningsförslag har framförts för att förklara detta. Kanske använde olika hominider olika traditioner, eller så använde samma hominider de olika traditionerna för olika ändamål.

För cirka 1,7 miljoner år sedan lämnade Homo erectus Afrika och spred sig till Asien. Vid den tiden hade de andra hominiderna försvunnit, men ny arter skulle uppkomma och dessa skulle komma att anamma både oldowan- och acheuléentraditionerna. 

För mellan 1 miljon år sedan och en halv miljon år sedan kom Homo erectus till Europa och med sig hade dessa oldowanverktyg. För en halv miljon år sedan var oldowantraditionen ganska välspridd över hela det östra halvklotet. Det är oklart när traditionen upphörde, men i stort sett var den försvunnen för 250 000 år sedan.

Se även 
Stenverktyg
Avslag

Källor 

Oldowan
Jean Van de Velde

Jean Van de Velde, född 29 maj 1966, är en fransk golfspelare. Han är mest känd för att i 1999 års British Open ha tappat en treslagsledning på det 72:a hålet i tävlingen. Han förlorade senare i särspelet som följde.

Franska golfspelare
Födda 1966
Män
Levande personer
Division I i bandy 1979/1980

Division I i bandy 1979/1980 var Sveriges högsta division i bandy för herrar säsongen 1979/1980. Södergruppstvåan IF Boltic lyckades vinna svenska mästerskapet efter seger med 5-3 mot norrgruppsvinarna Sandvikens AIK i finalmatchen på Söderstadion i Stockholm den 16 mars 1980.

Upplägg
Lag 1-4 i respektive grupp av de två geografiskt indelade 10-lagsgrupperna gick till slutspel, och lag 9 i respektive grupp gick till kval och lag 10 i respektive grupp flyttades ned till Division II.

Förlopp
Skytteligan vanns av Lars Olsson med 43 fullträffar..

Seriespelet

Division I norra
Spelades 2 december 1979-26 februari 1980.

IK Sirius kvar i Division I efter kvalspel.

Division I södra
Spelades 2 december 1979-26 februari 1980.

Katrineholms SK kvar i Division I efter kvalspel.

Seriematcherna

Norrgruppen

Södergruppen

Slutspel om svenska mästerskapet 1980

Kvartsfinaler (bäst av tre matcher)
29 februari 1980: Sandvikens AIK-Surte SK 6-3
29 februari 1980: Villa BK-Selångers SK 1-2
29 februari 1980: Västerås SK-Bollnäs GIF 6-4
29 februari 1980: Brobergs IF-IF Boltic 1-2

2 mars 1980: Surte SK-Sandvikens AIK 6-4
2 mars 1980: Selångers SK-Villa BK 7-4  (Selångers SK vidare med 2-0 i matcher)
2 mars 1980: Bollnäs GIF-Västerås SK 6-2
2 mars 1980: IF Boltic-Brobergs IF 2-1

4 mars 1980: Sandvikens AIK-Surte SK 4-3 (Sandvikens AIK vidare med 2-1 i matcher)
4 mars 1980: Bollnäs GIF-Västerås SK 4-1 (Bollnäs GIF vidare med 2-1 i matcher)
4 mars 1980: Brobergs IF-IF Boltic 2-5 (IF Boltic vidare med 2-1 i matcher)

Semifinaler (bäst av tre matcher)
7 mars 1980: Sandvikens AIK-Selångers SK 4-2
7 mars 1980: Bollnäs GIF-IF Boltic 1-3

7 mars 1980: Selångers SK-Sandvikens AIK 3-4 (Sandvikens AIK vindare med 2-0 i matcher)
7 mars 1980: IF Boltic-Bollnäs GIF 8-2 (IF Boltic vidare med 2-0 i matcher)

Final
16 mars 1980: IF Boltic-Sandvikens AIK 4-3 (Söderstadion, Stockholm)

IF Boltic svenska mästare i bandy för herrar säsongen 1979/1980.

Svenska mästarna

Källor

Externa länkar

 Bandytipset kalenderbiteri
 Jimmys bandysida

Sport i Sverige 1979
Sport i Sverige 1980
Bandysäsongen 1979/1980
1979/1980
Ivan Hetsko

Ivan Mychajlovytj Hetsko, född 6 april 1968 i Dnepropetrovsk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk och sovjetisk före detta professionell fotbollsspelare.

Hetsko är känd för det att bli första målskytt för Ukraina efter Sovjetunionens fall 1991. Landskampen spelades i Uzhgorod den 29 april 1992 mot Ungern. Hetsko byttes in mot Oleg Salenko i den 59:e minuten och gjorde mål i matchens sista minut. Han gjorde totalt ett mål på fyra landskamper för Ukraina och fem landskamper för Sovjetunionen.

Hetsko slutade 2002.

Sovjetiska fotbollsspelare
Ukrainska fotbollsspelare
Födda 1968
Män
Spelare i FK Zakarpattia Uzjhorod
Spelare i SKA Lviv
Spelare i FK Tjornomorets Odessa
Spelare i Maccabi Haifa FC
Spelare i FC Alania Vladikavkaz
Spelare i FK Dnipro Dnipropetrovsk
Spelare i FK Karpaty Lviv
Spelare i FK Kryvbas Kryvyj Rih
Spelare i FK Metalist Charkiv
Levande personer
Personer från Dnipropetrovsk
Bielefeldskolan

Bielefeldskolan är en särskild socialvetenskaplig riktning, företrädd av historikerna Hans-Ulrich Wehler och Jürgen Kocka, som har tagit sitt namn från Bielefelds universitet i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. De har sedan början av 1970-talet i synnerhet studerat och forskat kring tysk socialstruktur och mentalitetshistoria under 1800-talet och det tidiga 1900-talet.

Med sin bok Das deutsche Kaiserreich, 1871-1918 (1973; svensk översättning 1991, ”Det tyska kejsarriket 1871-1918”) ger Wehler Bielefeldskolans programförklaring: Det tyska kejsarriket födde den tyska nazismen. Wehler försöker att förklara den tyska samhällsutveckling som ledde fram till Adolf Hitlers maktövertagande 1933 och nazistpartiets konsolidering av makten. Wehler ifrågasätter den traditionella uppfattningen om att orsakerna till nazismens framväxt står att finna i Weimarrepublikens sociopolitiska klimat. Enligt Wehler skall historievetenskapen inte endast anföra orsaker som den för Tyskland förödmjukande Versaillesfreden 1919, bristfälligheterna i det tyska partisystemet samt 1930-talets depression. Wehler hävdar, att fröet till Tysklands utveckling från 1933 såddes under det tyska kejsarrikets tid.

Referenser
 Kocka, Jürgen, Sozialgeschichte: Begriff, Entwicklung, Probleme. 2. Aufl. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht 1986.
 Wehler, Hans-Ulrich, Det tyska kejsarriket 1871-1918. Stockholm: Tiden 1991.

Socialhistoria
Mollipect

Mollipect är en medicin som används vid hosta med segt slem och vid behov av vidgande av luftrören. Mollipect finns som oral lösning samt förr som mjuk kapsel. Läkemedlet är receptbelagt. Mollipect innehåller bland annat bromhexinhydroklorid, efedrinhydroklorid samt etanol. Bromhexinet gör slemmet i luftstrupen tunnflytande, vilket gör slemmet lättare att hosta upp. Efedrinet vidgar luftrören samt har en avsvällande effekt på slemhinnorna.

Biverkningar

Vanliga (fler än 1 person av 100 drabbas) 
Yrsel, huvudvärk, hjärtklappning, darrningar och oro. Nässelfeber och hudutslag. Svårigheter att kissa.

Mindre vanliga (färre än 1 person av 100 drabbas, fler än 1 person av 1000 drabbas) 
Illamående, diarré, kräkningar och sömnlöshet.

Sällsynta (färre än 1 person av 1000 drabbas) 
Hallucinationer, förvirring, aggressivitet, övergående förhöjning av vissa levervärden. Muntorrhet. Kramp i luftrörens muskulatur, vilket kan ge andningssvårigheter och bronkospasm.

Se även 
 Hostmedicin

Referenser 
Mollipect hos FASS

Hostmedicin
Utflykt till verkligheten

Utflykt till verkligheten är en ungdomsroman av Inger Brattström från 1974. Jonas, 16 år, arbetar tillfälligt på ett daghem. En kväll är Jonas ensam kvar med lilla Solong och väntar på att hennes mamma ska hämta henne. Men hennes mamma kommer aldrig. Jonas får ta hand om Solong och försöka ta reda på vad som hänt.

Man får följa Solong i Trollkarlen i tunnelbanan och Solong då!

Källor

Svensk ungdomslitteratur
Skönlitteratur 1974
Andrij Voronin

Andrij Voronin (ukrainska: Андрій Вікторович Воронін), född 21 juli 1979 i Odessa, Sovjetunionen, är en ukrainsk före detta professionell fotbollsspelare (anfallare).

Voronin blev ungdomsproffs i Borussia Mönchengladbach som 16-åring 1995. Säsongen 1997/98 spelade han sju matcher, och gjorde ett mål, för klubbens seniorlag i Bundesliga. Voronins genombrott kom säsongen 2002/03 med 20 mål på 31 matcher för Mainz 05 i Bundesliga. Säsongen efter köptes han av FC Köln men flyttade sedan 2004 till storklubben Bayer Leverkusen.

Den 1 juli 2007 lämnade han Tyskland för att prova lyckan i Liverpool. Han kostade ingenting för Liverpool att värva då han lämnade Leverkusen som Bosman-fall. Efter en säsong i Liverpool där han hade svårt att ta en plats i startelvan meddelades på Liverpools officiella webbplats den 1 september 2008 att Voronin skulle tillbringa säsongen 2008-2009 på lån i tyska Hertha Berlin. Efter säsongen i Hertha återvände han till Liverpool men hade återigen svårt att slå sig in i laget och deltog bara i fem matcher under hösten. I januari 2010 bekräftade Liverpool därför att man hade sålt Voronin till Dynamo Moskva för 2 miljoner euro.

Han debuterade i det ukrainska landslaget 2002 och var med i VM 2006.

Externa länkar 
 Hemsida för Voronins fans 
 Profil på Dynamo Moskvas officiella hemsida

Referenser 

Födda 1979
Ukrainska fotbollsspelare
Ukrainska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Borussia Mönchengladbach
Spelare i 1. FSV Mainz 05
Spelare i 1. FC Köln
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Hertha BSC Berlin
Fotbollsspelare i FK Dynamo Moskva
Spelare i Fortuna Düsseldorf
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i 2. Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Män
Levande personer
Personer från Odessa
Andrij Vorobej

Andrij Oleksijovytj Vorobej (ukrainska: Андрій Олексійович Воробей), född 29 november 1978 i Donetsk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk före detta fotbollsspelare som 2013 avslutade sin karriär i Metalist Charkiv.

Vorobej har representerat storklubben FK Sjachtar Donetsk mellan 1997 och 2007 och gjort över 60 landskamper för Ukraina. Var tidigare i sin karriär en utpräglad anfallare och målskytt, men har med åren dragit sig nedåt i plan och fungerar numera som en klassisk playmaker.

Externa länkar

Andrij Vorobej på transfermarkt.co.uk

Ukrainska fotbollsspelare
Ukrainska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Sjachtar Donetsk
Spelare i FK Dnipro Dnipropetrovsk
Spelare i FK Arsenal Kiev
Spelare i FK Metalist Charkiv
Spelare i VM i fotboll 2006
Födda 1978
Män
Levande personer
Personer från Donetsk
Maksim Sjatskich

Maksim Sjatskich (uzbekiska: Maksim Aleksandr o‘g‘il Shatskix, Maksim Aleksandr ogil Sjatskich, ryska: Макси́м Алекса́ндрович Ша́цких, Maksim Aleksandrovitj Sjatskich) född 30 augusti 1978 i Tasjkent, Uzbekiska SSR, Sovjetunionen, är en uzbekisk före detta fotbollsspelare som senast spelade i FK Zakarpattia Uzjhorod. Han har blivit utsedd till Uzbeikstans bästa fotbollsspelare fyra gånger.

Mellan 1999 och 2009 spelade Sjatskich 215 ligamatcher och gjorde 97 ligamål för Dynamo Kiev i den ukrainska ligan. Efter säsongen 2008/2009 hade bara Serhij Rebrov gjort fler mål i den ukrainska ligan än Sjatskich genom alla tider. Han vann skytteligan i den ukrainska ligan två gånger (2000 och 2003). Efter tio år i Dinamo Kiev skrev Sjatskich den 22 juni 2009 ett kontrakt med den kazakiska klubben Lokomotiv Astana. Dock blev det bara en säsong i Lokomotiv då Maksim flyttade tillbaka till Ukraina vintern 2010 och representerade FK Arsenal Kiev.

Sjatskich debuterade i det uzbekiska landslaget år 1999 och var en del av truppen i Asiatiska mästerskapen 2000 och Asiatiska mästerskapen 2007.

Referenser

Födda 1978
Uzbekiska fotbollsspelare
Uzbekiska landslagsspelare i fotboll
Uzbekiska fotbollstränare
Män
Spelare i FC Lada Togliatti
Spelare i FC Baltika Kaliningrad
Spelare i FK Dynamo Kiev
Spelare i FK Arsenal Kiev
Spelare i FK Tjornomorets Odessa
Spelare i FK Zakarpattia Uzjhorod
Tränare i FK Dynamo Kiev
Levande personer