kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anastasia av Montenegro

Anastasia "Stana" av Montenegro (Anastasia Petrović-Njegoš), född 4 juni 1868 i Cetinje, död 25 november 1935 i Cap d'Antibes, rysk storfurstinna; gift 1889 med hertig Georg von Leuchtenberg, skild 1906 och omgift 1907 med sin systers svåger storfurst Nikolaj Nikolajevitj av Ryssland. 

Dotter till kung Nikola I av Montenegro och Milena Vukotić. Hon och hennes syster "Militza", gifta med bröder ur den ryska tsarfamiljen, var kända som "De montenegrinska prinsessorna" i Ryssland. De presenterade Grigorij Rasputin för tsaritsan, Alexandra av Hessen.

Biografi

Anastasia blev liksom sin syster Milica utbildad vid Smolnijinstitutet i S:t Petersburg. 

Hennes första äktenskap var olyckligt, maken tillbringade sin mesta tid i Frankrike, medan Anastasia umgicks vid det ryska hovet, där hon var omtyckt och mottog allmän sympati för sitt olyckliga äktenskap. Hon inledde ett förhållande med Nikolaj Nikolajevitj, som hon efter sin skilsmässa kunde gifta sig med. Skilsmässan var dock impopulär vid hovet, och vigseln skedde diskret. Anastasia ska ha haft en stabiliserande effekt på Nikolaj. 

Anastasia och hennes syster Milica var politiskt ambitiösa för sina makars räkning och inledde en nära vänskap med tsaritsan Alexandra. Deras inflytande över tsaritsan ansågs negativt, eftersom de hade ett stort intresse för mysticism, ockultism och spiritism och lätt lät sig övertygas av bedragare och charlataner, som de sedan presenterade för tsaritsan. De kallades för "Montenegrinskan nummer 1" och "Montenegrinskan nummer 2" och även för "Montenegrinska spindlar" och "Montenegrinska kråkor". De presenterade bland andra magnetisören Monsieur Philippe för tsaritsan, och 1905 även Grigorij Rasputin. 1909 inträffade dock en brytning mellan systrarna och tsaritsan och deras inflytande vid hovet minskade. 

Under ryska revolutionen evakuerades hon 1917 med Nikolaj Nikolajevitj till Krim. Hon tillhörde de 80-tal personer som evakuerades på det brittiska fartyget HMS Marlborough från Krim med änketsaritsan Maria Fjodorovona i april 1919. Hon fortsatte till Italien, där hennes syster Elena var drottning. Hon bosatte sig slutligen med maken i Frankrike.

Referenser

Födda 1868
Avlidna 1935
Ryska storfurstinnor
Kvinnor
Romanov
Montenegrinska kungligheter
Lättvikt i boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Lättvikt i boxning vid de olympiska sommarspelen 2008 i Peking arrangerades i Arbetarhallen, Kina.

Medaljörer

Schema

Matchträd

Övre halvan

Nedre halvan

Finalister

Boxning vid olympiska sommarspelen 2008
Friedrich Julius Neumann

Friedrich Julius von Neumann, född 12 oktober 1835 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död 15 augusti 1910 i Freiburg im Breisgau, var en tysk nationalekonom. Han var son till Franz Ernst Neumann och bror Carl Gottfried Neumann.

Neumann blev professor i Basel 1871, i Freiburg im Breisgau 1873 och i Tübingen 1876. Han anslöt sig tidigt till katedersocialismen och utövade livlig författarverksamhet på finansvetenskapens område. Han skrev bland annat Die Steuer (band 1, "Die Steuer und das öffentliche Interesse", 1887) och Grundlagen der Volkswirtschaftslehre (band 1, 1889) samt var 1883-1903 utgivare av och medarbetare i samlingsverket "Beiträge zur Geschichte der Bevölkerung in Deutschland etc."

Källor

Noter

Tyska nationalekonomer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Födda 1835
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Personer från Königsberg
Milica av Montenegro

Milica av Montenegro (Milica Petrović-Njegoš), född 14 juli 1866 i Cetinje, död 5 september 1951 i Alexandria i Egypten, var en rysk storfurstinna och gift 1889 med sin systers svåger storfurst Peter Nikolajevitj av Ryssland. Dotter till kung Nikola I av Montenegro och Milena Vukotić. Hon och hennes syster Anastasia av Montenegro, gifta med bröder ur den ryska tsarfamiljen, var kända som "De montenegrinska prinsessorna" i Ryssland, och presenterade Grigori Rasputin för tsaritsan, Alexandra av Hessen.

Biografi

Milica blev liksom sin syster Anastasia utbildad vid Smolnijinstitutet i Sankt Petersburg, och gifte sig efter avslutad skolgång. Hon var den första ingifta personen i ryska tsarfamiljen som var ortodox av födseln. Hon beskrivs som bildad, intelligent och arrogant, motsatsen till sin blyge make.  

Milica och hennes syster Anastasia var politiskt ambitiösa för sina makars räkning och inledde en nära vänskap med tsaritsan Alexandra. Deras inflytande över tsaritsan ansågs negativt, eftersom de hade ett stort intresse för mysticism, ockultism och spiritism och lätt lät sig övertygas av bedragare och charlataner, som de sedan presenterade för tsaritsan. De kallades för "Montenegrinskan nummer 1" och "Montenegrinskan nummer 2" och även för "Montenegrinska spindlar" och "Montenegrinska kråkor". De presenterade bland andra magnetisören Monsieur Philippe för tsaritsan, och 1905 även Grigorij Rasputin. 1909 inträffade dock en brytning mellan systrarna och tsaritsan och deras inflytande vid hovet minskade. Milica var hedersdoktor i alkemi i Paris.      

Milica bodde med tiden ofta utomlands med maken på grund av dennes lungtuberkulos. Från 1915 bodde de på Krim. De befann sig fortfarande där under ryska revolutionen. Hon tillhörde de 80-tal personer som evakuerades på det brittiska fartyget HMS Marlborough från Krim med änketsaritsan Maria Fjodorovona i april 1919. Hon fortsatte till Italien, där hennes syster Elena var drottning. Efter att monarkin avskaffats i Italien 1947 bosatte hon sig i Egypten.

Referenser

Födda 1866
Avlidna 1951
Ryska storfurstinnor
Kvinnor
Romanov
Montenegrinska kungligheter
Paul Chenavard

Paul Joseph Chenavard, född den 9 december 1807 i Lyon, död den 12 april 1895 i Paris, var en fransk målare.

Chenavard studerade i Paris och kopierade i Italien äldre mästare. I Rom kom han i kontakt med Peter von Cornelius och Friedrich Overbeck. Revolutionen 1848 medförde för Chenavard att han fick uppdraget att dekorera Panthéon i Paris. Arbetet med dekorationerna avbröts 1851, och därefter ägnade sig Chenavard främst åt filosofiska studier.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Franska konstnärer
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Lyon
Födda 1807
Avlidna 1895
Män
Svensk uppslagsbok
Stephen Timms

Stephen Creswell Timms, född den 29 juli 1955 i Oldham, är en brittisk politiker inom Labour Party, som varit parlamentsledamot för valkretsen East Ham sedan 1994. Han är en före detta kabinettsminister och har bland annat tjänstgjort på finansdepartementet. Under 2010 blev han utsatt för en allvarlig knivhuggning, men klarade sig med livet i behåll.

Knivhuggningen
Den 14 maj 2010 attackerades Timms av den då 21-åriga kvinnan Roshonara Choudhry vid biblioteket Beckton Globe Library i Kingsford Way, Beckton, East London. Choudry agerade som om hon ville skaka hand med politikern, men istället knivhögg hon honom två gånger med en kökskniv, innan hon övermannades. Roshonara sade att hon hämtat inspiration genom att titta på videor av Anwar al-Awlaki på Youtube, och Youtube tog bort dessa filmer efter domen. Timms fick potentiellt livshotande skador, men klarade sig med livet i behåll. Operationerna gjordes på Royal London Hospital. Kvinnan har sagt att attacken berodde på att hon ville straffa Timms för att han röstat för Irakkriget, och en hämnd från Iraks folk. Den 2 november 2010 befanns Choudry skyldig till mordförsök och dömdes till livstidsstaff, med rekommendationen att tiden i fängelse skulle vara minst 15 år. Timms sa efter domen att han inte var bitter, men att han inte skulle förlåta Roshonara förrän hon ångrade sitt handlande.

Referenser

Externa länkar
 Stephen Timms MP 
 Newham Labour Party

Födda 1955
Brittiska politiker under 2000-talet
Män
Levande personer
Brittiska underhusledamöter
View From a Bridge

"View From a Bridge" är Kim Wildes femte singel och finns med på albumet Select. Sången berättar historien om hur en flicka begår självmord genom att hoppa från en bro. Singeln nådde fjärde plats på Sverigetopplistan.

Listplaceringar

2006 års version
År 2006 gjorde Wilde en officiell ny version av View From a Bridge, som bland annat finns med på hennes studioalbum Never Say Never.

Källor

Noter

Musiksinglar 1982
Sånger om broar
Engelskspråkiga sånger
Sånger av Kim Wilde
Sånger om självmord
Abdul Samay Hamed

Abdul Samay Hamed, född okänt år i Badakhshan, Afghanistan, är en afghansk författare, utgivare, satiriker, poet och tecknare.

Biografi 
Hamed är en av Afghanistans största pressfrihetsröster. Den amerikanska tidningen The Village Voice beskrev honom 2003 som "en av Afghanistans skarpsinnigaste politiska satiriker".

1998 flydde han från talibanerna i exil. 2002 återvände han för att skapa tidningen Telaya och föreningen Association for the Defense of Afghan Writers' Rights. Hans författarskap har skapat fiender. I april 2003 attackerades han av två män med knivar i Kabul ". 2010 tilldelades han Tucholskypriset av Svenska PEN. Han har också tilldelats ”CPJ International Press Freedom Awards” två gånger, 2003 och 2013.

Bibliografi 
Abdul Samay Hamed är ännu inte utgiven på svenska. Här är några av Hameds titlar på engelska.
 Fragrant Names (2003)
 Afghanistan: mountains of our minds (2008)

Referenser 
International Press Freedom Awards 2003, läst 2010-11-15.
Abdul Samay Hamed från Committee to Protect Journalists. Läst 2010-11-15.
Freedom of Musical Expression. Läst 2010-11-15.

Noter

Engelska originalcitat

Externa länkar 
Attacks on the Press in 2003 från UNHCR.

Män
Levande personer
Afghanska författare
Födelseår saknas
Tucholskypristagare
Kommuner i Aragonien

Kommunerna i Aragonien fördelar sig på tre provinser:
 Kommuner i Huescaprovinsen
 Kommuner i Teruelprovinsen
 Kommuner i Zaragozaprovinsen

Se även
 Spaniens kommuner
 Aragonien

Referenser

Externa länkar
 Instituto Nacional de Estadística

Spaniens kommuner
Kackerlackesteklar

Kackerlackesteklar (Ampulicidae) är en liten familj i insektsordningen steklar med cirka 200 arter. De har specialiserat sig på att fånga kackerlackor som föda till sina larver. I Sverige finns endast arten Dolichurus corniculus som lever på skogskackerlackan.

Kännetecken
De har ofta långt utdragna käkar och huvudet sitter på en smal hals. Många arter ger ett myrliknande intryck. En del är metalliskt blå eller gröna. De största arterna blir upp till 3 centimeter långa.

Levnadssätt
Samtliga arter i denna familj jagar kackarlackor som den drar ner i en bohåla i marken som mat till sina larver. De sticker först kackerlackan i mellankroppen vilket förlamar den i några minuter. Det ger stekeln tid att placera ett andra stick i hjärnan som gör att kackerlackan förlorar sin flyktreflex. Därefter biter den av dess antenner. Sedan kan stekeln leda kackerlackan, som fortfarande kan gå, ner i bohålan där den lägger ett ägg på varje byte. Larven äter sedan upp kackerlackan inifrån för att slutligen förpuppas i den.

Utbredning
Familjen har framför allt tropisk utbredning men det finns även några arter i tempererade områden.

Källor

Encyclopedia of entomology, Volym 4. John L. Capinera.

Externa länkar

Kackerlackesteklar
Elisabeth av Sachsen-Altenburg (1865–1927)

Elisabeth av Sachsen-Altenburg (Elisabeth Auguste Marie Agnes), i Ryssland: Jelisaveta Mavrikievna, född 25 januari 1865 i Meiningen, död 24 mars 1927 i Leipzig, var en rysk storfurstinna; gift 1884 med sin kusin storfurst Konstantin Konstantinovitj av Ryssland.

Biografi

Elisabeth mötte Konstantin 1882, och det blev då informellt överenskommet att de skulle gifta sig. Hon kom till Ryssland 1884, då hon antog namnet Jelisaveta Mavrikievna, men hon behöll sin lutherska tro vid äktenskapet, vilket gjorde relationen till Konstantin litet spänd. 
Äktenskapet anses ha varit harmoniskt, även om Konstantin då och då hade manliga sexualpartners.

Hon var känd som Mavra vid hovet, och kom väl överens med tsarfamiljen. 

Vid ryska revolutionen levde hon med sina yngsta barn Georg och Vera i Pavlovsk. De fick 1918 bolsjevikernas tillstånd att emigrera till Sverige på inbjudan av den svenska drottningen Viktoria av Baden. De reste med båten Ångermanland och levde i Sverige i två år, först i Stockholm och sedan Saltsjöbaden. År 1920 lämnade de Sverige av ekonomiska skäl och på inbjudan av Albert I av Belgien. De bosatte sig slutligen i Altenburg i Tyskland. 

Hon avled i cancer.

Barn 

 Ivan (Ioann) Konstantinovitj (1886–1918) , skjuten av bolsjevikerna 1918, gift med Elena av Serbien (1884–1962)
 Gabriel Konstantinovitj (1887–1955)
 Tatiana Konstantinova (1890–1979)
 Konstantin Konstantinovitj (1891–1918) , skjuten av bolsjevikerna vid Alapajevsk 1918.
 Oleg Konstantinovitj (1892–1914) omkom vid fältslag under 1:a världskriget.
 Igor Konstantinovitj (1894–1918), skjuten av bolsjevikerna vid Alapajevsk.
 Georg Konstantinovitj (1903–1938)
 Natalia Konstantinova (f. och d. 1905)
 Vera Konstantinova (1906-2001)

Referenser

Födda 1865
Avlidna 1927
Ryska storfurstinnor
Kvinnor
Romanov
Personer från Meiningen
Lysdiodskärm

Ej att förväxla med LCD-skärm med LED-bakgrundsbelysning.

En lysdiodskärm eller LED-skärm är en bildskärm som är uppbyggd av lysdioder.

De enklaste lysdiodskärmarna har lysdioder av samma färg, med låg upplösning. De används för att visa enkla texter och bilder. 

Lysdioder
Baengnyeongdo

Baengnyeongdo (hangul 백령도; hanja 白翎島) är en ö i nordvästra Sydkorea, och är Sydkoreas västligaste punkt. Administrativt utgör den socknen Baengnyeong-myeon i landskommunen Ongjin-gun som tillhör storstaden Incheon på fastlandet, cirka fyra timmars båtfärd från ön. Folkmängden var 4 999 invånare i slutet av 2009, på en yta av 45,8 kvadratkilometer. 

Ön ligger nära Nordkoreas sydvästra kust. Den 26 mars 2010 sjönk en sydkoreansk korvett cirka två kilometer sydväst om ön, och misstankar riktades mot Nordkorea som ansvarig för incidenten.

Källor

Öar i Incheon
WP:Projekt Korea
Baengnyeong-myeon

Baengnyeong-myeon (koreanska: 백령면)  är en socken i landskommunen Ongjin-gun i provinsen Incheon i Sydkorea,   km nordväst om huvudstaden Seoul. Den omfattar ön Baengnyeongdo och ligger nära Nordkoreas sydvästra kust.

Sydkoreas västligaste punkt ligger i Baengnyeong-myeon.

Källor

Indelningar i Incheon
Cecilia av Baden

Cecilia av Baden (Cecilie Auguste), i Ryssland kallad Olga Feodorovna, född 20 september 1839 i Karlsruhe, död 12 april 1891 i Kharkov.  Hon var en rysk storfurstinna, gift 1857 med storfurst Mikael Nikolajevitj av Ryssland och dotter till storhertig Leopold av Baden och Sofia av Sverige.

Biografi 
Cecilia hade en spartansk barndom i Karlsruhe. Hon beskrivs som en temperamentsfull karaktär med skarp hjärna, och gav upphov till en del konflikter vid hovet. 

Hon kom senare i svår konflikt med tsar Alexander III av Ryssland då han beslöt att begränsa antalet storfurstar, vilket skulle få till följd att hennes egna söner inte skulle ärva titeln. Hon bodde 1862–1882 med sin make i Kaukasus, där han var guvernör, och stödde hans reformer i området. Cecilia ägnade sig mycket åt familjen och beskrivs som en dominant förälder; hon sägs ha arrangerat sin dotters äktenskap mot hennes vilja och avled i hjärtinfarkt då hon fick veta att hennes son Michael Michailovitj hade gift sig morganatiskt med Sophie von Merenberg.

Cecilia fick aldrig något hov eller några offentliga uppgifter, men ägnade sig åt en del välgörenhetsprojekt. Hon grundade ett universitet för kvinnor i Tiflis 1864, den första ossetiska skolan för flickor och "Föreningen för återupprättandet av kristendomen i Kaukasus" 1866. Hon var beskyddare för Alexandersjukhuset i Sankt Petersburg från 1884.

Barn 

 Nikolaj Michailovitj (1859–1919)
 Anastasia Michailovna (1860–1922), gift med Fredrik Frans III av Mecklenburg-Schwerin.
 Michael Michailovitj (1861–1929), gift morganatiskt med grevinnan Sophie von Merenberg, grevinna de Torby 1891.
 Georg Michailovitj (1863–1919), gift med Maria av Grekland och Danmark, dotter till Georg I av Grekland.
 Alexander Michailovitj (1866–1933), gift med storfurstinnan Xenia Alexandrovna av Ryssland, dotter till Alexander III av Ryssland.
 Sergej Michailovitj (1869–1918) 
 Alexis Michailovitj (1875–1895)

Anfäder

Referenser

Externa länkar 
 http://www.ub.gu.se/fasta/laban/erez/kvinnohistoriska/tidskrifter/idun/1891/pdf/1891_19.pdf

Födda 1839
Avlidna 1891
Ryska storfurstinnor
Kvinnor
Romanov
Road Rash II

Road Rash II är ett racingspel utvecklat och utgivet av Electronic Arts till Sega Mega Drive, släppt 1993. Det är uppföljaren till Road Rash och upplägget i spelet har flera likheter med föregångaren.

Tävlingsbanorna i spelet är denna gång placerade i delstaterna Alaska, Hawaii, Tennessee, Arizona och Vermont i USA. Nya tillskott är bland annat ett lustgassystem hos motorcyklarna som under en kortare tid får dem att nå extra hög hastighet, samt ett spelläge där två spelare kan spela mot varandra.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
Road Rash II på Allgame 

Racingspel
Datorspel utvecklade av Electronic Arts
Sega Mega Drive-spel
Datorspel 1993
Datorspel som utspelar sig i Alaska
Datorspel som utspelar sig i Arizona
Datorspel som utspelar sig i Hawaii
Datorspel som utspelar sig i Tennessee
Datorspel som utspelar sig i Vermont
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Kommuner i Huescaprovinsen

Kommuner i Huescaprovinsen

Litteratur 
 Spanska folkbokföringen per den 1 januari 2007, INE
 Ytuppgifterna är hämtade från kommundata hos Instituto Aragonés de Estadística

Se även
 Spaniens kommuner
 Aragonien

Referenser 

 Instituto Nacional de Estadística

Spaniens kommuner
Spaniens provinser
Aragonien
Neumann (krater)

Neumann är en nedslagskrater på Merkurius. Neumann är ungefär 122 kilometer i diameter.

1976 namngavs den efter arkitekten Balthasar Neumann.

Se även  
 Lista över kratrar på Merkurius
 6351 Neumann

Källor 

Kratrar på Merkurius
Jacob Neumann

Jakob Neumann, född den 13 juli 1772 i Drammen, död den 25 januari 1848, var en norsk biskop och författare.

Neumann tog 1796 teologisk ämbetsexamen i Köpenhamn och blev 1799 filosofie doktor på avhandlingen Historia primatus Lundensis. Samma år återvände han till Norge som kaplan och blev 1805 kyrkoherde i Asker vid Kristiania. 

Han var en typisk representant för tidens rationalism, en kraftig administratör med intresse för reformer. 1822-48 var han biskop i Bergen. Han var medlem av det urtima stortinget 1814 och en av de representanter som sändes till Stockholm för att hylla Karl XIII som Norges konung. 

Neumann deltog i redigeringen av referatverket "Kongeriget Norges (förste) overordentlige storthings forhandlinger i aaret 1814" (1815). Tillsammans med V.F.K. Christie verkade han för upprättande av Bergens museum. Utom några böcker författade Neumann en mängd uppsatser i tidskriften "Urda" (1837-47), som han var med om att utge.

Källor 
 

Norska biskopar
Norska politiker
Norska fackboksförfattare
Danskspråkiga författare
Alumner från Köpenhamns universitet
Män
Födda 1772
Avlidna 1848
Personer från Drammen
Max Hirsch (ekonom)

Max Hirsch, född 30 december 1832 i Halberstadt, död 26 juni 1905 i Bad Homburg, var en tysk nationalekonom och socialpolitiker; bror till Adolphe Hirsch.

Hirsch studerade 1850-55 juridik, statskunskap och filosofi, varefter han företog resor i Frankrike och Nordafrika. Efter sin hemkomst grundlade han i Berlin veckotidningen "Der Fortschritt", i vilken han behandlade politiska och ekonomiska frågor. År 1862 påbörjade han en ivrig praktisk socialpolitisk verksamhet, som särskilt efter en studieresa till England och Skottland 1867 fick ett bestämt mål. Genom energisk agitation frambringade han nämligen, med de engelska fackföreningarna som förebild, tillsammans med Franz Duncker, liknande arbetarförbund, så kallade Hirsch-Dunckerschen Gewerkvereine. Detta inleddes på ett möte i Berlin 1868, och innan utgången av 1869 hade det redan upprättats 267 lokalföreningar med omkring 30 000 medlemmar. De riktade sig mot de socialdemokratiska fackföreningarna, av vilka dock snart kom att bli helt dominerande. 

Rörelsens organ var den 1868 grundade veckotidningen "Der Gewerk-Verein". Som dess centralfigur fick han stort inflytande, även politiskt. År 1869 invaldes han i Nordtyska förbundets riksdag och blev 1877 ledamot av tyska riksdagen, där han anslöt sig till Deutsche Fortschrittspartei. År 1872 medverkade han i bildandet av Verein für Socialpolitik. 

Förutom en del reseskildringar utgav han ett större antal socialpolitiska broschyrer, som Die gegenseitigen Hilfskassen und die Gesetzgebung (1875), Die hauptsächlichen Streitfragen der Arbeiterbewegung (1886), L'organisation ouvrière en Allemagne (1891), Leitfaden mit Muster und Statuten für freie Hilfskassen (1892), Die Arbeiterfrage und die deutschen Gewerkvereine (1893) och Die Entwickelung der Arbeiterberufsvereine in Großbritannien und Deutschland (1896), Leitfaden zum Gewerbe-Gerichtsgesetze (1902).

Källor

Noter

Tryckta köllor 

Tyska nationalekonomer
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Alumner från Tübingens universitet
Tyska liberaler
Födda 1832
Avlidna 1905
Män
Salmonsens
Personer från Halberstadt
Charles-Julien Lioult de Chênedollé

Charles-Julien Lioult de Chênedollé, född 4 november 1769 i Vire (departementet Calvados, död 2 december 1833 i Burcy (samma departement), var en fransk poet.

Chênedollé var en av de sista företrädarna för 1700-talets natursvärmeri. Påverkad av Friedrich Gottlieb Klopstock, François-René de Chateaubriand och Jacques Henri Bernardin de Saint-Pierre utgav han 1807 lärodikten Le génie de l'homme, 1820 följd av diktsamlingen Études poétiques. Chênedollé stod högt i kurs hos de franska romantikerna. Hans Oeuvres complètes utgavs 1864 av Charles Augustin Sainte-Beuve.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Franska poeter
Franskspråkiga poeter
Födda 1769
Avlidna 1833
Män
Svensk uppslagsbok
William Robertson Smith

William Robertson Smith, född den 8 november 1846 i Keig, Aberdeenshire, död den 31 mars 1894, var en skotsk lärd och skriftställare.
 
Smith blev 1870 professor i hebreiska i den skotska frikyrkans college i Aberdeen, men måste avgå 1881 på grund av sina kritiska avhandlingar om Gamla testamentet. Därefter sysselsatt med att jämte Thomas Spencer Baynes utge 9:e upplagan av "Encyclopaedia Britannica", var han även sedan 1886 professor i arabiska vid Christ's College i Cambridge och tillika universitetsbibliotekarie där. 

Smith skrev The Old testament in the jewish church (1881; ny upplaga 1892), The prophets of Israel, and their place in history to the close of the eighth century (1882; 2:a upplagan 1895), Kinship and marriage in early Arabia (1885), vari han uppvisade de förislamitiska beståndsdelarna i den muslimska religionen, Lectures on the religion of the semites (I, 1889; ny upplaga 1894), där han tecknade den semitiska hedendomen, av vilken många spår kvarstår i Gamla testamentet.

Källor

Tryckta källor

Noter

Skotska filologer
Skotska arkeologer
Brittiska orientalister
Hebraister
Arabister
Skotska teologer
Skotska professorer
Alumner från Edinburghs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1846
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Personer från Aberdeenshire
Alumner från University of Aberdeen
I Found Out

"I Found Out" är en sång av John Lennon, utgiven 1970 på albumet John Lennon/Plastic Ono Band. Låten kan ses som en frigörelse från religionen och Beatles. Man kan göra jämförelser med en annan låt från samma album, God, som innehåller samma tema och frigörelse.

Musiker
John Lennon - sång, gitarr
Ringo Starr - trummor
Klaus Voormann - bas

Sånger 1970
Låtar av John Lennon
Religionskritiska sånger