kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Japansk jättesalamander

Japansk jättesalamander (Andrias japonicus) är en art i groddjursordningen stjärtgroddjur som tillhör familjen jättesalamandrar.

Beskrivning 
Den japanska jättesalamandern är ett av världens största groddjur och kan som mest bli 150 centimeter lång och nå en vikt på omkring 25 kilogram. De flesta individerna är dock mindre – vuxna salamandrar är i regel mellan 60 och 70 cm långa. Färgen på kroppen är vanligtvis rödbrun till brungulaktig med mörkare fläckar och ljusare undersida. Färgteckningen är emellertid väldigt variabel, allt från fullständigt svart till nästan helt gul. Arten andas genom den rynkiga huden. Den har små ögon utan ögonlock och dålig syn, men kan uppfatta rörelser i vattnet med hjälp av särskilda sensorer på ovansidan av huvudet och längs kroppen.

Utbredning
Den japanska jättesalamandern lever i kalla och klara vattendrag på de japanska öarna Honshu (västra delen), Shikoku och Kyushu, vanligen i skogbevuxna områden, men den har vid ett par tillfällen även hittats i vattendrag i tätbebyggda områden. Vuxna djur tycks kunna tolerera en stor variation av habitat, men det är inte säkert att de kan fortplanta sig i alla habitat.

Hot
Denna art är av IUCN klassad som nära hotad och de största hoten mot djuret utgörs av dammbyggnationer, förändringen av naturliga flodbankar till konstgjorda sådana av betong, samt förändring av floders lopp. Arten anses som en delikatess i Japan och därför är den också hotad av jakt. Arten är totalfridlyst i Japan.

Ekologi 
Den japanska jättesalamandern är ett nattaktivt djur. Födan består bland annat av fisk, grodor och insekter. Den har en mycket långsam metabolism och kan uppnå en hög ålder. I fångenskap har man noterat en ålder för en individ på 52 år.

Fortplantning 
Lektiden varar mellan augusti och september. Under denna tid samlas båda könen vid håligheter under vatten, som de största hanarna försvarar mot andra hanar. Här lägger honorna äggen i form av band med 400 till 600 ägg, som sedan befruktas av hanarna. De dominanta hanarna bevakar sedan äggen i mer än en månad. Vid omkring 3 års ålder och 20 cm förlorar larverna gälarna. Det uppskattas att det tar cirka 5 år innan de blir könsmogna. Djuren fortsätter att växa även efter könsmognaden.

Referenser

Externa länkar

Groddjur i palearktiska regionen
Stjärtgroddjur
Japans fauna
WP:Projekt Japan
Black Scorpions

Black Scorpions är en underavdelning till Black Cobra, en av Danmarks största kriminella organisationer. Under senhösten 2008 bekräftade svensk polis att Black Scorpions även hade medlemmar i Sverige och att sektionen Black Scorpions Malmö hade bildats. Black scorpions finns i förorterna Skärholmen, Vårberg, Rinkeby, Rissne, Tensta, Akalla, Hjulsta, Rågsved och Hagsätra. Mest finns det i Malmöförorterna.

Referenser

Organiserad brottslighet i Danmark
Organiserad brottslighet i Sverige
Internationell organiserad brottslighet
Nu

Nu kan syfta på:

 NU –  ett utskott i Sveriges riksdag, se Näringsutskottet
 Nu – en litterär månadsskrift, utgiven i Stockholm 1874-1877, se Nu (tidskrift)
 NU – en svensk tidskrift startad 1983 av Lars Leijonborg, se NU — det liberala nyhetsmagasinet
 NU – en svensk veckotidning för politik, ekonomi och kultur under åren 1934-1944, se NU (1934–1944)
 NU – Det kanadensiska territoriet Nunavut
 Nu (TV-program) – ett svenskt nyhetsprogram
 Nǀu – ett tuuspråk i Sydafrika
 .nu – nationell toppdomän för Niue

Se även
 Nutid – den tid som upplevs direkt
NU (1934–1944)

NU var en svensk veckotidning för politik, ekonomi och kultur under åren 1934-1944. Den var utpräglat antinazistisk och chefredaktör åren 1938-1944 var Bo Enander. Enander började arbeta för tidningen 1934 och blev 1938 dess chefredaktör.Tidningens första redaktör var Erik Skerfe och ansvarig utgivare Karl Joh. Rådström. Förlag Albert Bonnier. Tryck och distribution Åhlén&Åkerlunds Förlag.

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1934
Tidskrifter nedlagda 1944
Svenska veckotidningar
Turner & Hooch

Turner & Hooch är en amerikansk komedi från 1989 med Tom Hanks, Mare Winningham, Craig T. Nelson och Reginald VelJohnson. Regisserad av Roger Spottiswoode.

Handling 
Polisen Scott Turner (Hanks) ställer upp och tar hand om en minst sagt livlig hund vid namn Hooch vars husse har blivit mördad. Allt fungerar utmärkt och de båda tycker om varann, i ungefär fem minuter. Sedan börjar Scotts tålamod sakta men säkert ta slut. Hunden tycker dock att allt är toppen och att det nya huset han bor i är den roligaste lekplats hans någonsin varit i. Hooch visar sig vara värd sin vikt i guld då Scott tillsammans med sin kollega ska avslöja den smugglarliga som ligger bakom mordet på Hoochs älskade husse.

Rollista 
Tom Hanks - Det. Scott Turner 
Beasley the Dog - Hooch
Mare Winningham - Dr. Emily Carson 
Craig T. Nelson - Chief Howard Hyde 
Reginald VelJohnson - Det. David Sutton (som Reginald Veljohnson) 
Scott Paulin - Zack Gregory 
J.C. Quinn - Walter Boyett 
John McIntire - Amos Reed 
David Knell - Ernie 
Ebbe Roe Smith - Harley McCabe 
Kevin Scannell - Jeff Foster 
Joel Bailey - Ferraday 
Mary McCusker - Katie 
Ernie Lively - Motel Clerk 
Clyde Kusatsu - Kevin Williams 
Elaine Renee Bush - Store Clerk

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1989
Amerikanska kriminalkomedier
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Touchstone Pictures
Maserati 420M

Maserati 420M är en tävlingsbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati 1958.

Bakgrund
Maseratis dåliga ekonomi hade tvingat företaget att dra sig ur den egna tävlingsverksamheten i slutet av 1957. Istället gick man tillbaka till att tillverka tävlingsbilar åt privatkunder. Den första kunden blev den amerikanska glasstillverkaren Eldorado, som beställde en formelbil för ovalbanetävlingar.

Utveckling
420M blev en blandning av delar från formel 1-bilen 250F och sportvagnen 450S. Chassi och bakaxel hämtades från 250F medan framvagnen kom från 450S. Motorn var en något mindre version av sportvagnens V8. Växellådan hade bara två växlar: en startväxel och en direktväxel. Fler behövs inte, eftersom ovalbaneracing huvudsakligen handlar om att behålla toppfarten banan runt, varv efter varv.

Tekniska data

Tävlingsresultat
Bilen debuterade vid Monza 500 miles 1958. Stirling Moss slutade sjua, trots att han bröt det sista av tävlingens tre heat. Bilen skickades sedan över Atlanten för att tävla i Indy 500, men lyckades inte ta sig genom kvalificeringen. Detta blev även slutet på Eldorado-bilens tävlingskarriär.

Källor
Maserati Sports, Racing & GT Cars from 1926, av Richard Crump o. Rob de la Rive Box, 1983.

Noter

Externa länkar

 The Maserati Club of Australia 

420M
Historiska tävlingsbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Fred Williams (skådespelare)

Fred Williams, född Friedrich Wilhelm Löcherer 9 februari 1938 i München, är en tysk skådespelare. Han har bland annat medverkat i några av Jess Francos och Federico Fellinis produktioner.

Filmografi (urval)
1970 -  Count Dracula
1971 -  Der Teufel kam aus Akasava (The Devil Came From Akasava)
1971 - She Killed in Ecstasy
1972 - Dr. M schlägt zu
1972 - Der Todesrächer von Soho

Externa länkar

Födda 1938
Män
Tyska skådespelare under 1900-talet
Levande personer
Skådespelare från München
Maserati Tipo 61

Maserati Tipo 60/61 är en sportvagn, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1959 och 1961.

Bakgrund
Maserati 3500GT hade blivit en stor framgång och försäljningen drog in välbehövliga pengar till det krisdrabbade företaget. Maserati beslutade att använda medlen till att ta fram en ny sportvagn. Resurserna räckte inte till att återuppta tävlingsverksamheten i eget namn och bilarna såldes till privatkunder, främst i USA.

Utveckling

Tipo 60
Tipo 60 ärvde mycket av mekaniken från äldre Maserati-bilar. Hjulupphängningarna kom från formel 1-bilen 250F och motorn hämtades från sportvagnen 200S. Den stora nyheten var chassit som bestod av drygt 200 tunna, sammansvetsade rör. Lösningen var lätt och samtidigt vridstyv. Rörkonstruktionen syntes tydligt under den flacka vindrutan och gav upphov till bilens smeknamn Birdcage (fågelbur). Motorns placering mellan framaxeln och föraren (en lösning som är populär även hos dagens sportbilar) gav bilen en utmärkt viktfördelning. Motorn monterades i 45° lutning för att ge en låg motorhuv och liten frontarea, för att minska luftmotståndet. Bilen debuterade med tvålitersmotorn i juli 1959.

Tipo 61
För den amerikanska marknaden tog Maserati fram Tipo 61, med en större trelitersmotor. Bilen blev även framgångsrik i sportvagns-VM.

Tekniska data

Tävlingsresultat
Stirling Moss tog första segern med Tipo 60 på Rouenbanan 1959. Bilen var populär på hemmamarknaden och tävlade i italienska mästerskapet till mitten av sextiotalet.

Tipo 61 blev mycket populär i amerikansk racing och vann SCCA-mästerskapet 1960 och 1961. Bilen tävlade även i sportvagns-VM, där Moss och Dan Gurney vann Nürburgring 1000 km 1960. Masten Gregory och Lloyd Casner upprepade bedriften året därpå.

Tillverkning

Källor
Maserati Sports, Racing & GT Cars from 1926, av Richard Crump o. Rob de la Rive Box, 1983.

Noter

Externa länkar

  The Maserati Club of Australia
  ultimatecarpage.com om Maserati Tipo 61.

Tipo 61
Historiska tävlingsbilar
Racersportvagnar
Bakhjulsdrivna fordon
Susann Nordströms orkester

Susann Nordströms orkester är ett dansband bildat i Kivik 1997. Bandet deltog i Dansbandskampen 2008 där man framförde låtarna I Want to Break Free och Till min kära.

Diskografi
AlbumDansmusik från Österlen (2003)Österlen Love call (2005)...nära dig'' (2008)

Referenser
www.susann-nordstrom.nu
svt.se om Susann Nordströms orkester

Fotnoter

Deltagare i Dansbandskampen
Musikgrupper bildade 1997
Svenska dansband
Diamonds - The Best of Dio

Diamonds - The Best of Dio är ett album av musikgruppen Dio utgivet år 1992.

Låtlista
 "Holy Diver" - 5:54
 "Rainbow in the Dark" - 4:16
 "Don't Talk to Strangers" - 4:53
 "We Rock" - 4:35
 "The Last in Line" - 5:47
 "Evil Eyes" - 3:38
 "Rock 'n' Roll Children" - 4:32
 "Sacred Heart" - 6:28
 "Hungry for Heaven" - 4:11
 "Hide in the Rainbow" - 4:06
 "Dream Evil" - 4:29
 "Wild One" - 4:03
 "Lock Up the Wolves" - 8:34

Samlingsalbum 1992
Album av Dio
Ivana Brkljačić

Ivana Brkljačić, född den 25 januari 1983 i  Villingen-Schwenningen i Västtyskland, är en kroatisk friidrottare som tävlar i släggkastning.

Brkljačić var en framgångsrik junior med brons vid VM för ungdomar 1999 och dubbla VM-guld för juniorer 2000 och 2002. Som senior hade hon svårt inledningsvis att nå finaler vid internationella mästerskap. Hon blev utslagen i kvalen både vid EM 2002 och 2006, VM 2003 och 2005 samt vid Olympiska sommarspelen 2004. 

Vid VM 2007 var hon i final och där slutade hon elva med ett kast på 68,16. Samma år slutade hon tvåa vid IAAF World Athletics Final. 

Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008 men blev åter utslagen i kvalet.

Personligt rekord 
 Släggkastning - 75,08 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Kroatiska släggkastare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kroatien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kroatien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kroatien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Baden-Württemberg
Personer från Villingen-Schwenningen
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
George Ellery Hale

George Ellery Hale, född 29 juni 1868 i Chicago, död 21 februari 1938 i Pasadena, var en amerikansk astronom och fysiker.

Hale var 1890–1896 direktor för Kenwood Astrophysical Observatory i Chicago och blev 1897 professor i astrofysik vid universitetet där. Det stora Yerkesobservatoriet uppfördes och utrustades under Hales ledning 1892–1897, och han blev dess förste direktor. Då det nya, huvudsakligen för solundersökningar avsedda, Mount Wilson-observatoriet i Kalifornien grundlades av Carnegie Institution i Washington 1904 kallades Hale att överta ledningen av detsamma, en befattning vilken han innehade till 1923.

Hales arbeten ligger främst inom solforskningen, inom vilket område han var en av sin tids främsta forskare. Redan 1889 började han sina försök att med hjälp av fotografin åstadkomma avbildningar av solranden med protuberanserna. Den av honom för detta ändamål uppfunna apparaten var spektroheliografen. De resultat, som erhölls med användande av detta instrument, sträckte sig långt utöver de ursprungligen åsyftade och var för utforskandet av solens fysiska beskaffenhet av den största betydelse. 

Hale publicerade en mängd viktiga undersökningar över bland annat solprotuberanserna och solfacklorna, fotosfärens och solfläckarnas spektra och struktur samt rörelserna inom solatmosfären. En stor del av dessa arbeten publicerades i den av Hale tillsammans med W.W. Payne 1892-94 utgivna tidskriften "Astronomy and Astrophysics" samt i den av Hale i förening med James Edward Keeler 1895 uppsatta viktiga internationella The Astrophysical Journal. Från 1905 utgav han även "Contributions from the Solar Observatory, Mt. Wilson, California", vilka delvis var avtryck ur sistnämnda tidskrift.

Hale tilldelades en lång rad medaljer, bland vilka kan nämnas Janssenmedaljen 1894, Rumfordpriset 1902, Royal Astronomical Societys guldmedalj och Henry Draper-medaljen 1904, Bruce-medaljen 1916, Jules Janssens pris 1917, Franklinmedaljen 1927 samt Copleymedaljen 1932. Han blev ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1907 och av svenska Vetenskapsakademien 1925.

Asteroiden 1024 Hale är uppkallad efter honom.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Amerikanska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Mottagare av Janssenmedaljen
Mottagare av Rumfordpriset
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av Henry Draper-medaljen
Mottagare av Brucemedaljen
Mottagare av Jules Janssens pris
Mottagare av Franklinmedaljen
Mottagare av Copleymedaljen
Födda 1868
Avlidna 1938
Män
Ugglan
Forskare från Chicago
Sande, Niedersachsen

Sande är en kommun i distriktet Friesland i den tyska delstaten Niedersachsen. Kommunen gränsar i norr till Schortens, i nordost till Wilhelmshaven, i söder till Bockhorn och Zetel och i öster till Friedeburg. Kommunen har cirka  invånare.

Geografi 
Sande är beläget på det nordtyska låglandet vid Nordsjökusten, mellan marskland och geestområden. Geografiskt brukar Sande räknas till det historiska landskapet Ostfriesland.

Historia 
Mellan åren 400 och 800 anlades flera frisiska byar i området på så kallade terper. Från omkring år 900 började skyddsvallar mot stormfloder att byggas.

Sande nämns första gången i skrift år 1168. De olika samhällena i kommunen är av olika ålder. Altgödens  omnämns redan år 785 och Dykhausen år 1175. Neustadtgödens omnämns första gången 1544, Mariensiel 1570 och Cäciliengroden 1938.

I slutet på 1500-talet byggdes ett slott, vars ena torn (Mariatornet) finns kvar. Sandes äldsta byggnad är St. Magnus-kyrkan från 1300-talet. I Gödens finns ett slott från 1517, byggt i renässansstil.

Genom bygget av Ems-Jade-kanalen och utbyggnaden av flottbasen Wilhelmshaven fick Sande ett ekonomiskt uppsving i slutet på 1800-talet. Under andra världskriget bombades Sande. År 1948 blev Sande en självständig kommun och genom en kommunreform 1972 fick Sande kommun sin nuvarande utformning.

Orter i Sande kommun 
Sande
Neustadtgödens
Cäciliengroden
Mariensiel
Dykhausen

Näringsliv och infrastruktur 
Sande ligger vid motorväg A29 och vid järnvägen mot bland annat Wilhelmshaven. Sande ligger även vid Ems-Jade-kanalen som binder samman de ostfriesiska städerna Wilhelmshaven vid Jadebusen och Emden vid Ems och Dollart.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Friesland
Ostfriesland
Guy Burt

Guy Burt född 1972, är en brittisk författare, mest känd för sin debutroman, After the Hole, 1993 som är en psykologisk skräckroman om en grupp privatskolestudenter som stängs in i en underjordisk bunker, som det verkar instängda av en sociopatisk klasskamrat. Romanen filmatiserades 2001 som The Hole, med bland andra Thora Birch och Daniel Brocklebank bland skådespelarna. Han har därefter givit ut ytterligare två romaner, Sophie och The Dandelion Clock. 

Burt har även skrivit för TV, bland annat avsnitt av Kingdom, Diamond Geezer, Afterlife, Mord i sinnet, Ghostboat och Murder in Mind.

Bibliografi utgivet på svenska 
 Fällan 1994
 Min syster Sophie 1996

Priser och utmärkelser 
 Betty Trask Award 1994 för After the hole

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1972
Män
Levande personer
Vampyros Lesbos

Vampyros Lesbos är en erotisk skräckfilm/vampyrfilm från 1971, regisserad av Jess Franco. Huvudrollerna spelas av Soledad Miranda, Ewa Strömberg och Dennis Price.

Filmens musik, av Manfred Hübler och Siegfried Schwab har getts ut på LP och CD.

Handling
Filmen handlar om en ung amerikansk advokat (Strömberg) som arbetar i Istanbul, där hon träffar den vackra grevinnan Carody (Miranda).

Rollista
Soledad Miranda - Nadine Carody
Ewa Strömberg - Linda Westinghouse
Dennis Price - Dr. Seward
Paul Muller - Dr. Steiner
Heidrun Kussin - Agra
Michael Berling
Jess Franco
José Martinez Blanco

Källor
 

Västtyska skräckfilmer
Spanska skräckfilmer
Filmer 1971
Exploitationfilmer
Filmer i regi av Jess Franco
Tyskspråkiga filmer
Tyska vampyrfilmer
Spanska vampyrfilmer
HBTQ-relaterad film
Antonio Tajani

Antonio Tajani, född 4 augusti 1953 i Rom, är en italiensk jurist och politiker. Han var Europaparlamentets talman mellan 2017 och 2019. Han är också ledamot av Europaparlamentet sedan 2014, och tidigare mellan åren 1994–2008. Han har tidigare även varit EU-kommissionär.

Tajani har en juristexamen (LL.M.) från La Sapienza.

I sin ungdom tillhörde han det monarkistiska Partito Democratico Italiano di Unità Monarchica. År 1994 var han en av grundarna av partiet Forza Italia, som 2009 uppgick i Frihetens folk, som i sin tur upplöstes 2013. Därefter har Tajani varit medlem i det nya Forza Italia.

Han var ledamot av Europaparlamentet åren 1994–2008 och satt med i partigruppen EPP för kristdemokrater och konservativa. Han gick sedan över till EU-kommissionen för att bli kommissionär. I Kommissionen Barroso I var Tajani transportkommissionär (2008–2010), och från den 10 februari 2010 ansvarade han för näringsliv och företagande, samt var vice ordförande i Kommissionen Barroso II. Han ställde upp i Europaparlamentsvalet 2014 och tog ånyo plats i parlamentet den 1 juli 2014, varför han avgick som kommissionär.

Referenser

Noter

Övriga källor 
EU-kommissionens webbplats

Externa länkar 

Antonio Tajani – Europaparlamentet / Ledamöter

EU-kommissionärer
Födda 1953
Italienska politiker under 1900-talet
Italienska politiker under 2000-talet
Italienska jurister
Alumner från Universitetet La Sapienza
Ledamöter av Europaparlamentet från Italien
Ledamöter av Europaparlamentet 1994–1999
Ledamöter av Europaparlamentet 2014–2019
Ledamöter av Europaparlamentet 2019–2024
Ledamöter av Europaparlamentet för Europeiska folkpartiet
Politiker från Rom
Levande personer
Män
Talmän i Europaparlamentet
Gunnar Ekströms stiftelse för numismatisk forskning

Gunnar Ekströms stiftelse för numismatisk forskning bildades år 1974 på initiativ av Gunnar Ekströms änka Wera Ekström. Medel till stiftelsen erhölls genom att stora delar av den Ekströmska myntsamlingen avyttrades. Stiftelsen finansierar bl.a. Gunnar Ekströms professur i numismatik och penninghistoria och Numismatiska forskningsgruppen vid Stockholms universitet samt utvald numismatisk forskning.

Numismatik
Stiftelser i Sverige
Nikolai landskommun

Nikolai landskommun var en tidigare kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades denna kommun i Sankt Nicolai socken i Jönåkers härad i Södermanland.

Inom kommunen inrättades ett municipalsamhälle,  Oxelösunds municipalsamhälle 27 januari 1899.

Namnet och stavningen var ursprungligen Sankt Nicolai och moderniserades till Sankt Nikolai under 1860-talet och ändrades slutligen 1941, i enlighet med jordebokssocknens namn, till Nikolai.

År 1950 upplöstes kommunen och ett område i kommunens södra del tillsammans med municipalsamhället bildade Oxelösunds stad, en av de sista nybildningarna av en stadskommun i Sverige. Resten av kommunen inkorporerades 1950 i Nyköpings stad.

Motsvarande församling delades 1953, då delen i Oxelösunds stad utbröts med namnet Oxelösunds församling, medan resten lades samman med Nyköpings västra församling för att bilda Nyköpings Sankt Nicolai församling.

Kommunens område är således i dag uppdelat mellan Nyköpings kommun och Oxelösunds kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Indelningar i Nyköpings kommun
Indelningar i Oxelösunds kommun
William Wallace Campbell

William Wallace Campbell, född 11 april 1862 i Hancock County, Ohio, död 14 juni 1938 i San Francisco, var en amerikansk astronom.

Campbell blev 1891 astronom vid Lick Observatory i Kalifornien och 1901 föreståndare för detta observatorium. Han deltog i solförmörkelseexpeditionerna till Brittiska Indien 1897–98 samt till Georgia 1900. Han ägnade sig främst åt spektralanalysen och författade bland annat The Elements of Practical Astronomy (1892; fjärde upplagan 1913) och Stellar Motions (1913).

Campbell tilldelades Lalandepriset 1903, Royal Astronomical Societys guldmedalj och Henry Draper-medaljen 1906, Janssenmedaljen 1910 samt Bruce-medaljen 1915. Han blev ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1914 och var president för University of California 1923-30. Han begick självmord vid 76 års ålder, då han var nästan blind, led av afasianfall och ansåg sig vara en börda för sin familj.

Asteroiden 2751 Campbell är uppkallad efter honom.

Källor

 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Lalandepriset 
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av Henry Draper-medaljen
Mottagare av Janssenmedaljen
Mottagare av Brucemedaljen
Amerikanska astronomer under 1800-talet
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Personer från Hancock County, Ohio
Forskare från Ohio
Födda 1862
Avlidna 1938
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok