kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Äppelsnäckor

Äppelsnäckor (Ampullariidae) är en familj av tropiska och subtropiska snäckor. Många av arterna är populära i akvaristiken. Pomacea bridgesii och Pomacea diffusa är särskilt populära när i motsats till de flesta andra arter kan hållas tillsammans med växter utan att äta upp dem. Flera arter betraktas som skadedjur. Äppelsnäckor kan också tillagas som mat, och anses på vissa ställen som en delikatess.

Anatomi 

Äppelsnäckor är mycket väl anpassade till tropiska regioner som växlar mellan torr och regnperiod. De har en viss förmåga att förflytta sig över land, och de har ett "lock" (gällock) att stänga skalet med så de inte torkar ut medan de gömmer sig i leran genom den torra perioder.
En av de typiska anpassningarna är det grenade andningsorganet på höger sida av snäckans kropp. Det kan jämföras med gälar på en fisk, och de använder den för att andas under vattnet. Dessutom har de en lunga på vänster sida eftersom de andas luft. I samband med lungan har Pomacea och Pila sniglar en snorkel som de använder för att andas luft utan att lämna vattnet, så att de inte äts av fåglar. Denna gäl / lung kombination ökar aktionsradie på snigel när de letar efter mat. Det ingår i deras naturliga beteende att lämna vattnet när det är för lite mat under ytan.
Äppelsnäckor finns i olika ekosystem: dammar, kärr och floder. Även om de ibland lämna vattnet, tillbringar de flesta av sin tid under vattnet. Nervsystemet har elva ganglier, alla med sina specialiserade uppgifter.

Fortplantning 
Till skillnad från många andra snäckor, är inte äppelsnäckor hermafroditer. Flera av äppelsnäck-släkten (Pomacea, Pila och Asolene / Pomellen) lägger sina ägg ovanför vattenytan i kluster. Denna märkliga strategi skyddar äggen från att bli uppätna av fiskar och andra vattenlevande varelser.

Referenser 
Applesnail.net 

Snäckor

ja:スクミリンゴガイ
th:หอยเชอรี่
zh:福寿螺
Lobatjevskijpriset

Lobatjevskijpriset, utdelat av Rysslands Vetenskapsakademi, och Lobatjevskijmedaljen, utdelad av Kazans universitet, är matematiska utmärkelser till Nikolaj Lobatjevskijs ära.

Lobatjevskijpriset instiftades 1896 av Kazanska akademin för fysik och matematik, till den ryske matematikern Nikolaj Lobatjevskijs ära. Lobatjevskij hade varit professor vid Kazans universitet och tillbringat nästan hela sitt matematiska liv där. Priset utdelades första gången år 1897.

År 1947 beslutade Sovjetunionens ministerråd att jurisdiktionen att tilldela priset skulle överföras till Sovjetunionens Vetenskapsakademi, Vidare skulle det finnas två priser vilka skulle utdelas vart femte år, dels det huvudsakliga, internationella priset som kunde delas ut till både sovjetiska och utländska vetenskapsmän, och dels ett pris i form av ett hedersomnämnande som bara sovjetiska matematiker kunde få. 1956 kom ett nytt dekret från ministerrådet, vilket sade att det bara skulle finnas ett, internationellt Lobatjevskijpris vilket skulle utdelas vart tredje år.
  
Efter Sovjetunionens fall 1991 blev Rysslands Vetenskapsakademi efterträdare till Sovjetunionens Vetenskapsakademi, och handhar idag tilldelningen av priset.

År 1990-1991, då man förberedde firandet av Lobatjevskijs 200-årsjubileum, kom Kazans universitet med påstötningar till den sovjetiska regeringen om att få införa en egen utmärkelse i Lobatjevskijs namn. Enligt ett dekret 1991 instiftades Lobatjevskijmedaljen, för enastående bidrag inom geometri, utdelad av Kazans universitet.

Mottagare av Lobatjevskijpriset

Kazanska akademin för fysik och matematik/Kazans universitet 
 Sophus Lie, 1897
 Wilhelm Killing, 1900
 David Hilbert, 1903
 Ludwig Schlesinger, 1909 (utdelat 1912)
 Friedrich Schur, 1912
 Hermann Weyl, 1927
 Élie Cartan, 1937 (stora internationella priset)
 Viktor V. Wagner, 1937 (specialpris för unga sovjetiska matematiker)

1906 mottog Beppo Levi hedersomnämnande. Själva priset delades inte ut.

Sovjetunionens Vetenskapsakademi 
 Nikolai Efimov, 1951
 Aleksandr Danilovitj Aleksandrov, 1951
 Aleksej Pogorelov, 1959
 Lev Pontrjagin, 1966
 Heinz Hopf, 1969
 Pavel Alexandrov, 1972
 Boris Delaunaj, 1977
 Sergej Novikov, 1980
 Herbert Busemann, 1983
 Andrej Kolmogorov, 1986
 Friedrich Hirzebruch, 1989

Rysslands Vetenskapsakademi 
 Vladimir Arnold, 1992
 Grigorij Margulis, 1996
 Jurij Resjetnjak, 2000

Mottagare av Lobatjevskijmedaljen

Kazans universitet 
 Aleksandr P. Norden, 1992
 Boris P. Komrakov, 1997
 Michail Gromov, 1997
 Shiing-Shen Chern, 2002

Matematikpriser
Ryska medaljer
Priser och utmärkelser instiftade 1896
Mårten Falk

Mårten Oskar Falk, född 12 juni 1973 i Nacka församling i Stockholms län, är en svensk klassisk gitarrist.

Mårten Falk är son till författarna Hans Falk och Bisse Falk. Vidare är han sonson till konstnären Lars Erik Falk och författaren Kerstin Thorvall samt brorson till konstnären Gunnar Falk. Han är utbildad vid konservatoriet École normale de musique de Paris där han hade Alberto Ponce som lärare. Han har även studerat komposition för Sven-David Sandström.

Falk har turnerat i Sverige, Norge, Finland, Danmark, Tyskland, Spanien, Italien, Frankrike, Holland, England, Österrike, Ryssland, Ukraina, Japan, USA, Kanada, Peru, Chile och Argentina. Han har samarbetat med tonsättare från många länder, som exempelvis Angelo Gilardino och Sven-David Sandström med flera och gjort över 100 uruppföranden av ny musik.

Mårten Falk har släppt tolv skivor, varav sju soloskivor på bolaget dB Productions. Falk behärskar flera typer av gitarrinstrument till exempel luta, barockgitarr, romantisk gitarr, vihuela och rysk sjusträngad gitarr.

Sommaren 2015 sände Sveriges Radio P2 "Falks musikhistorier" där Mårten Falk spelade och berättade om musikens historia från 1500-talet till 2000-talet.

2016 och 2017 gav Gehrmans förlag ut de två första delarna av Mårten Falks gitarrlärobok "Gitarrmästaren" del 1 och 2.

Mårten Falk är sedan 2005 gift med Ingrid Falk, ogift Sundström (född 1970).

Diskografi:
2005: Anecdotes (musik av J.K. Mertz, F Tárrega, A. Segovia)
2007: Eclectric Guitar Expeience (musik för gitarrer och elektronik från 2000-talet)
2008: Russian Romantics Reborn (romantisk musik från Ryssland och Östeuropa)
2009: Ylva Skog Terra Firma
2009: Örjan Sandred Cracks and Corrosion
2010: Mårten Falk and El Escorial The Spanish Renaissance World of Miguel de Fuenllana (spansk vihuelamusik)
2010: Hiriyoku Itoh: Swaying into Darkness
2011: Fab Lab New Age (ny svensk musik radikalinterpreterad av Mårten Falk, Christopher Anthin och Erik Bergqvist)
2012: Españoletas (spanska gitarrfavoriter från fem sekel)
2014: Nocturnal Shadows (musik av bland andra Britten, Bach, Berio)
2016: Alexander Vetrov: Solo works for Russian Guitar.

Källor

Externa länkar
 Mårten Falks webbplats
 dB Productions webbplats

Svenska gitarrister
Klassiska gitarrister
Svenska klassiska gitarrister
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Nacka
Avlabari (tunnelbanestation)

Avlabari (georgiska: ავლაბარი) är en station på Achmeteli-Varketililinjen i Tbilisis tunnelbana. Stationen ligger mellan stationerna Tavisuplebis moedani och 300 Aragveli i stadsdelen Avlabari i gamla Tbilisi.

Stationen öppnades den 6 november 1967 på 50-årsdagen till oktoberrevolutionen. Under år 2007 renoverades stationen fullständigt. Den 29 januari 2009 uppstod en brand i närheten av stationen, ingen skadades, men till följd av branden uppstod en kortslutning i tunnelbanan.

Referenser

Noter 

Tbilisis tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1967
1967 i Sovjetunionen
Rustaveli (tunnelbanestation)

Rustaveli (georgiska: რუსთაველი) är en station på Achmeteli-Varketililinjen i Tbilisis tunnelbana. Stationer är belägen vid Rustavelitorget vid den norra änden av Rustaveliavenyn. Stationen öppnades den 11 januari 1966 som en del av den första tunnelbanelinjen tillsammans med sex andra stationer mellan Didube och Rustaveli. Stationen ligger mellan stationerna Tavisuplebis moedani och Mardzjanasjvili. Med sitt djup på 60 meter (och en rulltrappa som är 120 meter lång) är den den djupaste i Tbilisis tunnelbana, och med det även i hela Georgien.

Externa länkar 
Stationen på Tbilisis webbplats (georgiska)

Tbilisis tunnelbanestationer
Tunnelbanestation
Järnvägsstationer invigda 1966
1966 i Sovjetunionen
Mardzjanisjvili (tunnelbanestation)

Mardzjanisjvili (georgiska: მარჯანიშვილი) är en station på Achmeteli-Varketililinjen i Tbilisis tunnelbana. Stationen öppnade den 11 januari 1966, som en av de sex första stationerna i landet. Stationen ligger vid korsningen av Mardzjanasjviligatan och David byggaregatan. 

Stationen är uppkallad efter den georgiske regissören Kote Mardzjanasjvili.

Externa länkar 
Stationen på Tbilisis webbplats

Tbilisis tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1966
1966 i Sovjetunionen
Industriella varningsskyltar



Utgående skyltar 
Flera av dessa skyltar håller på att utgå eftersom en övergång sker till skyltar med faropiktogram enligt CLP-förordningen.

Se även
 Varningsskylt
 ADR - skyltar vid transport

Källor 

Symboler
Daniele De Luigi

Daniele De Luigi, född 23 juli 1965, är en fotbollstränare från San Marino.

Karriär 
De Luigi är ordförande för San Marino Calcio sedan 2007 då han kom som ersättare för Werther Cornieto som hade avgått.

Födda 1965
Sanmarinska fotbollsspelare
Män
Levande personer
Karlstads rådhus

Karlstads rådhus är en byggnad vid Stora torget i Karlstad. Byggnaden som stod färdig 1868 inrymmer idag bland annat Värmlands tingsrätt.

Historik
Det tidigare rådhuset i Karlstad förstördes i den förödande branden 1865. Byggnadsnämnden fick därför i uppdrag att ta fram  ritningsförslag till byggnaden som skulle resas i den nya staden. Den unge Stockholmsarkitekten Ernst Jacobsson hade året innan avslutat sina studier vid Kungliga Akademien för de fria konsterna och befann sig vid denna tid på studieresa ute i Europa, och rådhusritningarna kom att bli ett av hans första arbeten i en framgångsrik karriär.

Tvister om rådhustomten i kvarteret Örnen vid det planerade torgets västra sida kom att fördröja bygget som påbörjades 1868 under ledning av byggmästarebröderna Lars och Magnus Johansson. Den 30 januari 1869 kunde det nya rådhuset invigas. Jacobsson hade ritat en monumental gulputsad trevåningsbyggnad i nyrenässans. Bottenvåningen präglas av arkadmotivet med piliastrar som har joniska kapitäl. Här fanns ursprungligen sex handelslägenheter och lokaler för postverket. På denna följer en mellanvåning som förutom lokaler för telegrafverket  inreddes med en privatvåning om åtta rum och kök samt några rum för privata hyresgäster. Den tredje våningen till vänster och höger om mittrisaliten fönster med omfattningar i form av ädikulor, själva mittrisaliten har höga rundbågiga fönster, fasaden indelad med pilastrar med komposita kapitäl. I hörnen finns kopplade pilastrar. På denna våning fanns rådhusrättens lokaler och den stora samlingssal där stadsfullmäktige höll sina sammanträden. Byggnaden kröns av ett stort urverk som flankeras av de så kallade rådhusörnarna, eller "fôgglera". Örnarna skänktes till rådhuset av häradshövdingen Frans Fredrik Maechel och göts av tackjärn på Ludwigsbergs verkstad i Stockholm. Tillsammans vägde de 40 centner, vilket motsvarar 1800 kg.

Byggnaden fungerade som rådhus fram till 1952 då den efter sammanslagningen av Mellanssysslets domsagas häradsrätt och rådhusrätten kom att hysa Karlstads tingsrätt. En tillbyggnad genom två nya huskroppar för att täcka de allt större lokalbehoven genomfördes 1975-76 på baksidan mot residenset enligt Olle Dahléns ritningar. Efter sammanslagningarna 2005 av värmländska tingsrätter rymmer huset nu Värmlands tingsrätt och ett kafé i bottenvåningen.

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Karlstad
Rådhus i Sverige
Domstolsbyggnader i Sverige
Basketligan 1992/1993

Basketligan 1992/1993

Grundserie

A1

A2

Slutspel

Åttondelsfinaler

{| class="wikitable" style="text-align:center;" width="350px"
! width="50px"|Datum
! Match
! width="50px"|Resultat
|-
| colspan="4"|Mataki Skåne BBK - Mazda Basket  (0 - 2)
|-
| 7 mars1993
| align="left"|<center>Mataki - Mazda
| 97 - 98
|-
| 9 mars1993
| align="left"|<center>Mazda - Mataki
| 116 - 90
|-
| colspan="4"|Södertälje BBK - Brahe Basket  (2 - 1)
|-
| 9 mars1993
| align="left"|<center>Södertälje - Brahe
| 90 - 74
|-
| 12 mars1993
| align="left"|<center>Brahe - Södertälje
| 83 - 81
|-
| 14 mars1993
| align="left"|<center>Södertälje - Brahe
| 85 - 74
|}

Kvartsfinaler

{| class="wikitable" style="text-align:center;" width="350px"
! width="50px"|Datum
! Match
! width="50px"|Resultat
|-
| colspan="4"|Solna Vikings - Mazda Basket  (0 - 2)
|-
| 15 mars1993
| align="left"|<center>Solna - Mazda
| 88 - 92
|-
| 19 mars1993
| align="left"|<center>Mazda - Solna
| 96 - 77
|-
| colspan="4"|Alvik BBK - Plannja Basket  (2 - 1)
|-
| 16 mars1993
| align="left"|<center>Alvik - Plannja
| 114 - 107
|-
| 19 mars1993
| align="left"|<center>Plannja - Alvik
| 100 - 84
|-
| 23 mars1993
| align="left"|<center>Alvik - Plannja
| 94 - 86
|-
| colspan="4"|Norrköping Dolphins - Kärcher Basket  (2 - 1)
|-
| 16 mars1993
| align="left"|<center>Norrköping - Kärcher
| 103 - 92
|-
| 21 mars1993
| align="left"|<center>Kärcher - Norrköping
| 119 - 116
|-
| 25 mars1993
| align="left"|<center>Norrköping - Kärcher
| 87 - 81
|-
| colspan="4"|Stockholm Capitals - Södertälje BBK  (2 - 1)
|-
| 17 mars1993
| align="left"|<center>Stockholm - Södertälje
| 95 - 81
|-
| 19 mars1993
| align="left"|<center>Södertälje - Stockholm
| 98 - 87
|-
| 24 mars1993
| align="left"|<center>Stockholm - Södertälje
| 78 - 68
|}

Semifinaler

{| class="wikitable" style="text-align:center;" width="350px"
! width="50px"|Datum
! Match
! width="50px"|Resultat
|-
| colspan="4"|Norrköping Dolphins - Mazda Basket  (3 - 0)
|-
| 26 mars1993
| align="left"|<center>Norrköping - Mazda
| 86 - 83
|-
| 30 mars1993
| align="left"|<center>Mazda - Norrköping
| 103 -107
|-
| 2 april1993
| align="left"|<center>Norrköping - Mazda
| 83 - 80
|-
| colspan="4"|Stockholm Capitals - Alvik BBK  (3 - 0)
|-
| 26 mars1993
| align="left"|<center>Stockholm - Alvik
| 108 - 93
|-
| 30 mars1993
| align="left"|<center>Alvik - Stockholm
| 81 - 86
|-
| 2 april1993
| align="left"|<center>Capitals - Alvik
| 94 - 74
|}

Final

{| class="wikitable" style="text-align:center;" width="350px"
! width="50px"|Datum
! Match
! width="50px"|Resultat
|-
| colspan="4"|Stockholm Capitals - Norrköping Dolphins  (3 - 0)
|-
| 13 april1993
| align="left"|<center>Stockholm - Norrköping
| 86 - 78
|-
| 16 april1993
| align="left"|<center>Norrköping - Stockholm
| 87 - 68
|-
| 19 april1993
| align="left"|<center>Stockholm - Norrköping
| 103 - 99
|-
| 21 april1993
| align="left"|<center>Norrköping - Stockholm
| 75 - 95
|}

Svenska mästarna
Stockholm Capitals

Sport i Sverige 1992
Sport i Sverige 1993
Basketsäsongen 1992/1993
1992/1993
Västrums kyrka

Västrums kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Gladhammar-Västrums församling i Linköpings stift. Kyrkan ligger i Västrums socken i Västerviks kommun.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrkobyggnad på platsen var ett träkapell som uppfördes 1693.
Nuvarande kyrka uppfördes 1797-1798 efter ritningar av arkitekt Casper Seurling. 20 juli 1800 invigdes kyrkan av biskop Jacob Axelsson Lindblom.

Kyrkan har en stomme av gråsten och består av ett rektangulärt långhus med tresidigt avslutat kor i öster. Vid västra kortsidan finns kyrktorn med ingång. Ännu en ingång finns mitt på södra långsidan. Mitt på norra långsidan finns en vidbyggd sakristia. Långhuset har ett mansardtak som är belagt med plåt.

Inventarier
 Predikstolen är från slutet av 1700-talet.
 Dopfunten från 1876 är huggen i kolmårdsmarmor. Tillhörande dopskål och lock är av mässing.
 I tornet hänger tre kyrkklockor som alla fanns i den gamla kyrkan. Äldsta klockan är från medeltiden.

Orgel
 Orgeln är byggd 1856 av Andreas Åbergh, Hjortsberga socken. Tillhörande orgelfasad är byggd efter ritningar av Johan Adolf Hawerman på Överintendentsämbetet. Spelbordet är byggt in mot södra väggen. Det finns 3 kilbälgar i orgeln och manual 1 och 2 har en gemensam låda med dubbla kanceller. Av fasadpiporna är en del ljudande (Principal 8' C-h1) och fasaden är sammanbyggd med läktarbarriären. 1886 reparerades den av Andreas Åbergh. 1971 reparerades orgeln av Åkerman & Lund Orgelbyggeri. Orgeln är mekanisk.
Åberghs orgeln har följande disposition:

 En kororgel tillkom 1977.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 
 
 Västrums Hembygdsförening
Sten-Åke Carlsson & Tore Johansson (red.): Inventarium över svenska orglar 1989:II, Linköpings stift, Förlag Svenska orglar, Tostared 1990,

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Västerviks kommun
Kyrkobyggnader invigda 1800
1800 i Sverige
Ivorianska inbördeskriget

Ivorianska inbördeskriget kan syfta på:

 Första ivorianska inbördeskriget – ett inbördeskrig i Elfenbenskusten 2002–2007
 Andra ivorianska inbördeskriget – ett inbördeskrig i Elfenbenskusten 2010-2011
Andra ivorianska inbördeskriget

Andra ivorianska inbördeskriget var ett inbördeskrig som pågick i Elfenbenskusten mellan mars och april 2011 mellan styrkor trogna den dåvarande presidenten Laurent Gbagbo, och rebeller trogna den internationellt erkända tillträdande presidenten Alassane Ouattara. Efter att Gbagbo tillfångatagits i april 2011 upphörde striderna.

Referenser 

Elfenbenskustens historia
Afrikanska inbördeskrig
Politik i Elfenbenskusten
Kosovos ambassad i Stockholm

Kosovos ambassad i Stockholm är Republiken Kosovos diplomatiska representation i Sverige.

Ambassaden är belägen på Birger Jarlsgatan 33 på Norrmalm i Stockholm. Ambassadör sedan 2019 är Shkëndije Geci Sherifi. Ambassadens huvudfunktion är att representera Republiken Kosovo i Sverige genom att främja och utveckla de bilaterala förbindelserna på alla områden av gemensamt intresse.

Fastigheter
Ambassaden är sedan 2009 belägen på Birger Jarlsgatan 33 i Stockholm. Efter Kosovos statsbildning etablerade regeringen ambassaden sig i samma byggnad som den är belägen i idag.

Beskickningschefer

Se även 
 Kosovaner i Sverige
 Sveriges ambassad i Pristina

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Ambassader i Stockholm
Relationer mellan Kosovo och Sverige
Den döende detektiven (roman av G.W. Persson)

Den döende detektiven är en kriminalroman från 2010 av Leif G.W. Persson.

Romanen är den sista boken om Perssons hjälte som gjorde debut redan i den första boken Grisfesten, Lars Martin Johansson, som tidigare varit chef för Rikskriminalen men när bokens handling utspelar sig är pensionär. Romanen filmatiserades av SVT under titeln Den döende detektiven och sändes i tre delar i början av 2018.

Skönlitteratur 2010
Svenska kriminalromaner
Verk av Leif G.W. Persson
Kavadh II

Kavadh II var en persisk kung av den sassanidiska ätten. Han regerade år 628.

Se även 
 Iran
 Lista över persiska storkungar

Sasanidiska dynastin
Män
Personer i Iran under 600-talet
Den gyllene rosen

Den gyllene rosen är en utmärkelse som påvar i århundraden har brukat utdela varje år till kyrkor, korporationer eller framstående enskilda personer. Rosen brukar vara utförd i en naturalistisk stil med stjälk, blad, blommor och knoppar. Den är smidd av rent guld och ofta besatt med ädelstenar; vanligen safirer eller diamanter. Ibland är den placerad i en vas eller kruka. Rosen invigs under högtidliga former av påven i kardinalkollegiets närvaro på rosensöndagen (midfastosöndagen), det vill säga fjärde söndagen i fastan.

Man har tidigare trott att det var påve Urban V (1362-1370) som 1366 skulle ha invigt den första gyllene rosen, men traditionen kan vara åtminstone ett halvt årtusende äldre. Dess första säkra belägg stammar från året 1051, då Leo IX (1049-1054) omnämner överlämnandet av en gyllene ros till särskilt bemärkta personer som en gammal sed. Hedersbetygelsen bör redan då, som ofta senare, ha haft politiska syften.

Efter 1759, då Clemens XIII (1758-1769) gav rosen till dogen av Venedig, kom denna hedersbetygelse uteslutande att tilldelas personer av furstlig börd eller kyrkliga institutioner. Sedan 1700-talet har rosen aldrig givits till någon man, varför den så småningom har kommit att ses som en kvinnlig utmärkelse. Påve Benedictus XV (1914-1922) avbröt traditionen att dela ut guldrosor, men den återupptogs av hans efterträdare Pius XI (1922-1939). Välsignandet av rosen äger rum varje år, men om ingen värdig mottagare har blivit utsedd stannar rosen kvar i Vatikanen. Den gyllene rosen anses vara en av den katolska kyrkans förnämsta utmärkelser. Sedan Pius XII:s (1939 - 1958) död har den dock aldrig utdelats till personer utan endast till platser; främst vallfartsorter, kyrkor och helgedomar.

Källor 

Heliga stolens ordnar, utmärkelser och medaljer
Påsk
Corona radiata (embryologi)

Corona radiata omger en obefruktad äggcell, och består av två tre lager med follikelceller, det vill säga celler som kommer från äggblåsan i äggstockarna. De är fästa i det yttre skyddande lagret runt ägget, som heter zona pellucida, och deras huvudsakliga uppgift hos många djur är att vara näringslager till ägget. De försvinner efter att ägget har blivit befruktat.

Corona radiatas andra viktiga uppgift, som är det första den gör, är att skydda den sekundära oocyten när den passerar genom äggblåsans vägg vid själva ägglossningen.

För att befruktning skall kunna ske måste sperman ta sig genom corona radiata, vilket den gör genom att utsöndra enzymet hyaluronidas. Det behövs enzym från dussintals sperma för att göra lagret så försvagat att en sperma kan tränga in till äggcellen.

Källor 

Kvinnliga fortplantningssystemet
Mimifierat

Mimifierat är ett musikalbum från 2010 av det svenska punkbandet Mimikry. Mimifierat är en coverskiva och släpptes gratis för nedladdning på bandets hemsida, alla låtar är arrangerade och producerade av Mimikry. Albumet släpptes även i fysisk form i en limiterad utgåva om 200 exemplar.

Låtlista

Musikalbum 2010
Album av Mimikry
Bretagnes flagga

Bretagnes flagga (på bretonska Gwenn-ha-du, på svenska Vit och svart) är Bretagnes officiella flagga sedan 30 juni 1997. Den består av nio horisontella ränder, fem svarta och fyra vita, samt en kanton med elva hermeliner i tre rader. Den används i Bretagne och även i Loire-Atlantique, som en gång var del av Bretagne, men nu del av regionen Pays-de-la-Loire. De nio ränderna representerar de nio historiska regionerna i Bretagne. De vita för de regioner där man talade gallo och de svarta för där man talade bretonska. Hermelinen som symbol har använts i Bretagne av regenter sedan 1200-talet och vitt och svart är även historiska färger för Bretagne. Flaggan skapades 1923 av Morvan Marchal, en bretonsk arkitekt och grundare av den nationalistiska rörelsen Breiz Atao. I dag används flaggan i många sammanhang, och kan ses på de flesta stadshus.

Se även
Cornwalls flagga
Kroaz du

Referenser

Bretagne
Regionflaggor i Europa
Franska flaggor
Tigerblomflugor

Tigerblomflugor (Temnostoma) är ett släkte i familjen blomflugor. De är relativt stora och påminner mycket om getingar.

Kännetecken
Tigerblomflugor är ganska stora blomflugor med en längd på 12 till 18 millimeter. Deras gulsvarta teckning gör att de påminner mycket om getingar (se mimikry). Om de blir hotade sträcker de fram sina framfötter för att imitera getingarnas långa antenner. Ryggskölden är svart med arttypiska gula teckningar. Hanens ögon är inte helt sammanstötande utan skiljs av en smal strimma. Antennerna är gulaktiga med nakna antennborst. Vingarna är ofta mörkt tonade.

Levnadssätt
Tigerblomflugor lever i sumpskogar med gott om blöta lågor av till exempel björk och asp. Här utvecklas larverna i veden som inte ska vara alltför murken utan fortfarande hård. Larvutvecklingen tar ofta flera år. De vuxna flugorna besöker olika sorters blommor.

Utbredning
Det finns 23 arter i släktet varav 14 i palearktis och 7 i Europa. I Nordamerika finns 8 arter och i den orientaliska regionen 2 arter. Samtliga 7 europeiska arter har även påträffats i Norden

Arter i Norden
Följande sju arter förekommer i Norden varav sex i Sverige.

Systematik
Närmast besläktade med tigerblomflugorna är trädblomflugorna (Spilomyia).

Etymologi
Det vetenskapliga namnet Temnostoma betyder 'med kluven mun' på grekiska.

Källor

Externa länkar

Blomflugor