kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vitpannad skrika

Vitpannad skrika (Cyanolyca viridicyanus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Vitpannad skrika är en 34 cm lång nästan helt himmelsblå kråkfågel. Avvikande är svart på panna, tygel och örontäckarna och mörkblått på strupe och övre delen av bröstet. Den är också, som namnet avslöjar, vit på främre delen av hjässan och vidare i en linje runt övre delen av örontäckarna och till att avdela strupe och bröst. Liknande turkosskrikan har istället svart linje mellan strupe och bröst samt blåare strupe. Lätena är komplexa och varierade. Ofta återgivet är ett snabbt stammande tjatter liknat vid ett metalliskt maskingevär. Även ett mjukt och pipigt "wau" kan höras.

Utbredning och systematik 
Vitpannad skrika delas in i tre underarter:
 Cyanolyca viridicyanus jolyaea – förekommer i Anderna i norra Peru (Amazonas till Junín)
 Cyanolyca viridicyanus cyanolaema – förekommer i Anderna i sydöstra Peru (Cusco och Puno)
 Cyanolyca viridicyanus viridicyanus – förekommer i Anderna i västra Bolivia (La Paz och Cochabamba)

Status 
Vitpannad skrika tros minska till följd av den pågående avskogningen i Amazonområdet, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Kråkfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Andamanträdskata

Andamanträdskata (Dendrocitta bayleii) är en fåtalig fågel i familjen kråkfåglar som enbart förekommer i indiska ögruppen Andamanerna .

Utseende 
Andamanträdskatan är med en kroppslängd på 32 cm i särklas minst i släktet, liksom övriga trädskator med lång och kraftigt avsmalnad stjärt, där dock de centrala stjärtpennorna breder ut sig något mot spetsen. Den är svart på ansikte på strupe, grå i nacken och på strupen och rostfärgad på resten av undersidan. Även övergumpen är rostfärgad och stjärten helsvart.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i täta skogar i den indiska ögruppen Andamanerna öster om Bengaliska viken. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Andamanträdskatan tros ha en mycket liten världspopulation bestående av under 1.000 häckande individe. Den antas också minska i antal till följd av habitatförlust. Sedan 2017 anser internationella naturvårdsunionen IUCN att den är utrotningshotad och placerar den i hotkategorin sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn bayleii hedrar Edward Clive Bayley (1821-1894), brittisk statsman och arkeolog verksam i Indien 1842-1878. Även stavningsvarianterna bazlei, bayleyi, baileyi or baileii förekommer i litteraturen, men bayleii är det korrekta.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Andamanöarna
Borneoträdskata

Borneoträdskata (Dendrocitta cinerascens) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Borneoträdskatan är en långstjärtad kråkfågel. Den har en kraftig svart näbb, svarta vingar med en vit vingfläck och varmt beigebrunt på undersida och ansikte. Arten är ljudlig och kommunicerar ofta med varandra med olika skriande och raspiga toner blandat med klinkande metalliska ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Borneoträdskatan hittas i bergsskogar. Den är en social fåglar som ofta påträffas i flock. Arten kan vara rätt tam och lätt att komma nära, särskilt invid stigar och lägerplatser.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Grå trädskata

Grå trädskata (Dendrocitta formosae) är en asiatisk fågel i familjen kråkfåglar. Den har en vid utbredning från Pakistan till Kina och Taiwan. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Kännetecken

Utseende 
Grå trädskata är en medelstor (36–40 cm) och rätt färglös trädskata med kort näbb och en lång och kraftigt avsmalnad stjärt, där dock de centrala stjärtpennorna breder ut sig något mot spetsen. Den har mörkgrått ansikte och ljusare grå hjässa, nacke och undersida. Vingarna är svarta med en liten vit handbasfläck, medan den är brun på mantel och undre stjärttäckare.
 
Olika populationer skiljer sig något åt. Västliga fåglar har ordentligt mörkt i pannan och på strupen, något större vit vingfläck och svart stjärt med grått på inre delarna av de centrala stjärtfjädrarna. Östliga fåglar är något mindre med mindre vingfläck, mindre mörkt i pannan, brunare strupe och kortare stjärt med mer svart.

Läten 
Bland lätena hörs metalliska, kluckande ljud ("klok-kli-klok-kli-kli"), men även sträva och musikaliska toner och varnande tjatter.

Utbredning och systematik 
Grå trädskata har en vid utbredning från Pakistan till Kina och Taiwan och delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Dendrocitta formosae occidentalis – västra Himalaya (norra Pakistan, Garhwal)
 Dendrocitta formosae himalayana – östra Himalaya till Myanmar och norra Laos
 Dendrocitta formosae sarkari – östra Indien (södra Jaipur och norra Chennai)
 Dendrocitta formosae assimilis – södra Burma till Thailand 
 Dendrocitta formosae sinica – östra och sydöstra Kina samt norra Vietnam
 Dendrocitta formosae sapiens – södra Kina på berget Emeishan (västra Sichuan)
 Dendrocitta formosae formosae – Taiwan
 Dendrocitta formosae insulae – Hainan (södra Kina)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Svartmaskad trädskata

Svartmaskad trädskata (Dendrocitta frontalis) är en asiatisk fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartmaskad trädskata är en liten (38 cm) och färgglad medlem av släktet. Den är svart på ansikte och strupe och grå på nacke och undersida, dock rostbrun på buk och undergump. Även övergump och mantel är rostfärgade. Vingarna är svarta på hand- och armpennor, men grå på tertialer. Den långa och avsmalnade stjärten är svart.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Himalaya i norra Indien till norra Myanmar och nordvästra Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Vitbukig trädskata

Vitbukig trädskata (Dendrocitta leucogastra) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitbukig trädskata är en stor (45 cm) och omisskännlig trädskata med mycket vitt i fjäderdräkten. Den långa stjärten är kraftigt avsmalnad med mittersta stjärtpennorna något bredare mot spetsen. Näbben är relativt kraftig. 

Fjäderdräkten är svart på nacke och strupe, liksom på vingarna utom en vit handbasfläck. Nacken, övergumpen och resten av undersidan är vit, medan manteln är brun. Stjärten är grå med ordentligt svart på spetsen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden i sydvästra Indien (Västra Ghats). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitbukig trädskata förekommer i fuktiga städesgröna skogar, både i ursprunglig skog och i gamla partier inom i övrigt unga skogar. Den undviker gärna människan, men kan ses i kardemummaodlingar, övergivna gummiplantage och i stora träd intill vägar. Den hittas i lägre liggande bergstrakter ända upp till trädgränsen. Arten häckar enstaka, med ägg noterade i bon mellan mars och april. Fågeln livnär sig mestadels på ryggradslösa djur som ödlor och även gnagare, men kan också ta nektar från blommor, frukt och frön.
'

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Den beskrivs som lokalt rätt vanlig, framför allt i tropiska städsegröna skogar.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Sumatraträdskata

Sumatraträdskata (Dendrocitta occipitalis) är en fågel i familjen kråkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sumatraträdskatan är en prydligt tecknad kråkfågel med en mycket lång och rundspetsad stjärt. Fjäderdräkten är varmbrun, med silvergrått i nacken, mörkt ansikte och kolsvarta vingar med en liten vit fläck. Stjärten är silvergrå ovan med mörk spets och under övervägande mörk med ett ljust band nära spetsen. Bland lätena hörs grova och raspiga skrin, fylliga "tlee'lee!" och en serie med korta och hesa "whurr!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sumatraträdskatan hittas i skogsområden i förberg och bergstrakter. Där ses den födosöka på alla nivåer, ofta hoppande i lövverken eller rastlöst förflytta sig mellan träden i en snabb och fladdrig flykt.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 virens Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Ockrabukig trädskata

Ockrabukig trädskata (Dendrocitta vagabunda) är en vida spridd asiatisk fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer från nordöstra Pakistan genom Indien till Indokina. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Ockrabukig trädskata är en distinkt och stor (46–50 cm) trädskata med en rätt kort näbb och en lång och kraftigt avsmalnad stjärt, där dock de centrala stjärtpennorna breder ut sig något mot spetsen. Den har skiffergrått huvud, brun mantel, ockrafärgad undersida och övergump, ljusgrå vingpanel och en grå stjärt med vitaktigt subterminalt band innanför den svarta stjärtspetsen.

Läten 
Lätet är ett ljudligt, flöjtlikt ringande "ko-ki-la". Även andra hårda, metalliska och jamande läten hörs.

Utbredning och systematik 
Ockrabukig trädskata delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Dendrocitta vagabunda bristoli – nordöstra Pakistan och nordvästra Indien till västra Nepal
 Dendrocitta vagabunda behni – västra Indien (Rajasthan, västra Madhya Pradesh och Gujarat söderut till Karnataka)
 Dendrocitta vagabunda vagabunda – nedre Himalaya och nordöstra Indien (i söder till Hyderabad)
 Dendrocitta vagabunda parvula – sydvästra Indien (södra Kanara till Kap Comorin)
 Dendrocitta vagabunda pallida – sydöstra Indien
 Dendrocitta vagabunda sclateri – östra Myanmar (övre Chindwin till Chin Hills och Arakan Yoma)
 Dendrocitta vagabunda kinneari – södra Burma och nordvästra Thailand
 Dendrocitta vagabunda saturatior – Tenasserim och södra Thailand
 Dendrocitta vagabunda sakeratensis – östra Thailand och Indokina

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Svarthuvad nötskrika

Svarthuvad nötskrika (Garrulus lanceolatus) är en asiatisk bergslevande tätting i familjen kråkfåglar som förekommer i västra Himalaya.

Utseende och läten 
Svarthuvad nötskrika är en omisskännlig kråkfågel med en kroppslängd på 33 cm. Den har svart huvud med förlängda hjässfjädrar som den kan resa i en rufsig tofs samt en lysande ljus näbb. Strupen är vitstreckad, kroppen gråskär och vingarna huvudsakligen blå med vit skulderfläck. Den långa stjärten är blå och bandad. Lätena är skrän påminnande om nötskrikans.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad nötskrika förekommer i Himalaya, från östra Afghanistan (bergstrakter nära Kabul och Paktia) och västra Himalaya genom norra Pakistan (i syd till bergskedjan Safed Koh) och Kashmir (dock ej Valedalen) österut till Nepal (österut till trakterna kring Kathmandu). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svarthuvad nötskrika återfinns i öppen skog i bergstrakter, även påverkad av människan och nära bebyggelse, på 1500 till 4000 meters höjd, vintertid lägre. Den ses ofta i par eller små grupper, ibland med upp till 40 individer tillsammans med nötskrika och gulnäbbad blåskata. Fågeln är en allätare som lever av insekter, växtdelar, små ödlor, ägg, fågelungar och as. Liksom andra nötskrikor plockar den ekollon och gömmer dem för framtida användning.

Häckning 
Den svarthuvade nötskrikan häckar sker i april och maj. Den bygger sitt bo i träd eller buskar, vari den lägger tre till fem ägg som ruvas i 16 dagar. Båda föräldrarna matar ungarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som relativt vanlig, dock mindre vanlig i Nepal.

Referenser

Trycka källor

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Amamiskrika

Amamiskrika (Garrulus lidthi) är en hotad tätting i familjen kråkfåglar som endast förekommer på två öar i södra Japan.

Utseende och läte 
Amamiskrikan är en stor (38 cm), brun och blå skrika. Huvudet är mörkblått med blåsvart panna och tygel, strupen är vitfläckad och näbben tvåfärgad med hornfärgad spets och gråblå näbbrot. Stjärten och vingarna är mörkblå, medan rygg och undersida är djupt kastanjebruna. Vanligaste lätet är ett hårt "kraah".

Utbredning och systematik 
Amamiskrikan förekommer endast på ön Amami-Ōshima med närliggande småöar (Kakeroma-jima, Uke-jima och Edateku-jima) i norra delen av de japanska Ryukyuöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Amamiskrikan förekommer både i skog och skogslandskap kring odlingslandskap och mänsklig bebyggelse, men föredrar tydligt högrest ursprunglig skog. Den livnär sig på ekollon från bland annat ekarterna Castanopsis cuspidate och Quercus glauca, men även insekter, spindlar, reptiler, fåglar, frukt och frön. Fågeln bildar troligen långvariga par och häckning äger rum från slutet av januari eller början av februari till maj.

Status och hot 
Amamiskrikan har ett mycket litet utbredningsområde och en världspopulation på uppskattningsvis endast 5800 individer. Den har minskat vid åtminstone vid två tillfällen i historien, dels på grund av exploatering i början av 1900-talet, dels i slutet av 1900-talet förmodligen orsakat av skogsavvkerning och predation från invasiva arter. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar därför amamiskrikan som sårbar. Det är svårt att bedöma nutida utvecklingstrend på grund av brist på data, men den kan ha börjat öka i antal igen sedan 2006 och kan nu ha en stabil population.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Theodorus Gerrit van Lidth de Jeude (1788-1863), tysk st, veterinär och zoolog.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Japan
Tallskrika

Tallskrika (Gymnorhinus cyanocephalus) är en hotad nordamerikansk fågel i familjen kråkfåglar.

Utseende och läten 
Tallskrikan är en 25,5 cm lång kråkfågel med kort stjärt och lång, rak näbb. Fjäderdräkten är helt ljusblå. Enda något sånär lika arten är mexikansk skrika, men denna är tydligt ljusare under och har mycket längre stjärt. Bland lätena hörs olika sorters mjuka, nasala ljud.

Utbredning och systematik 
Tallskrikan förekommer i tallskogar i västra USA, från södra Oregon till norra Baja. Fågeln placeras som enda art i släktet Gymnorhinus.

Status 
Tallskrikan minskar relativt kraftig i antal till följd av försämring av dess levnadsmiljö. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU). Beståndet uppskattas till 770 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Sotlavskrika

Sotlavskrika (Perisoreus internigrans) är en fåtalig tätting i familjen kråkfåglar som enbart förekommer i Kina.

Utseende och läte 
Sotlavskrikan är en relativt liten (30 cm) och långstjärtad sotgrå skrika. Näbben är kort men kraftig och ofta förvånansvärt iögonfallande blek. Huvudet mörkare än kroppen. Kontaktlätet är ett högfrekvent "kyip", ibland förlängt till en serie, men också ett jamande, stigande "meeeoo-meeeoo".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på mellan 3350 och 4300 meter över havet i västra Kina, i sydöstra Qinghai, sydvästra Gansu och norra Sichuan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten verkar föredra torr, höglänt granskog, ibland inslag av rhododendron och ofta med endast lite undervegetation. Den livnär sig av ryggradslösa djur och frukt. Fågeln häckar mycket tidigt på året, i mars-april. Under hösten formar den små flockar, vanligen med fem eller sex fåglar, ibland upp till tio.

Status 
Sotlavskrikan är en fåtalig fågel med ett bestånd på mellan 12 000 och 20 500 vuxna individer. Utbredningsområdet är dessutom litet och fragmenterat, och populationen minskar i antal till följd av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Kinas fauna
WP:Projekt Kina
Endemiska fågelarter i Kina
Gulnäbbad skata

Gulnäbbad skata (Pica nuttalli) är en utrotningshotad fågel i tättingfamiljen kråkfåglar. Den har en mycket begränsad utbredning i Kalifornien i USA.

Utseende och läte 
Gulnäbbad skata är en medelstor (43–54) svartvit kråkfågel med lång avsmalnad stjärt. Den är näranog identisk med amerikansk skata men har karakteristiskt gul näbb och gul bar hud runt ögat. Den är även något mindre. Lätena skiljer också något, med kortare och uppåtböjd gnälläte och något ljusare tjatter.

Utbredning och systematik 
Gulnäbbad skata förekommer enbart i centrala Kalifornien i USA, i inlandet, kustområden, dalar och låglänta områden. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten är trots sitt avvikande utseende mycket nära släkt med amerikansk skata.

Levnadssätt 
Gulnäbbad skata hittas i eksavann, med stora träd spridda i vida områden med öppen gräs- och betesmark. Under senare tid har den ökat i mer urban miljö, framför allt i Sacramentodalen. Den födosöker i odlade fält och fruktträdgårdar på jakt efter allt från ryggradslösa djur, små däggdjur, fågelungar och fågelägg till as, matrester och vegetabilier som frukt, säd, frön och nötter. Bobygge sker från december till mars, med äggläggning från mars till maj.

Status och hot 
Gulnäbbad skata minskade kraftigt i antal mellan 2003 och 2008 till följd av nilfeber. Studier visar att den gör det fortfarande, även om beståndet återhämtat sig något. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Nuttall (1786-1859), engelsk botaniker och ornitolog, periodvis verksam i USA.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i USA
Tofsskrika

Tofsskrika (Platylophus galericulatus) är en säregen sydostasiatisk tätting vars systematik är omtvistad.

Utseende och läte 
Tofsskrikan är en 31-33 cm lång omisskännlig fågel. Den har kort stjärt, övervägande svart fjäderdräkt med en stor vit halsfläck och en mycket speciell lång och framåtriktad smal tofs. Ungfågeln liknar den adulta men är svagt streckad. Sången är märklig, en plötslig gäll vissling följt av en flöjtande fras: "psssssiu HI-WU". Det vanligaste lätet är ett metalliskt skaller.

Utbredning och systematik 
Tofsskrika placeras som enda art i släktet Platylophus. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Platylophus galericulatus ardesiacus – förekommer i södra Myanmar, på Thailändska halvön och Malackahalvön
 Platylophus galericulatus coronatus – förekommer på Borneo och Sumatra
 Platylophus galericulatus galericulatus – förekommer på Java

Vissa urskiljer även underarten lemprieri med utbredning på norra Borneo.

Familjetillhörighet 
Tofsskrikan har traditionellt placerats bland kråkfåglarna (Corvidae). DNA-studier visar dock att den snarare står närmare törnskatorna (Laniidae). Avståndet har dock bedömts vara så pass avlägset att den allt oftare lyfts ut till den egna familjen Platylophidae.

Levnadssätt 
Tofsskrikan förekommer i låglänt städsegrön skog upp till 1.220 meters höjd. Den ses ofta i små grupper i skogens nedre delar. På Java häckar fågeln mellan juni och juli samt mellan oktober och februari. Den bygger ett ordentligt skålformat bo som placeras på en trädgren två meter ovan mark. Däri lägger den ett till två vitaktiga till blekt blågröna rödbrunfläckade ägg.

Status och hot 
Arten är relativt fåtalig och begränsad till skogsmiljöer. Den anses hotad av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad, men noterar att populationsutvecklingen bör följas noga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i orientaliska regionen
Platylophus

Platylophus kan syfta på:

 Platylophus (djur) – en fågel i familjen kråkor (Tofsskrika)
 Platylophus (växter) – ett släkte av tvåhjärtbladiga växter