kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
August Miete

August Wilhelm Miete, född 1 november 1908 i Westerkappeln, Tyskland, död 9 augusti 1987 i Osnabrück, var en tysk SS-Unterscharführer. Han var delaktig i Nazitysklands så kallade eutanasiprogram Aktion T4 och senare Operation Reinhard, kodnamnet för förintelsen av Generalguvernementets judiska befolkning. Vid den andra Treblinkarättegången 1964–1965 dömdes Miete till livstids fängelse.

Biografi
Miete inträdde i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) 1940. Samma år rekryterades han till Nazitysklands ”eutanasiprogram” Aktion T4, som innebar mord på fysiskt och psykiskt funktionshindrade personer. Miete kommenderades i maj 1940 till Tötungsanstalt Grafeneck och i oktober samma år till Tötungsanstalt Hadamar, där han kremerade de mördade patienternas kroppar.

I juni 1942 förflyttades Miete till förintelselägret Treblinka inom ramen för förintelseprogrammet Operation Reinhard. Miete beskrivs som en av de värsta sadisterna i Treblinka; han fick öknamnet ”Malakh Ha-Moves” (jiddisch ”Dödsängeln”) av lägerfångarna. 

Miete efterträdde Willi Mentz som chef för lägrets ”lasarett”, som var en byggnad där sjuka och gamla fångar mördades med nackskott. 

Verksamheten i Treblinka upphörde i november 1943, och lägret avvecklades. Därefter sändes Miete till norra Italien för att bekämpa partisaner. Han var även lägervakt i koncentrationslägret Risiera di San Sabba i närheten av Trieste.

Rättegång 
Miete greps 1960 i avvaktan på rättegång i Düsseldorf. År 1964 ställdes Miete och tio andra lägervakter från Treblinka inför rätta åtalade för brott mot mänskligheten. Han dömdes till livstids fängelse som medansvarig för mord på minst 300 000 personer samt personligen skyldig till mord på minst nio personer. Den 27 februari 1985 släpptes han ur fängelset.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 
 

Födda 1908
Män
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Avlidna 1987
Aktion T4
Personer från Nordrhein-Westfalen
Operation Reinhard
Förintelsen i Polen
Personal i Treblinka
SS-Unterscharführer
Spartacusupproret

Spartacusupproret (även kallat Spartacuskriget, Gladiatorkriget och Tredje slavkriget) var en stor slavrevolt. Den ägde rum i den Romerska republiken 73-71 f.Kr.. Upproret leddes av slaven och gladiatorn Spartacus och var det tredje (och sista) riktigt stora slavupproret i Romerska rikets historia samt även det ur Roms synvinkel allvarligaste. De tidigare upproren utspelade sig båda på Sicilien (Första slavkriget 135-132 f.Kr. och Andra slavkriget 104-103 f.Kr.).

Upproret startade i den syditalienska staden Capua, när flera hundra gladiatorer (och tillika slavar) bröt sig ut från en gladiatorskola som ägdes av Lentulus Batiatus. Spartacus som var med i utbrytningen i Capua tog snabbt ledningen och ledde så småningom en väldig armé av förrymda och fritagna slavar på åtminstone 40 000 man, enligt vissa källor så många som 120 000.

Den romerska statsledningen såg ursprungligen inte upproret som särskilt allvarligt. Till deras förvåning besegrade Spartacus snabbt växande slavarmé dock alla trupper som skickades mot dem. Först efter att slavarmén massakrerat en "straffexpedition" från Rom insåg man att man inte hade att göra med en "vanlig" mindre slavrevolt, vilka förekom ofta.

Spartacus visade sig vara oerhört skicklig på att utnyttja den romerska arméns svagheter. Hans prestation att på så kort tid skapa en armé som besegrade de bästa styrkor Rom kunde ställa på benen anses vara anmärkningsvärd än idag. Efter de mycket stora framgångarna under det första året marscherade upprorsmännen norrut och tidigt på sommaren 72 f.Kr. befann man sig nära gränsen till Gallien (nuvarande Frankrike och Schweiz). Av orsaker som aldrig har blivit helt klarlagda vände man emellertid söderut igen och hösten samma år befann man sig längst ner i Syditalien.

Till slut krossades upproret av Crassus 71 f.Kr. efter att den romerska armén hade satt in huvuddelen av sina styrkor och upprorsmännen isolerats i Syditalien. Spartacus själv omkom och drygt 6 000 tillfångatagna slavar avrättades genom korsfästning utmed Romarrikets huvudväg Via Appia.

Historiker har genom åren debatterat vad det slutgiltiga målet med upproret var. Att slutmålet skulle ha varit att krossa slavsystemet i Romerska riket och därmed även den romerska staten saknas det klara belägg för. Troligare anses vara att Spartacus ville leda sina följeslagare ut ur Italien och in i den definitiva friheten i Gallien. En del spekulerar i att man kanske även planerade att marschera in i Spanien.

Att man inte lämnade Italien när man var så nära ska ha berott på att trycket från många av följeslagarna blev för stort. Dessa ville hellre fortsätta plundra Italien och förödmjuka den romerska staten. Hur som helst anser många militärhistoriker att det var Spartacus stora misstag. En del historiker anser att en del följeslagare (kanske 10 000) faktiskt lämnade upprorsmännen och marscherade in i Gallien.

Se även
 Första slavkriget
 Andra slavkriget
 Romerska slavkrigen

Referenser

Romerska krig
Slavuppror
Romerska republiken
Slaveri i Romerska riket
Tripwire Interactive

Tripwire Interactive är ett amerikanskt datorspelsföretag som startades i februari 2005. Företaget utvecklade från början modifikationen Red Orchestra till Unreal Tournament 2004. Efter att ha vunnit en licens till Unreal Tournament 2004-motorn, med Red Orchestra, i en tävling som "bästa modifikation" till Unreal Tournament 2004 startade dem Tripwire Interactive. Efter det döpte Tripwire om Red Orchestra till Red Orchestra: Ostfront 41-45 och utvecklade det till ett kommersiellt spel. Deras andra spel, Killing Floor, släpptes år 2008 och blev en succé.

Amerikanska datorspelsföretag
Företag bildade 2005
Westerkappeln

Westerkappeln är en kommun i delstaten Nordrhein-Westfalen i västra Tyskland. Den är belägen några kilometer väster om Osnabrück och har cirka  invånare, på en yta av  kvadratkilometer.

Källor

Kommuner och städer i Kreis Steinfurt
Heather Bratton

Heather Bratton, född 25 juni 1987 i Tampa, Florida, USA, död 22 juli 2006 i New Jersey, USA, var en amerikansk fotomodell, som bland annat varit på omslaget på italienska Vogue och arbetat för Prada, Gucci, Burberry, Dior, Marc Jacobs och Chanel.

Bratton omkom i en bilolycka i New Jersey. Den taxi hon färdades i fick motorstopp på motorvägen och blev påkörd bakifrån av en stadsjeep, och båda bilarna fattade eld.

Källor

Födda 1987
Avlidna 2006
Amerikanska fotomodeller
Personer som omkommit i trafikolyckor
Kvinnor
666 Ways to Love: Prologue

666 Ways to Love: Prologue är en EP av det finländska rockbandet HIM, utgiven 1996. Skivan är producerad av Hiili Hiilesmaa. Den släpptes bara i Finland och endast i 1 000 exemplar.

Kvinnan på omslaget är sångaren Ville Valos mor.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Ville Valo om inget annat anges.
 "Stigmata Diaboli" – 2:55
 "Wicked Game" (Chris Isaak) – 3:56
 "Dark Secret Love" – 5:19
 "The Heartless" – 7:25

Finländska EP-skivor
EP-skivor 1996
Kärleksmums

Kärleksmums är en mjuk kaka med chokladsmak och en speciell glasyr (gjord på smält fett, socker, kakao och kaffe) på. Kakan gräddas i långpanna och på glasyren strör man kokosflingor alternativt strössel.

Bakverket benämns även snoddas, mockarutor, chokladrutor,  kokosrutor eller fiffirutor.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Bakverk
Ngaliematoppen

Ngaliematoppen (franska: Mont Ngaliema; engelska: Mount Margherita) är en 5 109 meter hög afrikansk bergstopp. Den är den högsta toppen på Mount/Mont Stanley, ett av Ruwenzoris sex delmassiv. Ngaliematoppen är Kongo-Kinshasas högsta och Afrikas fjärde högsta bergstopp.

Referenser

Berg 5000 meter över havet eller högre
Berg i Kongo-Kinshasa
Berg i Uganda
Norra Kivu
Lars Saabye Christensen

Lars Saabye Christensen, född 21 september 1953 i Oslo, är en norsk författare.

Christensen debuterade 1976 med diktsamlingen Historien om Gly. Han har skrivit en rad dikter och skådespel men utmärkt sig mest som romanförfattare.

Han är medlem av Norska Akademien.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1985 – Beatles, svensk översättning: Hans-Jacob Nilsson
1990 – Herman, svensk översättning: Hans-Jacob Nilsson
2002 – Halvbrodern, svensk översättning: Ingrid Ingemark
2004 – Maskrosfamiljen, svensk översättning: Ingrid Ingemark
2006 – Modellen, svensk översättning: Ingrid Ingemark
2008 – Saabyes cirkus, svensk översättning: Ingrid Ingemark
2009 – Bisättningen, svensk översättning: Olov Hyllienmark

Priser och utmärkelser 
1976 – Tarjei Vesaas debutantpris för Historien om Gly
1984 – Cappelenpriset
1987 – Rivertonpriset för romanen Sneglene 
1988 – Kritikerpriset för Herman
1990 – Bokhandlarpriset för Bly
1993 – Doblougska priset
1997 – Riksmålsförbundets litteraturpris
2001 – Bokhandlarpriset för Halvbroren 
2001 – Bragepriset för Halvbroren
2001 – Det norska läsarpriset för Halvbroren
2002 – Nordiska rådets litteraturpris för Halvbroren
2015 – Bragepriset för Magnet

Norska författare
Norskspråkiga författare
Norska kriminalförfattare
Norskspråkiga kriminalförfattare
Författare från Oslo
Ledamöter av Det Norske Akademi
Födda 1953
Levande personer
Män
Vinnare av Nordiska rådets litteraturpris
Salong

Salong kan syfta på:

 Salong – ett rum i en bostad, som bara används vid högtidliga tillfällen, se finrum
 Biosalong – publikutrymme i en biograf
 Frisersalong – lokal för hårklippning
 Konstsalong – större konstutställning
 Litterär salong – en typ av tillställning i ett hem där konst, kultur och aktuella ämnen diskuterades
 Musikalisk salong – en typ av musicerande i ett hem
 Salong (personvagn) – större avdelning i en järnvägsvagn i persontrafik
 Teatersalong – publikutrymme i en teater
 Salongen – en årlig utställning i Paris, se Parissalongen

Se även
Salon
Saloon
Eddie Clarke

Edward Allan "Eddie" Clarke, även känd som "Fast Eddie" Clarke, född 5 oktober 1950 i Twickenham i London, död 10 januari 2018 i London, var hårdrocksgruppen Motörheads gitarrist från 1976 till 1982. När Clarke lämnat Motörhead (efter motsättningar med Lemmy), bildade han gruppen Fastway.

Källor

Externa länkar

Musiker från London
Brittiska metalgitarrister
Medlemmar i Motörhead
Män
Födda 1950
Avlidna 2018
Håbrand

Håbrand (Lamna nasus), även sillhaj, är en art i underklassen hajar. Namnet sillhaj syftar på artens föda som företrädesvis består av sill och besläktade fiskarter.

Utbredning och population 

Artens huvudsakliga utbredningsområde är norra Atlanten. Den förekommer även i Nordsjön, Medelhavet och ibland till och med i Östersjön. På södra jordklotet förekommer arten till exempel söder om Australien, vid Chiles kustlinje och i subantarktiska regioner (se karta).

På grund av överfiskning under 1970-talet i norra Atlanten gick artens bestånd dramatiskt tillbaka. Först 2001 iakttogs en stabilisering av populationen. IUCN listar hela arten som sårbar (i nordöstra Atlanten och Medelhavet "akut hotad", i nordvästra Atlanten "starkt hotad"). I Washingtonkonventionen finns håbrand med i appendix II.

Kännetecken 

Håbranden når en längd på upp till tre meter. Utseendemässigt påminner den om vithaj. Det antas att artens medellivslängd ligger vid 30 år. Håbranden skiljer sig från andra hajar i samma familj genom en vit fläck som pryder den bakre nederkanten på ryggfenan. I motsats till vithajen saknar håbranden också skyddande ögonlock.

Föda 

Håbranden livnär sig huvudsakligen av fiskar som lever i stim. Vid undersökningar av djurets maginnehåll hittades även delar av andra hajarter. Även kannibalism har dokumenterats.

Håbrand och människor 

Inget fall är känt där en håbrand har attackerat en människa men på grund av djurets storlek är faran inte helt osannolik. Håbrand är en matfisk.

Källor

Noter

Externa länkar 

Håbrandsartade hajar
Fegen

Fegen kan syfta på:
 Fegen (ort), ort i Falkenbergs kommun 
 Fegen (sjö), sjö i Falkenbergs kommun, Gislaveds kommun och Svenljunga kommun  (23,4 km²)
 Fegen (naturreservat), naturreservat och Natura 2000-område som omfattar en del av sjön Fegen
Blågylta

Blågylta (Labrus mixtus, tidigare även Labrus ossifragus) är en fisk i familjen läppfiskar.

Sexuell differens
De flesta blågyltor föds som honor, kallade rödnäbbor. Mellan 7 och 13 års ålder (vid 25–30 centimeters kroppslängd), byter fisken kön och blir hane, så kallad blåstråle. Vissa fiskar föds dock som hanar och byter aldrig kön. Dessa är dock rödaktiga, precis som honor, men saknar dessas svarta ryggfläckar.

Utseende

Blågyltan är en slank fisk med en enda, lång ryggfena. Huvudet är spetsigt med markerade läppar. Rödnäbban (honan) blir 25 till 30 centimeter lång och har en rödfärgad kropp, som är något ljusare på buken. På ryggen, vid slutet av ryggfenan, har hon tre svarta fläckar. Partiet mellan fläckarna är ofta ljusare.

Blåstrålen (hanen) kan bli upp till 40 centimeter lång och väga 1 kilogram. Han är mörkblå på huvudet, ryggen och övre delen av sidorna, med talrika ljusblå strimmor. Buken är röd. Ryggen saknar svarta fläckar.

Fisken kan bli minst 20 år gammal.

Vanor
Blågyltan är en bottenfisk som lever i relativt kustnära vatten på upptill 200 meters djup. Den föredrar algzonen längs sten- eller klippkust. Den lever på mindre kräftdjur, blötdjur, borstmaskar och andra bottenlevande smådjur.

Lekperioden infaller under sommaren. Hanen bygger på bottnen ett bo av alger som honan lägger upp till 1 000 ägg i. Boet vaktas av båda föräldrarna tills äggen kläcks 1–2 veckor senare. Ungarna är pelagiska till en början, men söker sig till bottnan vid 4–5 centimeters längd.

Utbredning
Arten finns från Gambia, Senegal, Azorerna, Madeira och Medelhavet, längs europeiska Atlantkusten upp till Engelska kanalen, runt Brittiska öarna och Färöarna samt från mellersta Norge till Kattegatt och Öresund.

Hot 
Det största hotet mot beståndet är övergödning. När båtägare kastar ankare i områden med koraller av ordningen Alcyonacea påverkas arten negativ. Under fiske i Medelhavet och kring Makaronesien fångas ibland större exemplar och de säljs på marknader. Kring Cypern fiskas blågylta med speciella nät men denna aktivitet minskade lite. Fortfarande har arten en stabil population. IUCN listar den som livskraftig (LC).

Referenser

Läppfiskar
Kung Rane

Kung Rane är en mytologisk person som har gett namn åt kung Ranes hög vid Flistads kyrka, Västergötland, och fornborgen Raneslott i Lur socken, Bohuslän. Han nämns också i en berättelse som utspelar sig vid Stenehed i Munkedals kommun och på den plats där Svarteborgs kyrka numera ligger. I Svarteborg fanns tidigare ett motell som hette Kung Rane och låg vid den dåvarande vägen E6. Motellet är nedlagt sedan E6 fått ny sträckning och är idag ett vårdhem med samma namn.

Enligt legenden ville drottning Hud gifta sig med kung Rane. Efter viss tvekan tackade han ja. På bröllopsdagen hade han dock ångrat sig och red ut på jakt. När drottningen med bröllopsfölje anlände till Ranes borg fann de att han inte var hemma. Drottningen lät då bränna ner borgen. När borgen var nerbrunnen och de skulle bege sig därifrån ska hon ha yttrat orden: ”Hittills har du hetat Raneborg men hädanefter skall du heta Svarteborg”.

När kungen såg vad som hade hänt red han efter drottningens följe. Han kom ikapp dem när de hade stannat vid en källa för att dricka. Kungen överföll drottningen och klöv hennes huvud med sitt svärd. Hennes sällskap flydde, men kungen red ifatt dem och dödade alla. Enligt sägnen ligger drottningen begravd vid gården Hud, strax söder om Huds moar, 5 km norr om Rabbalshede, där en sten, "Drottningstenen", sägs markera graven. Hennes sällskap av krigare skall enligt sägnen ligga begravt vid Stenehed.

 

Rane
Bohuslänska sägner
Alexandra Liljekvist

Alexandra Liljekvist, född 21 februari 1990 i Malmö och uppvuxen i Limhamn-Bunkeflo, är en svensk sångare och skådespelare.

Alexandra Liljekvist slog igenom 2003, då bara 13 år gammal, med musikallåten Julia, och blev Skånes stjärnskott 2003. Hon var med i Radio Malmöhus och Kvällspostens Sommarchansen samma år som den yngsta deltagaren någonsn och kom tvåa med låten Julia. Hon har sedan dess medverkat i ett antal musikaler, fick nyinviga Limhamns torg 2003 av Malmö stad, har fått ett antal musikstipendier, och uppträder idag runtom i Sverige.

I maj 2009 vann Alexandra Liljekvist den nationella sångtävlingen Next Star 2009.
Alexandra fick då som pris i tävlingen var med på fem av Diggiloos konserter under Diggiloo-turnén 2009. 2011 tävlade Alexandra för att få representera Sverigesradio Malmöhus i sångtävlingen Svensktoppen nästa. Alexandra vann Svensktoppen nästa P4 Malmöhus 2011.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Next Star

Svenska sångare
Födda 1990
Kvinnor
Levande personer
Svenska Hemdatornytt

Svenska Hemdatornytt, SHN, var en tidskrift om hemdatorer som startades och utgavs av Ulf Selstam, med säte i Floda, från 1986 till 1994 (fram till 1988 under namnet Svenska Hemdator Hacking).

Tidskriften speglade sin tids datormarknad, vilket innebar att den hade sektioner för såväl Amiga, Atari och C64, såväl som Mac, PC, ZX Spectrum och MSX. När spelkonsolerna gick på frammarsch recenserades även spel till Nintendos och Segas spelmaskiner.

Det började som ett enmansprojekt och med åren tillkom medarbetare i form av fast anställda och frilansande entusiaster.

Johan Wanloos tecknade serie Torsten byggde från början på figurerna i de kåserier om Torsten som skrevs av Jan Ove Jansson. Efter hand blev det nödvändigt att separera kåserierna och den tecknade serien då den senare snabbt blev omåttligt populär och som också ledde till "Torstenfaktorn" i spelbedömningarna.

I samband med Presam-krisen 1993 köptes tidskriften av Bröderna Lindströms förlag. Amigadelen plockades ut, förmodligen för att inte vålla den dåvarande konkurrerande tidskriften DMZ någon konkurrens. Vid den tiden medföljde en diskett med blandade programvaror och spel med tidningen varje månad.

SHN med nya ägare drevs i något år innan tidningen ändrade namn till PC Hemma, en tidskrift som från och med 2007 gick samman med tidskriften Gadgets och blev Din Teknik.

Totalt gav det ut 97 nummer av SHN åren 1986–1994.

År 2012 gjordes ett nytt nummer av Hemdator Nytt med Selstam som chefredaktör. Denna gången gavs tidingen enbart ut digitalt.

Utgåvor

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
Svenska Hemdator Nytt - Huvudsida för Hemdatornytt med tidningsarkiv, foton mm
Amiga Magazine Rack - Urval av scannade sidor samt index över utgåvor
Stonans scanningar - Här finns de två första numren inscannade
Inscanning av nummer 1 och 2/1990
Svenska Hemdatornytt i Internet Archive

Nedlagda svenska datortidningar
Tidskrifter startade 1986
Tidskrifter nedlagda 1994
Atlantis – En försvunnen värld

Atlantis – En försvunnen värld () är en amerikansk animerad film från 2001, producerad av Walt Disney Feature Animation. Filmen regisserades av Gary Trousdale och Kirk Wise, och bygger på legenden om den sjunkna ön Atlantis.

Filmen hade världspremiär den 3 juni 2001, amerikansk premiär den 15 juni det året och Sverigepremiär den 9 november samma år.

Handling
Smithsonian Institution i Washington, D.C., 1914. Milo Thatch, sonson till den bortgångne forskningsresanden Thaddeus Thatch, vet allt om myten om den försvunna staden Atlantis och skulle bra gärna vilja resa dit, om bara någon trodde på honom. Det närmaste han har kommit sin dröm är jobbet i historiska museets pannrum. Men en kväll får han ett erbjudande av den rike Preston Whitmore, en gammal vän till Milos farfar, som han inte kan motstå: att bli vetenskaplig rådgivare för en expedition som vill hitta Atlantis. 

Atlantisexpeditionen leds av kommendörkapten Rourke, och bland de andra medlemmarna finns Rourkes tyska högra hand löjtnant Helga Sinclair, den italienska sprängämnesexperten Vinny, den indianska fältläkaren Fiin, den tuffa tonåriga mexikanska chefsmekanikern Audrey, radiooperatören Packard, den franska mullvadsliknande grävaren Moliere och Kakan, kocken med världens läbbigaste mat. Ombord på en stor u-båt attackeras expeditionen av ett enormt undervattensmonster kallat Leviatan, men den här lilla gruppen överlever.

Efter att ha tampats med Leviatan, och med Väktarens bok som karta, tar sig gruppen genom magnifika underjordiska gångar och kommer till slut fram till Atlantis. Gruppen upptäcker att staden lever och Milo börjar umgås med stadens äventyrslystna vackra prinsessa Kidagakash, kallas Kida, som visar honom runt i staden där han upptäcker mer och mer av dess hemligheter. Men snart kommer det visa sig att Rourke och de andra i gruppen har haft med sig en lömsk plan i bagaget och det blir upp till Milo att rädda Atlantis.

Om filmen
Ett konstgjort språk, atlantiska, utvecklades till filmen av Marc Okrand. Mike Mignola bidrog till filmen som produktionsdesigner medan Gary Rydstrom bidrog som ljuddesigner.

Rollista

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats (arkiverad version)
 

Amerikanska filmer 2001
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska dramafilmer 
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska science fiction-filmer 
Amerikanska fantasyfilmer 
Amerikanska actionäventyrsfilmer 
Steampunk
Science fantasyfilmer 
Atlantis på film
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 2001
Filmer från Walt Disney Pictures
Gråsej

Gråsej (Pollachius virens) eller enbart sej är en stor, kraftig fiskart i ordningen torskartade fiskar (Gadiformes).

Utseende 
Den liknar torsken men saknar skäggtöm. Gråsejen har tre ryggfenor och två analfenor. Ryggen är olivgrön eller grågrön, med något ljusare sidor och silvergrå buk. Underkäken är längre än överkäken och fisken har en rät sidolinje och en djupt inskuren stjärtfena.

Ekologi 
Fiskarna lever i stim och kan bli upp till 130 centimeter långa och väga upp till 32 kg om de får leva riktigt länge (uppåt trettio år). En vanligare storlek är ett till tre kilogram, men större vid Lofoten. Gråsejen äter fiskyngel, sill, skarpsill och kräftdjur. Leken sker i januari till maj.

Utbredning 
Gråsej finns längs svenska västkusten, norska kusten, i Nordsjön, kring Brittiska öarna samt i Biscayabukten. Den är allmän i Nordsjön, Skagerrak och Kattegatt, men mindre vanlig i Öresund. I Östersjön förekommer den nästan inte alls.

Ytterligare populationer hittas i västra Atlanten från North Carolina över Hudson Strait till sydvästra Grönland. Öster om Grönland fortsätter utbredningsområdet över Spetsbergen till Barents hav. Gråsej kan dyka till ett djup av 200 meter.

Gråsej som matfisk 
Den är en vanlig matfisk, med en smak som liknar den andra arten i släktet Pollachius, lyrtorsk, men med ett gråaktigt och lite grövre kött. Förekommer ofta i mald form eller behandlad form, som fiskpinnar, gratänger och så vidare. Gråsejen är en mager fisk och därmed nästan fettfri.

Gråsej är ekonomiskt en av de viktigare fiskarna i Sverige. Inlagd på burk och rökt har den sålts under benämningen havslax.

Status 
Industriellt fiske är det största hotet mot beståndet. I nordöstra Atlanten är fiske på arten inte lika vanlig som före 2000-talet. Populationen har därför återhämtad sig i europeiska vatten. IUCN listar det europeiska beståndet av gråsej som livskraftig (LC).

Referenser

Anmärkningar

Externa länkar och källor

 Läs om gråsej och andra fisk och skaldjur i hav och insjöar.

Svensk Fisk - Sej
FishBase
https://archive.is/20130418141806/www.wildwater.se/freport/data/images/20060710_Rst.jpg (bild på två gråsejar ifrån Lofoten).

Torskfiskar
Matfiskar