kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albert Brasseur

Albert Jules Brasseur, född 12 februari 1862, död 13 maj 1932, var en fransk skådespelare, son till Jules Brasseur.

Brasseur debuterade 1879 och var fram till 1890 anställd vid Théâtre des nouveautés och 1890-1921 vid Théâtre des variétés i Paris, och var därefter verksam vid olika lustspelsscener i staden. Brasseur vann främst framgång som komiker inom lustspel och operetter, och turnerade även i London och USA.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1862
Avlidna 1932
Män
Svensk uppslagsbok
Franska skådespelare under 1900-talet
Jenna Ushkowitz

Jenna Noelle Ushkowitz, född 28 april 1986 i Seoul, Sydkorea, är en amerikansk skådespelare och sångare, förmodligen mest känd i rollen som Tina Cohen-Chang i TV-serien Glee.

Tidigt liv 
Ushkowitz föddes i Seoul, Sydkorea. Hon adopterades då hon var tre månader gammal och växte upp i East Meadow, Long Island, New York. Ushkowitz uppfostrades som katolik och gick på Holy Trinity Diocesan High School, en katolsk skola känd för sin teateravdelning i Hicksville, Long Island. Hon tog examen under 2004 och hade innan uppträtt i en high school-uppsättning av Les Misérables, samt i rollen som Penny i Honk!, Inez i The Baker's Wife, Little Red Riding Hood i Into The Woods och Romaine Patterson i The Laramie Project. Ushkowitz tog examen från Marymount Manhattan College under 2007, där hon uppträdde igen som Little Red Riding Hood, i Into The Woods.

Karriär 
Ushkowitz har varit i nöjesbranschen sen hon var tre år. Hon har bland annat medverkat i Sesame Street och i andra TV-serier. Hennes första roll i en Broadway-musikal var i en nypremiär av The King and I under 1996.

Ushkowitz sjöng den amerikanska nationalsången vid en Knicks match på Madison Square Garden när hon var 13 år. Innan hon började med Glee, så var hon inhoppare för rollerna som Anna, Martha, Thea och Ilse i Broadway musikalen Spring Awakening.

Under 2009 fick hon möjligheten att spela Tina Cohen-Chang i Fox's high school musikalshow Glee. Hennes rollfigur stammade i de första nio avsnitten och sjöng senare två solon, bland annat "Tonight" från West Side Story och "True Colors". I rollen ingick också en romans med Kevin McHales karaktär Artie som sitter i rullstol, men hon har sedan ett förhållande med Mike Chang. Ushkowitz turnerade i USA och Australien med sina kollegor från Glee. Hon har känt kollegan från serien, Lea Michele sen de var åtta år gamla. De har även medverkat i samma musikal, Spring Awakening.

Externa länkar

Internet Broadway Database

Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
Amerikanska musikalartister
Amerikanska TV-skådespelare
Eduardo Frei

Eduardo Frei kan syfta på någon av följande:

Eduardo Frei Montalva, Chiles president 1964-1970
Eduardo Frei Ruiz-Tagle, den förres son, Chiles president 1994-2000
Dianna Agron

Dianna Agron, född 30 april 1986, är en amerikansk skådespelare, sångare, dansare och regissör mest kända rollen som Quinn Fabray i TV-serien ''Glee.

Biografi 
Dianna Agron föddes i Savannah, Georgia, men växte upp med sina föräldrar Ronald S. och Mary Agron i San Francisco. Hennes fars familj är rysk och efternamnet var ursprungligen Agronskij. Agron tillbringade sin skoltid på high school på Burlingame High School i Kalifornien. Som tonåring så gav hon danslektioner.

Agron har varit med i TV-serier såsom Shark, Close to Home, CSI: NY, Numb3rs och har haft en återkommande roll i Veronica Mars. Hon spelade rollen som Harper i en 13 avsnitt lång serie av kortfilmer kallad It's a Mall World, regisserad av Milo Ventimiglia. Serien visades på MTV. Hon syntes även i ett par avsnitt av andra säsongen i Heroes som Ventimiglia är med i. Dianna Agron har även varit värd för mini-musikfestivalen Chickens in Love för 826LA i Los Angeles.

Dianna Agron valdes ut bland många unga Hollywood-stjärnor att medverka i Wal-Marts Ocean Pacific marknadsföringskampanj våren 2010. Den nationella kampanjen presenterade mode, livsstil och underhållningstidningar som Elle, Teen Vogue, Seventeen och Cosmopolitan, utomhus och online på den Ocean Pacifics webbplats. Dessutom anordnade kändisarna en Ocean Pacific-fest i Los Angeles i slutet av april och gjorde personliga framträdanden på uppdrag av varumärket.

Agrons mest välbekanta roll är som Quinn Fabray, en high school-cheerleader, i Fox TV-serien Glee. Serien har tilldelats priser som Screen Actors Guild Award och en Golden Globe.

Privatliv 
Den 15 oktober 2016 gifte hon sig med Winston Marshall, från bandet Mumford & Sons.

Filmografi

Källor

Noter

Externa länkar

Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Savannah, Georgia
Skådespelare från Georgia
Dimitrie Brătianu

Dimitrie C. Brătianu, född 1818 och död 8 juni 1892, var en rumänsk politiker.

Biografi
Tillsammans med brodern Ion Brătianu deltog han i Parisrevolutionen och därefter i upprorsrörelsen i Valakiet 1848, och landsförvisades därifrån i september samma år. Han uppehöll sig därefter i England och Frankrike, där han knöt viktiga politiska förbindelser. Han åtrevände hem till Rumänien 1857, och bidrog under de följande åren genom sitt politiska arbet till den rumänska statens konsolidering. Brătianu var 1867-68 minister för offentliga arbeten, 1868-81 undervisnings- och kyrkominister samt minister i Konstantinopel. 1881 var han en kort tid konseljpresendet med störtades av brodern Ion, som han sedan motarbetade. Dennes fall 1888 var till stor del Dimitrie Brătianus verk.

Källor

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Rumänska politiker under 1800-talet
Rumäniens premiärministrar
Rumäniens utrikesministrar
Födda 1818
Avlidna 1892
Män
Östergötlands runinskrifter 237

Runinskrift Ög 237, är en runsten i Östra Stenby socken på Vikbolandet, Norrköpings kommun i Östergötland.

Stenen
Stenen finns i parken vid Ållonö slott i socknens norra del, nära Bråviken. Den påträffades dock ursprungligen vid Enebytorpet, någon kilometer därifrån. Slottet, vid vars sydöstra flygelbyggnad stenen står rest, har tidigare visats upp som en sevärdhet, men är numera i privat ägo och hela området omges av taggtrådsstängsel. 

Runstenen är av grå granit. Dess höjd är 2,63 meter och dess största bredd uppgår till 1,09 meter På stenen finns en runslinga vars form liknar en orm, ehuru utan bevarat huvud. Inskriften, som består av normalrunor, börjar och slutar vid stenens topp. Det första ordet står på ormens stjärt, därefter löper inskriften ett motursvarv på den ristade sidan och återkommer till toppen. 

Ristningen är mycket sliten och ett avsnitt på den högra sidan är bortslaget. Den har inte blivit ifylld med färg sedan 1978, och inte mycket sådan finns kvar. En översättning av runtexten följer på inskriften nedan:

Inskriften

Runsvenska: þu(r)(t)sin uk * sunui(þ)rR : þaiR : raistu : stin : þina : f... ...(r)l * bruþur sin

Nusvenska: "Torsten och Sunvid de reste denna sten efter Karl, sin broder."

Den dödes namn tros alltså ha varit Karl, av vilket dock endast de två sista runorna, ...(r)l, finns kvar. Enligt Erik Brate, Östergötlands runinskrifter, är det sannolikt att denne Karl är identisk med den Karl som står omnämnd som resare på två andra runstenar i socknen: Ög 234 och Ög 235.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor

Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
Ion Brătianu

Ion Constantin Brătianu, född 2 juni 1821 och död 16 maj 1891, var en Rumänsk politiker. Han var bror till Dimitrie Brătianu och far till Ionel och Vintila Brătianu.

Biografi
Tillsammans med brodern Dimitrie deltog han först i Parisrevolutionen och därefter i upproret i Valakiet. Tillsammans med brodern förvisades han också efter upprorsrörelsen och återvände hem 1857, sedan Parisfreden 1856 reglerat förhållandena i Rumänien. Brătianu invaldes i Valakiets parlament och var en kort tid 1860 minister hos Alexandru Ioan Cuza men kom inte till makten förrän med furst Carol, den blivande kungen. 1867-68 var Brătianu både finans- och inrikesminister, och visade som sådan stor kraft men också hänsynslöshet och avlägsnades till stor del på grund av påtryckning från stormakternas sida. Efter ett kort tid som kammarpresident, och en konflikt med furst Carol, som dock bilades, blev Brătianu 1876 konseljpresident, och tillika chef för det nationalliberala partiet. Som sådan ledde han sitt land fram till 1888, med undantag för en kort tid 1881, då brodern Dimitrie var regeringschef. Han var samtidigt inrikes-. finans- och utrikesminister, och var den som 1877 proklamerade Rumäniens självständighet som stat och 1881 införde ett ärftligt kungadöme. Självständigheten från Turkiet vanns med rysk hjälp, men redan vid Berlinkongressen började Brătianu närma sig Tyskland och knöt på 1880-talet förbindelser med Bismarck. Ett växande missnöje med hans egenmäktiga regerande orsakade hans fall 1888, närmast organiserat av brodern Dimitrie i samråd med ryska och panslavistiska kretsar. Brătianu genomdrev lagar, som förbättrade böndernas villkor 1882 och införde en utvidgad valrätt 1884. Han var även livligt verksam som publicist.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Rumänska politiker under 1800-talet
Födda 1821
Avlidna 1891
Män
Kristina Mattsson

Kristina Mattsson, född 14 januari 1960, är en svensk journalist och författare.

Kristina Mattsson växte upp i Åkersberga utanför Stockholm och utbildade sig till folkhögskolelärare. Hon var ansvarig för kursverksamheten vid Föreningen Nordisk Folkhögskola i Genève (Genèveskolan) 2002–2005.

Kristina Mattsson bokdebuterade 2008 med en reportagebok om papperslösa i Sverige, De papperslösa och de aningslösa, för vilken hon tilldelades Natur & Kulturs debattbokspris.

Bibliografi
De papperslösa och de aningslösa, Leopard förlag, Stockholm 2008, 
Landet utanför – ett reportage om Sverige bortom huvudstaden, Leopard förlag, Stockholm 2010,

Källor

Externa länkar
Kristina Mattssons webbplats

Kvinnor
Födda 1960
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Aeropress

Aeropress, formellt AeroPress, är en apparat till för att brygga kaffe med som uppfanns 2005. Kaffet blandas direkt i bryggaren, får dra en stund och pressas sedan genom ett pappersfilter rakt ner i kaffekoppen. Resultatet är ett kaffe med ren smak som lätt kan justeras mellan bryggningarna. Vattentemperaturen bör vara mellan ca 80°C och 95°C, beroende på rostning, för att få ut maximalt med smak utan att göra kaffet bittert på grund av för mycket frigjorda syror. Tiden kaffet skall dra innan det pressas varierar mellan 30 och 240 sekunder beroende på kaffe- och vattenmängd.

Apparaten består av två cylindrar. Den ena cylindern har en gummipuck på ena sidan och passar i den andra cylindern. Detta gör det möjligt att skapa en tättsluten luftficka mellan gummipucken och kaffet. När man pressar cylindern så pressar man alltså inte direkt på kaffet utan höjer lufttrycket i cylindern vilket tvingar ut det färdiga kaffet genom pappersfiltret. Förutom nämnda delar ingår även filter, filterhållare, skopa, spatel och tratt i förpackningen.

Referenser

Externa länkar 
 

Hushållsapparater
Kaffe
Johanna Lindbäck

Johanna Kristina Lindbäck, född 25 april 1972 i Luleå, är en svensk författare. Hon skriver i första hand ungdomsböcker och är medproducent av bloggen bokhora.se.

Biografi 
Johanna Lindbäck växte upp i Luleå och har arbetat som gymnasielärare i svenska och engelska i Stockholm, men sedan 2013 är hon författare och översättare på heltid. Hon är en av de fem kvinnorna bakom bloggen bokhora.se. Under perioden 2013–2015 var hon Kulturrådets läsambassadör. 

Sedan 2007 har hon gett ut tretton ungdomsböcker, varav flera har Västerbottentema. Trilogin Fula tjejer, Jobbiga tjejer, och Svaga tjejer, utgivna 2020– 2022, har hon skrivit tillsammans med Sara Ohlsson och Lisa Bjärbo.

Bibliografi 
 En liten chock, Tiden, 2007 
 Min typ brorsa, Tiden, 2008 
 Tänk om det där är jag, Rabén & Sjögren, 2009 
 Saker som aldrig händer , Rabén & Sjögren, 2010 
 Välkommen hem, Rabén & Sjögren, 2011 
 (på tyska, i översättning av Gabriele Haefs) Gut. Besser. Das Beste auf der Welt, Beltz & Gelberg, 2013 
 Som om jag frågat, Rabén & Sjögren, 2012 
 Vi måste sluta ses på det här sättet (tillsammans med Lisa Bjärbo), Gilla böcker, 2013 
 (på danska, i översättning av Louise Ardenfelt Ravnild) Vi kan ikke blive ved med at mødes på den her måde, Turbine, 2016 
 Lite ihop, Lilla Piratförlaget, 2013 
 (på norska) Litt sammen, Mangschou, 2017 
 Kanske ihop, Lilla Piratförlaget, 2014 
 (på norska, i översättning av Lene Stokseth) Kanskje sammen, Mangschou, 2017 
 (på danska, i översättning av Lotte Kirkeby Hansen) Kærester måske?, Turbine, 2018 
 Jan Svensson, Lilla Piratförlaget, 2015 
 Karta för förälskade & andra vilsna, Gilla böcker, 2017 
 Fula tjejer (tillsammans med Lisa Bjärbo Sara Ohlsson), Lilla Piratförlaget, 2020, 
 Jobbiga tjejer (tillsammans med Sara Ohlsson och Lisa Bjärbo), Lilla Piratförlaget, 2021,  
 Svaga tjejer (tillsammans med Sara Ohlsson och Lisa Bjärbo), Lilla Piratförlaget, 2022,  

Översättningar

Referenser

Noter

Allmänna källor 
Johanna Lindbäcks blogg
Johanna Lindbäck på Rabén & Sjögren
Johanna Lindbäck på Lilla piratförlaget
Johanna Lindbäck på Gilla böcker

Externa länkar 

Johanna Lindbäcks blogg
Bokhora.se

Svenska författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Författare från Luleå
Kvinnor
Födda 1972
Levande personer
Projekt HBTQI
Ledamöter av Svenska barnboksakademin
Ionel Brătianu

Ion (Ionel) Brătianu, född 20 augusti 1864 och död 24 november 1927, var en rumänsk politiker. Han var son till Ion Brătianu och bror till Vintila Brătianu.

Biografi
Efter utbildning till ingenjör i Frankrike återvände Brătianu hem, blev deputerad 1895, och innehade flera ministerposter i Dimitrie Sturdza ministärer 1896-97 och blev 1909 första gången ministerpresident, och samtidigt det liberala partiets chef. Som regeringschef kvarstod Brătianu till 1911 men var vid första världskrigets utbrott åter konseljpresident. Brătianu tillhörde den ententevänliga fraktionen i Rumänien men visade inte sina sympatier öppet förrän 1916, då han ställde sitt land mot sina forna allierade. Efter att 1916 och 1917 ombildat ministären nödgades Brătianu i februari 1918 lämna den politiska ledningen åt general Alexandru Averescu men återvände till makten i december samma år. Som Rumäniens förste delegerade vid fredskonferensen i Paris 1919 vägade han underteckna S:t Germaintraktaten som för Rumänien otillfredsställande. I samband härmed avgick han och tillhörde oppositionen fram till januari 1922, då han efterträdde Take Ionescu som ministerpresident. Två månader senare lät han utlysa nya val, som genom hänsynslösa metoder gav liberala partiet 2/3 av platserna i deputeradekammaren. Han kvarstod som regeringschef till 1926, sedan ministären rekonstruerats några gånger, då han avlöstes av ett kabinett under Alexandru Averescu, som ansågs vara ett liberalt skenkabinett och vars parlamentariska ställning var svag. I juni 1927 bildade Brătianu åter en ministär, som han ledde fram till sin död 24 november. Han styrde under denna sista period närmast med diktatorisk myndighet.

Under Brătianus mångårig långa regeringstid genomfördes en författningsreform 1923, en jordreform samt judarnas rättigheter förbättrades avsevärt.

Källor

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Rumänska politiker under 1800-talet
Rumäniens premiärministrar
Födda 1864
Avlidna 1927
Män
Catskillbergen

Catskillbergen, engelska Catskill Mountains, är ett bergsområde i sydöstra delen av delstaten New York i USA, som hör till bergskedjan Appalacherna. Bergen sträcker sig över Ulster-, Greene-, Sullivan-, Delaware- och Schoharie County.

Catskillbergens högsta punkt heter Slide Mountain.

Externa länkar 

 
Berg i delstaten New York
Didrik

Didrik är ett mansnamn, en lågtysk form av fornhögtyskans Theodarich, som betyder "folk" och "härskare". Den moderna tyska formen är Dietrich och den engelska är Derek. Äldsta belägg i Sverige 1270. Troligen spreds namnet genom sagan om Didrik av Bern.

Namnsdag: saknas (1986-1992: 3 februari)

Personer med namnet Didrik 
Didrik Bildt (1756–1848), militär
Didrik Bildt (1879–1933), löjtnant
Didrik Gabriel Björn (1757-1810), skådespelare och dramatiker
Didrik Slagheck (död 1522), dansk ärkebiskop
Didrik Solli-Tangen, norsk sångare

Se även 
Didrikssagan
Ebba och Didrik

Källor 
Historiska museet, Nomina
Eva Brylla: Förnamn i Sverige, 2004,

Noter 

Mansnamn
Atlantis (låt)

Atlantis är en instrumentallåt komponerad av Jerry Lordan som släpptes som singel av The Shadows 1963. Den nådde som högst andra plats på den brittiska singellistan. Låten är ett typiskt arrangemang för The Shadows med ekoeffekter på gitarrerna och ett stråkarrangemang, och till stilen ganska lik deras tidigare hitlåt "Wonderful Land". Shadows två föregående singlar hade båda toppat  Englandslistan, och efter "Atlantis" hade gruppen nått kulmen av sin popularitet då efterföljande singlar inte kom i närheten av dessa placeringar.

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1963
Love at First Sight

Love at First Sight är en danspoplåt med australiska sångerskan Kylie Minogue från hennes album Fever. Låten skrevs av Minogue, Richard Stannard, Julian Gallagher, Ash Howes och Martin Harrington, och producerades av Stannard och Gallagher. Låten släpptes som den tredje singeln från albumet Fever i sommaren 2002.

Format och låtlista 
Dessa är de format och låtlistor med stora gemensamma släpp av Love at First Sight.

Brittiska CD 1 
"Love at First Sight" – 3:59
"Can't Get Blue Monday Out Of My Head" – 4:03
"Baby" – 3:48
"Love at First Sight" (Video)

Brittiska CD 2 
"Love at First Sight" – 3:59
"Love at First Sight" (Ruff and Jam Club Mix) – 9:31
"Love at First Sight" (The Scumfrog's Vocal Edit) – 4:26

Australiska CD 
"Love at First Sight" – 3:59
"Can't Get Blue Monday out of My Head" – 4:03
"Baby" – 3:48
"Love at First Sight" (Ruff and Jam Club Mix) – 9:31
"Love at First Sight" (Twin Masterplan Mix) – 5:55
"Love at First Sight" (The Scumfrog's Vocal Edit) – 4:26

Externa länkar 
Love at First Sight på Allmusic

Musiksinglar 2002
Låtar framförda av Kylie Minogue
Singlar utgivna på Parlophone
Tachism

Tachism (från franskans tache, "fläck") var en stil inom informell konst under sent 1940-tal och 1950-talet. Den växte fram i Paris, ungefär samtidigt som den amerikanska motsvarigheten action painting inom den abstrakta expressionismen.

Tachismen kännetecknas av spontan penselföring, duttar och färgklickar direkt från tuben, emellanåt klotter som påminner om kalligrafi.

Inte så sällan blandas den ihop med, eller ses som synonym till, den närliggande, samtida lyriska abstraktionen (abstraction lyrique), som också ingår i gruppen informell konst men egentligen betecknar en stil med annat uttryck och temperament. Dessa ska dock mer ses som beskrivande stilbeteckningar än formella riktningar eller skolor, och hos vissa konstnärer ses båda dessa stilar.

Konstnärer (urval) 

Pierre Alechinsky (född 1927)
Karel Appel (1921-2006)
Jean Dubuffet (1901–1985)
Jean Fautrier (1898–1964)
Lucio Fontana (1899–1968)

Asger Jorn (1914-1973)
Georges Mathieu (1921–2012)
Henri Michaux (1899–1984)
Maria Helena Vieira da Silva (1908–1992)
Nicolas de Staël (1914–1955)
Wols (1913–1951)

Se även 
Spontanism
Action painting

Källor 
 Chilvers, Ian; A dictionary of twentieth-century art Oxford ; New York : Oxford University Press, 1998 
 Tapié, Michel; Un art autre où il s'agit de nouveaux dévidages du réel'] Paris, Gabriel-Giraud et fils, 1952 OCLC 1110556
 Tiampo, Ming. Gutai and Informel Post-war art in Japan and France, 1945—1965''. (Worldcat link: [http://www.worldcatlibraries.org/oclc/72471357&referer=brief_results) (Dissertation Abstracts International, 65-01A) ,

Noter 

Konstens historia
Abstrakt konst
Informell konst
Ordos, Inre Mongoliet

Ordos är en stad på prefekturnivå i Inre Mongoliet i Folkrepubliken Kina. En stor del av prefekturen utgörs av Ordosplatån.

Näringsliv
Ordos är en av Inre Mongoliets ekonomiskt mest utvecklade regioner och har tre av regionens mest lönsamma industrier, produktion av kashmirull, kolutvinning och kemisk industri.

Historia
Ordos var tidigare ett område där olika mongoliska hövdingar upprättade riken, bland andra Altan Khan.

Qingdynastin införlivade Ordos med Inre Mongoliet under det tidigare 1600-talet och styrde området som det mongoliska förbundet Ich Dzuu (kinesiska: 伊克昭盟; pinyin: Yīkèzhāo méng; mongoliska: Их Зуу аймаг), vilket betyder "stort lamakloster" på mongoliska.. Detta förbund bestod i sin tur av sju fänikor eller baner .

Efter Qingdynastins fall 1912 upplöstes förbundet och området ingick i den nya kinesiska provinsen Suiyuan, som gradvis fick en hankinesisk befolkningsmajoritet.

Efter Folkrepubliken Kinas bildande 1949 återuppstod Ich Dzuu-förbundet som sedan blev en del av den autonoma regionen Inre Mongoliet. 2001 ombildades Ich Dzuu till Ordos som blev en stad på prefekturnivå.

Administrativa enheter 
Staden Ordos indelas i ett stadsdistrikt (区 qū) och 7 baner. 1989 beräknades befolkningen vara 1,2 miljoner varav 88 procent var hankineser och endast 12 procent mongoler.

Spökstaden i Kangbashi

Ett stort och till större delen obebott fastighetsprojekt har byggts cirka 25 km från Dongsheng-distriktet. Trots att det nya området, som heter Kangbashi (康巴什新区), var avsett för att ge bostäder till en miljon människor är det fortfarande till större delen obebott. Enligt planerna skulle området ha 300 000 invånare år 2010, men enligt aktuella uppgifter har det endast 40 000. Området, som ofta kallas för spökstad, har fått stor uppmärksamhet i internationella media.

Källor

WP:Projekt Kina
Traktaträtt

Traktaträtten är den juridiska läran om traktat och konventioner, det vill säga mellanstatliga avtal. 

Enligt Wienkonventionen om traktaträtten, I art. 2, är en traktat "en internationell överenskommelse mellan stater i skriftlig form och underkastad internationell rätt, oavsett om den intagits i ett enda instrument eller i två eller flera sammanhörande instrument och oavsett dess särskilda beteckning". 

Avtalen kan kallas traktater, konventioner, stadgar, överenskommelser eller protokoll. De är endast juridiskt bindande när de ratificerats (slutligen undertecknats) av de stater som är parter i traktaten. Traktaträtten grundas på att dessa överenskommelser är bindande i enlighet med rättssatsen pacta sunt servanda, vilket betyder att avtal ska hållas.

Noter 

Internationell rätt