kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre Jacquet-Droz

Pierre Jaquet-Droz, född 28 juli 1721 i La Chaux-de-Fonds, död 28 november 1790 i Biel, var en schweizisk urmakare.

Pierres far var bonde och urmakare. Pierre studerade i Basel. Från 1740 koncentrerade han sig på urmakeri och gifte sig år 1750 med Anne-Marie Sandoz. Pierre var far till urmakaren Henri-Louis Jaquet-Droz.

Droz var en av de första som tillverkade ett ur med s.k. kompenserad pendel (pendelur), sammansatt av metaller med olika värmeutvidgningskoefficient, så ordnade, att pendellängden vid olika temperaturer förblir densamma och urets gång följaktligen förblir oberoende av temperaturväxlingar. Droz var dessutom känd som en mästare i tillverkningen av konstfulla automatfigurer (se android). Droz tillskrivs även uppfinningen av speldosan.

Referenser

Noter

Allmänna källor

Externa länkar

Robotnytt
Jaquet-Droz androider i Youtube

Födda 1721
Avlidna 1790
Män
Schweiziska uppfinnare
Schweiziska urmakare
Robotar
Automater
Automatiska musikinstrument
Barbara Loden

Barbara Loden, född 8 juli 1932 i Marion i North Carolina, död 5 september 1980 i New York i New York, var en amerikansk skådespelerska och regissör. År 1970 regisserade hon den kritikerrosade independentfilmen Wanda.

Biografi 
Barbara Loden föddes och växte upp i North Carolina i östra USA. I unga år var hon bland annat modell i fotoillustrationer till noveller i veckotidningar. På 1950-talet studerade hon teater i New York och blev därefter en känd Broadway-skådespelare och sedermera teater- och filmregissör.
 
Loden började sin skådespelarkarriär på Broadway 1957 och hade sin största framgång i rollen som den Marilyn Monroe-liknande karaktären "Maggie" i Elia Kazans uppsättning av Arthur Millers pjäs Efter syndafallet. 1964 vann hon Tony Award för sin insats i pjäsen. Hon medverkade i flera filmer och TV-dramer och började vid 1960-talets slut även att skriva och regissera egna filmer. Hon var gift med regissören Elia Kazan från 1968 till sin död.

1970 regisserade Loden independentfilmen Wanda baserad på eget manus och med sig själv i huvudrollen som arbetarkvinnan Wanda Goransky. Wanda ingår i den samtida trenden av road-movies med filmer som Bonnie och Clyde (1967), Easy Rider (1969 ) och Five Easy Pieces (1970). Dessa filmer om flykten från vardagen med ett vilset och tröstlöst resande färgas av en amerikansk fanatsi om personlig frihet och frigörelse. Här finns i tragiken även hopp och drömmar. Hos Barbara Lodens Wanda finns inget av detta, inget skimmer av frihet under hennes bistra äventyr. Hon är en frånskild arbetarkvinna som blivit andligen och kroppsligen bedövad av sitt tidigare liv. Under den desorienterade resa hon gör med en okänd man är hon viljelös; som om det enda sättet att överleva är genom att förhålla sig totalt passiv. Barbara Loden gestaltar arbetarkvinnan Wanda i en naturalistisk stil och filmen undviker dramaturgiska konventioner och böjelser för romantik, drama och action. Filmen blev mycket väl mottagen och ansågs av flera kritiker vara årets bästa film. Vid filmfestivalen i Venedig 1970 fick den Venice Film Festival's International Critics Prize.

Barbara Loden var även teaterregissör och satte upp off-Broadway pjäser. 
Hon förberedde inspelningen av en film baserad på boken The Awakening av författaren Kate Chopin när hon avled i cancer 1980 48 år gammal efter många års sjukdom.

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 
  
 For Wanda, artikel av filmhistorikern Bérénice Reynaud

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmregissörer
Skådespelare från North Carolina
Personer från McDowell County, North Carolina
Födda 1932
Avlidna 1980
Kvinnor
A Curious Thing

A Curious Thing är Amy Macdonalds andra studioalbum och släpptes den 1 mars 2010. Efter framgångarna med debutalbumet This Is the Life var pressen inför andra albumet stor. Albumet har fått relativt bra kritik. Albumet har sålts i 1 miljon exemplar och haft fyra förstaplaceringar. 

Macdonald skrev som vanligt låtarna efter sina vardagliga upplevelser, och kritiserar bland annat kändiskulturens ytlighet i låten "This Pretty Face", om förhoppningar och drömmar i "Your Time Will Come", om erfarenheter efter nära och käras bortgång i "Spark". Låten "Troubled Soul" handlar om Amy Macdonalds pojkvän Steve Lovell (som hon är förlovad med) och låten "Give It All Up" handlar om hennes manager.

Låtlista 
 "Don't Tell Me That It's Over" - 3:15
 "Spark" - 3:07
 "No Roots" - 4:30
 "Love Love" - 3:17
 "An Ordinary Life" - 3:36
 "Give It All Up" - 2:55
 "My Only One" - 3:32
 "This Pretty Face" - 3:57
 "Troubled Soul" - 4:46
 "Next Big Thing" - 3:30
 "Your Time Will Come" - 4:32
 "What Happiness Means to Me" - 4:55

Låtlista Deluxe Edition 
CD1
 "Don't Tell Me That It's Over" - 3:15
 "Spark" - 3:07
 "No Roots" - 4:30
 "Love Love" - 3:17
 "An Ordinary Life" - 3:36
 "Give It All Up" - 2:55
 "My Only One" - 3:32
 "This Pretty Face" - 3:57
 "Troubled Soul" - 4:46
 "Next Big Thing" - 3:30
 "Your Time Will Come" - 4:32
 "What Happiness Means to Me" - 4:55
CD2 - Live från Barrowland Ballroom Glasgow
 "Poison Prince"
 "Youth of Today"
 "L.A"
 "Footballer's Wife"
 "Mr Rock&Roll"
 "Mr Brightside" (Skriven av Brandon Flowers och Dave Kleuning)
 "The Road To Home"
 "This Is The Life"
 "Run"
 "Rock 'n' Roll Star" (skriven av Noel Gallagher)
 "Let's Start A Band"
 "Caledonia"
 "Fairytale of New York" (skriven av Jem Finer och Shane MacGowan)
 "Barrowland Ballroom"

Placeringar

Referenser

Externa länkar 
 A Curious Thing på Macdonalds officiella webbplats

Musikalbum 2010
Album utgivna på Mercury Records
Henri Louis Jacquet Droz

Henri-Louis Jaquet-Droz, född 13 oktober 1752 i La Chaux-de-Fonds, död 15 november 1791 i Neapel son till Pierre Jaquet-Droz, schweizisk urmakare.

Droz är särskilt bekant genom en av honom tillverkad pianospelande automat (android föreställande en flicka), som korrekt utförde flera musikstycken.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Jaquet-Droz androider i Yotube

Födda 1752
Avlidna 1791
Schweiziska uppfinnare
Schweiziska urmakare
Robotar
Automater
Män
Metalurgi Rustavi

Sapechburto Klubi Metalurgi Rustavi (georgiska: საფეხბურთო კლუბი მეტალურგი რუსთავი, Sapechburto Klubi Metalurgi Rustavi) är en georgisk fotbollsklubb från staden Rustavi. Klubben spelar sina hemmamatcher på Poladi-stadion.

2007 vann klubben sin första titel då man tog hem den georgiska högstaligan, Umaghlesi Liga. Klubben lyckades också ta hem 2009/2010-års Umaghlesi Liga då man vann, 5 poäng före tvåan FK Zestaponi. 

På tidiga 1990-talet gick klubben under namnet Gorda Rustavi. 2006 slogs klubben ihop med FK Tbilisi och bildade Olimpi Rustavi som klubben hette fram till 2011 då man antog det nuvarande namnet Metalurgi Rustavi.

Spelartrupp

Kända spelare 
(Nuvarande klubb)
  Levan Kobiasjvili 
  Davit Devdariani 
  Gotja Chodzjava 
  Giorgi Tjelidze
  Soso Grisjikasjvili 
  Ernest Akouassaga

Europacupstatistik

Meriter 
Umaghlesi Liga: 2
2006/2007, 2009/2010.
 Georgiska supercupen: 1
2010.

Externa länkar 
 Officiell webbplats 
 Lagfakta på Soccerway.com
 Lagfakta på UEFA.com

 
Sportklubbar bildade 1948
Little Boots

Victoria Christina Hesketh, född 4 maj 1984, även känd under sitt artistnamn Little Boots, är en engelsk electropopsångerska och låtskrivare. Artistnamet har fick hon av en kompis som syftade på hennes små fötter. Hon spelar flertalet olika instrument.

Före sin solokarriär ingick Hesketh i bandet Dead Disco. Hennes debutalbum Hands gavs ut 2009.

Externa länkar

Officiell webbplats

Brittiska popsångare
Alumner från University of Leeds
Kvinnor
Födda 1984
Levande personer
Ignore This

Ignore This är Salem Al Fakirs tredje album, utgivet den 10 mars 2010 på EMI. Det är uppföljaren till Astronaut från 2009. På albumet återfinns singeln Keep On Walking som slutade som 2:a i Melodifestivalen 2010. Albumet nådde som högst första plats på den svenska albumlistan 2010. Senare under året släpptes även på singel 4 O'clock samt Split My Personality, den sistnämnda i en Bassflow Remix. Låten "I'm So Happy" används som signaturmelodi till TV-serien Solsidan sedan inledningen av säsong två.

Låtlista 
Alla låtar skrivna av Salem Al Fakir.

 "The Song I Never wrote" (0:59)
 "4 O'Clock" (3:34)
 "Virgin Mary" (3:29)
 "Red Rock" (3:16)
 "Keep On Walking" (3:16)
 "This Is For" (4:12)
 "Part Of It" (3:47)
 "Brooklyn Sun" (3:40)
 "Don't Wanna Talk About It" (1:50)
 "Bloody Breakfast" (4:21)
 "Split My Personality" (3:15)
 "Cowboys & Dinosaurs" (2:18)
 "I'm So Happy" (4:16)

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
 Svenska tidningars recensioner av albumet

Musikalbum 2010
Album utgivna på EMI Music Sweden
Album av Salem Al Fakir
Sikeå hamn och Brännstan

Sikeå hamn och Brännstan är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Robertsfors kommun. Den omfattar bebyggelse i Sikeå hamn och Brännstan i Bygdeå socken, belägna cirka två kilometer öster om Sikeå och E4:an i Västerbotten, Sverige. 

Sikeåhamn har anor som timmerhamn och varv, med järnväg från hamnen till bruket i Robertsfors. Rälsen är idag till största delen borttagen. I hamnen finns idag camping och Andra varvet, en second-handbutik som sommartid säljer begagnade möbler och saker som folk lämnar in. Vid avtagsvägen mot Ön och Kungsön ligger en stor skola i trä som byggdes under Sikeåhamns storhetstid. Den står idag tom.

Referenser 

Orter i Robertsfors kommun
Småorter i Sverige
Kerkis

Kerkis eller Kerketeus (modern grekiska: Κέρκης, Kérkis; antik grekiska: Κερκετεύς, Kerketeús) är en utdöd vulkan som utgör den grekiska ön Samos centrala del. Dess högsta topp, kallad Viggla (Βίγλα) når 1 433 meter över havet, vilket gör det till det näst högsta berget i östra Egeiska havet, efter Fengari på Samothrake. Namnet betyder både i dess antika och moderna form ungefär "tillhör Kirke".

Bergets höga kalkinnehåll gör att dess färg är något vitaktig, speciellt synligt på flera utsatta klippor. Berget innehåller många växter och djur, av vilka vissa är utrotningshotade, och är så del av EU:s Natura 2000nätverk för skyddade platser. Det finns även flera små kloster på bergets sluttningar, såväl som ett antal grottor. Den 3 augusti 1989 havererade ett flygplan av typen Short 330 från Olympic Airlines in i berget på 1 210 meters höjd under dagtid, på grund av dimma. Alla på planet, tre i besättningen och 31 passagerare, dog.

Referenser

Samos
Berg i Grekland
Gruppen för svensk jazzhistoria

Gruppen för svensk jazzhistoria - GSJ är en ideell förening som bedriver och befrämjar forskning kring jazzmusik och dess framväxt och utveckling i Sverige. 

Detta sker bland annat genom intervjuer med musiker och andra, insamling av historiskt intressanta bilder, tidningsklipp, affischer, program, noter och annat material samt av inspelningar på skivor och band. Gruppen arrangerar också träffar mellan musiker, forskare och andra berörda och arrangerar seminarier där olika musikers verksamhet lyfts fram. 

GSJ bildades 1977 av bland andra basisten och jazzlegendaren Thore Jederby (1913-84). Gruppen samarbetar med Svenskt visarkivs jazzavdelning, vars inrättande år 1982 var en direkt följd av GSJ:s inledda forskningsarbete. GSJ har fortsatt att vara en fristående grupp av forskare men står till visarkivets förfogande som rådgivande organ. Bland GSJ:s 20-tal medlemmar finns Jan Bruér, Martin Westin, Lars Westin samt flera andra jazzhistorieforskare och skribenter. Verksamheten bedrivs helt ideellt.

Bandade intervjuer har genom åren gjorts med bortemot 500 musiker och andra aktörer inom svensk jazz. Många av dessa har under åren testamenterat eller på annat sätt till GSJ överlåtit personliga samlingar med klingande material, noter, fotografier och annat. 

GSJ har sedan starten samarbetat nära med jazztidskriften Orkesterjournalen (numera Jazz) och har publicerat biografiska artiklar över svenska musiker,"Vem är vem i svensk jazzhistoria", på tidskriftens webbsajt, www.orkesterjournalen.com

Vidare läsning

Westin, Lars (2002) (på engelska). Jazz in Sweden . Stockholm: Svenskt visarkiv. Libris 9515293
Jazz i Sverige
Musikorganisationer i Sverige
Wanda (film)

Wanda är en amerikansk independentfilm från 1970 i regi av Barbara Loden.

Wanda är gjord under den tid då road-movies var en trend i USA, men Barbara Lodens road-movie bär inte på den frihetskänsla och de äventyr som präglar majoriteten av denna sortens film. Den nyligen frånskilda arbetarkvinnan Wanda Goransky som blivit själsligt och kroppsligt avtrubbad under sitt tidigare liv genomför i filmen en förvirrad resa med en okänd man i största passivitet.

Filmen är inspelad på det mindre 16mm-formatet (35mm är det vanliga filmformatet), den innehåller många handkameratagningar och scener gjorda i befintligt ljus. Skådespeleriet är naturligt och ger tillsammans med det ”osköna” kameraarbetet en trovärdighet till historien. Filmen blev mycket uppskattad av de amerikanska kritikerna och vann den Internationella juryns pris vid filmfestivalen i Venedig 1970.

Rollista i urval 
 Barbara Loden – Wanda Goransky
 Michael Higgins – Norman Dennis
 Dorothy Shupenes – Wandas syster
 Peter Shupenes – Wandas svåger
 Marian Thier – Miss Godek
 M.L. Kennedy – Domaren
 Milton Gittleman – Fabriksägaren
 Lila Gittleman – hans fru
 Arnold Kanig – Handelsresande

Externa länkar 

 Artikel av filmkritikern Tom Sutpen
 For Wanda, artikel av filmhistorikern Bérénice Reynaud

Filmer 1970
Amerikanska dramafilmer
Vägtransport på film
Filmer bevarade i National Film Registry
Engelskspråkiga filmer
Nomy

Patrick Berndt Boris "Nomy"  Marquardt, född 15 december 1979, är en svensk artist från Ulricehamn.

Bakgrund 
Nomy är uppväxt i Ulricehamn och blev i fjärdeklass introducerad till musik. 15 år gammal fick han en dator och började göra musik i programmet Fruity loops (Numera FL Studio).

På 90-talet skrev han Eurodance och Psytrance tillsammans med kända chiptunes-musiker såsom Anak och Thomas Danko, men gick senare över till att skriva rockmusik i sin hemmastudio.

Karriär 
Nomy har inget skivkontrakt utan använder sig av Internet för att sälja och få ut sin musik till en bred massa. Nomy sjunger och spelar gitarr själv men mycket gör han i sin dator. Hans låtar varierar med allt från rock till ballader med influenser från Skate, Metal såsom grupper som Bad Religion, Danko Jones och In Flames och Elvis Presley.

På Spotifys världstopplista har Nomys låtar legat som #10. Han säljer också åtskilliga album via sin webbplats och genom Spotify. Han blev nominerad till en grammis för årets innovatör 2010.

2015 Blev Nomy belönad med 8st Guldskivor och 2st dubbla platinaskivor och en singelplatina.

Diskografi
 Studioalbum
2007 - Atonic Atrocity
2008 - Song Or Suicide
2009 - Welcome to My Freakshow
2010 - Disconnected
2011 - By The Edge Of God
2011 - A Dream For The Weaker
2012 - Verity, Denial and Remorse
2013 - Free fall
2014 - Psycopath
2014 - The full story of Diane (EP)
2016 - Be your own god
2020 - Mary on a cross
2020 - Want you bad
2021 - Red Flags

 Samlingsalbum
2009 - Random Bad Songs 1990-2000
2015 - Diane Collection

 Övriga album
1997 - Chronosphere

Referenser

Svenska musiker
Män
Levande personer
Födda 1979
Roland Mårtensgård

Lars Roland Mårtensgård, född 9 augusti 1918 i Söderala församling, Gävleborgs län, död 27 februari 1994 i Söderhamn, var en svensk redaktör. Han var far till Lasse Mårtensgård.

Mårtensgård, som var son till hemmansägaren Lars Persson, inledde sin tidningsbana vid Söderhamns Tidning 1943–1951, där han till en början var verksam på allmänna redaktionen, men senare övergick till sporten och var i flera år tidningens sportredaktör. Han var sportchef vid Söderhamns-Kuriren/Hälsinge-Kuriren från 1951 till hösten 1955. Han var därefter i huvudsak verksam som frilansjournalist i Söderhamn och återupptog under denna tid kontakten med Söderhamns Tidning, i vilken han ofta medarbetade och för vilken han blev chefredaktör 1961.  Då sistnämnda tidning upphörde 1963 efter att ha köpts upp av tidningen Ljusnan i Bollnäs blev han redaktör vid denna tidnings Söderhamnsredaktion. 

Mårtensgård var även Sveriges Radios kontaktman i Söderhamn från 1963. Han var i nämnda stad vice ordförande i idrottsstyrelsen och styrelsesuppleant i folkparkskommittén från 1964. Han författade boken Utviksvägen i ord och bild: folk i vardag och helg, i arbete och på fritiden, näringslivet, hantverk, kommunikationer, sjöfarten, skolan, affärslivet, kyrkan och frikyrkan, jord- och skogsbruk, kultur, sport med mera från mitten av 1800-talet fram till 1990 (1990).

Mårtensgård är begravd på Söderhamns kyrkogård.

Källor

Noter

Externa länkar
Kungliga Biblioteket, Nya Lundstedt: Söderhamns Tidning

Svenska chefredaktörer
Personer i Söderhamns historia
Personer från Söderala socken
Födda 1918
Avlidna 1994
Män
Massimo d'Azeglio

Massimo Taparelli, markis d'Azeglio, född 24 oktober 1798, död 15 januari 1866, var en italiensk statsman, författare och konstnär, bror till Roberto och Luigi d'Azeglio.

Azeglio gjorde sig först känd som landskapsmålare. Efter sitt giftermål med en dotter till Alessandro Manzoni vanns han för den italienska frihetskampen, och sökte genom sina historiska romaner Ettore Fieramosca (1833) och Nicolo de Lapi (1841), genom tal och skrift väcka folkets frihets- och nationalkänsla. Han deltog i frihetskriget 1848 och kallades 1849 av Viktor Emanuel till Sardiniens ministerpresident. Då Camillo di Cavour, som 1851 inträtt i ministären, förenade sig med vänstern, trädde Azeglio tillbaka.

Citat
Fatta l’Italia, bisogna fare gli Italiani. - Vi har skapat Italien, nu behöver vi skapa italienarna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 
 

Italienska konstnärer under 1800-talet
Italienska politiker under 1800-talet
Italienska markiser
Födda 1798
Avlidna 1866
Män
Svensk uppslagsbok
Jevgenij Levkin

Jevgenij Levkin, född 14 oktober 1992, är en kazakisk backhoppare som tävlar i världscupen sedan 2009. Han ingår i Kazakstans A-lag. 2011 tog han guld i K-95 backen i Asiatiska vinterspelen 2011 som gick av stapeln i hans hemstad Almaty. Tidigare under säsongen föll han illa i kvalet i Bischofshofen, men klarade sig utan skador. 

Levkin skadade sig illa i en bilolycka i november 2012 vilket avslutade hans karriär.

Referenser

Män
Födda 1992
Levande personer
Kazakiska backhoppare
Personer från Almaty
Irving Babbitt

Irving Babbitt, född 2 augusti 1865 i Dayton i Ohio, död 15 juli 1933, var en amerikansk konservativ litteraturkritiker.

Har mest kända arbete är Rousseau and Romanticism (1919). Professor Bodvar Liljegren ansåg honom mera framstående i sin litterära stil än i sina analyser.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 

Amerikanska litteraturkritiker
Födda 1865
Avlidna 1933
Män
Alumner från Paris universitet
Alumner från Harvard University
Konservativa tänkare
Liberalkonservatism
Alumner från Williams College
Victor Babeș

Victor Babeș, född 4 juli 1854 i Wien, död 19 oktober 1926 i Bukarest, var en rumänsk läkare och mikrobiolog.

Babeș studerade medicin i Wien och Budapest, och arbetade sedan som lärjunge och assistent åt bland andra Rudolf Virchow, Louis Pasteur, Victor André Cornil och Robert Koch. Han utnämndes 1885 till e.o. professor i histopatologi i Budapest och 1887 till professor i experimentell patologi och bakteriologi samt chef för det seroterapeutiska institutet, l'Institut Babeș i Bukarest.

Babeș var en framstående vetenskapsman inom ett brett spektrum omfattande bakteriologi och serologi ofta med utgångspunkt från hans specialitet som histopatolog. Hans arbeten behandlar spetälska, difteri, rabies, nervfeber med flera sjukdomar. Hans namn är också knutet till de så kallade Babeș-Ernstska metakromiska kornen i difteribaciller samt den av honom år 1888 beskrivna intraerytrocytära parasiten vars släkte sedermera fick namnet Babesia.

Babeș utgav en mängd större och mindre avhandlingar främst i bakteriologi samt, tillsammans med Cornil, den första utförliga läroboken i bakteriologi, Les bactéries (andra upplagan 1886), och tillsammans med bland andra Paul Oscar Blocq, Atlas der pathologischen Histologie des Nervensystemes (1893 ff.). De på Babeș laboratorium utförda undersökningarna utgavs under titeln "Annales de l'institut de pathologie et de bacteriologie".

Referenser

Noter

Tryckta källor

Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar
Artikel uber Bictor Babes von Joseph Igirosianu.

Rumänska bakteriologer
Rumänska professorer
Professorer i medicin
Officerare av Hederslegionen
Forskare från Wien
Födda 1854
Avlidna 1926
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Annum

Annum är det latinska uttrycket för år, som främst används för att beteckna tidsenheten, och då med bokstaven a.

Systemet Unified Code for Units of Measure skiljer på olika definitioner av ett år på följande sätt:

at = a_t = 365,24219 dygn för betydelsen tropiskt år

aj = a_j = 365,25 dygn för betydelsen Julianskt år

ag = a_g = 365,2425 dygn för betydelsen Gregorianskt år

a = 1 aj år (utan ytterligare specifikation)

Prefix 
 ka – kiloannum är tusen (103) år, ett millennium, och används inom geografi, geologi och paleontologi. Grottmänniskors ålder, de senaste istiderna mm. 
 Ma – megaannum är en miljon (106) år och brukas inom astronomi, geologi och paleontologi. Exempel: Tyrannosaurus rex levde för 67-65 Ma sedan, ett galaktiskt år är på 225 Ma. 
 Ga – gigaannum är en miljard (109) år och förekommer inom kosmologi och geologi. Exempelvis: Big Bang: 13,7 Ga, Jordens skapelse: 4,57 Ga.
 Ta – teraannum är en biljon (1012) år. Röda dvärgstjärnor förväntas lysa i cirka 1 Ta. 
 Pa – petaannum är en biljard (1015) år. Vissa radioaktiva isotopers halveringstider som tantal-180m är på 1 Pa.
 Ea – exaannum är en triljon (1018) år. Vissa radioaktiva isotopers halveringstider som wolfram-180 är på 1,8 Ea.

Noter och referenser 

Tidsenheter

en:Year#Symbol
Talmaskin

Talmaskin kallas en apparat, som härmar det mänskliga talet. Wolfgang von Kempelen konstruerade 1791 en talmaskin, vilken förbättrades av mekanikern Faber i Wien 1843. På denna framkallades de särskilda ljuden genom anslag av tangenter, så att maskinen kunde såväl tala som sjunga alla ord och satser i vilket språk som helst. Hermann von Helmholtz lyckades medelst sin stämgaffelvokalapparat återge vokalljuden och förklara deras natur. En fullständigare talmaskin var fonografen.

Källor

Automater
Ljudteknik
Talteknologi
Fonetik
Språkteknologi
Rösten