kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Rudolph Thorbecke

Johan Rudolph Thorbecke, född 15 januari 1798 i Zwolle, Bataviska republiken, död 4 juni 1872 i Haag, var en nederländsk professor i juridik och statsvetenskap, liberal politiker, statsman, och tre gånger landets premiärminister, de facto landets första premiärminister. Thorbecke skrev konstitutionen för Nederländerna.

Biografi 
Thorbecke anställdes 1825 som professor i statskunskap vid Gents universitet och utnämndes 1830 till juris professor i Leiden. I skrifter och som ledamot av deputeradekammaren (1840-1844) påyrkade han energiskt författningsreformer. Han insattes också 1848 i den kommitté som upprättades för detta ändamål, och utarbetade det viktiga författningsförslag, som samma år blev gällande grundlag.

I oktober 1849 kallades Thorbecke till konseljpresident och inrikesminister. Som sådan genomdrev han flera lagar (bland annat lagen om församlingsrätt samt provins- och kommunalordningarna) och förvaltningsåtgärder (lånekonverteringar, minskning av statsutgifterna, utsträckning av järnvägsnätet med mera), genom vilka den politiska friheten och det allmänna välståndet främjades. Men den ovilja som framkallades bland den protestantiska befolkningen genom hans underhandlingar med påvestolen och om kyrkans skiljande från staten och påvens rätt att utnämna ett antal katolska biskopar i Nederländerna, förmådde kungen att avskeda ministären Thorbecke, i april 1853. Han efterträddes av Floris Adriaan van Hall.

Efter någon tid lyckades dock Thorbecke i spetsen för oppositionen inta en mycket inflytelserik ställning, och januari 1862 vart han igen premiärminister, efter Schelto van Heemstra. Ehuru flera betydande reformer (till exempel en mellanskolereform, upphävande av slaveriet i de nederländska kolonierna) utmärkte tiden för hans andra kabinett, motsvarade han inte de förväntningar som ställts på honom. Han utträdde i mars 1866 ur ministären, och efterträddes av Isaäc Dignus Fransen van de Putte.

Men i maj 1868 fick han i uppdrag att bilda ett nytt kabinett, och januari 1871 övertog han för tredje gången inrikesportföljen, efter Pieter Philip van Bosse. Då ett förslag han framlagt rörande inkomstskatten avslogs, avgick han maj 1872 jämte sina kolleger, varmed Gerrit de Vries Azn tillträdde posten.

Åt Thorbecke, som ofta betraktas som en av de störste statsmän Nederländerna ägt i nyare tid, restes i Amsterdam 1876 en minnesvård. Hans anföranden i riksdagen, Parlamentaire redevoeringen, utgavs 1867-1876 i 6 band; en samling av Thorbeckes Historische schetsen hade utkommit 1860 (2:a uppl. 1872). Hans brevväxling med Groen van Prinsterer (1830-32) offentliggjordes 1873.

Referenser

Externa länkar

Nederländernas regeringschefer
Nederländernas inrikesministrar
Nederländska jurister
Nederländska statsvetare
Nederländska professorer
Personer verksamma vid Leidens universitet
Nederländska politiker under 1800-talet
Personer från Zwolle
Födda 1798
Avlidna 1872
Män
Ugglan
Alumner från Leidens universitet
Stavelot

Stavelot är en liten stad och kommun i provinsen Liège i östra Belgien. Stavelot har drygt 6 600 invånare (2006).

Andra världskriget
I slutet av andra världskriget, i samband med Ardenneroffensiven, förövade den tyska Kampfgruppe Peiper en massaker i Stavelot. Det fanns misstankar om att amerikanska soldater gömde sig i staden. Joachim Peiper och hans bataljon mördade 130 belgiska civilpersoner, däribland 23 barn.

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Orter i Vallonien
Kommuner i provinsen Liège
Kommuner inom Franska gemenskapen i Liège
Michel Suleiman

Michel Suleiman  (arabiska: ميشيل سليمان), född den 21 november 1948, var mellan 25 maj 2008 och 25 maj 2014 Libanons president, efter att tidigare ha varit landets arméchef sedan 1998.

Biografi 
Michel Suleiman föddes och växte upp en i en katolsk-maronitisk familj i Libanon. Han är gift med Wafaa Suleiman och har tre barn. Han har tilldelats utländska utmärkelser från Syrien, Arabförbundet, Ukraina och  Ryssland.

Michel Suleiman har en kandidatexamen i statsvetenskap, och tog examen från den libanesiska militärakademin 1970 med rangen andre löjtnant. Därefter genomgick han olika militära kurser i Belgien, Frankrike och USA. 1990-1991 var han chef över arméns underrättelsetjänst, och steg därefter i graderna inom infanteriet. Han efterträdde Emile Lahoud som arméchef, landets högsta befälhavare under presidenten, när Lahoud utnämndes till president. I den befattningen hade Suleiman högsta ansvaret för armén under Libanonkriget 2006, och slog ner de islamistiska ockupanterna av flyktinglägret Nahr al-Barid i Tripoli, Libanon 2007. I politiskt hänseende betraktas Suleiman som prosyrisk.

Suleimans huvudfrågor som arméchef i det konfliktdrabbade Libanon har varit att bekämpa terrorism och spionage, där han har inriktat sig på israeliskt spionage och islamistisk terrorism, att stödja landets självständighet mot Israel tills de drog sig tillbaka från södra Libanon 2000 (se Israel-Libanon-konflikten) och mot Syrien som drog sig tillbaka efter Cederrevolutionen 2005. Under Libanonkriget 2006 var det armén under Suleiman som lade fram fredsvillkoren, som godkändes av samtliga parter.

2008 blev Suleiman Libanons president och 2014 efterträddes han av Tammam Salam på posten.

Referenser

Noter

Källor 
 AP: Biographical notes on Lebanese army commander Michel Suleiman, läst 2007-12-07
 Officiell webbplats vid Libanons armés webbplats, läst 2007-12-07

Externa länkar

Födda 1948
Libanons presidenter
Libanesiska militärer
Män
Levande personer
Sparbanksstiftelsen Öland

Sparbanksstiftelsen Öland bildades 1998 i samband med tillkomsten av FöreningsSparbanken Öland AB, nuvarande Ölands Bank AB. Stiftelsen äger och förvaltar aktier i Ölands Bank AB. Vid sidan om syftet att verka för att sparbanksrörelsens värderingar bevaras och utvecklas, främjar stiftelsen även näringsliv, forskning, utbildning, idrott och kultur på Öland.

Detta sker genom utdelning av kontanta bidrag till fysiska eller juridiska personer ur avkastningen på stiftelsens förmögenhet. Huvuddelen av pengarna används till bidrag, en mindre del till stipendier. Ansökan sker direkt till stiftelsen. Stiftelsens geografiska verksamhetsområde omfattar Öland. Stiftelsen förvaltas av en styrelse som utses av stiftelsens huvudmän. Huvudmännen är 36 till antalet och utses till hälften av kommunerna inom verksamhetsområdet och till den andra hälften av huvudmännen själva.

Sparbanksstiftelser
Visningsgård

En visningsgård är ett lantbruk med djurhållning som huvudsakligen i utbildningssyfte i visar upp sin verksamhet för besökare. Gården kan vara öppen för allmänheten eller ta emot enbart bokade besökare, t.ex. skolklasser. Den viktigaste målgruppen är skolbarn. Gården kan drivas ideellt, med statliga eller kommunala bidrag eller genom att besökarna betalar inträde. Kombinationer av finansieringsmöjligheter är vanligt.

En visningsträdgård är en trädgård som fungerar på samma sätt, men som vanligen har ett mer underhållande syfte än en botanisk trädgård.

Se även
4H
Bögs gård
Körsbärsgården

Jordbruksanläggningar
Utbildning
Turism
Planskild anslutning

Denna artikel handlar om planskilda anslutningar för järnvägar. För planskilda anslutningar för vägar, se trafikplats.

En planskild anslutning är en järnvägsanläggning där en järnväg ansluter till en annan, dubbelspårig järnväg på ett sådant sätt att samtliga trafikflöden kan gå utan att stanna för möten eller korsningar. Planskilda anslutningar är järnvägens motsvarighet till motorvägskorsningar på vägar.

Vid planskilda anslutningar går det en spårförbindelse från huvudlinjens ena spår som sedan korsar över eller under huvudlinjen, inte tvärs över. Ett separat spår går från huvudlinjens andra spår, och dessa båda spår möts och fortsätter enkel- eller dubbelspårigt på sidolinjen. 

På så sätt kan tåg gå från huvudlinjens ena spår ut på sidolinjen utan att korsa det andra spåret, vilket ger högre kapacitet.

Sverige
Planskilda järnvägsanslutningar finns i Sverige på några platser:
 Norrtull, Gävle
 Odensala nära Arlanda
 Rosersberg nära Arlanda
 Tomteboda, Solna
 Älvsjö, Stockholm
 Flemingsberg, Huddinge kommun
 Södertälje Syd
 norr om Järna i Södertälje kommun
 Hallsberg (Kartlänk: ) (egentligen inte, men tåg från Örebro kan fortsätta väster om Hallsberg på eget spår och korsa stambanan på bro längre västerut och komma in på rätt spår mot Göteborg) 
 Lund (Kartlänk: )
 Värnhem, Malmö (Kartlänk: )
 Hyllie, Malmö, (Kartlänk: )
 Bunkeflo, Malmö,(Kartlänk: )

I Stockholms tunnelbana utgörs alla anslutningar av planskild typ:
 Slussen
 Östermalmstorg
 Gullmarsplan
 Skärmarbrink
 Västra Skogen
 Liljeholmen

Vid T-Centralen korsar Röd och Grön linje varandra planskilt men det utgörs ej av en anslutning. Själva anslutningen är belägen på bron mellan Gamla Stan och Slussen.

Det finns platser där dubbelspår ansluter till varandra utan planskild anslutning. Det beror på att anslutningen gjordes för länge sedan, då det ansågs väl påkostat med planskild anslutning. De är oftast viktiga knutpunkter. Det gäller bl.a. i Hallsberg och Katrineholm. Det har också funnits flera planskilda korsningar mellan järnvägar, bland annat i Boden och Storvik, som har byggts för att låta genomgående trafik på olika linjer korsa varandra utan störningar.

Norge
Gardermobanens anslutningar till Hovedbanen vid:
Vålerenga i Oslo
Lillestrøm
Mellan Hovedbanen och Østfoldbanen vid Oslo S

Danmark
Vigerslev (Köpenhamn)
Sjællandsbroen (Köpenhamn)
Kastrup (Köpenhamn)
Enghave (Köpenhamn)
Hellerup (Köpenhamn)
Roskilde (västra)
Odense
Fredericia (huvudstation)
Lunderskov (Kolding)
Århus
Fredericia (södra)

I Ringsted, Snoghøj (Lillebält) och Taulov (södra) är det anslutning i plan mellan två viktiga dubbelspår.

Spårtrafik
Olsjön

Den här artikeln handlar om byn Olsjön i Grangärde socken. För sjön Olsjön, se Olsjön (sjö).

Olsjön är en by i Gränge-Säfsnäs församling, Ludvika kommun. Byn ligger på Bobergets norra sluttning, cirka 1,5 km söder om sjön Olsjön, på gränsen till Grangärde finnmark, mellan Saxdalen och Abborrberg.

Historik
Byn nämns första gången under 1700-talets första årtionden. Under 1700- och 1800-talen var den huvudsakliga näringen för befolkningen kolning för Björnhyttans bruk och under 1900-talet skogsarbete samt arbete inom gruvdriften i Långfallsgruvan och i Blötbergets och Grängesbergs gruvor. Vattendrivet och sedermera tändkulemotordrivet sågverk fanns till 1950-talets slut, liksom en snickeriverkstad. Numera finns ett mindre sågverk i Strömmingsbäcken.

Befolkningstalet var som störst under 1800-talets senare hälft. Från 1800-talets mitt fanns skola vid Olsjömossen, där den mest kände läraren var Adolf Andersson, far till skalden Dan Andersson. Skolan ersattes vid sekelskiftet av ny skolbyggnad i Lövkullen. Lövkullens skola var i bruk till 1949. Därefter transporterades skolbarn till Saxdalens låg- och mellanstadieskola. Högstadieskola fanns i Grängesberg. Efter ytterligare skolnedläggningar 2016 transporteras låg- och mellanstadieelever till Blötberget och högstadieelever till Ludvika. Närmaste gymnasieskolor finns i Ludvika, VBU och ABB-gymnasierna. 

Livsmedelsaffären i byn lades ner i mitten av 1950-talet efter konkurrens från rullande Konsum-buss. I dag är ett knappt dussintal hushåll permanentboende.

Olsjö kyrkstig

Från Olsjön går en 8 km lång kyrkstig till Sunnansjö. Stigen användes av dem som bodde i södra delen av Grangärde finnmark och skulle besöka Grangärde kyrka. Stigen är röjd och märkt med gul färg på trädstammarna.

Referenser

Orter i Ludvika kommun
Hirundo

Hirundo är ett släkte tättingar i familjen svalor. Många av arterna i släktet har blå ryggar, röda markeringar i "ansiktet" och ibland på stjärten samt vitaktiga undersidor. Arterna återfinns på alla kontinenter utom på Antarktis, i Nord- och Sydamerika endast i form av en enda art, ladusvalan.

Genetiska studier har visat att många av arterna som traditionellt inkluderats i släktet Hirundo inte är så nära släkt med de andra arterna som utseendet antyder; dessa arter förs numera till separata släktena Cecropis (exempelvis rostgumpsvala) och Petrochelidon.

Arter i släktet
Arter inom släktet i taxonomiskt ordning, enligt Clements et al. 2021:
 Ladusvala (Hirundo rustica)
 Guineasvala (Hirundo lucida) 
 Etiopiensvala (Hirundo aethiopica) 	
 Angolasvala (Hirundo angolensis)
 Safirsvala (Hirundo nigrita)
 Vitstrupig svala (Hirundo albigularis)
 Trådstjärtad svala (Hirundo smithii)
 Välkomstsvala (Hirundo neoxena)
 Tamilsvala (Hirundo domicola) – behandlas ibland som underart till kustsvala
 Kustsvala (Hirundo tahitica)
 Hirundo (t.) javanica – urskiljs av BirdLife International som egen art
 Brokvingesvala (Hirundo leucosoma)
 Vitstjärtad svala (Hirundo megaensis)
 Pärlemorbröstad svala (Hirundo dimidiata)
 Blåsvala (Hirundo atrocaerulea)
 Rostbukig svala (Hirundo nigrorufa)

Källor

del Hoyo et al., red. (2004). Handbook of the Birds of the World. Lynx Edicions. 
A. Turner & C. Rose (1989). Swallows and Martins. Helm.

Noter

Svalor
Fågelsläkten
Mario Lega

Mario Lega, född den 20 februari 1949 är en italiensk före detta roadracingvärldsmästare 1977. Det var en överraskning och han tog bara en seger under hela Grand Prix-karriären och det var det året.

Segrar 250GP

Italienska roadracingförare
Födda 1949
250GP-förare
Män
Levande personer
Världsmästare i roadracing
Gahwa

Gahwa är en saudiarabisk kaffetradition som härstammar från beduiner. Man följer en speciell ritual där man använder fyra kaffekannor, som kallas för della. Seden är särskilt vanlig i Levanten.

Kaffe
Walter Villa

Walter Villa, född den 13 augusti 1943 i Castelnuovo Rangone, Italien, död den 18 juni 2002 var en italiensk fyrfaldig roadracingvärldsmästare i 350 och 250GP. Han var tystlåten bredvid banan, men oblyg på densamma och nådde stora framgångar under 1970-talet.

Segrar 350GP

Segrar 250GP

Italienska roadracingförare
Män
Födda 1943
Avlidna 2002
350GP-förare
250GP-förare
Världsmästare i roadracing
Filipin

Filipin är en lek som man kan leka på julen. Om man hittar två nötter i samma skal, så kallade tvillingnötter, så äter man den ena själv och ger den andra till någon som vill leka filipin. Då gäller att nästa gång ni två träffas, eller på ett visst överenskommet datum säga ordet filipin. Den som kommer på att säga det först har vunnit denna lek. Oftast används krakmandel.

Leken finns i flera europeiska länder och i Sverige har man lekt filipin sedan 1800-talet.

Ordet är en förvrängning av tyskans vielliebchen, hjärtevän, eller litauiska filibas, ett litet par.

Källor

Lekar
Jul
Richard Lloyd

Richard Lloyd, född 25 oktober 1951 i Pittsburgh, Pennsylvania, är en amerikansk musiker. 

I början av 1970-talet träffade Lloyd Richard Hell och Tom Verlaine. De bildade rockgruppen Television. Lloyds och Verlaines gitarrspel blev snart gruppens kännetecken, och skivan Marquee Moon från 1977 räknas idag till en av de mest betydande rockskivorna. 

När gruppen splittrades 1978 fortsatte Lloyd med en solokarriär. Den kantades till en början av tungt drogberoende. Det första albumet Alchemy (Electra 1979) är ett fint sammanhållet popalbum med melodiösa låtar som andas Rolling Stones, Bryan Adams och Elvis Costello. Under 1980-talet spelade Lloyd med den svenska gruppen Lolita Pop. Han har också samarbetat med Matthew Sweet och som studiomusiker för en rad amerikanska indieband. Dessutom har Lloyd gjort ett gästspel på skivan Let's back the wrong band med det svenska bandet Leif Karate.
I hans repertoar har också ingått covers av hans favoritlåtar, bland annat garagerockbandet 13th Floor Elevators "You're Gonna Miss Me".

Diskografi 

 (live)

Födda 1951
Amerikanska rockmusiker
Amerikanska gitarrister
Män
Levande personer
Auítzotl

Auítzotl eller Ahuítzotl var aztekernas tlatoani, härskare, och efterträdde sin bror Tízoc 1486 och regerade fram till 1502, diplomat och krigare. Under hans regeringstid fick aztekernas rike sitt största inflytande, från Gulfkusten till Stilla havet, från nuvarande Guatemala till centrala Mexiko. Hans namn på nahuatl betyder "vattenmonster" eller utter.

Han var son till Atotoztli II, Moctezuma I:s dotter, och bror till Axayacatl och Tízoc.

Referenser

Aztekerna
Män
Födda 1400-talet
Avlidna 1502
Tragisk hjälte

En tragisk hjälte är en hjälte eller antihjälte som det är synd om. Den tragiske hjälten kan till exempel vara sinnessjuk, deprimerad eller olyckligt kär, eller så kanske han helt enkelt inte vet det han behöver veta. Den tragiske hjälten tenderar att råka illa ut (ev. dö) i slutet av historien.

Exempel på figurer som kan tolkas som tragiska hjältar:
 Don Quijote
 Oidipus
 Olyckliga kärlekspar som Romeo och Julia och Tristan och Isolde.

Se även:
 Antihjälte
 Hjälte
 Tragedi

Stereotyper och arketyper
Hjältar
Hästö-Busö

Hästö-Busö eller Hästö Busö är en ö i Finska viken nära Tvärminne i Raseborgs stads område (tidigare Ekenäs).

Hästö-Busö tillhörde det till Sovjetunionen efter Vinterkriget arrenderade området i Hangö udd. I juli 1941 början av Fortsättningskriget anföll ryssarna därifrån till finskkontrollerade öar i närheten.

Se även 
Kung Valdemars segelled

Källor

Finländska öar i Finska viken
Subtropisk konvergens

Subtropisk konvergens en ansamling och nedpressning av ytvatten i centrum av de stora oceana virvlarna norr och söder om ekvatorn. Den orsakas av de anticyklona vindsystemen.

Se även
Intertropiska konvergenszonen

Oceanografi
Metodologisk individualism

Metodologisk individualism är en metodologisk ståndpunkt inom samhällsvetenskapen, introducerad av Max Weber i hans Economy and Society 1922, som står i motsats till holism och realism när den hävdar att alla förklaringar av samhälleliga makrofenomen bör kunna återföras till empiriska fakta om individers beslut, motiv, attityder, handlingar och så vidare. Förklaringar av fenomen som gruppbildningar, institutioner och sociala strukturer bör således enligt denna metodologiska riktning förkastas om de inte uppfyller det kravet. 

Även om metoden vanligtvis kontrasteras mot "metodologisk holism" är den metodologiska individualismens reella rivalmetoder bland andra funktionalism, memetik, psykoanalys och andra förklaringsmodeller som baseras på rent statistiska analyser.

Även om förespråkarna av metoden betraktar den som helt värdeneutral så har den under ett flertal tillfällen skarpt kritiserats under 1900-talet, främst på grund av att den har använts för att framställa den historiska materialismen som icke trovärdig. Den första debattvågen ägde rum under 1950-talet, som en reaktion på Friedrich von Hayek och Karl Poppers arbeten. Den andra vågen kom på 1980-talet i samband med den analytiska marxismen och i synnerhet Jon Elsters arbete. Den fick av kritikerna öknamnet "rational choice imperialism".

Se även
 Österrikiska skolan
Mikrosociologi
Socialpsykologi

Referenser
Uppslagsordet metodologisk individualism från Nationalencyklopedins internettjänst. Hämtat 2007-12-07.
Uppslagsordet Methodological Individualism från Stanford Encyclopedia of Philosophy. Hämtat 2007-12-20.

Noter

Sociologi
Österrikiska skolan
Metodologi
Ekonomisk metodologi
Socialpsykologi
Acocil

Acocil är sötvattenlevande kräftdjur, egentligen två arter, Cambarellus montezumae och  Cambarellus zempoalensis. Acocil liknar flodkräfta till sin konstitution, men med ett gult, genomskinligt skal. Den är också mindre, cirka 5 cm lång. Som flertalet övriga kräftor lever den på ruttnande djur- och växtdelar. Den förekommer i insjöar, dammar och andra sötvattendrag i centrala Mexiko, och var en viktig föda för azteker och andra kulturer runt Texcocosjön.

Se även 
 Aztekisk mat
 Mexikansk dvärgkräfta

Referenser 

Kräftor
Mat och dryck i Mexiko
Erich Weinert

Erich Bernhard Gustav Weinert, född 4 augusti 1890 i Magdeburg, Tyskland, död 20 april 1953 i Berlin, Tyskland, var en tysk författare, kommunist och medlem av KPD.

En bok kallad Erich Weinert spricht brändes demonstrativt av nationalsocialister under de landsomfattande bokbålen i Nazityskland 1933.

Källor

Externa länkar
 

Födda 1890
Avlidna 1953
Tyska författare
Män
Bodaviken

Bodaviken är en vik vid norra Bråviksstranden i Östergötland. Vid viken har ett flertal fornfynd gjorts.

Folkskolläraren Torsten Engström, som tidigare hittat flera stenåldersboplatser i trakten, upptäckte 1925 husgrunder liknande de som fanns vid Ringstad gård. Tillsammans med Arthur Nordén lyfte Engström på torven och karterade boplatsen, men fynden var få och kunde inte dateras. 1936 tog Nordén itu med en mer utförlig undersökning av fornlämningsområdet, ett fyrtiotal gravar (runda och kvadratiska stensättningar, samt treuddar) och åtta husgrunder (bostadshus, bodar, fähus och smedja). Precis som vid Ringstad gård rörde det sig om en äldremedeltida gård anlagd på och intill gravar från järnåldern.

I en av husgrunderna gjorde Nordén ett mycket speciellt fynd, en så kallad guldgubbe från vendeltiden. Det är ett litet guldbleck föreställande en man och en kvinna som omfamnar varandra. Inga fler hade vid tidpunkten hittats i Östergötland, men en bronspatris för tillverkning av liknande hittades 2007 vid Sättuna i Kaga socken.

Nordén tolkade gårdsanläggningen som en sydligare belägen föregångare till Svintuna vid kastalen Uttersberg i Krokeks socken, där de medeltida kungarna stannade på sin Eriksgata.

Källor
Axelsdotter, Gerd, Arthur Nordén är vår främste fornforskare, Norrköpings Tidningar 11/11 1977; 
Helmfrid, Björn (Sthlm 1991), Svenskt biografiskt lexikon XXVII, s. 172-177; 
Kindahl, Anette (Norrköping 1994), Alla tiders Norrköping. Vägvisare till kulturhistoriska sevärdheter i Norrköpings kommun, s. 63; 
Norden, Arthur (Stockholm 1937), Norrköpingsbygdens järnåldersminnen, s. 62-74; 
Olsén, Per (Norrköping 1965), Norrköpingstraktens fornminnen, Norrköpings historia 1, s. 151ff.
Vikar i Sverige
Norrköpings kommun
Karin Björquist

Karin Björquist, född 2 januari 1927 i Säffle, död 2 september 2018 i Stockholms Sankt Johannes distrikt, var en svensk keramiker och formgivare som verkade i över 45 år på Gustavsbergs porslinsfabrik. Hon räknas vid sidan av Wilhelm Kåge och Stig Lindberg till Gustavsbergs mest betydande formgivare och keramiker.

Biografi 

Efter studier vid Konstfackskolan 1945–1950 under huvudläraren i keramik Edgar Böckman anställdes Karin Björquist 1950 som formgivare och konstnär på Gustavsbergs porslinsfabrik, där hon var verksam fram till 1994. Hon var konstnärlig ledare 1981–1986. Det var främst genom de många serviserna hon nådde den stora publiken.

Hon formgav cirka 20 serviser, såsom Svart Ruter (1953), Vardag (1953), Kobolt (1958), Röd kant (1968), Stockholm (1986) och 1900-talets svenska festservis Nobelservisen i benporslin, som togs fram år 1991 till Nobelstiftelsens 90-årsfirande. Servisen togs över av Rörstrand och lades ner 2015. Hon formgav även en plastservis i klar orange färg med namnet Zoom från 1968. Karin Björquist utförde en rad keramiska arbeten till offentlig miljö, såsom i tunnelbanestationen Mariatorget i Stockholm (tillsammans med Kjell Abramson) och i arkitekten Peter Celsings nya Riksbankshuset från 1976 vid Brunkebergstorg. Björquist var även med vid restaureringen av Sturebadet 1988.

Karin Björquist kombinerade bruksvaran med det estetiskt sköna, helt enligt Svenska Slöjdföreningens valspråk ”vackrare vardagsvara”. Genom åren mottog hon många utmärkelser, bland annat guldmedalj vid Triennalen i Milano 1954, Lunningpriset 1963 och Prins Eugens medalj för ”framstående konstnärlig gärning” 1982. Hon är representerad på flera museer runt om i världen, bland annat vid Nationalmuseum. Nobelservisen belönades 1992 med Utmärkt Svensk Form av föreningen Svensk Form.

Hon var från 1954 gift med Lennart Lindkvist, verkställande direktör för Svenska Slöjdföreningen, senare Svensk Form, 1973–1995.

Litteratur 
 Arthur Hald och Hedvig Hedqvist: Karin Björquist: formgivare, Carlsson, Stockholm 1995, 
 Karin Björquist – formgivare på Gustavsberg, Carlsson, Stockholm 2017,

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska formgivare
Svenska keramiker
Födda 1927
Kvinnor
Avlidna 2018
Konstnärer verksamma i Stockholms tunnelbana
Personer från Säffle
Svenska innehavare av professors namn
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Personer med anknytning till Gustavsbergs porslinsfabrik
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska konsthantverkare under 1900-talet