kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nordisk studentsångarstämma

Nordisk studentsångarstämma, NSSS, är en körfestival som äger rum vart tredje år i Norden eller Baltikum.

Historia 
Sedan 1987 har nordiska och baltiska akademiska körer samlats vart tredje år till ett slags körfestival. Den första stämman i modern tid ägde rum 1987 under namnet Nordiskt studentsångarmöte under värdskap av de akademiska körerna i Linköping. Man tog då upp en gammal 1800-talstradition med studentsångarmöten då skandinaviska manskörer reste genom Skandinavien med tåg och båt för att träffa varandra.
 
Det första mötet lade vikten vid pedagogiska och sociala evenemang. Fr.o.m. 1996, då 1 400 sångare framförde Carl Orffs Carmina Burana i Köpenhamn och i Tallinn Beethovens nionde symfoni, blev mötena mer publika evenemang. I Villmanstrand (Lappeenranta) i Finland uruppfördes två stycken: Leif Segerstams symfoni nr.111 och Marcus Fagerudds Das Lied des Wassers under Leif Segerstams ledning.

Syfte 
Syftet för kommande NSSS är att samla nordiska och baltiska akademiska körer under vänskapliga och trevliga former av hög musikalisk och social kvalitet. NSSS ska arrangeras vart tredje år av lokala arrangörer.

NSSS 1987–2020 
 1987 NSSS I, Linköping, Sverige
 1990 NSSS II, Åbo, Finland
 1993 NSSS III, Trondheim, Norge
 1996 NSSS IV, Köpenhamn, Danmark 
 1999 NSSS V, Tallinn, Estland
 2002 NSSS   (inställd)
 2005 NSSS VI, Villmanstrand, Finland
 2008 NSSS VII, Stavanger, Norge
 2011 NSSS VIII, Linköping, Sverige
 2014 NSSS IX, Tartu, Estland
 2017 NSSS X, Uleåborg, Finland 
 2020 NSSS XI, Trondheim, Norge (inställd)

Se även 
 Lista över akademiska körer i Sverige
 Lista över akademiska körer i Danmark
 Lista över akademiska körer i Finland
 Lista över akademiska körer i Estland
 Lista över akademiska körer i Norge
 Musikfestival
 Nordism
 Skandinavism

Källor

Externa länkar 
 NSSS – Nordisk studentsångarstämma
 NSSS 2011 i Linköping-Norrköping

Akademiskt musikliv
Musikfestivaler
Fjärilsdiagram

Ett fjärilsdiagram är en grafisk presentation av hur solfläckarnas latitud varierar år från år. Eftersom solfläckarnas tenderar att ligga på latituder omkring 30 grader i början av en ny solfläckscykel, för att sedan gradvis närma sig solens ekvatorn, så bildas en geometrisk figur som påminner om en fjäril.

Historik 
Solfläckscykeln upptäcktes 1843 av den tyske fysikern och botanikern Samuel Heinrich Schwabe. Efter 17 års solobservationer noterade han en periodisk variation i det genomsnittliga antalet solfläckar som kunde ses över åren.

Den schweiziske astronomen Rudolf Wolf sammanställde dessa observationer och andra och lyckades rekonstruera solfläckscykeln tillbaka till 1745. Han extrapolerade sedan cykeln tillbaka till de allra första observationerna av solen, som utfördes av Galileo Galilei i början av 1600-talet. Den indexering som Wolf skapade används ännu idag.

Tills helt nyligen räknade astronomerna med 28 solfläckscykler på 309 år, mellan 1699 och 2008, vilket gav en genomsnittslängd av 11,04 år. Nyare forskning tyder dock på att den längsta cykeln, 1784-1799 i själva verket varit två cykler. Det innebär att den genomsnittliga längden istället skulle vara ungefär 10,66 år.

De observerade cyklerna varierar mellan 9 och 14 år, med den dubbla cykeln på 1700-talet som enda avvikelse; dessa var kortare än 8 år.

Utifrån Wolfs beräkningar numreras solfläckscyklerna med början vid 1755–1766, som alltså räknas som "1". 

Fjärilsdiagrammet, som är ett sätt att åskådliggöra solfläckscyklerna, infördes 1904 av de brittiska astronomerna Edward Walter Maunder och Annie Scott Dill Maunder. De var först med att relatera solfläckarnas latitud till tiden. Paret Maunder beskrev den period 1645–1715 i solens historia, då nästan inga solfläckar fanns. Detta har senare kommit att benämnas Maunders minimum. De påvisade att detta i tiden sammanföll med den tid i jordens historia, som kallats "Lilla istiden", då klimatet över hela jorden karaktäriserades av osedvanligt kalla vintrar och svala somrar.

Annie och Walter Maunder publicerade 1908 verket The Heavens and their Story, med makan som huvudförfattare. Boken innehöll talrika fotografier från parets solobservationer som hon tagit i sin yrkesutövning.

Referenser

Noter 

Astronomi
Solfenomen
Nils Reinhold Cederborgh

Nils (döpt Niclas) Reinhold Cederborgh, född 1742, död 25 oktober 1827 i Lindesbergs socken, var en svensk brukspatron. 

Nils Reinhold Cederborgh var son till brukspatronen Erik Cederborgh (1697–1778) och Anna Maria Tersmeden; modern tillhörde en ofrälse gren av ätten Tersmeden. Hennes far Thomas Tersmeden var brukspatron på Kolsva bruk. Hans mor var Christina Börstelia. Anna Maria Tersmedens mor Johanna Margareta Djurklow var adlig, och ättling till Morgonstjerna.

Genom arv på fädernet och mödernet fick Nils Reinhold Cederborgh andel i Kolsva bruk, och ägde Östra Bor och uppköpte 1797 Dalkarlshyttan i Lindesberg. Genom sitt äktenskap med Maria Fredrika Victorin blev han delägare i Stjärnfors bruk i Ljusnarsberg.

Barn
 Erik Reinhold Cederborgh
 Fredrik Cederborgh

Källor

Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1927, s. 760 f

Svenska brukspatroner under 1700-talet
Män
Födda 1742
Avlidna 1827
Personer från Lindesbergs socken
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Flarestjärna

En flarestjärna är vanligtvis en röd dvärgstjärna av spektralklass M, som har sporadiska och oförutsägbara utbrott och stor energifrigörelse på ytan. En typisk flare varar några minuter upp till några timmar. Stjärnans ljusstyrka ökar i regel med 10-100 gånger, dvs. med 2-5 magnituder.

Energifrigörelsen i en flare är i regel inte mycket större än de flareutbrott som vår egen sol kan ha, men på grund av röda dvärgstjärnors låga absoluta ljusstyrka gör att flareutbrotten dominerar när de inträffar. Magnetfältet och rotationens variation med latituden tros ha betydelse för utbrotten, men mekanismen har ännu inte fått en tillfredsställande förklaring. Utbrotten kan sträcka sig över hela det elektromagnetiska spektrumet, från röntgenstrålning till radiovågor.

De första flare-stjärnorna upptäcktes 1924 och var V1396 Cygni och AT Microscopii. 1948 upptäcktes UV Ceti som kan sägas vara den bäst utforskade flare-stjärnan.

De flesta flare-stjärnorna är ljussvaga röda dvärgstjärnor, men det finns också mindre massiva bruna dvärgstjärnor som kan få flare-utbrott. Den relativt sett massiva variabeln RS Canum Venaticorum företer också flare-utbrott, men orsaken verkar vara en följeslagare som påverkar stjärnans magnetfält. Vidare finns nio stjärnor av solliknande typ som visar flare-liknande utbrott.

Närliggande flarestjärnor 
Flarestjärnor  är påtagligt ljussvaga, men astronomerna har ändå lyckats hitta objekt på 1000 ljusårs avstånd från jorden.

Den 23 april 2014 uppmätte NASAs  Swiftteleskop det starkaste, hetaste och mest långvariga flare som någonsin observerats vid en närbelägen röd dvärg. Den första delen av utbrottet var 10 000 gånger kraftigare än den största flare som uppmätts hos vår egen sol.

Proxima Centauri 
Vår närmaste stjärna, Proxima Centauri i stjärnbilden Kentauren, är flarestjärna.

Wolf 359 
En annan flarestjärna som granne i rymden är Wolf 359, på ett avstånd av 7,86 ± 0,03 ljusårs avstånd.  Den heter också Gliese 406 och CN Leonis och är en röd dvärg av spektralklass M6.5 som utsänder strålning på röntgenbandet. Den är av varianten UV Ceti-variabel med täta utbrott.

Barnards stjärna 
Barnards stjärna  i stjärnbilden Ormbäraren är det näst närmaste stjärnsystemet i rymden och uppvisar det största kända egenrörelsen (10,3″om året). Stjärnan är av spektralklass M4 och magnitud +9,57. Den misstänks vara flarestjärna

TVLM513-46546 
TVLM513-46546 är en kall brun dvärg i Björnvaktarens stjärnbild, som befinner sig 35,1 ljusår bort.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter 

Stjärntyper
Huvudseriestjärnor klass M
Variabeltyper
Astrofysik
Kråkklöver

Kråkklöver (Potentilla palustris) är en vanlig ört i hela Sverige med brunröda blommor. Palustris som är växtens artnamn kommer av palus som betyder kärr, träsk eller sumpmark på latin. Ibland placeras kråkklöver i ett eget släkte: kråkklövrar (Comarum). Trots sitt namn är den inte ens i samma familj som klövrar (Trifolium) eller vattenklövrar (Menyanthes)). Kråkklöver har en stor spridning över norra halvklotet och finns i stora delar av Europa, Asien och Nordamerika.

Den blir upp till 80 cm hög och växer ofta i närheten vatten då den älskar fuktiga jordar (som artnamnet syftar till) såsom i kärr, på stränder och fuktängar. Kråkklöver blommar i juni till juli.

Namn 
Kråkklöver har flera regionala, dialektala och historiska namn. I alstret Speculum botanicum renovatum från år 1659 av J. Franck benämns örten som röda femfingerört eller rödh kråkefötter. Carl von Linné själv talar om växtartens namn som kallgräs, kråkfötter och mjölkpungar i Flora Svecica från 1745. Elias Fries verk "Kritisk ordbok öfver Svenska Växtnamnen från år 1880 listar benämningarna hummeltuppor,  kallgräs,  kråkfötter,  kråkklöfver samt mjölkpungar''.

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 Den virtuella floran

 

Fingerörter
Kr Växtindex
Snöbollsjorden

Snöbollsjorden () är en hypotes som försöker förklara en rad fenomen i den geologiska lagerföljden genom att föreslå att en istid under yngre proterozoikum (1 000–542 miljoner år sedan) var så kraftig att hela jorden skulle ha varit täckt av glaciärer. Begreppet "Snowball Earth" myntades 1992 av Joseph Lynn Kirschvink vid California Institute of Technology.

Hypotesen kom till som en följd av det kalla krigets forskning om atomvintern men avfärdades länge på grund av beräkningar av den ryske klimatologen Michail Budyko (1920–2001) som antydde att jorden aldrig skulle "tina upp" igen om något dylikt inträffade då jorden skulle inträda i en ond cirkel där allt mer solljus reflekterades tillbaka ut i rymden. Anhängare av teorin menar dock att omfattande vulkanisk aktivitet, vilken skulle fortsätta i jordens innandöme oavsett förhållandena på ytan, kan göra att även en jord helt täckt av glaciärer kan tina upp. Den vetenskapliga debatten är inte avslutad.

Även Paul F. Hoffman vid Harvard University stöder teorin om Snöbollsjorden och pekar bland annat på existensen av flyttblock, vilka endast kommer till vid glaciäravsmältning, i den Namibiska öknen. Existensen av dessa är svåra att förklara på annat sätt än med denna teori, eftersom ingen annan geologisk teori kan förklara förekomsten av glaciala avlagringar i Namibia.

Enligt studier som presenterades i naturvetenskapstidskriften Nature i oktober 2010 ledde periodens förändrade förutsättningar i haven till att djuren uppstod.

En variant av snöbollsteorin menar att nedisningen inte var fullständig. Istället skulle en zon med öppet vatten eller barmark funnits i områden runt ekvatorn åtminstone delar av året. Det kan också ha rört sig om två separata istider, Sturtistiden och Marinoistiden/Varangeristiden.

Se även
 Paleoklimatologi

Referenser

 BBC Horizon 22 februari 2000, Snowball Earth

Externa länkar 
 Snowball Earth

Geologi
Teorier
Istider
Frederiksstaden

Frederiksstaden är en stadsdel i Köpenhamn, med bland annat Amalienborgs slott och Frederikskirken (Marmorkirken). Anläggandet av stadsdelen påbörjades 1748. 

Stadsdelen Frederiksstaden anlades till minne av 300-årsjubileet av kröningen av huset Oldenburgs första kung i Danmark. Ansvarig för det arkitektoniska arbetet var Nicolai Eigtved.

Områden i Köpenhamn
Danmarks kulturkanon
Indre By
1748 i Europa
Taylorism

Taylorism eller Taylorsystemet är en lära om arbetsorganisationer där fokus är specialisering och centralisering, idéer som anses ha kommit från Frederick Winslow Taylors (1856–1915) teorier.

Taylor var ingenjör och konsult i slutet av 1800-talet. Under sin tid på diverse stålverk och andra verkstäder utvecklade han scientific management och funktionell organisation, vilket sammanfattades i hans bok The Principles of Scientific Management från 1911. Huvudpunkterna i boken kan sammanfattas i fyra grundläggande principer som var åtgärder på dåtidens perfektion i produktionen bland arbetare.

 Utveckla arbete till vetenskap
 Man kan beräkna optimalt tillvägagångssätt för vissa sysslor
 Eliminering av tumregler till förmån för vetenskap
 Utesluta onödiga rörelser och aktiviteter för att öka effektivitet
Vetenskapligt urval av arbetare
 Välja rätt person till rätt jobb
 Maximal specialisering, gör endast det man är bäst lämpad för
 En planeringsutbildning med välutbildade ingenjörer
 Sätta mål för produktionen
 Bestämma belöningssystem för att uppnå målen
 Utveckla vetenskapliga metoder för att utföra arbetet
 Utbilda personalen i metoderna
 Vetenskaplig träning och utveckling av arbetare
 Vänskapligt samarbete mellan ledning och arbetare
 Distinkt uppdelning av arbetsuppgifter mellan ledning och arbetare enligt deras respektive förutsättningar
 Hög produktivitet från arbetarna ger dem högre lön, det vill säga ackordslön som löneform är att föredra.
 Noggrann övervakning att arbetet sköts på rätt sätt.

Grundtanken med dessa principer var att man kunde finna det bästa sättet att utföra en uppgift på. Denna metod kunde man senare lära ut till arbetarna vilket gjorde att de yrkesskickliga arbetarna förlorade sin status, vilket höjde effektiviteten. Man blev således som ledning mer oberoende av vem som utförde arbetet.

Taylorismen förknippas som regel med industriellt och manuellt arbete, men tillämpades också inom andra branscher. Redaktionen för Svenska Akademiens Ordbok organiserades på 1920-talet om efter tayloristiska principer, med tidsstudier, fastställda arbetsprestationer i antal behandlade excerpter och ackordslön för redaktörerna.

Kritik
Forskning har visat att många av de faktorer som taylorismen förespråkar är negativa för arbetarna och även företaget i det långa loppet. Det kan bland annat leda till skadlig stress, psykisk påfrestning, vantrivsel (med stor personalomsättning och därmed högre utbildningskostnader), bristande ansvar från arbetarna för produktiviteten och kvaliteten. Bristerna i kvalitet och produktion ses tydligt när man tittar på produktionen i Sovjetunionen, som anammade taylorismen. Lenin själv hänvisade till taylorismen när han definierade "essensen i leninismen" som "kombinationen av rysk revolution och amerikansk effektivitet".

Se även
Fordism
Linjeorganisation

Referenser

Noter

Typer av organisationer
Teorier inom sociologi
Hayashispåret

Hayashispåret är ett nästan vertikalt utvecklingsspår i Hertzsprung-Russell-diagrammet, som bildas när protostjärnor närmar sig huvudserien, sedan det protostellära molnet nått en ungefärlig hydrostatisk jämvikt. Det gäller protostjärnor med en massa av högst 3,0 solmassor (M☉). 

Den japanske fysikern Hayashi Chūshirō visade 1961 att det finns en minsta effektiv temperatur, svalare än den som gäller för hydrostatisk jämvikt. Denna gräns motsvarar en temperatur av omkring 4 000 K.

Ljusstyrkan sjunker under processen och det beror på att temperaturen är konstant så länge protostjärnan kontraherar. Detta sker i de fall när värmen transporteras genom konvektion i hela stjärnan, vilket är typiskt för stjärnor med liten massa. Stjärnor med stor massa följer istället ett Henyeyspår.

Referenser

Noter 

Astrofysik
Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
Åtta (knop)

Åttan, även kallad fiol, fiolstek, stoppåtta eller överhandsknop i åtta, är en användbar stoppknopp som är enkel både att slå och att lösa upp. vanlig seglarknop som används för att förhindra att skot löper genom öglor. Slås knopen med dubbelt rep erhålles en dubbelåtta vilken används inom klättring. Den dubbla åttan ger en ögla, vilken klättraren kan kroka fast sin sele i.

Referenser 

Segling
Knopar
Dyrehaven

Dyrehaven (danska: "Djurgården"), officiellt Jægersborg Dyrehave, är ett skogs-/parkområde) norr om Köpenhamn i Lyngby-Taarbæk kommun. Ytan är på cirka 1 100 hektar. En av parkens entréer ligger vid Klampenborg, där också Dyrehavsbakkens nöjespark är belägen. Dyrehaven utformades av Rudolph Rothe (1846).

I norr gränsar Dyrehaven till Jægersborg Hegn, som fram till 1832 var en del av Dyrehaven. Mellan dessa två bokskogar finns ett öppet område med golfbana och jaktslottet Eremitagen uppfört 1670–1699.
Dyrehaven skall inte förväxlas med den Store Dyrehave vid Hillerød.

Se även
Jægersborg

Källor

Externa länkar 

Parker i Köpenhamn
Skogar i Region Hovedstaden
Danmarks kulturkanon
Parforcejaktlandskap på norra Själland
Lyngby-Tårbæks kommun
Jægersborg

Jægersborg är en kommundel i Gentofte kommun, norr om Köpenhamn. Jægersborg har vuxit upp kring en kunglig gård och senare Jægersborgs slott.

I Jægersborg finns en S-banestation på Nordbanen mellan Köpenhamn och Hillerød. Stationen i Jægersborg är även sydlig slutstation för Nærumbanen. 

Det markanta vattentornet från år 1955 har byggts om till ungdomslägenheter. Själva vattencisternen används dock fortsatt.

Källor

Se även
Dyrehaven

Förorter till Köpenhamn
Gentofte kommun
Laila Brenden

Laila Brenden, född 1956, är en norsk författare. Hon har skrivit bland annat Hannah-serien och Fjällrosor-serien, och många faktaböcker för barn.

Bibliografi

 Valet (Valget)
 Förföljd (Forfulgt)
 Drömsyn (Drømmesyn)
 Hämndlust (Hevnlyst)
 Sveket (Sviket)
 Brevet (Giftbrodd)
 Vågspel (Vågemot)
 Eldmärkt (Ildemerket)
 Sommarvind (Sommervind)
 Ödestimmen (Skebnetimen)
 Uppgörelse (Oppgjør)
 Arvet (Arven)
 Hjärtebarn (Hjertebarn)
 Nådastöten (Nådestøt)
 Ryktessmidare (Ryktesmed)
 Avslöjandet (Avsløringen)
 Återkomsten (Hjemkomsten)
 Brytningstid (Brytningstid)
 Mellanspel (Mellomspill)
 Förföraren (Forføreren)
 Hemligheter (Hemmeligheter)
 Nattbarn (Nattbarn)
 Orädd (Uredd)
 Gryning (Demring)
 Maktlös (Maktesløs)
 Trohet (Troskap)
 Inlåst (Innesperret)
 Höststorm (Høststorm)
 Gnistan (Gnist)
 Vårbrytning (Flommen)
 Jakten (Bortført)
 Livskraft (Livskraft)
 Krigstid (Krigstid)
 Anklagad (Anklagen)
 Högmod (Hovmod)
 Hjärtevänner (Kjærestepar)
 Ondskan (Mørkemakter)
 Silverkorset (Sølvkorset)
 Gömstället (Skjulestedet)
 Avsked (Avskjeden)

Fjällrosor-serien (43 böcker):

 Systrar för livet (Søstre for livet)
 Oskyldigt dömd (Mistenkt)
 Förrädaren (Forrådt)
 Skilda vägar (Veiskillet)
 Under samma himmel (Under samme himmel)
 Farlig fiende (Farlig fiende)
 Vittnet (Vitnet)
 Återföreningen (Gjenforening)
 Spådomar (Spådommer)
 Mörka skuggor (Mørke skygger)
 Oväntat besök (Uventet besøk)
 Förbannelse (Forbannelsen)
 Familjehemligheter (Familiehemmeligheter)
 Skuggan (Skyggen)
 I skydd av mörkret (I ly av mørkret)
 Oroliga tider (Urolige tider)
 Silverringen (Sølvringen)
 Äntligen din (Endelig din)
 Hemliga möten (Skjulte møter)
 Av samma släkt (Av samme slekt)
 Resan (Bortføringen)
 Stormigt hav (Grådig hav)
 Porträttet (Portrettet)
 Amandas arv (Amandas arv)
 Naturens gång (Naturens gang)
 Orosmoln (Urolig sommer)
 Uppbrott (Ved høylys dag)
 Nya chanser (Nye sjanser )
 Dolda avsikter (Overraskelsen)
 Budskapet (Det skjulte budskapet)
 Lögnen (Oppbrudd)
 Hemligt begär (Hemmelig begjær)
 Torgils hämnd (Torgils hevn)
 Oväntad hjälp (Uventet hjelp)
 Genom sorgen (Gjennom sorgen)
 Till Kristiania (Til Christiania)
 Tvivlet (Tvilen)
 Glatt återseende (Gjensynsglede)
 Ett överraskande möte (Et overraskende møte)
 Ingen utväg (Ingen utvei)
Okänt motiv (Ukjent motiv)
Flodvågen (Flodbølgen)
Under regnbågen (Under regnbuen)

Referenser

Externa länkar

Norskspråkiga författare
Norska fackboksförfattare
Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1956
Kvinnor
Levande personer
Henyeyspåret

Henyeyspåret är ett nästan horisantalt utvecklingsspår i Hertzsprung-Russell-diagrammet, som bildas när protostjärnor närmar sig huvudserien, sedan det protostellära molnet nått en ungefärlig hydrostatisk jämvikt. Det gäller protostjärnor med en massa av mer än 0,5 solmassor (M☉).

Begreppet har fått namn efter den ungersk-amerikanske astronomen Louis G. Henyey som tillsammans med sina kollegor på 1950-talet visade att stjärnor före huvudserien kan utvecklas med konstant luminositet, för att energitransporten sker med strålning i hela stjärnan.

För stjärnor med liten massa transporteras istället värmen genom konvektion, där stjärnan följer ett Hayashispår.

Referenser 

Astrofysik
Vetenskapliga principer uppkallade efter personer
Dalkarlshyttan

Denna artikel handlar om stångjärnsbruket i Lindesberg. För Dalkarlshyttan Nora kommun, se Dalkarlshyttan i Dalkarlsberg. Dalkarlshyttan används även som benämning på platser i Avesta och Finspång.

Dalkarlshyttan var ett stångjärnsbruk i Lindesberg och hammaren anlades där redan 1554. Hyttan är dock äldre och 1538 räntade Dalkarlshyttan i de äldsta bevarade skattelängderna 4 hundraden osmundar järn årligen.

1558 innehades stångjärnssmedjan i Dalkarlshyttan av Lindesbergs kyrkoherde, som skall ah smitt 60 1/2 skeppspund järn per halvår. I början av 1600-talet ägdes Dalkarlshyttan av Lindesbergs borgmästare som 1645 bosatte sig ähär. Under hans tid byggdes det ut till att omfatta två hammare och två härdar. 1664 uppfördes ytterligare två härdar och ett knippverk vid det närbelägna Björkhammar. I slutet av 1700-talet blev Nils Reinhold Cederborgh och därefter hans son Fredric ägare till bruket. Det ärvdes efter hans död av hans svärsöner Lars Lindberg som fick 3/4 och H P G Gahn som fick 1/4. Lars Lindberg bodde vid Dalkarlshyttan fram till 1850-talet och det ärvdes därefter fram till 1900-talet inom släkten Lindberg. 1898 gjorde brukspatron Thore Lindberg om bruket till bolag med sig själv som disponent. Under senare tid bedrevs främst produktion av tackjärn för export, men 1930 lades järntillverkningen ned. I stället gick man över till kalkbränning en gaseldad schaktugn. Bolaget innehade även betydande skogsegendomar och fortsatte med sågverksrörelse, samt elproduktion vid ett kraftverk i Lindeån.

Uppgifter från 1748
 Övre hyttan hade en hammare och en härd och producerade 235 skeppspund. 
 Nedre hyttan hade en hammare och en härd och producerade 140 skeppspund.

Ägare
 Gustav Vasa
 1638 Sten Andersson, Lindesbergs första borgmästare, och hans ättlingar
 Christoffer Geijer d.ä.
 Magdalena Stensdotter
 Johan Qvarnström
 Johan Österberg
 Dahlström och Lundberg
 Johan Smaraeus
 1748 Chr. Schütz - som även ägde Björka - och C. Öijer.
 1797 Nils Reinhold Cederborgh
 Sonen Fredric Cederborgh
 Lindberg

Noter

Externa länkar
 Masugnen
 Järnkontoret

Lindesbergs kommun
Svenska järnbruk
Satellit (sång)

Satellit, text och musik av Ted Gärdestad och Kenneth Gärdestad, var den svenska vispopsångaren Ted Gärdestads bidrag till den svenska Melodifestivalen 1979, där Satellit vann och fick representera Sverige i Eurovision Song Contest 1979 i Israel, med Lars Samuelsson, som dirigent. Det gick inte särskilt bra för bidraget - de ursprungliga tävlingskläderna ville Ted inte ha på sig för att han kände sig fjollig i dem, och bidraget drog inte in mer än åtta poäng, varav sex från Republiken Irland, vilket gav sjuttonde plats, trea från slutet.

Den placerade sig som bäst på tionde plats på den svenska singellistan. Melodin låg på Svensktoppen i två veckor under perioden 13-20 maj 1979, och placerade sig där på nionde respektive tionde plats .

Låtens första takter har vissa likheter med Totos "Hold the Line", som Janne Schaffer hört när han träffat bröderna Porcaro och Steve Lukather i USA.  Schaffer har dock senare tillbakavisat att Satellits första del skulle kopierats därifrån och påpekat olikheterna mellan låtarna.

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
 Information i Svensk mediedatabas.

Bidrag till Eurovision Song Contest 1979
Låtar av Kenneth Gärdestad
Låtar av Ted Gärdestad
Melodifestivalbidrag 1979
Musiksinglar 1979
Singlar utgivna på Polar Music
Svensktoppsmelodier 1979
Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest
Svenskspråkiga sånger