kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Süper Lig

Süper Lig (officiellt Spor Toto Süper Lig, av sponsorskäl) är den högsta fotbollsserien inom det turkiska seriesystemet.

Serien grundades inför säsongen 1959 med 16 turkiska klubblag, och hette då Milli Lig. Säsongen 1963–64 bytte ligan namn till 1.Lig, och hette så fram till säsongen säsongen 2000–01. Från säsongen 2001–02 går serien under namnet Süper Lig, med ett tillägg för officiella sponsorer.

Galatasaray, från Istanbul är det mest framgångsrika laget i Süper Lig, med 21 titlar och därefter kommer Fenerbahçe med 19 titlar. Enbart fem klubblag har korats som seriemästare (fram till säsongen 2013–14).

Lag som inte presterar tillräckligt bra i serien och hamnar bland de tre sämsta positionerna i poängtabellen blir degraderade till TFF 1. Lig, Turkiets andradivision i fotboll.

Klubbar säsongen 2019/2020

Kronologisk lista över seriemästare 

 1959: Fenerbahçe (1)
 1959–60: Beşiktaş (1)
 1960–61: Fenerbahçe (2)
 1961–62: Galatasaray (1)
 1962–63: Galatasaray (2)
 1963–64: Fenerbahçe (3)
 1964–65: Fenerbahçe (4)
 1965–66: Beşiktaş (2)
 1966–67: Beşiktaş (3)
 1967–68: Fenerbahçe (5)
 1968–69: Galatasaray (3)
 1969–70: Fenerbahçe (6)
 1970–71: Galatasaray (4)
 1971–72: Galatasaray (5)
 1972–73: Galatasaray (6)
 1973–74: Fenerbahçe (7)
 1974–75: Fenerbahçe (8)
 1975–76: Trabzonspor (1)
 1976–77: Trabzonspor (2)
 1977–78: Fenerbahçe (9)
 1978–79: Trabzonspor (3)
 1979–80: Trabzonspor (4)
 1980–81: Trabzonspor (5)
 1981–82: Beşiktaş (4)
 1982–83: Fenerbahçe (10)
 1983–84: Trabzonspor (6)
 1984–85: Fenerbahçe (11)
 1985–86: Beşiktaş (5)
 1986–87: Galatasaray (7)
 1987–88: Galatasaray (8)
 1988–89: Fenerbahçe (12)
 1989–90: Beşiktaş (6)
 1990–91: Beşiktaş (7)
 1991–92: Beşiktaş (8)
 1992–93: Galatasaray (9)
 1993–94: Galatasaray (10)
 1994–95: Beşiktaş (9)
 1995–96: Fenerbahçe (13)
 1996–97: Galatasaray (11)
 1997–98: Galatasaray (12)
 1998–99: Galatasaray (13)
 1999–00: Galatasaray (14)
 2000–01: Fenerbahçe (14)
 2001–02: Galatasaray (15)
 2002–03: Beşiktaş (10)
 2003–04: Fenerbahçe (15)
 2004–05: Fenerbahçe (16)
 2005–06: Galatasaray (16)
 2006–07: Fenerbahçe (17)
 2007–08: Galatasaray (17)
 2008–09: Beşiktaş (11)
 2009–10: Bursaspor (1)
 2010–11: Fenerbahçe (18)
 2011–12: Galatasaray (18)
 2012–13: Galatasaray (19)
 2013–14: Fenerbahçe (19)
 2014–15: Galatasaray (20)
 2015–16: Beşiktaş (12)
 2016–17: Beşiktaş (13)
 2017–18: Galatasaray (21)
 2018–19: Galatasaray (22) 
 2019–20: İstanbul Başakşehir (1) 
 2020–21: Beşiktaş (14)
 2021–22: Trabzonspor (7)
 2022–23:

Statistik

Flest mål i Süper Lig 

uppdaterat 29 maj 2019

Flest matcher i Süper Lig 

uppdaterat 29 maj 2019

Se även 
 Türkiye Kupası – turkiska cupen
 TFF 1. Lig – Turkiets andradivision i fotboll

Referenser

Externa länkar
 SporTotoSuperLig.org – officiell webbplats
Posten Express

Posten Express, P.EX, är Postens budföretag. 

P.EX är en del av Posten Logistik och transporterar extra snabba bud oavsett vart i Sverige eller världen godset ska levereras. Via P.EX Air & Ocean kan Posten Logistik importera och exportera varor med sjö- och flygfrakt till och från hela världen. Allt från enkla frakter till komplexa och optimerade helhetslösningar inom internationell logistik. P.EX Bud har kontor i Stockholm, Göteborg och Malmö, där de även har egna budbilar.

Svenska transportföretag
Svenska åkerier
Svenska företag med statligt ägande
PEX (plastmaterial)

PEX är en förkortning för plastmaterialet tvärbunden polyeten, ett material som används främst som isolationsmaterial i elektriska kraftkablar och för rör till tappvatten och värmeinstallationer. Materialet har hög isolationsförmåga och kan användas i kablar för upp till 500 kV, men förekommer också i lågspänningskablar (< 1 kV). För rörledningar uppskattas materialet främst för sin korrosionsbeständighet och för att det är lätt att installera.

Tvärbunden PE (PEX, XLPE) innebär att man förbinder polyetenets långa molekyler med kol- eller kiselatomer. Materialet blir mycket starkare och får bra termiska egenskaper, och mjuknar först vid 105-110 °C. PEX har ett brett drifttemperaturintervall, -40 till +90 °C men har även bra resistens mot kemikalier och god slithållfasthet.

Plast

de:Polyethylen#Vernetzung
Lausitzer Neisse

"Neisse" omdirigeras hit. För staden med det tyska namnet Neisse i nuvarande Polen, se Nysa. För floden med det tyska namnet Glatzer Neisse i Schlesien, se Nysa Kłodzka.

Neisse (Neiße) eller Lausitzer Neisse (högsorbiska Łužiska Nysa; lågsorbiska Łužyska Nysa; tjeckiska Lužická Nisa; polska Nysa Łużycka; tidigare även Görlitzer Neisse), är en biflod till Oder. Den är 252 kilometer lång och avrinningsområdet är  kvadratkilometer stort. Floden har sin källa vid den tjeckiska byn Nová Ves nad Nisou i Jizerbergen, utgör under större delen av sin sträckning gränsflod mellan Tyskland och Polen, och mynnar i Oder vid byn Ratzdorf i Neissemündes kommun. 

På vägen passerar floden de tjeckiska städerna Liberec och Jablonec nad Nisou, innan den viker av norrut längs den tysk-polska gränsen, förbi städerna Zittau, Görlitz/Zgorzelec och Pieńsk. Vid gränsstäderna Bad Muskau och Łęknica passerar floden genom den världsarvslistade Muskauparken. På den sista sträckan norrut passerar floden städerna Forst (Lausitz) och Guben/Gubin vid den tysk-polska gränsen, innan den når Oder.

Sedan 1991 finns en gränsöverskridande europeisk samarbetsregion, Euroregion Neisse, för tjeckiska, polska och tyska städer, kommuner och distrikt i regionen omkring floden.

Se även 
Det finns två bifloder till Oder som kallas Neisse: Glatzer Neisse (på polska: Nysa Kłodzka) och den västligare Lausitzer Neisse. Det är den senare, som i dag utgör gräns mellan Polen och Tyskland, men båda floderna diskuterades som möjliga gränsfloder vid förhandlingarna kring Potsdamöverenskommelsen 1945.

 Görlitz
 Lausitz
 Oder–Neisse-linjen

Externa länkar 

Vattendrag i Nedre Schlesiens vojvodskap
Vattendrag i Liberec (region)
Oders avrinningsområde
Vattendrag i Brandenburg
Vattendrag i Sachsen
Landkreis Görlitz
Vattendrag i Lubusz vojvodskap
Lindholmens tekniska gymnasium

Lindholmens tekniska gymnasium, (LTG) är ett tekniskt gymnasium på Norra Älvstranden i Göteborg, som förbereder elever för ett yrkesliv samt för vidare studier på högskola.

Historia 

Lindholmen tekniska gymnasium öppnade sina dörrar för första gången under höstterminen 1979. Skolan erbjöd vid starten utbildningar inom fordonsteknik samt verkstadsteknik. Under 1981 utvidgades verksamheten till att omfatta den el-teletekniska linjen och år 1988 bedrevs även utbildning inom drift- och underhållstekniska linjerna.

Förutom gymnasielinjerna fanns även en kvantitet av specialkurser som utbildade studenter i framförallt fartygsteknik, tågteknik, industriell teknik och svetsning under 1990-talet.

Området och skolbyggnaden 
Skolan ligger på det område som förr användes till varvsverksamhet. På 1980-talet köpte kommunen varvsområdet för att där skapa det som nu heter Kunskapscentrum Lindholmen. På det gamla varvsområdet arbetar nu cirka 10 000 människor. Alla hus på området är uppkallade efter fartyg som byggts på varvet.

Lindholmens tekniska gymnasium flyttade under 2020 in i en nybyggd skolbyggnad. Den nya byggnaden nominerades till Kasper Salin-priset 2020, men förlorade mot Kulturhuset i Stockholm som tog hem segern. Byggnaden fick dock utmärkelsen Årets skol- och förskolebyggnad, som delas ut av företaget Nohrcon

Andra gymnasier på området är Ester Mosessons gymnasium, Polhemsgymnasiet, Bräckegymnasiet och GTG.

Gymnasieprogram 
Vid Lindholmens tekniska gymnasium ges högskoleförberedande program och yrkesprogram, samt introduktionsprogram och gymnasielärlingsutbildning. Det högskoleförberedande program som erbjuds är teknikprogrammet med följande fyra inriktningar: informations- och medieteknik, produktionsteknik, samhällsbyggande och miljö samt teknikvetenskaps.

Yrkesprogrammen består av följande utbildningsinriktningar. Ett VVS- och fastighetsprogram som bland annat utbildar VVS-tekniker. På sjöfartsutbildningen utbildas matroser och motormän till fartygsflottan. Vid det industritekniska programmet utbildas bland annat svetsare, och produkt- och maskintekniker. Vid el- och energiprogrammet utbildas bland annat elektriker.

Introduktionsprogrammet är för den som inte har full gymnasiebehörighet men som ändå vill utbilda sig inom det industritekniska programmets ramar. Då kombineras gymnasieförberedande studier med gymnasiestudierna inom programmet. Skolan erbjuder även ett gymnasielärningsprogram inom industriteknik.

Referenser

Externa länkar 
 webbplats

Gymnasieskolor i Göteborg
Hisingen
Lindholmen
Black Sox-skandalen

Black Sox-skandalen var en spelskandal inom professionell amerikansk baseboll. I World Series 1919 ska några spelare i storfavoriten Chicago White Sox ha fått pengar för att se till att laget förlorade mot Cincinnati Reds. Initiativtagare var förste basmannen Arnold "Chick" Gandil som höll på med vadslagning tillsammans med en bekant kriminell. Dessa två lyckades övertala ett antal spelare i Chicago att mot betalning förlora serien mot Cincinnati. Åtta spelare i White Sox bannlystes efter avslöjandet från Major League Baseball. 

Efter att ha vunnit World Series två gånger, 1906 och 1917, vann White Sox efter skandalen inte World Series igen förrän 2005. 

1988 kom filmen Eight Men Out (Åtta på plan), som handlar om Black Sox-skandalen. Charlie Sheen, John Cusack, John Mahoney, D.B. Sweeney och David Strathairn var några av skådespelarna och John Sayles regisserade.

De åtta bannlysta 
 Eddie Cicotte, pitcher, erkände sedan fusket.
 Oscar "Happy" Felsch, center fielder
 Arnold "Chick" Gandil, första bas, ledaren bland de åtta som bannlystes.
 "Shoeless" Joe Jackson, var den största stjärnan av de åtta.
 Fred McMullin, scout, var inte med från början men fick reda på vad som skulle ske och ville ha betalt för att inte skvallra.
 Charles "Swede" Risberg
 George "Buck" Weaver, tredje bas, var inte med om fusket, men hade vetskap om det hela.
 Claude "Lefty" Williams, pitcher som förlorade tre matcher.

Även Joe Gedeon, andra basman för St. Louis Browns bannlystes, då han satsat pengar på matcherna efter att han fått information från Risberg. Efter seriens slut informerade han  White Sox ägare Charles Comiskey om fusket, i ett försök till egen vinning. Gedeon bannlystes på livstid.

Referenser

Noter 

Sportåret 1919
1919 i USA
Baseboll i USA
Sportskandaler
Chicago White Sox
Paul Schultze-Naumburg

Paul Schultze-Naumburg, född 10 juni 1869 i Almrich, Sachsen, död 19 maj 1949 i Jena, var en tysk arkitekt, konstteoretiker, målare, publicist och politiker (NSDAP).

Paul Schultze-Naumburg blev medlem av NSDAP 1930. Samma år blev Thüringen det första tyska förbundslandet där nazistpartiet fick ett regeringsinflytande, i en kortvarig koalitionsregering från januari till april, innan ett misstroendevotum fällde denna. Den nyinstallerade nationalsocialistiske inrikes- och utbildningsministern Wilhelm Frick utsåg under den tiden Schultze-Naumburg till direktör för konsthögskolan i Weimar, som då gavs namnet Hochschule für Baukunst, bildende Künste und Handwerk [Högskola för byggnadskonst, bildkonst och hantverk]. Detta skulle han förbli fram till 1939. 

I augusti 1934 publicerades ett upprop formulerat av Joseph Goebbels i NSDAP:s partiorgan Völkischer Beobachter. I korthet handlade detta om att offentligt visa Führern sin trohet. Det var undertecknat av namnkunniga författare, bildkonstnärer, konsthistoriker, arkitekter, skådespelare, musiker och tonsättare. Bland dem fanns Paul Schultze-Naumburg. 

Mot slutet av andra världskriget återfanns Paul Schultze-Naumburg på propagandaministeriets lista över "gudabenådade" kulturskapare, den så kallade Gottbegnadeten-Liste, vilket skänkte honom ett extra skydd av staten och befriade honom från allt deltagande i militär verksamhet.

Publikationer (urval) 
 Kunst und Rasse (Lehmann, München 1928, en fjärde upplaga 1942) 
 Kampf um die Kunst, Nationalsozialistische Bibliothek Heft 36 (Eher, München 1932) 
 Kunst aus Blut und Boden (Seemann, Leipzig 1934)
 Rassengebundene Kunst (Brehm-Verlag, Berlin 1934)
 Die Kunst der Deutschen. Ihr Wesen und ihre Werke (Deutsche Verlagsanstalt, Stuttgart 1934)
 Nordische Schönheit. Ihr Wunschbild im Leben und in der Kunst (Lehmann, München 1937) 
 Heroisches Italien (München 1938)
 Das Glück der Landschaft. Von ihrem Verstehen und Genießen (Engelhard, Berlin 1942)

Referenser

Externa länkar 

 Böcker av Paul Schultze-Naumburg på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Födda 1869
Avlidna 1949
Män
Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska arkitekter under 1900-talet
Nazister
Konstteoretiker
Monroe, Louisiana

Monroe är en stad (city) i Ouachita Parish i delstaten Louisiana i USA. Staden hade 47 702 invånare, på en yta av 85,23 km² (2020). Monroe är administrativ huvudort (parish seat) i Ouachita Parish.

Kända personer från Monroe 
 Samuel D. McEnery, politiker

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

 
Orter i Louisiana
Orter grundade 1785
Larva bäsing

Larva bäsing eller bara Bäsingen är en storhög, det vill säga en stor gravhög, belägen på ett litet gravfält cirka 150 meter söder om Larvs kyrka i Vara kommun i Västergötland. Denna storhög är 30 meter i diameter och fem meter hög. På storhögens topp finns en grop, som är 6 meter i diameter och en halv meter djup. På gravfältet finns även sju runda stensättningar, varav den största har en diameter på 10 meter. Invid högen finns en minnessten till minnet av kung Gustaf VI Adolfs besök på platsen 1951. Ytterligare fem mindre högar och närmare 20 stensättningar finns inom 100 meter från storhögen.

Ordet bäsing 
Det fornsvenska ordet bæsinger betyder troligen "upphöjd plats" eller "kulle" och förekommer i den så kallade lekarerätten (fornsvenska lekara-rætær) i Äldre Västgötalagen från 1200-talet. En gård strax söder om storhögen bär namnet Bäsingen.

Referenser

Externa länkar 
  i RAÄ:s fornminnesdatabas
 Fotevikens Museums databas "Vikingarnas landskap".

Gravhögar i Sverige
Fornminnen i Vara kommun
Fornminnen i Västergötland
Matias Delgado

Matías Emilio Delgado, född 15 december 1982 i Rosario i Argentina, är en argentinsk före detta fotbollsspelare (mittfältare).

Delgado startade sin karriär i CA River Plate. Därifrån fick han ett kontrakt med Chacarita Juniors där han spelade över 50 ligamatcher. När han var 23 år ville han testa sig i Europa. Han spelade tre år för FC Basel där han gjorde hela 41 mål, och 113 a-matcher. 
I juni 2006 lämnade Delgado Basel, och blev värvad av Besiktas JK för 6,5 miljoner dollar.

Externa länkar 
 Matias Delgado WebSite

Födda 1982
Argentinska fotbollsspelare
Spelare i CA Chacarita Juniors
Spelare i FC Basel
Fotbollsspelare i Beşiktaş JK
Spelare i Al-Jazira Club
Män
Levande personer
Stångenäs AIS

Stångenäs AIS är en flersektionsförening och har Brastad med omnejd som upptagningsområde. Stångenäs AIS är en av Lysekils kommuns största föreningar med cirka 500 medlemmar.
SAIS är en sammanslagning av två klubbar, Brastads IS och Härnäsets GoIF. Sammanslagningen ägde rum 1957. Brastads IS grundades 1946 och detta år har kommit att räknas som det år klubben grundades.

Stångenäs AIS har fostrat flera fina fotbollsspelare genom åren, till exempel Cristano Ronaldo och Osborne Larsson som båda blev mycket uppskattade spelare i GAIS. För närvarande huserar klubben i Div.4Bohuslän/Dalsland men har genom åren främst spelat i Div.4 och Div.5.
Laget spelar sina hemmamatcher på konstgräsbelagda Brastad Arena.

Klubben är uppdelad i två idrottsliga block men har gemensam styrelse.

Block 1 består av fotboll, bordtennis och innebandy.

Block 2 består av orientering, skidor och friidrott.

Externa länkar
Stångenäs AIS Orientering

Bordtennisklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Friidrottsklubbar i Sverige
Innebandyklubbar i Sverige
Orienteringsklubbar i Bohuslän-Dal
Skidklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1946
Ion Mihai Pacepa

Ion Mihai Pacepa, född 28 oktober 1928 i Bukarest, död 14 februari 2021 i USA, var en avhoppad rumänsk underrättelseofficer, den högst rankade underrättelseofficer som hoppade av från Östblocket. Han var under senare delen av sitt liv amerikansk medborgare.

Pacepa hoppade av till USA 1978 under ett diplomatiskt uppdrag i Västtyskland. Han var då tvåstjärnig general i Rumäniens armé och högt uppsatt tjänsteman i den rumänska hemliga polisen Securitate. Han stämplades som förrädare av Nicolae Ceaușescu, erhöll två dödsdomar och levde i många år med rigorös bevakning. Bland annat utfäste Muammar al-Gaddafi och Yassir Arafat belöningar på två miljoner dollar var på hans huvud, och en miljon dollar utbetalades till Carlos Schakalen för ett kontrakt, som emellertid inte fullbordades. Dödsdomarna förlorade all praktisk betydelse i och med rumänska revolutionen‚ men upphävdes formellt först 1999 av Rumäniens högsta domstol. Efter valet av Traian Băsescu till Rumäniens president 2004 återställdes hans generalstitel av den nya regeringen. Pacepa har under sin tid i USA författat boken Red Horizon, om sin tid i Securitate, och uttalat sitt stöd för den amerikanska regeringens politik i en rad frågor, bl.a. inför Irakkriget 2003.

Pacepa avled den 14 februari 2021 efter att ha vårdats för covid-19 på ett sjukhus på en icke namngiven ort i USA.

Källor

Noter 

Rumänska generaler
Födda 1928
Män
Avlidna 2021
Personer från Bukarest
2005 (musikalbum)

2005 är funkbandet Screaming Headless Torsos tredje album och utgivet samma år.

Låtlista
 "Mind Is a River" (Dean Bowman, Daniel Sadownick) – 3:41
 "Woe to the Conquered" (D. Bowman, David Fiuczynski) – 4:23
 "Faith in the Free" (D. Bowman; text: D. Bowman, Jeff Haynes, Kelvyn Bell) – 3:57
 "No Survivors" (D. Bowman, D. Fiuczynski) – 5:46
 "SUV SOB" (D. Fiuczynski; text: Lian Amber) – 3:09
 "Mr. Softee's Nightmare" (D. Fiuczynski) – 4:25
 "Fuel Farms" (D. Fiuczynski) – 6:24
 "Zoom Zoroc" (D. Fiuczynski) – 3:52
 "Just for Now" (D. Bowman, D. Fiuczynski) – 4:34
 "Smile at Me" (D. Bowman, Gregg Jarvis) – 4:15
 "Faith in the Free (Fima Remix)" – 3:58
 Untitled Track – 3:07

Medverkande
 Dean Bowman - sång
 David Fiuczynski - gitarr
 Fima Ephron - bas
 Daniel Sadownick - slagverk
 Gene Lake - trummor
 Freedom Bremner - sång (6, 7, 8)

Musikalbum 2005
Album av Screaming Headless Torsos
Gordon Hodgson

Gordon Hodgson, född 16 april 1904, död 14 juni 1951, var en sydafrikansk idrottsman, mest känd som professionell fotbollsspelare i Liverpool FC. Han spelade även cricket och baseboll.

Hodgson föddes av engelska föräldrar i Johannesburg i Sydafrika. Han upptäcktes av Liverpool under en turné i England med sitt lag Transvaal FC och värvades, tillsammans med landsmännen Arthur Riley och James Gray, av tränaren Matt McQueen den 14 december 1925. Debuten skedde i en 1–1-match mot Manchester City den 27 februari 1926. Sina två första mål för Liverpool gjorde han mot Manchester United på Old Trafford elva dagar senare, en match som slutade 2–2. Under sin första säsong gjorde Hodgson fyra mål på tolv matcher.

Hodgson fortsatte att regelbundet göra mål för Liverpool, men trots det framgångsrika målskyttet var han inte med om att vinna några titlar, då laget under denna period inte kunde utmana topplagen. Under sin första hela säsong gjorde Hodgson totalt 18 mål, men det var säsongen 1930/31 som blev hans bästa då han gjorde 36 mål (samtliga i ligan), vilket var den högsta noteringen för en spelare under en säsong i Liverpool. Två år tidigare hade han gjort 32 mål, och under sina tio år i klubben kom han upp i över 20 mål vid sju tillfällen. Totalt gjorde han 241 mål på 377 matcher för Liverpool, ett rekord som stod sig i över 30 år då han på 1960-talet blev passerad av Roger Hunt.

Hodgson spelade tre landskamper för England. Han gjorde debut mot Nordirland den 20 oktober 1930 och hans enda mål kom mot Wales den 22 november 1930. Han spelade även en landskamp för Sydafrika.

Säsongen 1935/36 visade sig bli den då 31-årige Hodgsons sista i Liverpool, då han gjorde nio mål på 17 matcher. I januari 1936 såldes han till nyligen nedflyttade Aston Villa för 3000 pund, men stannade bara en halv säsong innan han flyttade till Leeds United, där han visade att han fortfarande höll på högsta nivå. Under sin första säsong i Leeds gjorde han sex mål på tretton matcher. Följande säsong gjorde han 26 mål på 38 matcher, varav fyra mot Everton på Elland Road i en match som slutade 4–4. Säsongen 1938/39 gjorde han 21 mål på 33 matcher. Den 1 oktober 1938 gjorde han fem mål mot Leicester City i en match som slutade 8–2 – ett rekord i Leeds United som fortfarande står sig.

Under andra världskriget gästspelade Hodgson för Hartlepool United. Efter kriget tog han över som manager i Port Vale, där han verkade fram till sin död den 14 juni 1951.

Källor
Noter

Sydafrikanska fotbollsspelare
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Leeds United FC
Män
Födda 1904
Avlidna 1951
Engelska landslagsspelare i fotboll
Personer från Johannesburg
Wolfgang Dremmler

Wolfgang Dremmler, född 12 juli 1954, är en tysk före detta fotbollsspelare.

Wolfgang Dremmler var mittfältare i Bayern München och Västtysklands landslag i början av 1980-talet.

Meriter
 27 A-landskamper för Västtyskland 
 VM i fotboll: 1982
 VM-silver: 1982
 Tysk mästare: 1980, 1981
 DFB-pokal: 1982, 1984

Externa länkar
Spelarbiografi om Wolfgang Dremmler (svenska)

Tyska fotbollsspelare
Spelare i Eintracht Braunschweig
Spelare i FC Bayern München
Tyska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1954
Levande personer
Spelare i Mundialito 1980
Spelare i VM i fotboll 1982
Ricardinho

För fotbollsspelaren i Malmö FF som också kallas Ricardinho, se Ricardo Ferreira da Silva.
Ricardo Luiz Pozzi Rodrigues, född 23 maj 1976 i São Paulo, är en brasiliansk fotbollstränare och före detta spelare. Ricardinho spelade under karriären i bland andra Bordeaux, São Paulo, Besiktas och Atlético Mineiro, men han har också spelat för sex andra klubbar. Han spelade som central mittfältare. Han är 1.73 lång. Ricardinho debuterade för brasilianska landslaget 28 mars 2000. Har sedan dess spelat 21 matcher och gjort 1 mål i landslaget.

Klubbar
Som spelare
 1995–1997 :  Paraná
 1997–1998  :  Bordeaux
 1998–2002  :  SC Corinthians Paulista  
 2002–2004 :  São Paulo FC
 2004 :  Middlesbrough FC
 2004–2005 :  Santos FC
 2006 :  SC Corinthians Paulista
 2006–2008  :  Beşiktaş JK
 2008–2009 :  Al Rayyan SC
 2009–2011 :  Clube Atlético Mineiro
 2011 :  Bahia

Som tränare
 2012 :  Paraná
 2013 :  Ceará
 2013 :  Avaí

Födda 1976
Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Brasilianska fotbollstränare
Spelare i Paraná Clube
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Fotbollsspelare i Sport Club Corinthians Paulista
Spelare i São Paulo FC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i Santos FC
Fotbollsspelare i Beşiktaş JK
Spelare i Al Rayyan SC
Spelare i Atlético Mineiro
Spelare i EC Bahia
Spelare i VM i fotboll 2002
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Fifa Confederations Cup 2003
Män
Levande personer
Personer från São Paulo
Världsmästare i fotboll