kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
G.H. Hardy

Godfrey Harold Hardy, född 7 februari 1877 i Cranleigh, Surrey, död 1 december 1947 i Cambridge, var en brittisk matematiker känd för sina arbeten inom talteori och matematisk analys. Av några få nära vänner kallades han "Harold", men annars endast "G. H."

Hardy är, bland icke-matematiker, mest känd för sin uppsats "En matematikers försvarstal" ("A Mathematician's Apology") från 1940, som behandlar estetiken inom matematik. Försvarstalet brukar betraktas, som lekmannens bästa insikt i en matematikers hjärna.

Hardy blev 1919 professor i Oxford. Han har dels ensam, dels tillsammans med John Littlewood framgångsrikt undersökt olika talteoretiska problem och de motsvarande funktionerna. I ett fall, som handlar om beräkning av antalet partitioner av ett tal, har Hardy även kommit fram till en asymptotiskt exakt formel. Tillsammans med Marcel Riesz utgav Hardy The general theory of Dirichlet's series (1915).

Hardy kom i kontakt med den autodidaktiske indiske matematikern Ramanujan och tillsåg att denne kunde komma till Cambridge år 1914. De blev nära vänner och tillsammans publicerade de ett antal arbeten under Ramanujans återstående levnad.

Hardy invaldes 1934 som utländsk ledamot nummer 759 av Kungliga Vetenskapsakademien.

Verk 

Hardy är också känd för att ha formulerat Hardy-Weinbergs lag 1908, en grundläggande princip inom populationsgenetik, oberoende av Wilhelm Weinberg. Han brukade spela cricket tillsammans med genetikern Reginald Punnett, som i samband med dessa tillfällen orienterade honom om de problem, som fanns inom genetiken.

Från år 1911 samarbetade han med John Littlewood inom matematisk analys och analytisk talteori. Detta ledde till framsteg i Warings problem. Inom primtalsteori bevisade de flera resultat, vissa av dem konditionella. De introducerade flera förmodanden, däribland första och andra förmodan. Hardys samarbete med Littlewood är bland de fruktbaraste i matematikens historia.

Se även
 Hardyhierarki
 Hardykropp
 Hardy–Littlewoods cirkelmetod
 Hardy–Littlewoods maximala funktion
 Hardy–Littlewoods olikhet
 Hardy–Littlewood tauberska sats
 Hardy–Littelwoods zetafunktionsförmodanden
 Hardy–Ramanujan Journal
 Hardy–Ramanujans sats
 Hardyrum
 Hardys olikhet
 Hardys sats

Referenser

Noter

Källor
 G. H. Hardy: "A Mathematician's Apology", Cambridge University Press, 1940 (omtryckt 1941, 1948, 1967, 1969).
 C. P. Snow: "Variety of Men", Macmillan, 1967 (Penguin Books, 1969) med kapitlet "G. H. Hardy".

Externa länkar 

Brittiska matematiker
Talteoretiker
Brittiska professorer
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av De Morgan-medaljen
Mottagare av Sylvestermedaljen
Mottagare av Copleymedaljen
Brittiska forskare under 1900-talet
Matematiker under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1947
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Hillevi Wahl

Hillevi Wahl, född 28 juni 1965 i Sundbyberg, är en svensk författare, krönikör och föreläsare. Wahl växte upp i ett missbrukarhem och fick tidigt lära sig att ta hand om sig själv. Sin barndom och uppväxt har hon beskrivit i boken Kärleksbarnet och i den uppmärksammade SVT-serien Djävulsdansen av Ann Söderlund och Sanna Lundell. Hennes böcker har publicerats av Norstedts, Rabén & Sjögren och Kalla kulor.
Wahl har arbetat som journalist och krönikör på bland andra Dagens Nyheter, Svenska Dagbladet, Expressen, Aftonbladet, Metro, Kvällsposten, Kommunalarbetaren, Allas Veckotidning, Mama, Topphälsa, Runners World samt är inspirationsbloggare för Vardagspuls.

Utmärkelser
2015: Utnämnd till Framgångsrik Opinionsbildare av Blå Bandet. Motivering:”Med entusiasm och värme pratar Hillevi Wahl om svåra ämnen. Denna kombination gör att hon får människor att lyssna på hennes egna erfarenheter av missbruk. Hennes budskap om att ”lyssna på barnen” stämmer väl in med det Blå Bandet arbetar för, att uppmärksamma de barn som växer upp i familjer med risk- eller missbruk. Hillevi har en glädje som lätt smittar av sig vilket gör att det blir lätt att lyssna på henne, samtidigt som det finns ett djup i det hon säger som berör känslomässigt. Genom att hon även är duktig på att skriva har det blivit flera böcker i skilda ämnen och oräkneliga krönikor och flera olika tidningar. I Blå Bandet medverkar Hillevi med föreläsningar och samtal samt med artiklar i våra tidningar. Detta gör att hon når många människor och är en viktigt och värdefull opinionsbildare.”2016: Svensk förening för Beroendemedicins Mediadiplomet. Motivering:”Du har på ditt engagerande och osentimentala sätt, som författare och föreläsare, låtit oss få en djupare förståelse för beroendesjukdomen, inte minst ur barnets och kvinnans perspektiv, och gett oss mod att förändra.”2020: Litterär skylt i Sundbyberg.  Hillevi Wahl växte upp i Lilla Alby i Sundbyberg. Hon har berättat om sin barndoms- och uppväxttid i ett alkoholisthem i romanen ”Kärleksbarnet” där också citatet på skylten är hämtat från.

Bibliografi
En fuskmammas bekännelser (2004)
Från fuskmamma till Supermamma (2005)
Tjocka tanten rockar fett (2006)
Kärleksbarnet (2006)
 Hjälp, jag ska bli tvåbarnsmamma (2007)
 Hungerflickan (2010)
 Extremt kul! Du kan, du vill, du törs! (2011)
 Elliot hittar en farfar (2012)
 Experimentet - bok (2012)
 [[Våga - allt sitter i huvudet]] (2014)
 Elliot och den mystiska lappen (2014)
 Elliot möter döden (2015)
 Äg ditt liv (2017)

Referenser

Noter

Externa länkar
 Hillevi Wahls webbplats
 Norstedts sida om Hillevi Wahl
 Rabén & Sjögrens sida om Hillevi Wahl
 Kalla kulors sida om Hillevi Wahl
 Talarforums sida om Hillevi Wahl
 

Svenska författare
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Personer från Sundbyberg
Ilja Vasiljevitj Nejelov

Ilja Vasiljevitj Nejelov (), född 1745, död 1793, var en rysk arkitekt. Han antogs vid Sankt Petersburgs konstakademi år 1761. Nejelov reste 1770 till Italien. 1774 blev han invald i  Bologna Pio-Clementine-akademin. Då han 1782 återvände till Ryssland anställde Katarina II honom som hovarkitekt.

Ryska arkitekter
Födda 1745
Avlidna 1793
Män
Tortuna socken

Tortuna socken i Västmanland ingick i Yttertjurbo härad, uppgick 1967 i Västerås stad och området ingår sedan 1971 i Västerås kommun och motsvarar från 2016 Tortuna distrikt.

Socknens areal är 36,31 kvadratkilometer, varav 36,11 land. År 2000 fanns här 760 invånare. Tätorten och kyrkbyn Tortuna med sockenkyrkan Tortuna kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Tortuna socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Tortuna församling och för de borgerliga frågorna till Tortuna landskommun. Landskommunens inkorporerades 1952 i Tillberga landskommun som uppgick 1967 i Västerås stad som 1971 ombildades till Västerås kommun. Församlingen uppgick 2006 i Tillberga församling. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Tortuna, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Yttertjurbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Västmanlands regemente, Livkompaniet och Väsby kompani och Livregementets grenadjärkår, Östra Västmanlands kompani.

Geografi
Tortuna socken ligger nordost om Västerås kring Sagåns tillflöde Lillån. Landskapet i denna del av Västmanland är flackt och ännu agrart präglat. I sydöstlig riktning rinner Lillån, vars dalgång är av intresse för både kultur- och naturvården. Socknens gårdar ligger i det öppna slättlandskapet, ofta omgivna av lövträd. Några byar har trots sprängning vid 1800-talets skiften behållit en gammal bykaraktär, exempelvis Ekeby, Nicktuna och Nortuna.

Genom järnvägens tillkomst 1876 utvecklades ett stationssamhälle söder och väster om kyrkbyn. Vid 1990-talets järnvägsutbyggnad fick banan en sydligare dragning och samhället har kommit att hamna mer avsides.

Fornlämningar
Bronsåldern representeras av spridda stensättningar samt skärvstenshögar samt av tjugo små hällristningar och en mängd skålgropar. Från järnåldern finns 25 små gravfält.
Vidare finns stensträngar och två runstenar.

Namnet
Namnet (1331 Thyritunum) kommer från kyrkbyn. Förleden innehåller ett tidigare namn på tingsplatsen för Yttertjurbo härad på Lunboberget, thyre, från thiur, 'bergshöjd'. Efterleden är tuna, 'inhägnad'.

Befolkningsutveckling

Se även
Tortuna församling
Bastubacken, Västmanland

Referenser

Noter

Externa länkar

 Tortuna hembygdsförening

Socknar i Yttertjurbo härad
Indelningar i Västerås kommun
Bryggeriet Holmen

Bryggeriet Holmen var ett bryggeri beläget i kvarteret Holmen i Uppsala, stadens äldsta industrimiljö. 

Bryggeriet flyttade 1907 till Vaksalagatan 30 i kvarteret Njord vid Vaksala torg där bryggeriföretaget Arnberg & Sterner (f.d. Nya Bryggeriet) övertagits. 1934 uppfördes en ny anläggning vid Säbygatan 3. Under 1950-talet övertogs driften av Upsala Bayerska Bryggeri AB. Bryggerianläggningen inrymde i flera decennier Toyotas lokala återförsäljare.

Sedan "Bryggeriet Holmen" lämnat själva kvarteret Holmen kom ett annat bryggeri att verka på platsen, Bryggeriet Fyris, som dock avflyttade till Svartbäcken i slutet av 1920-talet.
Bryggeriet Fyris slogs slutligen ihop med Mineralvattenfabriken Kronan till "Fyris-Kronan" och produktionen samordnades med Upsala Bayerska Bryggeri AB. 

Carl Michael Bellman besjunger i Fredmans sång nummer 28 det s. k. "Kyronii öl". Nils Kyronius var rådman och källaremästare och bryggde sannolikt sitt eget öl i ölkällaren "Adolfs källare", som låg på nuvarande Gillbergska husets tomt i kvarteret Holmen i Uppsala.

Källor 
Bryggeriet Holmen från Uppsala industriminnesförening

Noter

Ej längre existerande svenska bryggeriföretag
Företag i Uppsala
Beerwah

Beerwah kan avse:
 Beerwah, Queensland -  en liten stad i inlandet av Sunshine Coast, Queensland vid sidan av Glass House Mountains National Park
 Mount Beerwah - den högsta av Glass House Mountains
 Beerwah, Indien – en stad i Indien.
Celluliter

Denna artikel behandlar den normala företeelsen; för underhudsinflammationen, se cellulit

Celluliter, apelsinhud eller gynoid lipodystrofi (latin: adiposis edematosa), är ett tillstånd när underhudsfett klumpar ihop sig under huden, huvudsakligen över skinkor och lår. Det drabbar framför allt kvinnor efter puberteten. Tillståndet är endast kosmetiskt och inte beroende av fetma.

Namnet celluliter kommer från franskan; det beskrevs i den franska litteraturen för ca 150 år sedan. Det var dock Nicole Ronsard som 1972 publicerade bästsäljaren "Cellulite: those lumps, bumps and bulges you couldn't lose before" som gjorde att människor började oroa sig över huruvida de hade celluliter eller inte.

Fettvävnaden
Ultraljudsundersökningar har visat att celluliter är bråckliknande förtätningar i fettvävnaderna, som framträder under huden. En teori är att detta beror på att fettvävnanden under en tid sträcks ut, såsom vid viktuppgång, och att sträckningen inte får ett jämnt resultat. Celluliter kan uppkomma på hela kroppen, där det finns underhudsfett, men särskilt på kroppsdelar där kvinnor på grund av sina kvinnliga könshormoner lägger på sig fett. 

En annan teori är att det är ett ödem i underhudsfettet. En tredje teori är att celluliter uppstår på grund av försämrad cirkulation i vener och lymfatiska systemet. Celluliterna kan ha olika svårighetsgrad. För somliga syns celluliterna endast om huden trycks samman eller musklerna spänns. För andra syns de även vid avslappnat tillstånd. På avstånd ser celluliter ut som ojämnheter i huden, huden är inte längre slät utan att tillståndet beror på rynkor. Omkring 90% av alla kvinnor får celluliter, särskilt kvinnor av västerländsk härkomst, men också män med hormonrubbningar såsom hypogonadism och testosteronbrist.

Det finns inga vetenskapliga bevis för att någon metod hjälper mot celluliter. Mängden celluliter är oberoende av kroppsvikt och kroppsfett, men celluliterna syns mer vid fetma. Många behandlingar inriktar sig därför på att minska underhudsfettet.

Se även
 Lipödem

Källor
 Mathew M Avram, Cellulite: a review of its physiology and treatment, J Cosmet Laser Ther 2005; 7: 1–5
 Giovana Barbosa Milani et al, Correlation between Lumbar Lordosis Angle and Degree of Gynoid Lipodystrophy (Cellulite) in Asymptomatic Women, Clinics. 2008 August; 63(4): 503–508 

Kroppskonstitution
Kvinnosjukdomar
fettomsättningsrubbningar
Bergekalksten

Bergekalksten är en silurisk bergartsformation som finns företrädesvis i Jämtland. Bergekalksten är en mikritisk, oftast mörkt grå kalksten som avsattes på Baltikas kontinentalsockel under den tidigaste delen av silur, Llandovery.

Geologiska formationer
Sunshine Coast

Sunshine Coast kan syfta på:

Sunshine Coast, Queensland - en region strax norr om Brisbane i Queensland, Australien
 Sunshine Coast (stad) – en stad i regionen Sunshine Coast 
Sunshine Coast, British Columbia - en region i British Columbia, Kanada

Se även
  Costa del Sol
Beerwah, Queensland

Beerwah (uttalas beer-war) är ett samhälle på Sunshine Coast landsbygd i Queensland, Australien. Den är belägen norr om Glasshouse Mountains ungefär 80 km norr om Brisbane. Beerwah är ett växande innanlands samhälle, där den avlidne Steve Irwins Australia Zoo finns. Det finns transport som länkar till Brisbane och andra destination norrut via Beerwah railway station.

Orter i Queensland
Orthoceratidae

Orthoceratidae (även kallade "rakhorningar" på svenska) är familj av bläckfiskar i inom ordningen ortoceratiter i underklassen fyrgälade bläckfiskar. De hade ett rakt rörformat skal uppbyggt av ett antal kamrar genom vilka ett längsgående rör, en sifunkel, löpte. Familjen namngavs vetenskapligt av McCoy 1844.

Bläckfiskens mjukdelar fanns i ena änden av detta rör och i takt med att djuret växte lade det en ny boningskammare till de övriga. Ortoceratiterna antas ha varit snabba rovdjur och simmade främst baklänges. För att göra detta krävdes att de äldsta kamrarna var fyllda med kalkspat, men även i ortoceratitens undre delar för att skapa en primitiv köl.

Ortoceratiterna levde mellan ordovicium och äldre krita (500-130 miljoner år sedan). Idag återfinns ortoceratiter som fossil i kalksten och många känner igen dem som avlånga "rör" i kalkstensgolv och fönsterbräden.

Referenser 

Förhistoriska blötdjur
Bläckfiskar
Wilmer Allison

Wilmer Lawson Allison Jr., född 8 december 1904 i San Antonio, Texas, USA, död 20 april 1977 var en amerikansk högerhänt tennisspelare. Wilmer Allison var en av världens 10 bästa spelare stora delar av perioden 1930-35. Han rankades som bäst på fjärde plats 1932 och 1935. Han var USA:s främste manlige spelare 1934-35 och rankades bland de 10 bästa åtta säsonger i följd. Allison vann under karriären mellan 1929 och 1935 totalt 6 Grand Slam-titlar, varav en i singel, 4 i dubbel och en i mixed dubbel. 

Allison upptogs 1963 i International Tennis Hall of Fame.

Tenniskarriären 
Wilmer Allison var visserligen framförallt dubbelspelcialist, men han var också en skicklig singelspelare. Säsongen 1930 nådde han singelfinalen i Wimbledonmästerskapen. Han mötte där landsmannen Bill Tilden som vann med 6-3 9-7 6-4. Därmed vann Tilden sin sista av 10 Grand Slamtitlar i singel. Allison vann 1935 singeltiteln i Amerikanska mästerskapen genom finalseger över 1931 års Wimbledonsegrare Sidney Wood (6-2, 6-2, 6-3). Säsongen innan, 1934, hade han också nått finalen i den turneringen, men då förlorat mot den brittiske storspelaren Fred Perry som vann med 6-4, 6-3, 1-6, 8-6.  

Sina 4 dubbeltitlar i GS-turneringar vann Allison tillsammans med John Van Ryn.

Allison som Davis Cup-spelare 
Wilmer Allison spelade i det amerikanska Davis Cup-laget 1929-1936. Han spelade totalt 44 matcher av vilka han vann 32. Han är därmed tredje meste DC-spelaren i USA efter John McEnroe (69 matcher) och Vic Seixas (55 matcher). Under den perioden vann han tillsammans med Van Ryn 13 av 15 spelade dubbelmatcher. Detta var rekord för amerikanska lag fram till dess att John McEnroe och Peter Fleming vann 14 av 15 dubbelmatcher under 1980-talet.

Allison spelade två mycket uppmärksammade singelmatcher i DC-sammanhang. År 1930 vann USA semifinalmatchen mot Italien med 4-1. Han mötte där den ambidextra Giorgio de Stefani som han besegrade med 4-6, 7-9, 6-4, 8-6, 10-8. I den matchen "brände" han först 4 setbollar i det andra setet som han sedan förlorade. I det fjärde setet hämtade han upp ett underläge på 2-5 och räddade dessutom 2 matchbollar. I det femte setet låg han under med 1-5 men lyckades ändå vinna, trots att han hade ytterligare 16 matchbollar mot sig. Säsongen därpå, 1932, förlorade han i Cup-finalen mot Frankrike mot Jean Borotra med 6-1, 6-3, 4-6, 2-6, 5-7 efter att i det femte setet ha haft 4 matchbollar mot fransmannen. Vid den sista matchbollen slog Borotra ett uppenbart dubbelfel i sin egen serve, men linjedomaren förblev tyst och matchen fortsatte. Frankrike vann mötet med 3-2 i matcher och därmed cupen.

Spelaren och personen 
Wilmer Allison var under andra världskriget överste vid US Army Air Force.

Grand Slam-titlar 
Wimbledonmästerskapen
Dubbel - 1929, 1930
Amerikanska mästerskapen
Singel - 1935
Dubbel - 1931, 1935
Mixed dubbel - 1930

Referenser

Källor 
The International Tennis Hall of Fame (biografi Wilmer Allison).

Amerikanska tennisspelare
Idrottare från San Antonio
Födda 1904
Avlidna 1977
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
329 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Makedoniska riket 
 Från Frada fortsätter Alexander den store genom Helmandflodens dal, genom Arakosien och över bergen förbi nuvarande Kabul, in i paropamisadernas land, där han grundar Alexandria i Kaukasus.
 I Baktrien inleder Bessos ett uppror i de östra satrapdömena, under titeln kung Artaxerxes IV av Persiska riket.
 Genom att gå över Hindu Kush, troligen norrut genom Khawakpasset, för Alexander, trots brist på mat, sin armé till Drapsaka. Eftersom Bessos befinner sig i underläge flyr han bortom Oxusfloden.
 Alexander marscherar därefter västerut till Bactra (Zariaspa) och utnämner Artabazos av Frygien till satrap över Baktrien.
 Efter att ha korsat Oxusfloden skickar Alexander sin general Ptolemaios på jakt efter Bessos. Under tiden avsätts Bessos av sogdiern Spitamenes. Bessos infångas, piskas och skickas till Ptolemaios i Baktrien med hopp om att kunna blidka Alexander. Så småningom blir Bessos avrättad offentligt i Ekbatana. Efter att Bessos (Artaxerxes IV) har blivit besegrad upphör det persiska motståndet mot Alexander.
 Från Marakanda avancerar Alexander genom Kyropolis till Jaxartesfloden, som utgör det Persiska rikets gräns. Där krossar han de skytiska nomadernas motstånd med hjälp av katapulter och, efter att ha besegrat dem i ett slag på flodens norra strand, förföljer dem in i landet. Vid nuvarande Chudzjand vid Jaxartes, grundar han staden Alexandria Eschate ("det mest avlägsna Alexandria").

Födda

Avlidna 
 Bessos (Artaxerxes IV), persisk adelsman och satrap över Baktrien, sedermera det Persiska rikets siste akemenidiske tronpretendent

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
328 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Makedoniska riket 
 Vid Marakanda mördar Alexander den store Kleitos, en av hans mest betrodda befälhavare, vän och fosterbror, i ett fyllebråk; hans uppenbara bevis på sorg och ånger får dock armén att utfärda en förordning, som postumt fäller Kleitos för förräderi.
 Spitamenes uppbådar hela Sogdiana i ett uppror och får även hjälp av massageterna, ett folk inom den skytiska konfederationen. Han belägrar den makedoniska garnisonen i Marakanda. Alexander sänder en armé, under Farnukes från Lykien befäl, vilken omedelbart krossas, med förluster på upp till 2 000 infanterister och 300 kavallerister.
 När Alexander inser vilken fara hans fiende utgör företar han personligen mått och steg för att undsätta Marakanda, men får veta att Spitamenes har lämnat Sogdiana. Spitamenes anfaller sedan Baktra, varifrån han med stor svårighet slås tillbaka av satrapen av Baktrien, Artabazos av Frygien.
 Alexander anfaller Oxyartes och de återstående baktriska baroner, som håller ut i Paraetakenes (nuvarande Tadzjikistan) berg. Makedonierna erövrar den klippa där Oxyartes fäste finns (Sogdiska klippan) och bland fångarna återfinns dennes dotter Roxana. I den försoning, som följer efter slaget gifter sig Alexander med henne. Resten av Oxyartes medlöpare övergår antingen till Alexander eller blir krossade.
 December – Spitamenes lider ett svårt nederlag mot Alexanders general Koenos. I detta läge känner Spitamenes allierade att situationen är desperat och dödar därför sin ledare samt skickar hans huvud som en gåva till Alexander.

Födda

Avlidna 
 Kleitos, löjtnant och vänt till Alexander den store (född omkring 375 f.Kr.)
 Spitamenes, persisk adelsman

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
Port Douglas

Port Douglas är en stad i norra Queensland, Australien, ungefär 80 km norr om Cairns. Staden hade en befolkning på 3 205 invånare vid folkräkningen 2011. Befolkningen kan dock ofta fyrdubblas under turistsäsongen som är mellan maj och september. Staden har sitt namn efter en tidigare premiärminister i Queensland, John Douglas (1828–1904). Port Douglas utvecklades snabbt genom gruvindustrin, andra delar av området bildades när skogsavverkningen började i området runt Daintree River och när bebyggelsen startade runt Mossman River år 1880.

Tidigare namn på staden har varit Terrigal, Island Point, Port Owen och Salisbury. Port Douglas är belägen nära två världsarv, Stora barriärrevet och Daintree nationalpark som utgör en del av världsarvet  Queenslands våta tropiker.

Händelser 
Den 4 september 2006 omkom underhållaren och "Crocodile Hunter" Steve Irwin vid Batt Reef, Low Isles utanför Port Douglas efter att en spjutrocka stuckit honom i bröstet då han filmade en dokumentär.

Referenser

Noter 

Orter i Queensland
Clarence Clark

Clarence Munroe Clark, född 27 augusti 1859 i Germantown i Pennsylvania, död 29 juni 1937, var en amerikansk tennisspelare.

Tenniskarriären
Clarence Clark vann tillsammans med Fred Taylor den allra första dubbelturneringen i amerikanska mästerskapen som spelades 1881 på gräsbanorna vid Newport Casino, Newport, Rhode Island. I finalen besegrade de båda spelarparet Alexander van Rensselaer/Arthur Newbold (6-5, 6-4, 6-5). Tidigare i turneringen hade Clark/Taylor slagit ut favoriterna Richard Sears och James Dwight. 

Säsongen därpå, 1882, nådde Clark finalen (Challenge Round) i singelklassen i mästerskapet. Han förlorade den mot titelförsvararen Sears som vann med 6-1, 6-4, 6-0. 

Clarence och hans bror Joseph Clark reste tillsammans över till England 1883, där de spelade dubbelmatcher, dock med föga framgång, bland annat mot de brittiska elitspelarna William Renshaw och Ernest Renshaw.

Spelaren och personen
Clarence Clark blev 1881 den förste sekreteraren i det nybildade Amerikanska tennisförbundet (USLTA). 

Clarence Clark upptogs 1983 i International Tennis Hall of Fame. Även Clarence bror, Joseph Clark var en skicklig tennisspelare som redan 1955 upptogs i International Tennis Hall of Fame.

Grand Slam-titlar
Amerikanska mästerskapen 
Dubbel - 1881

Referenser 
International Tennis Hall of Fame (biografi)

Amerikanska tennisspelare
Födda 1859
Avlidna 1937
Män