kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Salomon Drejer

Salomon Thomas Nicolai Drejer, född den 15 februari 1813, död den 21 april 1842, var en dansk botaniker.

Drejer blev docent i botanik vid veterinärhögskolan i Köpenhamn 1838. Drejer utvecklade en betydande verksamhet såväl på det rent vetenskapligt botaniska som på det praktiskt botaniska och pedagogiska området. Av stort värde är hans kritiska undersökningar över de nordiska Carexarterna. Bland Drejers övriga arbeten märks hans Flora excursoria hafniensis (1838) och Elementa phyllogiæ (1840). Åren 1841–1842 var Drejer utgivare av Flora danica.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Danska botaniker
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Botaniker under 1800-talet
Danska forskare under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1842
Män
Svensk uppslagsbok
Faluns ansökan om olympiska vinterspelen 1992

Faluns ansökan om olympiska vinterspelen 1992 var Faluns andra ansökan om olympiska vinterspelen. Tidigare hade staden ansökt om spelen 1988 och varit en del av Göteborgs ansökan 1984. Falun ansökte tillsammans med Åre.

Den 17 oktober 1984 startade de båda orterna Falun Åre Organisation Co, FOC, Aktiebolag för att förbereda och arrangera spelen. Organisationsbolaget lämnade den 7 november 1985 in en rapport om förutsättningarna för ett spel i de båda orterna till svenska regeringen. Utredningen hade innan den lämnades till regeringen godkänts av Sveriges Olympiska Kommitté (SOK) och RF (Riksidrottsförbundet). Utredningen låg till grund för en proposition som Sveriges riksdag mottog från regeringen. Propositionen efterfrågade en statlig garanti om spelen skulle tilldelas Falun och Åre.
Pengarna skulle användas för att både marknadsföra spelen, rusta upp befintliga anläggningar och bygga vissa nya anläggningar.

Backhoppningsbackarna i Lugnet var någorlunda nybyggda, då de var byggda inför världsmästerskapen i nordisk skidsport 1974. Likaså var längdskidåkningsspåren nyrenoverade, men man skulle på grund av nya regelverk behöva ändra i start- och målområdena och vissa lokaler för administrationerna kring tävlingarna. Skidskyttet skulle hållas på samma plats som längdskidåkningen. En skjutanläggning för skidskyttet skulle emellertid behövas byggas i Lugnet. 
För konståkning, ishockey och curling fanns det redan bra förutsättningar i Lugnets isstadion, men den skulle behöva byggas ut för att uppfylla publikkraven vid ett OS. För skridskotävlingarna planerades påbyggnad vid den befintliga bandyplanen, för publik och massmedia. En bob- och rodelbana skulle man också behöva uppföra, vid backhoppningsbackarna i Lugnet. Samtliga anläggningar för alpin skidåkning planerades att hållas i Åre, där bara vissa små uppgraderingar behövdes. Boendet för de tävlande planerades att finnas vid Dalregementet i Falun. Boende för press planerades att erbjudas i nybyggda lägenheter i Falun. Samtliga anläggningar behövde anpassas för att klara kraven kring TV-sändningarna för OS.

Väl under omröstningen vis IOK:s 91:a kongress den 17 september 1986 i Lausanne var Falun aldrig nära att ta hem värdskapet. Ansökan slutade trea i omröstningen. I sista omgången fick Falun endast nio av de 85 rösterna. Spelen gick till Albertville i franska alperna (51 röster) och på andra plats i omröstningen kom Sofia i Bulgarien (25 röster).

Se även 
 Ansökningar om olympiska vinterspelen 1992

Fotnoter

Externa länkar 

Ansökningar om olympiska vinterspelen 1992
Svenska ansökningar om olympiska vinterspelen
Sport i Falun
Världsmästerskapen i rodel 2011

Världsmästerskapen i rodel 2011 hölls den 28-30 januari 2011 i Cesana i Italien.

Singel herrar

Singel damer

Dubbel

Lag mixed stafett 
Lagstafetten ställdes in på grund av tekniska problem.

2011 i Italien
Rodelsäsongen 2010/2011
2011
Ernest Dréolle

Jean Baptiste Ernest Dréolle, född 1829, död 1887, var en fransk journalist och politiker.

Dréolle invaldes som uppmärksammad politisk skribent och anhängare av Eugène Rouher i den lagstiftande församlingen 1869. Han tillhörde de ivrigaste förespråkarna för kriget mot Preussen 1870 och därefter, i synnerhet som deputerad 1876-85 en av bonapartismens verksammaste målsmän.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska journalister
Franska politiker
Födda 1829
Avlidna 1887
Män
New Tomorrow

New Tomorrow (svenska: Ny morgondag) är en låt framförd av det danska bandet A Friend In London. Låten representerade Danmark vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf, Tyskland och hamnade på en femteplats. Den är skriven och komponerad av Lise Cabble & Jakob Schack Glæsner.

Referenser

Fotnoter 

Danmarks bidrag i Eurovision Song Contest
Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Engelskspråkiga sånger
Pierre Drevet

Pierre Drevet, född 20 juli 1663, död 1738, var en fransk kopparstickare. Han var far till Pierre Imbert Drevet.

Pierre Drevet elev till Gérard Audran samt i teckning till konstnären Hyacinthe Rigaud som senare blev hans nära vän, och graverade flera av Rigauls målningar, däribland Riguads självporträtt och hans paradporträtt av kunge. Drevet utförde efter stort antal porträttstick ur den förnäma och litterära världen i Ludvig XIV:s Frankrike. Han betraktas som en av de skickligaste reproducerande gravörerna som funnits.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Carl G. Laurin, Konsthistoria, Stockholm 1919

Franska grafiker
Födda 1663
Avlidna 1738
Män
No One

No One (svenska: Ingen), eller Vanilija på slovenska, är en låt framförd av den slovenska sångerskan Maja Keuc. Låten representerade Slovenien vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf i Tyskland där den slutade på trettonde plats i finalen den 14 maj med 96 poäng. Musiken är skriven av Matjaž Vlašič och texten är skriven av Urša Vlašič. Den 27 februari 2011 vann låten EMA 2011, Sloveniens uttagning till Eurovision Song Contest. Den slovenska versionen släpptes den 23 februari 2011 och den engelska versionen släpptes den 26 mars 2011. Den 6 april släpptes låtens musikvideo.

Versioner 

No One (EP)
"No One" (Singel version) – 3:01
"Vanilija" (Singel version) – 3:01
"No One" (Instrumental) – 3:01
"No One" (Karaoke) – 3:01
"Vanilija" (Karaoke) – 2:59

Indigo
"No One" (Remix) – 3:02

Listplaceringar

Se även 
 Slovenien i Eurovision Song Contest 2011

Referenser

Externa länkar 
Musikvideo - på YouTube
Framträdandet i ESC finalen - på YouTube
Låttext

Sloveniens bidrag i Eurovision Song Contest
Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Musiksinglar 2011
Everyone Wants To

Everyone Wants To är Granadas debut-EP, utgiven 1999 på Look Left Recordings.

Låtlista 
 "Everyone Wants To" - 3:30
 "Skyscraper" - 6:02
 "Late in Life" - 4:49
 "Nothing Can Undo You" - 3:39

Gästartister 
 Tom Hakava - piano på "Late in Life" och tamburin på "Everyone Wants To".

EP-skivor 1999
Svenska debutalbum
Granada (musikalbum)

Granada är Granadas självbetitlade debutalbum, utgivet 2000 på Sprinkler Records. Skivans omslag är gjort av sångaren Anna Järvinen.

Låtlista 
 "Amazing It Seems" - 4:26
 "Sister" - 3:42
 "Beginners" - 3:24
 "Helene" - 7:11
 "Rain" - 4:05
 "Two States" - 6:19
 "Hey What's Going On Kerttu Orama" - 7:07
 "Best Wishes" - 6:44
 "Jubilee" - 2:12
 "Starting Over" - 7:45

Medverkande musiker 
 Anna Järvinen - sång, munspel, percussion
 Magnus Vikström - sång, gitarr, orgel, piano
 Christoffer Gunrup - gitarr, piano, orgel
 Jonas Ohlson - piano, orgel, synthesizer
 Colin Greig - bas
 Petter Lorentzon - trummor
 Björn Olsson - "additional instruments"

Musikalbum 2000
Album producerade av Mattias Glavå
Jackie Cooper

Jackie Cooper, född John Cooper, Jr. den 15 september 1922 i Los Angeles, Kalifornien, död 3 maj 2011 i Beverly Hills, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, regissör och producent. Han var en av de barnskådespelare som klarade övergången till en skådespelarkarriär även som vuxen. Han är den yngste som Oscarnominerats i kategorin Bästa manliga huvudrollsskådespelare, för titelrollen i filmen Skippy (1931).

Biografi
Jackie Coopers far lämnade familjen när Jackie bara var två år gammal. Hans mor var pianist och tidigare barnskådespelare. Hans morbror var manusförfattare och hans moster var skådespelare och gift med regissören Norman Taurog.

Filmografi i urval

Teater

Roller

Källor

Externa länkar

 
  

Amerikanska skådespelare
Amerikanska barnskådespelare
Män
Födda 1922
Avlidna 2011
Arthur (film)

Arthur är en amerikansk långfilm från år 2011 som regisserades av Jason Winer.

Handling 
Arthur är en rik man med alkoholproblem som faller för en kvinna som hans familj inte gillar. Om han inte gifter sig med en kvinna som familjen godkänt, så går han miste om ett stort arv.

Om filmen 
Filmen är en nyinspelning av En brud för mycket från år 1981. Det gick nästan exakt 30 år mellan originalet och nyinspelningen. En hel del har ändrats i den här nya versionen. Exempelvis var betjänten Hobson en man (spelad av John Gielgud) i originalet, men i den nya versionen är Hobson en kvinna (spelad av Helen Mirren). 

I originalversionen spelades Arthur av Dudley Moore medan han spelas av Russell Brand i nyinspelningen.

Rollista i urval 
 Russell Brand - Arthur
 Helen Mirren - Hobson
 Greta Gerwig - Naomi
 Jennifer Garner - Susan
 Geraldine James - Vivienne
 Nick Nolte - Burt Johnson

Externa länkar 
 

Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska filmer 2011
Engelskspråkiga filmer
Världsmästerskapen i rodel 2008

Världsmästerskapen i rodel 2008 hölls den 21-27 januari 2008 i Oberhof, Tyskland.

Singel herrar

Singel damer

Dubbel

Lag mixed stafett 

2008 i Tyskland
Rodelsäsongen 2007/2008
2008
Arthur - skakad, inte rörd

Arthur - skakad, inte rörd (originaltitel: Arthur 2: On the Rocks) är en amerikansk långfilm från år 1988 som regisserades av Bud Yorkin. Filmen är uppföljare till En brud för mycket från 1981.

Arthur - skakad, inte rörd hade amerikansk biopremiär 8 juli 1988.

Handling 
Miljonären Arthur Bach har gift sig med sin stora kärlek, servitrisen Linda Marolla. Arthur förlorar alla sina pengar, samtidigt som hans fru vill skaffa barn.

Om filmen 
Filmen är tillägnad Steve Gordon, som skrev och regisserade En brud för mycket. Gordon dog år 1982.

Det här var den sista bio-filmen som Geraldine Fitzgerald medverkade i.

Betjänten Hobson, spelad av John Gielgud, dog i den första filmen. I den här filmen får man se Gielgud spela Hobsons spöke.

Rollista i urval 
 Dudley Moore - Arthur Bach
 Liza Minnelli - Linda Marolla Bach
 John Gielgud - Hobson
 Geraldine Fitzgerald - Martha Bach
 Stephen Elliott - Burt Johnson
 Cynthia Sikes - Susan Johnson
 Kathy Bates - Mrs. Canby
 Barney Martin - Ralph Marolla
 Thomas Barbour - Stanford Bach
 Paul Benedict - Fairchild

Externa länkar 
 Arthur - skakad, inte rörd på IMDb

Filmer 1988
Amerikanska komedifilmer
Filmer om alkoholism
Nicola Tacchinardi

Nicola Tacchinardi, född 3 september 1772, död 14 mars 1859, var en italiensk tenorsångare och pedagog.

Han anställdes vid 17 års ålder som violinist i en teaterorkester i Florens. Hans röst utvecklades till en klangfull tenor, och han började uppträda i konsertsalar och kyrkor. Mellan 1806 och 1811 var han sångare i Rom, där han blev bekant med Antonio Canova, som han också studerade skulptur under. 1811–1815 sjöng han vid Théâtre-Italien i Paris, där han hade stor framgång. Därefter uppträdde han åter i Italien och utnämndes av hertigen av Toscana till kammarsångare. 1831 drog han sig tillbaka från scenen och ägnade sig åt enskild sångundervisning. Tacchinardi komponerade även många sångövningar och har gett ut ett verk med titeln Dell’ Opera in musica sul teatro italiano, e de’ suoi difetti, som gavs ut i flera upplagor i Florens.

Tacchinardi var både halt och ful, men hans talang ska ha fått åhörarna att bortse från hans lyten, och han beundrades för sin vackra röst och sångkonst. Han fick två kända barn: sångerskan Fanny Persiani och kompositören och musikteoretikern Guido Tacchinardi. Den sistnämnde var i sin tur far till den ansedda cellisten Clelia Tacchinardi.

Källor 

Italienska sångare
Italienska sångpedagoger
Födda 1772
Avlidna 1859
Män
Helgedomar och tempel i Nikko

Världsarvet Helgedomar och tempel i Nikko omfattar 103 byggnader och strukturer samt naturområdet omkring dessa. De ligger i Nikko i Tochigi prefektur, Japan. Byggnaderna tillhör två shintohelgedomarna (Futarasan jinja och Tōshō-gū) samt ett buddhisttempel (Rinnō-ji). Nio byggnader har status som Japans nationalskatt medan övriga 94 är klassade som Viktigt kulturobjekt. 1999 blev helgedomarna och templen ett världsarv.

Futarasan Jinja 
23 byggnadsverk som tillhör helgedomen Futarasan ingår i världsarvet. Samtliga är klassade Viktigt kulturobjekt. De är:

Tōshō-gū 
42 byggnadsverk som tillhör helgedomen Tōshō-gū ingår i världsarvet. Åtta av dem ingår i Japans nationalskatt och 34 är klassade som Viktigt kulturobjekt.

Rinnō-ji 
38 byggnader som hör till Rinnō-ji-templet ingår i världsarvet. En byggnadsstruktur som omfattar Honden, Ainoma och Haiden till Taiyuins mausoleum ingår i Japans nationalskatt och 37 räknas som Viktigt kulturobjekt.

Kulturlandskapet 
I världsarvet ingår också de skogbeklädda bergssluttningarna där byggnaderna finns. Den dominerande skogen med kryptomeria planterades i början av 1600-talet under byggandet av Tōshō-gū. Området där byggnaderna ligger är klassad som Historisk plats. Andra delar ingår i Nikkō nationalpark.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Shrines and Temples of Nikko 

Världsarv i Japan
WP:Projekt Japan
Världsarv inskrivna 1999
Världsmästerskapen i rodel 2007

Världsmästerskapen i rodel 2007 hölls den 2-4 februari 2007 i Igls, Österrike.

Singel herrar

Singel damer

Dubbel

Lag mixed stafett 

2007 i Österrike
Rodelsäsongen 2006/2007
2007
Erik Appelgren (musiker)

Ulf Erik Appelgren, född 31 mars 1945 i Oscars församling, Stockholm, död där 18 juli 2007, var en svensk musiker, regissör och skådespelare. 

Appelgren inledde sin konstnärliga bana inom musiken. Under gymnasietiden i Statens normalskola spelade han traditionell jazz tillsammans med bland andra Mats Nörklit och Rolf Fornhammar i jazzbandet The Conservatives. I slutet av 1960-talet blev Erik Appelgrens teaterintresse allt större. År 1972 var han tongivande då Pistolteatern nystartade på Torsgatan i Stockholm. Där medverkade han till att introducera Dario Fo och Franca Rame för Stockholms teaterpublik.  
Erik Appelgren var engagerad vid, förutom Pistolteatern, Malmö stadsteater och Sveriges Television. Han var bror till operasångaren Curt Appelgren. Erik Appelgren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Urval av teater/film/tv
 Pistolteatern        1973 • Broder Yster och Syster Dyster • regi, medverkan.
 Pistolteatern        1974 • Åh, vad revolutionen är härlig! • regi, medverkan.
 Sveriges Television  1974 • Doktor Krall • medverkan.
 Pistolteatern        1977 • Vi betalar inte! Vi betalara inte! • regi, medverkan.
 Sveriges Television  1978 • System 84 • medverkan.
 Pistolteatern        1979 • En kvinna • regi, medverkan.
 Pistolteatern        1980 • Alice • text, regi.
 Sveriges Television  1984 • Skatten på Bråtehus • medverkan.
 Sveriges Television  1985 • Den tragiska historien om Hamlet • medverkan.
 Pistolteatern        1985 • Reskamraten • regi, medverkan.
 Pistolteatern        1986 • Hamlet • regi.
 Pistolteatern        1987 • Cymbeline • regi.
 Sveriges Television  1993 • Macklean • medverkan.

Referenser

Källor 
Erik Appelgren på Imdb
Erik Appelgren på Svensk filmdatabas
Erik Appelgren i SVT Öppet arkiv
Pistolteatern En kvinna programblad
Appelgren, Ulf Erik Harrysson på SvenskaGravar.se

Svenska teaterregissörer
Svenska skådespelare under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1945
Avlidna 2007
Män
Svenska TV-regissörer
Susan George (skådespelare)

Susan George, född 26 juli 1950 i London, är en brittisk skådespelare.

Som tolvåring medverkade Susan George i London-uppsättningen av Sound of Music. Hon var med i en rad populära brittiska och amerikanska filmer i slutet av 1960-talet och början av 1970-talet. Hennes mest kända film är Sam Peckinpahs Straw Dogs (1971), där hon spelade Amy.

Filmografi (urval)

Referenser

Externa länkar 
 

Kvinnor
Födda 1950
Brittiska skådespelare
Levande personer
Skådespelare från London
Gesäters kyrka

Gesäters kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2010 tillhör Dals-Eds församling (tidigare Gesäters församling) i Karlstads stift. Den ligger i Gesäters socken i Dals-Eds kommun.

Kyrkobyggnaden
En träkyrka av okänd utformning fanns redan på medeltiden. Nuvarande korskyrka av trä uppfördes 1795.

Kyrkan har en stomme av liggtimmer och består av långhus med tresidigt kor i öster och torn i väster. Korsarmar sträcker sig ut från långhusets norra och södra sida.
Ingång finns vid vapenhuset i tornets nedervåning. Ytterligare en ingång finns vid ett litet vapenhus vid södra korsarmen.
Ytterväggarna är täckta med vitmålad stående panel. Taket är belagt med skiffer. Tornet har två takutsprång belagda med skiffer. Ovanför takutsprången finns en lanternin med en kopparklädd tornspira som kröns med ett kors.

Kyrkorummets tak har tunnvalv av trä.

Inventarier

 Dopfunt av ljusgrå täljsten från 1200-talet. Höjd 79 cm i tre delar. Cuppan är nästan fyrkantig med en grov repstav längs den övre kanten och längs nederkanten en rundstav. År 1954 tillkom ett nytillverkat mellanstycke. Foten saknar ornament. Uttömingshål i funtens mitt. Dopfunten är mycket lik den dopfunt som stod i Edsleskogs gamla kyrka som hittades vid utgrävningen 2020 och som sedan 2022 i restaurerat skick står i Edsleskogs kyrka.
 En madonnaskulptur är från början av 1200-talet.
 Altaruppsatsen i provinsiell barockstil är tillverkad 1730 av bildhuggare Nils Falk och målad 1734 av Abraham Habin.
 Predikstolen är tillverkad 1795.

Orgel
På 1870-talet inköptes ett Harmonium.
Kyrkans första piporgel byggdes 1964 av Starup & Søn, Köpenhamn och har mekanisk traktur och registratur. 

 Orgeln såldes 2003 till privatperson. Mellan 2003 och 2021 användes en elorgel. År 2021 inköptes en orgel från Tryde kyrka i Lunds stift. Orgeln byggdes 1969 av Walter Thür Orgelbyggen till Alfta missionskyrka och såldes 1998 till Tryde kyrka. Orgeln sattes upp i Gesäters kyrka av Thomas Mocnic i Cerkelje i Slovenien och invigdes söndagen den 21 februari 2021.
 Disposition: Gedackt 8, Fugara 8, Koppelflöjt 4, Octava 2, Quinta 1 1/3, Subbas 16 (pedal).

Referenser

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Dals-Eds kommun
Kyrkobyggnader invigda 1795
Träkyrkobyggnader i Sverige
1795 i Sverige
Moder Armenien

Moder Armenien (armeniska: Մայր Հայաստան, Majr Hajastan) är Armeniens kvinnliga personifikation. Den största skulpturen av henne står i Segerparken i Armeniens huvudstad Jerevan. 

Den nuvarande statyn ersatte ett monument föreställande Josef Stalin som restes som ett segerminne efter det man i Ryssland kallar det "stora fosterländska kriget". Under Stalins styre översågs bygget av Grigor Harutjunjan (1900–1957), förstesekreterare i det armeniska kommunistpartiet, tillsammans med medlemmar från regeringen tills den färdigställdes och avtäcktes den 29 november 1950. Statyn sågs som ett av skulptören, Sergej Merkurovs  (1881–1952), mästerverk. Piedestalen ritades av arkitekten Rafajel Israjeljan.

Under tövädret togs Stalinstatyn bort våren 1962, varefter den byttes ut mot den nuvarande statyn, skapad av Ara Harutiunjan. Själva statyn är 22 meter hög och hela monumentet 51 meter högt, inklusive piedestalen. Statyn är gjord av koppar, medan fundamentet är byggt i basalt.

I fundamentet ligger ett krigshistoriskt museum om andra världskriget (se ovan).

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar 

Skulpturer i Jerevan
Minnesmärken i Jerevan
Nationspersonifikationer
Susan George (politisk forskare)

Susan George, född 29 juni 1934 i Akron i Ohio, är en amerikansk-fransk politisk aktivist och forskare, som framförallt engagerat sig i frågor rörande "tredje världens" skulder och social rättvisa. Hon är bland annat hederspresident i organisationen Attac-France och aktiv inom Transnational Institute, en internationell tankesmedja för progressiv politik.

Bibliografi, svenska översättningar 
 Deras kris, våra lösningar, Karneval förlag, 2012, 
 "Som miljardärer på Titanic: Handel, WTO och utmaningar för den globala rättviserörelsen". Ingår i: Globalisering hur då? : nya vägar för den globala rättviserörelsen, 2002. 
 WTO bakom fasaden, Ordfront 2001, 
 Skuldbumerangen  (hur Tredje världens skulder skadar även oss), Tranan 1994,

Källor

Externa länkar 

 Susan Georges webbsida på Transnational Institute 

Engelskspråkiga fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Alumner från Paris universitet
Födda 1934
Kultur- och samhällsdebattörer
Kvinnor
Levande personer
Medlemmar av ATTAC
Gusukuplatser och områden i kungadömet Ryukyu

Gusukuplatser och områden i kungadömet Ryukyu är ett världsarv som består av nio platser i Okinawa prefektur i Japan. Världsarvet omfattar två lundar utaki, mausoleet Tamaudun, en trädgård och fem gusuku slottsplatser, de flesta ruiner. Platserna skrevs in utifrån kriteriet att de utgjorde en utomordentlig representation av Kungariket Ryukyus kultur vars unika blandning av japansk och kinesisk influens gjorde den till en avgörande kulturell och ekonomisk knutpunkt mellan flera grannstater.

Världsarvet representerar mer än 500 år av Ryukyus historia, särskilt från 1100- till 1600-talet i Japan.

Historia
Ett antal Gusuku började byggas runt om på öarna i slutet av Shell mound period och banade vägen för Gusukuperioden och Ajihövdingarnas uppgång på 1100-talet. Under denna period, flyttade folk, som levt invid kusten i de låglänta områdena högre upp och byggde byar i inlandet. Jordbruket utvecklades ytterligare under denna period då det främst odlades ris, vete och hirs. Planteringar kallade utaki gjordes inom dessa byar och fungerade som helig mark för att tillbe skyddsandar. Utrikeshandeln öppnades också upp när Ryukyuöarna började skapa en allmän kultur. Existensen av Suekivaror och kinesisk keramik hittade på Amamiöarna anses vara starka bevis på öarnas kulturella utveckling. I början av 1200-talet, ledde en stadig ökning av byarnas intressen till framväxten av ledarhövdingar kallade Aji eller Anji. De var personer med politiska positioner inom byarna. 'Ajis plikter var i huvudsak att se över skatter och utgöra religiösa ceremonier och riter. Handeln utvecklades och tillät dessa Aji att stärka sina positioner genom innehavet av bra hamnar i Urasoe, Yomitan, Nakagusuku, Katsuren, Sashiki och Nakijin.

Kungarikena Sanzan bildades då de regionala hövdingarna (Aji) tog itu med problemen med att försvara sina områden när deras makt ökade. Ryukyuöarna delades upp i 3 kungariken, Hokuzan i norr som låg vid Nakijin Gusuku, Chuzan i det centrala området som var i Urasoe Gusuku och Nanzan i söder med centrum i Shimajiri Ozato. Eisodynastin som kom till makten i centrala Chuzan krympte när en fjärde och femte kung (Tamagusuk respektive Seii) kom till makten. År 1350 besteg Satto'' Chuzans tron och regerade i 56 år.

En betydande statusförändring skedde 1609 genom Satsuma-hans japanska invasion av Ryukyuöarna. Vid denna tid tog Satsuma kontrollen över öarna och lade de norra öarna i Amami direkt under sitt styre. Före denna tid hade Sho-dynastin styrt över kungariket Ryukyu.

Tabell över platser

Referenser

Vidare läsning

Kerr, George H. (2000). Okinawa: the History of an Island People. (revised ed.) Boston: Tuttle Publishing.
Smits, Gregory (1999). "Visions of Ryukyu: Identity and Ideology in Early-Modern Thought and Politics." Honolulu: University of Hawai'i Press.

Externa länkar 
 
Gusuku Sites and Related Properties of the Kingdom of Ryukyu at UNESCO 
Gusuku Sites Type and the Related Properties of the Kingdom of Ryukyu at Wonder Okinawa 

Okinawa prefektur
Världsarv i Japan
Gusukuplatser och områden i kungadömet Ryukyu
WP:Projekt Japan
Världsarv inskrivna 2000