kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anna Åström

Anna Åström, född 5 november 1990 i Gråbo, är en svensk skådespelare och sångare.

Hon spelade huvudrollen som "Ofelia" i SVT:s julkalender Dieselråttor & sjömansmöss och våren 2011 sjöng hon i musikalen Leva livet regisserad av Philip Zandén. Hon hade även rollen som "Cicci" i Lisa Langseths dramafilm Till det som är vackert.

Hon spelade mot bland andra Gustaf Skarsgård och Kevin Vaz i Mani Maserrats film Vi, som hade premiär 10 maj 2013.

Filmografi
 – "Ofelia" 

2010 – Kommissarie Winter (TV-serie) – Nästan död man – Del 1 & 2 – "Beatrice" 
2010 – Till det som är vackert (film) – "Cicci" 
2011 – Arne Dahl: Ont Blod (TV-film) – "Tanja Nyberg" 
2011 – Drottningoffret (TV-serie) - Avsnitt 1 säsong 1  "ung tjej"
2011 – Irene Huss - Tystnadens cirkel (TV-film) – "Mercedes"
2011 – Prime Time (TV-film)

  "Anna"

 – "Kyra"
2013 – Studentfesten 
2013 – Vi (film)

2015 – Kerstin Ström (kortfilm)

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Externa länkar
 
 
 Anna Åström på Dramaten
 

Svenska barnskådespelare
Svenska skådespelare under 2000-talet
Födda 1990
Levande personer
Kvinnor
Personer från Lerums kommun
Anders Larsson (brottare)

Nation:  

Anders Larsson, född 2 juli 1892 i Varberg, död 4 januari 1945, var en svensk brottare. Han blev olympisk guldmedaljör i fristil 82,5 kg i Antwerpen 1920.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Födda 1892
Avlidna 1945
Svenska brottare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1920
Män
Personer från Varberg
Rytmisk gymnastik i Sverige

Rytmisk gymnastik (tidigare namn Rytmisk sportgymnastik) är en olympisk gren inom gymnastiken med tävlingar både individuellt och i trupp. I Norden tävlar man även i tävlingsformen DTQ (DuoTrioQuattro).

I de olympiska spelen i Helsingfors 1952 erövrade det svenska damlaget en guldmedalj i trupprogrammet med bollar. På den individuella sidan har Sverige tre nordiska mästarinnor: Anna Jansson, Stråssa GF, Sofia Hedman, AGF Örebro och Therese Larsson Örnsköldsviks GK. Även på truppsidan har Sverige, genom GF Energo från Göteborg, vunnit NM-guld. Värt att nämnas är även att Viktoria Bengtsson från SK Laxen i Halmstad lyckades ta sig till en OS-final i Los Angeles 1984. 

I sammanhanget kan också nämnas att två svenska domare, Ludmila Ahlin och Lisbeth Göthberg av den internationella gymnastikfederationen utsetts till expertdomare. Efter VM 2002 utsågs Ludmila Ahlin dessutom till världens bästa domare av presidenten för den internationella RG-kommittén.

Therese Larsson från Örnsköldsvik var i många år dominerande på seniorsidan och vann bland annat SM 6 år i rad. Sedan 2019 är Alva Svennbeck regerande svensk mästare i disciplinen. 

I dagsläget finns det ca 400 licensierade tävlingsgymnaster i Rytmisk Gymnastik från Staffanstorp i söder till Östersund i norr.

Källor

Externa länkar 
 Gymnastikförbundets webbplats
 Rytmisk Gymnastik i Sverige

Gymnastik i Sverige
Rödnosade råttor

Rödnosade råttor (Bibimys) är ett släkte i familjen hamsterartade gnagare med tre arter som förekommer i Sydamerika.

Med det vetenskapliga släktnamnet hedrade zoologen Elio Massoia sin dotter Bibiana.

Beskrivning 

Dessa gnagare når en kroppslängd mellan 8 och 10 cm, en svanslängd mellan 6 och 8 cm samt en vikt mellan 23 och 34 gram. Pälsen har på ovansidan en kastanjebrun färg och på ryggens mitt finns ofta en längs gående smal svart strimma, undersidan och fötterna är ljusgrå. Huvudet är jämförelsevis robust och som namnet antyder har de en röd nos.

Rödnosade råttor förekommer i savanner och andra gräsmark från centrala Brasilien till nordöstra Argentina. De vistas främst på marken och gräver ibland underjordiska gångar. Individerna är aktiva på natten och livnär sig av gräs och frön.

Vanligen skiljs mellan tre arter men avgränsningen mellan dessa är inte helt klarlagd:

 Bibimys chacoensis lever i nordöstra Argentina.
 Bibimys labiosus är bara känd från centrala Brasilien.
 Bibimys torresi förekommer i östra Argentina.

Som närmaste släktingar antas släktena jättevattenråttor och Scapteromys. IUCN listar B. torresi som nära hotad (Near Threatened) och de andra två som livskraftiga (Least Concern).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999, , sid. 1399
 D. E. Wilson, D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, 

Hamsterartade gnagare
9M113 Konkurs

9M113 Konkurs (ryska: 9М113 Конкурс (tävling), NATO-beteckning: AT-5 Spandrel) är en sovjetisk pansarvärnsrobot som utvecklades som ett tyngre komplement till 9K111 Fagot. Den kan avfyras från samma lavett (9P135) som Fagot, men dess högre vikt gör att den vanligen används från fordon. Den ses ofta monterad ovanpå tornet på BMP-2.

Versioner
9M113 Konkurs (AT-5a) Ursprunglig produktionsserie
9M113M Konkurs-M (AT-5b) med tandemladdning för att slå igenom reaktivt pansar

Källor
AT-5 SPANDREL Anti-Tank Guided Missile Federation of American Scientists
AT-5 / 9M113 SACLOS Wire-Guided Anti-Tank Missile Military Factory
9M113 Konkurs (AT-5 Spandrel) wire guided anti tank missile British Ordnance Collectors Network

Externa länkar

Sovjetiska pansarvärnsrobotar
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
William Seymour, 2:e hertig av Somerset

William Seymour, 2:e hertig av Somerset, född 1588, död den 24 oktober 1660, var en engelsk hertig, sonson till Edward Seymour, 1:e earl av Hertford och Catherine Grey. Därmed var han nära besläktad med kungahuset. Han efterträdde sin farfar som earl av Hertford 1621.

År 1610 gifte han sig med sin första fru, Arabella Stuart, något som starkt ogillades av hennes kusin, kung Jakob I av England, eftersom båda kunde göra anspråk på engelska tronen. För att förhindra ett eventuellt upprorsförsök inspärrades både William Seymour och hans fru i Towern.

Ett år senare lyckades paret fly, men Arabella Stuart kom på avvägar och infångades på nytt. Hon kom att sluta sina dagar i Towern 1615, efter att ha svultit sig själv till döds.

William Seymour gifte senare om sig med lady Frances Devereux, dotter till Robert Devereux, 2:e earl av Essex. De fick sju barn, däribland sönerna Henry Seymour, lord Beauchamp (1626-1654) och John Seymour, 4:e hertig av Somerset (1646-1675).

William Seymour kom att bli en av de mest inflytelserika opponenterna mot Karl I av England från 1620-talet och framåt. Runt 1640 ändrade han dock åsikt och blev som belöning utnämnd till markis av Hertford av kungen. Han blev senare en av kungens närmaste män fram till dennes avrättning 1649.

Under Oliver Cromwells styre på 1650-talet höll sig Seymour borta från politiken och efter restaurationen 1660 blev han belönad för tidigare tjänster av Karl II av England som återställde till honom alla de egendomar som tidigare konfiskerats av kronan och utnämnde honom till hertig av Somerset (en titel som fråntagits hans farfarsfar Edward Seymour, 1:e hertig av Somerset 1552).

Källor

Externa länkar

Engelsk adel
Brittiska hertigar
Engelska politiker under 1600-talet
Födda 1588
Avlidna 1660
Män
Vladan Đorđević

Vladan Đorđević, född 21 november 1844 i Belgrad, död 31 augusti 1930 i Baden, Österrike, var en serbisk författare och politiker.

Đorđević studerade medicin och var assistent hos Theodor Billroth i Wien, deltog som fältläkare i fransk-tyska kriget och blev direktör för militärsjukhuset i Belgrad (1871) samt livmedikus hos kung Milan I. Đorđević var en tid chef för Serbiens medicinalstyrelse och inlade stora förtjänster om sanitetsväsendet, särskilt under serbisk-bulgariska kriget 1885. 

Đorđević blev 1887 ecklesiastikminister och var 1887–1900 stats- och utrikesminister men avgick på grund av kung Alexanders förmälning med Draga Mašin. Som författare gjorde sig Đorđević bemärkt genom en rad vetenskapliga och skönlitterära verk, medicinska avhandlingar, studier i serbisk historia och den stora historiska romanen Car Dušan (tre band, 1919–20). År 1905 utgav han sina memoarer, Das Ende der Obrenovitch, ein Beitrag zur Geschichte Serbiens 1897–1900, som skildrar tilldragelserna vid det serbiska hovet och av slitningarna inom kungafamiljen. På 1880-talet redigerade han den vittra tidskriften "Otadzbina" (Fäderneslandet).

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Serbiska läkare
Serbiska politiker under 1800-talet
Serbiska författare under 1900-talet
Födda 1844
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Belgrad
Djupafors

Djupafors är ett industriområde och ett mindre bostadsområde inom tätorten Kallinge. Vid platsen Djupafors finns också naturminnet Djupaforsklyftan, där Ronnebyån löper genom en smal spricka i urberget. Bebyggelseområdet ansluter i dess sydvästra del till den norra delen av kommunens huvudort Ronneby. Bostadsbebyggelsen byggdes ut i huvudsak under 1950-talet medan den industriella verksamheten har rötter i 1800-talet.

Pappersbrukets historia 
Djupafors var ursprungligen namnet på ett vattenfall i Ronnebyån, invid vilket ett pappersbruk anlades på den västra åstranden år 1868 av Casper Wrede. Han var ägare till Djupafors gård och aktiv i flera år i styrelsen för Blekionge läns hushållningssällskap. Inspirationen till pappersbruket fick han efter att ha besökt Paris och världsutställningen där. Han intresserade sig speciellt för de exponerade pappersorterna och ville fördjupa sig mer inom just det här området. Friherre Casper Wredes son, ingenjören Henrik Wrede fick i uppdrag att leda arbetet vid anläggningen. Den 8 juli år 1868 bildades Djupafors Fabriks Aktiebolag och produktionen var igång. Till en början var tillverkningen rätt anspråkslös och utgjordes endast av slipad trämassa, som såldes till pappersbruk både inom och utanför Sveriges gränser. Verksamheten utökades gradvis genom inköp av vattenfallet i Värperyd år 1882 och där efter Brantafors år 1886. Verksamheten kom från 1915 att koncentrera hela tillverkningen till Djupafors. Anläggningen vid Djupafors var ansluten med ett industrispår till Mellersta Blekinge järnväg strax söder om Djupadals station, för transport av brukets råmaterial och produkter.

År 1972 hade produktionen gått från slipmassa till papp. Cirka tio år senare hade kapaciteten successivt ökat till 500 ton papp årligen. Det skedde en modernisering av pappfabriken mellan år 1914 och 1916. Det var strax därefter som familjen Wrede lämnade bolagets ledning i samband med Hemsjöbolagets aktieköp. Fabriken utvidgades ytterligare åren 1924 till 1925 då man köpte in nya slipverk och andra maskiner. Vid den här tiden sysselsatte man ungefär 125 arbetare.

År 1989 köptes pappersbruket i Djupafors upp av Cascades och bildade Cascades Djupafors AB. Anläggningen producerade en mängd olika kartonger, papp och pappersförpackningar och antalet anställda var omkring 130.

År 2014 beslutade Cascades, till följd av bristande lönsamhet och ökad konkurrens, att avveckla verksamheten i Djupafors, och sista juni samma år lades bruket ned. År 2017 köpte AB Ronneby Industrifastigheter del av bruksområdet för att skapa yta och lokaler för annan industriell verksamhet.

Källor

Noter

Webbkällor 
Riksantikvarieämbetet om Djupafors nya kartongfabrik 1932

Ronneby kommuns grönstrukturplan 2018
Lantmäteriets historiska kartor, Häradsekonomiska kartan 1915-1919
Kallinge museum om Djupafors

Tryckta källor 

Orter i Ronneby kommun
Ej längre existerande svenska massa- och papperstillverkare
Blomdyrkarbin

Blomdyrkarbin (Rophites) är ett släkte solitära bin som tillhör familjen vägbin. Blomdyrkarbin är nära släkt med solbin.

Beskrivning 
Släktet består av små arter med en längd mellan 5 och 11 mm. Kroppen är smal och svartbrun med ljus, gles behåring. På tergiternas bakkanter finns ljusa hårband. Clypeus är kort och utbuktande; antennerna sitter just ovanför. På clypeus och hos vissa arter även pannan har honorna styva, långa och avsmalnande hår, som de använder för att vibrera loss pollen.

Utbredning 
Släktets arter förekommer i Eurasien och Nordafrika. I Sverige har en art ur släktet, blomdyrkarbi (Rophites quinquespinosus), påträffats i Skåne. Den är rödlistad som nationellt utdöd på grund av att arten sannolikt inte längre fortplantar sig regelbundet i Sverige. De senaste svenska fynden av biet är från 1880, även om det kan ha funnits kvar fram till omkring 1910 i området omkring Lund.

Ekologi 
Blomdyrkarbin är oligolektiska och samlar pollen från kransblommiga växter som syskor och bosyskor. Flygperioden varar från juni till augusti. Larvbona grävs ut i marken i kala till glesbevuxna områden. Larven övervintrar som passiv vilolarv. Bona kan angripas av det klepoparasitiska biet Biastes emergatus, vars larv äter av det insamlade förrådet, efter det att ägget eller värdlarven dödats. Arterna är solitära, det vill säga icke samhällsbildande, men bona grävs gärna ut i små kolonier.

Anmärkningar

Referenser 

Bin
Fredrik Vilhelm Djurberg

Fredrik Vilhelm Djurberg, född 14 december 1865 i Stockholm, död 3 mars 1933 i Stockholm, var en svensk läkare.

Vilhelm Djurberg blev medicine licentiat 1895, och var från 1911 läkare vid centralfängelset på Långholmen. Från 1914 var han föreståndare för Svenska Läkaresällskapets medicinhistoriska samling i Nordiska museet, vilken till stora delar samlats genom Djurbergs energi och intresse. Han deltog i den kommission som 1917 undersökte skottskadan på Karl XII:s huvud. 1918 blev han medicine hedersdoktor vid Lunds universitet och gav ut en rad medicinhistoriska arbeten, bland annat Ett kungligt cancerfall (1922).

Vilhelm Djurberg var sedan 1896 gift med Sigrid, född Aspelin, och var far till skådespelarna Bengt och Barbro Djurberg. Makarna Djurberg är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi

Vidare läsning

Referenser

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Djurberg, Fredrik Vilhelm på SvenskaGravar.se

Svenska läkare under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Läkare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1865
Avlidna 1933
Män
Ernst Nilsson (brottare)

Nation:  

Ernst Nilsson, född 10 maj 1891, död 11 februari 1971, var en svensk brottare. Han blev olympisk bronsmedaljör i fristil +82,5 kg i Antwerpen 1920.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Födda 1891
Avlidna 1971
Svenska brottare
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1924
Män
Nils Djurklou

Nils Djurklou kan syfta på:

 Nils Djurklou (1641–1714) – svensk militär
 Nils Djurklou (1686–1758) – svensk militär och landshövding
 Nils Djurklou (1727-1801) – svensk militär
 Nils Gabriel Djurklou (1829–1904) – svensk arkeolog och etnolog
 Nils Djurklou (1864–1951) – svensk militär
Adele Schopenhauer

Luise Adelheid (Adele) Lavinia Schopenhauer, född den 12 juli 1797 i Hamburg, död den 25 augusti 1849 i Bonn, var en tysk författare, dotter till Henriette Johanna Schopenhauer, syster till Arthur Schopenhauer.

Hennes Tagebücher utkom i 2 band 1909.

Silhuettkonst

Källor

Noter

Tyska författare under 1800-talet
Tyskspråkiga författare
Författare från Hamburg
Kvinnor
Födda 1797
Avlidna 1849
Jack Cardiff

Jack Cardiff, född 18 september 1914 i Great Yarmouth, Norfolk, död 22 april 2009 i Ely, Cambridgeshire, var en brittisk filmfotograf, regissör och fotograf.

Hans karriär följde filmens utveckling från stumfilm och tidiga experiment med Technicolor till 2000-talets film. Han var mest känd för sin inflytelserika färgfilmskonst vilket inspirerat regissörer som Michael Powell, John Huston och Alfred Hitchcock.

1968 omarbetade han den franske författaren André Pieyre de Mandiargues roman La Motocyclette till den brittisk-franska skandalfilmen Flickan och motorcykeln med Marianne Faithfull i huvudrollen som Rébecca mot bland andra Alain Delon som Daniel Lionart.

År 2000 tilldelades han Brittiska Imperieorden och 2001 tilldelades han en heders-Oscar.

Filmografi (urval)
 (foto)
 (foto)
 (foto)
 (foto)
 (regi)
 (regi)
 (manus)
 (foto)
 (foto)
 (foto)

Källor

Externa länkar

Brittiska filmfotografer
Brittiska filmregissörer
Personer från Great Yarmouth
Födda 1914
Avlidna 2009
Män
Oscar för bästa foto
Ove Møberg

Ove Møberg, född 1948, är en dansk företagsledare som var styrelseordförande för det svenskdanska mejerikooperativet Arla Foods mellan 2007 och 2011.

Møberg har en jordbruksutbildning och är fortfarande  mjölkproducent åt Arla Foods och verksamheten ligger i Hejnsvig på Jylland och har 40 kor, det var dock det dubbla innan en brand bröt ut på gården i januari 2011. Han valdes in som ledamot i MD Foods 1992 och fortsatte på den posten även efter fusionen mellan Arla och MD Foods. 29 januari 2007 meddelade Arla att koncernens dåvarande styrelseordförande Knud Erik Jensen skulle gå i pension och det var Møberg och den svenska vice styrelseordföranden Åke Hantoft som var de hetaste kandidaterna till att efterträda. Arla Foods högsta beslutande organ, Representantskapet valde till slut Møberg till ny styrelseordförande medan Hantoft fick fortsätta som vice styrelseordförande.

En av Møbergs främsta bedrifter anses har varit att förbättra på relationerna mellan de svenska och danska mjölkproducenterna eftersom de svenska har tyckt att beslutsmakten har med tiden försvunnit över Öresund och till danskarna.

Den 11 april 2011 meddelade Arla att Møberg har valt att sluta som styrelseordförande. En efterträdare skulle bli utnämnd vid representantskapsmötet den 26 maj.

Det blev som väntat, att vice styrelseordförande Åke Hantoft blev den som efterträdde Møberg.

Källor 

Män
Födda 1948
Levande personer
Danska lantbrukare under 1900-talet
Personer inom Danmarks näringsliv under 1900-talet
Personer inom Danmarks näringsliv under 2000-talet
Personer med anknytning till Arla Foods
Danska företagsledare
Danska lantbrukare under 2000-talet
Nils Djurklou (1686–1758)

Nils Djurklou, född 20 september 1686 i Västmanland, död 14 december 1758 i Ryssby församling, Kalmar län, var en svensk friherre, militär och ämbetsman. Han var son till militären Nils Djurklou (1641–1714) och far till översten Nils Djurklou (1727–1801).

Biografi
Nils Djurklou föddes 1686 i Västmanland. Han var son till militären Nils Djurklou och Elisabet Morgonstierna. Djurklou blev 26 februari 1697 student vid Uppsala universitet och började 1701 att arbeta som volontär vid fortifikationen. Han blev 6 december 1704 konduktör och 29 december 1710, löjtnant, med konfirmerad fullmakt 2 april 1717. Djurklou blev 23 december 1717 kapten vid fortifikationen och 1718 kommendant i Strömstad. Djurklou blev 1717 kapten vid fortifikationen. Han blev major vid fortifikationen 5 juni 1739 och generalkvartermästarelöjtnant vid fortifikationen i Finland 3 april 1742. Djurklou förflyttades 23 juli 1742 till Stockholmsbrigaden, blev 25 april 1744 överste vid fortifikationen och chef för pommerska brigaden. Den 30 oktober 1744 blev han vice kommendant i Stralsund och utnämndes 26 september 1748 till Riddare av Svärdsorden. Han blev 20 december 1749 ordinarie kommendant i Stralsund. Han upphöjdes till friherre Djurklou 21 november 1751 och introducerades i Sveriges riddarhus 1752 som nummer 234. Djurklou blev 14 januari 1755 landshövding i Kalmar län (och på Öland) och 30 januari 1755 generalmajor och överkommendant i Kalmar. Han blev 9 maj 1757 överste för Kalmar regemente och slutade där 25 maj samma år. Djurklou avled 1758 på Knapegården och begravdes i Ryssby kyrka. Han ledde under 10 år befästningsarbetena i svenska Pommern.

Djurklou ägde gården Knapegården i Ryssby socken.

Familj
Djurklou gifte sig 8 november 1722 i Stockholm med Sidonia Juliana Kalling (1696–1778). Hon var dotter till assessorn Peter Kalling och Margareta Bunge. De fick tillsammans barnen Ulrika Eleonora Djurklou (född 1723), Anna Maria Djurklou (född 1724), Elisabet Fredrika Djurklou (född 1725), översten Nils Djurklou (1727–1801), Johanna Ulrika Djurklou (1728–1795) som var gift med översten Alexander Magnus von Essen af Zellie, Peter Fredrik Djurklou (född 1731), överstelöjtnanten Carl Gustaf Djurklou (1732–1791), Fredrik Vilhelm Djurklou (1734–1739) och fänriken Georg Ludvig Djurklou (1735–1757) vid Posseska regementet.

Referenser
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Landshövdingar i Kalmar län
Födda 1686
Avlidna 1758
Män
Nils
Svenska friherrar
Personer från Västmanland
Nils Djurklou (1727–1801)

Nils Djurklou, född 16 juli 1727, död 31 januari 1801 i Örebro, var en svensk militär. Han var son till Nils Djurklou (1686-1758).

Djurklou skrevs efter tidens sed som tioåring in i militär tjänst, och hade hunnit befordras till kapten vid Närke-Värmlands regemente då han utkommenderades i pommerska kriget. Här utmärkte han sig vid flera tillfällen, men särskilt i striden vid Gützkow 1762, där hans trupprörelser och dispositioner även beundrades av den preussiska armén. Djurklou kommenderade här som kapten andra bataljonen av Närke-Värmlands regemente, bestående av 280 man, varav omkring 150 nya rekryter, som enligt general Meijerfeldts rapport ej lossat ett skott, mycket mindre sett någon fiende. Med denna trupp posterad vid Gützkow vid Peene, blev han 5 januari 1762 på tre punkter attackerad av den preussiske översten Belling, med 400 man infanteri och fyra skvadroner husarer, men visste att så klokt fördela sina trupper, att han slog tillbaka denna överlägsna styrka, utan att förlora mer än några få man. Trots hans militära framgångar gick hans befordrad på grund av hans politiska åsikter trögt. Först efter Hamburgfreden utnämndes han 1763 till major, blev 1773 överstelöjtnant i armén och sex år därefter regementschef. Slutligen utnämndes Djurklou 1782 till överste i armén, men tog redan tre år därefter avsked ur krigstjänsten.

Källor 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1727
Avlidna 1801
Män
Nils
Hans Christian Tscherning

Hans Christian Tscherning, född 29 april 1804 i Middelfart, död 19 januari 1886, var en dansk veterinär.

Tscherning avlade farmaceutisk examen 1822, kirurgisk examen 1829 och anställdes 1830 som tredjelärare vid den danska veterinärskolan. År 1836 tog han djurläkarexamen, företog en tvåårig studieresa till utlandet och blev 1844 andrelärare vid skolan. Vid inrättandet av Veterinær- og Landbohøjskolen 1858 fick han avsked och utnämndes till veterinärfysikus för Danmark (1863 tillika för Slesvig); en befattning vilken han innehade intill 1869; samma år utnämndes han till etatsråd.

Tscherning undervisade bland annat i statsveterinärvetenskap, men sina främsta insatser gjorde han som veterinärfysikus genom att bekämpa elakartade smittor som till exempel rots, elakartad lungsjuka hos nötkreatur och skabb hos får. Av hans skrifter kan nämnas Efterretning om den kongelige danske veterinærskole (1851) och Beretning om forsøg med indpodning af snive (1858-59).

Källor

Danska veterinärer
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Middelfart
Födda 1804
Avlidna 1886
Män
Salmonsens
Division II i fotboll 1978

Division II i fotboll 1978 var 1978 års säsong av Division II som bestod av två serier, med 14 lag i varje serie. Det var då Sveriges näst högsta division. Varje serievinnare gick direkt upp till Allsvenskan och de tre sämsta degraderades till Division III. Det gavs 2 poäng för vinst, 1 poäng för oavgjort och 0 poäng för förlust.

Serier

Norra 

IFK Sundsvall gick upp till Allsvenskan och IF Brommapojkarna, Kramforsalliansen och Brynäs IF flyttades ner till division III. Från Allsvenskan kom Västerås SK och Örebro SK och från division III kom Degerfors IF, Enköpings SK och Gammelstads IF.

Södra 

IS Halmia gick upp till Allsvenskan och Trelleborgs FF, IF Saab och IFK Kristianstad flyttades ner till division III. Från division III kom Grimsås IF, IK Sleipner och Kalmar AIK.

Källor

Referenser 

Fotboll i Sverige 1978
1978
Fotbollssäsongen 1978