kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karlstad CCC

Karlstad Congress Culture Centre är en konferensanläggning i Haga i Karlstad med Klarälven på norra sidan och Pråmkanalen på den västra. Byggnaden är byggd i huvudsak av glas och trä och Ulf Bergfjord var arkitekten. Den 14 december 2011 fick Karlstad CCC Karlstads kommuns byggnadspris 2011.

Karlstad CCC är en anläggning som är 24000 kvadratmeter stor varav 18 000 är mötesyta. Totalt finns 18 möteslokaler där den största, kongressalen, som även tjänar som konsertsal, rymmer 1 604 personer. Restaurang Karl IX har plats för 1 200 sittande gäster. Till restaurangen hör en 700 kvadratmeter stor brygga som även tjänar som hållplats för båtbussarna som trafikerar Karlstads vattenvägar sommartid. 

Varje år arrangeras ett 40-tal publika konserter, mässor och evenemang på Karlstad CCC. Dessutom är det mötesplats för ett stort antal kongresser, konferenser, möten och kick-offer varje år. 

Karlstad CCC drivs av företaget Visit Karlstad AB.

Ombyggnad 

I januari 2011 invigdes Karlstad CCC efter att gamla Carlstad Conference Center byggts om, planer som las fram redan 2007.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats
 

Kongresslokaler i Sverige
Byggnader och anläggningar i Karlstad
Jean-Louis Duport

Jean-Louis Duport, född den 4 oktober 1749, död den 7 september 1819, var en fransk cellist.

Duport drog vid revolutionens utbrott till Berlin, där hans äldre bror Jean-Pierre Duport redan var verksam. Han återvände till Paris 1806, blev solist vid kejserliga kapellet och konservatorielärare. För sitt instrument komponerade han sonater, variationsverk och fantasier men fick framför allt banbrytande betydelse för cellospelet som grundare av den moderna fingersättningen, med utnyttjande av tonlägena, framställd i hans Essay sur le doigter du violoncelle et la conduite de l'archet (1770).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska kompositörer
Franska cellister
Franska musiker under 1700-talet
Franska musiker under 1800-talet
Födda 1749
Avlidna 1819
Män
Svensk uppslagsbok
Adrien Duport

Adrien Jean-François Duport, född 24 februari 1759, död 6 juli 1798, var en fransk revolutionspolitiker.

Duport var jurist vid parlamentet i Paris. Han blev adelsdeputerad i nationalförsamlingen 1789. Duport gjorde sig känd som en av sitt stånds mest vänstersinnade ledamöter och kämpade bland annat för den allmänna rösträtten. Han stod Antoine Barnave och Alexandre de Lameth nära samt utövade tillsammans med dem ett stort inflytande. Särskilt för revolutionens reformer på rättsväsendets område var han av betydelse. Efter kungens misslyckade flyktförsök 1791 blev Duport en av hans rådgivare. Han tjänstgjorde efter nationalförsamlingens upplösning som ämbetsman, utvandrade under skräckväldet, hemkom efter Thermidorkrisen, men lämnade efter fructidor åter Frankrike och dog som emigrant.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska jurister
Personer under franska revolutionen
Jurister under 1700-talet
Franska politiker under 1700-talet
Födda 1759
Avlidna 1798
Män
Svensk uppslagsbok
Henri Louis Dupray

Henri Louis Dupray, född 1841, död i maj 1909 i Sedan, var en fransk konstnär.

Dupray utbildade sig under Léon Cogniet och framträdde efter fransk-tyska kriget med friskt målade, genremässigt uppfattade krigslivsbilder. Dupray är även känd för sin målning Kejsarinnan Eugénies avfärd inkognito från Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Franska konstnärer
Födda 1841
Avlidna 1909
Män
Guillaume Dupré

Guillaume Dupré, född 1576, död 1643, var en fransk skulptör och medaljgravör.

Dupré var huvudsakligen känd genom Henrik IV:s bild på ryttarstatyn på Pont Neuf, blev av kungen satt till myntmästare och utövade som sådan en framstående verksamhet. Som medaljgravör var han Frankrikes första, bland hans medaljer över Henrik IV:s förmälning, över Ludvig XIII som barn, över kardinal Richelieu, den store Condé med flera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska skulptörer under 1500-talet
Franska gravörer
Födda 1576
Avlidna 1643
Män
Svensk uppslagsbok
Blue Bloods (bokserie)

Blue Bloods är en bokserie skriven av Melissa De La Cruz som handlar om vampyrer som bor i Manhattan, New York.

Hittills har det släppts sju böcker i Sverige; Blue Bloods, Masquerade, Revelations, The Van Alen Legacy, Keys to the Repository, Misguided Angel och Bloody Valentine. Det kommer att släppas två böcker till i serien, Lost in time och Wolfpact.

Keys to the Repository avviker från historien och innehåller korta historier och information om huvudkaraktärerna Schyler Van Alen, Madeleine Force, Bliss Llewellyn och några till. Romanen fortsätter alltså inte med handlingen där The Van Alen Legacy slutar utan har en parallell handling till bokserien.

Romanserier
Vampyrer i fiktion
Amerikansk ungdomslitteratur
Farhud

Farhud var en pogrom i Bagdad, Irak, den 1 juni och 2 juni 1941.

Det uppskattats att mellan 175 och 780 judar dödades, samt att cirka 1 000 skadades. Bakgrunden till denna massaker var den statskupp som genomfördes under ledning av Rashid Ali. Denne ansågs sympatisera med nazismen vilket i sin tur resulterade i det Anglo-irakiska kriget. Det spreds även falska rykten att Bagdads judar skulle ha väglett RAF genom att signalera med speglar. Det har ansetts att detta massmord alltjämt är betydelsefullt för situationen i mellanöstern.

Referenser

Vidare läsning 
 Cohen, Hayyim (1966). The Anti Jewish Farhud in Baghdad 1941. (Middle Eastern Studies, 3, 2–17)
 Zvi Yehuda och Shmuel Moreh (Ed.): Al-Farhud: the 1941 Pogrom in Iraq. (Magnes Press and The Vidal Sassoon International Center for the Study of Antisemitism), 1992 Hebrew, 2010 English: plus the Babylonian Jewish Heritage Center as editor: , e-book:

Externa länkar 
 The Babylonian Jewry Heritage Center

Pogromer
Antisemitism
1941 i Irak
Bagdad
Jules Dupré

Jules Dupré, född 5 april 1811, död 6 oktober 1889, var en fransk konstnär.

Biografi 
Jules Dupré var i sin tidigaste ungdom porslinsmålare. Han påverkade mycket av engelskt landskapsmåleri, och blev en av de främsta målsmännen för "det intima landskapet". Han slog sig ner i byn Barbizon vid Fontainebleauskogen och blev en av förgrundsgestalterna i den konstnärskoloni som fick namnet Barbizonskolan.

Dupré förstod att tolka de mest skilda stämningar, men föredrog upprörda och dramatiska ögonblick i naturen, som det uppdragande eller bortdragande ovädret, och de av stormen sönderrivna molnen. Främst är det atmosfären och dess skiftande fenomen, som intresserar honom. Målningar av Dupré, såsom Stilleben med grått krus och Kor vid vattensamling, finns i Nationalmuseums samlingar.

Galleri

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 
 

Franska landskapsmålare
Representerade vid Nationalmuseum
Officerare av Hederslegionen
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Nantes
Födda 1811
Avlidna 1889
Män
Giovanni Dupré

Giovanni Dupré, född 1 mars 1817 i Siena, död 10 januari 1882 i Florens, var en italiensk skulptör.

Dupré blev efter Canova en av Italiens främsta skulptörer, mera realistiskt lagd än sin föregångare och ofta med stark uttrycksfullhet. Ett av hans mer kända verk är Korsets triumf över huvudportalen i Santa Croce i Florens. 

Dupré utförde även andra storslagna religiösa bilder, ett monument över Canova i Turin, statyer av Giotto, Wellington med flera. Han framträdde även som författare och självbiograf.

Referenser

Noter

Källförteckning 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

 

Italienska skulptörer under 1800-talet
Skulptörer från Siena
Födda 1817
Avlidna 1882
Män
Jamie Stewart (Xiu Xiu)

James "Jamie" Cyrus Stewart, född 2 mars 1978, är en amerikansk musiker, känd som frontman i Xiu Xiu. Han var tidigare med i musikgrupperna IBOPA och Ten in the Swear Jar och är för närvarande också medlem i Former Ghosts. Stewart kommer ursprungligen från Northridge och växte upp i Los Angeles. Han är öppet bisexuell.

Referenser
Noter

Män
Födda 1978
Levande personer
Amerikanska musiker
Georges Dupré

Georges Dupré, född 1869, död 1909, var en fransk medaljgravör.

Dupré blev en av sin tids främsta gravörer och utförde medaljer och plaketter för samfund och enskilda samt vid minneshögtider, bland annat över Hector Berlioz och Frédéric Mistral. Dupré är representerad vid bland annat Nationalmuseum.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Representerade vid Nationalmuseum
Franska gravörer
Födda 1869
Avlidna 1909
Män
Havs- och vattenmyndigheten

Havs- och vattenmyndigheten (HaV) är en svensk statlig förvaltningsmyndighet på miljöområdet för frågor om bevarande, restaurering och hållbart nyttjande av sjöar, vattendrag och hav. Myndigheten inledde sin verksamhet 2011 och sorterar under Klimat- och näringslivsdepartementet. 

Havs- och vattenmyndigheten tog vid inrättandet över ett antal uppgifter från Naturvårdsverket som berör havs- och sötvattensfrågor och många av det tidigare Fiskeriverkets uppgifter. HaV ska inom sitt ansvarsområde vara pådrivande, stödjande och samlande vid genomförandet av miljöpolitiken och verka för en hållbar förvaltning av fiskeresurserna. Myndigheten ansvarar för rapportering om badvattenkvalitén på EU-baden.

Huvudkontoret finns på Gullbergs Strandgata 15 i Göteborg.

Generaldirektörer 
Björn Risinger 2011–2015
Ingemar Berglund (tillförordnad) 2015–2016
Jakob Granit 2016–2023
 Eva-Britt Eklöf Petrusson (tf.) 2023-

Källor 
 med instruktion för Havs- och vattenmyndigheten
Regeringens proposition Havs- och vattenmyndigheten (prop. 2010/11:86)

Referenser

Externa länkar 
Havs- och vattenmyndighetens webbplats

Myndigheter under Klimat- och näringslivsdepartementet
Myndigheter i Göteborg
Svenska statliga myndigheter bildade 2011
Riksintressemyndighet
M/S Eleonora Mærsk

M/S Eleonora Mærsk är världens största containerfartyg (2007), ägt av A.P. Møller Mærsk Group, går i trafik för Maersk Line. Fartyget är byggt vid Lindövarvet i Odense. Fartygets lastkapacitet uppgår till 11000 TEU:s.

Referenser

Externa länkar 
 marintraffic.com - Bilder på fartyget

Danska lastfartyg
Fartyg byggda i Danmark
Fartyg sjösatta 2007
Gilbert Duprez

Gilbert Louis Duprez, född 6 december 1806, död 23 september 1896, var en fransk operasångare (tenor) och sånglärare.

Duprez var elev till Alexandre-Étienne Choron. Han var 1836–1855 förste tenor vid Parisoperan och 1842–50 professor vid Pariskonservatoriet, samt grundade därefter en egen sångskola. Duprez har skrivit åtskilliga kompositioner, mer känd är dock hans självbiografi, Souvernirs d'un chanteur (1888), och i synnerhet hans sångskolor, L'art du chant (1845) och La mélodie (1873).

Se även
Höga c

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar
 Gilbert Duprez i Libris
 

Franska tenorer
Franska operasångare under 1800-talet
Franska sångpedagoger
Födda 1806
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Rosalie Du Puget

Rosalie Du Puget, född 1795, död 1875, var en fransk författare och översättare.

Du Puget uppfostrades i Sverige, dit hennes mor emigrerade under franska revolutionen. Sedan familjen återvänt till Frankrike översatte hon till franska arbeten av Carl Adolph Agardh, Fredrika Bremer, Emilie Flygare-Carlén, Anders Fryxell, Onkel Adam, Esaias Tegnér och Zacharias Topelius. Hon utgav även Chefs-d'oeuvres de théâtre suédois (1823), Les Eddas, traduites de l'ancien idiome scandinave (1844) och Fleurs scandinaves. Choix de poésies (1858). Svenskar reste ett minnesmärke på hennes grav på Père Lachaise i Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska översättare
Franskspråkiga översättare
Översättare från svenska
Franska författare under 1800-talet
Födda 1795
Avlidna 1875
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Bellevueparkens luftvärnsställning

Bellevueparkens luftvärnsställning var belägen i Bellevueparken i norra Stockholm. Anläggningen bestod av flera pjäsvärn som kunde bemannas under andra världskriget. Området kring Bellevueparken och södra delen av Brunnsviken var dessutom säkrat med stridsvagnshinder och flera skyttevärn. Idag (2011) finns två tydliga batteriplatser kvar på höjden cirka 100 meter väster om Carl Eldhs Ateljémuseum, medan resten har rivits eller plomberats (d.v.s. förseglats permanent), några har fått en ny funktion som utsiktsplatser med parkbänkar.

Bakgrund

Runt Stockholm fanns 1944 ett femtiotal luftvärnsbatterier med olika bestyckning och dessutom flera platser utrustade med strålkastare och lyssnarapparater. Dessa började anläggas redan innan krigsutbrottet 1939 och kompletterade den inre och yttre H-linjen (huvudförsvarslinjen) kring huvudstaden. De kraftfullaste batterierna var bestyckade med 75 mm luftvärnskanoner, de minsta med 8 mm luftvärnskulsprutor. Ofta var uppgiften att skydda infrastrukturobjekt som broar och farleder.

Stockholms luftvärnsbatterier var inte bemannade dygnet runt från 1939-1945 men vid vissa kritiska perioder var förbanden stridsgrupperade i ställningarna, som i september 1939 (krigsutbrottet av andra världskriget), april 1940 (invasion av Danmark och Norge genom Nazityskland) och sommaren 1941 (Operation Barbarossa, Nazitysklands anfall på Sovjetunionen). I slutet av 1944 skulle Stockholms luftförsvar förstärkas ordentligt med 49 grova pjäser.

Luftvärnsställningen
Bellevueparkens luftvärnsställningen ingick i den norra inre H-linjen (huvudförsvarslinjen) mellan Roslagstull och Norrtull som bestod även av stridsvagnshinder och flera skyttevärn. Huvuduppgiften för denna luftvärnsställning var att försvara Värtabanan som utgjorde en viktig transportlinje mellan Stockholms frihamn och Norra station samt de viktiga vägförbindelser vid Norrtull och Roslagstull. 

Först sent under andra världskriget, på nyåret 1944 beslöts att komplettera stadens luftvärnsbatterier i den inre H-linjen med fasta fältbefästningar. Från Bellevueområdet mot öst gick Norra Djurgårdens stridsvagnsspärr, som sträckte sig från Brunnsviken, förbi Laduviken till Husarviken och Lilla Värtan. Mot väst fortsatte linjen via Norra station till Karlberg, Kristineberg och fram till Tranebergsbron.   

På ett flygfoto som togs några år efter kriget syns fortfarande en rad stridsvagnshinder av typ betongpianon uppradade mellan Stallmästaregården och cirkulationsplatsen Norrtull. Några fanns kvar ända in på 2000-talet men togs bort i samband med bygget för Norra länken.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Stockholms fasta försvar
Stockholm under 1900-talet
Will Forte

Orville Willis Forte IV, mer känd som Will Forte, född 17 juni 1970 i Alameda County, Kalifornien, är en amerikansk komiker och skådespelare. 

Forte är främst känd för att ha medverkat i Saturday Night Live där han var en av de fasta medlemmarna från 2002 till 2010. Hans mest kända roll i serien är MacGruber, en parodi på tv-karaktären MacGyver. Karaktären blev så populär att den 2010 blev en spinn off i form av långfilmen MacGruber. 

Will Forte har även spelat i flera långfilmer till exempel Beerfest (2006), Baby Mama (2008) och Det regnar köttbullar (2009).

Filmografi

 (även manus) 

 

 (röst)
 (även manus)

Källor

Externa länkar 

 

Amerikanska komiker
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare i Saturday Night Live
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Kalifornien
Personer från Alameda County
Födda 1970
Levande personer
Män
Alumner från University of California, Los Angeles
Porozovo

Porozovo (ryska Порозово) är en by i Ivanovo oblast i Ryssland och är belägen på vänstra stranden av floden Volga. Byn har cirka 100 invånare.

Externa länkar 

Orter i Ivanovo oblast
Munsterhjelm

Munsterhjelm är en svensk och finländsk adelsätt.

Rotger eller Riggert von Munster (död 1626), köpman i Åbo, räknas numera som ättens stamfader, med tillägget att han troligen kom från Münster i Westfalen. Gabriel Anrep anger att stamfadern hette Berndt Rygertsson Munster och att denne tagit namnet från Munstis i Pikie socken i Finland. Den senare av dessa var borgmästare i Åbo. Son till honom, och sonson till Rotger von Munster, var Anders Munster (1667-1748), vice president i Åbo hovrätt. Han adlades år 1726 med namnet Munsterhjelm, och ätten introducerades samma år på nummer 1796. Anders Munsterhjelm var gift två gånger men fick bara barn i sitt första äktenskap, med Beata Starensköld. De fick tio barn. Döttrarna gifte sig med en häradshövding Wessman, med Åboprofessorn Anders Pryss, Haij och Tammelin. Tre av deras bröder förde ätten vidare på svärdssidan. Två av dessa, Anders och löjtnanten Nils Munsterhjelm fick dock inga söner som i deras tur förde deras grenar vidare på svärdssidan, dock fick den senare av dessa dottern Anna Margareta Munsterhjelm som blev stammoder till adelsätten Segerstråle.

En tredje bror, Johan Munsterhjelm, var kapten och gift med Anna Maria Tawast som härstammade från Bureätten. Från dessa makar härstammar alla senare medlemmar av ätten. Deras yngsta dotter Beata Maria Munsterhjelm var gift med Otto Reinhold von Essen af Zellie. Hennes bror Anders Munsterhjelm, kapten, var gift med en dotter till brukspatronen Anders Nohrström som uppfört Strömfors bruk. Anders Johan Munsterhjelm, son till de föregående makarna, upptogs på Finlands riddarhus varefter ätten är utgången i Sverige sedan inget av hans syskon fick efterkommande. Två medlemmar av ätten har återinvandrat till Sverige och återupptagits på Sveriges riddarhus.

Personer med efternamnet Munsterhjelm
Personer utan angiven nationalitet är från Finland.
 Ali Munsterhjelm (1873–1944), målare
 Ebba Munsterhjelm (1888–1972), skolledare
 Erik Munsterhjelm (1905–1992), geolog och författare
Ester Munsterhjelm, (1876–1966) sångerska och sånglärare
Gustaf Richard Munsterhjelm (1876–1928), lektor
 Hjalmar Munsterhjelm (1840–1905), målare
 John Munsterhjelm (1879–1925), bildhuggare
 Ludvig Munsterhjelm (1880–1955), författare
 Riggert Munsterhjelm (född 1954), biolog och målare
 Sofie Munsterhjelm (1801–1867), adelskvinna

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
Riddarhusets ätt- och vapendatabas

Externa länkar 

 Släkten Munsterhjelms arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland
Ätten Munsterhjelm
Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Bureätten
Musikhuset

Musikhuset kan avse:

Musikhuset Gävle – en kyrkobyggnad som fungerar som evenemangslokal, se Sjömanskyrkan i Gävle
Musikhuset i Helsingfors – vid Tölöviken i Helsingfors
Musikhuset – ett kulturhus beläget i Annelundsparken i Borås, se Rockborgen
Miguel de Álava

Miguel Ricardo de Álava y Esquível, född 7 februari 1772 i Vitoria-Gasteiz, död 14 juli 1843 i Barèges i Frankrike, var en spansk general och statsman.

Álava slöt sig 1808 till det franska partiet men övergav det 1811. Han tjänade sedan i Wellingtons stab och utnämndes av denne till brigadgeneral. Dock hölls han till följd av sina föregåenden en tid i fängelse av Ferdinand VII, men blev sedermera sändebud i Haag, varifrån han såsom misstänkt återkallades 1819. År 1820 slöt han sig till revolutionen mot Ferdinand VII, blev president i cortes 1822 och underhandlade 1823 å revolutionsregeringens vägnar med fransmännen. Han flydde undan Ferdinands hämnd till England, varifrån han 1834 återkallades av drottning Maria Kristina, var sändebud i London samma år och i Paris 1835 samt ägnade sig en tid åt parlamentarisk verksamhet.

Källor 
 

Spanska generaler
Spanska diplomater
Spanska politiker under 1800-talet
Födda 1772
Avlidna 1843
Män
Ugglan
MOIK Stadium

MOIK Stadium är en arena i Baku i Azerbajdzjan, mest använd för fotboll. Arenan är hemmaplan till MOIK Baku och har en kapacitet på 3 000.

Källor

Externa länkar 
 fussballtempel.net

Fotbollsanläggningar i Baku
Sylvisorex

Sylvisorex är ett däggdjurssläkte i familjen näbbmöss (Soricidae) med cirka 12 arter som förekommer i centrala Afrika.

Beskrivning 

Arterna är jämförelsevis små, de når en kroppslängd mellan 45 och 100 mm och därtill kommer en 40 till 90 mm lång svans. Vikten ligger mellan 3 och 12 gram. Den långa mjuka pälsen är på ovansidan gråaktig och på buken ljusare.

Utbredningsområdet sträcker sig från Nigeria till Uganda och Tanzania. Individerna uppehåller sig främst i skogar. Många arter vistas huvudsakligen på träd och andra lever delvis på marken. Släktets medlemmar kan vara dag- och nattaktiva. En hona var dräktig med två embryon.

De hotas av skogsavverkningar och därför listar IUCN tre arter som starkt hotad (endangered).

Systematik 

Antalet arter i släktet är inte helt klarlagt. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan 12 arter:
 Sylvisorex camerunensis
 Sylvisorex granti
 Sylvisorex howelli
 Sylvisorex isabellae
 Sylvisorex johnstoni
 Sylvisorex konganensis
 Sylvisorex lunaris
 Sylvisorex morio
 Sylvisorex ollula
 Sylvisorex oriundus
 Sylvisorex pluvialis
 Sylvisorex vulcanorum

En art som tidigare tillhörde släktet, S. megalura, räknas idag till släktet Suncus.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Näbbmöss
Soricidae
Lindy Larsson

Per Jonas Leonard Lindy Larsson, född 20 december 1974 i Ljuder i Lessebo kommun, är en svensk skådespelare.

Biografi 

Lindy Larsson är utbildad på Teaterhögskolan i Stockholm och Balettakademien i Göteborg. Sitt genombrott fick han i Colin Nutleys film Änglagård – tredje gången gillt, i vilken han spelar pastorsadjunkten Kristoffer.

Lindy Larsson har arbetat på ett flertal teatrar, däribland Stockholms stadsteater, Dramaten, Malmö Opera, Uppsala stadsteater,  Malmö stadsteater och Maxim Gorki Teater i Berlin.  

Sedan 2015 är Larsson sångare i orkestern Lindy & Bon Bon Band (f.d. Lindy & Orkestern).

Uppgörelsen med sin uppväxt 
I dokumentären Lindy the Return of Little Light, från 2019, berättar Larsson om sin uppväxt och känslan av att vara annorlunda och inte passa in och om fördomar och diskrimineringar som hans romani-släktingar har mött i Sverige. Själv mobbades han i skolan och kallades för "tattarunge" regelbundet. Skammen och alienationen att vara den han är, gjorde han stolt upp med på Maxim-Gorki-teatern i Berlin år 2017 där han spelade och berättade om sig själv som romano och gay.

Priser och utmärkelser 
År 2010 tilldelades Lindy Larsson Kvällspostens Thaliapris för hans rolltolkning av Carmen/Escamillo i föreställningen Carmen på Malmö stadsteater. 

År 2011 tilldelades Lindy Larsson Såstaholms pris till Höstsols minne, ett film- och scenkonstpris som årligen delas ut av Såstaholm Hotell & Konferens (som en gång var pensionat Höstsol).

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
Sydsvenskan - Jag sätter vardagen på stand by för att vara närvarande, Ulf Clarén, publicerad 18 april 2010. 
 Maxim Gorki Theater - Lindy Larsson
QX - ''Lindy Larsson: Mamma skrek av lycka när jag kom ut"
Såstaholmspriset - "Lindy Larsson får Såstaholmspriset"
Sydsvenskan - Långt från Lessebo
KvP - Expressen - Lindy Larsson får Kvällspostens Thaliapris
KvP - Expressen - Thalia till Lindy

Externa länkar 
  
 Lindy Larsson på Malmö Opera

 

Svenska skådespelare
Män
Födda 1974
Levande personer
Personer från Lessebo kommun
Resandefolket
Angrod

Angrod är en fiktiv karaktär i J.R.R Tolkiens värld om Midgård. Han var son till Finarfin och var herre av Noldoralverna. Under år 6 i den första åldern mottogs han i landet Doriath av kung Thingol, han ville ha Thingols tillåtelse att grunda nya riken i Beleriand utanför Thingols rike.

Angrod var Galadriels och Aegnors äldre broder, och den yngre brodern till Finrod Felagund. Han gick med i noldors exil till Midgård, där han tillsammans med Aegnor höll de stora högländerna i Dorthonion mot Morgoth under Dagor Aglareb. Både Aegnor och Angrod dödades sedan under Dagor Bragollach.

Hans fru var alvdamen Eldalôtë, som betyder "alvblomma" på sindarin. Hans son var Orodreth, som flydde till Nargothrond när hans far blev dödad. Angrod var sålunda farfar till Gil-galad, Orodreths son.

Hans namn var en sindarinsk form av hans teleri quenyaska namn Angaráto, som betyder "järnädel". Detta är en hänvisning till hans händers stora styrka och ett hastigt erhållet epessë vid namn Angamaitë, som betyder "järnnäve".

Alver i Tolkiens värld

it:Lista di Elfi di Arda#A
pl:Lista Calaquendich#Angord