kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Martin Escobar

Martin Escobar, född 6 april 1987, död 11 januari 2008 i Florida, var en svensk elitsimmare.

Escobar kom från Hässelby och gick på simgymnasiet på Tessinskolan i Nyköping. Han simmade för Spårvägen Simförening och hade en briljant karriär som ungdomssimmare och vann flera ungdomsmästerskap; han simmade också för landslaget under ungdoms-OS i Paris 2003.

Escobar omkom i en trafikolycka 2008 under ett träningsläger i Florida. Han blev tjugo år gammal.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1987
Avlidna 2008
Svenska simmare
Män
Personer som omkommit i trafikolyckor
Franska öppna 2009

Tennisturneringen Franska öppna 2009 var den 108:e upplagan av den franska Grand Slam-turneringen på grus och avgjordes på Stade Roland Garros i Paris mellan 24 maj och 7 juni 2009.

Seedning 
Turneringens åtta bästa spelare på dam respektive herrsidan rankades enligt följande;

Damsingel
1 - Ana Ivanovic - Serbien
2 - Serena Williams - USA
3 - Dinara Safina - Ryssland
4 - Elena Dementieva - Ryssland
5 - Jelena Jankovic - Serbien
6 - Venus Williams - USA
7 - Vera Zvonareva - Ryssland
8 - Svetlana Kuznetsova - Ryssland

Herrsingel
1 - Roger Federer - Schweiz
2 - Robin Söderling - Sverige
3 - Novak Djokovic - Serbien
4 - Andy Murray - Skottland
5 - Juan Martin Del Potro - Argentina
6 - Andy Roddick - USA
7 - Gilles Simon - Frankrike
8 - Fernando Verdasco - Spanien

Seniorer

Herrsingel 
Under finalen i herrsingel mellan Roger Federer och Robin Söderling rusade den spanske medborgaren Jaume Marquet Cot, mer känd under aliaset Jimmy Jump, in på planen och försökte sätta en Barcelonamössa på Federers huvud.

Noter
Petra Flanders stiftelse

Petra Flanders stiftelse eller Petras Flanders stiftelse för integrerad vård (PetraFoundation) är en stiftelse, som är grundad år 2002 i Borgå, Finland.

Stiftelsen är grundad för att skänka vägledning om olika alternativ åt patienter, som den traditionella vården inte mera kan hjälpa. Stiftelsen skall också sponsora forskningsprojekt inom medicinen eller den hälsovården.

Källor

Stiftelser i Finland
Organisationer bildade 2002
Högestads mosse

Högestads mosse ligger cirka 10 km norr om Ystad i Skåne och är ett 79,4 hektar stort naturreservat. Området blev ett naturreservat år 1961 och är även Natura 2000-klassat och ingår som ett prioriterat område i ett flertal åtgärdsprogram för olika rödlistade arter. Reservatet innehar en ängs- och betesmarksmiljö som till största delen upptas av fuktängar och kärrmarker, där fastmarksuddar skjuter upp som låga och välmarkerade kullar.

Bilder

Referenser
Länsstyrelsen: Högestads mosse

Naturreservat i Ystads kommun
Naturskyddsområden bildade 1961
Natura 2000-områden i Skåne län
Maserati Kyalami

Maserati Kyalami var en bilmodell från Maserati. Modellen introducerades 1976, kort sedan Alejandro de Tomaso tagit över Maserati. 

Bilen fick sitt namn efter Kyalami Grand Prix Circuit i Sydafrika där en Cooper med Maserati-motor vunnit Sydafrikas Grand Prix 1967. Bilen designades av Pietro Frua men designen baserades på De Tomaso Longchamp, ritad av Tom Tjaarda. Skillnader i utseende jämfört med Longchamp var bland annat att Kyalami var 25 mm lägre, 50 mm längre och 20 mm bredare. Longchamps två rektangulära framlyktor ersattes av fyra runda. 

Bilen var en 2+2-sitsig coupé och hade Maseratis egen V8-motor på 4,2 liter och 255 hästkrafter. Från 1978 kunde den även förses med en 4,9 litersmotor med 290 hk. Bilen var femväxlad men kunde även fås med trestegs automatisk växellåda. på 4,9-liters versionen var automatlådan standard och den manuella tillval.

Kyalami tillverkades fram till 1983 men var ingen storsäljare. Uppgifterna går isär om hur många bilar som byggdes. Siffror anger mellan 155 och 250 stycken.

Referenser

Externa länkar
The Maserati Kyalami

Kyalami
Bakhjulsdrivna fordon
Fazıl Say

Fazıl Say, född 14 februari 1970 i Ankara, är en känd turkisk pianist och kompositör.

Biografi 

Say har kallats för ett underbarn. Som tolvåring började han studera på Ankara State Conservatory, och senare på Robert Schumann Hochschule i Düsseldorf i Tyskland.

Han har beskrivit sig själv som ateist och har dömts till fängelse i Turkiet för hädelse, efter ett twitterinlägg där han kritiserade Islam.

Utmärkelser 

 Young Concert Artists International Auditions (1994)
 Paul A. Fish Foundation Awards (1995)
 Le Monde Awards (2000)
 Echo Klassik (2001)
 German Music Critics’ Best Recording of the Year Award (2001)
 Ambassador of Intercultural Dialogue (2008)
 "Echo" German Record Award (2009)
 "ECHO Klassik 2013 Special Jury Award with Istanbul Symphony Album
 Prix International de la Laïcité 2015 (Comité Laïcité République, Frankrike)
 Beethoven Prize 2016 (Beethoven Academy)
 Duisburger Musikpreis (2017)

Källor

Externa länkar 
Officiell hemsida

Turkiska kompositörer
Turkiska pianister
Personer från Ankara
Födda 1970
Levande personer
Män
Virestads församling

För den medeltida församlingen i Lunds stift, se Virestads församling, Lunds stift
Virestads församling var en församling i Allbo-Sunnerbo kontrakt i Växjö stift i Älmhults kommun i Kronobergs län. 
Församlingen uppgick 2018 i Virestad-Härlunda  församling.

Församlingskyrka var Virestads kyrka.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Under medeltiden utbröts Stenbrohults församling.

Församlingen bildade ett eget pastorat till 1995 då den bildade pastorat med Härlunda församling. Församlingen uppgick 2018 i Virestad-Härlunda församling.

Församlingskod var 076503.

Se även
Virestads socken

Referenser

Historiska församlingar i Växjö stift
Indelningar i Älmhults kommun
Fritjof Hillén

Elof Fritjof "Fritte" Valentin Hillén, född 19 maj 1893 i Göteborg, död 7 november 1977 i Göteborg, var en svensk fotbollsspelare (försvarare). Han representerade på klubbnivå Gais, och var vid OS i Paris 1924 med i det svenska landslag som spelade hem en bronsmedalj.

Karriär 
Fritjof Hillén debuterade i Gais 1909, blott 15 år gammal, och blev som klubbens allra största stjärna under 1910-talet också Gais förste landslagsman genom sin debut 1917. Hillén var med och tog SM-guld 1919 och 1922, vann svenska serien 1922/1923 och blev allsvensk seriesegrare premiärsäsongen 1924/1925. Han spelade också tre matcher under Gais guldsäsong i allsvenskan 1926/1927, men detta var inte tillräckligt för att han skulle tilldelas medaljen.

Hillén, som var en verklig träningsprodukt, var på sin backposition oerhört svår att passera. Han förenade en ovanlig räckvidd med stor bollsäkerhet och placeringsförmåga. Åren 1915–1927 spelade han sammanlagt 70 matcher för Gais och gjorde ett mål. Efter den aktiva karriären var han styrelseledamot i Gais åren 1930–1935.

I landslaget 
Hillén var med i Sveriges lag i två OS. Vid olympiska sommarspelen 1920 spelade han två av Sveriges tre matcher, och vid olympiska sommarspelen 1924 deltog han i fyra av fem matcher när Sverige tog bronset. I bronslaget återfanns även Hilléns Gaiskamrater Thorsten Svensson, Gunnar "Bajadären" Holmberg och Konrad Hirsch. Hillén var mycket nära att komma med i turneringens ”världslag”.

Hillén blev så kallad ”stor grabb” år 1926 och är med sina 15 landskamper 1917–1925 (0 mål) bland de mest meriterade i Gais någonsin.

Meriter

Med Gais 
 Svensk mästare 1919
 Svensk mästare 1922
 Seger i svenska serien 1922/1923
 Seger i allsvenskan 1924/1925

Med landslaget 
 OS-brons 1924

Individuellt 
Mottagare av Stora grabbars märke, 1926

Familj 
Hillén var farbror till den senare gaisaren Stig Hillén.

Han är begravd på Östra kyrkogården i Göteborg.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Män
Födda 1893
Avlidna 1977
Idrottare från Göteborg
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Svenska landslagsspelare i fotboll
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska mästare i fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Sexdrega församling

Sexdrega församling är en församling inom Kinds pastorat i Marks och Kinds kontrakt i Göteborgs stift. 

Församlingen ligger i Svenljunga kommun i Västra Götalands län. Området motsvarade till 2022 den tidigare Lysjö landskommun.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och införlivade omkring 1550 Ringestena församling. Den var till 2006 moderförsamling i pastoratet Sexdrega, Roasjö, Ljushult och Hillared som före omkring 1550 även omfattade Ringestena församling. År 2006 införlivades Hillareds församling, Ljushults församling och Roasjö församling och församlingen utgjorde därefter till 2014 ett eget pastorat. Från 2014 ingår församlingen i Kinds pastorat. 

1 januari 2022 överfördes till Toarps församling i Borås kommun och Skara stift det område och den kyrka som tidigare hört till Ljushults församling .

Kyrkor 
 Hillareds kyrka
 Ljushults kyrka till 2022
 Roasjö kyrka
 Sexdrega kyrka

I församlingen låg till 2022 även Arnäsholms kapell, som ägs av Svarta Örns Orden. I dess regi hålls helgmålsböner sommartid. I övrigt används det för kyrkliga handlingar, främst dop och vigslar.

Se även 
 Sexdrega socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Historiska församlingar i Borås kommun
Indelningar i Svenljunga kommun
Pham Duy

Pham Duy, född 5 oktober 1921 i Hanoi, död 27 januari 2013 i Ho Chi Minh-staden, var en vietnamesisk kompositör, sångare och textförfattare. Han anses, vid sidan av Van Cao och Trinh Cong Son som en av de tre mest centrala företrädarna för modern, icke-klassisk, vietnamesisk musik. Pham Duy var musikaliskt verksam i över femtio år och komponerade över tusen alster. Många av hans låtar har återlicensierats av musikbolag som Thuy Nga och Lang Van samt återanvänts av andra artister.

Referenser 
Fotnoter

Personer från Hanoi
Amerikanska kompositörer
Vietnamesiska musiker
Födda 1921
Män
Avlidna 2013
Mårdaklevs kyrka

Mårdaklevs kyrka är en kyrkobyggnad i Mårdaklevs samhälle i Svenljunga kommun. Den tillhör sedan 2006 Kindaholms församling (tidigare Mårdaklevs församling) i Göteborgs stift.

Historia
Namnet Mårdaklev skrevs Mårdaklet 1894, Marthaklef 1361 och Mårdaklef 1406. Omtalas varit en förvrängning av Mördaklef då ett slag mellan danskar och svenskar med mycket manspillan stod på orten. Dagens kyrka föregicks av en mindre träkyrka uppförd 1688, då kyrkoherde Herlacus Erici Buthelius verkade som även skall bidragit en del för dens uppförande, som revs då den blivit för liten. Den hade takmålningar som förstördes och endast enstaka brädor finns kvar. En bevarad medeltida dopfunt tyder på att socknen även haft en kyrka som byggts under medeltiden. Takmålningarna är bevarade vid socknens hembygdsmuseum.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka uppfördes i trä 1875–1876 på en höjd vid Ätran efter ritningar av arkitekt Johan Fredrik Åbom. Den består av ett rektangulärt långhus med en vidbyggd sakristia i öster och ett kyrktorn i väster. Åren 1935–1938 genomgick kyrkan en större renovering och ombyggnad. Kyrkan är välbevarad till det yttre med undantag för att de ursprungligen spetsiga fönstren ändrats vid en ombyggnad. 

Interiören ändrades i början av 1900-talet under ledning av Figge Wetterqvist, varvid  kyrkorummet gjordes treskeppigt genom att förses med dubbla pelarrader och ny takkonstruktion. Rester av takmålningar från 1600-talskyrkan finns på museet i den historiska miljön vid Klevs gästgiveri.

Inventarier

Dopfunt av sandsten tillverkad under senare delen av 1100-talet eller början av 1200-talet i en del. Höjd: 65 cm. Den tillhör en grupp funtar i södra Västergötland med förenklade ringkedjor. Cuppa, vulst och fot är rundade. Längs cuppan en försänkt kant och därefter på livet zig-zag-ornament och förenklade ringkedjor samt nedtill bandflätor. På vulsten finns rep- och flätornament och därunder en nedåtriktad spetsflikkrage. Uttömningshål saknas. Omfattande skador.
 Altartavlan, som är utförd i Nederländerna på 1600-talet, är en donation. Den visar Kristus på korset. Den restaurerades 1938 av Thorbjörn Engblad.
 Predikstolen och altaruppsatsen i trä tillverkades 1804 av Sven Nilsson Morin och är överflyttade från den gamla kyrkan, liksom ett par bemålade bänkar.
 Dopskål i mässing från 1612.
 Kyrkan har två klockor. Storklockan är gjuten 1789 av Jonas Magnus Fries från Jönköping och har en lång inskription. 
 Den gamla Lillklockan såldes år 1875 till Elfsered församling medan den nya är gjuten 1874 på Göteborgs Mekaniska verkstad.

Orgel

 1878 byggde Anders Victor Lundahl, Malmö, en orgel med 12 stämmor fördelat på 2 manualer.
 1948 byggde Lindegren Orgelbyggeri AB en orgel som genomgick en mindre renovering 2006 av samma firma. Fasaden härstammar från 1878 års orgel. Instrumentet har sjutton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 

Kyrkobyggnader i Svenljunga kommun
Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader invigda 1876
Byggnader ritade av Johan Fredrik Åbom
Träkyrkobyggnader i Sverige
1876 i Sverige
Mjöbäcks kyrka

Mjöbäcks kyrka är en kyrkobyggnad i Mjöbäck i Svenljunga kommun. Den tillhör sedan 2014 Mjöbäck-Holsljunga församling (tidigare Mjöbäcks församling) i Göteborgs stift.

Historia
Mjöbäcks gamla kyrka var uppförd 1658 i trä med en plan om 20 x 7 meter och höjden drygt 4 meter. Den var liksom en kyrkogård belägen omkring 200 meter sydöst om den nuvarande kyrkplatsen vid gården Kullen. En plattgång med sammanbindande trappor leder från grinden i väster fram till ett stort träkors i öster. Den gamla kyrka föregicks troligen av en ännu äldre medeltida träkyrka, som förstördes genom brand i mitten av 1600-talet.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka uppfördes i trä 1851 i nyklassicistisk stil. Den är en enskeppig salkyrka i trä och består av ett långhus med femsidigt kor i öster, kyrktorn i väster samt vidbyggd sakristia i norr. Torntaket har en lanternin krönt med enkelt kors på klot.

Kyrkan har renoverats flera gånger, 1909, 1927, 1932-33. År 1951 genomgick kyrkan en större renovering under ledning av länsarkitekten i Halmstad, Sture Langö. Sitt nuvarande utseende fick kyrkan genom en omfattande genomgång, som utfördes 1991-1992 av kyrkomålaren Rose Bergström, Lidhult.

Inventarier
 Predikstol och altaruppsats tillverkades 1855 av Johannes Johansson i Mjöbäck, som med stor säkerhet hade hjälp av sin fader Johannes Andersson i Mjöbäck. 
 Dopfunten är tillverkad av Carl-Johan Johansson (1861-1934) i Mjöbäck, en son till Johannes Johansson. 
 Ett golvur, Ölsboklocka, tillverkad av Johannes Andersson i Mjöbäck
 Gångmattan är vävd på Kasthall i Kinna och är designad av textilkonstnären Elisabet Brenner, Holsljunga.
 Kormattan är från 1968 och är vävd av Agda Österberg.

Klockor
I tornet finns två kyrkklockor som tidigare använts i den gamla kyrkan. 
Storklockan göts om 1831 och har inskriptionen: Kommer efter detta ljud, att förenas med er Gud, Intet är på hela jorden bättre än försoningsorden.
Lillklockan är gjuten 1773 och saknar inskription.

Orgel
Orgelverket är byggt 1963 vid Tostareds Kyrkorgelfabrik. Vid en restaurering 1992 byggdes den ut med tre nya stämmor och den har nu arton stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden härstammar från 1875 års orgel, byggd av Hans Josefsson i Hajom.

Interiörbilder

Referenser

 
 
 
 Bildhuggare från Mjöbäck

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Svenljunga kommun
Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Vägkyrkor
Träkyrkobyggnader i Sverige
Alexander Sobieski

Alexander Sobieski (fullständigt polskt namn Aleksander Benedykt Stanisław Sobieski), född den 9 september 1677 i Gdańsk, död den 16 november 1714 i Rom, var en polsk prins.

Alexander Sobieski var son till den polske kungen Johan III Sobieski och dennes drottning Marie Casimire Louise de la Grange d'Arquien (polska: Maria Kazimiera d'Arquien). Han satt under en period i sachsisk fångenskap men frisläpptes till följd av freden i Altranstädt 1706.

Prins Alexander vistades senare delen av sitt liv i Rom där han bland annat understödde den tjeckiske konstnären Jan Kupecký. Alexander har fått sitt sista vilorum i kyrkan Santa Maria della Concezione dei Cappuccini.

Källor

Externa länkar

Personer från Gdańsk
Huset Sobieski
Födda 1677
Avlidna 1714
Män
USAC National Championship 1977

USAC Indycar 1977 var ett race som vanns av Tom Sneva.

Delsegrare

Slutställning

1977 i Kanada
1977 i USA
1977
Motorsportevenemang 1977
Lynn

Lynn kan syfta på:

Lynn, Alabama
Lynn, Arkansas
Lynn, Colorado
Lynn, Massachusetts
Lynn, Wisconsin
King's Lynn – en ort i Norfolk, England
AAA National Circuit Championship 1905

AAA National Circuit Championship 1905 var ett race som kördes över 11 omgångar, och är den första kända organiserade racingserien i världen.

Delsegrare

Slutställning

1905 i USA
1905
Motorsportevenemang 1905
Narewka

Narewka är en by i Polen med 780 invånare (2005, uppskattat värde). Genom byn rinner floden Narewka. 

Byar i Podlasiens vojvodskap
Centralafrikansk stilettorm

Centralafrikansk stilettorm (Atractaspis boulengeri), är en ormart inom familjen stilettormar och tillhör släktet jordhuggormar.

Kännetecken 
Ormen är milt giftig och når en längd på runt 40 centimeter, som högst 60 centimeter. Jordhuggormar har en speciell utfällbar huggtand och ska därför inte hållas bakom huvudet, vilket ingen orm bör göras på grund av att de då kan bli skadade. 

Arten har en för släktet jämfört med längden grov kropp och en väldigt kort spetsig svans som slutar i en tagg. Denna tagg är ofarlig. Ormen har litet huvud, små ögon med runda mörka pupiller, en bred och platt nos och släta och glansiga fjäll.

Utbredning 
Arten lever i Gabon, Kamerun, Kongo-Kinshasa, Kongo-Brazzaville och Centralafrikanska republiken.

Levnadssätt 
Lever i skogsområden kring Kongo-Kinshasas flodsystem och på savanner. Ormen är nattaktiv och grävande och syns oftast till på natten efter kraftig nederbörd. 

Den hugger sina byten med sin på sidan av munnen utstickande huggtand. Denna huggtand huggs bakåt eller i sidled i bytet, ormen kan inte hugga framåt som andra ormar kan.

Denna orm föredrar att fly och ta sig undan från fara istället för att försvara sig och hugger endast om man går på den eller plockar upp den. Om ormen inte har någonstans att ta vägen när den känner sig hotad så böjer den huvudet i en U-formad båge med huvudet pekandes ner mot marken och försöker gräva ner sig. Om den blir mer provocerad kan den rulla ihop sig i täta ringar och slå med huvudet fram och tillbaka.    

Födan består av andra marklevande reptiler, gnagare eller groddjur som finns i dess utbredningsområde. Fortplantningen är förmodligen ovipar som för alla andra arter inom släktet.

Referenser 
ITIS: Atractaspis boulengeri
JVCI: Atractaspis boulengeri
Clinical Toxinology Resources: Atractaspis boulengeri

Stilettormar
Svart stilettorm

Svart stilettorm (Atractaspis coalescens), är en ormart inom familjen stilettormar och tillhör släktet jordhuggormar.

Kännetecken 
Ormen är giftig och har som andra jordhuggormar en speciell utfällbar huggtand och ska därför inte hållas bakom huvudet, vilket ingen orm bör göras eftersom de då kan skadas.

Utbredning 
Arten lever i Kamerun. Typisk terräng som i Bangwa.

Hot 
Ormen lever på ett mycket begränsat område.

Levnadssätt 
Grävande orm, fortplantningen är förmodligen ovipari som de andra arterna i släktet jordhuggormar. Födan består av andra marklevande reptiler, gnagare och groddjur som finns i utbredningsområdet.

Referenser 
http://reptile-database.reptarium.cz/species.php?genus=Atractaspis&species=coalescens
http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=700340

Stilettormar
Ray Harroun

Ray Harroun, född den 12 januari 1879 i Spartansburg, Pennsylvania, USA, död den 19 januari 1968 var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Harroun tävlade i tre säsonger i AAA Championship Car mellan 1909 och 1911, och vann det allra första Indianapolis 500 år 1911. Han blev i efterhand korad som mästare för 1910 års säsong. Efter karriären jobbade Harroun inom USA:s bilindustri. Han avled 89 år gammal, efter att ha gått i pension tio år tidigare.

Födda 1879
Avlidna 1968
Amerikanska racerförare
Racerförare från Pennsylvania
Indianapolis 500-vinnare
Indianapolis 500-förare
Män
Kongos stilettorm

Kongos stilettorm (Atractaspis congica), är en ormart inom familjen stilettormar och tillhör släktet jordhuggormar.

Kännetecken 
Ormen är giftig. Dess gift har inte studerats mycket men kan troligen vara farlig för en människa, dock förmodligen inte extremt farlig. Bettet är förmodligen likt Bibrons stilettorms, väldigt smärtsamt (inga bett har blivit rapporterade). 
Jordhuggormar har också speciella utfällbara huggtänder och ska därför inte hållas bakom huvudet, vilket ingen orm bör göras på grund av att de då kan bli skadade.

Ormen blir vanligen omkring 30–45 centimeter lång, som högst upp till 55 centimeter. Den är jämnt lila-brun eller svartglansig över hela kroppen, huvudet är litet med små ögon och runda pupiller, med bred platt nos och släta glansiga fjäll. Ormen har en kort svans som slutar tvärt i en tagg. Taggen är ofarlig.

Utbredning 
Nordöstra Namibia (Caprivi Strip), Angola, Zambia, delar av Kongo-Kinshasa, Kongo-Brazzaville och Kamerun.

Levnadssätt 
Ormen är grävande och nattaktiv. Störst chans att se den är på natten efter kraftig nederbörd. Ormen är ovipar och lägger 3-6 avlånga ägg (cirka 6,2 centimeter långa och 1,2 centimeter breda). Den hittas på fuktiga savanner så som på Caprivi Strip. Födan består förmodligen av andra marklevande reptiler och gnagare som finns runt om i dess utbredningsområde. Den kan förväxlas med andra ofarliga ormar.

Referenser 
https://web.archive.org/web/20070109004825/http://www.custodio-serpentes.dk/artsliste/atractaspididae/atractaspis-congica.htm
http://reptile-database.reptarium.cz/species.php?genus=Atractaspis&species=congica
http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=700341

Tryckta källor
Field guide to snakes and other reptiles of southern Africa s.63

Stilettormar
Fet stilettorm

Fet stilettorm (Atractaspis corpulenta), är en ormart inom familjen stilettormar och tillhör släktet jordhuggormar.

Kännetecken 
Ormen är giftig. Jordhuggormar har en speciell utfällbar huggtand och ska därför inte hållas bakom huvudet, vilket ingen orm bör göras på grund av att de då kan bli skadade. Ormen når en längd på runt 48 centimeter, som högst 60 centimeter. Färgen är skiffergrå eller skifferblå på översidan och ljusare på undersida och svansen är oftast vit. Huvudet är litet med små ögon och runda pupiller.

Utbredning 
Ormen lever i tropiska regnskogar i Kamerun, Gabon, centrala och östra Kongo-Kinshasa, Kongo, Elfenbenskusten, Ghana och Centralafrikanska republiken.

Levnadssätt 
Denna orm är en grävande orm och dess föda består förmodligen av andra marklevande reptiler, gnagare och groddjur som finns runt om i dess utbredningsområde. Fortplantningen är förmodligen ovipar som hos de andra jordhuggormarna i släktet.

Referenser 
http://reptile-database.reptarium.cz/species.php?genus=Atractaspis&species=corpulenta
http://www.itis.gov/servlet/SingleRpt/SingleRpt?search_topic=TSN&search_value=700342

Tryckta källor 
Guia Das Principais Serpentes Do Mundo 2
Snakes: the evolution of mystery in nature - Sidan 212
Harry W. Greene - 1997
Lewis' dictionary of toxicology
Robert Alan Lewis - 1998

Stilettormar