kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bailly-Romainvilliers

Bailly-Romainvilliers är en fransk kommun i departementet Seine-et-Marne, regionen Île-de-France samt sektor 4 Val d'Europe i Ville nouvelle Marne-la-Vallée. Bailly-Romainvilliers ingår också i den historiska regionen Brie. Bailly-Romainvilliers ligger cirka 35 km öster om Paris, längs motorväg A4. År  hade Bailly-Romainvilliers  invånare.

Bailly-Romainvilliers var fram till grundandet av Disneyland Paris 1992 en liten, sömnig landsortskommun med enbart några få hundra invånare (609 år 1990). Kommunen har därefter genomgått en mycket kraftig omvandling då den är en av de fem kommuner vilka Disneyland Paris är byggt på. Bilavstånd till Disneyland är cirka 5 minuter. Vid entrén till Disneyland finns en järnvägsstation för snabbtåg (TGV) med anslutningar till bland annat Paris-Charles de Gaulle flygplats (10 minuter), Marseille (3,5 timmar), Lyon (2 timmar), Bordeaux, London, Bryssel samt till Strasbourg (drygt 2 timmar). Där finns även en pendeltågsstation (RER) varifrån det tar cirka 50 minuter att åka till Paris.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bailly-Romainvilliers

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Seine-et-Marne

Källor

Externa länkar
 Commune de Bailly-Romainvilliers
 Val d'Europe
 île-de-France

Kommuner i Seine-et-Marne
Orter i Île-de-France
Hanan al-Shaykh

Hanan al-Shaykh, född den 12 november 1945 i Beirut, är en libanesisk författare, bosatt i London. Hon arbetade som journalist i Beirut mellan 1966 och 1975, och gick därefter över till att skriva skönlitteratur.

al-Shaykh behandlar i sina böcker bland annat identitetsproblem i skärningspunkten mellan traditionella och nya, västinspirerade värderingar. Hon skriver på arabiska, men hennes böcker är översatta till ett flertal språk. På engelska föreligger bland annat The Story of Zahra (1980, på engelska 1986), Women of Sand and Myrrh (på engelska 1990), Beirut Blues (på engelska 1996) och Only in London (på engelska 2000). På svenska finns Beirut Blues (1997) och Kvinnorna från myrrans land (1998), båda på Alhambra förlag.

Källor

Noter

Externa länkar 

Libanesiska författare
Arabiskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Personer från Beirut
Avalon (musikalbum)

Avalon är det åttonde albumet av det brittiska rockbandet Roxy Music, släppt i maj 1982. Albumet spelades in i Compass Point Studios på Bahamas och blev Roxy Musics sista studioalbum, innan gruppen splittrades 1983. Avalon anses vara kulmen på den mer vuxenorienterade musik som Roxy Music producerade de sista åren innan bandets uppbrott och är kanske det mest romantiska och eleganta album som gruppen släppt; långt ifrån den avantgarde-rock Roxy Music gjorde sig kända för under 1970-talets första år.

Avalon blev gruppens mest framgångsrika album och var listetta i Storbritannien i tre veckor, samt stannade på Englandslistan i över ett år. Albumet var även listetta i en rad andra länder, däribland Australien, Kanada, Nederländerna, Nya Zeeland, Norge och Sverige. Avalon var också det enda av Roxy Musics album som fick platinacertifikat i USA. Låtarna "More Than This", "Avalon" och "Take A Chance With Me" från albumet släpptes som singlar och de två förstnämnda blev stora hits i både Europa och Australien.

På skivomslaget figurerar Lucy Helmore, sedermera Bryan Ferrys hustru, iklädd en medeltidshjälm och med en falk på axeln. Omslagsfotot inspirerades av legenden om Kung Arthurs resa till Avalon.

1989 rankades Avalon som nummer 307 på Rolling Stones lista The 500 Greatest Albums of All Time. Av totalt fyra album av Roxy Music på listan, tog Avalon den högsta placeringen.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Bryan Ferry om inte annat anges.

Listplaceringar

Källor
Avalon på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1982
Musikåret 1982
Albumettor i Storbritannien
Albumettor i Sverige
Philip Hermogenes Calderon

Philip Hermogenes Calderon, född 3 maj 1838, död 30 april 1898, var en brittisk konstnär.

Calderon anslöt sig som ung till prerafaeliterna. Som historiemålare odlade han sedan en patetisk riktning, den kulminerade i hans mest kända verk, Sankta Elisabeth av Ungern.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 
 
 

Engelska målare
Brittiska landskapsmålare
Brittiska målare under 1800-talet
Födda 1838
Avlidna 1898
Män
Svensk uppslagsbok
Jirji Zaydan

Jirji Zaydan (arabiska جرجي زيدان, även transkriberat Jurji, Ǧurǧī, George m.m.), född 1861, död 1914, var en libanesisk författare, bosatt i Egypten. Han grundade 1892 och redigerade därefter den stora kulturtidskriften al-Hilal ("Halvmånen"), och gav ut den första omfattande arabiska litteraturhistorien (fyra band, 1911-1914) och kulturhistorien (fem band 1902-1906). Han skrev också en cykel på 27 romaner med teman från arabisk och islamsk historia.

Källor

Noter

Externa länkar 

Libanesiska författare
Arabiskspråkiga författare
Män
Födda 1861
Avlidna 1914
Mellanrumslösning

Inom kemin är en mellanrumslösning en typ av fast lösning som uppstår när lösta och vanligtvis små atomer (såsom kol, kväve och väte) sitter i ett mellanrum i ett kristallgitter utan att ändra på basatomernas struktur. Utbyteslösningar är en annan typ av fasta lösningar.

Ett exempel på en mellanrumslösning är då kol löses i järnallotropen austenit. Austenit har en ytcentrerad kubisk struktur vars storlek och form är väl anpassad för att lösa små atomer.

Källor 

Lösningar
Kemiska egenskaper
If I Could Only Remember My Name

If I Could Only Remember My Name är ett musikalbum av David Crosby, hans solodebut, som lanserades i februari 1971 på Atlantic Records. Det skulle sedan dröja 18 år innan Crosby släppte ett nytt soloalbum. På skivan medverkar många kända musiker, bland dem Graham Nash, Neil Young, Jerry Garcia, Bill Kreutzmann, Jorma Kaukonen och Joni Mitchell. "Music Is Love" släpptes som singel från skivan och nådde #95 på Billboard Hot 100.

Låtlista
Sida 1
"Music is Love" (David Crosby/Graham Nash/Neil Young) – 3:18
"Cowboy Movie" – 8:02
"Tamalpais High (At About 3)" – 3:29
"Laughing" – 5:20

Sida 2
"What Are Their Names" (David Crosby/Jerry Garcia/Phil Lesh/Michael Shrieve/Neil Young) – 4:09
"Traction in the Rain" – 3:40
"Song With No Words" – 5:53
"Orleans" (trad.) – 1:56
"I'd Swear There Was Somebody Here" – 1:19

På en nyutgåva 2006 ingick även bonusspåret "Kids and Dogs" – 7:01

Alla låtar skrivna av David Crosby där inget annat anges.

Medverkande 
Musiker
David Crosby – sång, gitarr
Graham Nash – gitarr, sång (på "Music Is Love"); sång (på "Tamalpais High", "Laughing", "What Are Their Names", "Traction in the Rain" och "Song with No Words")
Jerry Garcia – elektrisk gitarr (på "Cowboy Movie", "Tamalpais High", "What Are Their Names" och "Song with No Words"); pedal steel guitar (på "Laughing"); gitarr (på "Kids and Dogs"); sång (på "What Are Their Names")
Neil Young – gitarr, sång (på "Music Is Love" och "What Are Their Names"); basgitarr, vibrafon, congas (på "Music Is Love")
Jorma Kaukonen – elektrisk gitarr (på "Tamalpais High" och "Song with No Words")
Laura Allan – autoharp, sång (på "Traction in the Rain")
Gregg Rolie – piano (på "Song with No Words")
Phil Lesh – basgitarr (på "Cowboy Movie", "Tamalpais High", "Laughing" och "What Are Their Names"); sång (på "What Are Their Names")
Jack Casady – basgitarr (på "Song with No Words")
Bill Kreutzmann – trummor (på "Tamalpais High" and "Laughing"); tamburin (på "Cowboy Movie")
Michael Shrieve – trummor (på "What Are Their Names" och "Song with No Words")
Mickey Hart – trummor (på "Cowboy Movie")
Joni Mitchell – sång (på "Laughing" och "What Are Their Names")
David Freiberg, Paul Kantner, Grace Slick – sång (på "What Are Their Names")

Produktion
David Crosby – musikproducent
Stephen Barncard – ljudtekniker, digital remastering
Ellen Burke – assisterande ljudtekniket
Gary Burden – omslagsdesign
Henry Diltz – foto
David Geffen – organisering

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #12
UK Albums Chart, Storbritannien: #12
Kvällstoppen, Sverige: #12

Källor

Musikalbum 1971
Erich Schmidt

Erich Schmidt, född den 20 juni 1853 i Jena, död den 30 april 1913 i Berlin, var en tysk litteraturhistoriker, son till Edouard Oskar Schmidt.

Schmidt blev 1877 extra ordinarie professor i tysk filologi i Strassburg, 1880 ordinarie professor i Wien, flyttade 1885 därifrån till Weimar, där han som direktor för det samma år upprättade Goethe-und-Schillerarchiv ordnade dess samlingar och uppgjorde programmet för den blivande verksamheten. År 1887 utnämndes han till professor i tysk filologi vid universitetet i Berlin, där han efterträdde sin lärare Wilhelm Scherer. 

Schmidt började sitt litteraturhistoriska författarskap med ett arbete om medeltidslitteraturen, Reinmar von Hagenau und Heinrich von Rugge (1874), men sysslade från och med det nästa, den komparativa studien Richardson, Rousseau und Goethe (1875), med nyare litteratur. Småningom trädde Goethe i mittpunkten av hans intresse, och under arbetet med utgivningen av några delar av Weimarupplagan av denne upptäckte han "Ur-Faust" (1888, flera upplagor).

Till en början undersökte han verk och karaktärer från tiden före Goethe eller från dennes ungdomstid: H. L. Wagner (samma år; 2:a upplagan 1879), Lenz und Klinger (1878), Beiträge zur Kenntniss der klopstockschen Jugendlyrik (1880) och, hans mest omfattande arbete, den i en rad skildringar uppdelade biografin Lessing. Geschichte seines Lebens und seiner Schriften (2 band, 1884-1892; 3:e upplagan 1910). 

Samtidigt var Schmidt livligt och sympatiskt intresserad av den samtida skönlitteraturen; åt några av dess främsta företrädare ägnade han essayer i de två samlingarna Charakteristiken (I 1886, 2:a upplagan 1902; II 1901, 2:a upplagan 1912). Av hans högtidstal utkom 1911 ett urval, Reden zur Litteratur- und Universitätsgeschichte (1911). 

Som utgivare och kommentator var Schmidt oavlåtligt verksam: många band av Goethe-Gesellschafts skrifter, arbeten av Lessing, Goeze, Fredrik den store, Uhland (1898) och Kleist (1905), Caroline Schlegel-Schellings brev (1912), är redigerade av Schmidt, som även utgav ett urval av Goethes verk (6 band, 1911). Schmidt var medutgivare av Quellen und Forschungen zur Sprach- und Kulturgeschichte der germanischen Völker (1889 ff.) och Palaestra.

Källor

Externa länkar

Tyska litteraturvetare
Tyska professorer
Alumner från Jena universitet
Alumner från Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
Litteraturvetare under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Jena
Johann Wolfgang von Goethe
Födda 1853
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Alfred James Caldicott

Alfred James Caldicott, född 1842, död 1897, var en brittisk musikpedagog och tonsättare.

Caldicott var elev vid musikkonservatioriet i Leipzig, blev lärare 1883 och 1892 ledare av Royal College of Music i London. Han var operakapellmästare i Amerika 1890-1891, och har skrivit operetter, kantater, barnvisor, humoristiska sånger med mera.

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Brittiska kompositörer
Födda 1842
Avlidna 1897
Män
Kreditvärderingsinstitut

Ett kreditvärderingsinstitut är en organisation som bedömer kreditvärdigheten hos utfärdare av obligationer och liknande värdepapper. De utfärdare som bedöms är bland annat företag, kommuner och stater.

Flertalet kreditvärderingsinstitut är enbart verksamma inom vissa marknader, medan tre institut räknas som globalt verksamma. Alla dessa institut är privata företag. Denna typ av institut går tillbaka till John Moody, som 1909 började sätta betyg på amerikanska järnvägsbolag på en skala från AAA till D, och vars verksamhet senare utökades till bedömningar inom andra branscher och blev Moody's.

Olika institut använder liknande och jämförbara skalor, som dock inte är helt identiska, för att meddela sina bedömningar. Institutens bedömningar brukar ha ett avgörande inflytande på vilka räntor som sätts på marknaden för obligationer. Obligationer på BB+/Ba1 eller lägre kallas "skräpobligation"/"junk bond" och får inte köpas enligt många lågrisk-räntefonders policy. En obligation som når detta betyg, får då betydligt lägre kurs/högre ränta.

Kritik och ansvarsutkrävande 
Kreditvärderingsinstitutens roll har kommit att kritiseras eftersom det är de som utfärdar obligationer som betalar för att få en bedömning av sin kreditvärdighet. Institutens oberoende har därför ifrågsatts. Det har också påpekats att de globalt verksamma instituten genom sina inflytelserika bedömningar närmast har fått rollen av myndigheter, utan att faktiskt vara det, eftersom de är privata finansiella tjänsteföretag som utgör ett slags indirekt mellanhand i finansiella transaktioner.

2017 fick Moody's betala 7,7 Miljarder kronor till USA:s justitiedepartement och 21 delstater efter anklagelser om felaktig värdering av krediter av bostadslån som bidrog till att utlösa finanskrisen 2007–2008.

Kreditvärderingsinstitut

Globalt verksamma institut 
 Fitch Ratings
 Moody's
 S&P Global Ratings

Andra institut 
 Scope Group

Källor 

Kreditvärderingsinstitut
Eduard Oscar Schmidt

Eduard Oscar Schmidt, född den 21 februari 1823 i Torgau, död den 17 januari 1886 i Strassburg, var en tysk zoolog, far till Erich Schmidt.

Schmidt blev professor i zoologi 1849 i Jena, 1855 i Krakow, 1857 i Graz och 1872 i Strassburg. Han utgav en mängd skrifter. Bland dem förtjänar särskilt hans undersökningar av svampdjur att framhållas, som i många avseenden grundläggande, liksom hans populärvetenskapliga skrifter om evolutionsteori.

Bibliografi (i urval) 

 Handbuch der vergleichenden Anatomie (9:e upplagan 1884-94)
 Leitfaden der Zoologie (1860; 4:e upplagan 1883)
 Die spongien des Adriatischen Meers (1862, supplement 1864-68)
 Grundzüge einer spongienfauna des atlantischen Gebiets (1870)
 Die spongien des Meerbusens von Mexiko (1880)
 Deszendenzlehre und Darwinismus (1873; 3:e upplagan 1884)
 Die Säugethiere in ihrem Verhältnis zur Vorwelt (1884)

Källor 

 

Tyska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer verksamma vid Jagellonska universitetet
Personer verksamma vid universitetet i Graz
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Zoologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Torgau
Födda 1823
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Slaget vid Obermühlenberg

Slaget vid Obermühlenberg var ett slag under första polska kriget, den 13 augusti 1565 som utkämpades mellan svenska styrkor under Henrik Klasson Horn af Kanckas och de under Polen ställda så kallade hovmännen under Kaspar von Oldenbokum. Hovmännen hade marscherat från Pernau och ämnade erövra Reval, dagens Tallinn, och stod den 11 augusti framför stadens murar och slog läger i en ekskog nära Obermühlenberg. Efter att ha byggt ett par enkla befästningar runt lägret ordnade von Oldenbokum med gästabud, men bara två dagar senare gjorde Horn ett utfall med sina soldater. Dagen slutade med att von Oldenbokum och hans resterande styrkor måste slå till reträtt. Svenskarna förföljde fienden och von Oldenbokum blev dödligt sårad i denna strid. Med hans död upphörde hans självständigt verkande styrka att existera.

Källor 
Sundberg, Ulf: Svenska krig 1521-1814, s. 69, Hjalmarson & Högberg Bokförlag, Stockholm 2002, 

1565
Obermühlenberg
Obermühlenberg
Obermühlenberg
Obermühlenberg
Iso Rivolta IR 300

Iso Rivolta IR är en Gran turismo, tillverkad av den italienska biltillverkaren Iso Rivolta mellan 1962 och 1970.

Historik
Kylskåpstillverkaren Iso hade tagit upp fordonstillverkning efter andra världskriget, först med skotrar och senare mikrobilen Isetta. I slutet av 1950-talet beslutade sig Renzo Rivolta för att slå på stort och bygga en lyxig långfärdsbil i bästa italienska stil och vände sig till landets främsta hantverkare för hjälp. Bertone, där Giorgetto Giugiaro stod för designen, tog fram en fyrsitsig kaross. Giotto Bizzarrini tog fram chassit med De Dion-axel bak och skivbromsar runt om. När det gällde motorn vände sig Rivolta till USA och General Motors för att köpa en kraftig och pålitlig V8. Iso Rivolta IR erbjöds med en 327 cui motor från Chevrolet Corvette i flera olika utföranden.  Bilen benämndes IR300, IR340 och så vidare, beroende på motoreffekten.

Iso Rivolta IR introducerades på bilsalongen i Turin 1962 och tillverkades fram till 1970, då den efterträddes av Iso Lele.

Referenser

Externa länkar

ultimatecarpage.com 
Privat Iso Rivolta-sida. 

IR
Bilar fomgivna av Bertone
Bakhjulsdrivna fordon
Jamil Sidqi al-Zahawi

Jamil Sidqi al-Zahawi (arabiska جميل صدقي الزهاوي), född 1863, död 1936, var en irakisk författare och vetenskapsman med kurdisk bakgrund. Han var professor i arabisk litteratur vid universitetet i Istanbul, därefter i islamsk rätt vid universitetet i Bagdad. Han var politiskt radikal och en stark förkämpe för kvinnors rättigheter. Han stod för en rik litterär produktion med politiska, samhälleliga och filosofiska ämnen. Hans poesi var nyskapande både innehållsmässigt och till formen.

Källor 
 (CC-by-SA)

Noter

Externa länkar 

Irakiska författare
Kurdiska författare
Arabiskspråkiga författare
Födda 1863
Avlidna 1936
Män
Wadköpingsspelen

Wadköpingsspelen är ett återkommande teaterevenemang, som på somrarna hålles i friluftsmuseet Wadköping i Örebro.

Det var författarinnan Margit Palmær-Waldén som tog initiativ till spelen i samband med att Wadköping byggdes. Hennes son Göran B. Waldén fick 1964 i uppdrag att organisera spelen. Under Wadköpings första sommar, 1965, i samband med Örebros 700-årsjubileum, uppfördes de första pjäserna. År 1966 beslutade man att bilda amatörteatersällskapet Wadköpings aktörer, som under en lång rad år stod för föreställningarna.

Den givna skådeplatsen under de första tre decennierna var Wadköpings torg, framför Kungsstugan och Borgarhuset.

Pjäser framförda genom åren
 1965 - En middag på Dylta av Nils-Peter Eckerbom, Kanalarbetarupproret av Hans Mörk och Kajsa Warg av Margit Palmær. Dessa var enaktare och gavs vid samma föreställning. Denna sommar gavs även Jag hörde fågel Näktergal, en helaftonsföreställning om Lars Wivallius.
 1966 - Jag hörde fågel Näktergal
 1967 - Nerkingarne av Carl Axel Anrep, regi: Björn Sundberg
 1968 - Henrik och Pernilla av Ludvig Holberg, regi: Björn Sundberg
 1969 - Två enaktare: Björnen av Anton Tjechov (regi: Peter Flack) och Ett frieri (regi: Siv Silfver)
 1970 - Ett litet lavemang av Molière, regi: Per Zachrisson
 1971 - Den jäktade av Ludvig Holberg, regi: Per Zachrisson
 1972 - Herr Dardanells äventyr på landet av August Blanche, regi: Tom Lagerborg
 1973 - Kärlek och guldfeber av Gideon Wahlberg, regi: Birgitta Götestam
 1974 - Lurad men ändå glad av Plautus, regi: Ulf Tistam
 1975 - Hans tredje hustru av J. Flodmark, regi: Peter Flack
 1976 - Auktion av Nils Ferlin och Josef Briné, regi: Peter Flack
 1977 - Inga Wadköpingsspel
 1978 - Violen från Flen av Sigfrid Fischer, regi: Lars Bly
 1979 - Inga Wadköpingsspel
 1980 - Den jäktade av Ludvig Holberg, regi: Christina Hellman
 1981 - Den jäktade av Ludvig Holberg, regi: Christina Hellman
 1982 - Inga Wadköpingsspel
 1983 - Markurells i Wadköping av Hjalmar Bergman, regi: Georg Malvius
 1984 - Markurells i Wadköping av Hjalmar Bergman, regi: Georg Malvius
 1985 - Markurells i Wadköping av Hjalmar Bergman, regi: Georg Malvius
 1986 - Lärkans sång är icke lång av Göran B. Waldén som även regisserade
 1987 - När den gyllene stiernan flammar av Göran B. Waldén som även regisserade
 1988 - Scapinos skälmstycken eller Kärlekens tjänare av Molière, regi: Per Skjöldebrand

Andra teaterföreställningar i Wadköping
 2010 - Markurells i Wadköping av Hjalmar Bergman, regi: Alexander Öberg

Referenser
Programblad från Wadköpingsspelen 1983 och 1988.

Amatörteater i Sverige
Kultur i Örebro
Bizzarrini 5300 GT

Bizzarrini 5300 GT är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Bizzarrini mellan 1964 och 1968.

Historik
Giotto Bizzarrini hade startat en egen konstruktionsbyrå 1962. Ett av hans första uppdrag blev att ta fram chassit till Renzo Rivoltas GT-bil Iso Rivolta IR 300. Samma chassi, men med kortare hjulbas, användes till sportbilen Iso Grifo.

Grifo-modellen debuterade på bilsalongen i Turin 1963 i två utföranden: landsvägsvagnen A3/L och tävlingsbilen A3/C. Till tävlingsbilen hade Bertone tagit fram en annorlunda kaross med lägre luftmotstånd och Bizzarrini hade vidareutvecklat chassit för racing. Framför allt hade V8-motorn från Chevrolet Corvette flyttats bakåt för bättre viktfördelning, så att det närmast rörde sig om en frontmonterad mittmotor. Bizzarrini skötte huvuddelen av tillverkning och utveckling av tävlingsbilen i egen regi och när han tyckte att Rivolta inte lade tillräckliga resurser på tävlingsverksamheten skiljdes deras vägar.

Från 1965 såldes bilen under namnet Bizzarrini 5300 GT. Den fanns i två utföranden: tävlingsbilen Corsa och landsvägsvagnen Strada. Corsa-versionen ersattes snart av mittmotorbilen Bizzarrini P538, men Strada-versionen fortsatte tillverkas fram till 1968.

Motorsport
Bilen debuterade vid Sebring 12-timmars 1964. Sportvagnsracingen hade redan börjat domineras av mittmotorbilar och Bizzarinis största framgång blev en klasseger och total niondeplats vid Le Mans 24-timmars 1965 för Réfis Fraissinet och Jean de Montemart.

Motorer

Referenser

Externa länkar
ultimatecarpage.com 
Privat Iso Rivolta-sida. 

Sportbilar
Historiska tävlingsbilar
Anthony Jenkinson

Anthony Jenkinson, född 8 oktober 1529, död 1611, var en engelsk sjöfarare, upptäcktsresande och handelsagent, förfader till Charles Jenkinson, 1:e earl av Liverpool.

Jenkinson företog 1546 som helt ung en sjöfärd till Levanten samt sändes i maj 1557 av handelskompaniet Muscovy Company norra vägen till Ryssland som befälhavare för en av kompaniet utrustad handelsflottilj, och i juli nådde Jenkinson Dvinas mynning. Från faktoriet Cholmogory reste han till Moskva, där han mottogs vänligt av tsar Ivan IV. Därifrån utsträckte Jenkinson i april 1558 resan till Astrachan, Chiva och Buchara, återkom 1559 till Moskva och 1560 till England.

På en ny resa över Moskva till Persien 1561–1563 inledde Jenkinson värdefulla handelsförbindelser, och vid ett besök i Moskva 1567 utverkade han av tsaren åt bolaget omfattande privilegier, främst monopol på Vita havshandeln. 1571–1572 företog Jenkinson sin sista ryska resa.

Jenkinson var en god iakttagare och har av folkseder och samhällsliv i Ryssland och Persien lämnat värdefulla skildringar i sina reseberättelser, vilka med biografisk inledning utgivits av Edward Delmar Morgan (Early voyages and travels in Russia and Persia, 1886).

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
Anthony Jenkinson's Explorations on the Land Route to China, 1558-1560

Brittiska upptäcktsresande
Födda 1529
Avlidna 1611
Män
Ugglan