kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aucklandskarv

Aucklandskarv (Leucocarbo colensoi) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer endast i en ögrupp utanför Nya Zeeland.

Utseende och läten 
Aucklandskarven är en mdelstor (63 cm), svartvit skarv. Den är metalliskt blåglänsande svart på huvud och ovansida, vit på undersidan. På sittande fågel syns en vit vingfläck som ett vingband. Fötterna är skära. I ansiktet saknar den olikt flera släktingar vårtor. Under spelet skäller hanen och låter höra tickande läten, medan honan spinner lågt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Aucklandöarna utanför Nya Zeeland. Vissa behandlar den som underart till campbellskarven.

Släktestillhörighet 
Aucklandskarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid aucklandskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Aucklandskarven häckar på marken på klipphyllor eller högst upp på branta klippor. Häckplatsen överges när skyddande växtlighet dödas av guano. Vågor har förstört aucklandskarvens bon. Fågeln lever av småfisk och havslevande ryggradslösa djur.

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar. Den har ett mycket begränsad häckningsområde och är därför känslig för plötsliga framtida händelser. Populationsutvecklingen är okänd, men den tros vara stabil. Världspopulationen uppskattas till 3000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Colenso (1811–1899), brittisk naturforskare, etnolog, filolog och missionär till Nya Zeeland 1834.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Coussa

Coussa är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Varilhes som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Coussa  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Coussa

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Kronskarv

Kronskarv (Microcarbo coronatus) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den är endemisk för sydvästra Afrika.

Utseende 
Kronskarven är en liten (50 cm) svartaktig skarv med lång kilformad stjärt. Den har vidare röd ansiktshud, rött öga och gulaktig näbb. Under häckningstid är den grönglansigt svart, vintertid brun med ljus haka och strupe. Den skiljer sig från långstjärtad skarv på rödare ansiktshud och avsaknad av svartspetsade övre vingtäckare som gör att ovansidan inte verkar prickig. Vidare är stjärten kortare och tofsen i pannan längre.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustområden i sydvästra Afrika, från Angola till Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen placerades den liksom flera andra små kortnäbbade skarvar i det stora skarvsläktet Phalacrocorax. De ledande taxonomiska auktoriteterna liksom Sveriges ornitologiska förening för dessa nu till Microcarbo eftersom de utgör en tydlig grupp som skildes från övriga skarvar för 12 miljoner år sedan.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Kronskarven är unikt för de övriga små skarvarterna i släktet Microcarbo nästan uteslutande havsbunden. Den häckar i småkolonier på öar och kustklippor och lägger ägg mellan juli och april.

Status och hot 
Kronskarven har en relativt liten världspopulation uppskattad 2021 till endast 2162 par, varav 944 i Namibia och 1218 i Sydafrika. Även om den tros vara stabil hotas den av störningar och föroreningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten sammantaget som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i etiopiska regionen
Grönmaskad skarv

Grönmaskad skarv (Phalacrocorax featherstoni) är en utrotningshotad fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar, enbart förekommande i ögruppen Chathamöarna utanför Nya Zeeland.

Utseende 
Grönmaskad skarv är en medelstor gråsvart skarv med en kroppslängd på 63 centimeter. I häckningsdräkt har den svart huvud, övergump, stjärt och lår, mörkgrå ovansida med små svarta fläckar och grå undersida. I ansiktet syns äppelgrön bar hud och på huvudet två tofsar. Utanför häckningstid saknar den tofsar, ansiktshuden är gul och undersidan blekare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Chathamöarna utanför Nya Zeeland. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Fågeln häcker i små kolonier på klippiga kuster och öar, bestående av mellan ett och 44 par. Den lever huvudsakligen av småfisk, kompletterat med havslevande ryggradslösa djur, som den fångar på grunt vatten, i genomsnitt 6,6 meters djup men i nio fall av tio under 13 meter.

Status och hot 
Grönmaskad skarv har ett litet utbredningsområde samt en liten världspopulation som dessutom minskat och tros kommer minska kraftigt. 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad. Populationsuppskattningar från 2011-2012 visar på 434 häckande par. Från 1997 till 2011 minskade arten med 40%. Vad som orsakar att arten minskar i antal är inte helt tydligt. Invasiva predatorer kan ligga bakom, även om fåglarna ofta häckar på otillgängliga platser. Tjuvjakt förekommer och även fiske kan ha bidragit, där 40-80 fåglar kan fångas årligen som bifångst vid kräftfiske, även om ändrade fiskemetoder kan ha förbättrat läget. Förändringar i den marina miljön som påverkar födotillgången är också en möjlig faktor.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Isaac Earl Featherston (1813-1876), skotsk-nyzeeländsk statsman som bosatte sig i Wellington 1840.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Chathamöarna
Coutens

Coutens är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Mirepoix som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Coutens  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Coutens

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Crampagna

Crampagna är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Varilhes som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Crampagna  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Crampagna

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Dalou

Dalou är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Varilhes som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Dalou  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Dalou

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Daumazan-sur-Arize

Daumazan-sur-Arize är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Le Mas-d'Azil som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Daumazan-sur-Arize  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Daumazan-sur-Arize

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Dreuilhe

Dreuilhe är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Lavelanet som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Dreuilhe  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Dreuilhe

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Dun, Ariège

Dun är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Mirepoix som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Dun  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Dun

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Svartmaskad skarv

Svartmaskad skarv (Phalacrocorax fuscescens) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer utmed södra Australiens kust inklusive Tasmanien.

Utseende 
Svartmaskad skarv är en medelstor (61–69 cm), svartvit skarv utan tofs. Den är lik den mer spridda arten australisk skarv, men har svart ansiktshud och strupsäck. Gränsen mellan den svarta hjässan och vita kinden går också nedanför ögat, inte ovanför. I flykten håller den huvud och hals lägre än australisk skarv och verkar därmed mer kutryggig.

Under parbildningen har den tätt med vita tråddun på baksidan av halsen, låren och övergumpen. Vintertid är den inte lika svart ovan och saknar tråddunen. Ungfågeln är brunare ovan och har gråaktiga kinder och brun ton på halsen och bröstets övre del. Jämfört med australisk skarv har den grå, ej gul, hud framför ögat och är mörkare på ansiktet och halsen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustområden i södra Australien, på Tasmanien och på öar i Bass Strait. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

DNA-studier visar att svartmaskad skarv är systerart till den vidare spridda arten australisk skarv (Phalacrocorax varius). Tillsammans är de närmast släkt med artparet sotskarv (P. sulcirostris) och indisk skarv (P. fuscicollis).

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Svartmaskad skarv är helt havslevande och sällskaplig året runt. Den livnär sig huvudsakligen av fisk, som Gymnapistes marmoratus, Atherinidae och Clinidae. Fågeln häckar i kolonier, förmodligen mestadels mellan augusti och januari, men häckning har även konstaterats april–juni.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Durban-sur-Arize

Durban-sur-Arize är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen La Bastide-de-Sérou som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Durban-sur-Arize  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Durban-sur-Arize

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Indisk skarv

Indisk skarv (Phalacrocorax fuscicollis) är en asiatisk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utseende och läten 
Denna art är en rätt liten (63 cm) och slank svart skarv med ganska lång stjärt och en lång, tunn näbb. Jämfört med storskarven är den tydligt mindre och slankare, men större än småskarven med både längre hals och längre näbb.

Indisk skarv är bronsbrun i fjäderdräkten, fjälligt svart ovan, saknar tofs och har ett litet och något spetsigt huvud med lång och tunn näbb med krokig spets. Ögat är blått och i ansiktet syns bar gul hud utanför häckningstid. Under häckningen har den en kort, vit örontofs. I vissa dräkter har den vit strupe, men detta är till skillnad mot hos storskarven begränsat till under mungipan. Könen är lika, men fåglar utanför häckningstid och ungfåglar är brunare.

I häckningskolonierna hörs korta och hårda "grk" och "kit", ofta i accelererande serier.

Utbredning och systematik 
Indisk skarv förekommer som namnet avslöjar på Indiska subkontinenten, men även på norra delen av Sri Lanka, mot nordost till Assam och lokalt vidare österut till Thailand, Myanmar och Kambodja. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. DNA-studier visar att den är systerart till den sydostligare sotskarven (P. sulcirostris).

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Indisk skarv förekommer i olika vattenmijöer, både utmed kusten vid flodmynningar och mangroveträsk (dock ej utmed exponerade kuster) och inåt land vid floder och i stora våtmarker. Den lever mestadels av fisk som den dyker efter och jagar på typiskt skarvmanér, ofta på bred front i samarbetande grupper. Häckningssäsongen varierar kraftigt efter region, monsun och lokala vattentillstånd. Äggläggning sker huvudsakligen mellan juli och februari. Den häckar i kolonier med andra fågelarter och bygger ett kvistbo i en grenklyka. Däri lägger den tre till fem blågröna ägg. Arten är huvdúdsakligen stannfågel.

Status och hot 
Artens populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig. Världspopulationen uppskattas till 30.000 individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i orientaliska regionen
Durfort, Ariège

Durfort är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Le Fossat som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Durfort  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Durfort

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Rödfotad skarv

Rödfotad skarv (Poikilocarbo gaimardi) är en sydamerikansk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utseende 
Rödfotad skarv är en stor (76 cm) och mycket karakteristisk skarvart som lätt kan skiljas från andra skarvar i området på röda fötter, grå eller brungrå dräkt och en tydlig vit fläck på halssidan. Adulta fågeln har i övrigt röd näbbrot och silvergrå fjäderdräkt. I flykten syns ett ljust fält på övre vingtäckarna bildat av vita fläckar. Ungfågeln liknar den adulta men är brungrå på ovansidan och undertill vit på hakan och buken men gråbrun på bröstet.

Utbredning och systematik 
Rödfotad skarv förekommer i kustnära områden i Peru och Chile med en isolerad population i södra Argentina. Tillfälligt har den påträffats i södra Ecuador och i Magellansundet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras liksom de allra flesta skarvar traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid rödfotad skarv lyfts ut den till det egna släktet Poikilocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Rödfotad skarv är en kustbunden fågel som häckar i enstaka par eller smågrupper, vanligen i grottor, i tropikerna året runt men i Chile oktober–januari. Den lever huvudsakligen av fisk som den dyker efter.

Status 
Rödfotad skarv har en relativt liten världspopulation uppskattad till endast mellan 19.400 och 20.300 vuxna individer. Den tros också minska relativt kraftigt på grund av icke hållbar exploatering och dödlighet i fiskeindustrin. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joseph Paul Gaimard (1793-1858), fransk naturforskare och upptäcktsresande. På svenska har den även kallats gråskarv.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Sydgeorgisk skarv

Sydgeorgisk skarv (Leucocarbo georgianus) är en fågelart i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer endast i några ögrupper i södra Atlanten.

Utseende och läte 
Sydgeorgisk skarv är svart ovan med ett vitt band på skuldrorna. Undersidan är vit. På huvudet syns gula vårtor på pannan, blå ögonring och under häckningstid en liten stel huvudtofs. Ungfågeln är mycket mer anspråkslös, i stort sett mörk ovan och ljus under. Arten är mycket lik antarktisskarv, men dessa överlappar inte i utbredningsområde.

Utbredning och systematik 
Sydgeorgisk skarv förekommer enbart på Sydsandwichöarna, Sydorkneyöarna och i ögruppen Sydgeorgien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare kategoriserades den som underart till kejsarskarv och vissa gör det fortfarande.

Släktestillhörighet 
Sydgeorgisk skarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid sydgeorgisk skarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Sydgeorgisk skarv häckar på klippor och grästäckta sluttningar. Den födosöker normalt nära land, men kan hittas ute på öppet hav utanför häckningstid.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar inte sydgeorgisk skarv som en egen art, varför dess hotstatus formellt inte bestämts. Beståndet uppskattas till 7 500 och tros inte vara hotat.

Referenser

Externa länkar 

Skarvar
Encourtiech

Encourtiech är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Girons som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Encourtiech  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Encourtiech

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Galápagosskarv

Galápagosskarv (Nannopterum harrisi) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer som namnet avslöjar enbart i Galápagosöarna och är den enda nu levande arten i familjen som är flygoförmögen. Av den anledningen har den tidigare placerats i ett eget släkte, Nannopterum, men genetiskt står den nära exempelvis den nordamerikanska öronskarven. Arten har ett mycket begränsat utbredningsområde och en liten världspopulation, varför IUCN kategoriserar den som sårbar.

Utseende och läten 
Galápagosskarven är en mycket stor (89-100 cm), omisskännlig mörk skarv. Könen liknar varandra, men hanen är tydligt större. Vingarna är mycket små och tillbakabildade. Ovansidan är nästan svart, undersidan brunaktig. Ögat är turkost. Ungfågeln är glansigt svart med matta ögon. Adulta fåglar yttrar ett lågt morrande läte.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar och lever i Galápagosöarna, utmed kusten på Fernandina och Isabela.

Släktestillhörighet 
Galápagosskarv placerades tidigare som ensam art i Nannopterum på grund av dess unika flygoförmåga, men inkluderades senare i det stora släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre. Nannopterum har då återväckts, men då expanderats till att omfatta även närmaste släktingarna öronskarven och amazonskarven.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Arten häckar vanligen i skyddade områden strax ovan havsnivå på klappersten eller lavasten, mestadels inom 100 meter från strandlinjen. Den häckar i små grupper om endast några par, huvudsakligen under den svalare perioden mellan juli och oktober när tillgången på föda är som störst och risken för värmestress för ungar och ruvande fåglar är som minst. Vissa par verkar häcka endast vartannat år. Fågeln är mycket stationär och är orädd för människan. Den lever av ål, bläckfisk och annan fisk.

Status och hot 
Galápagosskarven har ett mycket begränsat utbredningsområde på två lokaler, vilket gör den mycket känslig för populationsförändringar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar. 2013 uppskattades världspopulationen till 2 080 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles Miller Harris, engelsk samlare av specimen och taxidermist.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Galápagosöarna