kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mariem Alaoui Selsouli

Mariem Alaoui Selsouli, född den 8 juli 1984 i Marrakech är en marockansk friidrottare som tävlar i medeldistanslöpning.

Alaoui Selsoulis genombrott kom när hon slutade tvåa på 3 000 meter vid VM för juniorer 2002. 2006 slutade hon på sjätte plats vid inomhus-VM på samma distans. Samma år blev hon även femma vid afrikanska mästerskapen på 5 000 meter. 

Vid VM i friidrott 2007 tog hon sig vidare till finalen på 1 500 meter där hon slutade på en femte plats. Hennes första mästerskapsmedalj vann hon vid inomhus-VM 2008 då hon slutade på tredje plats på 3 000 meter.

Hon deltog vidare vid Olympiska sommarspelen 2008 då på 5 000 meter men blev utslagen redan i försöken och fick därför inte delta i finalen.

Under Diamond League-galan i Paris juli 2012 visade hennes urinprov spår av ett vätskedrivande medel. Till följd blev hon avstängd på livstid då hon tidigare varit avstängd för dopning under 2009.

Personliga rekord 
 1 500 meter - 4.01,52
 3 000 meter - 8.29,52
 5 000 meter - 14.36,52

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1984
Marockanska medeldistanslöpare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Marocko
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Marrakech
Anay Tejeda

Anay Tejeda, född den 3 april 1983, är en kubansk friidrottare som tävlar i häcklöpning.

Tejedas genombrott kom när hon blev silvermedaljör vid junior-VM 2002 på 100 meter häck. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 2004 men blev utslagen redan i försöken. Vid både VM 2005 och VM 2007 tog hon sig vidare till semifinalen men slutade där femma respektive sexa och kvalificerade sig inte till finalen. 

Hon inledde 2008 med att bli trea vid VM inomhus på 60 meter häck. Utomhus deltog hon vid Olympiska sommarspelen 2008 där hon tog sig vidare till semifinalen men väl där kom hon aldrig i mål.

Personliga rekord 
 60 meter häck - 7,90
 100 meter häck - 12,61

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1983
Kvinnor
Kubanska häcklöpare
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Svärdssång

Svärdssång, en stridssång,  Hvad blixt ur sköldmöns blickar, är en sång med musik av Carl Maria von Weber och text av Carl Theodor Körner.

Det tyska originalets titel är Schwertlied och texten börjar ”Du Schwert an meiner linken, was soll dein heit'res blinken?” Den svenska översättningen är av P.D.A. Atterbom. Körner skrev texten den 26 augusti 1813, samma dag som han avled. Den publicerades i den postuma diktsamlingen Leier und Schwert (Lyra och svärd) 1814 och tonsattes samma år.

Sången var populär bland studentsångare både i Uppsala och Lund från 1800-talets första hälft och vanlig som ”väcksång” vid serenader, alltså den sång som skulle få objektet för serenaduppvaktningen att vakna. Den skulle enligt traditionen sjungas "så starkt som möjligt".

Källor

Noter

Externa länkar
 Svärdssång ur Atterboms samlade dikter, volym 1 (1837) på Google Böcker

Svenska sånger
Serenader
Sånger för manskör
Olga Rypakova

Nation:  

Olga Sergejevna Rypakova (), född Aleksejeva den 30 november 1984 i Öskemen (dåvarande Ust-Kamenogorsk), är en friidrottare från Kazakstan som tävlar i tresteg, längdhopp och mångkamp.

Rypakovas första mästerskap var Junior-VM 2000 där hon i längdhopp slutade på 23:e plats. 
2001 tävlade hon i sjukamp i Ungdoms-VM och slutade på en 4:e plats. Ett år senare, 2002, vann hon silver i sjukamp i Junior-VM.

Hon deltog vid VM i Osaka 2007 där hon slutade elva i tresteg. Vid inomhus-VM 2008 blev hon fyra i tresteg efter ett hopp på 14,58. Vid inomhus-VM 2010 satte hon asiatiskt rekord med 15,14 meter, ett resultat som räckte till seger i tävlingen.

Vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking deltog hon i både längdhopp och tresteg. I längdhoppet tog hon sig inte vidare till finalen. Däremot blev hon fyra i tresteg. Hennes längsta hopp som mätte 15,11 var inte bara ett nytt personligt rekord utan även nytt asiatiskt rekord.

Vid kontententalcupen 2010 i Split hoppade hon 15,25 meter i tresteg. Det var inte bara ett nytt personligt rekord utan placerade henne som sjua genom alla tider.

Personliga rekord 

 Längdhopp - 6,85 meter från 2007
 Tresteg - 15,25 meter från 2010

Externa länkar 
 Olga Rypakova Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1984
Kvinnor
Kazakiska längdhoppare
Kazakiska trestegshoppare
Olympiska guldmedaljörer 2012
Olympiska bronsmedaljörer 2016
Kazakiska olympiska guldmedaljörer
Kazakiska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kazakstan
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kazakstan
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kazakstan
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Levande personer
Rheinisches Schiefergebirge

Rheinisches Schiefergebirge ("Skifferbergen vid Rhen" eller "Rhenska skifferbergen") är ett bergsområde som huvudsakligen ligger i Tyskland (förbundsländerna Nordrhein-Westfalen, Rheinland-Pfalz, Hessen och Saarland) men även i Luxemburg, Frankrike och Belgien. Till bergsområdet räknas även Ardennerna. Regionens högsta punkt är berget Großer Feldberg i Taunus med 881,5 meter över havet.

Geografi 

Hela området delas av floden Rhen i två delar. Den genomsnittliga höjden ligger vid 500 meter över havet. Rheinisches Schiefergebirge begränsas i väst och sydväst av låglandet kring Paris och i syd av floderna Saar och Nahe samt låglandet kring Mainz och ett lågland norr om Frankfurt am Main (Wetterau). Östra gränsen bildas av de västra sluttningarna till Hessisches Bergland. I norr ansluter nordtyska låglandet.

Bergsområdets östra flygel bildas från syd av Taunus, Westerwald, Siegerland och Sauerland samt Bergisches Land. Den allra östligaste "udden" är bergsområdet Kellerwald.

Den västra flygeln delas av floden Mosel i en södra del med beteckningen Hunsrück och en norra del av Eifel, Ardennerna och Hohes Venn.

Geologi 

Bergarterna i Rheinisches Schiefergebirge bildades huvudsakligen under devon och karbon. Bergsområdets namn antyder att den huvudsakligen består av skiffer men denna bergart finns bara i begränsat omfång. De vanligaste bergarterna är däremot lera, sandsten och kvartsit. Dessa är liksom skiffer pressade i flera tunna lager.

I några regioner förekommer karst med ett flertal grottor. Kalkstenen i dessa regioner bryts i olika gruvor. Vid mellersta delen av floden Lahn finns även marmor.

Referenser

Tryckta källor 
 Schmidt, E. et al.: Deutschland. Harms Handbuch der Geographie. Paul List Verlag KG, 26. Auflage, München 1975. .
 Walter, R. et al.: Geologie von Mitteleuropa. 5. Auflage, Schweizerbarth’sche Verlagsbuchhandlung, Stuttgart 1992.

Noter 

Bergskedjor i Tyskland
Hessens geografi
Nordrhein-Westfalens geografi
Rheinland-Pfalz geografi
Saarlands geografi
Belgiens geografi
Frankrikes geografi
Luxemburgs geografi
Tuggen

Tuggens kraftstation är belägen i Umeälven cirka 2 mil nedströms Lycksele.

Konstruktion 

Dammen är tvådelad med en del utförd som jordfyllnadsdamm med en vertikal tätkärna av pinnmo, som grundlades på berg. Denna del är 240 meter lång och som högst 26 meter, total gick det åt 120 000 m³ fyllnadsmassor till dammen. Den andra delen av dammen är en lamelldam i betong med en krönlängd på 190 meter. I lamell delen av dammen finns utskovspartiet med tre utskovsluckor. Ett ytutskov med en 12 meter bred och 10 meter hög uppåtgående segmentlucka som kan ge en maximal avbörd på 630 m³/s. Ett bottenutskov med en 12 meter bred och 6,4 meter hög uppåtgående segmentlucka med tröskeln på 16 meters djup under dämningsgränsen som kan ge en maximal avbörd på 860 m³/s. För att timmerflottningen inte skulle hindras finns det ett flottningsutskov med tillhörande flottningsränna. Utskovet avstänges med nedåtgående sektorlucka 12 meter bred och 6,5 meter hög som kan ge en maximal avbörd på 350 m³/s. Vid flottning öppnades sektorluckan vanligtvis bara ner till ett vattendjup på 0,6 meter som gav en avbörd på 10–15 m³/s, detta gav en flottningskapacitet på cirka 12 000 stockar i timmen. Från flottningsutskovet ledes stockarna genom en 80 meter lång flottningsränna ner i avloppskanalen, i dag förekommer ingen flottning.

Maskinstationen är av ovanjordstyp med två aggregat samt plats för ett extra aggregat och ligger i anslutning till lamelldammen. Turbinerna är kaplanturbiner med vertikal axel och med spiral av betong, dessa har ett nominellt flöde på 210 m³/s. Löphjulen till turbinerna har en diameter på 5,7 meter och roterar med ett varvtal på 125 varv per minut. Direkt på turbinaxeln är de 48-poliga trefasgeneratorerna kopplade. För att kunna utnyttja fallhöjden mer effektivt så finns det en 5,5 km lång nedsänkt avloppskanal nedströms maskinstationen. Avloppskanalen grävdes ut med en av Vattenfalls stora Marion 7400 släpgrävmaskiner, CF 90 som levererades som ny till bygget i Tuggen, maskinen flyttades senare till bygget i Gallejaur.

Byggnationen 
För att husera delar av arbetsstyrkan uppfördes provisoriska bostäder. För familjer uppfördes ett hus à 2 lägenheter om 3 rum och kök, samt två hus à 3 lägenheter om 2 rum och kök. För ungkarlar uppfördes 6 ungkarlsbostäder för sammanlagt 179 man. Ytterligare provisoriska byggnader också så som två mässannex med tillsammans 19 rum, en samlingslokal med post och bibliotek samt ett affärshus

Ett antal permanenta hus byggdes även upp. Ett hus med 1 lägenhet om 4 rum och kök, fem hus med 1 lägenhet om 3 rum och kök, fem hus med 2 lägenheter lägenheter om 3 rum och kök samt en mäss.

Referenser

Noter

Webbkällor    

Vattenkraftverk i Ume älv
Byggnader och anläggningar i Lycksele kommun
Dammar i Sverige
Ingemar Ståhl

Ingemar Oskar Lennart Ståhl, född 2 juni 1938 i Stockholm, död 2014, var en svensk nationalekonom som var verksam som professor vid Lunds universitet.

Biografi
Efter studentexamen 1956 blev Ståhl filosofie kandidat vid Stockholms högskola 1958, filosofie licentiat vid Lunds universitet 1965 och docent där 1968. Han blev aktuarie vid Statistiska centralbyrån 1959, var biträdande sekreterare vid finansdepartementet 1960–62, laborator vid Försvarets forskningsanstalt 1962–65, sakkunnig vid finansdepartementet 1965–66, kansliråd vid försvarsdepartementet 1966–68, forskare vid Statens råd för samhällsforskning 1969, sakkunnig vid OECD i Paris 1970–71.

Ståhl blev därefter professor i nationalekonomi vid Lunds universitet. Ståhl var under många år enda ekonom vid nationalekonomiska fakulteten vid universitetet som bekände sig till den österrikiska skolan, i motsättning till resterande fakultet som i hög grad bekände sig till den neoklassiska skolan. För detta annorlunda perspektiv på ekonomi och samhället blev Ståhl uppskattad av studenterna som sökte sig till hans kurser. Ståhl var känd som en underhållande föreläsare. Ståhl såg sig själv som efterträdare till professor Knut Wicksell. Ståhl skrev om fastighetssektorn och införde kursen fastighetsekonomi. Ståhl hävdade att fastigheter i modern tid skall ses som finansiella tillgångar. Ståhl har också arbetat som sakkunnig åt Regeringskansliet och OECD.

Ståhl invaldes 1978 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin. Han var 1981–1994 ledamot i Kommittén för Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne. Sedan 1982 var han ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien. År 2001 utnämndes Ingemar Ståhl till hedersdoktor vid juridiska fakulteten i Lund för sina insatser inom ämnet rättsekonomi vid universitetet.

Källor 

Svenska nationalekonomer
Personer verksamma vid Lunds universitet
Alumner från Stockholms universitet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Stockholm
Födda 1938
Avlidna 2014
Män
Ledamöter i Kommittén för Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne
Kiba

Kiba är en animeserie producerad av studion Madhouse. Den sändes ursprungligen av TV Tokyo, mellan 2006 och 2007.

Kiba handlar om Zed. Han bor ensam i staden Calm. Hans kompis Noa försöker få honom att må bättre och gör mycket för honom. Noa har varit sjuk ända sedan han var liten och måste ofta till sjukhus. När Zed fyller år får han en falkfjäder av Noa, den symboliserar frihet. När Zed ska hälsa på sin mamma på hennes sjukhus blir han gripen av polisen, han är misstänkt för mord. Zed rymmer från polisen, han springer iväg och känner att vinden blåser. Vinden nästan kallar på honom. Han springer dit och blir omringad av polisen. Plötsligt ser han hur ett hål skapas. Han ser något inne i hålet, så han följer efter. Han hoppar in i hålet och möter där en flicka som kallas Roiya.

Externa länkar 
Webbplats där serien finns

Anime (TV)
WP:Projekt Japan
Madhouse
Kalmar konstmuseum

Kalmar konstmuseum är ett regionalt konstmuseum i Kalmar, med Kalmar konstförening som huvudman. Museet grundades 1942, och 2008 uppfördes en ny museibyggnad i stadsparken i Kalmar. 

Museet visar samtidskonst. Utställningarna speglar även det regionala konstlivet och verk ur Kalmar konstförenings samling.

Historik
Kalmar konstförening grundades 1917. Museet flyttade 1942 till lokaler i det gamla lasarettet. Olika lokallösningar diskuterades under åren, bland annat att infoga museet i Kalmar läns museums lokaler samt att göra en tillbyggnad och bygga samman med intilliggande fastigheter.

Nuvarande byggnad
År 2004 beslutades att en helt ny byggnad skulle uppföras i stadsparken. En internationell tävling genomfördes och i februari 2005 presenterades det vinnande förslaget Plattform, ritat av Martin Videgård Hansson och Bolle Tham. 

Den nya museibyggnaden invigdes i maj 2008. Den har fyra plan och är utformad som en svart, ej helt regelbunden, kub med träfasad. I markplanet finns en utskjutande del i glas för huvudingången.

Konstmuseet uppfördes på tidigare ej utgrävda delar av medeltida Kalmar. Museet byggdes på en gjuten betongplatta vilken kom att överlagra de medeltida stads- och hamnlager som finns under mark. På ett par ställen skulle djupare konstruktioner byggas, där gjordes särskilda arkeologiska undersökningar av Kalmar Läns Museum. I och med den undersökningen lades nya bitar till Kalmars medeltida pussel och tidigare kunskap kunde revideras. Ett stort antal fynd tillvaratogs från de olika schakten som speglar ett fyndmaterial från tidig medeltid fram till 1600-talets mitt.  

Byggnaden belönades med Kasper Salin-priset 2008.

Källor

Noter

Externa länkar
Kalmar konstmuseums webbplats

Privata konsthallar i Sverige
Konstmuseer och konsthallar i Kalmar län
Kultur i Kalmar
Kasper Salin-priset
Sony Ericsson W910i

Sony Ericsson W910i är en mobiltelefon lanserad av Sony Ericsson år 2007. Telefonen fick utmärkelsen "Bästa mobiltelefonen 2008" av Global Mobile Awards.

Det finns dock flera nackdelar, många användare har haft problem med att den stänger av sig under användning.

W910i

pt:Sony Ericsson W910i
Seoraksan

Seoraksan är ett berg i Gangwonprovinsen i östra Sydkorea. Berget är det tredje högsta i Sydkorea (efter Halla-san och Jirisan), och den högsta punkten i Taebaekbergen med en höjd på 1 708 meter. I närheten av berget finns staden Sokcho.

Området runt berget är upptaget i en nationalpark. Det har blivit ett omtyckt resmål, både för koreanska och internationella turister. Det brukar komma turister året om, men den mest gynnsamma årstiden är dock hösten. I områdena går det bra att vandra. 

Det finns en hel del vattenfall också. De mest berömda är förmodligen Yukdam och Biryeong. Det finns även många buddhisttempel i området.

Referenser

Berg i Sydkorea
WP:Projekt Korea
Sigh

Sigh (サイ) är ett black metal-band från Tokyo i Japan. Bandet grundades i Maj 1990, och räknas därför som ett av de första black metal-banden ifrån Japan. 
Bandet fick skivkontrakt med Euronymous från Mayhem skivbolag Deathlike Silence Productions, där de släppte sin första fullängdsskiva, Scorn Defeat, strax efter Euronymous död 1993. När skivbolaget lades ner snart därefter skrev Sigh på med Cacophonous Records.
Sedan dess har bandet gått från Century Media Records, via Candlelight Records och slutligen till The End Records.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar 
 Mirai Kawashima (川嶋未来) – basgitarr (1990–2004), keyboard, piano, sitar, orgel m.m. (1989– )
 Satoshi Fujinami (藤波聡) – gitarr (1990–1992), trummor (1989–2004, 2008), basgitarr (2004– )
 Junichi Harashima (原島淳一) – trummor (2004– )
 Dr. Mikannibal (Mika Kawashima) – saxofon, sång (2007– )
 You Oshima (Yuichi Oshima) (大島雄一) – gitarr (2014– )

Tidigare medlemmar 
 Kazuki Ozeki (尾関和樹) – trummor (1990–1990)
 Shinichi Ishikawa (石川慎) – gitarr (1992–2014)

Turnerande medlemmar
Yasuyuki Suzuki – basgitarr (?–2004, 2008, 2013)
Yusuke Akiyama – keyboard (2018)

Diskografi

Studioalbum 
 Scorn Defeat (1993)
 Infidel Art (1995)
 Hail Horror Hail (1997)
 Scenario IV: Dread Dreams (1999)
 Imaginary Sonicscape (2001)
 Gallows Gallery (2005)
 Hangman's Hymn (2007)
 Scenes From Hell (2010)
 In Somniphobia (2012)
 Graveward (2015)
 Heir to Despair (2019)
 Shiki (2022)

EP 
 Requiem for Fools  (1992)
 Split 7" EP med Kawir (1994)
 Ghastly Funeral Theatre (1997)
 A Tribute to Venom (2008)
 The Curse of Izanagi (2010)

Livealbum 
 To Hell and Back (Sigh's Tribute to Venom) (1995) 
 The Eastern Force of Evil: Live '92-'96 (1996)
 Scorn Defeat 20th Anniversary Gig (2013)

Demo 
 Desolation (1990) 
 Tragedies (1990)

Samlingsalbum (div. artister) 
 Far East Gate Inferno (1994) 
 Blackened (1995)
 The Unholy Bible (1997)
 Roots II (The Return) (1998)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Metal-archives: Sigh

Japanska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 1990
WP:Projekt Japan
Finsk-ugriska sällskapet

Finsk-ugriska sällskapet (finska: Suomalais-Ugrilainen Seura; franska: Société Finno-Ougrienne) har till syfte att främja kännedom om de finsk-ugriska folken i språkligt, arkeologiskt, fornhistoriskt och etnografiskt avseende. Sällskapet skulle fortsätta det arbete som Matthias Alexander Castrén inlett. 

Finsk-ugriska sällskapet grundades den 15 november 1883 i Helsingfors på initiativ av Otto Donner. Sällskapet höll många föredrag. Det sände ut särskilt före första världskriget talrika stipendiater till de finsk-ugriska folken, som samer, mordviner, marier, udmurter, manser och chanter, men efter Sovjetunionens tillblivelse minskade insamlandet av nytt forskningsmaterial vid deras boplatser. 

Senare har även studiet av andra ural-altaiska folk tagits upp på sällskapets program. År 1892 utgav sällskapet p.g.a. Axel Heikels undersökningar i Centralasien verket Inscriptions de l'Orkhon, som innehåller en fotografisk och typografisk reproduktion av inskrifter funna vid Orchonfloden i Mongoliet. Dessa var skrivna med ett dittills okänt alfabet, som dechiffrerades 1893 av Vilhelm Thomsen. Sällskapet vill alltså utröna de finsk-ugriska språkens ställning till övriga språkfamiljer också. 

Sedan 1930 har Finsk-ugriska sällskapet med statsstöd publicerat omfattande materialsamlingar, lexikon, viktiga vetenskapliga serier och journaler och bl.a. ägnat sig åt finsk-ugrisk språkforskning. Deras tidskrift heter Suomalais-ugrilaisen seuran aikakauskirja - Journal de la Société Finno-ougrienne (1886). Det publicerar även Mémoires de la Société Finno-Ougrienne och Finnisch-ugrische Forschungen.

Externa länkar 
 Finsk-ugriska sällskapets hemsida 
 Forskningscentralen för de inhemska språken: Om Finsk-ugriska sällskapets insamlingsverksamhet
 

Finländska vetenskapsorganisationer
Organisationer bildade 1883
Finsk-ugriska språk
Allen Trimble

Allen Trimble, född 24 november 1783 i Augusta County, Virginia, död 3 februari 1870 i Hillsboro, Ohio, var en amerikansk politiker (federalist). Han var guvernör i delstaten Ohio 1822 och 1826-1830.

Trimble flyttade 1804 till Ohio från Kentucky. Han deltog i 1812 års krig. Guvernör Ethan Allen Brown avgick i januari 1822 för att tillträda som ledamot av USA:s senat och Trimble, som var talman i delstatens senat, tillträdde som guvernör. Trimble förlorade guvernörsvalet 1822 mot Jeremiah Morrow.

Trimble vann 1826 och 1828 års guvernörsval. Han efterträddes 1830 av Duncan McArthur.

Trimbles grav finns på Hillsboro Cemetery i Hillsboro, Ohio.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Ohio History Central

Guvernörer i Ohio
Amerikanska federalister
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Augusta County
Födda 1783
Avlidna 1870
Män
Koskivara

Koskivara eller Koskivaara är en by i södra delen av Gällivare kommun i Lappland, Norrbottens län.

Koskivara ligger i Gällivare socken, längs malmbanan cirka 60 kilometer söder om Gällivare och cirka 108 kilometer norr om Boden. Byn har en järnvägsstation och ligger strax väster om Råneälven. I juni 2016 fanns det enligt Ratsit sex personer över 16 år registrerade med Koskivaara som adress.

Källor

Noter

Hållplatser längs Malmbanan
Orter i Gällivare kommun
Jeter Connelly Pritchard

Jeter Connelly Pritchard, född 12 juli 1857 i Washington County, Tennessee, död 10 april 1921 i Asheville, North Carolina, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten North Carolina i USA:s senat 1895-1903.

Pritchard flyttade 1873 till Mitchell County, North Carolina. Han studerade juridik och inledde 1889 sin karriär som advokat. Han kandiderade 1891 utan framgång till senaten och året därpå till representanthuset. Senator Zebulon B. Vance avled 1894 i ämbetet och Thomas Jordan Jarvis blev utnämnd till senaten. Pritchard efterträdde 1895 Jarvis som senator. Han omvaldes 1897 till en hel mandatperiod.

Pritchard tjänstgjorde 1903-1904 som domare i District of Columbias högsta domstol. Han var därefter domare i en federal appellationsdomstol fram till sin död. Hans grav finns på Riverside Cemetery i Asheville.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
The North Carolina Collection
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska jurister
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Washington County, Tennessee
Födda 1857
Avlidna 1921
Män
Axel Heikel

Axel Olai Heikel, född 28 april 1851 på Brändö i Åland, död 6 september 1924 i Helsingfors, var en finländsk etnograf och arkeolog, kusin till Viktor, Felix och Ivar Heikel.

Heikel var från 1889 till 1892 docent i finsk etnografi i Helsingfors, blev 1893 intendent vid Arkeologiska kommissionen och 1917 för det etnografiska museet på Fölisön, som var hans skapelse. Han fick professors titel 1920.
Mellan 1883 och 1886 samt 1889 och 1893 företog han omfattande etnografiska och arkeologiska forskningsfärder till finsk-ugriska stammar i Ryssland.

Bibliografi 
 Die Gebäude der Tscheremissen, Mordwinen, Esten und Finnen (1888)
 Mordvalaisia pukuja ja kuoseja (1899)
 Die Volkstrachten in den Ostseeprovinzen und in Setukesien (1909)
 Die Stickmuster der Tscheremissen (1915)

Externa länkar 
 
 
 Axel Olai Heikel. 375 humanister 14.3.2015. Helsingfors universitet.

Finländska innehavare av professors namn
Finländska arkeologer
Finländska etnografer
Födda 1851
Avlidna 1924
Män
Ålänningar