kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Morten M. Kristiansen

Morten M. Kristiansen född 30 mars 1948 i Oslo), känd som Morten M. eller Morten M, är en norsk illustratör och tidningstecknare. Han har utgivit flera böcker med egna texter och teckningar, bland annat Om badecar og andre... (1979), Tjaså ..? (1982). Tjasså! (1987) och Ute alene (2003). Han har dessutom Illustrerat ett flertal böcker, både för barn och vuxna, bland annat flera skrivna av Arild Nyquist och Per Inge Torkelsen. 1978 mottog han Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur tillsammans med Arild Nyquist för Snekkerne kommer.

Morten M. Kristiansen är emellertid mest känd som humorist och kommentator i tidningen VG, där han dagligen sedan 1979 har bidragit med en liten skämtteckning under signaturen Morten M på sista sidan. Motiven är i en enkel och klar tecknad seriestil och baserar sig ofta på aktuella och grovkorniga ordvitsar. Vid 25-årsjubileet 2004 hade Morten M. producerat 9 600 enkeltteckningar för VG. Han har tidigare också tecknat för tidningarna Nationen, Dag og Tid, Ny Tid, samt humormagasinet KOnK. Morten M. Kristiansen arbetar även bland annat som konstruktör och designer av möbler.

Morten M. Kristiansens mor var tecknare, hans far uppfinnare. Han är idag gift med illustratören Sissel Gjersum. De bor på Skøyen i Oslo.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Snickarna kommer 1979 (text:Arild Nyquist)

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1978 för Snekkerne kommer

Norska illustratörer
Födda 1948
Män
Levande personer
Konstnärer från Oslo
Norska konstnärer under 1900-talet
Svartbäck (Pyttis)

Svartbäck () är en tätort i Pyttis kommun i landskapet Kymmenedalen i Finland. Vid tätortsavgränsningen den 31 december 2021 hade Svartbäck 237 invånare och omfattade en landareal av 2,40 kvadratkilometer.

I byn finns kommunens svenskspråkiga lågstadium Pyttis svenska skola. Eleverna fortsätter därefter sin skolgång i Kotka Svenska Samskola.

Jordebokshemmanen i byn är tretton, nämligen
 Kapellansboställe Nr 1
 Krämers Nr 2
 Halsas Nr 3
 Smids Nr 4
 Axels (eller Nyby) Nr 5
 Labbas Nr 6
 Rockas Nr 7
 Hamppus Nr 8
 Kristers Nr 9
 Bloms Nr 10
 Skräddars Nr 11
 Kuggas Nr 12
 Korppas Nr 13

Bildgalleri

Referenser

Vidare läsning 
 Herman Hultin: Pyttis socken / en skildring ... utarb. på uppdrag av kommunalfullmäktige i Pyttis, 1926
 Eeva-Liisa Oksanen: Det gamla Pyttis, Pyttis och Strömfors historia till år 1743; förhistoria: Anja Sarvas, Lovisa 1991

Tätorter i Finland
Pyttis
Johan Henrik Nebelong

Johan Henrik Nebelong, född 20 juli 1817 i Köpenhamn, död 1 mars 1871 i Köpenhamn, var en dansk arkitekt. Han var bror till Niels Sigfred Nebelong.

Nebelong var verksam i Norge 1840-1853. I Norge ritade Nebelong bland annat slottet Oscarshall på Bygdøy och den medeltidsinspirerade kommandantbostaden på Akershus fästning.

Han restaurerade även Hitterdals stavkyrka. Senare blev han lärare i arkitektur vid Konstakademin i Köpenhamn och utförde en mängd byggnader, till exempel ombyggnaden av Jægerspris slott.

Källor 

Danska arkitekter under 1800-talet
Arkitekter från Köpenhamn
Födda 1817
Avlidna 1871
Män
Svensk uppslagsbok
Stensnäs (Pyttis)

Stensnäs (tidigare Lillkuppis) fi.: Kiviniemi, by, tidigare enstaka hemman, i Pyttis kommun, Kymmenedalen, Södra Finlands län.

Historia
Lillkuppis enstaka hemman bildades redan i början av 1600-talet av två hemman, av vilka det ena var öde och det andra ett ryttarehemman. De innehades såsom ett rusthåll av den förra fogden på Kymmenegård Olof Jakobsson Grubbe och efter honom av hans änka Anna von Tiesenhausen. Hemmanet fick säterirättigheter före 1640-talets slut. Hemmanet indrogs till kronan i den stora reduktionen 1681 och blev tjänsteboställe för kornetten vid Karelska rytteriregementet.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Eeva-Liisa Oksanen: Det gamla Pyttis, Pyttis och Strömfors historia till år 1743; förhistoria: Anja Sarvas, Lovisa 1991

Pyttis
Relativ höjdskillnad

Relativ höjdskillnad anger skillnaden i fråga om höjd över havet mellan två geografiska objekt, till exempel två sjöar, ett berg och en sjö eller ett berg och en dalgång.

Skillnad mellan relativ höjdskillnad och primärfaktor
Beträffande berg är relativ höjdskillnad ett vidare begrepp än primärfaktor och det är ofta mer praktiskt användbart. Följande exempel visar på detta:
Fjället Akkas högsta topp når 2015 m ö.h. Intill berget ligger sjön Akkajaure med en yta belägen ca. 420 m ö.h. Vattenståndet varierar kraftigt i denna sjö. Den relativa höjdskillnaden blir då närmare 1600 meter. För att bestämma bergets primärfaktor behöver man hitta den lägsta punkten mellan Akkas stortopp och Sarektjåkkos nordtopp. Ibland är skillnaden mellan primärfaktor och relativ höjdskillnad mycket stor.
Berget Tuolpagorni stupar brant mot dalgången Ladtjovagge i söder. Den relativa hödskillnaden är omkring 900 meter. Primärfaktorn är mindre än 200 meter vilket är skillnaden mellan Tuolpagorni och lägsta punkten mellan detta och Vierramvare.

Se även
Primärfaktor

Topografi
Niclas Jensen

Niclas Christian Monberg Jensen, född 17 augusti 1974 i Köpenhamn, Danmark, är en före detta professionell fotbollsspelare (försvarare). 

Han inledde karriären i Lyngby FC 1992 och spelade därefter för PSV Eindhoven där han dock bara gjorde fem matcher under två år. Han återvände till Danmark 1998 för spel i FC Köpenhamn, där spelade han under fyra säsonger och blev under den tiden också landslagsman för Danmark. 2007 återvände Jensen till FC Köpenhamn som också blev hans sista klubb. Han har åren där emellan spelat för Manchester City, Borussia Dortmund samt Fulham FC. Niclas Jensen debuterade i det danska landslaget 1998 och fanns med i Danmarks VM-trupp under VM 2002 i Sydkorea & Japan. Han har även spelat för Danmark under EM 2004 i Portugal. Sammanlagt spelade han 62 A-landskamper.
Niclas är äldre bror till Daniel Jensen, även han fotbollsspelare.

Externa länkar 

Födda 1974
Spelare i Lyngby BK
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i FC Köpenhamn
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Fulham FC
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Spelare i VM i fotboll 2002
Män
Levande personer
Danska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Köpenhamn
Georg Reichwein

Georg Reichwein, född i Kassel i Hessen-Kassel 1593, död 1667, var en officer i norsk tjänst. Han förde befäl över infanteriregementet på Akershus fästning och deltog i strid under Nordiska krigen. Han adlades 1655.

Källor

Norska militärer
Födda 1593
Avlidna 1667
Män
Al Azif

Al Azif, född 16 maj 1983, är en svensk musikproducent och DJ. Han tog sitt artistnamn ur H.P. Lovecrafts fiktiva bok "Necronomicon", men Al Azif betyder också "den som spelar musiken" på arabiska. 

Al Azif flydde till Sverige 1990 med sin familj i samband med Iran–Irak-kriget. Han har sedan dess varit bosatt i Örebro och därefter Stockholm. 

Hans karriär som artist började på 1990-talet när Al Azif tillsammans med sin barndomsvän Kaveh "Kodie" Kabinejad bildade hiphopgruppen Pennybridge Kingz där Al Azif både producerade och rappade. PBK släppte en mixtape innan den upplöstes 2005, och Al Azif gick vidare till en solokarriär som producent och DJ.
 
Efter att ha producerat svenska akter som Medina och den danske hiphopartisten Ali Kazim, kom genombrottet 2008 i och med remixen på Adam Tenstas stora hit "My cool". Al Azifs remix var en flirt med 1990-talets eurodisco och till refrängen anställdes den legendariske Dr Alban för att göra retroupplevelsen komplett. Låten blev en stor hit på dansgolv runt hela Sverige och Europa, och har till dags dato över 700.000 visningar på Youtube. Den figurerade prominent på ett stort antal kända musikbloggar, och gjordes populär den vägen också. 

Kort därefter remixade Al Azif Adam Tensta igen, denna gång var det låten "Dopeboy", den tredje singeln från Tenstas album "It's a Tensta Thing". Till den gjorde Al Azif en hemmagjord video där bland annat Mona Sahlin, Maria Wetterstrand, Hasse Aro och Robert Aschberg medverkade tillsammans med en uppsjö av artister och andra kända medverkande. 

Den största hiten av Al Azifs remixer blev Crossfires "Lady", som sommaren 2008 fick hög rotation på både radiostationen The Voice och TV-kanalen The Voice och klättrade upp till förstaplatsen på deras topp 20-lista. I oktober 2009 släpptes en spansk version av Lady i Chile med DJ Mendez och skivbolaget valde att släppa Al Azifs remixversion som original. Lady låg etta på den chilenska singellistan i åtta veckor och höll Black Eyed Peas "I Gotta Feeling", den bäst säljande låten på Itunes Store genom tiderna i världen, på andraplatsen. Videon till den spanska versionen av Lady har till dags dato över 1,5 miljoner visningar på youtube.

2006-2009 drev han klubben Cream i sin hemstad Örebro. Ett av engagemangen som gjorde honom förtjänt av Millencolin Music Prize, ett årligt musikpris instiftat av bandet Millencolin och Nerikes Allehanda, där Nerikes Allehandas läsare röstar fram den som har gjort mest för Örebros musikliv under ett år. 

Al Azif har genom sin karriär haft en independent-inställning, och har utan eller med väldigt liten hjälp av skivbolag, bokningsagenter och mainstreammedia lyckats turnera i över 40 städer i Sverige, Ryssland, Norge, Cypern, Polen och Ungern. Al Azif blev utvald att värma upp för David Guetta på dennes Sverigespelning i Malmö den 23 oktober 2009.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska musikproducenter
Födda 1983
Män
Levande personer

en:Al Azif
Fritz Schumacher

Fritz Schumacher (egentligen Friedrich Wilhelm Schumacher), född 4 november 1869 i Bremen, död 5 november 1947 i Hamburg, var en tysk arkitekt, stadsplanerare och högskolelärare. Han var under många år stadsbyggnadsdirektör (Oberbaudirektor) i Hamburg och en grundarna till Deutscher Werkbund. Han var en förespråkare för den moderna tegelarkitekturen i norra Tyskland.

Biografi

Fritz Schumacher var son till juristen och historikern Albert Schumacher och bror till nationalekonomen Hermann Schumacher. Fadern var utsänd som tyskt sändebud i Bogotá och New York. Fritz Schumacher växte upp i Bremen och studerade 1889–1896 på Münchens tekniska högskola. Han studerade matematik och naturkunskap innan han studerade arkitektur under bland andra Friedrich von Thiersch.

Schumacher, som 1901-09 var professor vid Technische Hochschule i Dresden, bedrev före första världskriget en omfattande verksamhet som arkitekt, däribland Kunstgewerbeschule (1910), Stadtpark (1911), Gewerbehaus (1913), de senare i Hamburg, och som författare av arkitekturestetiska och skönlitterära verk.

Schumacher utnämndes 1908 till Baudirektor och chef för byggavdelningen för höga byggnader i Hamburg (Hochbauwesen). I sin arkitektur utgick han från existerande tegelarkitektur. Bland byggnaderna han skapade återfinns Bernhard-Nocht-Institut für Tropenmedizin (1910–1914), Hochschule für bildende Künste am Lerchenfeld (1911–1913), Johanneum (1912–1914), Fritz-Schumacher-Haus (byggnad N 30) och Museum für Hamburgische Geschichte (1914–1923). Under första världskriget började han studera stadsplanering och blev efter krigsslutet en expert på detta område. 

Efter att ha vunnit en tävling tog han tjänstledigt från sin tjänst i Hamburg och var 1920–1923 delaktig i Kölns stadsutveckling. Då Köln 1919 stod inför en utvidgning efter att stadens befästning rivits till följd av Versaillesfreden. Han genomförde tillsammans med Wilhelm Arntz en stadsplan, som låg till grund för Kölns utveckling och var en av dåtidens mest betydande stadsplaner. Vid sin återkomst till Hamburg utsågs han till stadsbyggnadsdirektör (Oberbaudirektor), en post han hade fram till 1933 då han sparkades av nazisterna. Han ägnade sig åt Hamburgs stadsplan, men var samtidigt arkitekt för en rad större byggnadsverk i staden, särskilt offentliga byggnader. Han ritade bland annat Finanzbehörde am Gänsemarkt, Grundbuchhalle (1927–1930), Neues Krematorium på Friedhof Ohlsdorf (1930–1932) och Davidwache.

Bibliografi i urval
Die Kleinwohnung (1919)
Kulturpolitik (1920)
Köln. Entwicklungsfragen einer Großstadt (1923)

Källor

Externa länkar 

Tyska professorer
Tyska stadsplanerare
Personer från Bremen
Födda 1869
Avlidna 1947
Män
Salmonsens
Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska arkitekter under 1900-talet
Mayday Parade

Mayday Parade är ett amerikanskt rockband bildat 2005 i Tallahassee, Florida.

Bandet består av Derek Sanders (sång), Jeremy Lenzo (basgitarr/sång), Alex Garcia (gitarr), Brooks Betts (gitarr) och Jake Bundrick (trummor/sång). De hade tidigare en medlem vid namn Jason Lancaster, men eftersom han blev pappa hoppade han av bandet.

De har gett ut tre studioalbum och två EP-skivor. Debut-EP:n Tales Told by Dead Friends släpptes den 7 november 2006 och var en samling av demos. De åkte själva ut och sålde albumet och blev på så sätt erbjudna skivkontrakt. Deras andra album heter A Lesson in Romantics och släpptes den 10 juli 2007. Det tredje albumet, Anywhere but Here, släpptes den 6 oktober 2009.

Mayday Parade turnerade the 2010 Take Action Tour tillsammans med We the Kings, A Rocket to the Moon och There for Tomorrow. Turnén började 25 januari och slutade 2 mars.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Derek Sanders – sång, piano, akustisk gitarr (2005– )
Alex Garcia – sologitarr (2005– )
Brooks Betts – rytmgitarr (2005– )
Jake Bundrick – trummor, percussion (2005– ), sång (2007– )
Jeremy Lenzo – basgitarr, sång (2005– )

Tidigare medlemmar
Jason Lancaster – sång, gitarr (2005–2007)

Diskografi

Studioalbum

EP-skivor

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2005
Anthony Coucheron

Anthony Coucheron, född [16??] i Nederländerna, död 1689 var en ingenjör och officer i norsk tjänst. Coucheron verkade aktivt för en förstärkning av en rad norska befästningar. Coucheron förde till sin död befälet över Akershus fästning.

Källor

Norska militärer
Födda 1600-talet
Avlidna 1689
Män
Morlanda kyrka

Morlanda kyrka är en kyrkobyggnad i Morlanda församling i den nordvästra delen av Orust kommun. Den tillhör Morlanda församling i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är Orust bäst bevarade medeltidskyrka, även om kyrkorummet fick sitt nuvarande utseende på 1600-talet då altartavlan och predikstolen tillkom. Från medeltiden är endast de nästa 2 meter tjocka murarna. Kyrkan består av långhus, ett lägre och smalare rakavslutat kor och ett västtorn. Koret tillkom 1690 och den gamla klockstapeln revs 1765 då tornet byggdes. Det fick sitt nuvarande utseende 1820. Murarna är vitkalkade och överreden och tak är målade i svart. 

Innertaket är tunnvälvt. Interiören är i princip oförändrad sedan 1760-talet. Kyrkan var en patronatskyrka 1649-1921, vilket framgår av en äldre patronatsbänk och patronatsläktaren med en högre placering än övriga läktare. Under ledning av Allan Berglund företogs 1916 en grundlig invändig renovering, som syftade till att återställa kyrkans tidiga 1800-talsutseende och övermålade färgskikt skrapades bort så att den ursprungliga färgskalan med rosa innerväggar framkom. Ett nytt vapenhus uppfördes, nya bänkkvarter tillkom och man installerade elektriskt ljus.

Inventarier
Altaruppsatsen är utförd av bildhuggaren Marcus Jäger den äldre 1697-1707. Altartavlan bär i högrelief den korsfäste Kristus och överst återfinns Carl XII:s namnchiffer.
Medeltida altare i sten.
Nattvardskalken av silver är från 1675.
Predikstolen i barock är från den norska tiden, före freden i Roskilde 1658. Den restaurerades 1916.  
Dopfunten i trä med baldakin i barock är från 1700-talet.
Dopfat i mässing inköpt 1616
Ett golvur med urverk från Stjärnsund

Orglar
På den norra läktaren står Morlandaorgeln, som är Sveriges äldsta spelbara orgel. Den byggdes sannolikt 1603-1604 av den belgiske orgelbyggaren Hans Brebos i Köpenhamn. Den stod från början i Marstrands kyrka och 1715 och 1784-1786 om- och tillbyggdes instrumentet. Den såldes 1804 på auktion till Abraham Gustav Bildt och flyttades till Morlanda. Den har restaurerats 1952, då den ursprungliga dispositionen återställdes, och 1999-2001 i samarbete med GOArt under ledning av Hans Davidsson. Den är stämd i korton, i a=456 Hz, dvs ca 1/4 tonsteg högre än normal intonation.
Kyrkan här även en romantisk orgel placerad på västra läktaren. Den har ett verk, tillverkat 1971 av Hammarbergs Orgelbyggeri AB, bakom fasaden från 1923 års orgel, byggd av Åkerman & Lund. Orgeln har sjutton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Diskografi
 The Morlanda organ / Davidsson, Hans, orgel. CD. Intim musik IMCD 073. 2001.
 7 organs : seven historical organs in Sweden played by Naoko Imai. CD. Musica rediviva MRCD 011. 2004.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Orusts kommun
Terminalemulator

En terminalemulator är ett datorprogram som emulerar en datorterminal. På så sätt kan man använda programvara skriven att användas från en terminal också till exempel från en persondator. Då terminalemulatorn körs i ett fönster i ett grafiskt användargränssnitt talar man ofta om ett terminalfönster.

En viktig tillämpning för terminalemulatorer är att från X Window System ge tillgång till Unix' kommandotolk och textbaserade program. I denna användning är valet av terminaltyp att emulera rätt godtyckligt och emuleringen behöver inte vara trogen originalet, så länge de styrkoder som används (via terminfo, ncurses eller liknande) är rätt implementerade.

Terminalemulatorer kan också behövas för att ersätta en särskild terminaltyp, använd i något visst system. Ett exempel på detta är de program för IBM:s stordatorer som förväntar sig kommunicera med IBM:s 3270-terminaler.

Datorteknik
Turtleneck

Turtleneck (efter engelskans turtleneck) är ett engelskspråkigt namn för vad som på svenska heter halvpolo eller skorstenskrage, det vill säga en (ofta) lägre polokrage än på en polotröja. Namnet kommer av att den anses likna en sköldpaddas halskrage. Jämför engelskans turtle, sköldpadda och neck, hals.

Bilder

Källor

Externa länkar

Kläddetaljer
Henrik Bredberg

Paul Henrik Bredberg, född 3 augusti 1962, är en svensk journalist, ledarskribent och författare, som sedan 1995 arbetar som ledarskribent och -krönikör på den oberoende liberala tidningen Sydsvenskan i Malmö. Folkpartiets tidning Tidningen Nu utsåg honom till svensk mästare i politik 2006.

Bibliografi
 Fakta om Tyskland (1992, tillsammans med Bengt Göransson)
 Sist men inte minst (1994, tillsammans med Bengt Göransson)
 Blå bladet. Jubileumstidning för H43, Lunds handbollsklubb av år 1943 (1993)
Gör hyresrätt! Idéer för en utvecklad hyresmarknad (2017, tillsammans med Jan F H Kockum)

Referenser

Externa länkar
 

Män
Födda 1962
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska ledarskribenter
Svenska krönikörer
Malmöbor
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Interprocesskommunikation

Interprocesskommunikation (inter-process communication (IPC)) är en rad olika tekniker som används för att skicka data mellan minst två trådar i en eller flera processer i ett operativsystem. Processerna kan köras på en eller ett flertal datorer ihopkopplade via ett nätverk. Metoderna som används inom IPC varierar beroende på krav och tillgång på bandbredd mellan trådarna och vilken fördröjning som kan accepteras.

Litteratur 
 Stevens, Richard. UNIX Network Programming, Volume 2, Second Edition: Interprocess Communications. Prentice Hall, 1999. 
 U. Ramachandran, M. Solomon, M. Vernon Hardware support for interprocess communication Proceedings of the 14th annual international symposium on Computer architecture. Pittsburgh, Pennsylvania, United States. Pages: 178 - 188. Year of Publication: 1987  

 Crovella, M. Bianchini, R. LeBlanc, T. Markatos, E. Wisniewski, R. Using communication-to-computation ratio in parallel program designand performance prediction 1-4 Dec 1992. pp. 238-245 

Datavetenskap
Interprocesskommunikation
Space Interferometry Mission

Space Interferometry Mission också känd som SIM PlanetQuest, var ett planerat rymdteleskop som utvecklas av NASA. Ett av huvuduppdragen är att söka efter planeter som är ungefär lika stor som jorden och som kan tänkas kretsa runt en annan stjärna än vår egen, så kallade exoplaneter. Finansieringen drogs in och NASA lade ned projektet 2010.

Källor

Externa länkar 

Rymdteleskop
Sten Swedlund

Sten Gustav Ivar Swedlund, född 13 mars 1937 i Uppsala församling i Uppsala län, död 14 juli 2014, var en svensk konteramiral.

Swedlund utexaminerades från Kungliga Sjökrigsskolan 1958 och därefter följde tjänstgöring bland annat i ubåtsvapnet. Han var chef för 1. ubåtsflottiljen 1982–1985, chef för Sydkustens Örlogsbas 1986–1989 och chef för Kustflottan 1990–1994. 

Efter sin pensionering från Försvarsmakten var Swedlund verksam för Internationella Röda Korset. 1995–1997 var han chef för Röda Korsets verksamhet i Kroatien. Därefter hade han uppdrag för Röda Korset fram till 2004 i Serbien, Nordkorea och Irak. 1980 invaldes Swedlund som ordinarie ledamot i Kungliga Örlogsmannasällskapet och 1993 i Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Han var inspektor för den navalakademiska föreningen SjöLund.

Sedan 2004 var Swedlund en av de drivande i Varvshistoriska föreningen i Karlskrona, och väckte där liv i Repslagarbanan. 

Prins Carl-medaljen förlänades honom den 1 december 2009 för framstående internationella humanitära insatser.

Källor  

 

Män
Födda 1937
Avlidna 2014
Militärer från Uppsala
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Alumner från Naval War College
Ojos de Brujo

Ojos de Brujo är en musikgrupp som bildades i Barcelona, Spanien 1996. Bandet är känt för att blanda olika musikstilar, framför allt flamenco och stilar som reggae, hiphop, rock och electronica. Ojos de Brujo betyder på svenska Trollkarlsögon.

Historia 
Projektet Ojos de Brujo skapades i Barcelona 1996 från olika Jam sessions, med musiker från Barcelonas musikscen vid den tiden. Från dessa träffar växte låtarna som bildar den första skivan, Vengue, fram. Skivan släpptes 1999, förutom i Spanien, även i andra europeiska länder som Belgien, Nederländerna, Frankrike och Tyskland. Bandet gav sig ut på en europaturné för att marknadsföra skivan, och den sålde i 40 000 exemplar. 

Gruppen består i grunden av Ramón Giménez, Juanlu, Marina "la canillas", Xavi Turull, Panko, Sergio Ramos och Maxwell Wright, men genomför många samarbeten med andra artister på skivor och konserter.

2002 bildade Ojos de Brujo sitt eget skivmärke, La Fábrica de Colores (färgfabriken) och har under detta märke släppt tre skivor: Barí, Techarí och liveskivan Techarí Live.

Diskografi 
 Vengue (1999)
 Barí (2002)
 Techarí (2006)
 Techarí live (2007)
 Aocaná (2009)

Videografi 
 Girando Barí (2005)
 Techarí live (2007)

Externa länkar 
Officiell webbplats
Om Ojos de Brujo i DN

Spanska musikgrupper
spanskspråkig musik
Musikgrupper bildade 1996