kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Domenico Antonio Vaccaro

Domenico Antonio Vaccaro, född 3 juni 1678 i Neapel, död där 13 juni 1745, var en italiensk målare, skulptör och arkitekt. 

Vaccaro var son och lärjunge till Lorenzo Vaccaro. Fadern var i sin tur elev till Cosimo Fanzago och tillhörde en stor konstnärssläkt, bland vars övriga medlemmar kan nämnas Andrea Vaccaro, elev till Girolamo Imparato. 

Vaccaros arbeten finns i eller i närheten av hemstaden. Av intresse är en staty av Mose i kyrkan San Ferdinando och statyer av Boten och Ensamheten vid klostret (numera museum) San Martino.

Källor 
 

Italienska barockskulptörer
Neapolitanska målare
Italienska barockmålare
Födda 1678
Avlidna 1745
Män
Johan Ramström (tonsättare)

Björn Johan Anders Ramström, född 19 januari 1965 i Strängnäs, är en svensk tonsättare.

Ramström har studerat komposition för Anders Nilsson vid Birkagårdens folkhögskola i Stockholm och för Jan Sandström vid Musikhögskolan i Piteå. Han är universitetsadjunkt i komposition vid samma högskola sedan 2008.

Bland Johan Ramströms kammarmusikverk kan nämnas Madonna della misericordia för klarinett och stråkkvartett (2004) samt stråkkvartetten Acta Lapponica (2007/2008). Han har också skrivit orkestermusik, elektroakustisk musik och filmmusik, samt skapat egna kortfilmer.

Filmmusik

Referenser 

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 2000-talet
Svenska filmmusikkompositörer
Svenska filmfotografer
Födda 1965
Män
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Personer från Strängnäs
Levande personer
Centrala Kairo

Centrala Kairo, (; Wust el-Balad; med betydelsen 'stadens  centrum' trots att det ordagrant översatt betyder 'mitt i landet', har varit centrum av Kairo, Egypten sedan slutet av 1800-talet när distriktet planerades och byggdes.

Historia
Området är ritat av prestigefyllda franska arkitekter på uppdrag av Ismail Pascha. Det var han som framhöll vikten av stadsplanering för första gången i Kairo, och att inkludera breda, räta gator i ett rutmönster med geometrisk harmoni och enligt modern europeisk arkitektur.

Området var hem åt den välmående eliten i Kairo under senare delen av 1800-talet och tidigare delen av 1900-talet. Det var en relikt av en svunnen epok — "Egyptens Belle epok" — och demonstrerade Khedivens vision av Egyptens utveckling. Men efter årtionden av försumlighet av områdets hyresvärd och hyregäster påskyndat av uttåget av den utländska delen av befolkning efter 1952 års revolution under ledning av Gamal Abdel Nasser. Den påföljande utflytten från distriktets övre samhällsklasser har lämnat de klassiska ornamenten och byggnaderna i förfall. En släpphänthet i efterlevnaden av lagar och ordning gjorde att området kommersialiserades och förändrades utan hänsyn till att bibehålla den estitiska harmonin i de historiska byggnaderna.

Landmärken i centrum

Groppi
En av de mest berömda glassbutikerna, och en av de tidigaste, ligger vid Talaat Harb-torget. Butiken ägdes av en italiensk ättling av Groppi-familjen, och överlevde nationaliseringen under 1950- och 1960-talet.

Café Riche
Ett av de mest välkända landmärkena från centrala Kairo, Nr 29 på Hoda Shaarawy-gatan, är Café Riche som öppnades 1908. Kaféet har bevittnat många historiska ögonblick under det senaste århundradet: det anses var platsen där Kung Farouk såg sin andra hustru, Narriman Sadek samt där förövaren inväntade sitt offer i det misslyckades mordförsöket 1919 av Egyptens senaste koptiska statsminister Yusuf Wahba Pasha. Det var även i dess källare som motståndsrörelsen möttes under revolutionen 1919 för att organisera sig samt trycka sina flygblad.

Cafe Riche blev senare ett intellektuellt tillhåll för personer såsom Naguib Mahfouz, Taha Hussein och Ahmed Fouad Negm.

Restaurering
Vissa grupperingar har länge krävt en nationell kampanj för att restaurera och bevara arvet från områdets arkitektur och skönhet.

Se även
Tahrirtorget

Referenser

Noter 

Kairos distrikt
Historiska Kairo
Sputnikkrisen

Sputnikkrisen var i västvärlden namnet på krisen som uppstod när Sovjetunionen, 4 oktober 1957, satte världens första satellit, Sputnik 1 i omloppsbana runt jorden. Krisen innebar också starten på rymdkapplöpningen mellan USA och Sovjetunionen.

USA:s reaktioner 

Det existerar två olika versioner på USA:s reaktioner efter avslöjandet.

Den ovetande versionen 

Denna version bygger på att USA var helt säkra på att de var det ledanda landet inom raketforskning och kunskap om rymden. Den oväntande uppskjutningen av "Sputnik 1" och två egna misslyckade satellituppskjutningar tydde på att de hade fel i denna uppskattning. Denna händelse var startskottet på rymdkapplöpningen.

Den vetande versionen 

Denna version bygger på att USA kände till att Sovjetunionen planerade att skjuta upp en satellit i rymden, genom spionflygningar. Sovjetunionen ska ha tillåtits att ta det "första steget" i rymden, efter politiska beslut. Att tillåta Sovjetunionen skicka upp en satellit och låta den flyga över amerikanskt territorium skulle lätta på de diplomatiska spänningarna på USA:s hemliga satellitprogram, CORONA. Dess uppgift var att övervaka Sovjetunionens och Kinas utformande av ballistiska missiler. På så sätt kunde USA i praktiken förlänga otillåtelsen av Föredraget av "öppen himmel".

Följder 
Krisen fick USA att ta många initiativ 

 Efter två dagar hade Sputniks bana räknats ut av UIUC.
 Mer resurser lades ned på det redan existerande programmet Project Vanguard. Vars uppgift var att skicka upp en satellit i omloppsbana runt jorden.
 I februari 1958 tillkännagav politiska och militäriska organisationer att ett utökat behov av högsäkerhetsdepartement fanns. Detta resulterade så småningom i DARPA:s bildande.
 29 juli 1958 undertecknade Eisenhower ett föredrag som ledde till NASA:s bildande.
 Nya ingenjörsutbildningar bildades för att skapa en ny generation av ingenjörer.
 Mer resurser gavs till rymdforskning. Större bidrag gavs till den "Nationella vetenskapliga stiftelsen". Mer än 100 miljoner $ tilldelades de extra, jämfört med tidigare år.
 Missilprogrammet kallat "Polaris" startades.
 1960 beslutade John F. Kennedy att de s.k. "Minuteman missiles" skulle utökas till c:a 1000 stycken. Detta antal IBR:s var mycket högre än Sovjetunionens vid denna tid.

Se även 
 Rymdkapplöpningen

Referenser 

1957 i Sovjetunionen
1957 i USA
Politikåret 1957
Kalla kriget
Rymdfartsåret 1957
Sovjetunionens rymdprogram
Wally Pfister

Wally Pfister, född 8 juli 1961 i Chicago, är en amerikansk filmfotograf och regissör som för det mesta arbetar med regissören Christopher Nolan. 

Pfister har blivit nominerad till en Oscar för bästa foto vid fyra tillfällen. Batman Begins (2005), Prestige 2006), The Dark Knight (2008). Den fjärde gången han nominerades vann han, året var 2010 och filmen var Inception. 

Pfister regisserade filmen Transcendence från 2014.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Amerikanska filmfotografer
Amerikanska TV-regissörer
Födda 1961
Män
Levande personer
Oscar för bästa foto
Amerikanska filmregissörer
Pfister

Pfister är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Albrecht Pfister
 Johann Christian Pfister
 Julius Pfister
 Oskar Pfister
 Wally Pfister

Tyska efternamn
Artemis Racing

Artemis Racing är en professionell seglingslag som utmanar i den 34:e upplagan av Americas Cup. Artemis Racing tävlar i Americas Cup World Series, Extreme Sailing Series och i RC44 Championship Tour. Artemis Racing representerar Kungliga Svenska Segel Sällskapet (KSSS).

Historik 
Artemis Racing vann 2007 Audi MedCup och TP52 VM och fick framgångar i RC44 klass. Laget deltog i Louis Vuitton Trophy under 2009-2010, och tillkännagav sedan att de ställer upp i den 34:e Americas Cup. Artemis började tävla i International America's Cup Class med 2009 lanseringen av Louis Vuitton Trophy.

Artemis Racing leds av skepparen Paul Cayard. Sedan Louis Vuitton Trophy har Artemis Racing utökats med seglarna Terry Hutchinson och Kevin Hall som tävlat i entypsklasser och matchracing.

Lagets första deltagande i Louis Vuitton Trophy ägde rum i Nice i Frankrike i november 2009. Senare deltog de även i Auckland i Nya Zeeland i mars 2010, La Maddalena i Italien i maj 2010 och Dubai i november 2010. 

Artemis Racing accepterades som en utmanre inför den 34:e Americas Cup den 1 november 2010 av Golden Gate Yacht Club. 

America's Cup-syndikat
Lorenzo Vaccaro

Lorenzo Vaccaro, född 1655 i Neapel, död 10 augusti 1706 i Torre del Greco, var en italiensk skulptör under senbarocken.  

Lorenzo Vaccaro var son till en jurist. Han var lärjunge till Cosimo Fanzago och Dionisio Lazzari samt nära vän till Francesco Solimena. Hans son Domenico Antonio Vaccaro var också skulptör.

Källor 
 

Italienska barockskulptörer
Personer från Neapel
Födda 1655
Avlidna 1706
Män
Ruth Becker

Ruth Elizabeth Becker, född 28 oktober 1899 i Indien, död 6 juli 1990 i Santa Barbara, Kalifornien, var en av de sista återstående överlevande från förlisningen av RMS Titanic den 15 april 1912. Hon reste i andra klass med sin mor Nellie och sina två syskon Richard och Marion.

Efter Titanics kollision med ett isberg den 14 april 1912 tog Nellie upp familjen på båtdäcket där fartygets livbåtar fanns. Innan dess hade en man i besättningen sagt till familjen att "fartyget råkat ut för en liten olycka. Men de kommer fixa det, och va ska snart vara på väg igen". Nellie ansåg dock läget vara allvarligt. Sjätte styrman James Paul Moody ska ha lastat i Richard och Marion i livbåt nummer 11, men ville först inte ta med modern då han ansåg båten för full. Nellie fick efter en stund ändå gå i, men inte Ruth som varit nere i deras hytt och hämtat filtar.

Styrman Moody tog henne istället med till livbåt 13 där hon fick plats. Väl på RMS Carpathia morgonen därpå återförenades slutligen familjen.

Ruth Becker vägrade länge att tala om sina upplevelser under Titanics förlisning, men mot slutet av sitt liv på 1980-talet medverkade hon i flera konvent rörande Titanic och talade mer öppet om händelsen.

Källor

Externa länkar
encyclopedia-titanica.org Miss Ruth Elisabeth Becker

Födda 1899
Kvinnor
Avlidna 1990
Personer som överlevde Titanics förlisning
Dagobert Wurmser

Dagobert Sigmund von Wurmser, född 7 maj 1724 i Strasbourg, död 21 augusti 1797 i Wien, var en österrikisk greve och fältmarskalk. 

Wurmser trädde tidigt i fransk krigstjänst och deltog i österrikiska tronföljdskriget 1740–1748 och sjuårskriget 1757–1763. Därefter trädde han som generalmajor i österrikisk tjänst och utförde 1779 den största vapenbragden under bayerska tronföljdskriget, nämligen överfallet på Habelschwerdt. 1793–1795 förde Wurmser befäl vid övre Rhen, och åt honom anförtroddes 1796 högsta ledningen av de båda försöken att undsätta Mantua, som var inneslutet av general Napoleon Bonaparte. Båda försöken misslyckades, och efter det senare blev Wurmser själv instängd i Mantua, varefter han gav upp fästningen 2 februari 1797. Wurmser blev därefter högste befälhavare i Ungern.

Källor 

 

Österrikiska fältmarskalkar
Österrikiska militärer under 1700-talet
Personer från Strasbourg
Födda 1724
Avlidna 1797
Män
Ugglan
Personligheter inom lutherdomen
International Federation for Human Rights

International Federation for Human Rights (engelska) eller Fédération internationale des ligues des droits de l'Homme (franska, förkortat FIDH), på svenska ungefär Internationella förbundet för mänskliga rättigheter, är en internationell människorättsrörelse som grundades 1922, vilket enligt FIDH gör den till världens äldsta icke-statliga organisation som grundats för att bevaka mänskliga rättigheter. FIDH för samman 164 medlemsorganisationer i fler än 100 länder.

FIDH:s huvudsyfte är att verka för att alla rättigheter respekteras som finns i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna, FN:s konvention om civila och politiska rättigheter och Konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter. Organisationen är oberoende och har inga kopplingar till politiska partier eller religioner.

FIDH innehar konsultativ status vid FN, Unesco och Europarådet samt är observatör vid African Commission on Human and Peoples' Rights. Regelbundna kontakter förs också med EU, OSCE, OAS, UNDP, WTO, IMF, Världsbanken, och OECD.

Sekretariatet finns i Paris.

Referenser

Externa länkar 
 FIDH

Människorättsrörelser
Internationella icke-statliga organisationer
Copa Chile 2009

Copa Chile 2009 ("Chilenska cupen 2009") var den 32:a upplagan av Copa Chile, en turnering som spelas mellan klubbar i Primera A, Primera B, Tercera A och Tercera B samt ett antal klubbar från amatörserierna som väljs av ANFA (amatörfotbollsförbundet i Chile). Turneringen organiseras av ANFP (proffsfotbollsförbundet i Chile), fast i de första omgångarna organiseras cupen av ANFA då endast amatörlag deltar.

Unión San Felipe var det lag som vann turneringen efter en seger i finalen mot Municipal Iquique. San Felipe kvalificerade sig därmed till Copa Sudamericana 2010, medan Iquique hade chansen att göra likadant, men var då tvungna att vinna ett dubbelmöte mot ett lag i Primera División, vilket de inte lyckades med.

Deltagande lag

Första omgången
I första omgången spelade amatörlag som vunnit sina regionala serier och därmed är amatörmästare. Vinnarna går vidare till andra omgången. Dessutom gavs ett lag ett fripass direkt till den andra omgången utan att behöva spela.

Andra omgången
Den andra omgången av Copa Chile var annorlunda jämfört med de övriga omgångarna. Lagen delades in i två grupper, en med amatörmästare (med andra ord, vinnare från omgång 1) och en med lag från Tercera B, som gick in i den här omgången. Lagen i de båda grupperna mötte varandra i dubbelmöten och vinnaren gick vidare till ytterligare ett dubbelmöte där lagen från båda grupperna mötte varandra. Vinnarna avancerade till den tredje omgången.

Grupp Amatörmästare
Ett lag gavs fripass direkt till den andra fasen av den andra omgången.

Grupp Tercera B-lag
Ett lag gavs fripass direkt till den andra fasen av den andra omgången.

Gruppvinnare
Vinnarna från varje grupp i den första fasen av den andra omgången möttes i dubbelmöten. Ett lag gavs dock fripass direkt till den tredje omgången, vilket var det sista fripasset som gavs under turneringen.

Tredje omgången
I den tredje omgången gick lag från Tercera A in i turneringen, där även vinnarna från den andra omgången deltog. Den spelades i vanliga dubbelmöten och inget fripass delades ut. Tre amatörlag hade lyckats kvalificera sig för den tredje omgången: Balmaceda, Lord Cochrane och Luchador. Alla de tre lagen gick direkt till den fjärde omgången utan att behöva spela en match i tredje omgången. Dessutom gick Lord Cochrane de Coyhaique och CSD Prat de Punta Arenas, båda amatörlag, in i den här omgången, där de spelade mot varandra vilket blev deras kvalmatch för turneringen.

|}

Fjärde omgången
I denna omgång gick lagen in från Primera B. Dessutom spelas en speciell match mellan Colo Colo och Påsköns landslag i fotboll, som fick vara med i den chilenska cupen. Matchen kallades för "århundradets match". Alla matcher från och med den här omgången spelas inte i dubbelmöten utan avgörs i ett enda möte.

Femte omgången
I den femte omgången gick lagen från Primera División in i turnering, förutom Colo-Colo som spelade redan i den fjärde omgången från Påsköns landslag.

Slutspel

Se även
Primera División de Chile 2010

2009 i Chile
Fotbollssäsongen 2009
2009
Lowell, Michigan

Lowell är en stad i Kent County i den amerikanska delstaten Michigan med en yta av 8 km² och en folkmängd som uppgår till 4 013 invånare. Lowell är en sovstad till Grand Rapids.

Kända personer från Lowell
Ann Rule, författare

Externa länkar
Handelskammaren i Lowell

Orter i Michigan
Lola Odusoga

Iyabode Ololade (Lola) Remilekun Odusoga, född 30 juni 1977 i Åbo, är en finländsk modell som var Miss Finland 1996 och Miss Scandinavia 1997. Hon deltog också vid Miss Universum-tävlingen i Las Vegas 1996. Hennes mor är finsk och hennes pappa kommer från Nigeria.

Referenser

Externa länkar 
  Kort biografi

1977
Levande personer
Finländska fotomodeller
Miss Finland
Kvinnor
Personer från Åbo
Fowler, Kansas

Fowler är en ort i Meade County i den amerikanska delstaten Kansas med en yta av 1,2 km² och en folkmängd som uppgår till 567 invånare (2000).

Kända personer från Fowler
Tim Huelskamp, politiker

Källor

Orter i Kansas
Meade County, Kansas
Fowler

Fowler kan syfta på:

Geografi

Antarktis 

 Fowler Islands,

USA 

 Fowler, Indiana, countyhuvudort, Benton County, 
 Fowler, Michigan, ort, Clinton County, 
 Fowler, Kalifornien, ort, Fresno County, 
 Fowler, Colorado, Otero County, 
 Fowler, Kansas, ort, Meade County,
Bäckaskogs kloster

Bäckaskogs kloster var ett kloster i nuvarande Kiaby socken i Kristianstads kommun i Skåne. Klostret tillhörde Premonstratensorden, som ägde flera kloster i Skåneland. 

Klostret upprättades efter det att premonstratenserklostret i Vä bränts ner 1213. Munkarna flyttade till en plats mellan Ivösjön och Oppmannasjön, som på medeltiden förbands av en bäck. Mellan de två sjöarna upprättade de ett nytt kloster, som ägnades till jungfru Maria och fick namnet Bäckaskog. 

Efter reformationen 1536 ombildades klostret till Bäckaskogs slott av familjen Ramel. Där bodde det främst munkar, så sent som 1547. Av de ursprungliga klosterbyggnaderna är kyrkan från slutet av 1200-talet bevarad som klostrets norra flygel. Delar av slottets västra flygel, inklusive köket, härstammar också från klostertiden.

Källor 
 Stilling, Niels Peter: Kulturminder i Skåne, Politiken, 2002

Tidigare kloster i Sverige
Tidigare kloster i Danmark
Byggnader och anläggningar i Kristianstads kommun
Augustinkloster
Premonstratenkloster
Södermanlands runinskrifter 273

Runinskrift Sö 273 är en runsten som står utmed Dalarövägen på Sanda ägor i Österhaninge socken och Haninge kommun, Sotholms härad på Södertörn.

Stenen 
Ursprungligen stod Valstastenen, som den kallas, 400 meter längre åt sydost ute på fältet och nära Valsta gamla bytomt. Stenen är känd alltsedan 1600-talet och den flyttades till sin nuvarande plats 1835. Länge låg den där sönderbruten i tre delar innan den restes i vägkanten. 
Den från runor översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften

Se även 
Lista över Södermanlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden
Riksantikvarieämbetet - Fornsök

Stenen är listad i Riksantikvarieämbetets databas Fornsök, som Österhaninge Raä 435:1.

Källor 

 
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Haninge kommun
Malin Härenstam

Malin Arwin Härenstam, född 22 september 1973 i Kalmar domkyrkoförsamling i Kalmar län, är en svensk TV-journalist som också varit kommunikationsdirektör och stabschef vid Statens veterinärmedicinska anstalt. 

Hon har ett förflutet som programledare på Rapport och var anställd på Sveriges Television under ett drygt decennium. Innan dess arbetade hon som studioreporter på Ekot och under flera år som programledare på TV4. Härenstam började sin journalistiska karriär i USA där hon arbetade som nyhetsreporter i Washington DC. Hon har journalistexamina från International Business School i USA, svensk journalistutbildning och folkhögskola samt magisterexamen i statsvetenskap vid Uppsala universitet.

Malin Härenstam är uppvuxen i Åhus i Skåne och är sondotterdotter till författaren Inga Arwin-Lindskog. Hon är sedan 2005 gift med Chris Härenstam och tillsammans har de tre barn.

Referenser

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska TV-programledare
Födda 1973
Kvinnor
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Kalmar
Lommatzsch

är en stad i Landkreis Meissen i förbundslandet Sachsen i Tyskland. Staden har cirka  invånare.

Referenser 

Orter i Sachsen
Kommuner och städer i Landkreis Meissen
Kjuge

Kjuge är en småort i Kiaby socken i Kristianstads kommun i Skåne län. Mellan 2005 och 2010 samt mellan 2015 och 2020 avgränsade SCB här en småort. 

Strax utanför Kjuge ligger naturreservatet Kjugekull.

Befolkningsutveckling

Referenser

Noter 

Orter i Kristianstads kommun
Tidigare småorter i Sverige
Anna Strunsky

Anna Strunsky Walling, född 21 mars 1877, död 25 februari 1964, var en amerikansk författare och socialist, som var engagerade i sociala frågor, litteratur och arbetarrörelsen.

Politik och studier 
Anna gick med i socialistiska arbetarpartiet Socialist Labor Party som tonåring och förblev socialist hela livet. Studierna bedrevs vid Stanford University (1896–1898). Där mötte hon bland annat Jack London, som hon blev nära vän med. Hon blev liksom sin syster Rose en framträdande person inom San Franciscos intellektuella scen.

Bibliografi 

 The Kempton-Wace Letters, medförfattare Jack London, anonymt publicerad 1903. 
 Efter Jack Londons död 1916 publicerade hon en memoar om sin relation med honom.

Walling Papers 
Anna Strunskys Walling Papers hålls av Bancroft Library, University of California, Berkeley,, Yale University Library  och Huntington Library.

Referenser

Amerikanska socialister
Amerikanska författare
Avlidna 1964
Födda 1877
Kvinnor
Henriette Herz

Henriette Julie Herz, född de Lemos 5 september 1764 i Berlin, död där 22 oktober 1847, var en tysk författare och salongsvärd. Hon höll en av det samtida Tysklands mest berömda litterära salonger i Berlin i Preussen, mellan 1780 och 1803.

Biografi
Henriette Herz föddes i en judisk familj. Hon var dotter till läkaren Benjamin de Lemos (1711–1789), föreståndare för det judiska sjukhuset i Berlin, och Esther de Charleville (1742–1817). Hennes fars förfäder hade flytt undan inkvisitionen i Portugal. Hon fick en god utbildning och talade flera språk. 

Henriette Herz gifte sig vid 14 års ålder 1778 med läkaren Marcus Herz, som arrangerade lektioner och debatter om vetenskapliga och filosofiska frågor i sitt hem. Hennes eget intresse låg kring litteratur, och hon samlade därför en liknande diskussionscirkel om litteratur omkring sig, en cirkel som utvecklades till en salong. Hon var även författare, men hennes författarskap anses obetydligt i jämförelse med hennes salongsverksamhet där hon betraktas som en pionjär. 

Efter makens död 1803 drog hon sig tillbaka från sällskapslivet och stängde sin salong. Från 1813 gjorde hon sig känd för sitt välgörenhetsarbete i undervisningen av fattiga barn. Henriette Herz konverterade 1817 till den protestantiska tron.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Tyska författare under 1800-talet
Tyska salongsvärdar
Personer i Preussen under 1700-talet
Kvinnor
Födda 1764
Avlidna 1847
Författare från Berlin
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Anton Månsson

Anton Månsson, född 9 januari 1989 i Lund, är en svensk handbollsspelare (mittsexa).

Biografi 
Handbollskarriären började i Kävlinge HK. Den klubben lämnade han som pojklagsspelare 14 år gammal. Lugi HF lämnade Anton Månsson 2006 som junior för H43 Lund, där kusinen Ola Månsson var tränare. Anton Månsson spelade i H43 Lund i fyra år och som bäst nådde man semifinal i slutspelet 2008 men förlorade mot Hammarby IF. Sen flyttade Lundahandbollen till nya Färs & Frosta Sparbank Arena och H43 fortsatta att balansera på nedflyttningsstrecket. Anton Månsson valde Bundesliga och MT Melsungen.

Efter fyra år i MT Melsungen flyttade han till schweiziska Kadetten Schaffhausen. Där tog han hem ligatiteln och fick speltid och flyttade året efter tillbaka till Bundesliga i TBV Lemgo.I Lemgo blev det succé och att Månsson inte fick en landslagsplats kommenterades i pressen. Han kom med i bruttotruppen men fick ingen plats i EM-laget 2015. 2017 skrev han på ett kontrakt med GWD Minden, hans fjärde station i utlandet. Efter två år i Minden återvände han till Sverige för spel i OV Helsingborg. 16 april 2021 blev det klart att Anton Månsson lämnar OV för spel i Ystads IF.

Privat 
Han är gift med den tyska handbollsspelaren Nadja Månsson (ogift Nadgornaja). 

Ola Månsson, handbollstränare och tidigare handbollsspelare, är hans kusin. Handbollsspelarna Albert Månsson och Axel Månsson är hans kusinbarn.

Meriter 
 Schweizisk mästare 2015
 Schweizisk supercupsegrare 2014
 SM-guld med Ystad IF 2022.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1989
Män
Svenska handbollsspelare
Levande personer
Idrottare från Lund
Spelare i H43 Lund
Spelare i Olympic/Viking Helsingborg HK
Spelare i MT Melsungen
Svenska mästare i handboll
Spelare i Kadetten Schaffhausen
Spelare i TBV Lemgo
Spelare i GWD Minden
Spelare i Ystads IF HF