kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sune Malmquist

Sune Bertil Malmquist, född 13 juni 1932 i Stockholm är en svensk arkitekt.

Liv och verk

Redan som tolvåring bestämde sig Sune Malmquist för att bli arkitekt. Sin utbildning fick han vid KTH i Stockholm, där han tog examen 1955. Han studerade även vid Konsthögskolans arkitekturskola. 1955–1959 var han anställd hos arkitekten Rolf Hagstrand. 

År 1962 startade han tillsammans med Lennart Skoogh arkitektfirman Malmquist & Skoogh. 1986 gick Malmqvists hustru Hervor von Arndt in som delägare, när Skoogh lämnade företaget två år senare fick firman heta Arndt & Malmquist.

På uppdrag av fastighetskontoret i Stockholm genomförde Malmquist 1969 en inventering av stadens bebyggelse. Under åren 1965 till 1977 arbetade han med Gallerian vid Hamngatan. Till hans tidiga arbeten hör även hotellet Sergel Plaza som uppfördes 1969–1971. Efter de tidiga projekten i modernistiska och postmodernistiska arkitekturstilar började Malmquist från 1970-talet att använda sig av äldre stilar och klassiska detaljer som formspråk. I kvarteret Astraea fick han i uppdrag att anpassa en ny byggnad till 1800-talsbebyggelsen. Invändigt ritade Malmquist en modern bostadsbyggnad. Fasaden utformades istället enligt ett kompositionsmönster med kolossalpilastrar som ansluter till omgivningen, något som var nytt och oprövat vid denna tid. Byggnadsnämnden som krävt anpassningen tvekade först, och i debatten kritiserades det som pastisch. Fler byggnader med anspelningar på äldre formspråk så som 1920-talsklassicismen följde snart. Kvarteret Oxkärran 1 vid Oxtorgsgatan i centrala Stockholm uppfört 1992–1996 är ett bra exempel härför. Allmänheten uppskattade denna arkitektur medan fackfolk talade nedlåtande om pastisch. Malmquist fortsatte med byggnader i denna stil på bland annat Tranebergs strand (1994) och Alviks torg (1998). Han var även ansvarig för ett antal större renoveringar som exempelvis Münchenbryggeriet, Mariahissen, Centralbadet, Sturegallerian och Norstedtshuset. Bland hans senare arbeten kan nämnas Kvarteret Loka Brunn i Vasastan som han ritade tillsammans med Caspar von Vegesack och som färdigställdes 2009.

Verk i urval

Källor
  Stockholmskällan om Sune Malmquist

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1932
Män
Levande personer
Arkitekter från Stockholm
The Magic of Christmas

The Magic of Christmas är ett julalbum från 1960 av Nat King Cole, arrangerat av Ralph Carmichael. 

Albumet var Nat King Coles enda fulla julalbum, även om han spelat in flera julsånger tidigare i karriären. Ett av dem var "The Christmas Song", som genomgick en nyinspelning 1961 på albumet The Nat King Cole Story och 1963 då albumet The Magic of Christmas återlanserades med nyinspelningen som ersatte "God Rest Ye Merry Gentlemen", och albumet bytte skivomslag och ändrade namn till The Christmas Song.

Låtlista
"Deck the Halls" (Traditionell)
"Adeste Fideles" ("O, Come All Ye Faithful") (John Francis Wade)
"God Rest Ye Merry Gentlemen" (Traditionell)
"O Tannenbaum" (Traditionell)
"O Little Town of Bethlehem" (Phillip Brooks, Lewis Redner)
"I Saw Three Ships" (Traditionell)
"O Holy Night" (Adolphe Adam, John Sullivan Dwight) 
"Hark! The Herald Angels Sing" (Felix Mendelssohn, Charles Wesley)
"A Cradle in Bethlehem" (Alfred Bryan, Larry Stock)
"Away in a Manger" (Traditionell)
"Joy to the World" (Lowell Mason, Isaac Watts)
"The First Noël" (William B. Sandys)
"Caroling, Caroling" (Alfred Burt)
 "Silent Night" ("Stille Nacht, heilige Nacht") (Franz Gruber, Josef Mohr)

En alternativ version av "O, Come All Ye Faithful", helt på engelska, spelades också in under skivinspelningen, och släpptes 1990 på samlingsalbumet Cole, Christmas, & Kids.

Medverkande

Musiker
Nat King Cole – Sång
Ralph Carmichael – Arrangör, Dirigent

Referenser

Album av Nat King Cole
Amerikanska julmusikalbum
Julmusikalbum 1960
Julmusikalbum utgivna på Capitol Records
Bitter (biltillverkare)

Bitter är en tysk biltillverkare grundad 1971.

Historik
Erich Bitter hade varit tävlingscyklist och racerförare innan han i slutet av 1960-talet började importera de italienska sportbilarna Abarth och Intermeccanica till Västtyskland. Varken Bitter eller hans kunder var nöjda med kvaliteten hos Intermeccanicas bilar och istället förvärvade Bitter tillverkningsrätten till en GT-bil ritad av Pietro Frua med mekanik från Opel Diplomat och V8-motor från Chevrolet. Bitter CD introducerades på bilsalongen i Frankfurt 1973 och byggdes hos Baur i Stuttgart. Bitter och hans nya partner Opel hade stora förhoppningar för modellen, men oljekrisen 1973 bidrog till att endast 395 bilar byggdes fram till 1979.

Sedan Opel lagt ned Diplomat-modellen tog man fram efterträdaren Bitter SC, baserad på Opel Monza. 488 bilar byggdes av Steyr-Daimler-Puch i Graz mellan 1981 och 1989.

Bitter har arbetat vidare med sin egen designstudio sedan biltillverkningen upphört. Under 2000-talet har företaget visat upp flera nya prototyper till nya Bitter-modeller baserade på Holden Monaro och Commodore, men ingen av dem har nått produktion.

Bildgalleri

Källor
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982.

Externa länkar
Bitter Club  

Företag bildade 1971
Tyska biltillverkare
Alfa Romeo BAT

Alfa Romeo BAT var en serie prototyper tillverkade av den italienska karossbyggaren Bertone åt Alfa Romeo mellan 1953 och 1955.

Alfa Romeo BAT
Alfa Romeo tog hjälp av Bertone att utveckla karosser med lägsta möjliga luftmotstånd. Bilarna kallades BAT efter italienskans Berlinetta Aerodinamica Tecnica. Tekniken hämtades från 1900-modellen. Tre bilar byggdes: BAT 5, 7 och 9. Var och en presenterades på bilsalongen i Turin tre år i följd mellan 1953 och 1955. Karosserna karaktäriserades av sina stora fenor.

Våren 2008 presenterade Alfa Romeo en fjärde prototyp i serien: BAT 11. Den baserades på Alfa Romeo 8C Competizione.

Bilder

Referenser

BAT
Bilar fomgivna av Bertone
Alfa Romeo Disco Volante

Alfa Romeo Disco Volante (Flygande tefat) var en prototyp tillverkad av den italienska biltillverkaren Alfa Romeo 1952.

Alfa Romeo Disco Volante 
Alfa Romeo hade dragit sig tillbaka från motorsporten efter segern i formel 1-VM 1951. Motorsportavdelningen kom istället att ägna sig åt utveckling inom områden som motor- och chassiteknik. 1952 presenterades 1900 C52, eller Disco Volante, med motor och hjulupphängning från 1900-modellen. Motorn hade trimmats och fått ett nytt motorblock i aluminium. Bilen hade en ram uppbyggd av tunna rör. Carrozzeria Touring hade byggt spektakulära karosser för bästa aerodynamik, två spiders och en coupé.

Senare under 1950-talet byggde Alfa Romeo sportvagnen 3000 CM med kaross inspirerad av Disco Volante. Den hade sexcylindriga motorer på 3 till 3,5 liter. Tekniken med rörram återkom i Giulia TZ.

Touring Superleggera Disco Volante
På Internationella bilsalongen i Genève 2012 visade den italienska karossbyggaren Touring Superleggera upp en modern version av Disco Volante, 60 år efter originalet. Bilen baserades på Alfa Romeo 8C Competizione.

Källor

Externa länkar 
ultimatecarpage.com

Disco
Stede Bonnet

Stede Bonnet, född cirka 1688 g.s., död 10 december 1718 g.s. i Charleston (avrättad), var en pirat från Barbados i början av 1700-talet. Han kallas ibland "gentlemannapiraten" (the gentleman pirate) eftersom han var en måttligt välbärgad markägare innan han slog över till ett liv i brott.

Biografi
Bonnet föddes i en välbärgad engelsk familj på ön Barbados, och ärvde familjens egendom efter faderns död 1694. År 1709 gifte han sig med Mary Allamby, och engagerade sig i någon mån i milisen på Barbados där han erhöll majors grad. På grund av problem i äktenskapet, och trots sin brist på erfarenhet av segling, beslutade Bonnet att börja med sjöröveri under sommaren 1717. Han köpte ett segelfartyg, kallade det Revenge (engelska: 'Hämnd') och seglade med sin avlönade besättning längs den östra kusten av det som nu är USA, där han fångade fartyg och brände andra fartyg från Barbados.

Bonnet satte segel mot Nassau på Bahamas, men han blev allvarligt skadad på vägen under ett möte med ett spanskt krigsfartyg. Efter ankomsten till Nassau träffade han Edward Teach, den ökände piraten Svartskägg. Eftersom han var oförmögen att leda sin besättning, överlät Bonnet tillfälligt befallningsrätten på sitt skepp till Svartskägg. Innan de skildes åt i december 1717 plundrade Svartskägg och Bonnet tillsammans, och fångade handelsfartyg längs ostkusten. Efter att Bonnet misslyckats med att fånga Protestant Caesar, övergav hans besättning honom för att gå över till Svartskäggs Queen Anne's Revenge. Bonnet stannade på Svartskäggs skepp som gäst, och förde inte befäl över en besättning igen förrän sommaren 1718, då han benådades av North Carolinas guvernör Charles Eden och fick klartecken att bli kapare mot spanska skepp. Bonnet var frestad att återfalla i sin sjöröveri, men ville inte förlora sin nåd, så han antog aliaset "Kapten Thomas " och ändrade fartygets namn till Royal James. Han hade återfallit i sjöröveri igen i juli 1718.

I augusti 1718 ankrade Bonnet Royal James vid mynningen av Cape Fear River för att kränga och reparera fartyget. I slutet av augusti och september ledde överste William Rhett, med tillstånd av South Carolinas guvernör Robert Johnson, ett marin expedition mot pirater på floden. Rhetts och Bonnets män stred mot varandra i timmar, men de underbemannade piraterna kapitulerade i slutändan. Rhett grep piraterna och förde dem till Charleston i början av oktober. Bonnet flydde den 24 oktober, men tillfångatogs på Sullivans Island. Den 10 november ställdes Bonnet inför rätta och anklagades för två piratdåd. Domaren Nicholas Trott dömde Bonnet till döden. Bonnet skrev till guvernör Johnson för att be om nåd, men Johnson godkände domarens beslut, och Bonnet avrättades genom hängning i Charleston den 10 december 1718.

Referenser 

Pirater
Personer som blivit avrättade genom hängning i Storbritannien
Födda 1688
Avlidna 1718
Män
Kormak Ögmundarsons saga

Kormak Ögmundarsons saga (isl. Kormáks saga) är en av islänningasagorna.

Handling
Handlingen utspelar sig på 900-talets Island, under kung Harald Hårfagers tid i Norge. Den berättar om poeten Kormak Ögmundarson och hans livs kärlek, Steingerd. På grund av en förbannelse kommer han för sent till bröllopet med Steingerd. Han följer sedan kung Harald Gråfäll på krigståg till Irland. På en vikingafärd till Skottland förlorar han livet i kampen med ett troll.

Sagan bevarar en stor del av poesi som tillskrivs Kormak, och som har mycket att göra med hans kärlek till Steingerd. Även om sagan tros ha varit bland de tidigaste sagorna som skrivits så är den väl bevarad. Den okända författaren bygger tydligt på en muntlig tradition. Han förefaller vara ovillig att lägga till mycket av sina egna idéer. Oftast sätter han bara in Kormaks strofer i sitt sammanhang.

Tillkomst, manuskript och översättning
Sagan skrevs troligen under första delen av 1200-talet.

Den enda kompletta versionen av sagan finns i handskriften Möðruvallabók (AM 132 fol.), som skrevs i början av 1400-talet. En annan membran (AM 162 fol.) är äldre, men bevarar bara en del av sagan. Sagan trycktes först i Köpenhamn år 1832.

Sagan är översatt till svenska av Albert Ulrik Bååth (1895), Åke Ohlmarks (1963), Ingegerd Fries (2008) och Kristjan Hallberg (2014).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser

Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 6, s. VIII. Reykjavík 1946.
Kristinn Jóhannesson, Gunnar D Hansson & Karl G Johansson (red.): Islänningasagorna, band 1, s. 153. Reykjavík: Saga forlag, 2014.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 3, s. 12–13. Stockholm: Steinviks bokförlag, 1963.

Externa länkar
Sagan på svenska på Icelandic Saga Database
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Christmas with Buck Owens

Christmas with Buck Owens är ett julalbum från 1965 av Buck Owens & The Buckaroos Buckaroos. Det återutgåvs 2005 på skivmärket Sundazed.

Låtlista

Sida 1
 "Santa Looked a Lot Like Daddy" (Buck Owens, Don Rich) – 2:15
 "Blue Christmas Lights" (Owens, Red Simpson) – 2:42
 "Christmas Ain't Christmas Dear Without You" (Owens, Simpson) – 2:21
 "Jingle Bells" (James Pierpont) – 2:17 (Instrumental)
 "All I Want for Christmas Dear Is You" (Owens, Rich) – 2:14
 "Santa's Gonna Come in a Stagecoach" (Rich, Simpson) – 2:02

Sida 2
 "Christmas Time's A-Coming" (Owens, Simpson) – 1:53
 "Blue Christmas Tree" (Eddie Miller, Bob Morris) – 2:30
 "Here Comes Santa Claus Again" (Owens, Simpson) – 2:08
 "Christmas Morning" (Owens, Rich) – 1:40 (Instrumental)
 "It's Christmas Time for Everyone But Me" (Dixie Dean, Ray King) – 2:15
 "Because It's Christmas Time" (Owens, Simpson) – 2:11

Referenser

Album av Buck Owens
Amerikanska julmusikalbum
Julmusikalbum 1965
Julmusikalbum utgivna på Capitol Records
Räuchermann

Räuchermann eller Räuchermännchen (ungefär: rökgubbe) är en juldekoration som skapades för första gången av leksakstillverkare från det tyska bergsområdet Erzgebirge.

Den består av en snidad ihållig figur som går att öppna. På den nedre delen finns en metallplatta som ger plats åt en kon (rökelse). Tratten består av bland annat olibanum och när den glimtar uppstår en aromatisk doft. Figuren föreställer vanligen en gubbe med rökpipa och när den åter sätts ihop strömmar röken genom ett hål som tjänstgör som mun. Räuchermann omnämndes under 1830-talet för första gången och den är idag ett fast element av bergstraktens folklore. Den är även ett vanligt julpynt i andra tyska regioner. Rökande trattar var redan tidigare känd men de ställdes i början på ett bord eller på en fönsterbräda.

Gubbens utformning varierar mycket och ofta framställs den efter beställarens behov. Oftast designas de efter yrken som är vanliga i Erzgebirge som till exempel jägmästare, gruvarbetare, soldat, kastrulltillverkare eller resande handlare. Men det förekommer även skatspelare, rökande gummor eller påhittade motiv. Enligt Guinness Rekordbok visas den största och den minsta rökgubben i Kleinwelka som tillhör staden Bautzen (anläggningen är känd som dinosaurierpark).

Räuchermann är en av flera juldekorationer som är vanlig i Erzgebirge, bland de andra kan nämnas Schwibbogen, gruvarbetare och ängel utformade som ljusstakar samt julpyramid (Weihnachtspyramide).

Referenser 
, där anges följande källa:
 Chemnitzer Berufsfachschule für Tourismus (red.): Räuchermänner im Sächsischen Erzgebirge, Husum Verlag 2000,

Externa länkar 

Julpynt
Jul i Tyskland
Sagan om Tord rolös

Sagan om Tord rolös (isl. Þórðar saga hreðu) är en av islänningasagorna. Handlingen äger rum under senare delen av 900-talet. Kronologin är dock inte helt pålitlig.

Handling
Sagan börjar när Klypp herse tog hämnd på kung Erik Blodyxs son Sigurd "Sleva" Eriksson (927-965) för hustruskändning. Med anledning därav måste Tord och hans syskon utvandra till Island. Han slog sig ner i Midfjorden (isl. Miðfjörður). Sagan handlar sedan om bygdehövdingen Midfjord-Skägges förföljelse av Tord. Tords liv räddas när Tord räddar Midfjord-Skägges son Eid från drunkning och tar honom till sin fosterson.

Tillkomst, manuskript och översättning
Sagan skrevs troligen omkring år 1350 i sin nuvarande korta form.

Den äldsta handskriften finns i manuskriptet AM 551 dβ qu. från ca år 1400, i vilken finns sagans början. Resten finns i en avskrift från 1600-talet, AM 139 fol. Sagan trycktes först i Hólar år 1756.

Sagan är översatt till svenska av Åke Ohlmarks (1963).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser
Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 6, s. VIII. Reykjavík 1946.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 3, s. 13-14. Steinviks bokförlag 1963.

Externa länkar
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Nicolae Iorga

Nicolae Iorga, född 17 juni 1871 i Botoșani, död 27 november 1940 (mördad), var en rumänsk historiker, skriftställare och politiker.

Biografi
Iorga studerade i Iași, Paris, Berlin och Leipzig, där han blev filosofie doktor 1893, samt blev 1894 e.o. och 1895 ordinarie professor i medeltidens och nyare tidens historia vid universitetet i Bukarest. Han författade ett mycket stort antal vetenskapliga skrifter inom sitt område. Han var sekreterare i Liga culturală (kulturföreningen) och ledare för det nationaldemokratiska partiet samt invaldes 1907 som representant för Iaşi i Rumäniens riksdag. 

Iorga verkade genom i oräkneliga broschyrer, tidnings- och tidskriftsartiklar samt i föredrag landet runt för en nationell politik, folkupplysning och folkuppfostran samt väckte till liv en nationell riktning i den rumänska litteraturen. Han samlade omkring sig skaror, i synnerhet bland ungdomen, av blint hängivna anhängare och hälsades som "Præceptor Romaniæ". Genom sina lärjungar och andra tillgivna satte han utan att direkt synas sin prägel på 1918 års oerhört betydelsefulla agrarreform (storgodsens sönderstyckning). 

Iorga deltog som professor vid krigsakademien 1913 i kriget i Bulgarien. Han ivrade under första världskriget för Rumäniens anslutning till ententen, följde den av tyskarna slagna, i december 1916 till Moldova vikande armén och eldade där i sin tidning "Le neamul Românesc" nationen till fortsatt motstånd. Invald i det utvidgade Rumäniens första parlament, var han 1919-20 president i deputeradekammaren. År 1925 blev han medlem och hederspresident Iuliu Manius nationalrumänska parti, men lämnade kort därefter detta parti. Åren 1931-32 var han Rumäniens premiärminister. I november 1940 mördades Iorga av det fascistiska Järngardet.

Iorga var president i Kommissionen för historiska minnesmärken och i Historiska kommissionen (för utgiven av källskrifter). Han var ledamot av bland annat Rumänska akademien (1897), korresponderande ledamot av Institut de France (1919) och Vitterhets- historie- och antikvitetsakademien (1923) samt hedersdoktor vid flera universitet. Han var även ledamot av Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia (1905).

Källor

Noter 

Rumänska historiker
Rumänska professorer
Rumänska politiker
Mördade rumänska politiker
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Födda 1871
Avlidna 1940
Män
Mördade politiker i Nazityskland
Ugglan
Mottagare av Hederslegionen
Alumner från Leipzigs universitet
Figaro (Disneyfigur)

Figaro är en seriefigur, en fiktiv katt som ursprungligen skapades till Disneys långfilm Pinocchio år 1940. I Pinocchio är Figaro dockmakaren Geppettos katt. I Pinocchios äventyr av Carlo Collodi från 1883, den bok som filmen baseras på, finns det en katt hemma hos Geppetto men den har där inget namn. Senare kom Figaro till Musse Piggs värld, där han är en katt som tillhör Mimmi Pigg. Figaro har varit med i ett antal kortfilmer från Disney och i tre av dessa är han huvudfiguren. Den första kortfilmen om Figaro var Figaro och Cleo från 1943, där Cleo är en guldfisk som precis som Figaro ursprungligen är en bifigur från filmen Pinocchio. I kortfilmen Figaro och kanariefågeln från 1947 är figuren Frankie en kanariefågel som irriterar Figaro med sin sång. Kortfilmen Figaro på äventyr där Figaro är huvudfigur är från 1946.

Figaro är också med i några kortfilmer där Pluto har huvudrollen, i filmerna Pluto får första förband, Plutos plågoande och En kofta åt Pluto. I dessa filmer är Figaro antagonist till Pluto och han retar ofta Pluto till gallfeber. Vid deras fajter är Figaro alltid vinnaren, men när Mimmi kommer in bilden blir Pluto segraren. Det finns också filmer där Pluto inte finns med, utan Figaro är huvudrollsinnehavaren, men Mimmi är alltid hans matte.

Referenser 

Figurer i Musse Piggs universum
Fiktiva katter
Fiktiva figurer introducerade 1940
Julpyramid

Julpyramid (tyska: Weihnachtspyramide) är en juldekoration som har ungefär samma princip som ett änglaspel. Grundformen liknar mer eller mindre en pyramid med en lodrätt roterande axel i mitten och på axelns topp är vingar fästade liksom hos en väderkvarn. Vid axelns fot eller i flera våningar finns skivor som roterar liksom en karusell med axeln. På skivorna står figurer av olika slag som till exempel kristna motiv (bland annat ängel och framställningar av Jesu födelse) eller gruvarbetare och personer och djur som hittas i skogen. Julpyramiden är ett fast element i folkloren i det tyska bergsområdet Erzgebirge, där den förekommer i olika storlekar för inomhus- eller utomhusbruk. Exemplar för inomhusbruk drivs vanligen med levande ljus som står vid pyramidens hörn. Utomhus har de vanligen en elmotor inbyggd.

Referenser 
, där anges bland annat följande källor:
 Claus Leichsenring: Weihnachtspyramiden des Erzgebirges. Entwicklung, Herstellung und Gestaltung, Reihe Weiß-Grün, Bd. 39, Verlag der Kunst Dresden, Husum 2009 
 Robin Hermann: Ortspyramiden - Geschichte, Modelle, Fakten. Robin Hermann Verlag, Chemnitz 2009

Externa länkar 

Pyramid
Pyramid
Christmas with Chet Atkins

Christmas with Chet Atkins är ett julalbum från 1961 av Chet Atkins. Allmusic har förklarat att "hans version av "Silver Bells" är, helt enkelt, en av de bästa versionerna av denna standard någonsin, och möjligen ett av Atkins mest fängslande framföranden någonsin." The album is "Overall, criminally underrated... Gorgeous."

"White Christmas" är Atkins' första inspelade användande av ackord-harmoni.

Återutgåvor
 1997 återutgavs Christmas with Chet Atkins på CD av Razor & Tie.
 2004 återutgav RCA Christmas with Chet Atkins på CD.

Låtlista

Sida 1
 "Jingle Bell Rock" (Joe Beal, Jim Boothe) – 1:51
 "Winter Wonderland" (Felix Bernard, Richard B. Smith) – 2:49
 "Jolly Old St. Nicholas" (Traditionell) – 2:13
 "White Christmas" (Irving Berlin) – 2:20
 "Blue Christmas" (Billy Hayes, Jay Johnson) – 2:53
 "Jingle Bells" (James Lord Pierpont) – 1:50
 "Silver Bells" (Madden, Wenrich) – 2:09

Sida 2
 "Little Drummer Boy" (Davis, Onorati, Simeone) – 2:29
 "Medley: The Coventry Carol/God Rest Ye, Merry Gentlemen" (Traditionell) – 3:25
 "The First Noel" (William B. Sandys) – 1:46
 "Hark! The Herald Angels Sing" (Felix Mendelssohn, Charles Wesley) – 1:55
 "O Come All Ye Faithful" (Oakeley, John Francis Wade) – 2:19
 "Deck the Halls" (Traditionell) – 1:11
 "Silent Night" ("Stille Nacht, heilige Nacht")  (Josef Mohr, Franz Xaver Gruber) – 2:01

Medverkande
 Chet Atkins – gitarr
 Anita Kerr Singers - bakgrundssång

Källor

Album av Chet Atkins
Amerikanska julmusikalbum
Julmusikalbum 1961
Julmusikalbum utgivna på RCA Records
Engelskspråkiga musikalbum
Charlie McDermott

Charles Joseph "Charlie" McDermott Jr., född 6 april 1990 i West Chester, Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi i urval 

 (TV-serie, avsnittet "Student")

 (215 avsnitt)
 (miniserie, tre avsnitt)

Externa länkar 
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1990
Män
Levande personer
Personer från West Chester
Eden Sher

Eden Rebecca Sher, född 26 december 1991, är en amerikansk skådespelare. Hon är kanske mest känd för sina roller som Sue Heck i ABC:s komediserie The Middle och Carrie Fenton i tv-serien Sons and Daughters.

Externa länkar 

 

Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1991
Kvinnor
Levande personer