kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Golden League 2007

Golden League 2007 innehöll följande tävlingar

 15 juni Bislett Games 
 6 juli Meeting Gaz de France  
 13 juli Golden Gala Rom
 7 september Weltklasse Zürich 
 14 september Memorial van Damme 
 16 september ISTAF

Resultat 2007

Herrar

Damer

Vid tävlingen Meeting Gaz de France skedde en präktigt arrangörsmiss då man var för tidig med att signalera för ett varv kvar i det manliga loppet över 3000 meter hinder. Paul Kipsiele Koech trodde att han hade kommit i mål som segrare och påbörjade sitt ärevarv när det i själva verket återstod ett varv. Enligt svensk massmedia (SVT, SVD mfl) skulle grenen strykas men officiella resultat finns med på IAAF.org. (2007-07-08)

Källor
Info från IAAF:s webbplats

2007
Friidrottsåret 2007
2007 i Europa
Kunglig salut

Kunglig salut är en form av salut som innebär att någon med statschefs rang eller motsvarande hälsas med 21 kanonskott avfyrade med 5 sekunders mellanrum. Om det är något extraordinärt som ska saluteras kan saluten upprepas.

Historia 
Salutering med kanonskott har utövats ända sedan medeltiden då man ärade motstående part genom att avfyra sina kanoner och därigenom visa att man inte hade några vapen redo. Paralleller kan dras med andra hälsningsgester, till exempel då man visar sina tomma handflator – att man inte döljer något vapen.

På 1600-talet brukade man i Storbritannien kräva att motståndaren skulle skjuta slut på sin ammunition och på så sätt visa att man kapitulerar.
Även när ett utländskt fartyg skulle gå in i hamn brukade man skjuta salut för att visa att man kommer i fredliga avsikter.
Saluten med 21 skott infördes helt först 1875.

Sverige 
I Sverige skall kunglig salut avges vid statschefs frånfälle och tillträde, födslar och frånfällen inom kungahuset, statschefs och tronföljares födelsedagar samt då försvarsmakten eller regeringen bestämt detta. Kunglig salut skjuts exempelvis när ett barn föds inom Sveriges kungahus.

Vid födelse av tronföljare eller tronföljares förstfödda samt vid statschefs frånfälle och tillträde avges två salutomgångar (2 × 21 skott) och i annat fall en omgång (1 × 21 skott).

När en prins eller prinsessa föds skall salut skjutas så snart ett officiellt besked inkommit till försvarsmakten, dock ej mellan 21:00 och 08:00 samt mellan 10:00 och 13:00 på söndagar. De övriga salutstationerna ska avge salut då tacksägelsegudstjänst hålls, såvida den inte äger rum på en söndag. I sådant fall skjuts den i stället på måndagen därefter. Vid en eventuell tvillingfödsel sker salut med fyra minuters mellanrum och vid salut för ny statschef sker detta fem minuter efter sorgesalut.

Kunglig salut kan även avges vid H.M. Konungens besök till stad med salutstation efter tillstånd av HKV.

Mediegalleri

Referenser

Noter

Källförteckning
Instruktion för Försvarsmakten, Ceremonireglemente 2010 (Cerl FM 2010) - 7.4 Kunglig Salut

Militära termer och begrepp
Kungligheter
Ceremonier
Gester och hälsningar
Airco DH 2

Airco DH 2 var ett ensitsigt brittiskt jaktflygplan under första världskriget.

DH 2 var Geoffrey de Havillands andra flygplanskonstruktion vid företaget Airco (Aircraft Manufacturing Company). Flygplanet konstruerades för att fungera som ett jaktflygplan på västfronten, med ett fritt skottfält framåt.

DH 2 tillverkades av trä och duk, flygplanskroppen var en fackverkskonstruktion som var öppen från vingarnas baksida fram till fenan. Flygplanet var dubbeldäckat där den undre vingen var placerad i nedre kanten av flygkroppens undersida, medan den övre vingen bars upp av fyra stöttor på vardera vinghalvan och fyra raka stöttor från flygplanskroppen. Både övre och undre vingparet var utrustade med skevroder. Under flygplanet var ett fast hjullanställ monterat centralt under vingen, i fenan fanns en sporrfjäder. Piloten satt i en öppen förarkabin framför motorn som drev en tvåbladig skjutande propeller. Som beväpning användes en lös Lewiskulspruta som kunde placeras i tre olika fasta hållare. Man kom ganska snabbt underfund om att det var bättre att montera kulsprutan i det främre fästet och rikta in flygplanet mot målet än att byta placering av kulsprutan under flygning. Merparten av flygplanen försågs med 100 hk Gnome Monosoupape roterande stjärnmotorer men man använde även en 110 hk Le Rhône 9J till de sist tillverkade flygplanen. Totalt tillverkade Airco 401 exemplar under 1915–1916.

När flygplanet drogs bort från aktiv tjänst som jaktflygplan 1917 överfördes flygplanen till tjänst som avancerat träningsflygplan.

Brittiska jaktflygplan
Brittisk krigsmateriel under första världskriget
Stridsflygplan under första världskriget
DH 2
William B. Washburn

William Barrett Washburn, född 31 januari 1820 i Winchendon, Massachusetts, död 5 oktober 1887 i Springfield, Massachusetts, var en amerikansk republikansk politiker.

Washburn utexaminerades 1844 från Yale College, där han var medlem i det hemliga sällskapet Skull and Bones. Han var 1850 ledamot av Massachusetts senat och från 1853 till 1855 ledamot av delstatens representanthus.

Han flyttade 1858 till Greenfield, där han arbetade som bankdirektör. Washburn var sedan ledamot av USA:s representanthus 1863–1871 och guvernör i Massachusetts 1872–1874. Senator Charles Sumner avled 1874 och Washburn utnämndes till USA:s senat där han tjänstgjorde fram till mars 1875.

Washburns grav finns på Green River Cemetery i Greenfield.

Noter

Externa länkar

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Guvernörer i Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Amerikanska republikaner
Alumner från Yale University
Personer från Worcester County, Massachusetts
Födda 1820
Avlidna 1887
Män
Spjälkaberg

Spjälkaberg är en by som ligger två kilometer väst om Långhed i Ovanåkers kommun.

Namnets ursprung kan ha att göra med den bergshantering som förekom historiskt. Man "spjälkade" (klöv) berget. Boställena i byn uppfördes huvudsakligen i samband med laga skifte i slutet av 1800-talet. I dag (2007) finns tre året runt-hushåll och tre sommarhushåll. I mitten av 1900-talet bodde riksspelmannen Anders Lif i byn.

Orter i Ovanåkers kommun
William Francis

William "wiL" Roy Francis, född 8 januari 1982 i Seattle, Washington, är en amerikansk sångare och frontman i bandet Aiden. 

Francis hade i tonåren problem med droger och genomgick rehabilitering. 2003 var han med och startade Aiden. Från början var han bandets basist men tog över rollen som sångare efter att originalsångaren, Steve Clemens, hoppat av.

Francis har ett sidoprojekt kallad William Control.

Diskografi (urval)

Med Aiden 
Studioalbum

Livealbum

EPs
 (delad EP: Aiden / Stalins War)

Med William Control 
Studioalbum

Livealbum

EPs

Externa länkar

Aidens officiella webbplats
William Controls officiella webbplats

Födda 1982
Amerikanska sångare
Män
Levande personer
Kujtim Çashku

Kujtim Çashku, född 1950 i Tirana i Albanien, är en albansk manusförfattare och filmregissör.

Källor 
 

Albanska manusförfattare
Personer från Tirana
Födda 1950
Levande personer
Män
Kristaq Dhamo

Kristaq Dhamo, född den 20 april 1933 i Fier, Albanien, död den 14 augusti 2022, var en albansk skådespelare och filmregissör.

Referenser

Albanska filmregissörer
Albanska skådespelare
Födda 1933
Män
Personer från Fier
Avlidna 2022
M/S Diana

För passagerarfärjan M/S Diana, se M/S Alandia (1972)

M/S Diana är ett svenskt passagerarfartyg som är byggt för att trafikera sträckan Stockholm-Göteborg via Göta kanal. Hon byggdes vid Finnboda varv utanför Stockholm 1931. M/S Diana k-märktes 2010.  Under 2013 och 2014 följde TV4 båtens resa genom så kallad Slow-TV. Den 12 maj 2022 gick M/S Diana på grund utanför Nyköping. 39 personer befann sig ombord vid tillfället, 25 passagerare och 14 i besättningen. Efter grundstötningen började hon ta in vatten och samtliga passagerare tillsammans med 7 ur besättningen evakuerades. Ingen person skadades.

Bildgalleri

Externa länkar
 
 Rederiaktiebolaget Göta Kanal

Källor

Passagerarfartyg på Göta kanal
K-märkta fartyg
Göta kanal
Fartyg byggda i Stockholm
Nils Edelman

Nils Holger Edelman, född 13 december 1918 i Helsingfors, död 15 juni 2005 i Åbo, var en finländsk geolog.

Edelman blev student 1937, filosofie kandidat 1946 och filosofie doktor 1950 vid Helsingfors universitet. Han var anställd vid Geologiska forskningsanstalten 1946–1954, vid Oy Vuoksenniska Ab 1954–1958 (vid Haveri gruva i Viljakkala 1954–1957 och gruvundersökning i Nyhamn 1957–1958), vid Bolidens Gruv AB 1958–1964 samt professor i geologi och mineralogi vid  Åbo Akademi 1964–1982.

Edelmans viktigaste arbeten, inklusive doktorsavhandlingen, kom att ägnas den sydvästra skärgårdens geologi. Till sin tematik omspänner Edelmans vetenskapliga produktion både urbergets geologi och dess glaciala ytformer. Han utgav 1994 den populärt hållna boken Filosofer, forskare och filurer ur geologins historia (finsk utgåva Viisaita ja veijareita geologian maailmassa 1991), där han redogjorde bland annat för vanföreställningar inom sitt eget fält.

Källor

Externa länkar 
 Edelman, Nils: Myten om kontinentaldriftens historia. Folkvett 4/2003.
 Hansson, Sven Ove: Recension av Filosofer, forskare och filurer ur geologins historia. Folkvett 2/1995.
 Åbo akademis webbplats

Finländska professorer i geologi
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Finländska forskare under 1900-talet
Forskare från Helsingfors
Födda 1918
Avlidna 2005
Män
M/S Wilhelm Tham

M/S Wilhelm Tham är ett fartyg som trafikerar sträckan Göteborg–Söderköping på Göta kanal. Hon byggdes på Motala Verkstad 1912. Hon har fått sitt namn efter den dåtida industrimannen och VD:n vid Husqvarna vapenfabrik, Wilhelm Tham, som avlidit året innan. Fartyget är K-märkt av Statens maritima museer.

Källor

Externa länkar

Rederiaktiebolaget Göta Kanal

Passagerarfartyg på Göta kanal
Fartyg byggda i Norrköping
Fartyg sjösatta 1912
K-märkta fartyg
Göta kanal
Coburg

Coburg är en kretsfri stad i det tyska förbundslandet Freistaat Bayern. Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Geografi
Staden ligger söder om Thüringer Wald och norr om floden Main och genomflyts av floden Itz. Andra större städer i regionen är Erfurt (80 km norrut), Würzburg (90 km åt sydväst) och Nürnberg (90 km söderut).

Historia
Samhället omnämns 1056 för första gången. 1331 fick orten stadsrättigheter av Ludvig IV. 1353 blev Coburg besittning av markgreve Fredrik den stränge av Meissen. 1493 fick staden sitt stadsvapen, som avbildar Sankt Mauritius. 1524 pågick reformationen i staden och 1530 vistades Martin Luther ett halvt år i Coburgs borg. Mellan 1586 och 1633 var Coburg huvudstad i det självständiga hertigdömet Sachsen-Coburg, därefter tillhörde staden Sachsen-Coburg-Saalfeld åren 1735–1826 och till sist Sachsen-Coburg-Gotha 1826–1918. Under denna tid byggdes i staden hus i renässansstil som ännu idag står kvar.

Efter första världskriget upphörde monarkin i områden med furst Karl Edvards abdikation och Coburg blev först centrum i en fristat med samma namn, innan området blev del av Bayern. Efter 1922 utvecklade sig staden till ett centrum för nationalsocialism. 1929 hade Coburg som första stad i Tyskland fler medlemmar av Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) i stadsparlamentet än av andra partier. Coburg var även den första tyska staden där Adolf Hitler blev hedersmedborgare den 26 februari 1932.

Under andra världskriget fick Coburg inte så stora skador som en del andra tyska städer. Den 11 april 1945 intogs orten av amerikanska soldater. I samband med Tysklands delning blev Coburg en stad nära gränsen till Östtyskland. Idag kännetecknas staden av skolor med överregional betydelse, ett försäkringsbolag och större teatrar.

Stadsvapen
Stadsvapnet föreställer det katolska helgonet Sankt Mauritius.

Galleri

Historiska bilder

Kända personer från Coburg 
Albert av Sachsen-Coburg-Gotha, brittisk prins
Fredrik Josias av Sachsen-Coburg-Saalfeld, fältmarskalk
Sibylla av Sachsen-Coburg-Gotha, svensk prinsessa

Se även
Bröllopet mellan arvprins Gustaf Adolf och Sibylla av Sachsen-Coburg-Gotha
Veste Coburg
Schloss Callenberg

Källor 

Städer i Bayern
Coburg (stad)
Cyberduck

Cyberduck är ett FTP- och SFTP-program avsett att köras i Mac OS, och från version 4.0 (som släpptes 2011) även Microsoft Windows. Programmet är open source.

Fria FTP-klienter
Apple-mjukvara
Windows-program
Greenöarna

Greenöarna eller Nissan Islands (tidigare Caymana Islands och Sir Charles Hardy Islands) är en ögrupp i Papua Nya Guinea i västra Stilla havet.

Geografi
Green-öarna utgör en del av den autonoma regionen Bougainville och ligger cirka 850 km nordöst om Port Moresby, ca 150 km nordväst om Bougainvilleön och ca 60 km sydöst om Feniöarna. Dess geografiska koordinater är 4°05′ S och 154°17′ Ö. Ögruppen ingår i en ökedja som löper parallellt öster om Niu Ailanön med övriga Tabaröarna - Lihiröarna - Tangaöarna - Feniöarna - Green och Bougainvilleön.

Ögruppe är korallöar och har en area om ca 40 km² fördelad på flera öar. Huvudön Green Island är cirka 15 km lång och som mest cirka 8 km bred och ligger runt en stor lagun. Den högsta höjden är på endast cirka 60 m ö.h.

Området består av
 Green Islands, ca 37 km² med småöarna Barahun och Sirot

 Pinipel Islands, ca 3 km² med småöarna Matanesa och Sau

Befolkningen är spridd på små byar. Huvudorten Tanaheran ligger på huvudöns västra del.

Huvudön har en liten flygplats (flygplatskod "GEI") för lokaltrafik.

Historia
Ögruppen har troligen bebotts av melanesier sedan cirka 1500 f.Kr. Den upptäcktes av nederländske kaptenerna Jacob Le Maire och Willem Schouten år 1616.

Området hamnade 1885 under tysk överhöghet som del i Tyska Nya Guinea. Området förvaltades till en början av handelsbolaget Neuguinea-Kompagnie.

Efter första världskriget hamnade området under australisk kontroll och Australien fick senare även officiellt mandat för hela Bismarckarkipelagen av Förenta Nationerna. 

1942 till 1945 ockuperades området av Japan men återgick sedan till australisk förvaltningsmandat tills Papua Nya Guinea blev självständigt 1975.

Externa länkar
 om Greenöarna
 karta över Greenöarna
 om Greenöarnas historia (tyska)

Papua Nya Guineas öar
Melanesien
Sigfrid Salko

Rådman Sigfrid Salko i Åbo var Finlands förste private bokförläggare. År 1646 gav han ut J. M. Raumannus Manuale Finnonicom. Den trycktes på Peder Walds tryckeri.

Åbo
Finländska förläggare
Personer under stormaktstiden
Män
Nils Adamsson



Biografi
Nils Jonas Adamsson, född 17 december 1879 i Torps församling i Västernorrlands län, död 22 juli 1939 i Äppelviken i Bromma församling i Stockholm, var en svensk företagsledare, försäljare av preventivmedel och grundare av det som skulle bli klädkedjan Polarn o. Pyret. Han var också ungsocialist, 1917-1924 medlem av Sveriges kommunistiska parti och senare aktiv i SAP. 

Nils Adamsson, som var son till den ogifta Kristina Jonsdotter, öppnade 1909 A.B. Nils Adamssons Sjukvårdaffär som sålde kondomer. År 1910 antogs Lex Hinke, en preventivmedelslag som förbjöd spridningen av information om preventivmedel. Under preventivlagen dömdes bland andra Nils Adamsson, hans fru Karin Adamsson, Hinke Bergegren och läkaren Anton Nyström till hårda straff. Karin Adamsson dömdes till fängelse för att hon varit ansvarig utgivare av en katalog om preventivmedel som såldes i makens butik i Centralpalatset vid Tegelbacken i Stockholm och på postorder. 

Adamsson gav ut Ny lärobok i könsfrågan (1926), vilken dock beslagtogs. Senare startade han Nils Adamssons förlag som gav ut ett flertal skrifter, bland annat Födelsekontroll: Teoretiska och praktiska anvisningar och Sexuell levnadskonst: En vägledning i äktenskapligt umgängesliv och den reglerade fruktsamhetens teori och praktik av Legitimerad läkare.

Nils Adamsson blev med tiden ett känt kondommärke. Sortimentet utvecklades till att innehålla inte bara kondomer och sjukvårdsartiklar utan även babyutrustning och barnkläder. På 1970-talet hade företaget helt ändrat inriktning, varför preventivmedelsdelen såldes, sjukvårdsbutikerna avvecklades och återstående del fick namnet Polarn O. Pyret AB och deras välkända randiga bomullstrikå togs fram.

Nils Adamsson gifte sig 1913 med Karin Hollman (1883–1958), som efterträdde maken som VD efter dennes död 1939. De fick sonen Sölve Adamsson (1913–1987), gift med Sickan Carlsson, och Kerstin Solveig Maria Holger (1918–1958).

Han är begravd i en släktgrav för familjerna Hollman och Adamsson på Bromma kyrkogård i Stockholm.

Bibliografi

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
Nils Adamsson på Libris (bibliotekskatalog)

Svenska direktörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Torps socken, Medelpad
Födda 1879
Avlidna 1939
Män
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Ungsocialister
Lista över byggnadsminnen i Skåne län

Förteckning över byggnadsminnen i Skåne län.

Bjuvs kommun

|}

Burlövs kommun

|}

Båstads kommun

|}

Eslövs kommun

|}

Helsingborgs kommun

|}

Hässleholms kommun

|}

Höganäs kommun

|}

Höörs kommun

|}

Klippans kommun

|}

Kristianstads kommun

|}

Kävlinge kommun

|}

Landskrona kommun

|}

Lomma kommun

|}

Lunds kommun

|}

Malmö kommun

|}

Osby kommun

|}

Simrishamns kommun

|}

Sjöbo kommun

|}

Skurups kommun

|}

Svalövs kommun

|}

Svedala kommun

|}

Tomelilla kommun

|}

Trelleborgs kommun

|}

Vellinge kommun

|}

Ystads kommun

|}

Ängelholms kommun

|}

Åstorps kommun

|}

Örkelljunga kommun

|}

Östra Göinge kommun

|}

Se även
 Lista över kyrkliga kulturminnen i Skåne län

Källor
Länsstyrelsen Skåne län:  Enskilt ägda byggnadsminnen i Skåne, 2016-08-18 (pdf) Läst 2017-07-06.

Externa länkar

Skåne, byggnadsminnen
Björneborgs Teater

Björneborgs Teater är en teater i den västfinländska staden Björneborg. Teaterbyggnaden, som är ritad av den svenska arkitekten Johan Erik Stenberg, stod färdig år 1884. Byggnaden är uppförd i nyrenässansstil. Teaterns stora scen har plats för 313 personer.

Externa länkar 
 Björneborgs Teater

Teatrar i Björneborg
Konstantin Bodin

Konstantin Bodin, död 1101, var en kung i kungariket Duklja mellan åren 1081 och 1101.

Referenser 

Personer i Montenegros historia
Montenegros regenter
Män
Födda 1000-talet
Avlidna 1101
Duklja

Duklja var ett montenegrinsk furstendöme på Balkanhalvön.  Riket omfattade dagens Montenegro och delar av norra Albanien. Duklja var ett av de montenegrinska rikena tillsammans med bland annat Raška innan det enade Montenegro började se sin tillkomst runt år 1200. Furstendömet bytte dessförinnan namn till Zeta efter floden Zeta. Därför kom furstendömet mellan ungefär år 1200 och 1500 att kallas för Zeta.

Se även 
 Zeta (furstendöme)

Referenser

Balkan
Montenegros historia
Historiska monarkier
Medeltiden
Historiska furstendömen
Varangerbotn

Varangerbotn, (nordsamiska: Vuonnabahta) är en tätort i Finnmark fylke i Norge, som är centralort i Nesseby kommun. Orten ligger längst in i Varangerfjorden.

I Varangerbotn ligger Varanger samiske museum (nordsamiska: Varjjat Sami Musea). Museet visar samisk kultur i Finnmark. Det består framför allt av Amtsmannsgammen (med båthus, farkoster, torvkåtor och samiskt hantverk) och Isak Saba-huset (barndomshuset för den förste samiske representanten i Stortinget, Isak Saba, som invaldes i Stortinget för Arbeiderpartiet 1906 och satt till 1912.)

I Varangerbotn möts E 75 och E 6. E 75 går längs Varangerfjordens norra strand  till Vardø och Vadsø, medan E 6 går längs södra stranden till Kirkenes.

Källor 
  Varangerbotn i Store Norske Leksikon, läst 2014-02-15

Orter i Troms og Finnmark fylke
Nesseby kommun
Lysekilsposten

Lysekilsposten är en lokaltidning i Lysekils kommun. Tidningens kontor är sedan 1932 inrymt i ett stenhus i södra hamnen i Lysekil som ursprungligen uppfördes som privatvilla för Skandiaverkens grundare Lars Laurin enligt arkitekten Hjalmar Zetterströms ritningar  I sin nuvarande form kom det första numret av Lysekilsposten ut den 2 februari 1905. Tidningen har en upplaga på 3 200 exemplar (2010). Helge Gustafzon köpte tidningen 1973 av Knuth Hansson och var dess chefredaktör, vd och ansvarig utgivare fram till 2016, då hans brorson Ahlbin Gustafsson övertog rollen som chefredaktör, vd och ansvarig utgivare.

Referenser 

Företag i Lysekil
Svenska dagstidningar
Byggnader och anläggningar i Lysekils kommun
Dagstidningar startade 1905
Trollhättans Park of Fame

Trollhättans Park of Fame är en lista framröstad av stadsborna i Trollhättan med personer från trakten som är framstående inom sitt område. Dessa hedras med en stjärnplatta i Betty Backs Park. Park of Fame invigdes 29 september 2007 med 10 personer på listan, och har sedan utökats med 2 st 2008 och 2009.

Sedan tidigare finns Trollhättans Walk of Fame - på Storgatan finns filmstjärnor med anknytning till den lokala filmproduktionen i "Trollywood" - Film i Väst.

En jury (bestående av historikern Bengt Lindström, Margaretha Hallin på Innovatum Science Center och Trollhättans Stads informationschef Peter Asp) nominerade till invigningen 25 personer som har varit eller är framstående inom sitt område. 

Trollhättans Stad hade inför invigninen planer på att utöka listan med två personer per år.

Stjärnorna i Trollhättans Park of Fame:

Erik Carlsson (rallyförare)
Claes Eriksson (regissör/manusförfattare)
Laila Westersund (artist)
Antenor Nydqvist (industriman)
Anders Eriksson (artist)
Nils Ericson (ingenjör)
Peter LeMarc (artist)
Oskar Olsson (grundare av Trollhätteglass)
Frank Andersson (idrottsman)
Håkan Mild (idrottsman)
Jessica Andersson (artist) - 2008
Kerstin Granlund (artist) - 2008
Olle Bengtsson (idrottsman) - 2009
Bertil Antonsson (idrottsman) - 2009
Nils Van Der Poel (idrottsman) - 2022

Källor

Externa länkar
Trollhättans Park Of Fame, på stadens webbplats

Trollhättan
Đuro Daničić

Đuro Daničić (ursprungligen Popović), född 4 april 1825 i Novi Sad,  död 17 november 1882 i Zagreb, var en serbisk filolog, översättare, lingvist och lexikograf.

Daničić studerade i Budapest och i Wien, där han blev bekant med Franc Miklošič och med Vuk Karadžić, efter vars avlidna dotter Danica han antog namnet Daničić. År 1852 kallades han till Belgrad såsom lärare åt furst Mihailos gemål, blev sedan sekreterare i det serbiska "Lärda sällskapet" och 1859 professor i slavisk filologi i Belgrad. På grund av meningsskiljaktigheter mellan professorerna och regeringen lämnade han båda dessa befattningar, men utnämndes snart till sekreterare i den nybildade Sydslaviska akademien i Zagreb. År 1873 kallades han åter till högskoleprofessor i Belgrad, men tillbringade de sista åren i Zagreb, varifrån hans kropp fördes till Belgrad. 

Daničić inledde sin vetenskapliga verksamhet 1847 med en epokgörande skrift om ortografins reformerande i Karadžićs fonetiska riktning, Rat za srpski jezik i pravopis. Bland hans övriga filologiska arbeten, som behandlar både formlära och syntax, märks Oblici srpskoga ili hrvatskoga jezika (åttonde upplagan 1892), Srpska sintaksa (1858) och Istorija oblika srpskoga ili hrvatskoga jezika do svrštetka XVII vijeka (den serbokroatiska formlärans historia till slutet av 1600-talet, 1874). Dessutom utgav han en utmärkt bibelöversättning, en samling Poslovice (ordstäv, 1871) och flera handskrifter av historiskt och religiöst innehåll. 

Sin största vetenskapliga betydelse har Daničić såsom en av grundläggarna och huvudredaktörerna av Sydslaviska akademiens stora ordboksarbete i Zagreb, Rježnik hrvatskoga ili srpskoga jezika, i vilken han själv medhann bokstäverna A-C (1880-82) och efterträddes av Pero Budmani. Utan att blanda sig i politiska stridsfrågor var Daničić en varm anhängare av den sydslaviska enhetstanken i kulturellt och litterärt hänseende.

Bibliografi
 Little Serbian Grammar (1850)
 Serbian Syntax (1858)
 Morphemes in Serbian or Croatian Language (1872)
 History of Morphemes in Serbian or Croatian Language (1874)
 Basics of Serbian or Croatian Language, (1876)
 Roots in Croatian or Serbian Language (1877)
Croatian or Serbian Dictionary. Volume 1 (A-češula) (1880-1882)
 Serbian accents

Källor

Serbiska lingvister
Serbiska professorer
Slavister
Födda 1825
Avlidna 1882
Män
Alumner från Wiens universitet
Vasakyrkan, Umeå

Se även: Vasakyrkan

Vasakyrkan i Umeå ligger i samma hus som före detta Hotell Vasa invid Vasaplan i centrala Umeå. Kyrkan drivs av EFS och har verksamhet för många åldrar. Vasakyrkan har cirka 300 medlemmar.

Externa länkar 
 Vasakyrkans webbplats

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Umeå
Svenska EFS-kyrkor