kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strimpardalot

Strimpardalot (Pardalotus striatus) är en fågel i familjen pardaloter inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Strimpardalot delas in i sex underarter i fyra grupper med följande utbredning:
 melanocephalus-gruppen
 P. s. uropygialis – norra Australien (Fitzroy River, Western Australia till Cape York-halvön)
 P. s. melvillensis – Melvilleön och Bathurstöarna (Northern Territory)
 P. s. melanocephalus – östra Queensland (centrala Ingham till New South Wales)
 P. s. ornatus – nordöstra New South Wales till östra och södra Victoria
 P. s. striatus - häckar i Tasmanien, på öarna King och Flinders, övervintrar i norra Queensland
 P. s. substriatus – södra och centrala Australien utom i de mest torra områdena

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pardaloter
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Sultanmes

Sultanmes (Melanochlora sultanea) är en sydöstasiatisk tätting i familjen mesar, den största i familjen.

Utseende 
Sultanmesen är med en kroppslängd på 20-21 cm överlägset störst medlem i familjen mesar. Fjäderdräkten är färgglatt gulsvart med gul undersida och blåsvart (eller hos honan grönsvart) ovansida, strupe och stjärt. På huvudet syns en lång tofs och spretig tofs, svart hos underarten gayeti (se nedan), gul hos övriga underarter.

Läte 
Sultanmesen är en mycket ljudlig fågel, med olika gnissliga och gälla läten. Sången består av upprepade ljusa visslingar, ibland något stigande.

Utbredning och systematik 
Sultanmes placeras som enda art i släktet Melanochlora. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 sultanea-gruppen
 Melanochlora sultanea sultanea – Nepal Assam, Myanmar, norra Thailand, norra Laos och Vietnam
 Melanochlora sultanea flavocristata – södra Myanmar till södra Thailand, Malackahalvön, Sumatra och Hainan
 Melanochlora sultanea seorsa – södra Kina (centrala Fujian till södra Guangxi) till Laos och nordöstra Tonkin
 Melanochlora sultanea gayeti – centrala Annam (Col des Nuages) till södra Laos (Bolavensplatån)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt i västra Himalaya men rätt vanlig i östra Himalayas förberg, lägre Kachinbergen och Hukawngdalen i norra Myanmar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
La Courtète

La Courtète är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Alaigne som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade La Courtète  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen La Courtète

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Coustaussa

Coustaussa är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Couiza som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Coustaussa  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Coustaussa

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Turkestanmes

Turkestanmes (Parus bokharensis) är en fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar som förekommer i Centralasien. Dess taxonomiska status har varit mycket omdiskuterad men anses numera oftast vara en del av talgoxen.

Utseende och läten 
Turkestanmesen är mycket lik talgoxen i både form och teckning, men är något mindre (14,5-15 cm) och har något längre stjärt. Fjäderdräkten är mycket gråare, med gräddvit eller urvattnad grå undersida och grått på ovansida och stjärt. Den vita kindfläcken är även större. Lätena är mycket lika talgoxens.

Utbredning och systematik 
Taxonet omfattar tre underarter med följande utbredning:
 bokharensis – förekommer i Ryssland (bergsområden i Tien Shan och Karatau) och nordvästra Afghanistan
 ferghanensis – förekommer i södra Kirgiz- och västra Tien Shan-bergen till västra Pamir och Turkestan
 turkestanicus – förekommer från Balchasjsjön till västra Kina (Xinjiang) och sydvästra Mongoliet

Numera behandlas den oftast som underart till talgoxe, men under en period rådde ganska stor enighet att den borde behandlas som en egen art. Sentida studier har dock lyft fram arternas likheter i form av genetik, morfologi och läten, varför de flesta tongivande taxonomiska auktoriteter som IOC och Clements et al. återigen behandlar den som en del av talgoxen. Svenska BirdLife Sverige erkänner den dock ännu som egen art.

Levnadssätt 
Turkestanmesen förekommer på låglänta slätter och i halvöken bland flodnära buskage med poppel, pil och tamarisk. Den ses även i trädgårdar, stadsparker och trädgårdar. I mer högbelägen terräng (upp till 2135 meters höjd) ses den också i skogstrakter, dock inte i Kopet Dag i Turkmenistan där talgoxen förekommer. "Turkestanmesen" beter sig i stort som talgoxen, men kan vara rätt skygg och mer svårsedd. Höstar formar den ofta stora flockar, ibland med upp till 100 individer. Den lever av insekter, i mindre utsträckning även frön.

Häckning 
Fågeln häckar mellan april och slutet av juni. Den placerar boet i ett hål i ett träd, en byggnad, en jordbank eller faktiskt vid ett tillfälle i en kamelskalle.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner inte turkestanmesen som god art och har därför inte bedömt dess hotstatus. Den beskrivs som lokalt vanlig, men ovanlig i kinesiska Turkestan och sällsynt i nordöstra Iran.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn bokharensis syftar på den gamla staden Buchara, numera i Uzbekistan.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Parus
Fåglar i palearktiska regionen
Orienttalgoxe

Orienttalgoxe (Parus monticolus) är en asiatisk fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar, nära släkt med talgoxen.

Kännetecken

Utseende 
Orienttalgoxen är en 12,5 cm lång mes, nära släkt med och mycket lik talgoxen med svart hjässa och haklapp och vit kind samt ett svart längsgående på bukens mitt. I färgerna är den mer lik europeiska talgoxar än geografiskt närmare grå talgoxe (ofta inkluderad i talgoxen), med olivgrön ovansida och gul undersida. Karakteristiskt är dock dubbla vingband. Populationen i södra Vietnam har mycket brett band på buken så att nästan hela undersida är svart.

Läten 
Lätena är mycket lika talgoxens men är generellt gällare, ljudligare och klarare. I engelsk litteratur återges de som snabba och tunna "si-si-si-si-si-li", hårda "shick-shick-shick" och tretonigt "te-te-whee". Sången är mycket varierad.

Utbredning och systematik 
Orienttalgoxe delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Parus monticolus monticolus – västra Himalaya till västra Nepal och sydöstra Tibet
 Parus monticolus yunnanensis – östra Himalaya till nordöstra Indien, Myanmar, västra Kina och nordvästra Vietnam
 Parus monticolus legendrei – södra Vietnam (Da Lat Plateau)
 Parus monticolus insperatus – bergsskogar på Taiwan

Orienttalgoxen är närbesläktad med talgoxen, grå talgoxen och östlig talgoxe, alla tre ofta behandlade som en och samma art.

Levnadssätt 
Orienttalgoxen häckar i bergsbelägna tempererade eller subtropiska skogsområden upp till knappt 4000 meters höjd. Födan är dåligt känd, men omfattar små ryggradslösa djur och deras larver, blomknoppe, frukt, bär och frön. Fågeln häckar mellan februari och juli, på Taiwan möjligen året runt. Den lägger endast en kull per säsong. Arten är huvudsakligen stannfågel eller höjdledsflyttare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig eller vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Coustouge

Coustouge är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Durban-Corbières som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Coustouge  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Coustouge

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Vitnackad mes

Vitnackad mes (Machlolophus nuchalis) är en sällsynt tätting i familjen mesar, endemisk för Indien.

Kännetecken

Utseende 
Vitnackad mes är en kraftig, 12 centimeter lång svartvit tecknad fågel. Mantel, skapularer och vingtäckare är svarta medan tertialer, armpennor och vingpennor är kontrastrikt tecknade i svart och vitt. Flankerna och bröstsidorna har en gulaktig anstrykning.

Läte 
Fågelns sång är ett högljutt pii-pii-pii-pii-pii. Andra läten är ett grälande tchrrr, mjukt pit, plötsligt tink och ett tunt tip-it.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer fläckvist i två isolerade områden i Indien, dels i centrala och södra Rajasthan, Kutch och norra Gujarat i nordväst, dels i Östra Ghats i södra Andhra Pradesh, norra Tamil Nadu och Karnataka i syd. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i Parus men förs numera efter genetiska studier till Machlolophus tillsammans med gulmes, östlig gyllenmes, himalayagyllenmes och indisk gyllenmes.

Levnadssätt 
Vitnackad mes bebor tropiska torra törnskogar, framför allt med akacior, från låglänta områden till åtminstone 750 meters höjd. Den sydliga populationen hittas också i torr lövskog med Albizia amara. Den har setts livnära sig av insekter, blomställningar från palasaträd (Butea monosperma) samt frukter från benvedsväxten Maytenus emarginatus, Commiphora roxburghi och Capparis decidua, de två senare dock oklart om det istället är insekter som lever i frukterna som den är på jakt efter. Fågeln häckar under monsunen mellan maj och augusti i trädhål, i brist på det i rökelseträdet Boswellia serreta.

Status och hot 
Denna art har en liten världspopulation på endast mellan 3500 och 15000 individer. Den tros dessutom minska kraftigt till följd av habitatförstörelse. Även om utbredningsområdet är stort är det fragmenterat och de olika delpopulationerna små. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Östlig gyllenmes

Östlig gyllenmes (Machlolophus spilonotus) är en asiatisk fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Östlig gyllenmes är en rätt stor (14 cm) mes i gult, grönt och svart. Huvud och undersida är gula med svart tofs och ögonstreck samt streck mitt på buken á la talgoxe. Manteln är grön och vingpennorna vitkantat svarta med tydliga vingband. Den liknar de båda andra gyllenmesarna (himalayagyllenmes och indisk gyllenmes) men har gul panna och tygel, svart streckning på manteln, grå övergump istället för olivfärgad samt vita, inte gula, vingband.

Utbredning och systematik 
Östlig gyllenmes delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 M. s. spilonotus – förekommer från östra Himalaya och angränsande nordöstra Myanmar till södra Tibet och sydvästra Kina
 M. s. subviridis – förekommer från nordöstra Indien till Myanmar, norra Thailand och nordvästra Laos
 M. s. rex – förekommer från södra Kina till nordvästra Vietnam och nordöstra Laos
 M. s. basileus – förekommer i södra Laos (Bolavens platå) och södra Vietnam (södra Annam)

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i Parus men förs numera efter genetiska studier till Machlolophus tillsammans med himalayagyllenmes, indisk gyllenmes, gulmes och vitnackad mes.

Levnadssätt 
Östlig gyllenmes förekommer i öppen tempererad eller subtropisk löv- eller blandskog, mellan 350 och 3100 meters höjd. Födan är dåligt känd, men tros inkludera små ryggradslösa djur och larver, bland annat spindlar, men även blomknoppar och frukt. Häckningen sker från slutet av februari till mitten av augusti.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i Kina men sparsam och lokalt förekommande i östra Himalaya.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Cruscades

Cruscades är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Lézignan-Corbières som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Cruscades  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cruscades

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Himalayagyllenmes

Himalayagyllenmes (Machlolophus xanthogenys) är en asiatisk fågel i familjen mesar.

Utseende 
Himalayagyllenmesen är en rätt stor (13 cm), tofsförsedd mes i gult, grönt och svart. Den är gul på huvud och undersida med svart tofs, svart ögonstreck och en svart linje löper ner från näbben ner till buken. Ovansidan är grön med vitkantade vingpennor. Den är mycket lik nära släktingen östlig gyllenmes (P. spilonotus) men skiljer sig genom svart på pannan och tygeln, ostreckad grön mantel, olivgrön övergump (ej grå) och gula istället för vita vingband. Indisk gyllenmes, ofta behandlad som underart till xanthogenys, är nästan identisk men har vit vingband och tydlig skillnad mellan könen, där honan har grågrön tofs och mantel och urblekt undersida.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns vid foten av västra Himalaya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa inkluderar indisk gyllenmes (M. aplonotus) i arten.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i Parus men förs numera efter genetiska studier till Machlolophus tillsammans med östlig gyllenmes, indisk gyllenmes, gulmes och vitnackad mes.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar indisk gyllenmes i bedömningen. Popilationsutvecklingen tros vara stabil. Världspopulationen har inte uppskattad, men den beskrivs som ganska vanlig eller vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Cubières-sur-Cinoble

Cubières-sur-Cinoble är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Couiza som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Cubières-sur-Cinoble  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cubières-sur-Cinoble

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Cucugnan

Cucugnan är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Tuchan som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Cucugnan  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cucugnan

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Grönmes

Grönmes (Sylviparus modestus) är en liten säregen syd- och sydostasiatisk tätting i familjen mesar.

Utseende och levnadssätt 
Grönmesen är en mycket liten fågel med en kroppslängd på endast tio centimeter. För att vara en mes är den oansenligt tecknad med olivgrön ovansida, gulbrun undersida, gulaktig ögonring, ett tunt gult ögonbrynsstreck, en relativt kort och tjock näbb samt en liten tofs på huvudet. Bland lätena hörs tunna "tsit", "psit" eller "pit".

Utbredning och systematik 
Grönmesen är stannfågel i bergsområden i Asien. Arten delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Sylviparus modestus simlaensis – västra Himalaya (från Kashmir till Uttar Pradesh)
 Sylviparus modestus modestus – Nepal, nordöstra Indien, norra Myanmar, sydvästra Kina, Thailand och norra Laos
 Sylviparus modestus klossi – södra Vietnam (Da Lat-platån)

Släktskap 
Grönmes placeras som enda art i släktet Sylviparus och är endast avlägset släkt med i stort sett hela familjen mesar, där endast brandkronad mes (Cephalopyrus flammiceps) är mer avvikande.

Levnadssätt 
Grönmesen trivs i lövfällande skogar i bergstrakter. Födan är i stort okänd, men omfattar antagligen små ryggradslösa djur och dess larver, men även frön. Även häckningsbiologin är dåligt känd. Fågeln häckar åtminstone i april och maj. Boet som består av mossa och djurhår placeras upp till sju meter ovan mark i ett naturligt hålutrymme.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller ganska vanlig i hela sitt utbredningsområde.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Cumiès

Cumiès är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Salles-sur-l'Hers som ligger i arrondissementet Carcassonne. År  hade Cumiès  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cumiès

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Santamartaskogssångare

Santamartaskogssångare (Myiothlypis basilica) är en hotad fågelart i familjen skogssångare. Den förekommer enbart i bergsområdet Sierra Nevada de Santa Marta i nordöstra Colombia.

Utseende och läte 
Santamartaskogssångaren är en 14 cm spektakulärt tecknad medlem av familjen. Ovansidan är olivgrun, undersidan gul. Huvuden är distinkt tecknat i svart och vitt. Lätet består av en kort, svag drill. Sången har inte dokumenterats.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Sierra Nevada de Santa Marta-bergen, i nordöstra Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Santamartaskogssångaren har ett mycket begränsat utbredningsområde och en liten världspopulation som uppskattats bestå av endast 1000 till 3000 vuxna individer. Beståndet anses dock vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Cuxac-Cabardès

Cuxac-Cabardès är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Saissac som ligger i arrondissementet Carcassonne. År  hade Cuxac-Cabardès  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cuxac-Cabardès

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Guldbrynad skogssångare

Guldbrynad skogssångare (Basileuterus belli) är en fågel i familjen skogssångare inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergsskogar i Centralamerika, från Mexiko till Honduras. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Guldbrynad skogssångare är en 13 cm lång fågel, i grundfärgen lik många andra arter i sitt släkte med olivgrön ovansida och mestadels gul undersida. Huvudteckningen är dock distinkt, med vackert guldgult ögonbrynsstreck som åtskiljer rostrött på hjässa och örontäckare. Vidare har den en svart tygel.

Utbredning och systematik 
Guldbrynad skogssångare förekommer i höglänta områden i Centralamerika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Basileuterus belli bateli – västra Mexiko (sydöstra Sinaloa till Jalisco och Michoacán)
 Basileuterus belli belli – östra Mexiko (sydvästra Tamaulipas till norra Oaxaca)
 Basileuterus belli clarus – sydvästra Mexiko (södra Morelos, Guerrero och västra Oaxaca)
 Basileuterus belli scitulus – sydöstra Mexiko (östra Oaxaca och Chiapas) till nordvästra El Salvador
 Basileuterus belli subobscurus – nordvästra Honduras

Levnadssätt 
Guldbrunad skogssångare hittas i fuktiga bergsskogar på mellan 1200 och 3500 meters höjd. Där håller den sig ofta dold i tät undervegetation. Den ses vanligen i par och följer sällan med i kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Graham Bell (1812-1889), amerikansk taxidermist, fältornitolog och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skogssångare
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Cuxac-d'Aude

Cuxac-d'Aude är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Coursan som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Cuxac-d'Aude  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Cuxac-d'Aude

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude