kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Per Olof Håkansson

Per Olof Håkansson, född 11 maj 1941 i Trelleborg, död 29 augusti 2000 i Trelleborg, var en svensk byggnadsingenjör och  socialdemokratisk politiker, som mellan 1974 och 1998 var riksdagsledamot för Malmöhus läns södra valkrets.

Referenser

Externa länkar
 Sveriges riksdag: Per Olof Håkansson (s)

Svenska byggnadsingenjörer
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Män
Födda 1941
Avlidna 2000
Personer från Trelleborg
Aimo Aho

Aimo Antero Aho, född 31 maj 1951 i Reisjärvi, död 10 juli 2014 i Haapajärvi, var en finländsk friidrottare (spjutkastare).

Ahos första stora internationella tävling var EM i friidrott 1974 i Rom där han kom på 9:e plats. Det blev också en 9:e plats vid OS 1980. Han representerade också Finland vid hemma-VM i Helsingfors 1983 då det blev en 10:e plats. 

Aho blev finländsk mästare 1975 och vann ytterligare åtta silver- och bronsmedaljer. Han är fortfarande den enda finländska spjutkastare, som har överskridit 85 meters-gränsen nio säsonger. Hans personliga rekord med det gamla spjutet som användes fram till 1986 blev 89,42 m satt  1977. Hans längsta kast med den nya spjutmodellen blev 77,64 m  1986. Han tränades av Lauri Immonen. 

På klubbnivå representerade Aho Haapajärven Kiilat och Reisjärven Pilke.

Källor

Finländska spjutkastare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1980
Finländska idrottare under 1900-talet
Personer från Norra Österbotten
Födda 1951
Avlidna 2014
Män
Chanson de geste

En chanson de geste, (franska för "sång om bedrifter") är en medeltida fransk hjältedikt. Chanson de geste var den första litteratur som skrevs på franska, uppkom mot slutet av 1000-talet och fick sin blomstring på 1100-talet. Dikterna är omfångsrika och reciterades vanligen till ackompanjemang av ett stränginstrument. Vanligtvis är de skrivna på tiostavig vers av anonyma författare.

Många Chanson de geste handlar om 800- och 900-talets strider mellan kristna fransmän och muslimska morer i Spanien. Den historiska kärnan är dock starkt förvanskad av folkliga traditioner och legendariska inslag. Dikterna präglas av fransk patriotism, rojalism och högmedeltidens korstågsanda. Mest känd bland dessa dikter är Chanson de Roland (Rolandssången) som handlar om en av Karl den stores paladiner som stupar i Roncevaux efter ett heroiskt försvar mot en oerhörd övermakt. Andra centralgestalter är Guillaume d'Orange (i Chanson de Guillaume), Gormond et Isembart och Ogier le Danois (Holger Danske).  

På spanska kallas motsvarigheten till Chanson de geste för Cantar de gesta. I de senare besjungs bland annat den kastilianska adelsmannen och krigaren El Cid. En nordisk motsvarighet är Karlamagnús saga. På tyska finns exempelvis Ludwigslied.

Källor
Nationalencyklopedin

Franskspråkig litteratur
Kultur under medeltiden
Litteraturhistoria
Jyrki Blom

Jyrki Petteri Blom, född 1962 i Kotka, är en finländsk före detta friidrottare (spjutkastare).

Blom deltog i två internationella mästerskap; det blev till en fjärde plats vid EM i Stuttgart 1986. Året efter på VM i Rom åkte han ur i kvalifikationstävlingen där han kastade 75,74. 

Blom fått tre medaljer i Kaleva spelen: silver i Vasa 1986, brons i Lahtis 1985 och i Kuopio 1987. Han har en finländsk mästerskapsmedalj, ett silver, från Kuopio 1989. 

Bloms personligarekord med det gamla spjutet som användes fram till 1986 blev 85,30, som han kastade i Finnkampen på Stockholm Stadion i augusti 1985. Hans längsta kast med den nya spjutmodellen blev 80,48, som han kastade på EM i Stuttgart.

Blom representerade på klubbnivå Vehkalahden Veikkoja och tränades av Leo Silén.

Födda 1962
Finländska spjutkastare
Män
Levande personer
Personer från Kotka
Lena Arwedahl

Lena Arwedahl, född 18 februari 1968, Mellerud, är en svensk fotbollsdomare, FIFA-domare sedan 2004.

Hon utsågs till årets domare vid Fotbollsgalan 2008.

Arwedahl är även en välbekant deltagare i SR Västs morgonpanel varje fredag där hon bland annat brukar berätta en rolig historia.

Referenser

Externa länkar 

Lyssna på Lenas historier på SR Väst

Fotbollsdomare från Sverige
Personer från Mellerud
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Adriano Correia

Adriano Correia Claro, född 26 oktober 1984 i Curitiba i Paraná, mer känd som bara Adriano, är en brasiliansk fotbollsspelare som spelar som vänsterback och yttermittfältare för Atlético Paranaense. Han har tidigare spelar för bland annat spanska FC Barcelona, Sevilla FC, och även klubben från sin hemstad, Coritiba. 

Adriano är "tvåfotad", det vill säga lika bra med båda fötterna, vilket betyder att han även kan spela på högerkanten. Han gjorde sitt första mål för Sevilla i finalen i UEFA-cupen 2006/2007. Den 16 juli 2010 flyttade Adriano till storklubben FC Barcelona för €9,5 miljoner + ytterligare €4 miljoner i prestationsbonusar.

Meriter

FC Barcelona 
 La Liga: 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016
 UEFA Champions League: 2010/2011, 2014/2015
 Spanska cupen: 2011/2012, 2014/2015, 2015/2016
 Spanska supercupen: 2010, 2011, 2013
 UEFA Super Cup: 2011, 2015
 VM för klubblag: 2011, 2015

Källor

Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Coritiba Foot Ball Club
Spelare i Sevilla FC
Fotbollsspelare i FC Barcelona
Fotbollsspelare i Beşiktaş JK
Spelare i Clube Atlético Paranaense
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i La Liga
Spelare i Süper Lig
Spelare i Concacaf Gold Cup 2003
Spelare i Copa América 2004
Spelare i Copa América 2011
Födda 1984
Levande personer
Män
Idrottare från Curitiba
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Boken om vårt land

Boken om vårt land (på finska Maamme kirja) av den finlandssvenske författaren och journalisten Zacharias Topelius utgavs 1875, avsedd som läsebok i folkskolan i Finland. Boken beskriver Finlands landskap, natur, folk och historia. Den översattes även till finska och användes i skolorna långt in på 1900-talet och bidrog till uppbyggandet av en nationell identitet. 1907 hade den sålts i 240 000 exemplar och blev en av förlagets (Edlund) mest framgångsrika titlar.

Bakgrund
Finland växte i mitten av 1800-talet fram som en mer enhetlig ekonomisk, kommunikationsmässig och politisk helhet. Saima kanal hade byggts 1856, järnvägarna började byggas 1862, Lantdagen började fungera och en självständig press utvecklades, liksom skolväsendet. Därmed uppstod ett behov av läroböcker som introducerade det unga landet i skolorna. Topelius understödde tanken på en självständig, tvåspråkig nation och det framgår av hans texter: "Detta land är mitt fädernesland, om jag så på finska kallar det för 'Suomi' eller på svenska för 'Finland', är det ändock samma land" (Kapitel 7, Land och folk)

Skolväsendet hade en viktig roll, då det förutsattes stärka medborgarnas fosterlandskänsla och fostra den blivande arbetskraften. I enlighet med denna strävan fokuserade texterna kring arbetet. Enligt Topelius var Finland ett kargt och fattigt land och erbjöd därför inga sötebrödsdagar. Fosterlandet var som en sträng husbonde, som avskedade dem som förföll till lättja, men tog fram de bästa sidorna hos dem som arbetade för honom.

Topelius Finlandsbild var starkt nationalromantiskt färgad och även genomsyrad av hans tro. Han ansåg också att den finländska mentaliteten kommer bäst till sin rätt då folket drabbats av motgångar. Han jämförde folket med den finska hästrasen: "I fråga om uthållighet har det finska folket gemensamt med den finska hästen sin envishet". Även dagens politiker kan citera dessa rader och så skedde exempelvis under lågkonjunkturen på 1990-talet.

Boken har också inspirerat flera moderna författare. Jörn Donner skrev 1967 Nya boken om vårt land och ännu en uppföljare 1992: Nyaste boken om vårt land. Den gröna riksdagsmannen och zoologen Erkki Pulliainen har skrivit Uudempi Maammekirja, på svenska: "Nyare boken om vårt land".

Bibliografi
 - Originalupplagan. - Från och med 1916 med titeln: Boken om vårt land. Läsebok...
 - Första finska upplagan.
 -  Nyillustrerad utgåva med inledning av Matti Klinge. Texten redigerad av Helena Solstrand.
Naturens Bok och Boken om Vårt Land, Zacharias Topelius Skrifter XVII, Helsingfors: SLS 2017. Libris 21989485. ISBN 978-951-583-414-0. Även fritt tillgänglig på Svenska Litteratursällskapet i Finland. Originalupplagor med kommentarer och inledning av Magnus Nylund, Håkan Andersson, Pia Forssell och Henrik Knif.

Vidare läsning

Externa länkar 

 Boken om vårt land, nyutgåvan 2017 vid topelius.sls.fi

Svenskspråkig litteratur
Verk av Zacharias Topelius
Dumbarton

Dumbarton (gaeliska Dùn Bhreatainn) är en stad och före detta burgh i Skottland, belägen vid fjorden Firth of Clyde. Staden är centralort i kommunen West Dunbartonshire. Folkmängden uppgick till 19 950 invånare 2012.

I Dumbarton finns bland annat Dumbarton Castle som är Skottlands äldsta borg.

Noter

Orter i West Dunbartonshire
Karin Israelsson

Karin Birgitta Israelsson, född Lindgren 27 oktober 1941 i Själevads församling i Västernorrlands län, död 25 april 2013 i Sorsele, var en svensk distriktssköterska från Gargnäs och politiker (centerpartist), som var riksdagsledamot för Västerbottens läns valkrets 1979–1994 och 1996–1998, och därefter kommunpolitiker i Sorsele kommun.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Själevads socken
Födda 1941
Avlidna 2013
Kvinnor
Jan Jennehag

Jan Birger Jennehag, född Sundkvist 12 november 1943 i Norrbärke församling i Kopparbergs län, är en svensk politiker (vänsterpartist), som var riksdagsledamot 1986–1998 för Västernorrlands läns valkrets. Under sin tid i riksdagen var han bland annat ledamot i försvarsutskottet och jordbruksutskottet.

Efter valet 1998 blev Jennehag kommunstyrelsens ordförande i Timrå kommun, efter en uppgörelse mellan Vänsterpartiet och de borgerliga partierna. Samarbetet höll fram till valet 2002, då Socialdemokraterna fick egen majoritet i fullmäktige.

Referenser

Externa länkar 

 Jan Jennehag (v) (arkiverad sida), Sveriges riksdags webbplats

Ledamöter av Sveriges riksdag för Vänsterpartiet
Kommunalråd i Timrå kommun
Svenska vänsterpartistiska kommunalråd
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Norrbärke socken
Födda 1943
Levande personer
Män
Juha Laukkanen

Juha Lauri Laukkanen, född 6 januari 1969 i Pielavesi, är en finländsk före detta friidrottare, (spjutkastare).

Laukkanen deltog i flera internationella mästerskap; det började med en 10:e plats vid junior-VM 1988. Vid sitt första seniormästerskap, OS i Barcelona 1992, blev det 6:e plats. På hemmaplan EM 1994 åkte han ur i kvalifikationstävlingen där han kastade 75,86. Bästa placeringen kom 1998 då det blev en 5:e plats vid EM i Budapest. Vid VM 2001 i Edmonton blev det bara en 19:e plats. Vid detta VM fick han mycket uppmärksamhet då han gjorde en Hitlerhälsning till den tyska konkurrenten Boris Henry. Laukkanen beklagade efteråt händelsen och klargjorde att han inte var nazist, och att det hela hade varit ett skämt. 

Laukkanen fick också mycket uppmärksamhet då han oförskyllt träffade en funktionär i armen under Bislett Games 1994.

Laukkanen vann två finländska mästerskap; 1992 med ett kast på 86,72 och 1994 med 81,92. Hans personliga rekord är 88,22 meter satt i Kuortane 1992. På klubbnivå representerade han Laukkalan Lujaa.

Laukkanen är Unicef-ambassadör.

Födda 1969
Finländska spjutkastare
Spjutolyckor
Unicef-ambassadörer
Män
Personer från Pielavesi
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Mikael Stahre

Mikael Stahre, född 5 juli 1975 i Stockholm, är en svensk fotbollstränare som sedan 2023 är huvudtränare i den thailändska klubben Uthai Thani F.C.

Tränarkarriär 
Mikael Stahre är uppväxt i Gröndal och började där sin tränarkarriär i Gröndals IK redan som 14-åring. Efter att även ha tränat ungdomslag i Hammarby IF så kom han till AIK 1998 som ungdomstränare. I AIK tränade han också juniorlaget, som han vann SM-guld med 2004, utvecklingslaget och till slut också a-laget som assisterande tränare under Rikard Norling 2006. 2007 fick han huvudtränaransvaret i FC Väsby United som det året hade degraderats till division 1. Han återförde laget till Superettan och lyckades där etablera laget i mitten av tabellen.

Den 10 november 2008 meddelade AIK att Rikard Norling hade entledigats från sitt uppdrag som huvudtränare och ersatts med Mikael Stahre. Hans första säsong som tränare för AIK slutade med att klubben blev svenska mästare 2009 och att de vann Svenska Cupen, lagets första mästerskapstitlar sedan 1998. 

Den 26 april 2010 blev Stahre klar som tränare för grekiska Panionios. Den 28 oktober 2010 meddelade Panionios att de sparkat Mikael Stahre som huvudtränare i klubben. Han hade bara varit tränare för laget i ett halvår, och anledningen till att han sparkades var dåliga resultat.

24 september 2011 presenterades Stahre vid en presskonferens på Gamla Ullevi i Göteborg som IFK Göteborgs nya huvudtränare från säsongen 2012. Säsongen 2013 ledde han laget till en tredje plats i Allsvenskan och vinst i Svenska Cupen. Säsongen 2014 slutade laget tvåa i Allsvenskan. Under säsongen blev Stahre uppmärksammad för en intervju han gav kort efter att ha träffats i huvudet av en golfboll.

Den 3 november 2014 meddelade IFK Göteborg på sin officiella hemsida att man brutit avtalet med Mikael Stahre. Han skrev därefter på för det kinesiska laget Dalian Aerbin FC. 

14 november 2016 presenterades Stahre som ny huvudtränare för BK Häcken.

Efter en tids spekulationer i media, presenterades Stahre som ny huvudtränare för Major League Soccer klubben San Jose Earthquakes den 24 november 2017. . Mikael Stahre entledigades från sitt uppdrag den 17 september 2018. Anledningen var  svaga resultat och endast 4 vinster på 28 matcher.

Meriter 
 JSM-guld med AIK 2004 (huvudtränare)
 Stora silvret i Allsvenskan 2006 (assisterande tränare)
 Uppflyttning till Superettan med Väsby United (huvudtränare)
 SM-guld med AIK 2009
 Vinnare av Svenska cupen 2009 med AIK
 Vinnare av priset: Årets tränare på fotbollsgalan 2009
 Vinnare av svenska Supercupen 2010
 Vinnare av Svenska cupen 2013 med IFK Göteborg

Referenser 

Födda 1975
Svenska fotbollstränare
Personal i AIK Fotboll
Spelare i IF Brommapojkarna
Tränare i AIK Fotboll
Tränare i Hammarby IF Fotboll
Tränare i FC Väsby United
Tränare i Panionios FC
Fotbollstränare i IFK Göteborg
Män
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Itmad-Ud-Daulah

Itmad-Ud-Daulahs grav, även kallad Baby Taj, är ett mogulskt mausoleum i staden Agra i den indiska delstaten Uttar Pradesh. Gravmonumentet beskrivs ofta som ett smyckeskrin och ses som en förebild till Taj Mahal.

Utöver huvudbyggnaden består anläggningen av flera yttre byggnader och parker. Graven, som byggdes mellan 1622 och 1628, representerar övergången mellan den första fasen i monumental mogulsk arkitektur – kännetecknad av röda sandstensbyggnader med marmordekorationer, som i Humajuns grav i Delhi och Akbar den stores grav i Sikandra – och den andra fasen, baserad på vit marmor med pietra dure-dekorationer, mycket kännetecknande till exempel för Taj Mahal.

Mausoleet beställdes av Nur Jahan, fru till Djahangir, för hennes far Mirza Ghiyas Beg som hade fått titeln Itimâd-ud-Daulâh (statens pelare). Mirza Ghiyas Beg var farfar till Mumtaz Mahal (egentligt namn: Arjumand Bano, dotter till Asaf Khan), den favorithustru till stormogulen Shah Jahan till vilken Taj Mahal byggdes som gravmonument.

Graven
Mausoleet ligger på vänstra stranden av floden Yamuna. Det ligger i en korsformad park avdelad av vattenflöden och gångvägar. Mausoleet står på en meterhög kvadratisk grund med cirka 50 meters sida. Själva byggnaden är cirka 23 × 23 meter. I varje hörn står ett åttakantigt torn, runt 13 meter högt.

Mausoleet är uppfört i vit marmor från Rajasthan smyckad med halvädelstenar: karneol, jaspis, lapis lazuli, onyx och topaz. Smyckningen bildar enklare mönster av cypresser och vinflaskor och mer avancerade bilder av till exempel delad frukt och vaser med blombuketter. Ljusinsläppet i huvudbyggnaden sker genom utskurna mönster i den vita marmorn.

Flera av Nur Jahans släktingar är begravda i mausoleet. De enda asymmetriska elementen i hela komplexet är att kenotaferna efter hennes föräldrar står sida vid sida, en formation som kopierats i Taj Mahal.

Utsmyckningar

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Uttar Pradesh
Mausoleer i Indien
Mogularkitektur
Inga-Britt Johansson

Inga-Britt Birgitta Johansson, född 23 mars 1937 i Brunflo, är en svensk socialdemokratisk politiker, som mellan 1982 och 1998 var riksdagsledamot för Göteborgs kommuns valkrets. Hon var även ledamot av Europaparlamentet mellan 1995 och 1999.

Referenser

Externa länkar 
 Sveriges riksdag: Inga-Britt Johansson (s)

Kvinnor
Födda 1937
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Europaparlamentet från Sverige för Socialdemokraterna
Levande personer
Macaronipingvin

Macaronipingvin (Eudyptes chrysolophus) är en pingvin som är nära släkt med vitkindad pingvin. Den är världens talrikaste pingvin med över sex miljoner par, men minskar så kraftigt att den kategoriseras som sårbar.

Utseende 
Som adult blir macaronipingvin 70 cm lång och väger 5,5 kg. Den skiljs morfologiskt ifrån vitkindad pingvin på att den har ett svart ansikte till skillnad från den senares vita.

Utbredning och systematik 
Macaronipingvinens utbredning sträcker sig från sub-Antarktis till Antarktiska halvön. Det finns minst 216 häckningskolonier på 50 olika platser, vilket inkluderar södra Chile, Falklandsöarna, Sydgeorgien och Sydsandwichöarna, Sydorkneyöarna och  Sydshetlandsöarna, Bouvetön, Prins Edwardöarna, Crozetöarna,  Kerguelenöarna, Heard- och McDonaldöarna, och även väldigt lokalt på Antarktiska halvön. På sina födosök förekommer grupper så långt norr ut som Australien, Nya Zeeland, södra Brasilien, Tristan da Cunha och Sydafrika.

Både mitokondriellt DNA och cellkärne-DNA indikerar att arten skildes från sin närmsta släkting, den vitkindade pingvinen (Eudyptes schlegeli), för ungefär 1,5 miljoner år sedan. Dessa båda närbesläktade arter är morfologiskt mycket lika, och har ofta behandlats som underarter.

Status och hot 
Arten kategoriseras idag som sårbar (VU) av IUCN på grund av att den verkar har minskat kraftigt i antal, hela 47 %, under de senaste tre generationerna (37 år). Denna kategorisering baserar sig dock på extrapolering av småskaliga undersökningar. Exempelvis visade en studie att en häckningspopulation på Sydgeorgien minskade med 65 % under perioden 1986-1998, och en annan studie från Marion Island visar på en populationsminskning på 50 % under perioden 1979-1998. Populationen uppskattades 2013 till 6,3 miljoner häckande par i åtminstone 258 kolonier på 55 lokaler. De största beståndet återfinns i Crozetöarna med 2,2 miljoner par, Kerguelen (1,8 miljoner), Heard Island (en miljon), Sydgeorgien (en miljon) och Marion Island (290 000 par). Som jämförelse häckade fem miljoner par bara i Sydgeorgien på 1980-talet. Beståndet på Kerguelen tros dock vara stabilt. Det är oklart varför arten minskar i antal, men klimatvariationer, födotillgång under vinterperioden och konkurrens med antarktisk pälssäl.

Taxonomi och namn 
Macaronipingvinen beskrevs taxonomiskt första gången 1837 av den tyske naturvetaren Johann Friedrich von Brandt som då placerade den i släktet Catarhactes. Typspecimentet härstammar från Sydgeorgien. Dess vetenskapliga artnamn härstammar från grekiskans ord chryso- "gyllene", och lophos "tofs". 

Sitt trivialnamn härstammar från engelska upptäcktsresande som började kalla den för "Macaroni Penguin" eftersom den genom sina gula tofsar påminde om ett populärt och pråligt klädmode i 1700-talets England som innehöll mycket ornament och vars bärare kallades för maccaroni eller macaroni.

Referenser

Noter

Källor 
 BirdLife International 2008. Eudyptes chrysolophus In: IUCN 2008. 2008 IUCN Red List of Threatened Species. <www.iucnredlist.org>. Läst 25 november 2008.
 Lars Larsson (2001) BIrds of the World, cd-rom

Pingviner
Fåglar i antarktiska regionen
Solna kommunvapen

Solna kommunvapen fastställdes från början för den dåvarande staden Solna. På 1930-talet började man använda solen som en symbol för Solna landskommun. De centrala delarna av socknen utgjorde tidigare en ö och Solnö tolkades som "den solbelysta ön". Vapenbilden syftar alltså på ortnamnet.

Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t för Solna landskommun 1940. Det registrerades för Solna kommun hos Patent- och registreringsverket 1974, efter ändringar i reglerna för svenska kommunvapens juridiska skydd.

Blasonering
Blasonering: I blått fält en sol av guld.

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med solar
Curro Torres

Cristóbal Emilio Torres Ruiz, kallad Curro Torres, född 27 december 1976 i Ahlen, Västtyskland är en spansk före detta fotbollsspelare .

Torres föräldrar kom från Granada och emigrerade till Tyskland för att förbättra sina jobbsituationer. När deras son var nyfödd flyttade de ner till Spanien och bosatte sig i Katalonien.

Klubbkarriär 
Torres började sin karriär i UDA Gramenet innan han gick till Valencia CF säsongen 1997/1998. Han spelade regelbundet med B-laget i två säsonger innan han lånades ut till Recreativo de Huelva och CD Tenerife från 1999-2001. I Tenerife var han tillsammans med Mista och Luis García en nyckelspelare. Laget vann uppflyttning till högstadivisionen La Liga inför säsongen 2000/2001 under dåvarande tränaren Rafael Benítez.

Torres återvände senare till Valencia, där han blev en värdefull lagspelare då klubben vann ligan två gånger och UEFA-cupen 2003/2004 (återigen under tränaren Benítez). Från år 2005 och framåt skulle hans karriär dock kantas av flera skador. Han spelade, trots allt, 17 matcher säsongen 2006/2007, främst på vänsterbackspositionen då Emiliano Moretti uteblev.

Inför säsongen 2007/2008 lånades Torres ut till nykomlingarna i La Liga Real Murcia. Han var tyvärr svårt skadedrabbad under sin tid där, och återvände sedermera till Valencia efter bara två spelade matcher med laget.

Internationell karriär 
Torres debuterade för det spanska landslaget den 14 november 2001 i en vänskapsmatch mot Mexiko och var en del av Spaniens trupp i VM 2002 där han fick framträda mot Sydafrika.

Meriter 
La Liga: 2001/2002, 2003/2004
UEFA-cupen: 2003/2004
Europeiska Supercupen: 2004

Externa länkar 
Spelarstatistik på Web Oficial de la Liga de Fútbol Profesional 
Spelarstatistik i landslagssammanhang 

Födda 1976
Spanska fotbollsspelare
Spelare i Valencia CF
Spelare i Recreativo de Huelva
Spelare i CD Tenerife
Spelare i Real Murcia
Spelare i VM i fotboll 2002
Män
Levande personer
Barak (biblisk person)

Barak (hebreiska: בָּרָק, blixt) är i Gamla Testamentet en israelisk militär som bistår domaren Debora i striden mot Kanaan.

Barak nämns i Domarboken, kapitel 4-5. Han var son av Avinoam, och var bördig från naftali stam i Kedesh. Sedan israelerna avfallit från Herren överlät Han dem till kung Javin av Hasor i Kanaan. De led som dennes undersåte i tjugo år, tills profeten Debora blivit domare. Barak fick då i uppdrag av Debora att rädda israelerna i den svåra kampen mot Kanaan, som leddes av härföraren Sisera. Till sin hjälp hade han en här om 10 000 man, mot Siseras 900 stridsvagnar av järn.

Barak och kanaaniterna möttes i slaget i Kison, där samtliga motståndare dödas, eftersom Herren slog dem med förvirring, berättar Domarboken. Sisera dödas innan Barak hinner fatt honom, och israelerna förgjorde kung Javin.

Domarbokens femte kapitel kallas ”Deborasången”, och den uppges ha sjungits av henne och Barak. Där berättas att israelerna levde i fred i fyrtio år efter slaget mot kanaaniterna.

Debora benämns ensam "domare" i Bibeln, men ibland kallas Barak också detta.

Källor 
Svenskt bibliskt uppslagsverk, red. Ivan Engnell och Anton Fridrichsen, redaktionssekreterare Bo Reicke, första bandet, Gävle 1948

Noter

Domare i Gamla Testamentet
Finländska mästare i spjutkastning

Finländska mästare i spjutkastning

Män

Kvinnor

Källor
 1907–1959: Hannus, Matti; Laitinen, Esa; & Martiskainen, Seppo: Kalevan kisat Kalevan malja - Vuosisata yleisurheilun Suomen mestaruuksia. Suomen Urheiluliitto: Gummerus, 2002. .
 1960–2006: http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm