kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Death Magnetic

Death Magnetic är thrash/heavy metal-bandet Metallicas nionde studioalbum och släpptes den 12 september 2008.

Albumet 
Death Magnetic var bandets första skivsläpp genom skivbolaget Warner Bros. Records. Albumet producerades av Rick Rubin, vilket bröt bandets samarbete med Bob Rock, som har producerat deras skivor sedan The Black Album (1991). Det är Metallicas första studioalbum sedan St. Anger, som släpptes 2003, samt det första med Robert Trujillo på bas.

Första singeln från albumet blev "The Day That Never Comes" vilken gavs ut 21 augusti 2008.. En video till låten har filmats och producerats av Thomas Vinterberg.

Death Magnetic sålde 490 000 exemplar i USA under de tre första dagarna.

Låtlista 
Samtliga texter är skrivna av James Hetfield, musiken är komponerad av James Hetfield, Lars Ulrich, Kirk Hammett och Robert Trujillo.

 "That Was Just Your Life" – 7:10
 "The End of the Line" – 7:50
 "Broken, Beat & Scarred" – 6:25
 "The Day That Never Comes" – 7:55
 "All Nightmare Long" – 8:01
 "Cyanide" – 6:41
 "The Unforgiven III" – 7:47
 "The Judas Kiss" – 8:02
 "Suicide & Redemption" – 10:02
 "My Apocalypse" – 5:01

Singlar 
 "The Day That Never Comes" (21 augusti 2008)
 "My Apocalypse" (26 augusti 2008)
 "Cyanide" (2 september 2008)
 "The Judas Kiss" (8 september 2008)
 "All Nightmare Long" (15 december 2008)
 "Broken, Beat & Scarred" (3 april 2009)

Medverkande
James Hetfield - sång, kompgitarr; sologitarr ("Suicide & Redemption")
Kirk Hammett - sologitarr
Robert Trujillo - bas
Lars Ulrich - trummor

Referenser

Externa länkar 
 Omslaget i flera olika versioner på Metallica.com
 Inspelningen av Death Magnetic

Musikalbum 2008
Album av Metallica
Album producerade av Rick Rubin
Engelskspråkiga musikalbum
Lista över europeiska länders flaggor

Detta är en lista med bilder på flaggorna för Europas länder.

Självständiga stater

Områden med särskild status

Se även
Lista över svenska flaggor
Lista över historiska flaggor
Lista över flaggor för ej självständiga områden
Lista över flaggor sorterade efter motiv
Lista över riksvapen
Lista över flaggor för organisationer

Externa länkar
Sodipodi: Flags (scalable vector graphic, public domain)
Flags of the World from CIA
Flags of the World (FOTW)
Sök flagga efter utseende.
Flaggor

Gallerier
 
Flaggor
Spoon (musikgrupp)

Spoon är en amerikansk indierockgrupp från Austin, Texas, USA. Gruppen består av Britt Daniel (gitarr, sång); Jim Eno (trummor); Rob Pope (elbas); Eric Harvey (keyboard, gitarr, slagverk, kör)

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Britt Daniel – sång, gitarr, bas, keyboard, slagverk (1993-idag)
Jim Eno – trummor, slagverk (1993-idag)
Eric Harvey – keyboard, gitarr, slagverk, bakgrundssång (2004-idag)
Rob Pope – bas, gitarr, keyboard, bakgrundssång (2006-idag)
Alex Fischel – keyboard, gitarr, bakgrundssång (2013-idag)
Tidigare medlemmar
Greg Wilson (Wendel Stivers) – gitarr (1993-1994)
Andy Maguire – bas (1993-1996)
John Croslin – bas (1996-1997)
Joshua Zarbo – bas (1997-2000; 2002-2007)
Sean Kirkpatrick - keyboard (1997-1998)
Roman Keubler – bas (2000-2002)

Bildgalleri

Diskografi
Studioalbum
 Telephono (1996, Matador) 
 A Series of Sneaks (1998, Elektra) 
 Girls Can Tell (2001, Merge)
 Kill the Moonlight (2002, Merge)
 Gimme Fiction (2005, Merge) US #44, Billboard Top Independent Albums #1
 Ga Ga Ga Ga Ga (2007, Merge) US #10, Independent Albums #1
 Transference (2010, Merge) US #4, Independent Albums #2
 They Want My Soul (2014, Loma Vista) US #4

EP (urval)
Soft Effects (1997)
30 Gallon Tank (1998)
Love Ways (2000)
Don't You Evah (2008)

Singlar (urval)
The Underdog (2007) (Billboard Alternative Songs #26)
Don't You Evah (2008) (US Alt. #33)
Got Nuffin (2009) (Billboard Rock Songs #43)
Rent I Pay (2014) (US Rock #44)
Do You (2014) (US Alt. #30, US Rock #28)
Inside Out (2014) (US Rock #33)

Externa länkar

Officiell webbplats
Spoon på allmusic.com

Amerikanska indierockgrupper
Aaron Ramsey

Aaron James Ramsey, född 26 december 1990 i Caerphilly är en walesisk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Cardiff City. 

I juni 2008 skrev han på ett fyraårigt kontrakt för Arsenal. Under höstsäsongen 2010-2011 var han utlånad från Arsenal till Nottingham Forest. Under vårsäsongen 2019 gick Juventus och Aaron Ramsey ut på Instagram att spelaren hade skrivit på för Juventus och blev då den bäst betalda britten genom tiderna på £400,000 i veckan. Den 31 januari 2022 blev Ramsey klar för Rangers, på lån från Juventus.

Arsenal 
Ramsey var en av Storbritanniens största talanger och klubbar som Manchester United, Everton och Liverpool försökte alla locka honom. Valet föll till sist på Arsenal. Arsene Wenger bjöd ner Ramsey och hans föräldrar i ett privatplan till Schweiz, där Wenger befann sig under EM 2008. Han övertalade Ramsey om att Arsenal var rätt klubb för honom. 

Aaron Ramsey fick göra sin Champions League-debut den 21 oktober samma år, där Arsenal ställdes mot Fenerbahçe på bortaplan. Ramsey fick hoppa in i slutet av matchen och gjorde ett mål.

Skada 
I matchen mellan Stoke City och Arsenal den 27 februari 2010 blev Ramsey, endast 19 år vid tillfället, tacklad av Stokes Ryan Shawcross med ett benbrott som följd, Ramsey fick frakturer på både skenbenet och vadbenet och missade resten av säsongen. Shawcross fick rött kort direkt och lämnade planen i tårar.

Comeback 
Ramsey gjorde i november 2010 sin första match sedan skadan då han spelade 45 minuter för Arsenals reservlag. Den 25 november blev det klart att Ramsey skulle lånas ut till Nottingham fram till den 3 januari 2011. Han debuterade för klubben den 29 november.

Meriter 
Arsenal
 FA-cupen: 2013/2014, 2014/2015, 2016/2017
 FA Community Shield: 2014, 2015, 2017

Juventus
 Serie A: 2019/2020
 Coppa Italia: 2020/2021

Referenser

Noter
 

Walesiska fotbollsspelare
Walesiska landslagsspelare i fotboll
Italienska mästare i fotboll
Spelare i Cardiff City FC
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i Juventus FC
Spelare i Rangers FC
Spelare i OGC Nice
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Spelare i Serie A
Spelare i Scottish Professional Football League
Spelare i Ligue 1
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Storbritannien
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1990
Levande personer
Män
Personer från Caerphilly
Brittiska idrottare under 2000-talet
Mel Schacher

Mel Schacher, född 3 april 1951, är en amerikansk basist, originalmedlem i gruppen Grand Funk Railroad.

Schacher började sin musikaliska bana i garagerock-bandet ? and the Mysterians. År 1968, endast 17 år gammal, bildade han powertrion Grand Funk Railroad tillsammans med Mark Farner och Don Brewer. Mark och Don gillade Mels bas-stil, som vid denna tid bäst kan beskrivas som "lead bass".

Grand Funk Railroad blev snabbt en av det tidiga 1970-talets mest populära grupper och var under sina första år mycket aktiv med flera skivsläpp årligen och ett i det närmaste konstant turnerande. Schacher spelade en mycket viktig roll för Grand Funk Railroads sound, med ett kraftigt distat fuzzbas-sound framfört på högsta volym.

Vid den här tiden spelade Schacher på en modifierad Fender Jazz Bass (där halspickupen bytts ut till en humbuckermikrofon). Han använde sig av en West Fillmore rörförstärkare på 200 Watt kopplad till totalt 8 st 15" högtalarelement av typen JBL D140F.

För det mesta spelade Mel Schacher med plektrum, men ibland när han ville ha ett lite mjukare sound (som till exempel på låten "Closer to Home") bytte han och spelade med fingrarna.

Under Grand Funk Railroads senare karriär tonade Mel ner sin aggressiva bas-stil och intog en mer anonym roll i bandet, som det laget hade bytt sound till en mer kommersiell topp-10 framtoning.

Mel Schacher lämnade Grand Funk Railroad i samband med att gruppen officiellt splittrades år 1976 och tackade sedan nej till att delta i ett återföreningsförsök som gjordes 1981, enligt uppgift berodde detta på att Schacher lider av flygrädsla. Han ersattes då temporärt av Dennis Bellinger.

Under resten av 1980-talet och början av 1990-talet uppges Schacher ha försörjt sig bl.a. som bilförsäljare.

Schacher återförenades dock med Farner och Brewer år 1997 och gjorde ett antal turnéer, främst i USA. Han spelar än idag 2008 fortfarande med Grand Funk Railroad, Mark Farner har dock slutat och ersatts av Max Carl och Bruce Kulick.

Amerikanska basister
Födda 1951
Levande personer
Män
Angura kei

Angura kei är en japansk musikgenre som är en sorts underground music i likhet med Visual kei, musiken är ofta mörk och kan liknas vid dagens nu-metal. Banden klär sig mest i svarta kläder, nitar och mycket svart smink och en del brukar jamföra bandens utseende med dagens goth-stil. 

Exempel på några av dagens kända Angura kei-band är MUCC, Floppy, Guniw Tools, Metronome, Nookicky

Se även
J-rock
Visual kei
Oshare Kei

Musikgenrer
Anna-Klara Bratt

Anna-Klara Bratt, född 1967, är en svensk journalist och syndikalistisk och feministisk samhällsdebattör. Hon var den första kvinnliga chefredaktören för den syndikalistiska tidningen Arbetaren åren 1999–2004. Under hennes ledning blev tidningen uttalat feministisk och könsbalanserades, vilket i korthet innebär att tidningen skulle präglas av lika stort deltagande av kvinnor och män på ett personellt, strukturellt och redaktionellt plan. 2007 gav hon ut boken Könsbalans: så jobbar du jämställt tillsammans med Mian Lodalen.

Från och med januari 2011 var Bratt chefredaktör och ansvarig utgivare för webbtidningen Feministiskt Perspektiv. fram till dess att nyhetsproduktionen flyttade till Fempers nyheter i maj 2021. Sedan dess är Bratt chefredaktör och ansvarig utgivare för Fempers nyheter.

Referenser

Svenska redaktörer
Svenska syndikalister
Syndikalism
Kvinnor
Födda 1967
Levande personer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska feminister
Svenska journalister under 2000-talet
Rebecka Bohlin

Rebecka Anna Therese Bohlin, född 1971 i Göteborg, är en svensk journalist och författare, och sedan 2020 chefredaktör för ETC nyhetsmagasin. Hon skriver bland annat om ämnen som klimathotet, hållbart byggande och arbetsmarknaden.

Biografi 
Bohlin började sin verksamhet som skribent på Strömstads tidning på 1990-talet. År 2000 anställdes hon på den syndikalistiska tidningen Arbetaren, och var där chefredaktör tillsammans med Rikard Warlenius mellan 2004 och 2009. Under denna tid var hon redaktör för boken XX - Feministiska samtal, idéer och utbrott. Under 10-talet var hon frilansjournalist samt gav ut böckerna De osynliga: om Europas fattiga arbetarklass (2012),  Bit inte ihop! Sätt gränser på jobbet (tillsammans med Sara Berg) (2013), samt Tackla hatet Om näthat, hot – och hur du skyddar dig, (2016). 

Bohlin medverkade i programmet Historieätarna den 19 december 2016, vilket gav upphov till två anmälningar till Granskningsnämnden för radio och tv för påstådda sakfel i hennes uttalade kritik mot rut- och rot-avdrag. Granskningsnämnden friade de anmälda inslagen. 

År 2017 blev hon nyhetschef för Dagens ETC, och sedan april 2020 är hon chefredaktör för ETC nyhetsmagasin, en röd-grön veckotidning som fokuserar på nyheter, analys – och hopp, grundad av Johan Ehrenberg. 

År 2017 gav Bohlin ut Fem härskartekniker: femtio motståndsstrategier. Hon anknyter till analysen och teoribygget av Berit Ås om de fem härskarteknikerna från slutet av 1960-talet, men vidgar tillämpningen, från att huvudsakligen betrakta relationen mellan kvinnor och män, till att fånga upp relationen mellan chefer och anställda, queera och straighta samt antirasistiska sammanhang, och spänna över allt från sociala småsintheter till sexuella trakasserier. Bohlins fokus ligger på arbetsplatsen och beskriver ett slags vett och etikett för arbetstagare, där hon betonar vikten av att sätta ord på sin upplevelse och organisera sig fackligt - och gärna en rejäl psykosocial skyddsrond. 

Bohlin är även instruktör i feministiskt självförsvar och leder kurser under namnet "Bit inte ihop!".

Bibliografi

 2005 – 

 2012 – 
 2013 – 
 2016 – 
 2017 –

Referenser

Externa länkar

Bokförlaget Atlas om Rebecka Bohlin
 Ordfront förlag om Rebecka Bohlin

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Svenska feminister
Kvinnor
Födda 1971
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Författare från Göteborg
Journalister från Göteborg
Rikard Warlenius

Rickard Olof Warlenius, född 23 januari 1970 i Oscars församling, Stockholms län, är journalist och samhällsvetare och var mellan 2004 och 2009 chefredaktör för den syndikalistiska tidningen Arbetaren (tillsammans med Rebecka Bohlin). 2008 till 2011 satt Warlenius i styrelsen för föreningen Klimataktion, och mellan 2010 och 2013 i den gröna tankesmedjan Cogitos styrelse. Sedan 2012 är han ledamot av Vänsterpartiets ekologisk-ekonomiska programkommitté. Warlenius är doktorand i humanekologi vid Lunds universitet. Han erhöll Juseks och tidningen Fokus Samhällsvetarpris för bästa uppsats inom samhällsvetenskap år 2011. Sedan 2014 är han ledamot av Stockholms kommunfullmäktige för Vänsterpartiet.

Bibliografi
Revo! Tankar om den frihetliga socialismen och revolutionen (med Arwid Lund), 1998 
Den nya ekonomin ur ett kritiskt perspektiv, 2000
För ett annat Europa – för en annan värld (med Per Erixon och Klas Rönnbäck) 2001
Sabotage. Texter av Frans Severin (red), 2006 
Utsläpp och rättvisa. Redogörelser för klimatsäkra, rättvisa och effektiva utsläppsminskningar, 2008
Vägen till Köpenhamn. Klimatpolitisk atlas, 2009
Ett sekel av syndikalism. Sveriges Arbetares Centralorganisation 1910-2010 (med Kristina Boréus, Maria Karlsson & Ann Ighe, red), 2012 
Ekomarxism: Grundtexter (red), 2014.

Källor

Noter

Externa länkar

Lunds Universitet om Rikard Warlenius
Historiska sanningar vänds upp och ned i ny studie
Warlenius. Bloggeri om ekonomi och ekologi

Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska redaktörer
Svenska vänsterpartister
Män
Födda 1970
Levande personer
Personer från Stockholm
Bredbandskollen

Bredbandskollen är ett kostnadsfritt konsumentverktyg på internet som hjälper bredbandskunder att utvärdera sin bredbandsuppkoppling. Med hjälp av verktyget kan konsumenten få ett mätvärde och en rekommendation hur väl detta mätvärde stämmer överens med den förväntade kapaciteten på internetanslutningen.

År 2010 gjordes 40 000 mätningar varje dygn, en siffra som stigit till 100 000 mätningar per dygn 2017.

Historia 
Bredbandskollen lanserades 24 oktober 2007 och har utvecklats av Internetstiftelsen i samarbete med Post- och telestyrelsen och Konsumentverket, men drivs idag i egen regi av Internetstiftelsen. Det är en vidareutveckling av programvaran TPTEST i form av en webbtjänst. Den 5 mars 2008 figurerade Bredbandskollen i TV-programmet Plus, vilket fick tjänsten att gå ner på grund av trafikökningen. Det resulterade i nya serverinköp.

I oktober 2010 lanserades Bredbandskollen 2.0 med uppdaterat gränssnitt och nya funktioner för att jämföra och förbättra uppmätt hastighet.

Sedan 2008 finns Bredbandskollen även som app för Iphone, för Ipad från 2010 och sedan 2011 för Android.

Sedan 2017 kan man köra mätningar utan Adobe Flash Player på alla moderna webbläsare. Mätningarna görs då i stället via HTML5/websockets.

Källor

Externa länkar 
Bredbandskollen
Internetstiftelsen i Sverige

Svenska webbplatser
Portal: Internet i Sverige
Gunnar Cederschiöld

Mathias Gunnar Cederschiöld, född 30 juli 1887 i Västerstad, död 21 november 1949 i Jönköping, var en svensk målare, tecknare och författare. Han var son till Gustaf Cederschiöld och måg till Gustaf Steffen.

Biografi

Gunnar Cederschiöld avlade studentexamen i Göteborg 1906, varefter han studerade måleri vid Valands konstskola där och i Köpenhamn. Sedan studerade han i Paris vid Académie de la Grande Chaumière samt som privatelev för Théophile Steinlen. Han gjorde sig framför allt känd som författare, först genom parisbrev till svenska tidningar som illustrerades med egna teckningar, sedan under krigstiden genom livliga och åskådliga skildringar, som – även då de någon gång är novellistiskt hållna – till sin karaktär är rapp journalistik. De är samlade i en följd böcker, illustrerade med raskt skisserade teckningar.

Han blev verkställande direktör 1919 för AB France-Afrique i Paris och för Société genérale des Allumettes 1927. Cedeschiöld tävlade i fäktning vid sommarolympiaden 1928.

Bibliografi i urval

Skönlitteratur

Varia

Se även
 Cederschiöld, släkt

Referenser

Noter

Källor

Delvis från Svenskt konstnärslexikon del I sid 296 Allhems Förlag Malmö

Svenskspråkiga författare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Skåne
Personer från Västerstads socken
Födda 1887
Avlidna 1949
Män
Svenska tecknare under 1900-talet
Gunnar
Campus (magasin)

Campus är en svensk medieprodukt med inriktning på studenter i slutet av sin utbildning. Campus startade 1995 och ägs och drivs av Universum Communications.

Campus Ekonomi hette tidigare Fri Ekonomi, Campus Teknik hette Fri Teknik. Mellan 1995 och 1998 fanns Campus Magazine, en tidskrift riktad mot gymnasieungdom.

Campus består av en webbplats och en tidskrift. Tidskriften ges ut fyra gånger per år i en upplaga om cirka 50 000 exemplar och distribueras gratis. Den finns i tre utföranden som riktas till ekonomi-, teknik- respektive juridikstudenter. Webbplatsen har lokala motsvarigheter i Tyskland, Schweiz, Danmark och Finland, men heter där Careerstep respektive Jungle Career.

Externa länkar
www.campus.se

Svenska tidskrifter
Studentmedia
Dale Bumpers

Dale Leon Bumpers, född 12 augusti 1925 i Charleston, Franklin County, Arkansas, död 1 januari 2016 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 38:e guvernören i delstaten Arkansas 1971–1975. Han representerade därefter Arkansas i USA:s senat 1975–1999.

Bumpers båda föräldrar omkom 1949 i en bilolycka. Han gifte sig senare samma år med Betty Lou Flanagan. Paret fick tre barn.

Bumpers tjänstgjorde i USA:s marinkår under andra världskriget. Han avlade grundexamen vid University of Arkansas. Han avlade sedan 1951 juristexamen vid Northwestern University Law School. Under tiden som han studerade juridik i Illinois blev han en anhängare av delstatens dåvarande guvernör Adlai Stevenson, demokraternas kandidat i presidentvalet i USA 1952 och på nytt i följande presidentval. Bumpers återvände 1952 till Arkansas för att arbeta som advokat där.

Bumpers valdes två gånger till guvernör i Arkansas. Första gången vann han mot tidigare guvernören Orval Faubus i primärvalet och mot sittande guvernören Winthrop Rockefeller i själva guvernörsvalet. Bumpers viceguvernör var Bob C. Riley, en krigsblind politiker. Bumpers besegrade sittande senatorn J. William Fulbright i demokraternas primärval inför 1974 års kongressval. Han vann sedan lätt senatsvalet mot republikanen John Harris Jones. Bumpers tillträdde som senator i januari 1975 några dagar innan hans andra mandatperiod som guvernör tog slut. Bob C. Riley fick tjänstgöra som tillförordnad guvernör innan efterträdaren David Pryor tillträdde i ämbetet.

Bumpers valdes fyra gånger till senaten. Bumpers var vän med Bill Clinton och han gav ett passionerat tal till presidentens försvar då Clinton ställdes inför riksrätt efter affären med Monica Lewinsky.

Referenser

Externa länkar

Encyclopedia of Arkansas
Dale Leon Bumpers på Old State House Museum

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Ledamöter av USA:s senat från Arkansas
Amerikanska politiker under 1900-talet
Födda 1925
Avlidna 2016
Män
Alumner från University of Arkansas
Personer som tjänstgjort i USA:s marinkår
Lars Bratt

Politikern och grosshandlaren med samma namn, se Lars Bratt (handelsman)

Lars Olof Bratt, född 17 januari 1914, död 20 maj 2008, var en svensk officer och idrottsman. Lars Bratt var äldre bror till Saab 35 Drakens konstruktör Erik Bratt.

Biografi
Lars Bratt inledde sin militära karriär 1936 som fänrik vid Norrlands artilleriregemente (A 4). Åren 1951–1957 var han chef för Luftvärnets kadettskola. Åren 1960–1961 var han chef för Karlsborgs luftvärnsregemente (Lv 1). År 1965 utnämndes till överste. Sin militära bana avslutade han åren 1965–1974 som försvarsområdesbefälhavare för Östersunds försvarsområde (Fo 22) i Östersund.

Lars Bratt var även en framgångsrik idrottsman. År 1939 ingick han i det svenska landslaget i modern femkamp som vann det inofficiella VM i Ljungbyhed. År 1942 gjorde han om prestationen i Schweiz, men denna gång individuellt. Bratt hade även flera viktiga uppdrag som idrottsledare, bland annat som ledamot åren 1971–1981 i Riksidrottsstyrelsen och åren 1978–1982 var han ordförande i Svenska Castingförbundet.

Befordringshistorik

1937– Fänrik vid Norrlands artilleriregemente, Östersund
1939– Löjtnant 
1944– Kapten
1954– Major
1959– Överstelöjtnant
1965- Överste
1974– Överste 1. gr

Befattningar
1951–1957: Chef för Luftvärnets kadettskola (LvKS)
1960–1961: Chef för Karlsborgs luftvärnsregemente (Lv 1)
1965–1974: Befälhavare Östersunds försvarsområde (Fo 22)

Sportsliga meriter
1939– modern femkamp
1942– modern femkamp

Bibliografi
Överkrigskommisarie Jonas Bratt 1687–1737: En sammanställning av ett händelserikt liv, 1992

Källor

Födda 1914
Avlidna 2008
Svenska militärer under 1900-talet
Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska moderna femkampare
Män
Försvarsområdesbefälhavare
Bill Alexander

William Vollie "Bill" Alexander, Jr., född 16 januari 1934 i Memphis, Tennessee, är en amerikansk demokratisk politiker.

Alexander inledde sina universitetsstudier vid University of Arkansas. Han avlade 1957 grundexamen vid Rhodes College och 1960  juristexamen vid Vanderbilt University. Han arbetade först som en forskningsassistent åt en federal domare i Memphis och därefter som advokat i Arkansas.

Alexander var ledamot av USA:s representanthus 1969-1993. Han kandiderade för trettonde gången till representanthuset men fick se sig besegrad av Blanche Lambert i demokraternas primärval inför 1992 års kongressval.

Referenser

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Födda 1934
Ledamöter av USA:s representanthus från Arkansas
Män
Levande personer
Spjälkad infinitiv

Spjälkad infinitiv eller kluven infinitiv är en grammatisk konstruktion där ett eller flera ord skjuts in mellan en infinitiv och dess infinitivmärke. I engelsk grammatik är konstruktionen mycket omdiskuterad. I många andra germanska språk är konstruktionen tillåten, för att inte säga påbjuden. Detta gäller exempelvis i svenska, som i föregående mening. I språk som saknar infinitivmärke, som latin, kan däremot självklart inte infinitiven spjälkas.

I engelska
Bruket av spjälkad infinitiv uppfattas av många engelskspråkiga som ett språkfel. Svenska "att inte säga" översätts därför bäst "not to say", liksom "att aldrig spjälka en infinitiv" blir "never to split an infinitive".

Det första kända belägget på att ett pronomen spjälkar en infinitiv i engelska hittas i poeten Layamons dikt Brut från tidigt 1200-tal: 
and he cleopede him to; alle his wise cnihtes.for to him reade; at sochere neode.

Referenser

Syntax
Språkvård
Crooked X

Crooked X var ett hårdrocksband som bildades av Forrest French (gitarr och sång), Jesse Cooper (gitarr), Boomer Simpson (trummor), och Josh McDowell (bas). De kom från Coweta i Oklahoma och är födda 1993. De har varit förband åt bland annat Ted Nugent, Alice Cooper och Blackstone Cherry. De har även varit förband åt Kiss turné 2008 (Alive/35 Tour) i England, Tyskland, Ryssland och Sverige.

Medlemmar
Senaste medlemmar
Jesse Cooper – sologitarr, bakgrundssång (2007–2011)
Boomer Simpson – trummor, bakgrundssång (2007–2011)
Kevin Currie – sång, gitarr (2010–2011)
Bradd Johnson – basgitarr (2010–2011)

Tidigare medlemmar
Forrest French – sång, gitarr (2007–2010)
Josh McDowell – basgitarr (2007–2010)

Diskografi
Studioalbum
Crooked X (2009)
EP
Till We Bleed (2008)

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats
Officiell myspace
 

Amerikanska rockgrupper