kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ebony Magazine

Ebony Magazine är en amerikansk musiktidning som grundades år 1945 och publiceras av Johnson Publishing. Tidningen har sin målgrupp i den afroamerikanska befolkningen och innehåller intervjuer med aktuella artister, recensioner och andra musiknyheter. 

Tidningen har utvecklats genom åren. Exempelvis dess reklam som tills relativt nyligen endast marknadsförde afroamerikanska produkter och endast använde sig av afroamerikanska modeller. Ebony Magazine anses vara den största och mest kända afroamerikanska musiktidningen i USA och resten av världen. 

År 2007 såldes ungefär 1,4 miljoner tidningsexemplar i USA.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Musiktidningar
Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1945
Vincenzo da Filicaja

Vincenzo da Filicaja, född 30 december 1642, död 24 september 1707, var en italiensk poet.

Filicaja stod högt i gunst hos drottning Kristina, som upptog honom i sin akademi. 1696 blev han guvernör i Volterra, 1700 i Pisa. Filicajas poesi utmärkande för barockstilen och svulstigt uppbyggd. Berömda är hans canzoner om Wiens belägring 1683, till Johan III Sobieski med flera. Hans dikter utgavs i Poesie toscane di Vincenzo da Filicaja 1707.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Italienska poeter
Italienska guvernörer
Personer från Florens
Födda 1642
Avlidna 1707
Män
Jet Magazine

Jet Magazine är en amerikansk veckotidning som grundades år 1951 av John H. Johnson vid Johnson Publishing Company i Chicago, Illinois. Tidningen riktar sig mot den afroamerikanska målgruppen och innehåller artiklar om politik, religion och musik (R&B och hiphop). 

Jet Magazine är känd för att ha följt Medborgarrättsrörelsen i USA och skrev om morden på Emmett Till, Montgomery Bus Boycott och Martin Luther King, Jr.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Referenser 

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1951
Quinn Sullivan

Quinn Sullivan född den 26 mars 1999 är en amerikansk bluessångare och gitarrist.

Födda 1999
Amerikanska bluessångare
Amerikanska bluesgitarrister
Män
Levande personer
Personer från New Bedford
Svart kuhli

Svart kuhli (Pangio oblonga) är en fisk i familjen nissögefiskar som finns i Sydöstasien. Den förekommer även som akvariefisk. Arten kallas även svart kuhliål, och är nära släkt med den vanliga kuhliålen, som även den är en populär akvariefisk.

Utseende 
Som alla nissögefiskar är svart kuhli en avlång fisk med nedåtriktad mun, omgiven av flera pariga skäggtömmar. Arten är helt liten, blir inte mer än 8 cm lång. Kroppen är enfärgat rödbrun, chokoladbrun till nästan svart. Helt utan teckningar, men fenorna är genomskinliga och buken är oftast ljusare än resten av kroppen.

Vanor  
Arten är en bottenfisk som lever bland vattenväxter eller multnande löv i vattendrag med dybotten, där den livnär sig på ryggradslösa bottendjur. Den föredrar lugna, grunda partier i annars förhållandevis kraftigt strömmande vatten. Leken sker troligtvis i mycket grunda, översvämmade skogspartier.

Utbredning 
Den svarta kuhlin finns i Indonesien, Kambodja, Laos, Malaysia, Thailand och Vietnam. Fynd har även rapporterats från Bangladesh, Indien och Myanmar.

Kommersiellt utnyttjande 
Fisken är inte föremål för någon kommersiell fångst för mänsklig konsumtion, men det förekommer att den används som föda till fiskodlingar. Den används dessutom som akvariefisk.

Akvariefisk 
Arten är en fredlig, sällskaplig fisk som bör hållas med andra individer av samma art. Akvariet bör ha mjuk sandbotten med gömställen i form av drivved, och gärna också ett täcke av vissna löv. Den föredrar mjukt, surt vatten med en temperatur mellan 23 och 29°C.

Föda 
Den svarta kuhlin tar kommersiellt fiskfoder, förutsatt att det sjunker till botten, men bör ha en växlande diet med levande eller djupfryst foder som pungräkor, hackade räkor, fjädermygglarver och liknande.

Referenser 

Nissögefiskar
Akvariefiskar
Ernst Hjortzberg

Ernst Gustaf Hjortzberg, född 29 oktober 1863 i Stockholm, död 13 september 1952 i Johannes församling, Stockholm, var en svensk militär och spårvägsdirektör.

Ernst Hjortzberg var son till överingenjören Arvid Hjortzberg och Maria Henriette Lyon samt bror till Olle Hjortzberg. Han blev underlöjtnant vid Fortifikationen 1884, var elev vid Artilleri- och ingenjörhögskolan 1886–89, extra lärare vid Stockholms navigationsskola 1892–95, repetitör vid Krigshögskolan 1898–99, blev kapten 1902 och placerades i reserven 1903.
 
Hjortzberg var verkställande direktör vid Stockholms Nya Spårvägs AB 1899–1905 (där han införde elektrisk drift), vid Stockholms Södra Spårvägs AB 1905–17, teknisk direktör vid AB Stockholms Spårvägar 1917–22. Han var ledamot av Stockholms stadsfullmäktige 1906–10, ledamot av drätselnämndens andra avdelning 1911–48, av lantegendomsnämnden 1908–17 och av utskänkningskommittén 1907–15. Han var huvudman för Stockholms stads sparbank 1908–39 och revisor där 1924–33.

Källor

Noter

Svenska militärer under 1900-talet
Personer inom svenskt bankväsen
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Födda 1863
Avlidna 1952
Män
Spårvägsdirektörer i Stockholm
Militärer från Stockholm
Näringslivspersoner från Stockholm
Essence Magazine

Essence Magazine är en amerikansk tidning som ges ut varje månad. Tidningen grundades år 1968 av Edward Lewis, Clarence O. Smith, Cecil Hollingsworth, Jonathan Blount och Denise M. Clark. Essence Communications Inc. (ECI) började publiceringen i maj 1970.

Tidningens målgrupp är afroamerikanska kvinnor i åldrarna 19 - 49. Tidningen tar främst upp ämnen som mode, skönhet och musik (R&B, gospel, soul).

Essence håller årligen en prisceremoni för att hedra afroamerikanska kvinnor som når framgång i Hollywood.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1968
Leon Best

Leon Best, född den 19 september 1986, är en irländsk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Brighton & Hove Albion FC, på lån från Blackburn Rovers FC. Leon Best kom till Blackburn Rovers från Newcastle United FC. Han debuterade i Irlands herrlandslag i fotboll 2009.

Irländska fotbollsspelare
Spelare i Southampton FC
Spelare i Queens Park Rangers FC
Spelare i Sheffield Wednesday FC
Spelare i AFC Bournemouth
Spelare i Yeovil Town FC
Spelare i Coventry City FC
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Derby County FC
Män
Födda 1986
Levande personer
Irländska landslagsspelare i fotboll
Someday My Prince Will Come (musikalbum av Miles Davis)

Someday My Prince Will Come är ett musikalbum från 1961 med Miles Davis. Albumet återutgavs ut på cd 1999 med två bonusspår.

Låtlista
Someday My Prince Will Come (Frank Churchill/Larry Morey) – 9:06
Old Folks (Willard Robison/Dedette Lee Hill) – 5:17
Pfrancing (Miles Davis) – 8:34
Drad Dog (Miles Davis) – 4:51
Teo (Miles Davis) – 9:36
I Thought About You (Jimmy Van Heusen/Johnny Mercer) – 4:55
Bonusspår på cd-utgåvan från 1999
Blues No. 2 (Miles Davis) – 7:09
Someday My Prince Will Come [alternate take] – 5:34

Medverkande
Miles Davis – trumpet
Hank Mobley – tenorsaxofon (spår 1–4, 6–8)
John Coltrane – tenorsaxofon (spår 1 och 5)
Wynton Kelly – piano
Paul Chambers – bas
Jimmy Cobb – trummor
Philly Joe Jones – trummor (spår 7)

Källor

Musikalbum 1961
Album av Miles Davis
Sockertoppen, Åre kommun

Sockertoppen (Gihperegaejsie) är ett fjäll i området Skäckerfjällen. Fjället är 1 202 meter över havet. och ligger inom Skäckerfjällens naturreservat.

Berg i Jämtland
Berg i Åre kommun
Wilhelm Walden

Johan Wilhelm Walden, född 23 april 1864 i Malmö, död 3 december 1944, var en svensk spårvägsdirektör.
 
Walden genomgick sex klasser i Linköpings läroverk och anställdes 1880 vid Statens Järnvägar. Han blev trafikchef vid Stockholms Nya Spårvägs AB (SNS) 1906, verkställande direktör där från 1909, styrelseledamot 1910 och var likvidator 1920. Han var även ledamot av styrelsen för Råsunda Förstads AB.

Walden fick uppdraget att leda SNS genom storstrejken i Sverige 1909 och dess efterdyningar. Han var känd för sin auktoritära ledarstil och snarare inriktad på aktieägare än på allmänhet och personal, något som kom att påverka 1910-talets debatt angående kommunalisering av spårvägen. 

Walden testamenterade sin förmögenhet till Svenska allmänna djurskyddsföreningen med dispositionsrätt för hans hustru fram till hennes bortgång våren 1951. I dödsboet ingick två fastigheter på Östermalm och en villa i Älgö. Makarna Walden är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Walden, Johan Vilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Spårvägsdirektörer i Stockholm
Näringslivspersoner från Malmö
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1864
Avlidna 1944
Män
Rules of Engagement (TV-serie)

Rules of Engagement är en amerikansk situationskomedi skapad av Tom Hertz. Serien handlar om två par och deras singelvän och deras problem med att dejta, binda sig och att gifta sig. De två paren är i olika delar i sina förhållanden det unga och nyförälskade paret som spelas av Oliver Hudson respektive Bianca Kajlich och paret med ett långt förhållande spelas av Patrick Warburton och Megyn Price. Deras gemensamma singelvän spelas av David Spade.

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 2007
TV-serieavslutningar 2013
Engelskspråkiga TV-serier
Charlotte Höglund

Eva Charlotte Höglund, född 9 juni 1964 i Lycksele församling i Västerbottens län, är en svensk, i unga år, sångare och låtskrivare, numera pastor i Stockholm.

Höglund växte upp i Sikseleberg, Lycksele kommun, Lappland. Hennes föräldrar är sångarevangelisten Arne Höglund och Lotten, ogift Stenmark. Hennes äldre bror Jan Höglund har liksom sin tidigare hustru Laila Dahl medverkat i melodifestivalen. Yngst i familjen är Per Höglund som medverkade på flera av Charlottes plattor.

När fadern som var reseevangelist för Svenska Missionsförbundet i början av 1970-talet i fick i uppdrag att skicka in några låtar till samfundets skivbolag Signatur, skickade han även med några låtar som dottern Charlotte Höglund sjöng. Skivproducenten Lennart Sjöholm blev eld och lågor och därmed var barnstjärnan Charlotte Höglund upptäckt.

Charlotte Höglund medverkade på sin första skiva Trygg hand i sexårsåldern, vilken följdes av skivor som Om jag fick bestämma, Mina gladaste sånger (1973), Hand i hand (1976) och Charlotte & Per tillsammans (1978). Som tonåring gjorde hon efter några års uppehåll comeback med plattan Fri (1985), där titellåten handlade om att frigöra sig och bli vuxen, följd av Förändringen (1989).

Efter en tid i Göteborg är Charlotte Höglund numera pastor i Immanuelskyrkan, Stockholm

Diskografi i urval
 197? – Trygg hand (singel)
 197? – Om jag fick bestämma (singel)
 1973 – Mina gladaste sånger
 1974 – Mina gladaste julsånger
 1976 – Hand i hand, med brodern Per
 1978 – Charlotte & Per tillsammans (Signatur)
 1982 -  Charlotte (Signatur)
 1985 – Fri (Signatur)
 1987 – Free (Cantio)
 1989 – Förändringen (Cantio)

Referenser

Svenska sångare
Svenska musiker inom kristen musik
Svenska pastorer
Personer från Lycksele
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Filip IV av Makedonien

Filip IV av Makedonien, död omkring 297 f.Kr., var en makedonsk kung.

Filip var son till Kassandros och torde ha regerat en kort tid efter dennes död 297 f.Kr. Han dog barnlös och efterträddes av sin bror Antipatros II av Makedonien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Födda okänt år
Avlidna 200-talet f.Kr.
Makedoniens monarker
Män
Wisconsin Badgers



Wisconsin Badgers är en idrottsförening tillhörande University of Wisconsin-Madison och har som uppgift att ansvara för universitetets idrottsutövning.

Idrotter
Badgers deltager i följande idrotter:

Amerikansk fotboll
Laget har varit ett av de mest framgångsrika i Big Ten sedan början av 1990-talet då Barry Alvarez anställdes som tränare. Under hans ledning vann Badgers tre Big Ten Championships och tre Rose Bowls.

Idrottsutövare

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
6778 Tosamakoto

6778 Tosamakoto (1989 TX10) är en asteroid i asteroidbältet. Den upptäcktes den 4 oktober 1989 av Atsushi Takahashi och Kazuro Watanabe vid Kitami. Den är uppkallad efter den japanske astronomen Makoto Tosa.

Den tillhör asteroidgruppen Koronis.

Referenser

Externa länkar

Huvudbältesasteroider
Koronis-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av A Takahashi
Astronomiska upptäckter av K Watanabe
Astronomiska upptäckter 1989
WP:Projekt Japan
Johan Sundqvist

Johan Sundqvist är en svensk sångare och gitarrist. Han är en kristen lovsångsledare kopplad till Vineyard och Sthlm's Bönehus, nu är han dock verksam i One Heart Church som håller till i Korskyrkans lokaler i Stockholm. Han har givit ut skivan Invid Golgata kors tillsammans med Charlotte Nordin på David Media 2010.

Sundqvist har lett lovsången på JesusRock festivalen under åren 2006 till 2008.
Han medverkade i lovsången på lägret TEJP, då Klot spelade in liveskivan Jesus Världens Ljus (David Media 2006), med egna sången Du känner mig.
Han sjunger även Herre kom och Brenton Browns Hosianna på skivan Nära Faderns Hjärta 6 (David Media 2007).

2010 fanns Johan med på David Media's jubileumsplatta "Bibelkörer Redux - Sjung en ny sång"

2013 medverkade Johan som sångare på inspleningen av låtarna "Detta är min längtan" & "Världens Frälsare" på skivan "Världens Frälsare - Nära Faderns Hjärta 8"

"2014 gav Johan ut låten "We Celebrate (Christ Is Risen)"[4] tillsammans med låtskrivaren och producenten Johannes T Lindsmyr.

Källor

4. https://soundcloud.com/search?q=johan%20sundqvist%20we%20celebrate

Musiker inom kristen musik
Personligheter inom Vineyard Norden
Födda 1983
Män
Levande personer
Mjösunds gravkapell

Mjösunds gravkapell är ett gravkapell som tillhör Njurunda församling i Härnösands stift, och ligger inom territoriet för Njurunda församling. Kapellet ligger på Mjösunds begravningsplats i Njurundabommen, Sundsvalls kommun, och används framför allt vid begravningar.

Kapellet
Kapellet uppfördes åren 1945-1946 efter ritningar av Sundsvalls dåvarande stadsarkitekt Albin Hamrin och invigdes 1946. Byggnaden har en stomme av betong och fasader klädda med tegel.

Referenser

Externa länkar
 Njurunda församling

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Sundsvalls kommun
Kapell i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1946
1946 i Sverige
Otto Kade

Otto Kade, född den 6 maj 1819 i Dresden, död den 19 juli 1900 i Doberan, var en tysk musikskriftställare.

Kade, som var elev av Otto och Friedrich Schneider, stiftade 1848 "Cäcilienverein" för gammal kyrkomusik i Dresden, där han 1853 blev musikdirektör vid Neustädter Kirche, och övertog 1860 direktionen av slottskören i Schwerin. Han blev filosofie hedersdoktor i Leipzig 1884. Kade skrev liturgiska kompositioner över gregorianska melodier (1867–80), en koralbok (1869) med mera. 

Som musikhistoriker gjorde han sig ett namn genom värdefulla skrifter, bland annat Der neuaufgefundene Luther-Kodex vom Jahr 1530 (1873) samt monografier över Le Maistre och Isaac, varjämte han redigerade femte bandet av Ambros musikhistoria (notbilagor; 1881, 2:a upplagan 1891) och utgav en samling av äldre passionsmusik (1891–93).

Källor

Noter 

Tyska musikhistoriker
Tyska dirigenter
Tyska klassiska kompositörer
Kyrkomusikkompositörer
Hedersdoktorer vid Leipzigs universitet
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Dresden
Födda 1819
Avlidna 1900
Män
Ugglan
Philipp Veit

Philipp Veit, född den 13 februari 1793 i Berlin, död den 18 december 1877 i Mainz, var en tysk målare.

Veit, som var son till en judisk bankir, övergick 1803 med sin mor och en bror till kristendomen och kom, då modern skilde sig från sin man och gifte sig med Friedrich Schlegel, som på samma gång blev romersk-katolik, under omedelbart inflytande av nyromantiken. Han studerade 1809-11 vid konstakademien i Düsseldorf och därefter i Wien. Han deltog som frivillig i kriget mot Frankrike 1813-15 och begav sig efter krigets slut till Rom, där han 1816 slöt sig till Overbeck, Cornelius och Schadow. Man var då sysselsatt med freskerna i Casa Bartholdy, där Veit fick utföra ett par bilder ur Josefs historia (nu i Berlins nationalgalleri). I den ena av dessa, Josef och Potifars hustru, lyckades han enligt samstämminga bedömare ej så bra, varemot han ådagalade förmåga av både skön och lyckad karakteristik i Josefs dröm (kartongen i Städels institut i Frankfurt). 

Han fick därefter uppdrag att i Museo Chiaramonti (Vatikanen) måla en Allegori över restaurationen av Colosseum; och när Cornelius kallades från sina arbeten i Villa Massimo, där bilder ur Dantes "Commedia divina" skulle utföras, målade Veit, delvis efter Cornelius utkast, Paradiset. Hans främsta arbete i Rom var en altartavla i Trinità de Monti, Madonnan med två änglar. Till hans i Rom utförda arbeten hör även Religionens triumf, fresk i Vatikanen, Judit och Kristusbarnet frambäres i templet, i florentinsk 1400-talsstil (i Städels institut i Frankfurt). För sistnämnda konstanstalt var han direktör 1830-43, varefter han slog sig ned i förstaden Sachsenhausen och 1854 flyttade till Mainz, där han blev galleriets direktör. 

Under första åren i Frankfurt målade han Sankt Georg för kyrkan i Bornheim, Kvinnorna vid graven och Konsternas införande i Tyskland genom kristendomen (fresk i Institutet i en mild, eterisk form) jämte allegorier av Italia och Germania. Sedan han 1843 avgått från Institutet (av religiösa betänkligheter, emedan man för dess räkning inköpt Lessings bild "Hus inför konsiliet"), målade han Marias himmelsfärd (domen i Frankfurt, 1846), I väntan på världsdomen (utkast till målning för domkyrkan i Berlin 1847, i Nationalgalleriet) och för kungen av Preussen dels en replik av Kvinnorna vid graven, dels Den barmhärtige samaritanen, egendomligt framställande Kristus som samaritanen, räddande en sårad vid kanten av en avgrund, medan Mose och Aron går förbi honom. Åt kungen målade han även Det egyptiska mörkret, framställt i symboler, och gjorde i teckning ett utkast till Förhärligande av den kristna kyrkan och den preussiska staten. Veit, som dessutom målade porträtt (självporträtt som ung och som 80-årig i galleriet i Mainz), hade flera lärjungar, av vilka Rethel var den främste.

Källor

Externa länkar 
 
 

Tyska historiemålare
Tyska målare under 1800-talet
Konstnärer från Berlin
Födda 1793
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Gustaf Dieden

Gustaf Theodor Dieden, född 30 mars 1876 i Malmö Karoli församling, Malmö, död där 16 oktober 1943, var en svensk grosshandlare och kommunalpolitiker. Han var son till Johan Henrik Dieden. 

Dieden verkade på handelskontor i Tyskland och England 1893–1896, inträdde i firman J.H. Dieden jr 1897, var efter att den blivit aktiebolag dess verkställande direktör 1908–1926 och verkställande direktör i Malmö Förenade Stuveri AB från 1927. Han var ledamot av Malmö stadsfullmäktige 1913–1918 och 1924–1938 samt ledamot av hamndirektionen 1911–1938 (vice ordförande från 1922). Dieden var från 1918 till sin död gift med Marianne von Rosen (1885–1970), dotter till översten, friherre Carl von Rosen. Makarna Dieden är begravda på Sankt Pauli norra kyrkogård i Malmö.

Källor

 Minnesruna i Svenska Dagbladet efter Marianne Dieden, 24 maj 1970, sid. 11
 Dieden, Gustaf på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska grosshandlare under 1900-talet
Kommunalpolitiker i Malmö
Politiker från Malmö
Näringslivspersoner från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli norra kyrkogård
Födda 1876
Avlidna 1943
Män
Vessige

Vessige kan syfta på:
Vessige socken – socken i Halland
Vessige landskommun – en tidigare kommun i Hallands län
Vessige  församling – en församling i Göteborgs stift
 Vessige distrikt – ett distrikt i Falkenbergs kommun och Hallands län
 Vessigebro – kyrkby i Vessige socken
Augustin Theiner

Augustin Theiner, född den 11 april 1804 i Breslau, död den 8 augusti 1874 i Civitavecchia, var en tysk romersk-katolsk teolog, kyrkohistoriker och urkundsutgivare.

Theiner blev 1829 juris doktor i Halle. I början hyllade han liksom sin äldre bror Johann Anton Theiner en mera frisinnad riktning inom kyrkan och utgav flera reformkatolska skrifter, vari han bland annat krävde celibatets upphävande. Men sedan han 1833 kommit till Rom, slöt han sig, förtvivlande om en reform och av ruelse över sin dittills innehavda trosståndpunkt, till jesuiterna (se hans Histoire de ma conversion, 1838). Sedermera ingick han i oratorianernas kongregation. År 1855 utnämndes han till prefekt för de vatikanska arkiven, från vilken plats han avskedades i augusti 1870, misstänkt för att ha lämnat de oppositionella biskoparna på Första vatikankonsiliet tillträde till arkivens hemliga handlingar. Sina sista år levde han i övergivenhet i Rom.

Som författare och urkundsutgivare utvecklade Theiner en nästan häpnadsväckande flit, i bägge egenskaperna visande sig lika lärd som stridslysten emot protestanterna. Bland hans skrifter kan nämnas Schweden und seine Stellung zum Heiligen Stuhl unter Johann III., Sigismund III. und Karl IX. (Augsburg 1838; fransk översättning i 3 delar, 1842), vilken skrift visserligen, såsom man kunde vänta, är hållen i en något ensidig ultramontan anda, men vars urkundsbilagor är högst upplysande för Sveriges historia, Zustände der katholischen Kirche in Schlesien von 1740-58 (2 band, 1846, 1852) och Geschichte des pontificats Clemens XIV (2 band, 1853). 

I det sistnämnda arbetet visade sig den förre jesuitvännen så fientlig mot jesuiterna, att boken förbjöds i Kyrkostaten och framkallade många motskrifter. Theiner fortsatte Baronius Annales ecclesiastici samt utgav bland annat "Clementis XIV. epistolae et brevia" (1852), "Codex diplomaticus dominii temporalis Sanctae Sedis" (3 band, 1861 ff.) och urkundssamlingar belysande Frankrikes, Ungerns, Rysslands, Polens, sydslavernas, irländarnas och skottarnas kyrkohistoria. Efter hans död befordrades genom biskop Strossmayers förmedling till trycket "Acta genuina oecumenici concilii Tridentini" et cetera (2 band, 1874), ett viktigt om än ur editionssynpunkt otillfredsställande bidrag till det tridentinska mötets historia.

Källor 

 

Tyska kyrkohistoriker
Romersk-katolska kyrkohistoriker
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Latinskspråkiga författare
Tyska författare under 1800-talet
Personer från Breslau
Födda 1804
Avlidna 1874
Män
Ugglan
Alumner från Wittenbergs universitet
Herbert Dieden

Herbert Edvard Dieden, född 17 mars 1889 i Malmö, död 26 januari 1980 i Malmö, var en svensk direktör och generalkonsul. Han var son till Berthold Dieden och genom äktenskap 1918 med Thorborg Wehtje, dotter till Ernst Wehtje, far till Carl-Herbert Dieden. 

Dieden blev juris kandidat 1911 och var verkställande direktör i AB Herbert Dieden & Co 1925–1963, därefter styrelseordförande. Han blev dansk konsul 1937 och var generalkonsul 1946–1966. Han var ordförande i Dansk Hjælpeforening, Malmö Yachtklubb, Föreningen för Danmarks konsuler i Sverige och vice ordförande i Svensk-danska föreningen och Sveriges filatelistförening. Makarna Dieden är begravda på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Källor

 Dieden, Herbert Edvard på SvenskaGravar.se

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Främmande länders konsuler i Sverige
Personer i Malmös historia
Näringslivspersoner från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1889
Avlidna 1980
Män
Carl-Herbert Dieden

Carl-Herbert Johan Berthold Dieden, född 13 april 1920 i Malmö, död 30 mars 2006 i Limhamn, var en svensk industriman. Han var son till Herbert Dieden.

Dieden utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1947 och blev ingenjör vid AB Atlas Copco 1948. Han blev verkställande direktör för Atlas Copco Svenska Försäljnings AB 1958 och för AB Svenska Maskinverken 1966. Han anställdes vid AB Herbert Dieden & Co 1969, där han blev verkställande direktör 1972. Han var bland annat även styrelseledamot i AB Sydsten och Wasa päls AB. Dieden är begravd på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Källor

 Dieden, Carl-Herbert Johan Berthold på SvenskaGravar.se

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer i Malmös historia
Ingenjörer från Malmö
Näringslivspersoner från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1920
Avlidna 2006
Män