kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bad Reichenhall

Bad Reichenhall är en stad och ett administrativt centrum i distriktet Berchtesgadener Land i Oberbayern, som ligger i delstaten Bayern i Tyskland. Bad Reichenhall är känd som kurort och ligger vid den österrikiska gränsen, nära Salzburg. Folkmängden uppgår till cirka  invånare.

Geografi 
Staden omges av Chiemgaueralperna (inklusive bergen Staufen (1 771 m ö.h.) och Zwiesel (1 781 m ö.h.)). Bad Reichenhall i sig ligger på 450 m ö.h. Floden Saalach rinner genom staden.

Den närmaste flygplatsen är Salzburgs flygplats i Österrike, 11 km från stadscentrum.

<div style="clear:left;">

Historia 
De tidigaste invånarna i Bad Reichenhall kom dit på bronsåldern. Klockbägarkultur rådde bland de första stammarna. 450 f.Kr. började man utnyttja byns fördelar för saltprodukter, och saltproduktionen satte fart. Från år 15 f.Kr. till 480 e.Kr. tillhörde Bad Reichenhall den romerska provinsen Noricum.

1617-1619 byggdes en pipeline i trä för export av saltlag till Traunstein. Rörledningen blev hela 31 km lång med en höjdskillnad av 200 m.

Den 2. januari 2006 omkommer 15 människor då snömassor får taket på en ishall i Bad Reichenhall i Bayern att störta in.

Industri 
I Bad Reichenhall produceras salt, och staden är ett traditionellt centrum för saltproduktion. Saltet erhålls genom indunstning av vatten mättat med salt från saltlag.

Kända personer ifrån Bad Reichenhall 
Andreas Hinterstoisser, bergsklättrare
Anni Friesinger, skridskoåkare
Günther Rall, krigshjälte i Tyskland
Hans Söllner, sångare och låtskrivare
Michael Neumayer, backhoppare

Referenser 

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Berchtesgadener Land
Gränsorter i Europa
Reichenhall
Malte Andersson

Malte Andersson, född 1941, är en svensk zoolog.

Andersson disputerade 1975 vid Göteborgs universitet där han senare blivit professor i ekologisk zoologi. Han invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 2000 och av Vetenskapsakademien 2002.

Källor

Fotnoter 

Svenska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Män
Födda 1941
Levande personer
Kåmejnis kallsonger

Kåmejnis Kallsonger var ett punkband från Växjö. De spelade tillsammans mellan 1977 och 1982. Från början kallade de sig Zlem (eller Slem) men bytte 1980 namn till Kåmejnis Kallsonger. Bandet var inspirerat av engelska punken med band som Sex Pistols och 999. Våren 1981 gav bandet ut en EP med titeln ExtasRock. Skivan spelades in i Speldosan studio i Ödetofta och innehåller fyra låtar plus ett bonusspår. 

ExtasRock gavs ut i 500 exemplar och har i dag högt värde bland samlare. I Peter Janderus bok "The Encyclopedia of Swedish Punk" anges EP:ns värde som 5 på en 10-gradig skala, där 10 innebär en extrem raritet med mycket högt värde.

Gruppen var Växjös första punkband och förutom egna spelningar var de förband till Ebba Grön, Dag Vag och Nationalteatern. Medlemmar var Johan Wetterberg (Johan Oliv) som sjöng och spelade bas, Per-Ola Evaldsson (Per Capita) sång, orgel och gitarr, Jonas Nilsson (Jonas Volta) sång och gitarr, samt trummisen Håkan Bohlin (Malte Metronome).

Diskografi

ExtasRock (1981)
 Kriget
 Kärnkraften
 Gammal och ful
 (En dag) hos tandläkaren

Källor 

Svenska punkband
Musikgrupper bildade 1978
Musikgrupper upplösta 1982
Musikgrupper från Växjö
Dan-Eric Nilsson

Dan-Eric Nilsson, född 1954, är en svensk zoolog. Han disputerade 1983 vid Lunds universitet där han senare blivit professor i zoologi (funktionell morfologi). Han invaldes 2002 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor

Fotnoter 

Svenska professorer i zoologi 
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1954
Levande personer
Isberga

Isberga  är ett naturreservat som ligger i västra Östergötland. Området ingår i EU:s ekologiska nätverk över skyddade områden, Natura 2000. Arealen av reservatet är 25 hektar.

Isberga naturreservat består av några mjukt rundade kullar, som uppkom när inlandsisen smälte för cirka 11 000 år sedan. Kanten av isavsmältningen hade nått det här området, när det plötsligt blev kallare igen. Isavsmältningen stannade då upp under några hundra år, och resultatet blev att en mängd kalkrikt isälvsmaterial samlades vid iskanten. De bildningar som då uppstod kallas för israndbildningar. Vid Isberga innehåller kullarna ett kalkrikt, sandigt material som ger förutsättningar för dagens mycket särartade flora och fauna.

På kullarna växer en mycket säregen vegetation som brukar kallas för kalktorräng, eller stäppäng. Tack vare de naturgivna förutsättningarna, och att området betas med boskap, finns här ett mycket rikt växtliv. Exempel på arter som växer här är t.ex. solvända, brudbröd, ängshavre, backsippa, getväppling och småfingerört. Områdets sällsyntaste växt är luddvedel, som bara finns på ytterligare några enstaka platser på det svenska fastlandet.

Reservatet och de omgivande markerna är historiskt intressanta eftersom det var här som de första östgötarna slog sig ner. Troligen odlades säd här redan för 4500 år sedan, under tidig stenålder.

I samband med att Vattenfall skulle gräva ner luftburet elnät gjordes en arkeologisk utredning av Riksantikvarieämbetet, UV Öst. Då påträffades ett stort antal förhistoriska lämningar från bronsåldern och järnåldern/medeltid.  

Reservatet nås från en skyltad avfart från Turistvägen vid byn Heda, mitt emellan de historiska intressanta platserna Rök och Alvastra i norra delen av Ödeshögs kommun.

Referenser
Länsstyrelsens information om Isberga naturreservat

Naturreservat i Ödeshögs kommun
Natura 2000-områden i Östergötlands län

Naturskyddsområden bildade 1973
Regeringsgatans bro

Regeringsgatans bro, även kallad Regeringsgatans viadukt över Kungsgatan, är en bro som leder Regeringsgatan i Stockholm över Kungsgatan. Bron invigdes i samband med Kungsgatans färdigställande år 1911.

Beskrivning

Regeringsgatans bro är en kombinerad valv- och balkbro av betong. Bron har tre valv över Kungsgatan och har mellanstöd mellan gatans körbana och trottoarerna. Därmed skiljer sig Regeringsgatans bro från den närbelägna Malmskillnadsbron – den senare har bara ett enda valv över Kungsgatan.

Huvudvalvet över Kungsgatans körbana består av tre parallella balkar med välvd undersida och mäter 14,50 meter. Sidovalven över trottoarerna mäter 5,50 meter. Mellanstöden är cirka två meter breda och är i sin tur uppdelade i två valv. Brons bredd är totalt 11,10 meter med en 6,70 meter bred körbana. Brons sidor är klädda med granitplattor och i granit huggna utsmyckningar. 

Broräcket är av massiv granit med fyra i granit huggna lejonhuvuden som bär upp belysningsarmaturer (belysningen har en design av senare datum). Bropelarnas sidor på Kungsgatans nivå har smyckats med glober visande Stockholms äldsta kända sigill från 1296 (se Stockholms stadsvapen). I samband med att bron renoverades på 1980-talet målades valvens undersida som en blå stjärnhimmel.

Detaljbilder

Se även
 Regeringsgatan
 Malmskillnadsbron

Källor

Externa länkar

Broar i Stockholm
Broar invigda 1911
1911 i Sverige
Norrmalm
Christer Svensson (ingenjör)

Christer Svensson, född 1941, är en svensk ingenjör och teknisk forskare. Han disputerade 1970 vid Chalmers tekniska högskola och är sedan 2008  professor emeritus i elektroniska komponenter vid Linköpings universitet. Han blev 1991 ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och invaldes 2002 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Professor Svensson har varit med och grundat, bland andra, företagen Varilab, Sensistor, Sicon, ELSA, Switchcore, Optillion, Bluetronics och Coresonic (numera del av MediaTek).

Källor

Fotnoter

Externa sidor
Publikationer Christer Svensson, Linköping University Electronic Press.

Svenska professorer i elektroteknik 
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1941
Levande personer
Svegs landskommun

Svegs landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län. Centralort var Sveg (som utgjorde en egen köpingskommun och var alltså utanför kommunens eget territorium) och kommunkod 1952–66 var 2330.

Administrativ historik
Svegs landskommun inrättades 1863 i Svegs socken när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 31 december 1908 inrättades ett municipalsamhälle med namnet Svegsmons municipalsamhälle inom kommunen. 1937 bröts detta municipalsamhälle ut för att bilda Svegs köping.

Den 1 januari 1947 (enligt beslut den 30 november 1945) överfördes från Svegs landskommun och församling till Vemdalens landskommun och Vemdalens församling vissa områden (fastigheterna Glissjöberg nr 3, 6 och 13, Håsjötorpet 1:1 och 1:2 samt även delar Hedebanan 3:1) med 29 invånare och omfattande en areal av 22,56 km², varav 21,70 km² land.

Vid kommunreformen 1952 lades Linsells landskommun och Älvros landskommun samman med Svegs landskommun.

Den 1 januari 1957 överfördes från Svegs landskommun och Linsells församling till Kopparbergs län och Idre landskommun och församling ett område med 17 invånare och omfattande en areal av 26,26 km², varav 25,76 km² land.

1967 inkorporerades Svegs landskommun i Svegs köping. Sedan 1974 ingår området i Härjedalens kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Svegs församling. Den 1 januari 1952 tillkom Linsells församling och Älvros församling.

Folkmängd
År 1959 fanns det 3 779 invånare i kommunen och en befolkningstäthet på 1,2 invånare/km². Detta kan jämföras med riksgenomsnittet som då var 18,0 invånare/km² medan länsgenomsnittet var 3,0 invånare/km².

Kommunvapen
Svegs landskommun förde inte något vapen. Däremot hade Linsells landskommun ett vapen vars giltighet upphörde i samband med sammanläggningen 1952.

Geografi
Svegs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 3 157,34 km², varav 3 083,77 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 23,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Härjedalens kommun
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Wursten

Wursten är ett historiskt landskap mellan Bremerhaven och Cuxhaven i nordvästra Tyskland, öster om floden Wesers mynning i Nordsjön. Under medeltiden utgjorden Wursten det östligaste landskapet av de sju frisiska områdena som ingick i den frisiska friheten. Närmaste frisiska landskap var Rüstringen på andra sidan Weser. Wursten är i dag en del av distriktet Cuxhaven i den tyska delstaten Niedersachsen.

Geografi 
Wursten ligger vid Nordsjökusten på det nordtyska låglandet och domineras av landskapstypen marskland.  I området som präglas av jordbruk och turism finns ett flertal kanaler och avvattningsdiken. Området har fått sitt namn av de konstgjorda kullar som de första husen byggdes på, så kallade Wurten.

Historia 
Området var ursprungligen befolkat av saxare. Från och med 700-talet befolkas området av friser. Wursten var ett självständigt land enligt den frisiska friheten och skickade årligen representanter till det frisiska tinget i Upstalsboom vid Aurich i nuvarande Ostfriesland. När hövdingafamiljer tog makten i de andra frisiska landskapen kunde Wursten fortsätta med sitt styre genom 16 så kallade rådgivare. I mitten på 1400-talet kom Wursten in i ett flertal konflikter och de 16 rådgivarna vände sig slutligen till ärkebiskopen av Bremen för att få hjälp.  Efter ett flertal konflikter med bland annat kurfurstendömet Sachsen i början på 1500-talet kom Wursten slutligen att bli en del av det land som styrdes av ärkebiskopen av Bremen. Självförvaltningen och den frisiska författningen upphörde därmed.

Under trettioåriga kriget var Wursten inblandat i ett antal konflikter och efter westfaliska freden 1648 kom Wursten och övriga delar av ärkebiskopsdömet Bremen att tillfalla Sverige. Hertigdömet Bremen-Verden var en svensk besittning fram till 1719. 

År 1719 blev Wursten en del av Hannover och under Napoleonkrigen kom området i fransk besittning. Åren 1814-1866 tillhörde området Kungariket Hannover och 1866-1871 Preussen. Från och med 1871 är Wursten en del av Tyskland.

Kultur 
Sedan 1600-talet talas inte det frisiska språket längre i Wursten. Rester av det frisiska språket i Wursten finns dock nedtecknade. Wursten är representerat i det interfrisiska rådet.

Det frisiska språket trängdes undan av det lågtyska språket som ännu i dag talas i byarna i Wursten.

Externa länkar 
 Information om Land Wursten

Orter i Niedersachsen
Östringen (landskap)

Östringen var ett historiskt frisiskt landskap, omgivet av Rüstringen, Harlingerland, Wangerland, Auricherland och Lengenerland. Området styrdes från 700-talet och fram till 1300-talet av olika härskare från hertigdömet Sachsen, Ammerland och Oldenburg. Den ledande staden i området var Jever. 

På 1300-talet kom Östringen att förenas med Wangerland och på 1400-talet med de rester som återstod av Rüstringen väster om Jadebusen efter de naturkatastrofer som drabbat området. Dessa tre områden bildade Jeverland (Herrschaft Jever). 

Till skillnad från flera av de andra frisiska landskapen har namnet Östringen helt slutat att användas.

Ostfriesland
Aberratiodontus

Aberratiodontus är ett släkte av utdöda fåglar som tros ha levat under kritaperioden (Apt-åldern) för cirka 120 miljoner år sedan. Släktet är känt från ett skelett, med några få synliga rester av fjädrar. Fossilet hittades i Jiufotangformationen i Shangheshou i östra Kina och arten har fått det vetenskapliga namnet A. wui.

Till en början bedömdes släktet tillhöra gruppen enantiornithine och placerades i den egna ordningen Aberratiodontuiformes, men senare studier indikerade att släktet förmodligen är nära släkt med Yanornis, och arten A. wui kan till och med vara en synonym till Y. martini.

Aberratiodontus var mycket lik moderna fåglar i flera avseenden vad gäller skelettet. Den hade välutvecklad bröstbenskam, vilket indikerar att den var en skicklig flygare. Till skillnad från dagens fåglar hade den dock tänder.

Referenser

Noter

Källor
 site.sinodino.com
 en.wikipedia.org

Förhistoriska fåglar
Yanornithiformes
Emotionell smitta

Emotionell smitta (på engelska: emotional contagion) betecknar inom psykologi att en persons emotionella tillstånd kan överföras till en annan person genom icke verbal och verbal kommunikation inom ramen för de båda personernas sociala interaktion.

Teoretiska mekanismer
Människor antas vara programmerade att snabbt och närmast automatiskt avläsa andra personers emotioner, eftersom detta underlättar socialt utbyte. En del teoretiska modeller utgår från att ansiktsmuskelrörelser är nära förknippade med emotioner, i så måtto att specifika ansiktsmuskler hänger samman med specifika emotioner. Exempelvis har många studier påvisat ett samband mellan ansiktsmuskeln zygomatic major och emotionen glädje. Med den utgångspunkten antas emotionell smitta uppstå som ett resultat av att mottagarens ansiktsmuskler omedvetet imiterar motsvarande muskelrörelser hos avsändaren, vilket i nästa steg medför att avsändarens emotion uppstår hos mottagaren. Andra teoretiska modeller tillskriver mottagaren en högre grad av medveten aktivitet. I detta fall avläser mottagaren vad han eller hon tror är avsändarens emotionella tillstånd, med hjälp av källor som inte behöver vara begränsade endast till avsändarens ansiktsmuskler, och anpassar sig i nästa steg efter detta så att mottagarens emotioner sammanfaller med avsändarens.

Forskningsmetoder  
Ett vanligt sätt att undersöka emotionell smitta är att låta experimentdeltagare betrakta foton av personer med olika ansiktsuttryck (som avspeglar olika emotioner), vilket följs av en mätning av deltagarens egna emotioner. En annan undersökningsmetod är att experimentdeltagare konfronteras med personer som instruerats att anlägga en viss emotion; sedan mäts återigen deltagarnas egna emotioner. Mätningarna kan ske dels genom observationer av mottagarens muskelrörelser, dels genom mottagarens själrapporterade emotioner i form av svar på frågor i en enkät. Ett vanligt resultat är att deltagarna (mottagarna) uppvisar just den emotion som var för handen hos en stimulusperson (avsändaren), även om exponeringen är kortvarig och föremål för brus, och att emotionell smitta således har uppstått.

Källor
Frijda, N.H., Kuipers, P., ter Schure, E., 1989. Relations among emotion, appraisal, and emotional action readiness. Journal of Personality and Social Psychology 57 (2), 212-228. 
Hatfield, E., Cacioppo, J.T., Rapson, R.L., 1992. Primitive emotional contagion. Review of Personal and Social Psychology 14, 151-177. 
Hess, U., Philippot, P., Blairy S., 1998. Facial reactions to emotional facial expressions: Affect or cognition? Cognition and Emotion 12 (4), 509-531. 
Hsee, C.K., Hatfield, E., Carlson, J.G., Chemtob, C., 1990. The effect of power on susceptibility to emotional contagion. Cognition and Emotion 4 (4), 327-340. 
Ickes, W., 1993. Empathic accuracy. Journal of Personality 61 (4), 587-610. 

Psykologi
fysiologisk feedback
Känslor
Kärrkanin

Kärrkanin eller vattenkanin (Sylvilagus aquaticus) hör till släktet bomullssvanskaniner och förekommer i sumpområden och nära vattendrag och vattensamlingar i södra USA. Det finns två underarter, Sylvilagus aquaticus aquaticus och Sylvilagus aquaticus littoralis (Hall, 1981).

Kännetecken 
Kärrkaninen är en av de större arterna i sitt släkte, en fullvuxen individ väger mellan 1,5 och 2,7 kilogram. Kroppslängden med svans är 45 till 55 cm, svanslängden är 5,0 till 7,4 cm, bakfötterna är 9,0 till 11,3 cm långa och öronen är 6,0 till 8,0 cm stora. Den har som de flesta andra bomullssvanskaniner en svans med vit undersida och ganska korta öron. Pälsen på kroppens ovansida är rödbrun till rostbrun med inslag av svart. På strupen och på undersidan förekommer vit päls. Allmänt har artens morrhår en svart färg.

Utbredning 
Kärrkaninen förekommer från östra Texas, Oklahoma och Kansas till South Carolina och från sydligaste Missouri, Illinois och Kentucky till Louisiana och nordvästra Florida. Den listas inte som hotad, men populationstrenden är minskande. Habitatet utgörs av träskmarker och av låglandet i anslut till floder. När låglandet är översvämmad vandrar kärrkaninen till kulliga områden i närheten. Den föredrar områden med ett växttäcke av träd eller buskar och den undviker öppna landskap som jordbruksmark och bredare vägar.

Levnadssätt
Kärrkaninen lever på olika halvgräs, gräs och örter. Om den hotas kan den fly genom att simma över en å eller en damm, då den har en god simförmåga. Som hos andra kaniner fodrar honan boet med päls.

I sydvästra delen av utbredningsområdet kan honor para sig hela året. Även i andra regioner börjar fortplantningstiden tidig under våren. Beroende på utbrednings föder honor upp till fem kullar per år. En till sex ungar föds per kull. Den första kullen under året har vanligen det minsta antalet ungar. Ungarna föds efter 35 till 40 dagar dräktighet. De är vid födelsen blinda och väger cirka 55g. Ungarna öppnar sina ögon efter 5 till 8 dagar och de lämnar boet efter 12 till 15 dagar. Under de följande dagarna kommer de ibland tillbaka för att dia sin mor. Könsmognaden infaller efter 23 till 30 veckor men de flesta exemplar parar sig lite senare för första gången. Hannarna deltar inte i ungarnas uppfostring.

Hos en flock som hölls i fångenskap upprättade hannarna en hierarki och den dominerande hannen parade sig oftast. Liksom den europeiska kaninen men i motsats till de flesta andra bomullssvanskaniner förekommer avgränsade revir hos arten. Gränserna markeras med doftmärken.

Kärrkaninen har endast ett fåtal fiender i djurvärlden som hundar och mississippialligator.

Se även 
Jimmy Carter och kaninen

Källor

Externa länkar 

Bomullssvanskaniner
Däggdjur i nearktiska regionen
Mattmars landskommun

Mattmars landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Mattmars landskommun inrättades i Mattmars socken i Jämtland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Mörsils landskommun. Sedan 1974 tillhör området Åre kommun.

Kommunvapen
Mattmars landskommun förde inte något vapen. Vapen för Mattmars socken antogs 2009.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även
Mattmars församling
Mattmars socken

Referenser

Indelningar i Åre kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Cowon

Cowon Systems, Inc är en sydkoreansk elektroniktillverkare. Företaget grundades 1995 och fokuserade till en början på mjukvara men man släppte år 2000 sin första digitala musikspelare, Cowon CW100. De har sedan dess släppt ett antal musikpelare under märket iAudio, men har på senare tid skiftat till att släppa fler produkter under Cowon.

Mjukvara

Jetaudio
Jetaudio är ett program för att spela upp och konvertera multimediafiler. Det finns en betalversion, plus, som ger extra funktionalitet men basversionen är gratis. Programmet följer med alla Cowons mediaspelare.

Andra program
Andra exempel på mjukvara från Cowon är Cowon Software Updater som hjälper till att uppdatera mjukvaran i vissa cowon-produkter och Jetshell som är ett program för att föra över filer till och från Cowonspelare.

Hårdvara
Se iAudio

DAPs

Cowon D2, D2+
Cowon D2 har en 2,5 tum LCD pekskärm och stödjer ljudformaten mp3, flac, wma, wav och ogg. Viss videofunktionalitet finns också. Den kan även spela flashspel och stödjer flashteman för musikdelen och har plats för SD/SDHC minneskort. D2+ är i princip en D2 med lite nyare design, ett nytt tema och BBE+.

Cowon S9
Cowon S9 har en 3.3 tum AMOLED pekskärm och har full-flash UCI support. Cowon S9 har BBE+ och Jeteffect 2.0.

PMPs

Cowon A2/A3
Cowon A2 är en portabel filmspelare och har en 4 tums skärm. Cowon A3 är en uppföljare till A2.

Cowon O2
Cowon O2 har en 4,3 tums LCD pekskärm och splar video och ljudfiler.

MIDs

Cowon Q5
Cowon Q5 har en 5 tums pekskärm och operativsystemet Windows CE 5.0.

Källor
iAudiophile.net 
Engelska Wikipedia

Externa länkar
http://www.cowonglobal.com/

Sydkoreanska företag
Elektroniktillverkare
Företag bildade 1995
Företag i Seoul
WP:Projekt Korea
Camp IKEA

Camp IKEA var den svenska miniatyrcampen som utgjorde arbetsutrymmena för personalen i transportflygförbandet FU01 och FU02 under dess insats från Uzbekistan med flygningar mot Afghanistan. Campen låg inom det tyska förbandets gruppering på flygplatsen i Termez och utgjordes av ett fåtal funktionscontainrar för stabs-, flygunderhållspersonal och transportflygsdivisionen.

Personalen var förlagd utanför flygplatsen och bussades i huvudsak in till sin arbetsplats.

Byggnader och anläggningar i Uzbekistan
IKEA
Horace-Bénédict de Saussure

Horace-Bénédict de Saussure, född 17 februari 1740 i Genève, död där 22 januari 1799, var en schweizisk naturforskare; far till Nicolas-Théodore de Saussure, farfar till Henri de Saussure. 

Saussure var 1762-86 professor i fysik och filosofi i Genève. Han gjorde studiet av Alperna och Jurabergen, deras geologiska, meteorologiska, fysiska och växtgeografiska förhållanden till sin livsuppgift. Han ägnade sig även åt värmeläran, kroppars utvidgning genom värme och uppfann 1783 hårhygrometern. Resultaten av sin forskning nedlade han i Voyages dans les Alpes (fyra volymer, 1779-96). 

Saussure anslöt sig inte till någon av de då stridande geologiska skolorna, ej heller uppställde han något nytt geologiskt system, såsom då ofta seden var; men han gjorde en ofantligt stor mängd noggranna och värdefulla geologiska, mineralogiska, fysiska och botaniska undersökningar. Han invaldes 1784 som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm.

Nedslagskratern Saussure på månen och asteroiden 13580 de Saussure är uppkallade efter honom.

Källor

Schweiziska botaniker
Schweiziska fysiker
Schweiziska geologer
Schweiziska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1740
Avlidna 1799
Män
Ugglan
Personer från Genève
Professorer i filosofi
Professorer i fysik
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Genèves universitet
Mötesplats

Mötesplats kan avse:

Mötesplats (väg)
Mötesplats (militär)

Se även 
 Campingplats
 Mötesplatsen
 Mötesstation