kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Neovenatoridae

Neovenatoridae ("Nya jägare"), familj med dinosaurier i underordningen theropoda. Neovenatoriderna var några av de sista överlevande medlemmarna i Allosauroidea, en överfamilj med carnosaurier som florerade under de geologiska perioderna Jura och Krita. Familjen namngavs av Brusatte, Carrano och Benson år 2010.

Om Neovenatoridae.

Neovenatoriderna var typiska carnosaurier. De gick uteslutande på bakbenen, med kroppen horisontellt med marken. Deras långa, kraftiga svansar hölls utsträckt bakom för att balansera upp framkroppen och det stora huvudet. Frambenen var kortare än bakbenen, men troligtvis relativt starka, och händerna bar 3 fingrar var med stora, vassa klor.

Neovenatoridae spred sig över flera kontinenter. Några släkten är påträffade i Sydamerika. Typsläktet Neovenator påträffades i Isle of Wight, Storbritannien, Australovenator har påträffats i Australien, och Chilantaisaurus i Kina.

Respiration.
Under senare år har forskare rapporterat om fossila bevis för att vissa dinosaurier, speciellt saurichier, hade respirationssystem liknande fåglars, med flera par luftsäckar. En studie av fossil från Neovenatoriden Aerosteon 2008, har visat att den hade ett mycket ihåligt skelett. Moderna fåglar har också mycket ihåliga skelett, vilket ger plats för dess luftsäckar. Ihåligt skelett hos Aerosteon antyder att den också hade luftsäckar. Paul C. Sereno har föreslagit att Aerosteon's komplicerade andning hjälpte den att reglera kroppstemperaturen. Fynd som dessa tyder på att neovenatoriderna och dess nära släktingar var aktiva djur, i motsats till flertalet andra kräldjur.

Släkten.
 Australovenator
 Chilantaisaurus
 Fukuiraptor
 Neovenator

Megaraptora
 Aerosteon
 Megaraptor
 Orkoraptor?
 Rapator?

Referenser.

Externa länkar.

Bilder.
Återfunna bitar av Neovenator's skalle.
Neovenator slåss med Polacanthus.
Rekonstruktion av Aerosteon.

Läsbart.
Chilantaisaurus anatomi och systematik.
Neovenator.
Aftonbladet: "Tre nya dinosauriearter upptäckta". Om upptäckten av Australovenator-skelettet "Banjo".

Carnosaurier
Temecula

Temecula är en stad i Riverside County i den amerikanska delstaten Kalifornien med en yta av 68,1 km² och en folkmängd som uppgår till 105 029 invånare (2010). Temecula grundades 1859 och fick stadsrättigheter den 1 december 1989.

Källor 

Orter i Kalifornien
Orter grundade 1859
Kelvingrove Art Gallery and Museum

Kelvingrove Art Gallery and Museum är ett konstmuseum i Glasgow, Skottland. I byggnaden finns en av Europas stora kommunala konstsamlingar. Sedan renoveringen är museet den mest populära attraktionen med fri entré i Skottland och det mest besökta museet i Storbritannien utanför London. Museet ligger på Argyle Street i västra delen av staden, på stranden av floden Kelvin (mittemot den arkitektoniskt liknande Kelvin Hall). Det gränsar till Kelvingrove Park och ligger omedelbart nedanför University of Glasgows huvudcampus.

Källor

Noter

Externa länkar 
Kelvingrove Art Gallery and Museums webbplats 

Konstmuseer och konsthallar i Skottland
Byggnader och anläggningar i Glasgow
Byggnader i sandsten
University of Reading

University of Reading är ett universitet i Reading, England. Det grundades 1892 som College of the University of Oxford och tilldelades 1926 ett Royal Charter. Universitetet har en lång tradition av forskning och utbildning på lokal, nationell och internationell nivå. Det belönades med "The Queen's Anniversary Prize for Higher and Further Education" åren 1998, 2005 och 2009.

Universitetet har fyra olika campus:

 Whiteknights Campus - Universitetets största campus. Större delen av forskningen och utbildningen sker här.
 London Road Campus - Universitetets originalcampus, det har inte använts mycket de senaste åren men renoveras för närvarande för att ta över från Bulmershe (se nedan).
 Bulmershe Court Campus - Ursprungligen lokalerna för det fristående Bulmershe Teaching College. Planerad stängning 2011.
 Greenlands Campus - Ursprungligen lokalerna för det fristående Henley Business School. 2008 blev det en del av universitetet.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Reading
Utbildningsinstitutioner bildade 1892
Frank White

Se även Frank White (botaniker)

Frank White, född 12 december 1856 i Stillman Valley, Illinois, död 23 mars 1940 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker. Han var den åttonde guvernören i delstaten North Dakota 1901–1905. Han tjänstgjorde som USA:s skattmästare, Treasurer of the United States, 1921–1928.

White deltog i både spansk-amerikanska kriget och första världskriget. Han var verksam som jordbrukare i North Dakota och efterträdde 1901 Frederick B. Fancher som guvernör. Efter två mandatperioder som guvernör gjorde White karriär inom affärslivet och tjänstgjorde dessutom på 1920-talet som skattmästare på finansdepartementet.

Kongregationalisten White gravsattes på Arlingtonkyrkogården.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations webbplats
 State Historical Society of North Dakota
 Political Graveyard

Födda 1856
Avlidna 1940
Guvernörer i North Dakota
Män
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Atlantisk bastardsköldpadda

Atlantisk bastardsköldpadda (Lepidochelys kempii) är en sköldpadda tillhörande familjen havssköldpaddor som förekommer i de västra delarna av norra Atlanten, utanför USA:s och Mexikos kuster. I IUCN:s rödlistning är arten upptagen som akut hotad.

Utseende 
Den är en av världens minsta havssköldpaddor, då dess ryggsköld vanligen inte mäter mer än upp till omkring 75 centimeter. Skölden liknar på grund av en klaff nära djurets huvud i viss mån ett hjärta (symbol) i formen. Den har en grå till olivbrun färg. Sköldpaddans armar och ben liknar fenor.

Levnadssätt 
Som andra havssköldpaddor tillbringar denna sköldpadda nästan hela sitt liv i havet. Den påträffas ofta i grundare kustnära vatten, men den kan även ge sig ut i det öppna havet. Dess fortplantningsområde är Mexikanska golfen. Den viktigaste stranden för honornas äggläggning finns i Tamaulipas, Mexiko, men även på Padre Island kan äggläggning ske.

Arten äter främst kräftdjur, havslevande snäckor och andra ryggradslösa djur. Kanske fångar den ibland en mindre fisk.

Honan gräver en liten grop och lägger där sina ägg. Ett exemplar som dokumenterades utanför det egentliga fortplantningsområdet vid North Carolinas kust hade 97 ägg vid tillfället. Senare kläcktes 48 ungar. Mellan äggläggning och kläckning ligger i Mexiko 50 till 70 dagar. Äggen har i genomsnitt en diameter av 39 mm och antalet ägg varierar mellan 54 och 185. Nyckläckta ungar har en 30 till 46 mm bred sköld och väger 13,5 till 21 g.

Hot 
Tidigare har jakt varit en bidragande orsak till att denna havssköldpadda minskat i antal, idag är de främsta hoten mot arten habitatförlust, föroreningar och att den fastnar i fiskenät. 

1979 drabbade ett större oljeutsläpp från Ixtoc I Mexikanska golfen och sköldpaddornas fortplantningsområden. 2010 drabbade oljeutsläppen från Deepwater Horizon åter havssköldpaddorna i området.

Referenser

Externa länkar 

Sköldpaddor
Kräldjur i nearktiska regionen
Kräldjur i neotropiska regionen
Stillman Valley

Stillman Valley är en by i Ogle County i den amerikanska delstaten Illinois med en yta av 4 km² och en folkmängd som uppgår till 1 048 invånare (2000). Black Hawk-kriget bröt ut i närheten av byn. Det finns ett monument på platsen där det första slaget utkämpades den 14 maj 1832.

Kända personer från Stillman Valley
Frank White, guvernör i North Dakota 1901-1905

Källor

Orter i Illinois
John Burke (politiker)

John Burke, född 25 februari 1859 i Keokuk County, Iowa, död 14 maj 1937 i Rochester, Minnesota, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den tionde guvernören i delstaten North Dakota 1907–1913. Han tjänstgjorde som USA:s skattmästare, Treasurer of the United States, 1913–1921.

Burke studerade juridik vid University of Iowa och flyttade sedan till Dakotaterritoriet. Han arbetade från och med 1889 som domare i Rolette County i North Dakota.

Burke efterträdde 1907 Elmore Y. Sarles som guvernör och efterträddes 1913 av L.B. Hanna. Under sina sex år som guvernör företrädde Burke en utpräglat progressiv linje och tjänstgjorde sedan i åtta år som skattmästare på USA:s finansdepartement. Han tillträdde 1924 som domare i North Dakotas högsta domstol.

Unitarien Burke gravsattes på Saint Marys Cemetery i Bismarck. En staty av Burke finns i National Statuary Hall Collection i Kapitoliumbyggnaden och Burke County i North Dakota har fått sitt namn efter honom.

Externa länkar

Biografi på National Governors Associations webbplats
State Historical Society of North Dakota
National Statuary Hall Collection
Political Graveyard

Guvernörer i North Dakota
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Keokuk County
Födda 1859
Avlidna 1937
Män
Alumner från University of Iowa
Corona, Kalifornien

Corona är en stad i Riverside County i den amerikanska delstaten Kalifornien med en yta av 91,1 km² och en folkmängd som uppgår till 124 966 invånare (2000).

Kända personer från Corona
Ken Calvert, politiker
Michael Parks, skådespelare
Tyler Hoechlin, skådespelare

Källor

Externa länkar

Orter i Kalifornien
Orter grundade 1886
Amegilla cingulata

Amegilla cingulata (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) som lever i Australien och angränsande sydöstasiatiska länder.

Beskrivning 
Arten är ett långtungat bi som har en iögonfallande färgteckning med gult huvud och mellankropp och en bakkropp randad i svart och blekblått. Hanen har fem blekblåa band, honan endast fyra. Biet blir omkring 12 mm långt..

Ekologi 
Amegilla cingulata lever i flera olika biotoper som skog och skogsdungar, hedlandskap och stadsmiljöer. Den är ett solitärt, men sällskapligt bi som lever i kolonier i vittrande sandsten där honan gräver ut bogångar. Dessa innehåller längst in en kammare med en larv och en klump av pollen och nektar som föda. Det förekommer också att bogångarna grävs i gammalt murbruk och liknande material.. Den samlar föda från blommor som mango, tomat, rosor, rosettfibblor, batater, verbenaväxter (Lantana sp.) och proteaväxter (Persoonia sp.).

Hanarna, som inte gräver ut några bon, brukar bita sig fast i blad eller stjälkar till natten och sova i den ställningen.

När biet samlar pollen från en växt använder det en teknik, på engelska kallad "buzz pollination", som är vanlig bland bin. Biet skakar blomman kraftigt, så att mycket pollen hamnar på biet. Samtidigt medför tekniken ett stort pollenutbyte (och därmed stora möjligheter till pollination) mellan bi och växt: Löst pollen från andra blommor ramlar av biet och hamnar på växten.

Utbredning 
Arten finns i Australien, främst i de kustnära områdena (dock saknas den helt i Tasmanien och Northern Territory), samt i Indien (delstaten Sikkim), Myanmar, Sri Lanka, Malaysia, Thailand och Filippinerna. Den har även hittats i Japan.

Källor 

Långtungebin
Amegilla
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i australiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Manas

Manas kan avse:

 Manaseposet – en historisk text om den mytiska kirgiziska hjälten Manas
 Manas (kirgiziska) – en kirgizisk hjälte
 3349 Manas – en asteroid

Geografi

Frankrike 
 Manas-Bastanous, departementet Gers i regionen Occitanien, 
 Manas, Drôme, kommun i departementet Drôme,

Indien 
 Manas nationalpark – en nationalpark i Indien
 Manās, ett annan namn för floden Drangme Chhu

Kina 
 Manas Xian, härad, Xinjiang, 
 Manas He, vattendrag, Xinjiang,

Kirgizistan 
 Manas (distrikt), Talas, 

Robotskapade Kinaförgreningar
Robotskapade Kirgizistanförgreningar
Interleukin 4

Interleukin-4 (IL-4)är en cytokin, som fungerar som viktig reglerare av det humorala och adaptiva immunförsvaret. Den har olika biologiska effekter som inkluderar:
naiva (CD4+) T-celler differentierar till Th2-celler  
aktiverade B- och T-celler genomgår mitos
inducerar B-celler att byta till IgE-produktion (class switch) och ökar produktion av MHC-II

Th2-celler producerar IL-4. Cellen som initialt producerar IL-4, och därigenom får Th0 att bli Th2 har inte blivit identifierad, men nygjorda studier föreslår att det är basofila granulocyter.

Överproduktion av IL-4 är associerat med allergier.

Cytokiner
Kattfrett

Ska inte förväxlas med frettkatt, som är ett annat namn för fossan.

Kattfrett (Bassariscus astutus) är en art i familjen halvbjörnar som förekommer i torra regioner av Nordamerika. Trots namnet är den inte närmare släkt med katter och inte heller med tamillern, som ibland betecknas som frett.

Artepitet astutus i det vetenskapliga namnet latin för listig.

Kännetecken 

Djurets päls är brunaktig och den yviga svansen bär 14 till 16 svarta och vita ringar. De stora ögonen har en violett färg och är omgivna av ljusare päls. Med en kroppslängd mellan 30 och 42 centimeter, en svanslängd mellan 31 och 44 centimeter och en vikt av 0,8 till 1,4 kilogram är kattfretten mindre än en tamkatt.

Utbredning och habitat 

Arten lever i USA i delstaterna Kalifornien, Colorado, Oklahoma, Oregon, Arizona, New Mexico, Nevada, Texas och Utah samt i norra och centrala Mexiko. Utbredningsområdena för kattfrett och centralamerikansk cacomixtler (Bassariscus sumichrasti) överlappar varandra i de mexikanska delstaterna Guerrero, Oaxaca och Veracruz. Habitatet utgörs av torra skogar, klippiga regioner eller öken med några buskar eller träd. Bon finns i trädens håligheter, bergssprickor, jordgrottor som grävdes av andra djur eller i täta växtansamlingar.

Kattfretten förekommer upp till 2 900 meter över havet men är vanligast upp till 1 400 meter över havet.

Levnadssätt 

Kattfretten är aktiv på natten och individerna lever ensamma utanför parningstiden. Den är allätare och livnär sig av frukter, bär, insekter, ödlor, mindre gnagare och fåglar. Djuret har olika läten som påminner om tvättbjörnens läten.

Ugglor, rävar, prärievargar, tvättbjörnar och rödlon är kattfrettens naturliga fiender.

Fortplantning 

Parningstiden äger rum vid slutet av februari. Efter minst 50 dagars dräktighet eller senare i maj föder honan 1 till 5 blinda ungar. Hannen ger honan föda så länge hon är dräktig. Ungarna öppnar sina ögon efter cirka en månad (21 till 34 dagar) och efter ungefär fyra månader (60 till 100 dagar) är de tillräcklig självständiga för att jaga. De blir könsmogna efter tio månader. Kattfrettens livslängd i naturen går upp till sju år.

Kattfrett och människor 

Enligt flera berättelser kan kattfretten lätt tämjas och den är bra på att jaga möss. Flera nybyggare och gruvarbetare hade en kattfrett för att säkerställa en bostad utan skadedjur. På engelska fick djuret namnet "miner's cat" trots att den inte var någon katt. Vanligen förvarades kattfretten i en låda nära ett varmt ställe. Boxen hade ett hål och kattfretten kom ut på natten för att fånga möss.

Kattfretten är "landskapsdjuret" (state mammal) för delstaten Arizona.

Populationen är jämförelsevis stor och djuret listas av IUCN som livskraftigt (Least Concern).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Halvbjörnar
Däggdjur i nearktiska regionen
Djurgården Hockey 2007/2008

Djurgården Hockey gjorde sin 32:a säsong i Elitserien. Säsongen började med bortamatch mot regerande mästarna Modo Hockey den 25 september 2007, och seriespelet avslutades med att möta HV71 borta den 8 mars 2008. Djurgården slutade på en 7:e placering i grundserien och fick möta Linköpings HC i kvartsfinalen, som man förlorade med 4-1 i matcher.

Ordinarie säsong

Tabell

Slutspelet

Spelarstatistik

Grundserien

Poängligan
Not: SM = Spelade matcher, M = Mål, A = Assists, Pts = Poäng

Målvakter
Not: SM = Spelade matcher, S% = Räddningsprocent, GAA = I snitt insläppta mål per match

Slutspelet

Poängligan
Not: SM = Spelade matcher, M = Mål, A = Assists, Pts = Poäng

Målvakter
Not: SM = Spelade matcher, S% = Räddningsprocent, GAA = I snitt insläppta mål per match

Källor
DIFHockey.se - ''Säsongen 2007/2008
shl.se - Säsongen 2007/2008

Noter 

Sport i Sverige 2007
Sport i Sverige 2008
2007/2008
Ishockeysäsongen 2007/2008 efter lag
Opisthokonta

Opisthokonta (av grekiskans ὀπίσθω- (opisthō-), ’bakre’, och κοντός (kontos), ’påle’ det vill säga flagell) är en bred grupp eukaryoter som innefattar både djur och svampar och flera grupper av encelliga protister. Både genetiska och strukturella studier stöder opistokonter som en monofyletisk grupp.

Flageller

En gemensam egenskap hos opistokonter är att cellerna normalt har en enda flagell i bakänden, till skillnad från många andra eukaryoter som har flageller i framändan.  Flagellen är den lilla svans som till exempel människans spermier simmar med.  Det är denna bakre flagell som har givit gruppen sitt namn.

Enligt Thomas Cavalier-Smith och Alexandra Stechmann hör alla eukaryoter med en enda flagell (opistokonter och amöbor) samman i gruppen Unikonta, medan övriga eukaryoter som har två flageller bildar gruppen Bikonta.

Historia
En nära relation mellan djur och svampar föreslogs först av Cavalier-Smith 1987, som informellt använde namnet ”Opisthokonta”.  Släktskapen bekräftades senare i genetiska studier på 1990-talet.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Tree of Life Eukaryotes

Eukaryoter
Kulturjournalistik

Kulturjournalistik är en journalistisk genre som bevakar, granskar och analyserar kulturella fenomen. Kulturområdet kommenteras och debatteras utifrån en bred förståelse, där både finkultur och populärkultur ingår. Traditionellt har litteratur- och konstkritik utgjort en stor del av kulturmaterialet. Med det nya och bredare kulturbegreppet har kritiken fått konkurrens av nöjesreportage, personporträtt, musik- och filmrecensioner samt kåserande kommentarer.

Kulturjournalistikens syfte är att ge läsaren möjlighet att förstå och fördjupa kunskapen inom ett begränsat kulturellt område. Detta inbegriper ofta analys, jämförelser, överblick och ett personligt ställningstagande i texterna.

Historik 
Kulturjournalistiken uppstod i London i början av 1700-talet. Människor började samlas i stadens kaffehus för att utbyta tankar och idéer. En ny debattkultur föddes. I Sverige kunde man först i slutet av 1700-talet fritt uttala en åsikt och för första gången utsattes ett litterärt verk för offentlig kritik. Kåserier var vanligt i pressen på 1800-talet medan kolumnisterna klev in i de svenska tidningsspalterna först på 1960-talet. Kultursidan kom på senare tid att slås ihop med nöje och kulturrecensioner blandades upp med populärkultur. Vid sekelskiftet 2000 började kultur och nöje att integreras alltmer.

Kulturjournalistiska genrer 
Recensionen: En kulturkritiker (kulturrecensent) bedömer konstnärliga verk, såsom musik, teater, litteratur, film och konst, på ett subjektivt sätt.
Kåseriet: Ett kulturkåseri är en personlig och lättsamt skriven text som kan handla om vad som helst mellan himmel och jord.
Kolumnen: Kolumnen beskrivs ofta som blandning av ett kåseri och en ledarartikel och behandlar en aktuell händelse på ett lättsamt och personligt sätt. Kolumnisten återkommer oftast samma dag varje vecka. Kolumnen ersätter nu för tiden oftast kåseriet.
Krönikan: Krönikan skrivs av kolumnisten eller krönikören och är precis som kolumnen en lättsam artikel om aktuella händelser.

Se även 
 Axel Liffner-stipendiet – pris instiftat 1984 av tidningen Aftonbladet, som delas ut årligen till "en kulturjournalist som i sin verksamhet kombinerar djup kunskap om konst och kultur med ett lyhört sinne för kulturjournalistikens språk och uttrycksmedel"
 Björn Nilsson-priset – pris instiftat 1994 av tidningen Expressen, som delas ut årligen till en person "för god kulturjournalistik"

Källor 

Journalistik
Kultur
Vattenvisan

Vattenvisan är en barnvisa med text av Lennart Hellsing och med musik av Lille Bror Söderlundh, vilken publicerades 1960 i Våra visor 3. Sången skrevs för skolradioprogrammet Bara vanligt vatten 1957, och hade ursprungligen sju strofer. Vid publiceringen togs två av dem bort.

Publikation
Våra visor 3, 1960
Barnvisboken, 1977, som "Dripp dropp dripp dropp (Vattenvisan)"
Smått å gott, 1977
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Sånger för småfolk".
Barnvisor och sånglekar till enkelt komp, 1984

Inspelningar
En tidig inspelning gjordes av Kerstin Andebys barnkör & Peter Wanngrens orkester, och gavs ut på skiva 1995.

Referenser

Noter

Referenser

Svenska barnvisor
Sånger 1957
Säsongssånger
King's Quest: Mask of Eternity

King's Quest: Mask of Eternity är den åttonde delen i King's Quest-serien. Det är det enda spelet i serien där huvudpersonen är varken kung Graham eller en medlem av hans familj. Spelet fick namnet King's Quest: Mask of Eternity i den engelska utgåvan, och King's Quest VIII på den tyska och spanska versionerna. Spelet kallades KQ8 i den katalog som innehåller "Sneak Peek" videoklipp i King's Quest Collection II och Roberta William's antologi.

Spelet är skrivet och designat av Roberta Williams och släpptes 1998 av Sierra Studios,

Handling 
Ovanför Konungariket Daventry börjar Solens rike, där magiska varelser som kallar sig arkonter vaktar evighetens mask, en artefakt som upprätthåller sanningen, ljus och ordning i universum. Utan förklaring blir Lucreto, arkonternas ledare maktgalen och ond och krossar masken i sju delar och skickar iväg bitarna så de inte ska återförenas. Men en del av masken kommer på avvägar och hittas av en ödmjuk jägare som heter Connor Maclyrr, Connor plockar upp biten och upptäcker att alla i Daventry har förvandlats till sten, inklusive kung Graham. Connor försöker ta reda på vilka krafter som ligger bakom denna ondska. När Connor lämnar platsen där han hittat biten så leder en kråka honom till en trollkarl som berättar för Connor vad som hänt och sänder honom på en färd genom land och dimensioner för att återfinna bitarna till evighetens mask och störta den onde Lucreto.

Landskap 
 The Kingdom of Daventry
 The Dimension of Death
 The Swamp
 The Underground Realm of the Gnomes
 The Barren Region
 The Frozen Reaches
 Paradise Lost
 The Realm of the Sun

Externa länkar 
 Ken Williams om utvecklingen av The Mask of Eternity

 Mer information om Kings Quest: Mask of Eternity på SierraPlanet
 King's Quest: Mask of Eternity på the King's Quest Omnipedia
King's Quest: Mask of Eternity utveckling
 King's Quest MoE teknisk spelhjälp

Datorspel 1998
Windows-spel
Äventyrsspel
Lantmäteribacken

Lantmäteribacken är en 30 meter lång kullerstensbelagd gata på Norrmalm i Stockholm. Gatan sträcker sig från Jussi Björlings Allé i Kungsträdgården till Västra Trädgårdsgatan. Namnet kommer från Lantmäteristyrelsen som mellan 1689 och 1975 huserade i det byggnadsminnesmärkta Lantmäteristyrelsens hus på gatans södra sida. Dess norra sida upptas av fastigheten Kungliga Trädgården 3 vilken sedan 1940-talet inhyser Justitieombudsmannen.

I Överståthållareämbetets kungörelse 1869 listas backen under §5: Kälkåkning som en av få allmänna platser i centrala staden där vinternöjet kunde företagas utan polismyndighets särskilda tillstånd (dock inte senare än klockan nio på kvällen).

Källor

Gator och torg på Norrmalm