kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luzondvärguv

Luzondvärguv (Otus longicornis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Luzondvärguven är en rätt liten uggla. Den är mörkbrun på huvud, bröst och ovansida, med tvärbandade vingpennor, medan den är vit på ögonbryn, "skägg" och buk, med visst mönster. Den överlappar med filippindvärguven, men luzondvärguven är mindre och har gula, ej orangebruna ögon. Bland lätena hörs en enkel ton, först stigande och sedan fallande, som upprepas.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på ön Luzon i norra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Luzondvärguven tros minska i antal till följd av skogsavverkningar. Den bedöms dock ännu inte vara hotad eftersom den verkar förekomma även i områden påverkade av människan och förekommer på högre höjder där skogsbruket inte är lika intensivt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Luzon
Västlig madagaskardvärguv

Västlig madagaskardvärguv (Otus madagascariensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på västra Madagaskar. Den behandlas ofta som underart till Otus rutilus.

Status 
IUCN kategoriserar den som underart till Otus rutilus, varför dess hotstatus inte bedöms separat.

Referenser

Externa länkar

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Moluckdvärguv

Moluckdvärguv (Otus magicus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer i delar av Indonesien. Arten minskar i antal men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Moluckdvärguven är en liten uggla i två färgformer, en grå och en roströd. Den har örontofsar, en svart ram runt ansiktet och gula ögon. Vidare har den tydliga svarta längsgående streck på den ljusa undersidan och intrikat tecknad ovansida med tydliga vita teckningar på vingarna. Hjässan hos den vuxna fågeln är streckad, hos ungfågeln tvärbandad. Lätet är ett distinkt grodlikt kväkande.

I delar av utbredningsområdet överlappar den med wallacedvärguv (Otus silvicola) och floresdvärguv (Otus alfredi). Den mindre moluckdvärguven särskiljs lättast från wallacedvärguven på det avvikande lätet, medan den skiljs från floresdvärguven genom mörk hjässa och näbb samt den kraftiga streckningen på undersidan.

Utbredning och systematik 
Moluckdvärguven förekommer i skogar och plantage i låglänta områden och förberg i Indonesien, dels som namnet avslöjar i Moluckerna, men även i Tukanbesiöarna och Små Sundaöarna. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Otus magicus kalidupae – förekommer på ön Kaledupa (Tukangbesiöarna sydost om sydöstra Sulawesi)
 Otus magicus morotensis – förekommer i norra Moluckerna (Morotai och Ternate)
 Otus magicus leucospilus – norra Moluckerna (Halmahera, Kasiruta och Bacan)
 Otus magicus obira – Obi (centrala Moluckerna)
 Otus magicus magicus – södra Moluckerna (Seram och Ambon)
 Otus magicus bouruensis – Buru (södra Moluckerna)
 Otus magicus albiventris – Små Sundaöarna (Lombok, Sumbawa, Flores, Besar, Lomblen)

Tidigare inkluderades wetardvärguven (Otus tempestatis) och lombokdvärguven (Otus jolandae) i arten, men dessa båda urskiljs numera som egna arter. Taxonet fördes tidigare till sulawesidvärguven (Otus manadensis).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Sulawesidvärguv

Sulawesidvärguv (Otus manadensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Sulawesidvärguven är en liten brun uggla med gula ögon och "örontofsar". Huvudet är rätt fyrkantigt och kroppen helbrun med omfattande spridda mörkare och ljusare teckningar. Ungfågeln är kraftigt tvärbandad på hjässa och rygg. Sången består av en enkel ihållande ton som upprepas ofta, ibland stigande på slutet.

Utbredning och systematik 
Sulawesidvärguven förekommer som namnet avslöjar på indonesiska ön Sulawesi. Tidigare inkluderades banggaidvärguven (Otus mendeni) i arten, liksom taxonet kalidupae med utbredning på ön Kaledupa i Tukangbesiöarna (den senare förs numera oftast till moluckdvärguven. Både siaudvärguv och suladvärguv behandlades tidigare också som underarter till sulawesidvärguven, men urskiljs numera ävewn de oftast som egna arter.

Levnadssätt 
Sulawesidvärguven hittas i skog och skogsbryn, både i låglänta områden och bergstrakter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Mantananidvärguv

Mantananidvärguv (Otus mantananensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Mantananidvärguven är en liten uggla. Färgsättningen varierar geografiskt från grå till rostbrun. I övrigt kännetecknas den av svart kant på ansiktsskivan, relativt ljust ansikte och korta örontofsar. Från hanen hörs ett barskt och något nasalt skall.

Utbredning och systematik 
Mantananidvärguv delas in i fyra underarter:
 Otus mantananensis romblonis – förekommer i Filippinerna (Romblon, Tablas, Sibuyan, Banton och Semirara)
 Otus mantananensis cuyensis – förekommer i sydvästra Filippinerna (Cuyo, Dicabaito och Linapacan)
 Otus mantananensis mantananensis – förekommer på Mantananiöarna (utanför Borneo), och på öarna Rasa och Ursula (utanför Palawan)
 Otus mantananensis sibutuensis – förekommer på sydvästra Suluöarna (Sibutu och Tumindao)

Status 
Mantanananidvärguven har ett begränsat utbredningsområde och ett fragmenterat bestånd som uppskattas till endast mellan 8 000 och 15 000 vuxna individer. Den minskar också i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Mayottedvärguv

Mayottedvärguv (Otus mayottensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Mayotte i Komorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Mayotte
Filippindvärguv

Filippindvärguv (Otus megalotis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i Filippinerna på öarna Luzon, Catanduanes och Marinduque. Everettdvärguv (Otus everetti) och negrosdvärguv (Otus negrorum) betraktades tidigare som underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Mentawaidvärguv

Mentawaidvärguv (Otus mentawi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Mentawaidvärguven är en liten och mörk kanelbrun uggla. Den är i sitt utbredningsområde den enda bofasta dvärguven. Kombinationen av mörka ögon och enfärgat mörkbrun fjäderdräkt skiljer den vidare från andra dvärguvar som kan förekomma, antingen som flyttfåglar eller tillfälliga besökare. Lätet är ett hoande skall, abrupt avslutat och ofta i par eller väl åtskilda i serier. Även dämpade och lågt skallrande kväkningar kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Mentawaiöarna (utanför västra Sumatra). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Mentawaidvärguven hittas i en rad olika skogstyper, från ursprunglig låglänt regnskog till plantage och trädbestånd nära bebyggelse.

Status 
Mentawaidvärguven har ett begränsat utbredningsområde och ett litet bestånd uppskattat till endast mellan 10 000 och 20 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkningar. Inte mycket är dock känt om dess status, annat än att den verkar tolerera viss form av habitatförändring. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Mindorodvärguv

Mindorodvärguv (Otus mindorensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Mindorodvärguven är en rätt liten uggla. Fjäderdräkten är övervägande mörkbrun med fläckigt mönster, i ansiktet och på bröstet varmare brunt. Noterbart är gula ögon och korta örontofsar. Arten är den enda dvärguven i sitt utbredningsområde. Den kan förväxlas med mindorospökugglan som har liknande storlek och färgsättning. Mindorodvärguven saknar dock denna arts tunna tvärbandning. Sången består av ett medelljust, visslande "weeuuu" som stiger och sedan faller något. Det upprepas i intervaller, ofta som svar på en annan ropande individ.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogarna på Mindoro (Filippinerna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Mindorodvärguven har ett mycket litet utbredningsområde och ett bestånd uppskattat till endast mellan 10 000 och 20 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindoro
Mindanaodvärguv

Mindanaodvärguv (Otus mirus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Mindanaodvärguven är en rätt liten uggla med mörkbrunt på ovansida, huvud och bröst och ljusgrått med mörka teckningar på nedre delen av bröstet och buken. Mellan de orangegula ögonen syns gråaktiga halvmånar. Den förekommer tillsammans med goliatdvärguv och everettdvärguv, men är mycket mindre än den förra och något mindre än den senare, dessutom mörkare med kortare örontofsar. Sången består av två lite slöa visslade toner, den andra något fallande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsregnskogar på Mindanao (södra Filippinerna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Mindanaodvärguven tros ha ett mycket begränsat utbredningsområde och anses vara sällsynt. Även om skogarna på de lokaler där den påträffats inte ännu har påverkats negativt av skogsavverkningar finns ett framtida hot. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao
Mohélidvärguv

Mohélidvärguv (Otus moheliensis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen ugglor som enbart förekommer på en enda ö i Indiska oceanen. Den beskrevs som ny art för vetenskapen först 1988.

Utseende och läten 
Mohélidvärguven är en liten (20–22 cm) uggla med två färgformer. Den rödbruna formen är färgglatt orangebeige med ovanligt lite bandning och streckning. Den bruna formen är mökare och kraftigt streckat och marmorerad. Lätet beskrivs som väsande visslingar och skrin.

Utbredning 
Fågeln förekommer på ön Mohéli i ögruppen Komorerna). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Status och hot 
Mohélidvärguven har ett mycket begränsat utbredningsområde och ett litet bestånd som uppskattas till endast 260 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Mohéli
Karthaladvärguv

Karthaladvärguv (Otus pauliani) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen ugglor som enbart förekommer på en enda ö i Indiska oceanen.

Utseende och läten 
Karthaladvärguven är en liten (20–22) uggla med en enda färgform: gråbrun och kraftigt bandad, streckad och marmorerad. Ögonen är lysnade gula. Lätet är ett visslande "toot" som levereras en gång i sekunden.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på vulkanen Karthalas sluttningar på ön Grande Comore som tillhör Komorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Karthaladvärguven har ett mycket begränsat utbredningsområde och ett litet bestånd som uppskattas till 1300 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske zoologen Renaud Paulian som var verksam på Madagaskar 1949–1960.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Grande Comore
Pembadvärguv

Pembadvärguv (Otus pembaensis) är en hotad afrikasnk fågel i familjen ugglor. Den förekommer endast på ön Pemba utanför Tanzanias kust.

Utseende och läten 
Pembadvärguven är en medelstor (21 cm) dvärguv med korta örontofsar. Fjäderdräkten varierar från ljust rostbrun med tunna streck på huvudet och svag bandning undertill, till genomgående djutp roströd. Ett "hoo" upprepas i långa perioder ungefär var 0,5–1 sekund. Par sjunger i duett, där hanens läte är kortare och mörkare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast på ön Pemba (utanför norra Tanzania). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Pembadvärguven listas som sårbar av internationella naturvårdsunionen IUCN. Utbredningsområdet är mycket begränsad och beståndet mycket litet, uppskattat till enadst 3000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av jordbrukets expandering på ön.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Pemba
Ugglor
Kaneldvärguv

Kaneldvärguv (Otus rufescens) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Kaneldvärguven är en liten (15–18 cm) uggla med stora mörkröda ögon och mjuka örontofsar. Ovansidan är rostbeige med små ljusare fläckar, framför allt på skapularerna. Undersidan är ljusare kanelbrun med mörka fläckar. Näbben är ljusgul. Lätet består av en serie dämpande visslingar, avgivna ungefär var tionde sekund.

Utbredning och systematik 
Kaneldvärguv förekommer i Sydostasien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Otus rufescens malayensis – förekommer på södra Malackahalvön (allra sydligaste Thailand och Malaysia)
 Otus rufescens rufescens – förekommer på Sumatra, Bangka, Java och Borneo

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Egentliga ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Östlig madagaskardvärguv

Östlig madagaskardvärguv (Otus rutilus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i regnskog på östra Madagaskar. Västlig madagaskardvärguv (Otus madagascariensis) inkluderas ofta som underart.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar även västlig madagaskardvärguv i bedömningen.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Vitpannad dvärguv

Vitpannad dvärguv (Otus sagittatus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Vitpannad dvärguv är en medelstor (27–29 cm) långstjärtad dvärguv. Ovansidan är mörkt rostbrun med brett vitt på panna och ögonbryn ända ut till örontofsarna. Undersidan är mörkt marmorerad med vita teckningar och mörka fläckar. Näbben är blåvit och ögonirisen mörkbrun. Kaneldvärguven är mindre och mörkare med mörka band på handpennorna. Lätet tros bestå av en monoton ihålig vissling, men den verkar höras endast sällan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Myanmar och södra Thailand samt på Malackahalvön. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Vitpannad dvärguv har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Wallacedvärguv

Wallacedvärguv (Otus silvicola) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Wallacedvärguven är en relativt stor dvärguv. Fjäderdräkten är övervägande gråbrun, med grått svartkantat ansikte. Vidare känns den igen på mörk näbb och mörk hjässa, tydliga svarta streck på den ljusare gråaktiga undersidan och mörkbrun ovansida med vita vingteckningar. Ungfågeln är ljusare, med svagare streck och mer rostfärgat utseende. Jämfört med floresdvärguven är den större och gråare, med mörkt på näbb och panna samt mer svartstreckad undersida. Lätet är ett enkelt "koh" som ofta upprepas.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Små Sundaöarna (Sumbawa och Flores). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Wallacedvärguven förekommer i skogsområden i lågland och lägre bergstrakter. Där håller den mest till i trädtaket.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den brittiske naturhistorikern, biologen och antropologen Alfred Russel Wallace (1823-1913) som beskrev arten 1864.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Ugglor
Bergdvärguv

Bergdvärguv (Otus spilocephalus) är en asiatisk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Bergdvärguven är en rätt liten (18-20 cm) dvärguv med mycket varierande utseende och där flera av underarterna förekommer i olika färgvarianter. Generellt har den ovanligt korta örontofsar. Fågeln är mycket ljudlig och låter höra en klar, genomträngande och tvåtonig vissling som i engelsk litteratur återges "plew-plew".

Utbredning och systematik 
Bergdvärguv delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Otus spilocephalus huttoni – förekommer i västra Himalaya (norra Pakistan till centrala Nepal)
 Otus spilocephalus spilocephalus – förekommer i Himalaya (centrala Nepal Arunachal Pradesh och Myanmar)
 Otus spilocephalus latouchi – förekommer från norra Thailand och Laos till sydöstra Kina och Hainan
 Otus spilocephalus hambroecki – förekommer i Taiwan
 Otus spilocephalus siamensis – förekommer i bergsområden från södra Thailand till södra Vietnam
 Otus spilocephalus vulpes – förekommer i bergsområden på Malackahalvön
 Otus spilocephalus vandewateri – förekommer i bergsområden på Sumatra
 Otus spilocephalus luciae – förekommer i bergsområden på Borneo

Arten står troligen närmast andamandvärguv och floresdvärguv. Tidigare har den av vissa ansetts inkludera javadvärguv och luzondvärguv, men dessa har distinkta läten vilket antyder att de är skilda arter. Underarten vanderwateri har ibland betraktats utgöra en egen art eller som en underart till javadvärguven, men både utseende och läte visar att den snarare står närmare bergdvärguven.

Levnadssätt 
Bergdvärguven påträffas i tät, städsegrön bergsskog upp till 2750 meters höjd, framför alls med inslag av kastanj, ek och rhododendron, men ibland även tall. Den lever mestadels av fjärilar, skalbaggar, bönsyrsor, cikador och andra insekter, men tar även små gnagare och fåglar, möjligen också ödlor. Endast häckningsbiologin för fåglar i Indien och Pakistan (nominatformen och huttoni) är känd, där den lägger ägg från mars till juni. Arten är stannfågel, men rör sig till lägre liggande dalar i Himalaya vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i vissa områden.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Orientdvärguv

Orientdvärguv (Otus sunia) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende 
Orientdvärguven är en 19 cm lång dvärguv som förekommer i två former, en gråbrun och en rostfärgad. Den är streckad ovan och under, saknar till skillnad från flera andra dvärguvar i dess utbredningsområde en tydlig halskrage samt har tydliga vita fläckar på skapularerna. Den rostfärgade formen skiljer sig tydligt från dvärguven, medan den gråbruna är mycket lik, dock kraftigare tecknad ovan och under. Populationerna skiljer sig något åt, där de på Sri Lanka (leggei) är mindre och mycket mörka, de i Nikobarerna (nicobaricus) enhetligt rostfärgade helt utan mörkare teckningar, inklusive ansiktsskivan.

Läten 
Orientdvärguvens spelläte är ett upprepat, rytmiskt och grodliknande "wut-chu-chraii", även återgett "toik toik' to-toik".

Utbredning och systematik 
Orientdvärguv delas in i nio underarter fördelade på två grupper, med följande utbredning:
 sunia-gruppen
 Otus sunia sunia – norra Pakistan till norra Indien och Bangladesh
 Otus sunia rufipennis – södra Indien
 Otus sunia leggei – Sri Lanka
 Otus sunia nicobaricus – Nikobarerna
 Otus sunia japonicus – Japan; åtminstone delvis flyttfågel men övervintringsområdet dåligt känt
 Otus sunia stictonotus – häckar i sydöstra Sibirien till nordöstra Kina, Sachalin och norra Korea; övervintrar från sydöstra Kina söderut åtminstone till södra Thailand
 Otus sunia malayanus – förekommer i södra Kina (Yunnan till östra Guangdong); åtminstone delvis flyttfågel som övervintrar söderut till södra Malackahalvön och möjligen norra Sumatra
 Otus sunia distans – norra och östra Thailand samt Indokina
 Otus sunia modestus – Andamanerna 

Underarten modestus har föreslagits utgöra en egen art.

Levnadssätt 
Orientdvärguven förekommer i städsegrön lövskog och blandskog samt på hyggen upp till 2000 meters höjd, övervintrande fåglar även i öskogar, mangroveskogar och planteringar. Födan består huvudsakligen av insekter och spindlar, men tar också små gnagare och småfåglar.

Häckning 
Fågeln lägger ägg från mitten av februari till månadsskiftet april-maj i Indien och Pakistan, april-juni i Sibirien och Kina, maj-juni i Japan och februari-juni i Sydostasien. Den lägger tre till fyra vita ägg i ett trädhål eller en mur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som regionalt mycket vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen