kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sveriges ambassad i Tel Aviv

Sveriges ambassad i Tel Aviv är Sveriges diplomatiska beskickning i Israel som är belägen i landets näst största stad Tel Aviv. Beskickningen består av en ambassad, ett antal svenskar utsända av Utrikesdepartementet (UD) och lokalanställda. Ambassadör sedan 2020 är Erik Ullenhag. Liksom de flesta utländska ambassaderna i Israel är den belägen i Tel Aviv istället för i Israels formella huvudstad Jerusalem. Sverige har även ett generalkonsulat i Jerusalem och honorärkonsulat i Eilat och Haifa.

Beskickningschefer

Se även
Israels ambassad i Stockholm

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Tel Aviv
Relationer mellan Israel och Sverige
Tel Aviv
M/S VV-P100

VV-P100 (tidigare VV-ponton 100 SHXP) är det officiella namnet på den pontonfärja som Trafikverkets färjerederi sätter in på färjeleder där den ordinarie färjan tillfälligt tas ur trafik, och där det inte är görligt att köra dit en riktig ersättningsfärja.

Trafikerade leder 
Färjan trafikerade Sund-Jarenleden över sjön Stora Le i norra Dalsland perioden 29 april-12 juni 2009, medan den ordinarie färjan M/S Lee-Flora genomgick reparationer och ombyggnader. 

Färjan trafikerade till och med juni 2010 Stegeborgsleden över Slätbaken, medan den ordinarie färjan Elvira genomgick service.

Egenskaper 
Färjan är 39 meter lång (inklusive klaffar) och 7,5 meter bred. Den tar max 15 personbilar. 
Den är byggd av 15 separata pontoner som satts samman, fem i längd och tre i bredd. Därpå har ett trädäck lagts samt relingar och hydrauliskt drivna klaffar monterats. Bärigheten beräknas till 100 ton, men för säkerhets skull har man satt ner den till 75 ton. I praktiken lastas dock aldrig mer än 60 ton, eftersom det är vikten på de timmerbilar som färjan fraktar. Av säkerhetsskäl får inga personbilar åka med då en timmerbil fraktas.

Framdrivningen sker med en eller två påhängda drivenheter. Dessa är drivna av varsin 9-liters dieselmotor och framdrivningen sker med propeller, medan styrningen sker med wire. 
Färjan kan dock omklassas till frigående färja, för att kunna användas som reservfärja även på leder där linfärja inte är ett alternativ.

Referenser 

Svenska statliga färjor
Bitter

Bitter är en spritdryck som kan innehålla bland annat malörtsextrakt, gentianarot, pomeransskal, kinabark eller andra örtessenser för att ge en bitter eller bittersöt smak åt spriten. Det finns en mängd olika varumärken och drycken användes förr som en patentmedicin, men dricks numera som aperitif eller används som smaksättning i drinkar.

Exempel 
 Fernet Branca
 Jägermeister
 Gammel Dansk
 Angostura Bitter

Noter 

Spritdrycker
James Madison (biskop)

James Madison, född den 27 augusti 1749, död den 6 mars 1812, var den förste biskopen av Virginia i Amerikanska Episkopalkyrkan i Förenta Staterna, en av de första biskopar som konsekrerades för den nya kyrkan efter amerikanska revolutionen. Han var kusin till president James Madison.

Källor

Noter

Amerikanska biskopar
Anglikanska biskopar
Amerikanska episkopaler
Födda 1749
Avlidna 1812
Män
Samuel Provoost

Samuel Provoost, född 1742 i New York, död 1815, var den tredje presiding bishop i Amerikanska Episkopalkyrkan och den förste biskopen av New York. Han konsekrerades 1787 tillsammans med biskop William White. Han var av hugenottsläkt.

Källor 

Födda 1742
Avlidna 1815
Amerikanska biskopar
Amerikanska episkopaler
Alumner från Leidens universitet
Män
Anglikanska biskopar
William White

William White, född 4 april 1748 (nya stilen) död 17 juli 1836, var den förste och fjärde presiding bishop i Amerikanska Episkopalkyrkan (1789; 1795–1836) och den förste biskopen av Pennsylvania (1787–1836).

Källor

Födda 1748
Avlidna 1836
Amerikanska biskopar
Amerikanska episkopaler
Män
Ratthapark Wilairot

Ratthapark Wilairot född 14 april 1988 i Chon Buri provinsen, är en thailändsk roadracingförare som  deltar i VM i Moto2-klassen i Grand Prix Roadracing. Han har tävlat i flera klasser, i 250GP-klassen 2006-2009, i Moto2-klassen 2010-2014 dit han återvände efter ett fåtal deltävlingar i Supersport-VM 2015.

Racingkarriär 
Wilairot gjorde VM-debut som wildcard i Japans MotoGP 2006 i 250-klassen, kvalade in som nummer 14 och kom på plats 10 i mål. Han körde hela det japanska motorcykel mästerskapet och kom tvåa.

Thai Honda PTT SAG erbjöd honom kontrakt att köra hela säsongen 2007 i 250GP. Första året samlade han ihop 30 poäng på de 17 lopp han ställde upp i. Detta fick honom att hamna på plats 17 i VM-tabellen. Roadracing-VM 2008 fortsatte Wilairot hos Thai Honda PTT SAG och körde 16 lopp, samlade ihop 73 poäng och slutade på plats 13 i VM-tabellen. I flera av 2008 års lopp placerade han sig på plats 10 eller bättre. Även 2009 kom han på 13:e plats.

Roadracing-VM 2010 körde Wilairot den nya Moto2-klassen för SAG på en Bimota. Han kom 22:a i VM, men nådde sin bästa Grand Prix-placering genom fjärdeplatsen i TT Assen. Säsongen 2011 fortsatte han i samma team, ny med en FTR-motorcykel. Året blev dock förstört på grund av en svår motorcykelolycka på försäsongen. 2012 bytte Wilairot stall till Gresini Racing, men tävlade utan framgång. Samma sak gällde 2013 och Wilairot avbröt tävlandet efter halva säsongen.

Till säsongen 2015 bytte Wilairot klass till Supersport där han körde för Core PTR Honda och blev 11:a i VM med andraplatsen i Qatar som bästa resultat. Han hoppade också in som ersättningsförare i Moto2 för Caterham-teamet på en Caterham Suter andra halvan av Roadracing-VM 2014. Wilairot fortsatte i samma team, nu kallat Core Motorsport Thailand i Supersport-VM 2015. Han vann sin första seger säsongens andra deltävling, på Chang International Circuit i Thailand. Han blev därmed den förste thailändaren som vann ett heat i någon VM-klass i roadracing. Efter fem deltävlingar var det dock slutkört för Wilairot i Supersport och han körde enstaka race i Moto2 under resten av säsongen. 2016 ska han köra hela Moto2-säsongen för Idemitsu Honda Team Asia.

Resultat 2007

Resultat 2008

Källor
Förarinformation på MotoGP.com
 http://www.worldsbk.com/en/rider/Ratthapark+Wilairot
 http://www.motogp.com/en/news/2013/08/01/warokorn-replaces-retiring-wilairot/162073
 http://www.worldsbk.com/en/news/2015/Wilairot+delights+home+crowd+with+maiden+WSS+win

Externa länkar 

Officiell webbplats (Thai)

Födda 1988
Levande personer
Thailändska roadracingförare
Moto2-förare
250GP-förare
Supersportförare
Män
Kamerun i olympiska vinterspelen 2002

Kamerun deltog i olympiska vinterspelen 2002. Kameruns trupp bestod av Isaac Menyoli, 29 år och 197 dagar, han deltog i längdskidåkning.

Resultat

Längdskidåkning 
 Sprint herrar
 Isaac Menyoli - 65
 10+10 km herrar
 Isaac Menyoli - 80

Källor 
SR/Olympic Sports

2002 i Kamerun
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Slaget vid Manila (1945)

Slaget vid Manila som ägde rum den 3 februari till 3 mars 1945 utkämpades mellan USA och Filippinerna mot Japan under andra världskriget i Filippinernas huvudstad Manila. Slaget var ett av de blodigaste i Stillahavskriget.

Källor

1945 i Filippinerna
Filippinerna under andra världskriget
Manila
Manila
Krigsåret 1945
Kenya i olympiska vinterspelen 2002

Kenya deltog i olympiska vinterspelen 2002. Kenyas trupp bestod av Philip Boit, 30 år och 70 dagar, han deltog i längdskidåkning.

Resultat

Längdskidåkning
Sprint herrar
Philip Boit - 64
10+10 km herrar
Philip Boit - 77

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Kenya
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Södra Trögds landskommun

Södra Trögds landskommun var tidigare en  kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Kommunen bildades som storkommun vid kommunreformen 1952 genom sammanläggning av de tidigare landskommunerna Boglösa, Lillkyrka, Torsvi, Vallby, Veckholm och Kungs-Husby (den sistnämnda hade år 1943 inkorporerat en del av tidigare Arnö landskommun), samtliga i Trögds härad, varifrån kommunen fick sitt namn. 

Kommunreformen 1971 innebar att Södra Trögd tillsammans med fem andra enheter bildade Enköpings kommun.

Kommunkoden var 0302.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen församlingarna Boglösa, Kungs-Husby, Lillkyrka, Torsvi, Vallby och Veckholm.

Geografi
Södra Trögds landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 183,97 km², varav 183,63 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1956 omfattade landskommunen den 1 november 1960 (enligt indelningen den 1 januari 1961) en areal av 187,15 km², varav 187,14 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Södra Trögds landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950–1966

Källor

Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Enköpings kommun
Tidigare kommuner i Uppsala län
Diables Rouges de Briançon

Diables Rouges de Briançon är en fransk ishockeyklubb från Briançon departementet Hautes-Alpes som spelar i Frankrikes högsta division, Ligue Magnus. De spelar sina hemmamatcher i René Froger Ishall som tar 2150 åskådare. Säsongen 2014/2015 spelade klubben även i Champions Hockey League (CHL); dock utan att lyckas ta någon poäng.

Historik

Klubben grundades 1934 under namnet Hockey Club Brianconnais (HCB), men kallades ofta Etoile Sportive Brianconnaise. Senare antogs namnet Briancon Alpes Provence Hockey Club, och därefter SA Diables Rouges innan dagens namn antogs. År 2002 gick klubben upp i franska högsta ligan, och säsongen 2013/2014 blev klubben franska mästare för första gången. Detta medförde CHL-spel säsongen 2014/2015, vilket var klubbens första erfarenhet av europeiskt turneringsspel.

Källor

Externa länkar
 Lagets franska webbplats

Ishockeyklubbar i Frankrike
Sportklubbar bildade 1934
Hållnäs landskommun

Hållnäs landskommun var en tidigare kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka 2 500 kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner. 

Då inrättades i Hållnäs socken i Olands härad i Uppland denna kommun

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Denna påverkade inte Hållnäs kommun.

1974 upplöstes kommunen och dess område gick upp i Tierps kommun.

Kommunkoden mellan åren 1952 och 1973 var 0322.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Hållnäs församling.

Geografi
Hållnäs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 235,08 km², varav 228,92 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1956 omfattade landskommunen den 1 november 1960 (enligt indelningen den 1 januari 1961) en areal av 251,94 km², varav 249,01 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Hållnäs landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1970

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Tierps kommun
Tidigare kommuner i Uppsala län
Anna Odell

Anna Carolina Odell, född 3 oktober 1973 i Maria Magdalena församling i Stockholm, är en svensk konstnär och filmregissör.

Anna Odell utbildade sig på Gerlesborgsskolan i Stockholm, Konstfack och Kungliga konsthögskolan i Stockholm. Hon väckte uppmärksamhet med sitt examensarbete Okänd, kvinna 2009–349701 på Konstfack 2009. Hon debuterade som långfilmsregissör 2013 med Återträffen som utsågs till Bästa film vid Guldbaggegalan 2014 där Odell även tilldelades pris för Bästa manus. I november 2018 hade långfilmen X & Y biografpremiär, en experimentell lek med identiteter.

Okänd, kvinna 2009–349701

Filmen Okänd, kvinna 2009–349701 var Anna Odells elevarbete för kandidatexamen på Konstfack. Konstfilmen ingick i Konstfacks vårutställning 2009 och visades samma år på Kalmar Konstmuseum. Konstverket syftade till att rekonstruera Anna Odells eget insjuknande 1995, inte för att bearbeta tidigare upplevelser, utan för att synliggöra maktstrukturer inom vården, samhällets syn på psykisk sjukdom och den offerroll som den sjuke, enligt henne, pådyvlas. Inspelningen ledde till kontroverser.

Återträffen

Anna Odell regidebuterade 2013 med långfilmen Återträffen. Filmen tar upp ämnen som mobbning, maktstrukturer och osunda hierarkier i en skolklass. Filmen premiärvisades på Filmfestivalen i Venedig 2013 där den tilldelades FIPRESCI:s pris för bästa debutfilm i festivalens sidosektioner Orrizonte och Kritikerveckan. I motiveringen stod att Anna Odell fick priset för "det intelligenta och engagerande sättet som Återträffen upplöser gränserna mellan fiktion och dokumentär och pratar om marginalisering, mobbning och gruppdynamikens komplicerade natur". Filmen hade svensk premiär 15 november 2013 och fick ett mycket positivt mottagande.<ref>[http://hd.se/kultur/film/2013/11/15/anna-odells-atertraffen-filmkonst/ Gunnar Bergdahl: Återträffen - filmkonst på hög nivå i Helsingborgs Dagblad 15 november 2013] </ref>

Vid Guldbaggegalan 2014 tilldelades Anna Odell Guldbaggen för 2013 års bästa film för Återträffen'' och också Guldbaggen för bästa manus. I februari 2014 fick hon Dagens Nyheters kulturpris.

Filmografi

Källor
Artikel av Erica Treijs i Svenska Dagbladet 9 maj 2009, läst 2013-11-15

Noter

Externa länkar

Presentation av Unknown, woman 2009-349701 på Konstfacks webbplats
Intervju med Anna Odell på Konsten.net
Mp3-fil på Anna Odells sommarprat i SR P1 2010-08-19

Kvinnor
Födda 1973
Svenska rättsfall
Levande personer
Sommarvärdar 2010
Svenska filmregissörer
Guldbaggen för bästa manuskript
Konstnärer från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Alumner från Konstfack
Guldbaggenominerade
Rysslands presidentadministration

Rysslands presidentadministration, (ryska: Администрация Президента Российской Федерации) är Rysslands presidents verkställande organisation, grundad av Boris Jeltsin 1991.

Presidentadministrationens chef utses direkt av presidenten, och behöver inte godkännas av någon annan myndighet. Personalen utses i sin tur av administrationens chef. Nuvarande chef (sedan augusti 2016) är Anton Vaino. Administrationen sysselsätter omkring 2 000 personer.

Historia 
År 2004 genomförde Vladimir Putin en genomgripande administrativ reform av de ryska regeringsorganen samt presidentadministrationen. Både regeringen och presidentadministrationen skulle rationaliseras och bestå av färre nivåer. Presidentadministrationens chef hade tidigare haft åtta vicechefer, dessa reducerades till två. Den tidigare uppdelningen i huvuddirektorat och direktorat ersattes med 12 direktorat (ryska: Управление), med underlydande avdelningar (ryska: департаменты), (ett trettonde direktorat tillkom år 2005). Utöver direktoraten finns ett mindre antal apparater, vilka organisatoriskt har direktorats rang.

Organisation 
 Säkerhetsrådets apparat
 Presidentens rådgivares apparat
 Presidentens representanter i federala distriktens apparat
 Presidentens kansli
 Presidentens referenttjänst
 Statligt rättsliga direktoratet
 Kontrolldirektoratet
 Utrikespolitiska direktoratet
 Inrikespolitiska direktoratet
 Direktoratet för kaderfrågor och statliga utmärkelser
 Direktoratet för frågor rörande statlig tjänst
 Direktoratet för säkerställande av medborgarnas konstitutionella rättigheter
 Direktoratet för tillhandahållande av information och dokument
 Direktoratet för arbete med medborgares hänvändelser
 Direktoratet för presstjänst och information
 Protokolls- och organisationsdirektoratet
 Expertdirektoratet
 Direktoratet för interregionala och kulturella kontakter med utlandet

Se även
USA:s presidentkansli

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Politik i Ryssland
Ryska federala myndigheter
Organisationer bildade 1991
Meselson–Stahl-experimentet

Meselson–Stahl-experimentet var ett experiment som utfördes av Matthew Meselson och Franklin Stahl. Det visade att DNA-replikation var semikonservativt. Semikonservativ replikation innebär att när de två strängarna i DNA-helixen replikeras består de två nya helixarna båda av en DNA-sträng från den ursprungliga helixen och en ny sträng.

Kväve är den huvudsakliga beståndsdelen i DNA. 14N är den i särklass vanligaste kväveisotopen, men DNA med den tyngre 15N finns också. 15N är inte radioaktiv, bara tyngre än den vanliga kväveatomen.

E. coli odlades i flera generationer i ett medium med 15N. När DNA extraheras från dessa celler och centrifugerades på en saltdensitetsgradient, separerades DNA:et ut när dess densitet var lika stor som saltlösningens. DNA:et i de kvarvarande cellerna hade högre densitet och innehöll huvudsakligen 15N. Därefter placerades dessa kvarvarande E. coli-celler i ett 14N-medium och tilläts dela sig endast en gång. Slutligen extraherades DNA från cellerna och jämfördes med DNA från 
14N- och 15N-celler. Det visade sig ha nästan exakt mellanliggande densitet. Eftersom konservativ replikation skulle resultera i en lika stor mängd DNA med massa som 15N och 14N (men inget mittemellan) så kunde konservativ replikation uteslutas. Resultatet var förenligt med både semikonservativ och dispersiv replikation. Semikonservativ replikation skulle resultera i dubbel-strängat DNA, med en sträng av 15N och en av 14N, medan dispersiv replikation skulle resultera i dubbel-strängat DNA där 15N och 14N ligger blandade. Både dessa två blir DNA med en mellanliggande densitet.

Sedan extraherades DNA från celler som odlats i flera generationer i ett 15N-medium, och sedan delats två gånger i ett 14N-medium. Detta DNA visade sig bestå av lika stor mängd av två olika densiteter, en motsvarande den mellanliggande densiteten av DNA:et från cellerna som bara delats en gång i 14N-medium, den andra motsvarade den hos cellerna som endast varit i 14N-medium. Detta stämde inte med dispersiv replikation, som skulle ha gett endast en densitet, lägre än den mellanliggande densiteten hos engenerations-cellernas DNA, men ändå högre än cellerna odlade endast i 14N-mediets DNA, eftersom det första 15N-DNA:et skulle ha delats up jämnt mellan alla DNA-strängar. Resultatet stämde överens med semikonservativ replikation, på så sätt att hälften av andragenerationscellerna skulle haft en sträng med 15N tillsammans med en av 14N, som väger upp för DNA:et med mellanliggande densitet. Den andra halvan av cellerna skulle bestå endast av 14N DNA, en syntetiserad i den första delningen, och den andra i den andra delningen. Denna upptäckt var väldigt viktig för utvecklingen av biologin och är till stor hjälp för behandlingen av sjukdomar (t.ex. cancer).

Externa länkar 
 DNA From The Beginning En animation som beskriver experimentet.
 The Meselson-Stahl Experiment En annan användbar animation.

Källor 

Cellbiologi
Genetik
Replikation
Tusenfotingssnokar

Tusenfotingssnokar (Aparallactus) är ett släkte milt giftiga ormar som hittas i Afrika i regionen kring Sahara, från Etiopien i öst till östra Guinea i väster. Släktet innehåller 11 arter. Alla är små ormar med små huvuden som knappt går att särskilja från resten av kroppen och väldigt små ögon med rund pupill. Kroppen är cylindrisk formad med släta fjäll. Arterna är grävande ormar som nästan enbart äter tusenfotingar. De flesta arter har ovipar fortplantning.

Arter 
Kaptusenfotingssnok (Aparallactus capensis)
Svart tusenfotingssnok (Aparallactus guentheri)
Aparallactus jacksonii (Engelska: "Jackson’s centipede-eater")
Aparallactus lineatus (Engelska: "Lined Centipede-eater")
Nätmönstrad tusenfotingssnok (Aparallactus lunulatus)
Aparallactus modestus (Engelska: "Western Forest Centipede-eater" eller "giant Centipede-eater")
Aparallactus moeruensis (Engelska: "Zaire Centipede-eater")
Aparallactus niger
Aparallactus nigriceps (Engelska: "Mozambique Centipede-eater")
Aparallactus turneri (Engelska: "Malindi Centipede-eater")
Aparallactus werneri (Engelska: "Usambara Centipede-eater")

Referenser

Tryckt litteratur 
Field guide to snakes and other reptiles of southern Africa

Externa länkar 
Bild på tusenfotingssnok

Stilettormar
Stora Malms landskommun

Stora Malms landskommun var tidigare en kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas inrättades i Stora Malms socken (ursprungligen Malms) i Oppunda härad i Södermanland denna kommun.

Inom kommunen inrättades 13 juli 1883 ett municipalsamhälle i det framväxande stationssamhället Katrineholm. Ett område bröts år 1917 ut för att bilda Katrineholms stad, varvid municipalsamhället upplöstes.

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Stora Malm bildade den då "storkommun" genom sammanläggning med den tidigare kommunen Östra Vingåker.

Kommunreformen 1971 innebar att Stora Malms kommun upphörde och tillsammans med många andra kommuner bildade Katrineholms kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Stora Malms församling. Den 1 januari 1952 tillkom Östra Vingåkers församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I fält av guld två svarta båtformiga stenyxor bredvid varandra, båda med undersidan visad och eggen uppåt.

Geografi
Stora Malms landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 295,96 km², varav 262,73 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 294,85 km², varav 265,85 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 17,5 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Katrineholms kommun
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Sköldinge landskommun

Sköldinge landskommun var tidigare en kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, inrättades i Sköldinge socken (även skrivet Skyllinge) i Oppunda härad i Södermanland denna kommun.

I kommunen inrättades 17 juli 1914 Valla municipalsamhälle. 

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Sköldinge bildade den då "storkommun" genom sammanläggning med den tidigare kommunen Lerbo. Municipalsamhället Valla upplöstes med utgången av 1959.

Kommunreformen 1971 innebar att Sköldinge kommun upphörde och tillsammans med många andra kommuner bildade Katrineholms kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Sköldinge församling. Den 1 januari 1952 tillkom Lerbo församling.

Kommunvapen
Blasonering: I blått fält en lastad gruvtunna upphängd i tre medelst en ring hopfästa kättingar, allt i silver.

Geografi
Sköldinge landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 152,00 km², varav 136,98 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 151,25 km², varav 136,96 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 61,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Katrineholms kommun
Tidigare kommuner i Södermanlands län