kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
87 Sylvia

87 Sylvia eller A909 GA är en asteroid upptäckt 16 maj 1866 av Norman Robert Pogson i Madras. Asteroiden har enligt vissa källor fått sitt namn efter astronomen Camille Flammarion's första hustru, Sylvie Petiaux-Hugo Flammarion. Podgson däremot hävdar att namnet kommer från Rhea Silvia, modern till Romulus och Remus inom romersk mytologi.

Den tillhör asteroidgruppen Cybele.

Nordpolen är riktad mot (72,4±0,5°, 62,6±0,5°) i elliptiska koordinater. Dess form är något utsträckt, den är 30-40% längre än vad den är bred och tjock. Asteroiden var den första där man upptäckt två månar. Upptäckten av dessa månar har gjort det möjligt att mer exakt bestämma dimensioner och densiteten hos asteroiden. Den låga densiteten (1,2 g/cm³) antyder att asteroiden består av löst packade block och damm med en porositet på 25-60%.

Satelliter 
Sedda från Sylvia skulle månarna ha ungefär samma storlek då den mindre (Remus) har en omloppsbana närmare asteroiden. Då asteroiderna ligger i det närmaste i samma plan, kommer de (från Sylvia sett) att ockultera varandra en gång varje 2,2 dygn. Under delar av Sylvias omloppsbana kommer månarna att ge solförmörkelser på Sylvia. Sedd från den inre månen (Remus) är Sylvia enorm och täcker 30°×18° av stjärnhimlen. Från Romulus mäter Sylvia 16°×10°.

Romulus 
En måne upptäcktes 18 februari 2001 av M. E. Brown och J. L. Margot från Keck-observatoriet vid Mauna Kea. Månen fick sitt officiella namn (87) Sylvia I Romulus 2005.

Asteroidmånen är 18±4 km stor. Omloppsbanan har medelavståndet  1 356±5 till Sylvia och lutar 1,7±1,0°. Omloppstiden är 3,6496±0,0007 d.

Remus 
Den andra månen upptäcktes 9 augusti 2004 av Franck Marchis med flera från VLT vid ESO i Chile. Det officiella namnet  (87) Sylvia II Remus fick månen 2005.
Asteroidmånen är 7±2 km stor. Omloppsbanan har medelavståndet 706±5 km och lutar 2,0±1,0°. Omloppstiden är 1,3788±0,0007 d.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Cybele-asteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av NR Pogson
Astronomiska upptäckter 1866
Kalmius

Kalmius () är en flod som flyter genom Mariupol i sydöstra Ukraina och mynnar ut i Azovska sjön.

Referenser

Externa länkar 

Vattendrag i Ukraina
Svarta havets avrinningsområde
Mariupol
107 Camilla

107 Camilla eller 1938 OG är en asteroid upptäckt 17 november 1868 av Norman Robert Pogson i Madras. Asteroiden har fått sitt namn efter volskern Camilla inom romersk mytologi.

Den tillhör asteroidgruppen Cybele.

Ljuskurvor antyder att nordpolen är riktad mot  (β, λ) = (+51°, 72°) i ekliptiska koordinater. Detta ger att axeln lutar 29°

S/2001 (107) 1 
Alex Storrs med flera hittade 1 mars 2001 en måne med hjälp av rymdteleskopet Hubble. Omloppsbanan lutar 3°, ligger på ett avstånd av 1 235 km från Camilla och omloppstiden är 3,71 dygn.

Referenser

Externa länkar 
 107 Camilla and S/2001 (107) 1

Huvudbältesasteroider
Cybele-asteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av NR Pogson
Astronomiska upptäckter 1868
Praktfjärilar

Praktfjärilar eller ädelfjärilar (Nymphalidae) är en familj i ordningen fjärilar. De kännetecknas av utpräglad färgrikedom och är snabba flygare. Det finns omkring 7250 arter i familjen. En gren i släktet praktfjärilar är Euthalia.

Nordiska praktfjärilar 
I Norden förekommer arter från sju underfamiljer, se Lista över Nordens praktfjärilar.

Källor
245 Vera

245 Vera eller A919 HB är en asteroid upptäckt 6 februari 1885 av Norman Robert Pogson i Madras. Den har fått sitt namn efter upptäckarens dotter.

Referenser 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av NR Pogson
Astronomiska upptäckter 1885
Brian Labone

Brian Leslie Labone, född 23 januari 1940, död 24 april 2006, var en engelsk fotbollsspelare som tillbringade hela sin professionella karriär, 1958–1971, i Everton.

Labone föddes i Liverpool och valde som 17-åring spel i Everton istället för att studera på universitetet. Han kom till klubben i juli 1957 och gjorde A-lagsdebut året efter. Labone var lagkapten i Everton och sågs som en av sin tids bästa mittbackar. Hans främsta egenskaper var tacklingarna och huvudspelet. Han var även relativt snabb, men han använde nästan aldrig vänsterfoten.

Labone spelade totalt 534 matcher för Everton och gjorde två mål. Han var med om att bli ligamästare 1963 och 1970 samt vinna FA-cupen 1966. Han spelade även 26 landskamper för England och gjorde debut mot Nordirland i oktober 1962. Efter sin tredje landskamp i februari 1963 blev han inte uttagen i landslaget under de närmaste åren. Han fanns dock med som en av 40 spelare i Alf Ramseys preliminära landslagstrupp till VM 1966, men drog sig ur eftersom han skulle gifta sig. 1967 blev Labone åter uttagen till landslaget, och nu tog han över på allvar efter Jack Charlton som mittbackspartner till Bobby Moore. Labone spelade i tre av Englands fyra matcher under VM i Mexiko 1970, men efter turneringen valde han att avsluta landslagskarriären eftersom han ville få mer tid för sin familj.

Under säsongen 1970/71 skadade Labone akilleshälen, vilket gjorde att han tvingades sluta med fotbollen. Han fortsatte att arbeta i Everton som guide för besökare. Brian Labone avled i april 2006 efter att ha kollapsat på vägen hem en kväll.

Källor

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Everton FC
Spelare i English Football League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1968
Spelare i VM i fotboll 1970
Män
Födda 1940
Avlidna 2006
Personer från Liverpool
Åsa Keller

Åsa Keller, född 1973 i Halmstad, var mellan 2002 och maj 2012 VD för företaget Homemaid Hemservice och ordförande i Hemserviceföretagens branschorganisation.

Åsa Keller är uppvuxen i Halmstad/Oskarström och arbetade som konsult. Ett av uppdragen var att hoppa in i Homemaid Hemservice, som sysslar med hushållsnära tjänster, och "styra upp" företaget. Hon erbjöds tjänsten som verkställande direktör i företaget och accepterade. Under Kellers ledning har omsättningen stigit från 31 till 54 miljoner och resultatet gått från en förlust på nära 3 miljoner till en vinst på 1,3 miljoner 2006.

Keller har man och barn och var under en period 2006 föräldraledig från sitt VD-jobb. Hon tilldelades 2007 utmärkelsen Framtidens kvinnliga ledare. Priset delas ut av Ledarna och karriärnätverket Shortcut.

Källor
Artikeln "Toppar listan på Framtidens kvinnliga ledare" av Anna Matziger på Chefsjobb.se
Artikeln "Åsa Keller" av Emilie Westholm på Realtid.se, 2006-09-26

Externa länkar
Homemaids webbplats

Kvinnor
Födda 1973
Personer inom Sveriges näringsliv
Levande personer
Personer från Halmstad
P4 Blekinge

P4 Blekinge, även kallad Sveriges Radio Blekinge P4, är Sveriges Radios lokalradiostation som sänder över Blekinge. Redaktionen ligger i Karlskrona. Det fanns tidigare en lokalredaktion i Karlshamn, men den stängdes av besparingsskäl vid årsskiftet 2007/2008.  

Morgonen, Förmiddagen och Eftermiddagen är programmen som sänds i P4 Blekinge. Bland programledarna kan nämnas Patrik Franke, Helena Gustafsson, Daniel Kjellander, Rebecka Gyllin, Linn Elmstedt och Matilda Ljungkvist. Thomas Deutgen, känd från juryn i SVT:s Dansbandskampen jobbade på stationen 2006-2008 och bor numera utanför Karlshamn. 

Sedan 2012 samlar P4 Blekinge in pengar till Världens Barn och sänder från ett skyltfönster i centrala Karlskrona en dag mellan 06.00 och 17.45. 2013 samlade man in drygt 286 000 kronor bland annat genom att sälja hela sitt skivarkiv, med hela 40 000 CD-skivor och 12 000 LP-skivor. 2012 samlades drygt 100 000 kronor in. 

Kanalchef från 1 februari 2013 är Peppe Alfiero.

P4 Blekinge har under lång tid varit en mycket populär kanal och lyssnarsiffror visar att P4 Blekinge är en av landets mest populära radiokanaler.

Frekvenser 
Nedan följer en tabell med frekvenser.

Information: Teracom

Externa länkar

Noter 

Blekinge
Blekinge län
Karlskrona
International Commission on Zoological Nomenclature

International Commission on Zoological Nomenclature, även kallad ICZN, är en kommitté under International union of Biological Sciences (IUBS). ICZN ger ut och uppdaterar referensverket "International Code of Zoological Nomenclature" (ofta kallad Koden), i vilken de regler och riktlinjer som upprättas av ICZN publiceras.

Externa länkar 
 ICZNs officiella sida (på engelska)
arkivlänk (på engelska)

Systematik
Graeme Sharp

Graeme Sharp, född 16 oktober 1960, är en före detta skotsk fotbollsspelare.

Sharp inledde karriären i Dumbarton innan han 1980 värvades av Everton för 120 000 pund. Han var en anfallare med starkt huvudspel och bra bollkontroll som främsta egenskaper. Han var bra på att hålla i bollen och skapa målchanser inte bara för sig själv, utan även för sina medspelare. Totalt gjorde Sharp 159 mål på 426 matcher för Everton, vilket gör honom till klubbens bäste målskytt efter andra världskriget. Han var med om att bli ligamästare 1985 och 1987 samt att vinna FA-cupen 1984 (där han gjorde ett av målen i finalen) och Cupvinnarcupen 1985.

1991 såldes han till Oldham Athletic för 500 000 pund. Tre år senare blev han spelande tränare, men 1997 sade han upp sig och tränade Bangor City fram till 1998. Sharp arbetar i dag på lokalpressen i Liverpool samt på en radiostation i nordvästra England.

Sharp spelade även tolv landskamper för Skottland 1985–1988 och var med i VM i Mexiko 1986, där han spelade en match.

Externa länkar
Profil på Post War English & Scottish Football League Player's Database

Födda 1960
Skotska fotbollstränare
Skotska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Dumbarton FC
Spelare i Everton FC
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i Oldham Athletic AFC
Tränare i Oldham Athletic AFC
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Män
Levande personer
Idrottare från Glasgow
47 Aglaja

47 Aglaja eller 1948 EU är en asteroid upptäckt 15 september 1857 av Karl Theodor Robert Luther i Düsseldorf. Asteroiden har fått sitt namn efter Aglaia, en av gracerna inom grekisk mytologi.

Asteroiden är inte perfekt sfärisk men variationen i det ljus som reflekteras verkar främst bero på en variation i albedot på olika delar av ytan.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av R Luther
Astronomiska upptäckter 1857
Norrlands län

Norrlands län eller ståthållardömet Norrland var en administrativ indelning i Sverige som existerade 1620–1634.

Ståthållardömet Norrland omfattade hela norra delen av nuvarande Sverige, från Gästrikland och norrut, utom Jämtland och Härjedalen som hörde till Danmark-Norge. Det omfattade också norra Finland, där gränsen mot ståthållardömet Finland gick söder om Vasa vid kusten, och sträckte sig inåt landet åt nordost. När den nya länsorganisationen infördes genom 1634 års regeringsform tillskapades Hudiksvalls län, omfattande allt svenskt land norr om Ödmården, med Hudiksvall som residensstad. 

Norrlands län är också ett förslag till regionbildning och länssammanslagning i statliga utredningar på 2000-talet. Norrlands län skulle bestå av landets fyra nordligaste län - det vill säga alla Norrlandslän utom Gävleborgs län.

Referenser

Fotnoter

Se även
Västernorrlands län - historia
Västerbottens län - historia

Stater och territorier bildade 1620
Historiska svenska län
Stater och territorier upplösta 1634
Historiska indelningar i Västernorrlands län
Historiska indelningar i Västerbottens län
Historiska indelningar i Norrbottens län
Härnösands län

Härnösands län var ett län i Sverige 6 september 1645–13 mars 1654.

Härnösands län bildades ur Västernorrlands län, hade Härnösand som residensstad och bestod av Ångermanland, Medelpad och Jämtland. År 1654 slogs det återigen ihop med Hudiksvalls län till Västernorrlands län.

Historik 
Sveriges förvärv av Jämtland och Härjedalen genom freden i Brömsebro 1645 föranledde omreglering av den i enlighet med 1634 års regeringsform då bestående länsindelningen i Norrland. Ur Hudiksvalls län (Gästrikland, Hälsingland, Medelpad, Ångermanland) utbröts Medelpad och Ångermanland, vilka tillsammans med Jämtland fick bilda ett nytt län, Härnösands län. Det återstående och reducerade Hudiksvalls län utökades med Härjedalen. 

Ovannämnda nyindelning fastställdes i riksrådet den 15 september 1645. Därvid utsågs till landshövding Carl Hård, men då denne undanbad sig, blev den 9 oktober samma år Hans (Johan) Strijk utsedd till landshövding. Denne, som erhöll sin fullmakt av den 18 oktober, förestod länet till början av 1653. Han avled den 14 februari detta år, och redan den 29 januari 1653 hade till hans efterträdare utnämnts Anders Appelbom. Den sistnämndes landshövdingetid blev ej lång. Den 14 januari 1654 utfärdade drottning Kristina från Uppsala ett påbud om sammanslagning av Härnösands och Hudiksvalls län. Det i länsstyrelsens arkiv yngsta bevarade brevet, en skrivelse från krigskollegium till Appelbom, är daterat den 21 januari 1654. Sammanslagningen av de båda länen innebar, att Härnösands län inkorporerades i Hudiksvalls län, vilket senare alltså fortbestod, länets residens flyttades snart därpå till Gävle. 

Av korrespondensen att döma har landshövding Strijk i början av februari 1646 begivit sig till sitt län. I början av mars har han anlänt till Härnösand. Kort därefter, den 24 mars, meddelades vid sammanträde med Ångermanlands landsting, att landshövdingen skulle ha sitt residens i Härnösand.

Landshövdingar 
 1645–1653 – Hans Strijk
 1653–1654 – Anders Appelbom

Referenser

Fotnoter 

Stater och territorier bildade 1645
Historiska svenska län
Stater och territorier upplösta 1654
Historiska indelningar i Västernorrlands län
Sverige under 1640-talet
Sverige under 1650-talet
Hudiksvalls län

Hudiksvalls län var ett län i Sverige under perioden 6 september 1645-13 mars 1654. Det bildades ur Västernorrlands län, hade Hudiksvall som residensstad och bestod av Gästrikland, Hälsingland och Härjedalen. År 1654 slogs det återigen ihop med Härnösands län till Västernorrlands län.

Namnet Hudiksvalls län har även använts om Västernorrlands län under den period då Hudiksvall var residensstad (1634–45).

Referenser

Fotnoter 

Stater och territorier bildade 1645
Historiska svenska län
Stater och territorier upplösta 1654
Historiska indelningar i Västernorrlands län
Sverige under 1640-talet
Sverige under 1650-talet
New Forest

New Forest är ett område med skog, hedar och betesmark i södra England som täcker sydvästra Hampshire och en liten del av Wiltshire. Huvuddelen av området är nationalpark sedan 2005, men området har haft en särskild status som royal forest sedan 1079. Det har gett namn åt det administrativa distriktet New Forest, som täcker ungefär samma område, och åt New Forest-ponnyn. Den 2 augusti 1100 blev den engelske kungen Vilhelm II under oklara omständigheter dödad av ett pilskott i området. Arean är  kvadratkilometer.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är februari, med  °C.

Källor

Externa länkar

Nationalparker i Storbritannien
Skogar i England
Hampshire
A.B.C.

A.B.C.-bilar tillverkades av företaget A.B.C. Motors Ltd, Hersham, Surrey, England, mellan 1920 och 1927.

Historia 
Före Första världskriget tillverkade A.B.C.-företaget motorbåtar och flygmotorer i en liten fabrik i Redbridge, nära Southampton. År 1911 flyttades verksamheten till Brooklands för att man skulle komma nära de få firmor som vid den tidpunkten tillverkade flygplan. Vid ungefär samma tidpunkt tog man även upp tillverkning av boxermotorer för motorcyklar och motorcykelbilar. Kompletta motorcyklar tillverkades av A.B.C. Road Motors Ltd, Walton-on-Thames. Detta företag tillverkade även flygmotorer under första världskriget, bland annat de berömda typerna Dragonfly, Gnat och Wasp. År 1919 började A.B.C. tillverka Scootamota, en av de första skotrarna.

År 1920 bildades så ett nytt företag, A.B.C. Motors Ltd, för att tillverka flygmotorer, motorcyklar och en ny lätt bil. Alla skulle ha boxermotorer som konstruerats av Granville Bradshaw, som varit knuten till A.B.C. sedan 1910. Bilen hade en luftkyld 2-cylindrig boxermotor med toppventiler på 1,2 liter. Den fanns som 2- och 4-sitsiga tourers, och från 1925 fanns en modell med större motor på 1,32 liter. Den kallades Super Sports och hade kaross med spetsigt bakparti. Gjutgods, pressningar och smidda delar kom från Harper Bean Ltd. A.B.C.-bilen var dyr, 1920 kostade den £414, men sänktes senare och 1923 kostade en 4-sitsig bil £265.

A.B.C.-bilarna gav ägarna en rad problem, då bilarna visade sig vara ofullkomliga. Man hade försökt pressa priset på motorn så mycket som möjligt, vilket tyvärr ledde till att den var bullrig, svårstartad, illa smord och benägen att gå sönder. Speciellt besvärliga var de långa oskyddade stötstängerna. Men bilens låga vikt gjorde att den var ovanligt snabb i sin storleksklass, toppfarten låg över 95 km/h. Bilarna således relativt bra, mycket tack vare de goda vägegenskaperna. År 1925 förbättrades motorn väsentligt genom bättre smörjning, kraftigare ventilmekanism och bättre gjutgods. I och med detta blev bilarna både tystare och pålitligare.

Trots att företaget var upptaget som biltillverkare till 1927, torde den egentliga tillverkningen ha upphört redan 1925, eftersom man inte längre kunde konkurrera med masstillverkade bilar av betydligt mer förfinad konstruktion. Trots att A.B.C.-bilarna var luftkylda hade de en mycket illusorisk kylare i fronten, med ett stort kylarlock. Men i själva verket var det locket till bensintanken, vilket inte alla som arbetade på bensinstationer visste om. Detta kunde leda till intressanta misstag då tanken kunde bli fylld med vatten. Man hade planerat att årligen tillverka 5 000 bilar men sammanlagt tillverkades endast cirka 1 500 A.B.C.-bilar.

Efter att biltillverkningen upphört fortsatte emellertid flygmotortillverkningen och 1929 tillverkades även ett flygplan. År 1932 inleddes tillverkning av en 2-cylindrig boxermotor som konstruerats av Lord Ridley, som kommit till företaget 1929. Dessa motorer användes i stor utsträckning under andra världskriget för att driva generatorer och kompressorer. A.B.C. blev en del av Vickers 1951 och upphörde helt 1971.

Ej längre existerande brittiska biltillverkare
Nicolás Avellaneda

Nicolás Remigio Aurelio Avellaneda Silva, född 1837 i Tucumán, död 1885, var en argentinsk politiker och journalist samt landets president mellan 1874 och 1880. Avellanedas stora insatser var inom finans- och utbildningspolitiken som ledde till Argentinas ekonomiska tillväxt.

Avellanadas far var guvernör i provinsen Tucumán. Då han mördades av Juan Manuel de Rosas 1842 tvingades Avallanada i landsflykt men kom tillbaka 1852 då de Rosas föll. Han blev juris doktor 1858, och arbetade då med journalistik och blev direktör för Argentinas största tidning, "El Nacional". 1860 blev han deputerad för Buenos Aires samt 1861 professor och lärare i ekonomi vid universitetet i staden.

Under Adolfo Alsinas regering i Buenos Aires provinsen hade han 1866 en ministerpost och under Domingo Sarmiento var han justitie-, kultur- och utbildningsminister. Under den perioden utvecklade han utbildningsväsendet till det bästa i Sydamerika.

Efter att ha krossat sin motkandidat med vapen blev Avellaneda president 1874. Han styrde landet med kraft och skapade sin kontroll av landet genom erövringen av ödemarken och utbyggnad av järnvägen samt spannmåls- och matexport och den europeiska immigrationen, framför allt till Patagonien. Under hans tid som president påverkades Argentina allvarligt av den så kallade "långa depressionen" (1873–1896) som försatte landet i ekonomisk kris. Han beslutade sig för att ta landet ur krisen och sade att, om det behövdes så skulle han "/.../ betala med det argentinska folkets hunger och törst".

1880 genomdrev han general Julio Argentino Rocas val till president, sedan han hade slagit tillbaka ett uppror mot utnämningen i Buenos Aires.

Avallaneda som därefter var senator avled 1885 på en hemresa från Europa.

Avellaneda var även en produktiv författare och hans arbeten har publicerats i 12 volymer.

Han var den yngste argentinske presidenten genom tiderna.

Källor

Externa länkar 
 Översatt version från engelska Wikipedia

Argentinas presidenter
Födda 1837
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Personer i Argentina under 1800-talet
Conwy Castle

Conwy Castle är en medeltida borg belägen i Conwy, vid kusten i norra Wales. 

Borgen uppfördes mellan 1283 och 1289 av kung Edvard I under hans andra kampanj i norra Wales mellan 1283 och 1289. Borgen konstruerades som en del av ett större projekt för att bygga den muromgärdade staden Conwy. Det kombinerade försvarskostnaderna var cirka £15 000, vilket var en enorm summa för perioden. Slottet spelade under de närmaste århundradena en viktig roll i flera krig. Det stod emot belägringen av Madog ap Llywelyn under vintern 1294–1295, fungerade som en tillfällig fristad för Richard II år 1399 och år 1401 hölls borgen i flera månader av styrkor lojala till Owain Glyndwr.

Efter engelska inbördeskrigets utbrott år 1642 hölls borgen av styrkor lojala till Karl I. De höll ut fram till år 1646 då borgen överlämnades till de  arméer trogna parlamentet. I efterdyningarna förstördes borgen delvis av rundhuvudena för att förhindra att det skulle kunna användas i ytterligare uppror. År 1665 blev borgen slutligen helt förstörd när det järn och bly som återstod i konstruktionen avlägsnades och såldes av. Conwy Castle blev ett attraktivt resmål för målare i slutet av 1700- och början av 1800-talen. Antalet besökare ökade och en inledande restaureringen genomfördes under andra halvan av 1800-talet. Under 2000-talet förvaltas borgruinen av Cadw som en turistattraktion.

Som många andra borgar i regionen är den designad av James of St. George som var en av de största militärarkitekterna under den tidsperioden. Borgen är uppdelad i två gårdar, där innergården och yttergården omges av fyra torn vardera. 

Conwy kan vi en första anblick liknas vid en koncentrisk borg (alltså en borg med flera ringar av murar runt mitten), men är i praktiken linjär. Den är byggd på berggrunden för att minska risken för undermineringar samt drar fördel av terrängen i övrigt genom att ligga på en klippa vid utloppen av floden Conwy.

Conwy Castle blev 1987 en del av världsarvet Edvard I:s slott och stadsmurar i Harlech, Beaumaris, Caernarfon och Conwy (Gwynedd). Unesco räknar Conwy Castle som ett av de bästa exemplen på militärarkitektur från 1200-talets Europa och betonar borgens betydelse som referens för medeltidens historia.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Bilder på Conwy Castle

Kung Edvards slott och stadsmurar i Gwynedd
Slott i Wales
Närkes och Värmlands län

Närkes och Värmlands län var ett län i Sverige som existerade åren 1634–1639 och åter 1654–1779. Under den första perioden ingick även Dalsland samt Västmanlandsdelen av nuvarande Örebro län, med undantag av Fellingsbro härad. Under den andra tidsperioden ingick Närke, Värmland och de delar av Västmanland som alltjämt tillhör Örebro län.

Det delades 1779 upp i Örebro län och Värmlands län.

Landshövdingar

Referenser

Historiska indelningar i Värmlands län
Historiska indelningar i Örebro län
Historiska svenska län
Stater och territorier bildade 1634
Stater och territorier upplösta 1779
Pentomino

Pentomino eller Pentamino, Pentominos (av grekiska: pente - fem) är ett klassiskt pusselspel. Namnet kommer av att brickorna består av fem kvadrater. Om man sätter ihop brickor av fem lika stora kvadrater kan man få många olika former.

Spelet går ut på att placera ut brickorna så att de bildar en hel rektangel utan hål mellan brickorna. Eftersom de tolv brickorna har 5 kvadrater var blir ytan 60 kvadrater och lösningarna 3 x 20, 4 x 15, 5 x 12 och 6 x 10 rutor. är möjliga

Man måste använda alla typerna av pentominobrickor i varje uppgift, och varje bricka får endast vara med en gång. Man får vrida och vända brickorna hur man vill.

Pentominoer har en betydande roll i boken "Konstmysteriet!" av Blue Balliet.

Pusselproblem