kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Käringöns kyrka

Käringöns kyrka ligger på Käringön i Orusts kommun. Kyrkan tillhör sedan 2006 Morlanda församling (tidigare Käringöns församling) i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Den vita träkyrkan består av långhus utan utvändig markering av koret och är 22 x 9 meter och har ett 20 meter högt västtorn med åttakantig lanternin och kopparklädd spira. Sadeltaket är högrest och plåttäckt. Fasaden har stående, profilerad och vitmålad locklistpanel på en putsad sockel av gråssten. Det är en kustkyrka, som uppfördes i samband med sillperioden i slutet av 1700-talet, och togs i bruk på hösten 1796, då det fanns omkring 300 bofasta invånare på ön. Under hundra år var kyrkan rödmålad, men är numera vit. Ursprungligen fanns en ingång vid korets sydsida, men den togs bort 1952 och samtidigt byggdes en sakristia vid korets östsida.

Interiören är i stort sett intakt sedan byggnadstiden, trots senare ändringar. Läktarbröstningens 1700-talsmålningar, som föreställer apostlarna, Moses och Aron, övermålades i början på 1800-talet men togs 1905 åter fram.

Inventarier
Altartavlan från 1670 är vackert skulpturerad. Den var ursprungligen ett epitafium över en kyrkoherde i Morlanda. 
Vid korets sydsida står en gråvit dopfunt som består av åttakantig fot, skaft och cuppa från 1901, gjuten i vit cement eller av något keramiskt material.
Ett golvur från 1845 
En järnbeslagen kyrkkista från 1799.

Orgel
Den pneumatiska orgeln från 1915 är byggd av Eskil Lundén och restaurerades 1995. Den har sju stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 
 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Orusts kommun
Kyrkobyggnader invigda 1796
1796 i Sverige
Kirk Windstein

Kirk Windstein, född 14 april 1965, är en amerikansk sångare och gitarrist. Han sjunger och spelar gitarr i sludge metal-bandet Crowbar och sköter tillsammans med Pepper Keenan gitarrspelandet i Down. Tillsammans med Jamey Jasta från Hatebreed har han bandet Kingdom of Sorrow.

Födda 1965
Amerikanska metalsångare
Amerikanska metalgitarrister
Down
Män
Levande personer
Crowbar

Crowbar är ett amerikanskt doom/sludge metal-band från New Orleans, Louisiana, bildat 1989. Kirk Windstein, känd från bland annat Down, sjunger och spelar gitarr i gruppen.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Kirk Windstein – sång, gitarr (1989– )
Todd "Sexy T" Strange – basgitarr (1989–2000, 2016– )
Tommy Buckley – trummor (2005– )
Matthew Brunson – gitarr (2009– )

Tidigare medlemmar
Mike Savoie – basgitarr (1989)
Jimmy Bower – trummor (1989–1990, 1996–1998)
Kevin Noonan – gitarr (1989–1990, 1991–1993)
Craig Nunenmacher – trummor (1991–1995, 2000, 2004–2005)
Travis – gitarr (1991)
Wayne "Doobie" Fabra – trummor (1991)
Mitchel Leonard – gitarr (1991)
Matt Thomas – gitarr (1993–1997)
Jay Abbene – gitarr (1996)
Sammy Pierre Duet – gitarr (1998—2002)
Jeremy Young – basgitarr (2000)
Sid Montz – trummor (2000)
Tony Costanza – trummor (2001)
Jeff "Okie" Okoneski – basgitarr (2001–2004)
Steve Gibb – gitarr, bakgrundssång (2004–2009)
Rex Brown – basgitarr, akustisk gitarr, keyboard (2004—2005)
Pat Bruders – basgitarr (2005–2013)
Jeff Golden – basgitarr (2013–2016)

Diskografi 
Studioalbum

EP

Singlar
2010 – "Let Me Mourn"
2011 – "Isolation"

Samlingsalbum

Video
1997 – "Like Broken" Home Video (VHS)
2007 – Live: With Full Force (DVD)

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska metalgrupper
Wrong Turn 2: Dead End

Wrong Turn 2: Dead End är en amerikansk skräckfilm som släpptes direkt på DVD i oktober 2007. Handlingen följer 2003 års Wrong Turn, med en kannibalfamilj som jagar och äter upp alla de får tag på. I filmen spelar bland annat Erica Leerhsen och Henry Rollins, som medverkar i en postapokalyptisk dokusåpa.

Trivia 
 Filmen filmades på bara 25 dagar.
 Filmens regissör gjorde om teasern månader efter att FOX gjort sin i hans tycke undermåliga teaser.
 Enligt regissören Joe Lynch på DVD-kommentarerna, användes det ungefär 1136 liter (300 gallons) blod i filmen.

Externa länkar 
 

Amerikanska skräckfilmer
Filmer 2007
West Virginia på film
Jimmy Bower

Jimmy Bower, född 1968, är en amerikansk hårdrocksgitarrist och trummis. Han har spelat med en rad band, bland annat Eyehategod, Crowbar, Down, Corrosion of Conformity och Superjoint Ritual.

Diskografi (urval)
Med Eyehategod
1992 – In the Name of Suffering
1993 – Take as Needed for Pain
1996 – Dopesick
1997 – In These Black Days: Vol.1 (delad album med Anal Cunt)
2000 – Southern Discomfort (samlingsalbum)
2001 – 10 Years of Abuse (and Still Broke) (livealbum)
2005 – Preaching the "End-Time" Message (samlingsalbum)
2014 – Eyehategod

Med Down
1995 – NOLA
2002 – Down II: A Bustle in Your Hedgerow
2007 – Down III: Over the Under
2012 – Down IV – Part I (EP)
2014 – Down IV – Part II (EP)

Med Crowbar
1996 – Broken Glass
1998 – Odd Fellows Rest

Med Clearlight (aka The Mystick Krewe of Clearlight)
2000 – The Mystick Krewe of Clearlight

Med Corrosion of Conformity
2001 – Live Volume (livealbum)

Med Superjoint Ritual
2003 – A Lethal Dose of American Hatred

Referenser

Externa länkar

Diskografi på discogs.com

Födda 1968
Amerikanska metalgitarrister
Amerikanska metaltrummisar
Män
Levande personer
Musiker från New Orleans
Oduya

Oduya är ett efternamn som är vanligt bland personer från den etniska gruppen luo i Kenya och Tanzania.

Kända personer med namnet Oduya
Johnny Oduya född 1981, ishockeyspelare i NHL
Fredrik Oduya född 1975, f d ishockeyspelare 
Fredrick Oduya Oprong, född 1936, kenyansk politiker
Fred Oduya, kenyansk konstnär
Dennis Noel Oduya Awori Kenyas ambassadör i Japan

Efternamn
Eyolf Mattsson

Eyolf Georg Mattson, tidigare Mattson-Ignaeus, känd som Den röde generalen, född 22 mars 1897 i Sagu i Storfurstendömet Finland, död 25 maj 1965 i Krasnokamsk i Sovjetunionen, var en sovjetisk general.

Eyolf Mattson växte upp i en överklassfamilj på Åland. Han anslöt sig till den röda sidan i Finska inbördeskriget 1918 och flydde efter de rödas nederlag till Sovjetunionen för att strida för den Röda armén. Där avancerade han till general, därav den "röde generalen". Han var den enda generalen i den sovjetiska Röda armén som hade svenska som modersmål.

Under Josef Stalins tid blev Mattson förvisad till ett fångläger i Sibirien. Mattsson dömdes till döden men klarade sig undan med 15 års fångenskap. Han fick emellertid upprättelse 1957 och verkade sedermera inom fackföreningsrörelsen.

Litteratur
 Kivalo, Erkki – Mittler, Raoul: Eyolf Mattson – från åländsk teknolog till general i Röda armén. Översättning av Heidi Mittler. Ålands kulturstiftelse, Mariehamn 2001.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977

Externa länkar 
 

Sovjetiska generaler
Personer från Sagu
Födda 1897
Avlidna 1965
Män
Eyehategod

Eyehategod är ett amerikanskt sludge metal-band från New Orleans, bildat 1988. Jimmy Bower, känd från bland annat Down, spelar gitarr i gruppen.

Bandmedlemmar
Nuvarande medlemmar
Jimmy Bower – gitarr (1988– )
Mike Williams – sång (1989– )
Brian Patton – gitarr (1993– )
Gary Mader – basgitarr (2001–)
Aaron Hill – trummor (2013– )

Tidigare medlemmar
Joe Fazzio – trummor
Kevin Noonan – basgitarr (1988)
Steve Dale – basgitarr (1988–1992)
Joey Delatte – trummor (1988–1989)
Mark Schultz – gitarr (1988–1992) basgitarr (1992–1995)
Chris Hillard – sång (1988–1989)
Joey LaCaze – trummor, slagverk (1989–2013; död 2013)
Vince LeBlanc – basgitarr (1996–1999)
Daniel Nick – basgitarr (2000–2002)

Turnerande medlemmar
Kevin Bond – basgitarr
Paul Webb – basgitarr
Phil Anselmo – gitarr
Seth Putnam – sång (död 2011)
Marvin Gauntlett – basgitarr (2002)
Dale Crover – trummor (2013)

Diskografi
Demos

Studioalbum

EP
1994 – Ruptured Heart Theory
2004 – 99 Miles Of Bad Road 

Singlar
2012 – "New Orleans Is The New Vietnam"
2014 – "The Liar's Psalm"

Samlingsalbum

 (4CD)

Video
2004 – Tokyo Japan - March 19th, 2002
2011 – Live

Annat
1994 – Whore / Serving Time In The Middle Of Nowhere / Lack Of Almost Everything (delad EP med 13)
1995 – "Wrong" / "Southern Discomfort" (delad singel med 13)
1995 – Loud & Ugly Vol. 2 (delad 7" vinyl-EP: Eyehategod / Floor / Despise You / Apartment 213 / Thug)
1997 – In These Black Days: A Tribute to Black Sabbath (Vol. I) (delad EP med Anal Cunt)
2002 – "The Age of Boot Camp" / "They Lie to Hide the Truth" (delad 7" vinyl med Soilent Green)
2004 – "I Am The Gestapo" / "Self-Zeroing" (delad singel med Crippled Bastards)
2015 – Eyehategod / Psycho (delad album)
2016 – "Cut Your Teeth" / "The Liar's Psalm" (delad 7" vinyl: Bl'ast / Eyehategod)

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska metalgrupper
Tecno

Tecno var en italiensk formelbiltillverkare med ett racingstall som tävlade formel 2 och senare i formel 1 under ett par säsonger i slutet av 1960-talet och början av 1970-talet. 


Historik
Tecno startades av fabrikörerna Gianfranco och Luciano Pederzani för att konstruera och tillverka kartingbilar 1962 och senare började man även bygga formel 3-chassin. De senare visade sig mycket framgångsrika och Tecnobilar vann 54 lopp och flera förare vann sina nationella formel 3-mästerskap 1966-1968. Tecno tillverkade senare även chassin för formel 2, och tävlade i klassen med Clay Regazzoni och Carlo Facetti som förare. 1970 dominerade Tecno i formel 3 och Regazzoni vann Europamästerskapet i formel 2 samma säsong.

Vid den tidpunkten hade alkoholdryckföretaget Martini & Rossi önskemål om att sponsra ett italienskt formel 1-stall och vände sig då till Tecno, som byggde bilen PA123 och utrustade den med en 180° V12-motor. Tecno debuterade i formel 1 med Nanni Galli som förare i . Bilen kördes senare även av Derek Bell men resultaten uteblev för båda.

Säsongen  blev även den en besvikelse, varför sponsorn etablerade en bas i Storbritannien under namnet Martini Racing. De började konstruera ett nytt chassi samtidigt som de båda Pederzani modifierade PA123 till modell B. Stallet kontrakterade Chris Amon som förare och han lyckades ta en poäng genom en sjätteplats i Belgien. Stallet upplöstes dock strax därefter på grund av inre konflikter och teknisk förvirring med två olika bilar. De båda grundarna avslutade sitt sportengagemang and Martini Racing gick ihop med Brabham.

F1-säsonger

Källor

Formel 1-stall
Erica Leerhsen

Erica Leerhsen, född 14 februari 1976 i New York, är en amerikansk skådespelare.

Leerhsen växte upp i Ossining i delstaten New York, och fick sin första filmroll efter examen 1999 i kortfilmen Junior Creative. 

Hon har bland annat synts i Blair Witch 2, nyinspelningen av The Texas Chainsaw Massacre, Wrong Turn 2, Crazy in Love samt TV-serierna Alias och Guardian.

Filmografi (urval) 

 2003 - Alias, avsnitt Conscious (gästroll i TV-serie)

 2001-2002 - Guardian (TV-serie)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1976
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Boston University College of Fine Arts
Jakob Koranyi

Jakob Koranyi, född 28 maj 1983 i Stockholm, är en svensk cellist. 

Jakob Koranyi har utbildat sig på cello från 1999 på Kungliga Musikhögskolans kammarmusikutbildning på Edsbergs slott i Sollentuna för Torleif Thedéen, för Ralph Kirshbaum på Royal Northern College of Music i Manchester i Storbritannien  samt för Frans Helmerson på Hochschule für Musik i Köln i Tyskland.

Han har fått priserna Prix d'Honneur och Ferminich Prize från Verbier Festival i Schweiz. År 2017 fick han Sixten Gemzéus stora musikstipendium. Han har vunnit bland andra Unga Musiker 2002, Ljunggrenska tävlingen i Göteborg 2004 och Solistpriset 2006. Han vann specialpriset för bästa interpretation av Sjostakovitj konsert No 1 vid Rostropovich-tävlingen i Paris 2009.

Källor

Noter

Externa länkar
Rikskonserter om Jakob Koranyi
Jakob Koranyis webbplats

Födda 1983
Svenska cellister under 1900-talet
Svenska cellister under 2000-talet
Män
Levande personer
Musiker från Stockholm
Todd Strange

Todd Strange, född 1966, är en amerikansk musiker. Han var basist i heavy metal-grupperna Crowbar och Down men har lämnat musiken sedan många år; numera arbetar han som mekaniker.

Födda 1966
Amerikanska basister
Amerikanska metalmusiker
Down
Män
Levande personer
Draken med de röda ögonen

Draken med de röda ögonen är en novell av Astrid Lindgren. Berättelsen finns i samlingsvolymen Sagorna från 1980 och hade tidigare varit publicerad i en dansk tidning.

Handling 
Novellens jag-person berättar om hur hon i sin barndom träffade på en liten rödögd drake hos en sugga som hade fått ungar och om vad som därpå följde. Tillsammans med sin bror föder hon upp draken på ljus- och repstumpar som är det enda som den äter.

Sagans tillkomst 
I december 1953 fick Astrid Lindgen ett brev, det kom från två pojkar på tretton år vid namn Jarl Hammarberg och Håkan ”Haha” Andersson. Pojkarna ber om ”bara en liten berättelse om en drake” som de ska publicera i sin egen tidning "Den maskerade draken". Som tack för hjälpen erbjuder de att skicka ett exemplar av tidningen och två kronor. Astrid Lindgren skrev då berättelsen om "Draken med de röda ögonen" och skickade till de två pojkarna. Berättelsen gjorde succé, och en av de två pojkarna, Jarl Hammarberg, blev sedan själv författare.

Utgåvor 
I Astrid Lindgrens novellsamling Sagorna från 1980 finns berättelsen om den lilla draken med. 1985 blev den en bilderbok, vilken har illustrerats av Ilon Wikland.

Referenser 

Verk av Astrid Lindgren
Skönlitteratur 1980
Drakar
Svenska noveller
Härryda kyrka

Härryda kyrka är en kyrkobyggnad belägen i Härryda kommun. Den tillhör Härryda församling i Göteborgs stift och Svenska kyrkan.

Historia
Någon gång under medeltiden uppfördes en stenkyrka i Härryda på sluttningen av Mölndalsåns dalgång. Den byggdes till 1835 och senare började man bygga ett kyrktorn, vilket  misslyckades och man tvangs bygga en ny kyrka på den gamlas grund.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande stenkyrka uppfördes i klassicistisk stil och färdigställdes 1850. 

En genomgripande renovering under ledning av arkitekt Karl Samuelson och konservatorn Carl Otto Svensson företogs 1923-1924 då norrporten murades igen och en altaruppsats från 1600-talet placerades i kyrkorummet. Under ledning av Herman Norgren i samarbete med konservatorn Thorbjörn Engblad omgestaltades kyrkan ytterligare 1958-1859, varvid de båda läktarunderbyggnaderna tillkom och kyrkan fick sin nuvarande färgsättning. Vidare lade man in stavparkettgolv och färgade fönsterglas i koret. Tornets trälanternin ersattes 1963 av det nuvarande torntaket i samband med en utvändig renovering. Vid den senaste renoveringen 2000 blev altaret fristående, altaruppsats, altartavla och predikstol konserverade och vissa målningar i taket togs fram.

Inventarier
 Altaruppsatsen i barockstil är från 1693 och predikstolen från 1703.
 Dopfunten är kyrkans äldsta inventarie och troligen tillverkad under 1200-talets senare del. Den restaurerades 1924.
 En tavla från 1862 målad av Gustaf Brusewitz hänger på långhusets nordvägg.
 I tornet hänger två klockor. Storklockan är gjuten 1744. Lillklockan saknar datering.

Orglar
Den första orgeln, som var byggd 1802, övertogs 1862 från Karl Johans kyrka i Göteborg. Hela fasaden är bevarad och upphängd på väggen i förrummet till läktaren.
Ett nytt helpneumatiskt verk med tio stämmor, byggt av Olof Hammarberg, tillkom 1906.
År 1959 tillverkade Hammarbergs orgelbyggeri en helt ny mekanisk orgel, som dock innehåller äldre pipmaterial. Den har femton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Webbplats: Härryda Kyrka - Landvetter Härryda pastorat (svenskakyrkan.se)

 Härryda kommun informerar
 Landvetter-Härryda församlingar informerar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Härryda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1850
1850 i Sverige
Hindås kyrka

Hindås kyrka är en kyrkobyggnad i Härryda kommun. Den tillhör Björketorps församling i Göteborgs stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes 1912 på privat initiativ under ledning av grosshandlaren Gustaf von Reis. Byggmästare var bröderna Albin och Carl Wilhelm Gustafsson från Sandhults socken, som uppförde kyrkan efter ritningar utförda av Axel Stenberg. Jugendstilen harmonierar med den övriga äldre bebyggelsen i Hindås. Fram till 1965 förvaltades kyrkan av Hindås kyrkostiftelse, varefter den överlämnades åt församlingen. 

Det högresta taket med långa sparrar sträcker sig ända ner i marken. Väggarna är låga och stöttas av strävor. De trettiotvå fönstren ger en ljus interiören. Vid västgaveln finns en takryttare med en hög, avsmalnande spira med kyrkklocka. Invändigt finns flera stora fondmålningar. Kyrkorummet är orienterat i nord-sydlig riktning med huvudingången i norr, koret i söder och med sakristian vid korets östra sida. Vid dess motsatta sida finns en mindre gång, som leder dels till församlingshemmet som uppfördes 1944 och dels till en sidoingång utifrån. 

Vid den stora renoveringen 1960 fick man förstärka de utskjutande takstolarna som vilar på utvändiga stenfundament.

Inventarier
Koret har framträdande målningar med en altartavla, som målats direkt på väggen, och en större tavla över koret. Båda är utförda 1923 av den tyske konstnären Ernst Pfannschmidt.
I sakristian finns ett skulpterat Kristushuvud utfört av Agnes de Frumerie.

Orgel
Den första orgeln var av tyskt fabrikat och installerades 1923. Den byttes 1975 ut mot en ny, tillverkad av Smedmans Orgelbyggeri, med ljudande fasad och femton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

 Härryda kommun informerar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Härryda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1912
1912 i Sverige
Dactyl

Dactyl, eller (S/1993 (243) 1), är en asteroidmåne som kretsar kring asteroiden 243 Ida.

Upptäckt 
Asteroidmånen Dactyl, med den officiella designationen 243 Ida I Dactyl fotograferades av rymdsonden Galileo vid dess förbiflygning av 243 Ida 1993. Bilderna blev den allra första bekräftelsen av fenomenet asteroidmåne. Vid fotograferingstillfället var Dactyl 90 km från Ida i en prograd (direkt) rörelse. 

Dactyl upptäcktes 17 februari 1994 av Ann Harch när hon undersökte bilder från rymdsonden. Totalt hade Galileo tagit 47 foton av Dactyl under en observationsperiod av 5,5 timmar i augusti 1993. Rymdfarkosten befann sig 10760 kilometer från Ida och 10870 kilometer från Dactyl när den första bilden togs, 14 minuter innan Galileo befann sig som närmast.

Dactyl fick först designationen 1993 (243) 1. Året efter godkändes egennamnet Dactyl av IAU, efter de mytologiska daktylerna som bodde på berget Ida.

Beskrivning 
Dactyl har gott om kratrar, precis som moderasteroiden Ida, och består av liknande material. Ursprunget är osäkert, men teorin efter förbiflygningen är att Dactyl precis som Ida är ett fragment efter den ursprungliga Koroniskroppen; en större asteroid som brutits sönder i mindre stycken. Asteroider tillhöriga Koroniskroppen har fått samlingsnamnet Koronisfamiljen, efter den först upptäckta asteroiden, 158 Koronis.

Dactyls dimensioner är 1,6 x 1,4 x 1,2 km med en lätt sfärisk äggform. Den är tätt kratrad, med mer än ett dussin kratrar med en diameter som överstiger 80 meter. Åtminstone sex kratrar bilder en linjär kedja och tyder på att månen träffats av nedslag från nära håll, förmodligen från Ida. Dessa iakttagelser och Dactyls sfäriska form tyder på att månen har en kontrollerad gravitation trots sin litenhet. Medeltemperaturen är i likhet med Idas ungefär 200 K (-73 oC. Dactyl har stora likheter med Ida, albedot och det reflekterade spektrumet är likartat.1

Flykthastigheten på Dactyl är mindre än en meter/sekund. Den har därför en så låg flykthastighet att dess gravitation inte kan hålla kvar några föremål på sin yta.

De två största kratrarna på Dactyl har namngivits och heter Acmon och Celmis, efter två daktyler. De är 300 och 200 meter i diameter och kan beskådas på bilden i faktarutan.

Ursprung 
Det finns flera teorier om Dactyls ursprung. Den kan ha uppstått samtidigt med Ida, från Koroniskroppen. Den kan också ha bildats mer nyligt, efter att ha slitits loss från Ida i samband med en större kollision. Det är däremot högst otroligt att den skulle ha fångats in av en så pass liten asteroid som Ida. Dactyl kan däremot, om den uppstod när Koroniskroppen bröts sönder, ha råkat ut för en krock för ungefär 100 miljoner år sedan, vilket reducerat dess storlek.

Referenser

Noter 
 

Asteroidmånar
Astronomiska upptäckter 1994
Allan Åkerlind

Allan Johan Georg Åkerlind, född 19 november 1928 i Bladåkers församling, död 7 april 1986 i Rimbo, var en svensk riksdagspolitiker i Högerpartiet sedermera Moderaterna.

Åkerlind var till yrket byggnadsarbetare. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1965-1970 samt därefter i enkammarriksdagen 1971-1986, hela tiden i Stockholms läns valkrets.

Referenser 
Tidens kalender 1969: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 219. 

}

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Födda 1928
Avlidna 1986
Män
Landet

Landet kan syfta på:

 Landet, Tåsinge - en by i Danmark, känd för Elvira Madigans grav
 Landet (Stephen R. Donaldson) - en fiktiv värld, parallell med vår egen

Se även
 Land (olika betydelser)
Alf Wennerfors

Alf Axelsson Wennerfors, född 5 oktober 1928 i Fryele församling, Jönköpings län, död 24 september 2004 i Söderby-Karls församling, Stockholms län, var en svensk fondsekreterare, studierektor och moderat politiker.

Wennerfors var ledamot av riksdagens andra kammare 1962-1970 samt i enkammarriksdagen 1971-1994, hela tiden invald i Stockholms läns valkrets.

Källor

Noter

Vidare läsning
Tidens kalender 1969: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 219.

Externa länkar
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Personer från Fryele socken
Födda 1928
Avlidna 2004
Män
Bengt Sjönell

Per Bengt Göran Sjönell (i riksdagen kallad Sjönell i Stockholm), född 12 september 1917 i Umeå stadsförsamling, Västerbottens län, död 5 maj 2004 i Oscars församling, Stockholms län, var en svensk direktör och politiker, fram till 1963 folkpartist och därefter centerpartist.

Bengt Sjönell var verkställande direktör för Svenska industriföreningen 1950–1977. Han tillhörde folkpartiets partistyrelse 1957–1963 men övergick 1964 till centerpartiet, där han var ledamot i partiets företagarråd 1964–1981.

Han var riksdagsledamot för Stockholms stads valkrets i två omgångar, dels för folkpartiet i första kammaren 1961 och dels för centerpartiet 1965–1979, fram till 1970 i andra kammaren. I riksdagen var han bland annat suppleant i bankoutskottet och statsutskottet 1965–1970. Han drev framför allt småföretagsfrågor.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 157-158

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer tidigare i Liberalerna och Folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Födda 1917
Avlidna 2004
Män
Politiker från Umeå
Germano Almeida

Germano Almeida, född 1945 på ön Boa Vista, är en författare och jurist från Kap Verde. Han är en av landets mest kända författare, och är översatt till flera språk. Efter juridikstudier i Portugal återvände han till hemlandet, där han arbetade som advokat på ön São Vicente.

Almeida har gett ut tretton böcker, varav nio romaner. Romanen O Testamento do Sr. Napumoceno da Silva Araújo (1988, på svenska Herr Napumoceno da Silva Araújos testamente, 1999), som även har filmatiserats, var tänkt som första delen i en trilogi, men följdes sedan endast av del tre, som en fristående roman, O Meu Poeta (1990), en satir över opportunism och medelmåttighet, och fortsättningen A Morte do Poeta (1998). Andra romaner är A Ilha Fantástica (1994), Os Dois Irmãos (1995), A Familia Trago (1998, på svenska Familjen Trago, 2001), en berättelse om livet på ön Boa Vista, Dona Pura e os Camaradas de Abril (1999) och As Memórias de um Espírito (2002).

Almeida är en stor berättare; hans böcker är fulla av överraskande episoder, ironi och sarkasm avlöses av humor och hjärtevärme, och slang och kreolska vändningar ges också plats.

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1945
Kapverdiska författare
Portugisiskspråkiga författare
Män
Levande personer