kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harry F. Byrd, Jr.

Harry Flood Byrd, Jr., född 20 december 1914 i Winchester, Virginia, död 30 juli 2013 i Winchester, Virginia, var en amerikansk journalist och politiker. Han representerade delstaten Virginia i USA:s senat 1965-1983. Han var demokrat under sin första mandatperiod i senaten men han omvaldes 1970 och 1976 som obunden. Byrd var den äldsta före detta amerikanska senatorn sedan Clifford Hansens död den 20 oktober 2009.

Biografi
Byrd studerade vid Virginia Military Institute och University of Virginia. Han tjänstgjorde i USA:s flotta under andra världskriget 1941-1945.

Han var ledamot av delstatens senat 1948-1965. Fadern Harry F. Byrd avgick 1965 som senator i USA:s senat och sonen Harry, Jr. blev utnämnd till senaten. Harry F. Byrd, Jr. vann fyllnadsvalet 1966 som demokraternas kandidat men tackade nej till demokraternas nominering fyra år senare. Han kunde inte gå med på att stödja alla andra demokrater som ställde upp år 1970 och ställde därför upp till omval som obunden. Han vann valet och fortsatte även som obunden att delta i möten av demokraternas grupp i senaten. Byrd efterträddes 1983 som senator av Paul S. Trible.

Referenser

Externa länkar

Födda 1914
Avlidna 2013
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Personer från Winchester, Virginia
Män
Alumner från University of Virginia
Alumner från Virginia Military Institute
Kvinnofrågan

Kvinnofrågan, äldre stavning qvinnofrågan, var under 1800-talet och början av 1900-talet den övergripande termen för den första vågens feminism; frågor rörande kvinnans myndighet, utbildning, förvärvsarbete och rösträtt, samt om kvinnans ställning i och utanför hemmet och om kvinnans ”natur”. Dessa frågor uppkom i samband med den genomgripande samhällsomvandling som följde med industrialiseringen under 1800-talet. "Kvinnofrågan" (engelska: The Woman Question, tyska: Die Frauenfrage) var en brännande fråga i alla västerländska länder vid denna tid.

I Sverige började termen användas i offentliga sammanhang under 1880-talet då den så kallade sedlighetsdebatten fördes i tidningar, böcker och på teatrarna.. Termen kvinnofrågan används än idag som ett övergripande begrepp i diskussioner om kvinnans ekonomiska, sociala och politiska jämställdhet med mannen.

Se även 
Kvinnofrågan i Sverige
Kvinnorörelsen
Feminism
Sedlighetsdebatten

Referenser 
Gunnar Qvist, Kvinnofrågan i Sverige 1809-1846 : studier rörande kvinnans näringsfrihet inom de borgerliga yrkena, Göteborgs universitet, 1960
Ulla Wikander & Ulla Manns (red), Det evigt kvinnliga: En historia om förändring, Studentlitteratur, 2001. 
Ronny Ambjörnsson, Ellen Key – en euroropeisk intellektuell, Bonniers, 2012. 
The Victorian Age; The Woman Question, The Norton Anthology of English Literature  Läst 2014-10-23

Noter 

Första vågens feminism
Socialhistoria
Kallithea

Kallithea (grekiska: Καλλιθέα, på svenska "god utsikt") är en förort till Aten i kommunen Dimos Kallithea i Grekland. Kommunen är den åttonde största i Grekland med 109 609 invånare enligt 2001 års folkräkning. 

Den är den fjärde största staden i Atens storstadsområde efter Aten, Pireus och Peristeri. Efter Neapoli i Neapoli-Sykies är den Greklands näst mest tätbefolkade kommun med 23 080,4 invånare per km². Stadens centrum ligger tre kilometer söder om Atens centrum och tre kilometer nordöst om Piraeus centrum.

Staden grundades genom myndighetsbeslut i december 1884. Ett skjutgalleri byggdes nära stadens centrum, och var en av tre arenor som användes vid 1896 års olympiska spel. Vid 2004 års olympiska spel tog handboll- och taekwondotävlingarna plats i staden, och beachvolleybolltävlingen vid Kallitheas strand.

Orter i Attika
Katrineholms församling

Katrineholms församling var en församling i Strängnäs stift och i Katrineholms kommun i Södermanlands län. Församlingen uppgick 2002 i Katrineholm-Stora Malms församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1961 genom en utbrytning ur Stora Malms församling och var till 1962 annexförsamling i pastoratet Stora Malm och Katrineholm, för att därefter utgöra ett eget pastorat. År 1995 utbröts Nävertorps församling och församlingen bildade ett gemensamt pastorat med Stora Malms församling. Församlingen uppgick 2002 i Katrineholm-Stora Malms församling.

Organister

Kyrkor 
Katrineholms kyrka
Sandbäckskyrkan

Församlingshistorik
I Katrineholm byggdes ett församlingshem i anslutningen till kyrkan 1957. År 1966 tillkom Nävertorpskyrkan, som i början var en stadsdelskyrka, och 1972 byggdes Sandbäcksgården. I samband med kommunsammanslagningen 1971 anslöts Katrineholms församling till den då nybildade Katrineholms kyrkliga samfällighet.

Den 1 januari 1995 delades gamla Katrineholms församling i två församlingar. Den ena – med Katrineholms kyrka och Sandbäcksgården – behöll namnet Katrineholms församling. Den andra – med Nävertorpskyrkan som centrum – fick namnet Nävertorps församling. 

I mitten av 1920-talet upplät dåvarande Stora Malms kommun ett markområde kring torpet Jordvalstorp vid Djulösjön till den kyrkliga ungdomskretsen i Katrineholm. I slutet på 1950-talet flyttade Katrineholms församling ett hus, som legat bredvid Katrineholms kyrka, till Jordvalstorp och i början på 1960-talet övergick driften av sommarhemmet till församlingen. Efter delningen av Katrineholms församling 1995 delades driften av sommarhemmet med den nya Nävertorps församling.

Se även
Katrineholms stad

Källor 

Indelningar i Katrineholms kommun
Historiska församlingar i Strängnäs stift
Vitläppad trädgroda

Vitläppad trädgroda (Litoria infrafrenata) är en groda från Oceanien som tillhör släktet Litoria och familjen lövgrodor.

Utseende 
Grodan kan bli upptill 11 cm lång, och är klargrön till brun på ryggen, med en vit strimma längs underläppen och nacken, samt vita strimmor längs bakbenens baksidor. Alla fötterna har simhud, framfötterna dock endast sparsamt, samt stora tådynor. Buken är vitaktig med en grynig struktur. Grodynglet är mörkbrunt med en beige strimma längs sidan.

Vanor 
Den vitläppade trädgrodan lever i flera olika naturtyper, som regnskog, brukad mark och trädgårdar i förstadsområden. Den är aktiv under varma och fuktiga nätter. Grodan livnär sig på ett flertal insektsarter, och är av betydelse för att hålla nere skadeinsekter. Lätet påpminner om en hunds skällande.

Fortplantning 
Arten leker under vår och sommar, då honan kan lägga över 4 000 ägg i skogstjärnar, djupa och långsamma vattendrag, i diken eller dammar, även i bebyggda områden. Ynglen förvandlas efter ungefär 8 veckor.

Utbredning 
Grodan finns i Australien (norra Queensland), Indonesien, Östtimor, Nya Guinea, Bismarckarkipelagen (Nya Irland) och Moluckerna.

Status 
Den vitläppade trädgrodan är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN, och populationen är stabil. Skogsavverkning och, framför allt i Indonesien, insamling som sällskapsdjur är dock potentiella hot.

Referenser 

Lövgrodor
Nora socken, Uppland

Nora socken i Uppland ingick i Våla härad med en mindre del före 1898 i Simtuna härad, ingår sedan 1971 i Heby kommun, sedan 2007 i Uppsala län (före 1 januari 2007 i Västmanlands län), och motsvarar från 2016 Nora distrikt.

Socknens areal är 306,47 kvadratkilometer, varav 285,12 land. År 2000 fanns här 2 129 invånare. Tätorten Tärnsjö och sockenkyrkan Nora kyrka ligger i socknen. Kyrkby har troligen varit den numera försvunna byn Berg, omtalad 1312-1331. Under 1700-talet var prästgården intressenter i Bergbolsta.

Administrativ historik
Nora socken har medeltida ursprung. Äldsta kända omnämnande från 1312. I Nora kyrka finns en dopfunt från sent 1100-tal. Ett fåtal byar har forntida anor, men de flesta verkar tillkomna under tidig medeltid, och bygden har troligen koloniserats då. Byn Ljusbäck (Liusabec) i Nora socken omtalas redan i ett brev från 1185 (DS 96), då påven Lucius III fastslår de donationer som tillfallit ärkebiskopsstolen i Uppsala. Ljusbäck tillhörde då ärkebiskopen, men bortbyttes någon gång 1289-91. Byarna Ingbo, Sörbo och Östa räknades administrativt till Simtuna härad, men kyrkligt till Nora socken. 1897 överfördes området till Nora i alla avseenden.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Nora församling och för de borgerliga frågorna till Nora landskommun som 1971 uppgick i Heby kommun som 2007 överfördes från Västmanlands län till Uppsala län.

1 januari 2016 inrättades distriktet Nora, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Våla härad.  De indelta soldaterna tillhörde Västmanlands regemente, Salbergs kompani och Livregementets grenadjärkår, Östra Västmanlands kompani.

Geografi
Nora socken ligger söder om Färnebofjärden vid Dalälven kring Enköpingsåsen. Socknen har odlingsbygd öster om åsen och myrrik skogsbygd i väster.

Socknen genomkorsas av riksväg 56 och i väster finns Östa naturreservat.

Fornlämningar

Boplatser från stenåldern är funna. I samband med arkeologisk undersökning inför vägbygge hösten 2009 påträffades en boplats 110 meter över havet, som förmodligen är en av Upplands allra äldsta. I övrigt består fornlämningarna mest av gravfält från yngre järnålder. På Älgön finns ett gravfält (RAÄ 121 Nora) som närmast är av så kallad "insjögravtyp", och som brukar kopplas till en i Södra Norrland/Norra Svealand under järnålder kvarlevande jägarbefolkning. Ett lösfynd av en glasögonfibula i närheten av byn Östa kan tyda på bebyggelse redan under bronsålder (RAÄ 47), men utan andra fornlämningar är fyndet betydelse osäker.

Namnet
Namnet (1312 Norum) innehåller nor, 'smalt vattendrag som förenar två öppna vattenpartier' troligen syftande på förgreningen av Dalälven nordväst om kyrkan.

Se även
Nora församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Simtuna härad
Socknar i Våla härad
Indelningar i Heby kommun
Boo (programspråk)

Boo är ett objektorienterat, statiskt typat programmeringsspråk som har utvecklats sedan år 2003, som försöker använda Common Language Infrastructures stöd för Unicode, internationalisering och webbapplikationer, samtidigt som det har en Python-inspirerad syntax och speciell fokus på utbyggbarhet hos både språket och kompilatorn.

Boo är gratis mjukvara som släppts under en MIT/BSD–liknande licens. Boo är kompatibelt med både Microsoft .NET och Mono-ramverket.

Exempelkod

Programmet "Hello world" 
print "Hello, world!"

Funktion för att generera Fibonacci-serier 

def fib():
    a, b = 0L, 1L       #The 'L's make the numbers 64-bit
    while true:
        yield b
        a, b = b, a + b

# Print the first 5 numbers in the series:
for index as int, element in zip(range(5), fib()):
    print("${index+1}: ${element}")

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Programspråk
Gundam 00

Mobile Suit Gundam 00 (Kidou senshi Gundam 00) är en animeserie och det senaste inslaget i Gundamserien. Det är den första som är filmad i HD och är regisserad av Seiji Mizushima som är känd för Fullmetal Alchemist. Serien består av två säsonger med 25 avsnitt i varje. Den ena började 6 oktober 2007 och den andra 5 oktober 2008. Serien kom till ett slut den 29 mars 2009 och en långfilm som uvslutar berättelsen kom ut 18 september 2010.

Handling 

Året är 2307 och jordens fossila bränslen har torkats ut, tre landsgrupper har byggt massiva torn med solceller för att ge jorden oändligt med energi, men alla får inte den energin. Även i framtiden är inte mänskligheten vid fred och krig sker fortfarande, då träder den privata militärsgruppen Celestial Being upp för att få slut på alla krig i världen.

Anime (TV)
Anime (OVA)
Mangaserier
WP:Projekt Japan
Mecha
Sunrise
Västberga gård

Västberga gård är en herrgård och tidigare säteri vid Västberga allé i stadsdelen Västberga i Brännkyrka socken i Stockholms kommun. Västberga gård, som har givit namn till den nuvarande stadsdelen Västberga, har sina anor från 1300-talet och blev säteri under 1600-talet. Västberga gård ägs sedan 1935 av Stockholm kommun och används idag av Stockholms stads socialtjänstförvaltning.

Historik 

Västberga (i wesbergom 1397, wesberga 1460) omnämns första gången 1330. Nunnorna i Sankta Klara kloster sålde då jord i Vantörs socken till Stockholmsfogden Elof Håkansson vilken då blev ägare till 12 penningland i "Wezberga". Enligt jordeboken 1535 hade byn tre hemman.

År 1612 köpte ägaren till Långbro gård, Karl IX:s hovkansler Nils Chesnecopherus hemmanen i Västberga. Denne och släktingar till honom ägde Västberga fram till 1655, då Johan von Beijer köpte gården. Det är troligtvis Beijer som byggde upp den första ståndsmässiga bebyggelsen vid Västberga. Beijer varnades av häradsrätten att han kunde förlora säterifriheten om han inte lät bygga godset "sirligt och väl". Dottern, Greta von Beijer gifte sig med Zakarias Rehnberg, från 1685 ägare till säteriet Berga och Brunby, som uppkallades efter hans förnamn till Zachrisberg. 

Friherre Fabian Casimir Wrede ägde gården kring mitten av  1700-talet. Under senare delen av 1700-talet övergick Västberga i familjen Cederhielms ägo och därefter genom giftermål i familjen Sparres. År 1916 såldes godset till Fastighets AB Västberga som några år senare styckade av egendomen för främst bostads- och industriändamål. I gården bodde bolagets ägare som även brukade marken. Enligt 1920 års mantals- och taxeringslängd fanns följande anställda: 1 ingenjör, 1 inspektor, 1 rättare, 1 jordbruksarbetare, 1 kusk, 1 smed, 6 kördrängar, 1 ladugårdskarl, 1 schaktmästare, 1 timmerman, 1 smideshantlangare, 1 mätningsbiträde, 11 grovarbetare och 11 bergsprängare. 

Den kvarvarande delen av fastigheten köptes av Stockholms stad 1935. År 1944 fastställdes stadsplanen över Västberga industriområde som utgörs till stor del av mark från Västberga gård.

Gårdens utsträckning och torp
Gårdens ägor omfattade som mest nuvarande stadsdelarna Västberga, Liseberg, stora delar av Solberga, södra Hägerstensåsen, Västertorp och Fruängen samt en mindre del av Långbro. 

Till gården hörde bland annat följande torp och utgårdar, som samtliga (utom Lerkrogen) låg längs "Wägen åth Södertällie och widare". Av dem finns bara Hökmossen kvar på sin ursprungliga plats. Några gav namn åt stadsdelar i södra Stockholm.
I alfabetisk ordning.
 Fruängens gård 
 Hökmossens gård
 Lerkrogen
 Liseberg
 Långpannan (senare under Långbro gård)
 Kämptorp (även Kämpetorp )
 Mellanberg
 Stensborg  
 Stenkrogen
 Vretensborg
 Västertorp

Källor

Externa länkar
 Vestberga i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Wästberga i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Herrgårdar i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Söderort
Västberga
Gerobatrachus

Gerobatrachus hottoni (Hotton' s forntida groda) är en typ av utdöd amfibie som man hittat fossil av i Texas, där den tros ha levt för omkring 290 milj. år sedan. Den upptäcktes 1995, presenterades i media 2008, och har väckt stor uppmärksamhet eftersom den visar en kombination av flera anatomiska drag som man idag känner till hos grodor och salamandrar ( den går ibland under smeknamnet "Frogamander" ). på grund av sin taxonomi och kombinationen av drag typiska för grodor och salamandrar har den blivit känd som en felande länk i frågan om dom moderna groddjurens ursprung.

Beskrivning 
Gerobatrachus var liksom många moderna amfibier ganska liten, cirka 1 decimeter lång. Den hade ett stort huvud, liknande grodors, och ögonen var ganska stora. Benen var ganska korta, och man tror att dess eventuella svans var minimal.

Roll som felande länk 
Vad som gör att Geobatrachus är så unik för forskarna är att den ger en bild av hur man tänker sig att en gemensam förfader till grodor och samlamandrar skulle se ut. Innan upptäckten av Gerobatrachus trodde man att dessa båda typer av groddjur, enligt vad beräknat med den molekylära klockan, skilde sig åt från en gemensam förfader inom Temnospondyli någon gång för högst 240 milj. år sedan. Enligt forskarna antyder Gerobatrachus att det skedde ännu tidigare än så, kanske för upp till 275 milj. år sedan.

Det finns några anatomiska drag som är väl uppmärksammade hos Gerobatrachus som gör den till en mosaik. Skallen och det relativt stora utrymmet för myrinx [ trumhinnan ) är typiskt lika dom hos grodor. Vissa ben i vristen är sammanvuxna, vilket är ett typiskt kännetecken för salamandrar.

Referenser 
 Systematiken är baserad på engelska wikipedia (se den engelska artikeln:).

Noter

Externa länkar 
 Bild av fossil Geobatrachus på Nature's hemsida.

Förhistoriska groddjur
Övergångsformer
Östergötlands runinskrifter 158

Runinskrift Ög 158 är en vikingatida runsten på kyrkogården vid Tingstads kyrka mellan Norrköping och Söderköping. Den har tidigare gått under signum Ög Fv1959;95, men benämnes nu Ög 158 $ i Samnordisk runtextdatabas.

Stenen
Stenen hittades 1955 invid långhusmurens sydöstra hörn och hade utgjort en del av golvet i det vapenhus som fanns där fram till 1860.I verket Östergötlands runinskrifter, utgivet 1911-1917, står under rubriken 158-159 blott "P A Säve säger, att en runsten i västra kyrkdörren är borttagen, likaså en annan, som, efter uppgift av artisten Mandelgren, skulle finnas i gamla vapenhuset."

Stenen med den inskrift som alltså nu fått bli landskapets nummer 158 är 2,2 meter hög och av granit. Ristningen består av normalrunor i en ormslinga. Ormens huvud ses ur fågelperspektiv, vilket som stildrag tyder på att inskriften är gjord någon gång mellan cirka 1010 och cirka 1050. I translittererad form lyder runinskriften enligt nedan:

Inskriften

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor 

Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Norrköpings kommun
Surprise Sisters

Surprise Sisters var en dragshowgrupp, bildad i Gävle 1979 av Lars-Åke Wilhelmsson, Hans Marklund och Kenny Lexén.

Gruppen höll till på scener i Gävle under det första året, men fick tillfälle att ersätta After Dark (på klubben med samma namn) i Stockholm under några gästspel, vilket resulterade i ett permanent kontrakt när After Dark flyttade sin show till Hamburger Börs. Själva klubben bytte då namn till A.D.. Senare flyttade Surprise Sisters till Hasselbacken, där de utökade och utvecklade sin show. Roger Jönsson var då med i gruppen 1981–1984.

Senare halvan av 1980-talet tillbringade Surprise Sisters till stora delar utomlands. De underhöll i grekiska övärlden, i Schweiz, Spanien och i Japan. 

Surprise Sisters dragshower byggde mycket på fräckhet, koreografi och humor, till skillnad från After Dark, som mest byggde på mim till redan förinspelat material. De vann kritikernas hjärtan, och en show blev i en recension utsedd till Århundradets show.

Källor

Dragshow i Sverige
Stefan Lundgren (ekonom)

Stefan Lundgren, född 1952, är en svensk ämbetsman och ekonom, samt riksrevisor för perioden 2017–2024.

Lundgren disputerade 1985 på en avhandling om modellering av ekonomi och prisbildning för kärnkraft. Han blev senare docent i nationalekonomi vid Handelshögskolan i Stockholm, och har gett ut ytterligare skrifter om bland annat prisbildning och beskattning i energisektorn. Han var finansråd och chef för ekonomiska avdelningen på Finansdepartementet 1999–2002 och verkställande direktör för Studieförbundet Näringsliv och Samhälle 2003–2009. År 2009 utnämndes han till generaldirektör för Statistiska centralbyrån (SCB). I februari 2017 utsågs han av Sveriges riksdag till riksrevisor för en sjuårsperiod från den 15 mars 2017.

Bibliografi (urval)
 1986 - 
 1988 - 
 2004 -

Källor

Sveriges statskalender 2009

Noter

Svenska generaldirektörer
Riksrevisorer
Män
Födda 1952
Levande personer
Ewa Polano

Ewa Ulrika Polano, född 5 januari 1958, är en svensk diplomat.

Biografi
Polano anställdes på Utrikesdepartementet 1979 och har bland annat tjänstgjort i Haag, Hanoi, Buenos Aires och Damaskus. Hon tjänstgjorde som ambassadråd och minister i Tyskland 1997-2001, som ambassadör i Mexico City 2001-2006, på UD:s enhet för Europeiska unionen 2006-2008 och som samordnare i handelsminister Ewa Björlings ministerkansli 2008-2009. I september 2009 tillträdde hon tjänsten som ambassadör i Jakarta med sidoackreditering i Östtimor. I maj 2014 tillträdde hon tjänsten som ambassadör i Doha. I september 2019 tillträdde hon tjänsten som ambassadör i Luanda.

Priser och utmärkelser 
  Kommendör av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden, KTyskRFO (2003)

Källor 
Regeringens pressmeddelande 19 augusti 2009
Utrikesdepartementets kalender 2007-2008

Kvinnor
Födda 1958
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Mexiko
Sveriges ambassadörer i Indonesien
Sveriges ambassadörer i Östtimor
Sveriges ambassadörer i Qatar
Sveriges ambassadörer i Angola
Sveriges ambassadörer i Kazakstan
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Hellvi kyrka

Hellvi kyrka är en kyrkobyggnad i Hellvi socken på Gotland.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes av sten tidigt under medeltiden och består av ett tvåskeppigt långhus, ett smalare rakt avslutat kor i öster, kyrktorn i väster samt sakristia på korets nordsida. Det romanska tornet är äldst, medan långhuset och koret uppfördes omkring 1200-talets mitt. Sakristian är från 1850-talet. Kyrkan har vitputsade fasader och spetsbågiga fönsteröppningar. Långhuset och det lägre koret täcks av sadeltak. Till följd av ett ras, enligt uppgift 1534, har tornet fått sitt karakteristiska stympade utseende; det kröns av en kraftig åttkantig tornspira. Av de två sydportalerna är korets av särskilt intresse genom dess runinskrift, enligt vilken Lafrans Botvidarson från Eskelhem byggt kyrkan. Långhuset täcks invändigt av sex tältvalv; de två mittkolonnerna har utsirade kapitäl och baser (jämför korportalens dekor). En spetsig triumfbåge leder till koret, vilket kröns av ett tältvalv och upplyses av östväggens trefönstergrupp. Läktaren, vilken byggdes 1704 och är försedd med apostlabilder, flyttades från västgaveln till norra sidan under 1950-talet. Kyrkan genomgick en restaurering 1926 efter förslag av arkitekten Anders Roland.

Inventarier
 Predikstolen är daterad till 1633.

 Dopfunt och epitafium är från 1600-talet.
 Läktare och dopfat är från 1704, gåvor av skeppare från Sönderborg.

Orgel
1854 byggde Carl Gustav Cederlund, Stockholm, en orgel med 4 stämmor.
 1956 byggde Lindegren Orgelbyggeri AB i Göteborg en orgel med tio stämmor fördelade på två manualer och pedal.
 2012 restaurerade Orgelbyggare Tomas Svenske AB 1854 års orgel.

Källor och information

Litteratur

 Våra kyrkor, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, , s 676
 Anders R. Johansson, Hellvitrakten. Platser och historik A-Ö, Haimdagars förlag, 2000
 Jürgen Beyer, Gaver fra Sønderborg-skippere til kirkerne i Hellvi og Rute, i: Kust och kyrka på Gotland. Historiska uppsatser, red. Per Stobaeus (Arkiv på Gotland, bd 7), Landsarkivet i Visby och Gotlands kommunarkiv, Visby, 2010, s 365-386

Internet
  (Fritt material varifrån denna artikel delvis är hämtad)
 guteinfo
 på Gotland
 Orgelanders

Externa länkar

Hellvi kyrka på Lärbro kyrkliga samfällighets webbplats

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet