kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Järnvägsolyckan i Wallumbilla 1956

Järnvägsolyckan i Wallumbilla inträffade klockan 0614 den 1 december 1956 i Wallumbilla i Queensland i Australien då persontåget Westlander krockade med persontåget Western Mail bakifrån. Fem personer omkom och ytterligare 10 behövde sjukhusvård.

Orsak 
Olyckan orsakades av att tåget Westlander passerade en signal som visade stopp utan tillstånd. Det är möjligt att föraren hade somnat innan olyckan, fast detta kunde inte fastställas.

Källor 

Wallumbilla
Wallumbilla
1956 i Australien
Transport i Queensland
Queenslands historia
Järnvägsolyckan i Sydenham 1953

Järnvägsolyckan i Sydenham inträffade den 19 december 1953 i Sydenham i New South Wales i Australien då två elpendeltåg kolliderade. Fem personer omkom och ytterligare 748 skadades.

Källor 

Sydenham
Sydenham
1953 i Australien
Transport i New South Wales
New South Wales historia
Siida (Enare)

Siida (efter ordet för "sameviste" eller "flyttningslag"), ibland benämnt Övre Lapplands naturum Siida, är ett samiskt centrum i Enare kyrkby i norra Finland. Det fungerar som natur- och kulturcentrum och är ett samarbete mellan den finländska Forststyrelsen och Finlands samemuseum.

Verksamhet 
På Siida finns det nationella finländska samiska museet Sámimusea Siida med inomhusutställningar, för vilka även Forststyrelsen medverkar, och ett friluftsmuseum. I friluftsmuseet finns bland annat de år 1960 ditflyttade timmerbyggnaderna från gården Tirro, en samegård från 1800-talet, samt Mirhanhuset, ett till år 1905 använt tingshus från gränstrakterna av Enare och Kittilä.

Sámimusea Siida har också en avdelning av museet i Skierri i Hetta i Enontekis kommun, samt är ansvarigt för driften av Skolternas kulturhus, ett kulturminnesmärkt bostadshus från andra världskrigets slut för skoltsamer, i Sevettijärvi i Enare kommun.

På Siida finns också det nordligaste av Finlands 18 Naturum med information om arktisk natur, bland annat om Lemmenjoki nationalpark, Kevo naturreservat och de olika ödemarksområdena Hammastunturi, Vätsäri, Muotkatunturi, Kaldoaivi och Paistunturi.

Bildgalleri

Se även
Skolternas kulturhus

Referenser

Externa länkar
Siidas webbplats

Museer i Lappland, Finland
Besökscentra i Finland
Kulturcentra
Samiska museer
Friluftsmuseer i Finland
Enare kommun
Naturum i Finland
Skoltsamer
Järnvägsolyckan i Camp Mountain 1947

Järnvägsolyckan i Camp Mountain inträffade på morgonen den 5 maj 1947 i Camp Mountain i Queensland i Australien då ett persontåg spårade ur vid en snäv kurva. 16 personer omkom och ytterligare 38 skadades. Vid tiden var olyckan den värsta som någonsin hänt i Queensland.

Orsak 
Olyckan orsakades av att tåget körde för fort i en snäv kurva och spårade ur. Den störtsa tillåtna hastigheten runt kurvan var 32 km/t men det uppskattas att tåget körde i minst 56 km/t. Det kunde inte fastställas varför tåget körde för fort.

Källor 

Camp Mountain
Camp Mountain
1947 i Australien
Transport i Queensland
Queenslands historia
Järnvägsolyckan i Traveston 1925

Järnvägsolyckan i Traveston inträffade strax före klockan 02.00 den 9 juni 1925 i Traveston i Queensland i Australien då ett flertal vagnar på tåget Rockhampton Mail föll av en bro. Nio personer omkom och ytterligare 48 skadades. Vid tiden var olyckan den värsta som någonsin hänt i Queensland.

Händelseförlopp 
Ungefär 2,4 km före bron 96 Mile Bridge blev bagagevagnen på tåget urspårad. Detta uppmärksammades av några passagerare, men ingen av dem varskodde personalen på tåget. När tåget kom till 96 Mile Bridge. 
föll bagagevagnen av bron och drog ytterligare två personvagnar med sig i fallet.

Källor 

Traveston
Traveston
1925 i Australien
Transport i Queensland
Queenslands historia
Järnvägsolyckan i Cootamundra 1885

Järnvägsolyckan i Cootamundra inträffade på eftermiddagen den 25 januari 1885 i Cootamundra i New South Wales i Australien då ett fjärrtåg spårade ur vid en trumma som hade spolats bort. Sju personer omkom och drygt tjugo skadades. Olyckan var, vid tiden, den värsta järnvägsolyckan som inträffat i Australien.

Orsak 
Över 250 mm regn hade fallit i området innan olyckan och detta hade ökat vattendraget Salt Clay Creeks flöde kraftigt, som till slut spolade bort trumman över Salt Clay Creek.

Källor 

Cootamundra
Cootamundra
1885 i Australien
Transport i New South Wales
New South Wales historia
Six Pack

Six Pack är en samlingsskiva med ZZ Top, utgiven 1987. Samlingsskivan innehåller låtar från ZZ Tops tidigare sex skivor ZZ Top's First Album (1970), Rio Grande Mud (1972), Tres Hombres (1973), Fandango! (1975), Tejas (1976) och El Loco (1981).

Samlingsalbum 1987
Album av ZZ Top
Kållerstads kyrka

Kållerstads kyrka är en kyrkobyggnad i Kållerstads by i Gislaveds kommun. Den tillhör sedan 2014 Västbo S:t Sigfrids församling i Växjö stift, innan dess tillhörde den Kållerstads församling.

Historia
I Kållerstads bys södra del, där det idag ligger en ödekyrkokård, låg länge en stavkyrka i ek. Vid biskopsvisitation 1746 uppmanades församlingen i Kållerstads socken att låta bygga en ny kyrka. År 1764 invigdes en ny korsbyggd träkyrka i timmer, en kyrka som lär ha varit färdig redan 1759. Denna kyrka revs 1861. Timret tog man tillvara och använde det till bygget av kyrkskolan. Däribland innertaket med naivistiska figurmålningar från 1770 utförda av häradsmålare Sven Niclas Berg från Ölmestad. Detta förvaras idag på vinden i Ås kyrka.

Kyrkobyggnad
Kållerstads kyrka uppfördes 1856-58 i Kållerstads socken och är en murad salskyrka av granit. Byggmästare var Johannes Bengtsson från Bökhult. Han uppförde senare även den snarlika Jälluntofta kyrka. Invigningen skedde 1861 av biskop Henrik Gustaf Hultman.  Långhuset har ett närmast fullbrett rundat kor i öster och norr om detta en sakristia. I väster reser sig tornet med dess lanternin. Arkitekturen tillhör den empirtidens strama kyrkobyggnadsideal med reducerade former och rundbågade muröppningar. Fasaden är putsad och vitkalkad. Kortaket har en rundad valmning och täcks av kopparplåt.

Kyrkans interiör präglas i stort av den ursprungliga empirstilen, genom rumslighet och i stora delar bevarad inredning. I väster finns orgelläktare med underbyggnad. År 2001-02 utfördes en större renovering då elvärmesystemet byttes ut och kyrkorummet gavs en helt ny färgsättning.

Inventarier
 Altartavla, Kristi förklaring, från 1867 av målaren Sven Johansson från Karaby efter ett original av Fredric Westin. Förebilden hade man sett i Svenljunga kyrka.
 Altartavlans omfattning, nummertavlorna och sannolikt även predikstolen är utförda av snickaren Joel Spets i Sjöbo, som även var verksam vid Jälluntofta kyrkas uppförande.  

 En ur bruk tagen predikstol finns placerad på läktaren. Den är från 1642, gjord av mäster Jacob, inköpt 1722 från Södra Unnaryds kyrka. Då tillverkades sannolikt även befintlig baldakin. Predikstol och baldakin konserverade 2010.

Orgel
 En kyrkorgel med 11 stämmor byggdes 1875/1877 av Carl Johannes Carlsson, Virestad och Johannes Andersson i Långaryd. Orgeln är mekanisk och har en fast kombination.

Källor
 Jönköpings Läns Museum, Byggnadsvårdsrapport 2002:1
 Jönköpings Läns Museum, Konserveringsrapport 2010:117

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Gislaveds kommun
Kyrkobyggnader invigda 1858
1858 i Sverige
Georges Daux

Georges Daux, född den 21 september 1899 i Bastia, död den 23 december 1988 i Paris, var en fransk klassisk filolog och arkeolog, som framför allt vann världsrykte som epigrafiker.

Daux studerade vid Écoles normales supérieures och – med avbrott för en period som soldat mot slutet av Första världskriget – vid École française d’Athènes i Aten. År 1927 blev han professor i grekiska vid universitetet i Dijon. Läsåret 1944/45 fungerade han som universitetets rektor och flyttade sedan till Sorbonne i Paris. År 1950 återvände han till Aten och blev direktor för École française d’Athènes. År 1969 gick han i pension. År 1953 blev han ledamot av American Philosophical Society, 1964 korresponderande och 1969 utländsk ledamot av Deutsche Akademie der Wissenschaften (i DDR) samt 1971 i Académie des inscriptions et belles-lettres. Dessutom var han kommendör i Hederslegionen. År 1974 förärades han festskriften Mélanges helléniques offerts à Georges Daux.

Bibliografi (i urval) 
 Delphes au IIe et au Ier siècle avant J.-C., 1937
 Chronologie delphique, 1943

Källor 
 

Epigrafiker
Klassiska arkeologer
Alumner från École normale supérieure
Personer verksamma vid universitetet i Dijon
Personer verksamma vid Paris universitet
Franska arkeologer
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Kommendörer av Hederslegionen
Födda 1899
Avlidna 1988
Män
Personer från Bastia
Franska professorer i grekiska
Ledamöter av American Philosophical Society
Lekaryds kyrka

Lekaryds kyrka är en kyrkobyggnad i Växjö stift. Kyrkan är församlingskyrka  i  Alvesta församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är uppförd under 1400-talet och ersatte en tidigare träkyrka. Den är byggd i sten och tillhör den senmedeltida   salkyrkotypen  utan  särskild kormarkering i form av triumfbåge  eller  korabsid. Det rektangulära  långhuset avslutas med en rak korvägg i öster. Sakristian  i norr  och vapenhuset i  väster tillkom vid en renovering under 1790-talet. Det mindre fönstret på sydsidan försågs 1961 med en glasmålning av konstnären Sven Joann (1908-1985) med  motiv: "Såningsman".  Kyrkan saknar torn. De båda kyrkklockorna  har sin plats i en klockstapel  uppförd 1741 på sydvästra delen av kyrkogården .

Inventarier
 Dopfunten i kalksten  är tillverkad 1948 av konstnären Jonas Fröding,Malmö.   
 Altartavla utförd 1794 av Pehr Hörberg med motiv: ”Se människan”. Tavlan omramas av en nyklassicistisk altaruppställning .
 Predikstol med ljudtak i rikt skulpterad  senbarock från 1703. 
 Sluten bänkinredning med dörrar i renässansstil.
 Orgelläktare med  rundat mittparti.

Orgel
1768 byggde lektor Jonas Hielm, Växjö en orgel till kyrkan.
1795 byggde Pehr Schiörlin, Linköping en orgel med 11 stämmor. 
Denna orgel ersattes av en ny 1893 byggd av Carl Elfström, Ljungby. 1942 och 1964 renoverades och omdisponerades verket. Orgeln är mekanisk och har fasta kombinationer.

Det nuvarande orgelverket är byggt av Nils Hammarberg 1991 med bibehållen Schiörlins fasad.

Referenser

Tryckta källor
Kyrkobyggnader i Kronobergs län.  Länsstyrelsen i Kronobergs län.1998  
 Våra kyrkor, sidan 300, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
    Riksantikvarieämbetet,Lekaryds kyrka
   Lekaryds kyrka,uppgift fr Sv Kyrkan

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Alvesta kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Asomatognosi

Asomatognosi är en grupp av agnosier som innebär svårigheter att varsebli den egna kroppen och dess funktioner.

Sjukdomsbild 
Asomatognosi påverkar det somatosensoriska sinnet som rör bland annat känsel, smärta och skillnader i temperatur. Till asomatognosi räknar man anosognosi, en omedvetenhet om eller förnekelse av ett sjukdomstillstånd, anosodiafori, en likgiltighet inför ett sjukdomstillstånd, autopagnosi, en oförmåga att lokalisera och benämna kroppsdelar och smärtasymboli, som innebär att patienten saknar normala reaktioner på smärtsamma upplevelser, som till exempel att reflexmässigt dra åt sig en hand som har bränt sig på en varm kokplatta. 

Asomatognosi kan påverka den ena eller båda sidorna av kroppen. Då den vanligaste orsaken till de olika tillstånden är skador på den högra hjässloben (högra parietalloben) är det oftast de vänstra delarna av kroppen som drabbats då de styrs av den högra hjärnhalvan. Det största undantaget är autopagnosi där de vanligaste orsakerna istället är skador på den vänstra hjässloben.

Även de olika formerna av asomatognosi kan delas in i undergrupper beroende på vilka delar av kroppen som är främst drabbade. Som exempel kan nämnas autopagnosi, där det vanligaste tillståndet är fingeragnosi, det vill säga en oförmåga att kunna varsebli och peka ut sina egna fingrar. 

Vidare skiljer sig de olika reaktionerna på ett tillstånd präglat av autopagnosi åt. Till hemiasomatognosi räknar man om patienten reagerar med likgiltighet inför den, eller de kroppsdelar som inte känns som om de tillhör kroppen, men om någon handgripligt bevisar att de faktiskt hänger samman med patienten accepterar denne detta. Om patienten förnekar allt samband med den för patienten främmande kroppsdelen eller kroppsdelarna och istället hävdar att denna eller dessa inte tillhör patienten utan någon annan, alternativt är ett djur eller en ruttnande kroppsdel kallas det istället om somatofreni. En extra allvarlig variant av somatofreni är misoplegi där ett hat mot den främmande kroppsdelen kan ta våldsamma uttryck där slag, skrik och svordomar förekommer.

Nervsjukdomar
Kognitiva symtom
Kulm (hoppbacke)

Kulm är en skidflygningsbacke i Bad Mitterndorf (Tauplitz kommun) i Österrike. Backen ligger vid Berg Kulmkogel och 1 123 meter över havet. Backen har K-punkt på 200 meter (K200) och backstorlek 235 meter (HS235). Backen följer till stora delar terrängen och räknas som världens största naturbacke. 

Kulm används årligen i Världscupen i backhoppning och har haft VM i skidflygning fyra gånger: 1975, 1986, 1996 och 2006. Backrekordet är 244 meter, satt av Peter Prevc (Slovenien) i världscupen 16 januari 2016.

Historia 
Den första hoppbacken i Bad Mitterndorf byggdes 1908, och fick med tiden hopp över 30 meter. Planläggningen av skidflygningsbacken började 1947, och backen invigdes 1950. Den hade då storleken K100. Hubert Neuper senior, far till den senare världscupvinnaren Hubert Neuper junior, gjorde det första hoppet i backen. Hoppet mätte 96 meter. Det första officiella backrekordet var 103 meter, satt under öppningstävlingen av Rudi Dietrich.

Efter att FIS 1951 beslutat att tillåta byggande av större skidflygningsbackar (maximalt K120), blev Kulm ombyggd, och under skidflygningsveckan 1953 satte Sepp Bradl nytt backrekord med 122 meter. Från 1952 gick skidflygningsveckan på rundgång så att Oberstdorf, Bad Mitterndorf och Planica hade skidflygningsvecka vart tredje år. Det första världsrekordet i Kulm sattes 1962, då Peter Lesser (DDR) tangerade det ett år gamla gällande rekordet på 141 meter. Lesser satte också världsrekord i Kulm 1965, då han hoppade 145 meter.

Kulm var i 1975 arena for det tredje VM i skidflygning. Skidflygnings-VM hölls också i Kulm i 1986, 1996 och 2006. VM år 1986 präglades av många otäcka fall. Bland annat skadade sig Rolf Åge Berg (Norge), Masahiro Akimoto (Japan) och Ulf Findeisen (DDR) svårt. Dock satte Andreas Felder ny världsrekord (191 meter) i detta VM. 

I tiden efter detta innehade Planica världsrekordet, fram tills Vikersundbacken byggdes ut (2010) och nytt världsrekord sattes där 11 februari 2011 av Johan Remen Evensen (246,5 meter ).

Gällande världsrekordet för damer har satts i Kulm. Eva Ganster (Österrike) förbättrade världsrekordet flera gånger februari 1997, senast till 167 meter. Daniela Iraschko (också Österrike) satte 29 januari 2003 två världsrekord i Kulm. Senaste rekordet, 200 meter, är för närvarande gällande världsrekord för damer.

Arrangörerna i Bad Mitterndorf tilldelades 2012 VM i skidflygning 2016.

Världsrekord noterade i Kulm 

Män (uppdaterat 16 februari 2012)

Kvinnor (uppdaterat 16 februari 2012)

Referenser

Externa länkar 

FIS - Resultat
 Resultat i Kulm 
 Ski Jumping Hill Archive: Bad Metterndorf, Tauplitz
 Skifliegen.at Kulm

Hoppbackar i Österrike
FO

FO, Fo eller fo kan avse:

 FO – IATA:s kod för Airlines of Tasmania
 fo – ISO 639 alpha-2 kod för färöiska
 FO – ISO 3166-1 alpha-2 för Färöarna 
 .fo toppdomän för Färöarna
 FO – den tredje största fackliga centralorganisationen i Frankrike, Force Ouvrière
 Fó eller Fú (佛、仏), kinesiska för Buddha
FS

FS, Fs eller fs kan avse: 

 FS – statliga järnvägen i Italien, se Ferrovie dello Stato
 FS – IATA:s kod för Servicios de Transportes Aéreos Fueguinos 
 fs – en tidsenhet, se femtosekund
 FS – en fartygsförkortningen för franskt fartyg, se Lista över fartygsförkortningar
 Friskis & Svettis – en gym- och motionskedja i Sverige
 FS – Frikyrkliga Studieförbundet, tidigare namn på Studieförbundet Bilda
 Filsystem (file system) – i datorvetenskap och databasteori
 Förbundsstyrelse

Personer 
 Fs (författare) (1971–), en estnisk författare

Se även 
 Femto
The Everly Brothers Show

The Everly Brothers Show, 2-LP, livealbum utgivet 1970 av The Everly Brothers. Everly Brothers Show var duons 18:e LP och det 15:e och sista "riktiga" på skivbolaget Warner Brothers.

Med start sommaren 1970 gick musikprogrammet The Everly Brothers Show på amerikansk TV (på ABC television), där bröderna Everly framförde låtar och presenterade gästartister. Warner Brothers Records gav samtidigt ut ett dubbelalbum med samma namn, men inspelningarna är inte tagna från TV-programmen.

Låtlista

Sid A 
 "Introduction" – 1:31 
 "Mama Tried" (Merle Haggard) – 2:03
 "Kentucky" (Davis) – 2:43
 "Bowling Green" (Jacqueline Ertel/Terry Slater) – 2:34
 "(Till) I Kissed You" (Don Everly) – 1:56
 "Wake Up Little Susie" (Felice Bryant/Boudleaux Bryant) – 1:42
 "Cathy's Clown" (Don Everly/Phil Everly) – 1:23
 "Bird Dog" (Boudleaux Bryant) – 1:57
 "Maybellene" (Chuck Berry/Russ Fratto/Alan Freed) – 2:16

Sid B 
 "Medley:" – 18:39
 "Rock and Roll Music" (Chuck Berry)
 "The End" (John Lennon/Paul McCartney)
 "Aquarius"
 "If I Were a Carpenter" (Tim Hardin)
 "The Price of Love" (Don Everly/Phil Everly)
 "The Thrill Is Gone"
 "The Games People Play" (Joe South)

Sid C 
 "Baby What You Want Me to Do" (Jimmy Reed) – 4:52
 "All I Have to Do Is Dream" (Boudleaux Bryant) – 3:11
 "Walk Right Back" (Sonny Curtis) – 2:09
 "Susie Q/Hey Jude" (Eleanor Broadwater/Dale Hawkins/Stan Lewis & John Lennon/Paul McCartney) – 5:23

Sid D 
 "Lord of the Manor" (Terry Slater) – 4:12
 "I Wonder If I Care as Much" (Don Everly/ Phil Everly) – 3:11
 "Love Is Strange" (Smith) – 3:59
 "Let It Be Me/Give Peace a Chance" (Gilbert Bécaud, Mann Curtis & John Lennon/Paul McCartney) – 4:10

Musikalbum 1970
Album av The Everly Brothers
Ronnie Musgrove

David Ronald "Ronnie" Musgrove, född 29 juli 1956 i Panola County, Mississippi, är en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i Mississippi 2000–2004.

Musgrove var sju år gammal då hans far, som var vägarbetare, dog. Modern arbetade på klädesföretaget Fruit of the Looms fabrik och hade fyra barn att uppfostra ensam efter makens död. Musgrove avlade juristexamen vid University of Mississippi där han blev vän med John Grisham som var en av hans studiekamrater.

Efter studierna gjorde Musgrove karriär som advokat, var sedan ledamot av Mississippis senat 1988–1996 och därefter viceguvernör 1996–2000. Efter en mandatperiod som viceguvernör kandiderade Musgrove i guvernörsvalet där ingen av kandidaterna fick en majoritet av rösterna och valet avgjordes i delstatens lagstiftande församling till Musgroves fördel. Musgrove efterträdde 2000 Kirk Fordice som guvernör och efterträddes 2004 av Haley Barbour.

Som guvernör förespråkade Musgrove en ny flagga för Mississippi som inte skulle innehålla konfederationens örlogsflagga. Det ordnades en folkomröstning om Mississippis flagga som Musgrove motiverade med att det skulle bli lättare att locka arbetskraft till delstaten med en ny flagga. Efter 2001 års folkomröstning beslöt Mississippi att behålla den gamla flaggan från år 1894. År 2001 meddelade Musgrove dessutom att hans äktenskap som hade varat i 24 år hade slutat i skilsmässa. Sex år senare gifte sig Musgrove om med Melody Bounds.

I fyllnadsvalet till USA:s senat år 2008 besegrades Musgrove av republikanen Roger Wicker.

Noter

Externa länkar
Mr. Ronnie Musgrove på US Law Network

Viceguvernörer i Mississippi
Guvernörer i Mississippi
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Panola County, Mississippi
Födda 1956
Levande personer
Män
Alumner från University of Mississippi
Birgitta Södertun

Birgitta Södertun, född 10 oktober 1954 i Helsingborg, är en svensk politiker (kristdemokrat) och regionråd i Region Skåne. 

Södertun är utbildad barnmorska och har varit yrkesverksam vid Helsingborgs lasarett. Hon engerade sig i kyrkopolitiken på 1980-talet och har varit heltidspolitiker sedan år 2000. Södertun är sedan valet 2010 regionråd och ordförande i Region Skånes folkhälsoberedning.

Noter

Regionråd i Region Skåne
Svenska kristdemokrater
Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Politiker från Helsingborg
Neumayer (forskningsstation)

Georg von Neumayer är Tysklands största forskningsstation i Antarktis. Då stationen ligger på den flytande ismassan har den hittills ombyggts två gånger. Namnet syftar på den tyska polarforskaren Georg von Neumayer (1826−1909). Stationen drivs av Alfred-Wegener-Institutet som koordinerar de tyska havs- och polarforskningarna.

Från och med Neumayer II används stationen året runt. Den fasta personalen utgörs av tio personer, däribland en läkare, en meteorolog, en elektriker och en kock, som stannar ett helt år. Under den antarktiska sommaren besöks stationen av ungefär 50 forskare. Utrustningen flyttas till basen med fartyget Polarstern och i viss mån med flygplan eller på annat sätt.

Neumayer I 

Den första stationen inrättades 1980/1981 på Ekström-shelfisen ungefär 7 km söderut från shelfisens kant. För stationen grävdes två stora 50 meter långa stålrör som ungefär hade en diameter på 6,70 respektive 7,70 meter ner i isen. Inuti rören fanns flera containrar med alla förnödenheter för besättningen. Ute på isen fanns en generator och tre stugor för nödsituationer. Med tiden sjönk forskningsbasen in i isen och närmade sig shelfisens kant. Därför ersattes den 1993 med Neumayer II.

Neumayer II 

Den andra stationen började byggas 1992 och ett år senare togs den i bruk. Den låg cirka 10 km söder om den första stationen och byggdes med hjälp av tre 90 meter långa stålrör, två parallella och en tvärsgående. Förutom dieselgeneratorer hade stationen även ett vindkraftverk. I närheten byggdes en landningsbana för institutets flygplan.

Neumayer III 

Då även den andra stationen deformerades av isens rörelser byggdes sedan 2007 en tredje station. I motsats till de två första baserna ligger Neumayer III ovanpå isen och vilar på 16 stålpelare. Pelarna kan lyftas med hjälp av hydraulik. Med 210 m² för laboratorier har stationen ungefär dubbel storlek jämfört med sin föregångare. Den nya stationen invigdes officiellt den 20 februari 2009.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Webcams at Neumayer-Station
 Väderleksrapporten från stationen

Forskningsstationer i Östantarktis
Dronning Maud Land
Vetenskap i Tyskland
Paul Svensson

Paul Helge Svensson, född 16 augusti 1974 i Helsingborg, är en svensk TV-kock, krögare och kokboksförfattare.

Svensson har sedan mitten på 1990-talet arbetat på olika krogar i Sverige, bland annat som kreativ ledare för krogarna Bon Lloc och Fredsgatan 12. På meritlistan har han en femteplats i 2003 års Bocuse d'Or (världsmästerskap för kockar) i Lyon. Han har figurerat som TV-kock i både svensk och finsk TV. Svensson var en av kockarna i TV4-programmet Matakuten som fokuserade på skolmaten i svenska grundskolan. 2017–2019 var han en av jurymedlemmarna i Sveriges yngsta mästerkock i samma kanal. Dessutom medverkar han i det finländska livsstilsprogrammet Strömsö.

För övrigt arbetar Svensson som utbildare och föreläsare. Några av hans ämnen är "matfilosofi och trender", "helhetsupplevelser" och "mat för alla sinnen".

Svensson belönades av Måltidsakademien för sin kokbok Paul grillar från mars 2010, i kategorin "Speciallitteratur – metod". Våren 2012 var han aktuell med kokboken Pauls kök.

Svensson tävlade i programmet Kockarnas kamp 2012.

År 2020 blev Paul Svensson utsedd till hedersdoktor av Örebro universitet.

Källor

Webbkällor

Noter 

Svenska krögare
Svenska kockar
TV-kockar
Svenska kokboksförfattare
Män
Födda 1974
Författare från Helsingborg
Levande personer
Sommarvärdar 2018
Hedersdoktorer vid Örebro universitet