kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torkel Knutssonsgatan

Torkel Knutssonsgatan är en gata på Södermalm i Stockholm.  Den löper i nord-sydriktning från Söder Mälarstrand i norr till Wollmar Yxkullsgatan i syd. Gatan är ca. 700 meter lång och korsar Hornsgatan på halva sträckan.

Historik

Torkel Knutssonsgatan fick sitt namn vid stora namnrevisionen år 1885, då många av Stockholms gatunamn ändrades. Namnet är av kategorin  “fosterländska och historiska namn“. Torkel (Torgils) Knutsson var riksråd och marsk under Magnus Ladulås.

Tidigare namn var Stora Skinnarviksgatan medan förlängningen norrut ner till Söder Mälarstrand kom till mellan 1885 och 1889. Denna förlängning, även kallad “Uppfartsvägen”  består av en ungefär 200 meter lång uppfartsramp från Söder Mälarstrand och en omfattande bergsskärning genom Skinnarviksberget. Det var den första bekväma vägförbindelsen mellan Riddarfjärden och Södermalm.

Öbergska gården

Bostadshuset Torkel Knutssonsgatan 9–11 (kvarteret Spännramen) är den Öbergska gården och är en av de större bevarade byggnaderna från 1700-talet på Södermalm. Huset är en del av den Öbergska klädesfabriken, som under 1800-talets första hälft var en av stadens större industriella anläggningar. Företaget grundades av Johan Öberg på 1780-talet och leddes efter hans död vidare av hans änka och sonen. Fastigheten är blåvärderad av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den har "synnerligen höga kulturhistoriska värden". Byggnaden ägs och förvaltas av kommunägda AB Stadsholmen.

Se även
 Branden på Torkel Knutssonsgatan 1906

Källor
 
 AB Stadsholmen: Spännramen 2.

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Timme Rosenkrantz

Timme Rosenkrantz, född 6 juli 1911, död 11 augusti 1969, var en dansk journalist, jazzentusiast och baron, tillhörande en adelssläkt med anor från 1300-talet. 

Rosenkrantz samling av jazzinspelningar, företrädesvis från swingepoken, finns bevarad vid Syddansk Universitetsbibliotek i Odense. 

Under en kort period var han delägare av Handelsfirman BONO, Stockholm. Tillsamman med saxofonisten Erik ”Saxjerker” Eriksson utgav han skivmärket BARONET, namnet inspirerat av Rosenkrantz adelstitel.

Externa länkar 
 Timme Rosenkrantz samling
 Timme Rosenkrantz biografi

Danska journalister
Dansk adel
Födda 1911
Avlidna 1969
Män
Lakansväv

Lakansväv (även allväv) är ett bomullstyg vävt i tuskaft. Tyget används som namnet anger ofta till sängkläder. Numera är lakansväv en relativt tunn väv, äldre lakansväv är ofta av tjockare kvalitet.

Bomullstyger
Tyger i tuskaft
Allsvenskan 2008

Allsvenskan 2008 kan syfta på:

Fotbollsallsvenskan 2008 (herrar)
Damallsvenskan 2008 (fotboll)
Hammarby, Nora

Hammarby var en bruks- och lantegendom belägen vid ett fall i Järleån 7 km öster om Nora i Örebro län. Arkeologiska fynd tyder på att järnframställning förekom redan omkring 1150.

Hammarby herrgård
Hammarby herrgård byggdes i början av 1700-talet, och ombyggdes omkring år 1800. Den ligger ett par km öster om Norasjön, invid Järleån. Byggnaden är av trä, och har två våningar med frontespis. Från början fanns två envåningsflyglar av trä med torvtak. De finns inte längre kvar. Godset omfattar 3 213 ha, varav 134 ha åker och 2 712 ha skog.
Fastighetsägaren för Hammarby herrgård är Hans Teimert och Botåns Kraft AB. 
En av Sveriges nordligaste självsående bokskogar finns intill herrgården. Järleåns dalgång är naturreservat på en sträcka av 5 km. Se Järleåns naturreservat.

Hammarby bruk
Redan på 1400-talet omnämnes "en liten skogshytta" vid Järleån. Denna kallades Gisslehyttan, med tillhörande hammare, Gisslehammaren.

Kungshammaren anlades av Gustav Vasa, något uppströms Hammarby, år 1544. Hertig Johan blev senare ägare till denna hammare. På motsatt sida ån låg Bröstorpshammaren som drevs av Hertig Karl. 

Den första hammaren vid själva Hammarby var Fogdehammaren, som grundades i början av 1600-talet av Kristoffer Andersson på Fogdetorpet.

År 1632 grundades Hammarby bruk som blomstrade under trettioåriga kriget. Det drevs i tvåhundra år av släkter med namnen Dress, Leijel, Möhlman, Petre och von Schantz. På 1830-talet köptes det av bröderna P. G. och Anders Wedberg. På 1840-talet hade det fyra härdar och tre stångjärnshammare och producerade årligen 1435 skeppund (244 ton) stångjärnssmide. Det ägdes av sonen Carl Herman Wedberg tills Hammarby-Yxe aktiebolag bildades.

I mitten av 1800-talet kom även Jerle bruk att ingå i bolaget. Det låg en halvmil österut, en mil söder om Lindesberg. Det hade på 1840-talet två härdar och två hammare och producerade årligen 933 skeppund (159 ton) stångjärnssmide av eget tackjärn.

Hammarby-Yxe aktiebolag grundades 1889, hade postadress Nora och telegramadress "Hammarbybolaget". Produktionen skeppades ut via Otterbäckens hamn. Vattenfallet i ån köptes av svenska staten 1907 för att generera elkraft till järnvägen. Företaget som då hade 88 anställda bestod av masugn, martinugn, manufakturverk, kvarnar och en såg och producerade årligen 4000 ton martingöt och 230 ton gjutgods. Till bolaget hörde 32 mantal jord, som bland annat användes för egen träkolsproduktion. Driften lades ner 1923.

Se även 
Nora socken

Källor
Svenska Län. Örebro läns förvaltning och bebyggelse, del III, s. 366-67. Bokförlaget Svenska Län, Göteborg 1949
Carl Anders Lindstén, Sevärt i Bergslagen, 2:a upplagan (1992)
Hammarby, Nordisk familjebok (1909)
Iron and Steel in Sweden (1920)
Wilhelm Tham, Beskrifning öfver Örebro län (1849)

Byggnader och anläggningar i Nora kommun
Svenska järnbruk
Herrgårdar i Västmanland
Yxe herrgård

Yxe herrgård är en herrgård i Lindesbergs socken och kommun, strax norr om Järle.

Historik 
Yxe var ursprungligen en bergsmansby, 1539 fanns här en järnhytta.. Byn omfattade 4 mantal skatte, men 1703 köpte bruksägarna till Järle bruk 1 1/2 mantal i byn och 1760 köptes de övriga gårdarna av Carl Heijke. Kammarherre Christian Heijkensköld lät slå samman gårdarna till en herrgård, och 1786 stod herrgården i Italiensk stil färdig. Christian Heijkensköld lät även anlägga en 4,5 hektar stor park. Yxe såldes på 1820-talet till lagman S E Geijer som 1839 skänkte herrgården till sina barn och barnbarn. Ett av S E Geijers barnbarn, Marie-Louise Forsell lät 1843 anlägga en småbarnsskola för godsets underlydande i herrgården. Ett nytt skolhus uppfördes 1865 på godsets ägor. Vid herrgården fanns även ett tegelbruk. I slutet av 1800-talet kom Yxe att köpas av ägarna till Hammarby i Nora socken.

Till Yxe Bruk hörde en omfattande industriell verksamheten med kolhus, smedjor, sågverk, kvarn, masugn mm. som var belägen några kilometer bort vid det nedersta fallet i Järleån. Resterna av dessa byggnader inklusive den väl bevarade Järle Kvarn tillsammans med äldre bostadshus, utgör Järle Stad.  

Sedan 1966 drivs Yxe som privat vårdhem.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Lindesbergs kommun
Herrgårdar i Västmanland
Svenska järnbruk
Jonas Meldercreutz

Jonas Meldercreutz, född 22 april 1715 i Uppsala, död 21 maj 1785 i Frebbenby på Åland, var en svensk matematiker, professor och bruksägare.

Meldercreutz, som var son till domprosten i Uppsala Laurentius Molin och Jacobina Christina Hylthén (av samma ätt som von Hyltéen, Silfvercrantz och Silfversköld, men ofrälse). Han adlades fyra år gammal, jämte sina syskon, 1719 för faderns förtjänster med namnet Meldercreutz. 

Vid den franska gradmätningen i Lappmarken 1736 åtföljde Jonas Meldercreutz de franska astronomerna till Torneå, men anslöt sedan till den expedition landshövding Gabriel Gabrielsson Gyllengrip företagit för att undersöka malmfyndigheter i Jukkasjärvi socken. År 1739 blev han ledamot av Vetenskapsakademien. Han blev löjtnant vid Fortifikationen 1742 och kapten 1746. Han utnämndes till professor i matematik i Uppsala 1751, från vilken befattning han 1772 erhöll avsked med bibehållande av lönen. 

År 1740 upptog Abraham Steinholtz Meldercreutz som medintressent i Gällivare malmberg. Tillsammans anlade de Meldersteins bruk, namngivet efter de båda grundarna, vid ett biflöde till Råneälven, en dryg mil från kusten. Fyra år senare blev Meldercreutz ensam ägare till järnverksamheten. För att bygga upp den infrastruktur som behövdes fick Meldercreutz 1763 företrädesrätt på att ta upp nybyggen i hela området mellan Kalix och Lule älvar, från Meldersteins bruk till tre mil norr om Malmberget. Detta blev det så kallade meldercreutzska odlingsdistriktet, omfattande ungefär 150 kvadratmil.

Meldercreutz hade även egendomar i Finland.

Resultaten av Meldercreutz vetenskapliga författarverksamhet är nedlagda dels i några uppsatser i Vetenskapsakademiens handlingar, dels i 16 disputationer för vilka han presiderat. De förra utgörs av bland annat ett par små uppsatser om mätning av avstånd genom ljudsignaler och om formen på öppningen hos en sprungen mina. Disputationerna behandlar flera olika matematiska frågor. Bland dem kan nämnas Descriptio curvarum geometricarum per puncta data (1754) och De summatione seriei reciprocæ e quadratis numerorum naturalium (1755), vilka, utan att innehålla något originellt, likväl vittnar om, att Meldercreutz (förutsatt att han verkligen var författaren) tagit kännedom om den samtida hithörande utländska litteraturen.

Se även 
 Gällivareverken

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Noter

Litteratur
Ullmann, Dieter: Die ersten Messungen der Schallgeschwindigkeit in Luft und das Schallortungsverfahren von Jonas Meldercreutz. Centaurus 26 (1982), 25-37.

Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1715
Avlidna 1785
Män
Ugglan
SBH
Näringslivspersoner från Uppsala
Matematiker under 1700-talet
Svenska forskare under 1700-talet
Svenska fortifikationsofficerare
Private Security Detail

Personal Security Detail (PSD), innebär personskydd vid högriskuppdrag i hotfulla miljöer. När man arbetar med personskydd och eskort under dessa förhållanden uppträder man i normalfallet med tyngre beväpning samt med skyddsfordon och annan teknik. Man är oftast uppbackad av forceprotection-enheter. Dessa uppdrag är mycket välbetalda eftersom de är oerhört farliga och innebär stor fara för liv och hälsa.

Arbete 
Arbetet innebär att man skyddar viktiga nyckelpersoner och transporter av material och förnödenheter mot angrepp, kidnappning, stöld och vandalism. Man uppträder i olika storlekar av grupper och har oftast tillgång till tyngre beväpning och olika bepansrade fordon.

Lagstiftning 
Det är varje lands lagstiftning som avgör hur säkerhetspersonalen kan uppträda och agera. PSD-personal får dock enbart försvara sig vid angrepp och får inga villkor söka strid. Detta bryter då mot gällande FN-konventioner om personalförmedling till stridande områden och jämförs med legoknektar.

Se även
personskydd

Väpnade styrkor
Upsala Akademiska Ridklubb

Upsala Akademiska Ridklubb, förkortat UARK, är en ridklubb för studenter och anställda vid Uppsala universitet och Sveriges lantbruksuniversitet. Klubben är en del av den, år 1663, grundade ridinstitutionen vid Uppsala universitet. Därmed är institutionen näst äldst i världen efter Spanska ridskolan i Wien. Klubben, och institutionen, har en inspektor: Inspector equitandi, som har till uppgift att främja ridsporten, övervaka utbildningen och utse stipendiater. Det finns även en akademistallmästare knuten till institutionen. UARK leds av en styrelse bestående av studenter vid Uppsala universitet och Sveriges lantbruksuniversitet (SLU).

Moderklubb är Upplands-Västmanlands Fältrittklubb (UVFK) som håller till vid Akademistallet i Kvarnbo, Uppsala. Tillsammans med dessa, och i synnerhet dess ungdomssektion, anordnas klubbmästerskap årligen. UARK är anslutna till SAR, Svenska Akademiska Ryttarförbundet, som är en centralorganisation för akademiska ridklubbar runtomkring i landet.

Externa länkar
UARK - Upsala Akademiska Ridklubb

Studentföreningar i Uppsala
Ridklubbar i Sverige
Sportklubbar i Uppsala
Uppsala universitet
Bäckebölja

Bäckebölja, även seersucker, är ett tunt bomullstyg. Bäckebölja karaktäriseras av ränder med vanlig slät tuskaftsväv och ränder med tuskaft i en bubblig struktur. Bäckebölja används mestadels till sängkläder och till sommarkläder, eftersom det andas bra.

I USA finns en väl utvecklad klädkultur för när man bör och inte bör använda kläder av materialet. 

Bomullstyger
Tyger i tuskaft
Mehrzad Madanchi

Mehrzad Madanchi Ardakani (مهرزاد معدنچى), född 10 januari 1985 i Shiraz, är en iransk fotbollsspelare som spelat i landslaget och i Al-Shaab. Han spelar vanligtvis som vänstermittfältare eller anfallare.

Referenser

Externa länkar
Mehrzad Madanchi på National-Football-Teams.com
Mehrzad Madanchi på transfermarkt.co.uk

Iranska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Fajr Sepasi
Spelare i Persepolis Teheran FC
Spelare i VM i fotboll 2006
Födda 1985
Män
Levande personer
Jalal Hosseini

Jalal Hosseini, född den 3 februari 1982 i Bandar-e Anzali,  är en iransk fotbollsspelare som är en av de mest rutinerade spelarna i iranska fotbollslandslaget där han spelar som försvarare. Hosseini spelar just nu för Persepolis Teheran i Iran Pro League.

Källor

Iranska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Malavan
Spelare i Saipa
Spelare i Sepahan
Spelare i Persepolis Teheran FC
Spelare i asiatiska mästerskapet i fotboll 2007
Spelare i VM i fotboll 2014
Födda 1982
Levande personer
Män
Steve Harper

Steve Harper, född 14 mars 1975 i Easington, Durham, är en engelsk före detta fotbollsmålvakt som senast spelade för Sunderland.

Harper har varit en trogen reservmålvakt som var i Newcastle United i 20 års tid. Men har aldrig riktigt fått chansen som första valet i målet. Men när den duktige målvakten Shay Given flyttade till Manchester City i januari 2009 blev äntligen Steve Harper förstemålvakt, efter 15 år i klubben, vid 33 års ålder. Efter 20 år i klubben så bestämde han sig att lägga av med fotbollen. Dock så lockades han tillbaka och skrev under sommaren 2013 på för Hull City.

Referenser 

Födda 1975
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Bradford City AFC
Spelare i Gateshead FC
Spelare i Stockport County FC
Spelare i Hartlepool United FC
Spelare i Huddersfield Town AFC
Spelare i Brighton & Hove Albion FC
Spelare i Hull City AFC
Spelare i Sunderland AFC
Engelska fotbollsspelare
Män
Levande personer
Personer från Durham
Pascal Lamy

Pascal Lamy, född den 8 april 1947 i Levallois-Perret utanför Paris, är en fransk ämbetsman som 2005–2013 var generaldirektör för Världshandelsorganisationen (WTO).

Lamy tjänstgjorde i början av 1980-talet som rådgivare till den dåvarande socialistiske finansministern Jacques Delors samt premiärminister Pierre Mauroy. Under Delors tid som ordförande i Europeiska kommissionen 1984–94 var Lamy hans kabinettschef och därmed högra hand.

Han lämnade sedan offentlig förvaltning och tjänstgjorde på banken Crédit Lyonnais, som under hans tid privatiserades. År 1999 återvände Lamy till EU-kommissionen och var fram till 2004 handelskommissionär i Prodi-kommissionen. Han efterträdde sedan Supachai Panitchpakdi som generaldirektör i Världshandelsorganisationen.

Externa länkar 

Födda 1947
EU-kommissionärer
Franska socialister
Män
Levande personer
Franska generaldirektörer
Personer från Levallois-Perret
Alumner från HEC Paris
Elmwood Park

Elmwood Park är en kommun av typen borough i Bergen County i New Jersey. Vid 2020 års folkräkning hade Elmwood Park 21 422 invånare.

Referenser 

Orter i New Jersey
Bergen County
Snuttefilt

En snuttefilt eller snutte är en liten filt eller ett tygstycke som används av spädbarn och yngre barn. Snutten kan även bestå av ett litet lätt och mjukt kramdjur med exempelvis särskilt lång klänning. Snutten kan ge barnet en känsla av trygghet och säkerhet, exempelvis när barnet ska sova. Barnet brukar inte uppskatta när föräldrar vill tvätta snutten, eftersom lukten och känslan i den förändras då.

Snuttefilt ska inte förväxlas med sovfilt/vilofilt, som fungerar som ett enkelt täcke åt barnen under exempelvis förskolornas vilostund.

Se även
Nussekudden

Källor
 

Hemtextilier
Utvecklingspsykologi
Spädbarnstiden

en:Security blanket
De djävulska

De djävulska (originaltitel: Les Diaboliques) är en fransk svartvit thrillerfilm från 1955 i regi av Henri-Georges Clouzot.

Handling 
Rektorn Michel Delassalle (Paul Meurisse) är hatad både av sin hustru Christina (Véra Clouzot) och sin älskarinna Nicole (Simone Signoret). De båda kvinnorna beslutar att mörda honom. Men sedan försvinner liket mystiskt...

Om filmen 
De djävulska visades i SVT i juni 2021.

Rollista i urval 
 Simone Signoret – Nicole Horner
 Véra Clouzot – Christina Delassalle
 Paul Meurisse – Michel Delassalle
 Charles Vanel – Alfred Fichet
 Jean Brochard – Plantiveau
 Pierre Larquey – Monsieur Drain
 Michel Serrault – Monsieur Raymond
 Thérèse Dorny – Madame Herboux
 Noël Roquevert – Monsieur Herboux
 Georges Poujouly – Soudieu
 Aminda Montserrat – Madame Plantiveau
 Madeleine Suffel – la dégraisseuse
 Jean Témerson – hotellanställd
 Jacques Hilling – anställd på bårhuset
 Robert Dalban – mannen på bensinmacken

Källor

Externa länkar 

 

Filmer 1955
Filmer i regi av Henri-Georges Clouzot
Franska mysteriefilmer
Franska skräckfilmer
Franska thrillerfilmer
Franska filmer baserade på romaner
Franskspråkiga filmer
Gustaf Nerman

Gustaf Magnus Nerman, född 6 juli 1827 i Stockholm, död 12 januari 1913 i Uppsala, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Biografi
Nerman skrevs efter studentexamen i Uppsala 1846 in vid Högre artilleriläroverket på Marieberg 1848 och utexaminerades därifrån 1851. Han blev 1852 löjtnant och 1875 major i Väg- och vattenbyggnadskåren samt var 1875–1892 distriktschef i mellersta väg- och vattenbyggnadsdistriktet.

Han gjorde sig särskilt känd som skriftställare i tekniska frågor och publicerade en mängd uppsatser och utredningar rörande kommunikations- och farledsfrågor, byggnadsmetoder, hydrografiska spörsmål med mera, även mycket på det teknisk-historiska området. Han redigerade (jämte Adolf W. Edelsvärd) "Tidskrift för byggnadskonst och ingeniörsvetenskap" (1859–1870) och utgav bland annat Göta kanals historia från äldsta tider till våra dagar (1895–1897). 

År 1862 vann han pris för en stadsplan i Göteborg. Nerman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi ordnad alfabetiskt

 Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek, Litteraturbanken.

Redaktör

Referenser

Vidare läsning

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Ingenjörer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1827
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Gaetano Errico

Gaetano Errico, född 19 oktober 1791 i Secondigliano, Neapel, Italien, död där 29 oktober 1860, var en italiensk romersk-katolsk präst och ordensgrundare. Han vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 29 oktober. 

Errico grundade år 1833 Missionari dei Sacri Cuori di Gesù e Maria, en kongregation med huvudsyfte att vittna om kärleken till Jesu och Marie heliga hjärtan. Kongregationen har sitt säte vid kyrkan Santa Maria in Publicolis i Rom.

Gaetano Errico helgonförklarades av påve Benedikt XVI den 12 oktober 2008.

Källor

Externa länkar

 Gaetano Errico (biografi på Vatikanens officiella webbplats)
 Missionari dei Sacri Cuori di Gesù e Maria

Italienska romersk-katolska präster
Italienska helgon
Personer från Neapel
Födda 1791
Avlidna 1860
Män
Personer saligförklarade av påve Johannes Paulus II
Personer helgonförklarade av påve Benedikt XVI
Ludwig Franzius

Ludwig Franzius, född 1 mars 1832 i Wittmund, Ostfriesland, död 23 juni 1903 i Bremen, var en tysk vattenbyggnadsingenjör.

Franzius blev 1864 vattenbyggnadsinspektor i Osnabrück och strax därefter teknisk referent i generaldirektionen för vattenbyggnader samt 1867 docent vid Bauakademie i Berlin. År 1875 blev han förflyttad till Bremen, som överdirektör och chef för statsbyggnaderna, och 1892 blev han medlem av preussiska kommissionen för avvändande av högvattensfaror.

Franzius var en synnerligen framstående vattenbyggare och upprättade förslag till och ledde utförandet av en mängd stora anläggningar, bland annat frihamnen i Bremen, regleringen av nedre Weser, fyrtornet vid Roter Sand, Kejsarslussen och Kejsardockan i Bremerhaven, Weserbron och dynerna vid Helgoland. Han uppgjorde även förslag till den nya förbigångskanalen i anslutning till Mittellandkanalen. 

Som författare var Franzius en av de grundläggande inom den dåtida vattenbyggnadstekniken. Han utgav bland annat Der Wasserbau (i "Handbuch der Baukunde", 1890) samt tillsammans med Sonne tredje bandet (Wasserbau) och med Lincke fjärde bandet (Baumaschinen) av "Handbuch der Ingenieurwissenschaften".

Källor

Tyska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Ostfriesland
Födda 1832
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Kapliljesläktet

Kapliljesläktet (Tritonia) är ett släkte i familjen irisväxter med 30 arter från Sydafrika. Några odlas ibland som kallhusväxter.

Kapliljesläktets arter är en fleråriga örter med underjordiska knölar. Knölarna är täckta med pappersaktiga eller fibrösa lökskal. De flesta bladen är basala och de sitter i två motsatta rader, de är linjära med en falsk mittnerv. Blomställningen är ett ogrenat ax med högblad som täcker de undersittande fruktämnena. Hyllet är sammanväxt vid basen och bildar en blompip, hyllets flikar är sex och vanligen likstora. Ståndarna är tre, fria och fästade på insidan av blompipen. Pistillen är ensam med en treflikigt märke. Frukten är en torr kapsel med många frön.

Källor
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae.  

Irisväxter
Ka Växtindex
Apostlaliljesläktet

Apostlaliljesläktet (Neomarica) är ett släkte i familjen irisväxter med cirka 20 arter från tropiska Amerika och västra Afrika. Några arter odlas som krukväxter i Sverige. 

Apostlaliljesläktet består av fleråriga örter med kort, krypande jordstam. Bladen är ställda i två rader och är svärdslika. Blomstjälken är bladlikt tillplattad, upprätt och har ett stort bladlikt fjäll intill blomsamlingen. Blommorna är kortlivade och sitter i små samlingar. Hyllet är symmestriskt med fria hylleblad i två kransar. De yttre är utbredda. De inre är upprätta men böjda i spetsen och är vanligen små. Pistillen har två eller tre grenar. Frukten är en kapsel.

Släktet står nära arterna i Trimezia, vilket dock bildar underjordiska knölar istället för jordstammar och har runda blomstjälkar.

Referenser

Webbkällor
Govaerts, R. (2006). World Checklist of Monocotyledons. The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew. (2009 Mars 31).

Tryckta källor

Nadia Said Chukr, Ana Maria Giulietti (2001) New Combinations in the Genus Neomarica (Iridaceae) and Its Segregation from Trimezia on the Basis of Morphological Features. Novon 11 (4):376-380

Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. 

Irisväxter

Ap Växtindex