kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John Ericson (landshövding)

John Philip Ericson, född 2 maj 1834 i Trollhättan, död 25 september 1895 i Östersund, var en svensk friherre, ämbetsman och politiker.

Biografi 
Ericson var underlöjtnant vid Västgöta regemente, befordrades 1858 och var kapten 1866–70. Han var även godsägare i Sandgärdet och Nygård 1869–79. Åren 1870–83 var Ericson ordförande i Älvborgs läns norra hushållningssällskap. Han tillhörde 1867–75 andra kammaren och var ledamot av Bankoutskottet 1870 och av Statsutskottet 1872–75. Efter ett par år inom politiken kom han att ansluta sig till Lantmannapartiet, och räknades efter en tid som en av dess ledare. Ericson förfäktade med skärpa partiets det vill säga hemmansägarnas önskemål i försvars- och grundskattefrågorna och bedrev en mot regeringarna ganska hänsynslös opposition. År 1875 avböjde han återval, och då han 1882–86 representerade Älvsborgs län i första kammaren spelade han en föga betydande roll. Vid senare riksdagen 1887 var han frihandelsvänlig ledamot av andra kammaren. Han blev 1883, under Arvid Posses tid, landshövding i Jämtlands län, en utnämning som på sin tid väckte stort uppseende som en partibelöning.

John Ericson var son till Nils Ericson och bror till Carl Ericson.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Landshövdingar i Jämtlands län
Personer från Trollhättan
John
Födda 1834
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Knut Sparre

Knut Johan Ulfsson Sparre, född 7 april 1835 i Solberga församling, Jönköpings län, död 31 maj 1929 i Stockholm, var en svensk friherre, militär, ämbetsman och politiker.

Sparre var underlöjtnant vid Älvsborgs regemente 1856–1863 och tjänstgjorde därefter vid Styrelsen för statens järnvägstrafik och Styrelsen för statens järnvägsbyggnader (båda föregångare till Statens järnvägar), där han blev överdirektör 1887. Han var landshövding i Jämtlands län 1895–1906, riksdagsledamot i första kammaren 1900–1902 och från 1883 ledamot i Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Sparre blev riddare av Vasaorden 1870 och av Nordstjärneorden 1878 samt kommendör av andra klassen av sistnämnda orden 1892, kommendör av första klassen av samma orden 1897 och kommendör med stora korset 1905.

Knut Sparre var son till överstelöjtnanten Ulf Carl Sparre och Christina Aurora Ulrika Vult von Steijern, brorson till Sixten David Sparre och farbror till generallöjtnanten Lars Sparre. Han var gift med Johanna Julia Sofia von Baumgarten från 1861 och till hennes död 1912. De var föräldrar till amiralen Ulf Carl Sparre.

Källor

Noter 

Landshövdingar i Jämtlands län
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska friherrar
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Norra Solberga socken
Knut Sparre
Födda 1835
Avlidna 1929
Män
Ugglan
Torsby IF

Torsby IF, bildad 1909, är en idrottsförening i Torsby. Förutom fotboll bedriver klubben även handbollsverksamhet. Klubben är känd genom de fotbollsspelande bröderna Marcus och Jonathan Berg, Mimmi Larsson samt fotbollstränarna Gunder Bengtsson och Sven Göran Eriksson. En legendarisk ledare i klubben var Sven-Åke "åsen" Olsson. 

I fotboll spelade klubben i Sveriges tredje högsta division säsongerna 1944/1945, 1966, 1967, 1968 och 1981. 1998 hade Torsby IF ett framgångsrikt år genom serieseger för A-laget i division 5, juniorlaget vann Juniorallsvenskan Västra Svealand och samma juniorer vann även distriktsmästerskapet efter vinst med 5-4 mot Degerfors IF.

Externa länkar
Hemsida

Fotbollsklubbar i Sverige
Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1909
Sport i Torsby

en:Torsby IF
es:Torsby IF
Sydafrikansk engelska

Sydafrikansk engelska är en dialekt av engelska som talas i Sydafrika och i grannländer med stora antal angloafrikanska invånare, som till exempel Botswana, Namibia och Zimbabwe. Sydafrikansk engelska har inget gemensamt uttal, vilket förklaras av att engelska talas som modersmål av drygt 40 % av landets vita invånare (resten har oftast afrikaans som modersmål) och bara av ett fåtal svarta invånare i området.

Språkets status och utbredning i Sydafrika 
Sydafrikansk engelska är ett språk med många paradoxer. Det finns 3 miljoner med detta språk som förstaspråk, ungefär lika många som antalet engelsktalande i Nya Zeeland, men de är i minoritet i Sydafrika, mycket färre än andra- och tredjespråkiga. Engelska uppfattas både som kommunikationsspråk och ett språk som främjar karriären. Medan politiker ofta stämplar engelska som ett kolonialistiskt språk, ser många svarta föräldrar det som ett viktigt instrument för sina barns framsteg. Och medan regeringen förespråkar flerspråkighet är sydafrikansk engelska i praktiken dominerande i det offentliga livet av praktiska och kostnadseffektiva skäl. Sålunda är engelskan i Sydafrika ett minoritetsspråk även inom den vita minoriteten. Trots detta dominerar engelska inom centrala samhällsfunkioner: förvaltning, industri, handel, television och undervisning. De flesta sydafrikaner har bantuspråk som förstaspråk, men de kan ändå litet engelska. För människor med indisk etnicitet, cirka en miljon, är engelska förstaspråk hos majoriteten. Bland afrikanderna har kunskaperna i engelska ökat, och en tredjedel av dem kan nu tala engelska.

Referenser

Noter 

Engelska
Språk i Sydafrika
Raoul Le Mat

Raoul Le Mat, född 3 september 1875 i Paris, Frankrike, död 15 februari 1947 i Panama City, Panama, var en amerikansk filmregissör som introducerade ishockey i Sverige.

Biografi
Tillsammans med Ernest Viberg och Thomas Cahill introducerade Le Mat ishockeyn i Sverige. Han var lagledare för herrlandslaget i ishockey i dess första internationella mästerskap i de Olympiska sommarspelen 1920 i Antwerpen, Belgien. Han var också en av de drivande krafterna bakom grundandet av Svenska ishockeyförbundet. Under det första svenska mästerskapet i ishockey 1922, var Raoul Le Mat domare.

Le Mat ägde ett produktions- och distributionsbolag inom filmindustrin som var knutet till Metro-Goldwyn-Mayer. Han drev även biografen Piccadilly, Birger Jarlsgatan 16 i Stockholm, bion var den första i Sverige att i  februari 1926 visa ljudfilm, under namnet Phonofilm. Raoul Le Mat regisserade en kortfilm om Selma Lagerlöf, Ett besök hos Selma Lagerlöf, från 1926. Filmen restaurerades av Filmarkivet vid Svenska Filminstitutet 1992.

Se även
 Le Mat-pokalen

Meriter
 Invald i svenska ishockeyns Hall of Fame som nummer 12 
 Instruktör och tränare för Sveriges herrlandslag i ishockey i OS 1920
 Domare i OS 1920 och EM 1921
 Med i den Svenska Ishockeykommittén inför EM 1921
 Med i träningskommittén inför EM 1921
 Domare i de första internationella ishockeymatcherna på svensk mark 1921
 Med i svenska ishockeyförbundets verkställande utskott 1922/1923
 Domare i den första ishockeymatchen mellan två svenska lag (IK Göta-IFK Stockholm)
 Domare i den första SM-finalen mellan IK Göta-Hammarby IF 1922
 Ledamot i Svenska Ishockeyförbundet 1922/1923
 Instiftade Le Mat pokalen 1926 till segraren i SM
 Domare i den första svenska inomhusmatchen i Lindarängens ispalats, 1931

Källor
 Hockeyligan
 Sportmagasinet april 2007 
 Ishockey på riksidrottsmuseet
 A to Z Le Mat
 Folkhemmet på is - Ishockey, modernisering och nationell identitet i Sverige 1920-1972. TOBIAS STARK, Akademisk avhandling som för avläggande av filosofie doktorsexamen Linnéuniversitetet, Institutionen för kulturvetenskaper

Referenser

Födda 1875
Ishockey i Sverige
Amerikanska ishockeytränare
Amerikanska filmproducenter
Män
Avlidna 1947
Tävlande i ishockey vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Stora & små mirakel

Stora & små mirakel är en svensk kortfilm från 1999 i regi av Marcus Olsson. Den nominerades till en Oscar för bästa kortfilm år 2000.

Rollista (urval)
Brasse Brännström -  Tore Tranåker, kyrkoherde
Göran Graffman - Giovanni Rossi, sändebud från Vatikanen
Magnus Krepper - Bosse, lantbrukare
William Svedberg - Kalle, Bosses son
Anna Wallander - Eva, Bosses fru
Eva Stellby - kyrkvärden
Edwin von Otter - Robin, Kalles kompis

Svenska kortfilmer
Murray (flod)

Murray är med 2 375 km Australiens längsta flod .

Den börjar i Australiska alperna och avvattnar  den västra sidan av Australiens högsta berg. Under större delen av sin sträckning går den som en meander genom Australiens inlandsslätter och bildar gränsen mellan New South Wales och Victoria under sin färd mot nordost innan den rinner söderut under de sista cirka 500 km in i South Australia innan den mynnar ut i Alexandrinasjön.

Murray är en del av det 3 750 km långa flodsystemet Murray-Darling som avvattnar det mesta av Victorias inland, New South Wales och Queensland. Det totala avrinningsområdet är en sjundedel av Australiens totala landmassa.

Jämfört med jämstora floder i resten av världen är vattenflödet i Murray litet och varierar stort mellan olika år. Vid extrema tillfällen torkar Murray ut helt, detta har hänt vid två eller tre tillfällen sedan mätningarna startade.

Murray utgör gräns mellan delstaterna Victoria och New South Wales, gränsen går vid flodens södra högvattenmärke vilket gör att den egentligen inte flyter i Victoria. Denna gränsdragning är tvetydig eftersom flodens sträckning har ändrats något sedan gränsen fastställdes 1851.

Väster om den 141:a longituden utgör floden gräns mellan Victoria och South Australia under 3,6 km, detta är den enda sträcka där en delstatsgräns går mitt i floden.

Källor

Noter 

Vattendrag i New South Wales
Vattendrag i South Australia
Vattendrag i Victoria, Australien
Murrays avrinningsområde
Adapider

Adapiderna (Adapidae) är en grupp utdöda primater. De hör till Strepsirrhini tillsammans med moderna lemurer och lorier, och är sannolikt förfäder till dessa.

De var samtida med Omomyidae, en annan grupp tidiga primater.  Sannolikt var de daglevande, och åt frukt och löv och kanske insekter.  De hade en lång nos med parallella tandrader, och kraftiga könsdimorfa hörntänder. Deras ben visar inte tydliga anpassningar till trädklättring.

Referenser

Se även
Omomyidae

Externa länkar
https://www.webcitation.org/query?id=1256467187479840&url=www.geocities.com/CapeCanaveral/Lab/8932/Adapidae.html
Mikko's Phylogeny Archive

Källor 

Förhistoriska primater
Strepsirrhini
Formella lagkraftens princip

Formella lagkraftens princip innebär att lag endast får ändras eller upphävs genom lag. Principen finns uttryckt i  8 kap 18 § regeringsformen och är en viktig komponent i det som gör att rättsreglerna befinner sig i ett hierarkiskt förhållande till varandra. Eftersom lag inte kan ändras genom förordning eller annan lägre föreskrift kan sägas att lagar är överordnade dessa. En konsekvens av denna princip t.ex. att en förordning med ett innehåll som strider mot en lag inte kan tillämpas. Av regeln följer även att grundlag endast kan ändras genom grundlag, med de övriga krav som 8 kap 14-17 §§ ställer. Att lag kan ändra eller upphäva förordning anses följa av RF 8 kap 18 § 

Juridik
Le Mat-pokalen

Le Mat-pokalen, ingraverad som Svenska Ishockey-Pokalen, är segertrofén för svenska mästerskapet i ishockey. Pokalen är ett vandringspris som förvaras hos de regerande mästarna till dess nya segrare korats. Le Mat-pokalen erövras genom vinst i SM-slutspelet.

Historik
Priset instiftades av ishockeyns grundare i Sverige, Raoul Le Mat. Efter fyra svenska mästerskap utan pokal lät Le Mat 1926, med stöd av filmbolaget Metro-Goldwyn-Mayer, ta fram en silverbägare som pokal till SM-segrarna. Bägaren är tillverkad av CG Hallbergs AB i Stockholm 1923, den var en högst alldaglig pjäs men kompletterades 1926 med ett lock med förgyllda korsade ishockeyklubbor, även locket är tillverkat av CG Hallbergs. Sockeln tillkom år 2000, först i materialet MDF men sedan 2019 i massiv ek. Locket har inte varit fastlött men sedan sockeln tillkom sitter det numera fast så att det inte lossnar. Den första vinnaren av Le Mat-pokalen blev Djurgårdens IF, efter vinst i SM-slutspelet 1926. Pokalen har under årens lopp flera gånger restaurerats, senast 2019 av silversmeden Leif-Åke Andersson i Klippan. All gravyr restaurerades år 2020 av handgravörmästaren Joacim Jansson i Hjo. Gravyrplåtarna på sockeln, som tillkom år 2000, togs då även bort och gravyren flyttades upp på pokalen. Alla SM-vinnare finns därför nu graverade på själva pokalen. 

2020 tillverkades en replika av pokalen som används jämte originalet vid firande av SM-guldet.

Stölden
Enligt en skröna stals originalet i början av 1950-talet, oklart när, men uppskattningsvis 1950 i samband med att Djurgårdens IF tog sitt andra SM-guld. Affären har förmodligen tystats ner. Dock vet man nu, genom de silverstämplar som finns i botten av pokalen, att den pokal som delas ut är originalet och inte den kopia som skrönan påstår skulle vara tillverkad av juvelerare Markström i Uppsala.

Fakta
Le Mat-pokalen är en silverpokal, 52 centimeter hög, 21 centimeter i diameter i toppen med en sockel i massiv ek. Vikten på silverbägaren är 800 gram och sockeln väger 2 540 gram, totalvikten är därmed 3 340 gram.

Se även
 Lista över Svenska mästare genom åren

Referenser

Noter

Webbkällor
 Hockeyligan
 Sportmagasinet april 2007 
 Ishockey på riksidrottsmuseet
 A to Z Le Mat

Externa länkar
Historien om Raoul Le Mat och Le Mat-pokalen på shl.se
Historien om Le Mat-pokalen på shl.se

Priser och utmärkelser instiftade 1926
Svenska ishockeypriser
FN F2000

FN F2000 är en automatkarbin tillverkad av Fabrique Nationale de Herstal (FN Herstal). Vapnet är helautomatiskt och använder sig av kalibern . F2000 presenterades för första gången i mars 2001 under IDEX försvarsutställning som hölls i Abu Dhabi i Förenade Arabemiraten.

Användare 
  - Använd av Special Forces Group av Belgiens försvarsmakt Land Component. 
  - Specialförband.
  - Den kroatiska armén testade geväret 2006. Från och med 2008 är det 1:a luftburnna kompaniet av the Special Operations Battalion det enda arméförband utrustad med detta vapen. Enligt inofficiella beräkningar har 100 gevär köpts.
  - Använd av Special Protection Group.
  - Köpte 367 F2000-gevär tillsammans med andra diverse dödliga och icke-dödliga vapensystem från FN Herstal 2008, och leveranser påbörjades 2009. I Libyska inbördeskriget 2011 erövrade libyska rebellstyrkor ett antal av dessa vapen från styrkor lojala till Gaddafi-regimen.
  - Department of State Services.
  - Använd av SSW och den pakistanska armén.
  - Specialförband.
  - I begränsad användning av GROM-specialförband.
  - Det saudiarabiska nationalgardet köpte 55 000 gevär 2005.
  - I juni 2006 tecknade det slovenska försvarsministeriet ett avtal med FN Herstal som innefattar förvärv av 6 500 F2000-gevär som de nya standard-gevären i den slovenska armén tillsammans med 40 mm-GL1 granatkastaren. Detta är utan tvekan första gången som ett europeiskt och NATO-land har bekräftat att det ska använda detta gevär i stor skala. Den slovenska armén ska i slutändan köpa 14 000 gevär.
  - Den spanska armén och Policía Nacional.

Icke-statliga aktörer 
 al-Quds Brigades

Se även 
 SA80 - brittisk automatkarbin.
 Lista över automatkarbiner
 Lista över kulsprutor

Referenser

Externa länkar 
 FNH Firearms Blog

Automatkarbiner
Lanseringar 2001
Amethystium

Amethystium är ett elektropopprojekt av den norske tonsättaren, musikproducenten och instrumentalisten Øystein Ramfjord. Sedan 1999 har han under namnet Amethystium släppt fyra fullängdsalbum och ett samlingsalbum med tidiga kompositioner. Projektet har fått ett varmt internationellt mottagande och har en hängiven skara lyssnare, främst i elektroniska och new age grupper.

Diskografi

Odonata (2001)
Opaque (4:45)
Ilona (4:44)
Enchantment (6:02)
Dreamdance (4:18)
Tinuviel (3:04)
Avalon (5:32)
Calantha (4:14)
Odyssey (4:42)
Fairyland (2:46)
Paean (4:46)
Arcane Voices (4:03)
Ascension (4:41)
Ethereal (4:20)
Lhasa (3:24)

Aphelion (2003)
Shadow To Light (5:51)
Garden Of Sakuntala (5:34)
Exultation (6:19)
Ad Astra (6:13)
Gates of Morpheus (6:00)
Autumn Interlude (5:53)
Elvensong (5:47)
Shibumi (4:51)
Hymnody (4:20)
Withdrawal (3:43)
Berceuse (4:18)

Evermind (2004)
Arcus (5:06)
Into the Twilight (4:51)
Shadowlands (5:30)
Break of Dawn (4:22)
Innocence (4:37)
Satori (4:26)
Barefoot (4:13)
Reverie (5:22)
Lost (4:26)
Fable (5:03)
Imaginatio (4:42)

Emblem (Selected Pieces) (2006)
Ethereal
Arcus
Exultation
Autumn Interlude
Shadowlands
Fable
Shadow to Light
Dreamdance
Odyssey
Ad Astra
Enchantment
Satori
Elvensong
Meadowland 
Anthemoessa

Isabliss (2008)
A Small Adventure
La Pluie
Treasure
Unbounded
Anthemoessa
Automne
Strangely Beautiful
Frosty Morning Bliss
Silken Twine
Dreamlike Insomnia
Elegy

Externa länkar
Amethystiums officiella webbplats
Amethystiums MySpace-sida
Neurodisc Records' officiella webbplats

Elektronisk musik
Musik i Norge
Cremera

Cremera är en 36,7 kilometer lång biflod till Tibern i den italienska regionen Lazio. Den går förbi Sacrofano, Formello och Campagnano di Roma innan den mynnar i Tibern omkring 10 kilometer norr om Rom. 

Cremera har identifierats som samma vattendrag som "Fosso della Valchetta", då Titus Livius nämner dess närhet till Saxa Rubra omkring 11 kilometer norr om Rom på Via Flaminia.

Floden är bland annat känd för slaget vid Cremera, där trehundra medlemmar av den romerska ätten Fabius dog i ett krig mot den etruskiska staden Veji på 400-talet f.Kr.

Källor

Vattendrag i Italien
Tiberns avrinningsområde
Saint-Gobain Isover

Saint-Gobain Isover AB är ett företag i Billesholm (Bjuvs kommun) i nordvästra Skåne som tillverkar isoleringsmaterial av glas. 

En stor del av råvaran är krossglas från kasserade buteljer. Det startades av Höganäsbolaget 1933 i mycket blygsam skala, och produkten tillverkades då enligt något som hette Hagermetoden. Det fanns vid denna tidpunkt ett par andra metoder att göra isolering av glas, Gosslermetoden och Owensmetoden. Hagermetoden bedömdes dock vara den rätta för tillverkningen i Billesholm. Denna metod kom att användas i Billesholm till 1960, då det beslutades att övergå till en fransk metod som kallas telprocessen. Med telprocessen fick man en produkt som var betydligt mera lätthanterlig än sin föregångare. Då hade man redan i tre år tillverkat isolering med telprocessen på ett dotterbolag i Söråker. Detta företag i Billesholm har med åren växt till att vara landets ledande leverantör av isoleringsmaterial.

Företaget har bytt ägare några gånger. Från Höganäsbolaget övergick ägandet till Gullhögens bruk 1961 och företaget fick namnet Gullhögens Mineralull AB. 1973 friköptes bolaget av Industrivärden i samband med att Eurockoncernen köpte 84% av aktierna i Gullhögens bruk och fick då namnet Gullfiber AB. Sedan 1986 ingår företaget i den världsomspännande franska koncernen Saint-Gobain.

Externa länkar
 isover.se

Svenska byggmaterialtillverkare
Företag bildade 1933
Kvarnsveden IBC

Kvarnsveden Innebandy Club, Kvarnsvenden IBC eller KIBC, var en innebandyklubb i Kvarnsveden. KIBC hade herrlag från P-00 till A-Lag samt två flicklag. A-Laget låg i division 3 och KIBC hade även ett lag i division 5 som tidigare hette Borganäs.

Historia  
KIBC bildades 1992 av ett gäng killar som tyckte det var kul att spela innebandy. Namnet "Kvarnsveden Innebandy Club" valdes, enligt Tony Jansson, en av initiativtagarna, eftersom det lät internationellt.

Sommaren 2007 slogs KIBC ihop med Borlänge SK (BSK) och tog över alla deras ungdomslag. A-laget från BSK startade FC Kvarnsveden som låg i ett mycket nära samarbete med KIBC. FC Kvarnsveden "rekryterade" också ett damlag som tidigare hette Storsten. FCK damer spelar i division 2 och FCK herrar spelar också i division 2.

I slutet av maj 2008 slogs Borlängeklubbarna IF Domnarvet, FC Kvarnsveden och Kvarnsveden IBC ihop och blev IBF Borlänge. 

Upplösta innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1992
Sportklubbar upplösta 2008
It Don't Mean a Thing (If it Ain't Got That Swing)

"It Don't Mean a Thing (If it Ain't Got That Swing)" är en komposition (jazzstandard) av Duke Ellington med text av Irving Mills och skriven 1932.

Berömda inspelningar 
 Django Reinhardt med Stephane Grappelli - Swing from Paris  (1935)
 Thelonius Monk - Thelonious Monk plays the Music of Duke Ellington (1955)
 Ella Fitzgerald - Ella Fitzgerald Sings the Duke Ellington Songbook (1957), Ella and Duke at the Cote D'Azur (1967), Ella in London (1974)
 Nina Simone - Nina Simone Sings Ellington (1962)
 Carmen McRae, Betty Carter - The Carmen McRae-Betty Carter Duets (1987)
 Tony Bennett - MTV Unplugged: Tony Bennett (1995), Bennett Sings Ellington: Hot & Cool (1999)
 Eva Cassidy - American Tune (2003)
 The Mills Brothers - Golden Greats (2002), Goodbye, Blues (2005)

Jazz
Slaget vid Cremera

Slaget vid Cremera utkämpades mellan romerska republiken och den etruskiska staden Veii 477 f.Kr. (276 AUC). Historiska källor visar på romersk förlust av fästet vid floden Cremera och att Veiiborna därefter tågade in på romersk territorium.

Den bevarade redogörelsen för slaget, skriven av Titus Livius, är en utveckling av de verkliga händelserna och hyllar ätten Fabias uppoffringar. Troligen är målet att förklara Fabiernas frånvaro från konsulsposterna under åren efter slaget. Dessutom är redogörelsen tydligt influerad av spartanernas undergång i slaget vid Thermopyle.

Bakgrund
Efter fredlig samexistens mellan Rom och Veii utbröt öppet krig mellan de närliggande städerna, vilket eskalerade till regelrätt krig 480 f.Kr., där den romerska armén var nära nederlag, men räddades av konsuln Kaeso Fabius Vibulanus. Efter slaget fortsatte Veiiborna att göra räder mot romerskt territorium och retirera framför de romerska legionerna, så att de inte kunde gå i strid mot dem.

Då de var upptagna av en konflikt med aequierna och volskerna kämpade romarna på två fronter. Därför erbjöd sig ätten Fabius 479 f.Kr. att ta sig an Veiiborna själva, medan de republikanska legionerna kämpade mot andra fiender. Livius säger att alla 306 vuxna (det vill säga över femton år) Fabier gick i krig, tillsammans med sina underlydande.

Fabierna byggde ett fäste vid floden Cremera, nära Veii, varifrån de lyckades begränsa Veiibornas räder. Veiiborna lockade romarna till strid framför fästet, men besegrades av Fabierna och en romersk armé ledd av konsul Lucius Aemilius Mamercinus, varför de tvingades till vapenvila.

Efter att vapenvilan var bruten återupptog Veiiborna sina räder, men blev gång på gång besegrade av Fabierna, som, upprymda av sina framgångar, blev allt modigare och anföll och plundrade veiiskt territorium.

Redogörelse för slaget
Till slut gick Fabierna dock i en fälla, gillrad av Veiiborna. Då man ansåg att fienden var långt borta från fästet lämnade romarna detta, för att infånga en hjord, varpå de spred sig i jakt på djuren. Då närmade sig Veiiborna och omringade Fabierna. Genom att använda kilformation lyckades romarna bryta sig igenom och ta sig till en kulle, där de lyckades slå tillbaka alla etruskiska anfall, tills en veiisk styrka anlände och anföll dem bakifrån.

Alla fabier blev dödade, förutom Quintus Fabius Vibulanus, som var för ung för att gå i krig.

Referenser

Titus Livius: Ab Urbe Condita.
Eutropius, Breviarium ab Urbe condita. I,16

Cremera
Cremera
477 f.Kr.
Europa under 400-talet f.Kr.
Lee Evans

Lee Edward Evans, född 25 februari 1947 i Madera i Kalifornien, död 19 maj 2021 i Lagos, Nigeria, var en amerikansk friidrottare och vinnare av två guldmedaljer (400 meter och stafett 4 x 400 meter) vid 1968 år Olympiska spel i Mexico City. I 400-metersfinalen blev han och silvermedaljören Larry James de två första i världen under 44 sekunder på sträckan med tiderna 43,86 och 43,97.

Referenser 

Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Personer från Madera, Kalifornien
Födda 1947
Avlidna 2021  
Män
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Kalifornien