kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paul Gottlieb Werlhof

Paul Gottlieb Werlhof, född 24 mars 1699 i Helmstedt, död 26 juli 1767 i Hannover, var en tysk läkare. 

Werlhof blev 1723 medicine doktor i Helmstedt, flyttade sedan till Hannover och vann där stort anseende. Bland annat blev han kunglig livläkare 1740. Han var en mycket lärd läkare, förträfflig iakttagare och framstående skriftställare på både vers och prosa (vid 64 års ålder lärde han sig svenska). Inom medicinen är han mest bekant genom den efter honom uppkallade morbus maculosus Werlhofii. Bland hans skrifter märks Observationes de febribus, præcipue intermittentibus et ex harum genere continuis (1732) och De variolis et anthracibus (1735). Hans samlade medicinska skrifter utgavs i tre band 1775-1776.

Källor

Kungliga livmedici och arkiatrer
Tyska läkare under 1700-talet
Personer från Helmstedt
Födda 1699
Avlidna 1767
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Bauck Poppema

Bauck Poppema även känd som Bauck Foppesd. av Popma och Bauck Hemmema, född i Terschelling, död 1501 i Berlikum, Friesland, legendarisk hjältinna över fortet Hemmemastate. 

Dotter till Foppe och Popma Wilsck Aedesd. Gerbranda; gift Doeke Hettes Hemmema (d. 1503), chef för Berlikum ning. Det var en tid av stridigheter mellan partierna Schieringers och Vetkopers, där maken tillhörde det förstnämnda. År 1496 attackerades fortet Hemmemastate av Groningen. Bauck, som var gravid, hade då befälet och ansvaret för fortet. Hon försvarade framgångsrikt fortet ända fram till att förstärkningar anlände, varefter fortet föll. Alla soldater blev då avrättade. Den gravida Bauck Poppema flyttades till Groningen, där hon födde tvillingar i fängelset, enligt legenden fastkedjad under förlossningen. Hon släpptes i maj 1497 i en fångutväxling.  

Bauck Poppema har i historieskrivningen blivit en metafor för "modig kvinna", och ett ideal för en frisisk hjältinna, och har jämförts med 
Jeanne Hachette och Kenau Simonsdochter Hasselaer.

Källor 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Poppema

Personer i Nederländerna under 1400-talet
Födda 1400-talet
Kvinnor
Avlidna 1501
Christoph Ludwig Hoffmann

Christoph Ludwig Hoffmann, född 3 december 1721 i Rheda, död 28 juli 1807 i Eltville, var en tysk läkare.

Hoffmann var en tid direktör för medicinska kollegiet i Münster, men flyttade 1787 över till Mainz, där han blev kurfurstligt geheimeråd. Han vann ett namn i medicinens historia genom sitt medicinska system, vilket skulle sammansmälta kemiatrernas teorier med de av Albrecht von Haller funna resultaten över nervsystemets förrättningar. I Hoffmanns terapi spelar jämte dieten syror, alkalier och stimulerande medel huvudrollen.

Bibliografi (i urval)
Abhandlung von der Empfindlichkeit und Reizbarkeit der Theile (1779, flera upplagor)
Vermischte medicinische Schriften (fyra band, 1790–95)

Källor

Tyska läkare under 1700-talet
Födda 1721
Avlidna 1807
Män
Ugglan
Manne Nilsson

Magnus Teodord Manne  Nilsson, född 2 juni 1888 i Katarina församling, Stockholm, död 28 november 1958 i Sofia församling, Stockholm, var en svensk friidrottare (stavhopp). Han vann SM-guld i stavhopp 1915. Han tävlade inom landet för SoIK Hellas.

Vid OS i Stockholm 1912 blev han utslagen i stavhoppskvalet med resultatet 3,20 meter.

Referenser

Källor

Noter 

Födda 1888
Avlidna 1958 
Svenska stavhoppare
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1912
Svenska mästare i stavhopp
Idrottare från Stockholm
Friidrottare i SoIK Hellas
Cornelia van Nijenroode

Cornelia van Nijenroode född 1629 i Hirado, Japan, död 1692 i Nederländerna, var centralfigur i ett uppmärksammat rättsfall. Hon är föremål för en roman, Bitters bruid. 

Dotter till Cornelis van Nijenroode (d. 1633), chef för handelsstationen på Hirado, och Surishia, hans japanska konkubin. Gift 1652 i Batavia med Pieter Cnoll (d. 1672), handelschef i Batavia, och 1676 i Batavia med Joan Bitter (1638-1714), domstolsledamot i Batavia. 

Cornelia Nijenroode fördes vid sin fars död med sin syster Ester till Batavia för att få en kristen uppfostran, trots att deras mödrar fortfarande var vid liv. Hon var vid makens död en förmögen handelsidkare. Hennes andra äktenskap blev olyckligt, då hon förlorade rätten över sina tillgångar och maken ville ta kontroll över hennes affärer. Maken återvände till Nederländerna 1680, men kom 1683 tillbaka som medlem av det rättsliga rådet. Konflikten om Nijenroodes förmögenhet väckte offentlig skandal i Batavia, och paret förvisades år 1688 av guvernören, Johannes Camphuys. Då de anlände till Nederländerna 1688 dömdes Nijenroode att ge maken kontrollen över alla egendom, men processen fortsatte till hennes död, då hennes tillgångar skulle uppskattas. 

Cornelia Nijenroode har länge betraktats som ett exempel på de holländska kolonialimperiets självständiga och handlingskraftiga mestiskvinnor.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Nijenroode

Personer i Nederländerna under 1600-talet
Personer i Nederländska Ostindien
Födda 1629
Kvinnor
Avlidna 1692
Jacobus Theodorus Tabernæmontanus

Jacobus Theodorus Tabernæmontanus, född 1522 i Bergzabern, död i augusti 1590 i Heidelberg, var en tysk läkare och botaniker, en av "botanikens fäder".

Tabernæmontanus var lärjunge till Tragus (Hieronymus Bock), blev medicine doktor i Frankrike och var mot slutet av sin levnad kurfurstlig livmedikus i Heidelberg. Han är berömd för sitt stora arbete Neuw Kreuterbuch (1588; del II 1591 av N. Braun samt nya editioner), ett av nya tidens äldsta botaniska verk i vetenskaplig form efter dåtidens fordringar.

Källor

Tyska botaniker under 1500-talet
Tyska läkare
Personer i Tyskland under 1500-talet
Födda 1522
Avlidna 1590
Män
Ugglan
Långsvansad fladdermus

Långsvansad fladdermus (Chalinolobus tuberculatus) är en insektsätande fladdermus ur läderlapparnas familj som enbart finns på Nya Zeeland.

Utseende 
En liten fladdermus med svart till rödbrun ovansida, mörkgrå undersida och nakna vingar och svans, som båda delar samma flyghud. Kroppslängden är mellan 6 och 8 cm inklusive den omkring 3,5 cm långa svansen, vingbredden är mellan 25 och 30 cm, och vikten ligger mellan 8 och 11 g.

Vanor 
Den långsvansade fladdermusen är en god flygare som kan nå en hastighet av 60 km i timmen. Lätets medelfrekvens är 40 kHz, men det har en lågfrekventare komponent som kan höras av människor med god hörsel. Jaktområdet är stort och kan omfatta 100 km2. Arten lever främst i urskog. Med undantag av populationen på Nordön sover den vintersömn 4 till 5 månader om året. Födan består av insekter som fjärilar, myggor och skalbaggar, som den fångar i flykten.

Fortplantning 
Honorna blir könsmogna vid mellan 2 och 3 års ålder, och parar sig under tidig höst. Troligtvis sparar den sperman i äggledarna så att äggen inte befruktas förrän efter vinterdvalan. Under sommaren (mitten av december) föds en enda unge, som blir flygfärdig efter 4 till 5 veckor.

Utbredning  
Den långsvansade fladdermusen finns på både Nordön, Sydön och den mindre Stewart Island söder om Sydön.

Status 
Arten är klassificerad som sårbar ("VU", underklassificering "A2ace") av IUCN, framför allt på grund av den påtagliga minskningen under senare år. Främsta hot är skogsavverkning, som förstör dess traditionella biotoper, och predation från införda djur som mårddjur, opossum, råttor och katter.

Långsvansad fladdermus valdes året 2021 av nyzeeländska naturskyddsföreningar som Bird of the Year ("Årets fågel") för att göra allmänheten uppmärksam för artens behov. En särskild tillställning för fladdermöss saknas i landet som endast har två inhemska fladdermössarter.

Referenser 

Läderlappar
Däggdjur i oceaniska regionen
Johann Gottlob Leidenfrost

Johann Gottlob Leidenfrost, född 27 november 1715 i Rosperwenda vid Berga (Kyffhäuser), död 2 december 1794 i Duisburg, var en tysk läkare och teolog.

Leidenfrost var från 1743 medicine professor i Duisburg. Han beskrev i De aquæ communis nonnullis qualitatibus (1756) det första av honom iakttagna sfäroidala tillståndet hos vätskor (Leidenfrost-skikt).

Källor

Tyska teologer
Tyska professorer i medicin
Teologer under 1700-talet
Tyska läkare under 1700-talet
Födda 1715
Avlidna 1794
Män
Ugglan
Georgiens regering

Georgiens regering är en ministär av statsråd i Georgien. Regeringen styrs av Georgiens premiärminister. I extrema fall kan mötena ledas av Georgiens president. Den första regeringen formades av Noe Zjordania i den demokratiska republiken Georgien 1918. Fram till den 28 januari 2008 bestod regeringen av fyra statssekreterare, och tretton ministrar. Efter omvalet av president Micheil Saakasjvili utfördes stora förändringar av regeringens struktur av den dåvarande chefen för den georgiska regeringen, premiärministern Lado Gurgenidze. Resultatet av detta blev att det nu finns fem statssekreterare och tretton ministrar. Som en effekt av förändringarna 2008 har flera nya ämbeten uppkommit, som minister för europeisk integration, och minister för diasporan, och även minister för återintegrering. Ämbetet som reformsminister avskaffades emellertid. Ministern för försvar och interna affärer samt riksåklagaren är inte medlemmar av kabinettet, utan är direkt underordnade presidenten. Efter Georgiska drömmens seger i parlamentsvalet 2012 meddelades det att hela regeringen skulle avsättas senast den 17 oktober 2012. Detta ägde dock rum veckan senare, då den nya regeringen godkändes den 25 oktober 2012.

Nuvarande regering

Källa: www.civil.ge

Se även
Georgiens president
Georgisk politik
Georgiens premiärminister
Utrikesministeriet (Georgien)

Referenser
Regeringens webbplats

Noter

Politik i Georgien
Regeringar efter land
Ernfrid Rydberg

Eric Gunnar Ernfrid Rydberg, född 29 oktober 1896 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 3 december 1976 i Uppsala, var en svensk friidrottare (stavhopp). Han vann SM-guld i stavhopp tre gånger och deltog i OS 1920 i Antwerpen, där han slutade på femte plats. Han tävlade inom landet för Gefle IF. Rydberg är Stor grabb nr.47. Han är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Referenser

Källor

Noter 

Svenska stavhoppare
Svenska mästare i stavhopp
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1920
Svenska idrottare under 1900-talet
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1896
Avlidna 1976
Män
Friidrottare i Gefle IF
Frantz Gotthard Howitz

Frantz Gotthard Howitz, född den 25 december 1789, död den 3 april 1826, var en dansk läkare och filosof. Han var farbror till Frantz och Georg Howitz.

Howitz var sedan 1819 professor i farmakologi och rättsmedicin. Genom skriften Om Afsindighed og Tilregnelse (1824) med fortsättningen Determinismen eller Hume mod Kant intager Howitz en plats i den danska filosofins historia. Han uppträdde nämligen som ivrig determinist och gav därigenom anledning till en allvarsam diskussion om viljans frihet, vilken hävdades av flera författare, särskilt A.S. Örsted, J.P. Mynster och Peder Hjort.

Källor

Noter 

Danska filosofer
Danska farmakologer
Danska professorer i medicin
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Filosofer under 1800-talet
Danska läkare under 1800-talet
Födda 1789
Avlidna 1826
Män
Ugglan
World Cup i bandy för damer 2008

World Cup i bandy för damer 2008 spelades i Edsbyn Arena i Edsbyn i Sverige mellan den 24 och 26 oktober 2008 och vanns av AIK, Sverige, som i finalen besegrade Record Irkutsk, Ryssland, med 4-3 efter sudden death.

Gruppspel

World Cup Women A

Not: S = Spelade matcher, V = Vinster, O = Oavgjorda matcher, F = Förluster, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, MSK = Målskillnad, P = Poäng

Fredag 24 oktober
kl 11:30 Arktika - Sandviken 0 - 7
kl 14:30 AIK - Tranås 5 - 1
kl 17:30 Edsbyn - Botnia 4 - 2

Lördag 25 oktober
kl 07:00 Sandviken - AIK 0 - 2
kl 10:00 Edsbyn - Tranås 1 - 2
kl 13:00 Arktika - Botnia 5 - 2
kl 17:30 AIK - Botnia 5 - 0
kl 19:00 Edsbyn - Sandviken 0 - 6
kl 23:30 Arktika - Tranås 2 - 0

World Cup Women B

Not: S = Spelade matcher, V = Vinster, O = Oavgjorda matcher, F = Förluster, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, MSK = Målskillnad, P = Poäng

Fredag 24 oktober
kl 13:00 Record - Nässjö 2 - 1
kl 16:00 Kareby - Västerstrand 2 - 4
kl 21:30 Nordre - Veiterä 3 - 8

Lördag 25 oktober
kl 08:30 Nässjö - Västerstrand 1 - 3
kl 11:30 Record - Kareby 7 - 3
kl 14:30 Veiterä - Nässjö 1 - 5
kl 16:00 Nordre - Västerstrand 0 - 10
kl 20:30 Veiterä - Kareby 1 - 7
kl 22:00 Nordre - Record 0 - 12

Placeringsmatcher

Söndag 26 oktober
Plats 11-12 kl 07:00 Botnia - Nordre 7 - 6
Plats 9-10 kl 08:30 Edsbyn - Veiterä 3 - 2
Plats 7-8 kl 13:00 Tranås - Kareby 1 - 4
Plats 5-6 kl 14:30 Arktika - Nässjö 1 - 5

Slutspelet

Söndag 26 oktober
Semifinal 1 kl 10:00 AIK - Västerstrand 2 - 1
Semifinal 2 kl 11:30 Sandviken - Record 4 - 5

Bronsmatch kl 18:15 Sandviken - Västerstrand 2 - 3

Final kl 19:40 AIK - Record 4 - 3 efter förlängning

Externa länkar
 World Cup Women på bandysidan.nu

Sport i Sverige 2008
Bandysäsongen 2008/2009
2008/2009
Queanbeyan

Queanbeyan är en ort i delstaten New South Wales i Australien. Det bodde cirka 34 000 personer i Queanbeyan vid folkräkningen 2006. Det är 15 kilometer mellan Queanbeyan och huvudstaden Canberra. Namnet Queanbeyan kommer från aboriginernas ord för klart vatten. Kända personer från staden är Mark Webber och skådespelaren George Lazenby.

Referenser 
 
 "Queanbeyan Rocks", ABC Stateline

Externa länkar 

Orter i New South Wales
Upproret i Canudos

Upproret i Canudos (Guerra de Canudos) var en väpnad konflikt mellan den brasilianska armén under Första brasilianska republiken och invånarna i en folklig rörelse av socio-religiös inriktning (messianism) ledd av Antônio Conselheiro. Konflikten varade mellan 1896 och 1897, i Canudos, i det inre av regionen Bahia, i nordöstra Brasilien. Canudos förstörs helt och 25 000 personer dör.

Konflikten beskrivs i Markerna brinna (Os sertões, 1902) av Euclides da Cunha. Den peruanske författaren Mario Vargas Llosa har skrivit en roman som bygger på händelsen, Kriget vid världens ände (La guerra del fin del mundo, 1981).

Canudos
Canudos var en liten fazenda kallad Bello Monte i närheten av Canudosfloden. Antonio Conselheiro och hans följe ockuperade området 1893 och byn växte dramatiskt under några år och nådde en befolkning av cirka 25 000 invånare.

Händelseförlopp

Episoden var resultatet av en rad faktorer, inklusive allvarliga ekonomiska och sociala kriser som inträffade i området vid den tid, som historiskt kännetecknats av improduktiva plantager, cykliskt återkommande torka och kronisk arbetslöshet. Tusentals människor drog iväg till Canudos, som leddes av pilgrimen Antônio Conselheiro, förenade i tron på en mirakulös räddning av de fattiga invånarna från klimatets härjningar och ekonomisk och social utslagning.

De stora jordbrukarna i regionen, förenade sig med  kyrkan och bildade en stark påtryckningsgrupp mot den nybildade republiken. Man krävde att åtgärder skulle vidtas mot Antonio Conselheiro och hans anhängare. Det uppstod rykten om att Canudos beväpnat sig för attacker mot närliggande städer och mot huvudstaden för att störta den republikanska regeringen, och sedan återinföra monarkin. Även om det inte finns några bevis för att dessa rykten var sanna skickades militären till Canudos. Tre militära expeditioner mot Canudos vänster besegrade, varav en under befäl av överste Antonio Moreira César, som kallades "bödeln" (corta-cabeças) för att ha gett order om avrättning av mer än hundra personer för att slå ner en revolution i Santa Catarina. Arméns nederlag i dessa tidiga expeditioner skrämde den allmänna opinionen, som till slut krävde förstörelse av lägret, vilket resulterade i massaker av upp till tjugo tusen invånare. Dessutom uppskattas det att fem tusen soldater har dött. Kriget slutade med förstörelsen av Canudo, halshuggning av många krigsfångar och att man brände alla 5200 hus i lägret.

Resultat
Konflikten i Canudos mobiliserade ungefär tolv tusen soldater från sjutton stater i Brasilien, indelade i fyra militära expeditioner. I den fjärde kampanjen 1897 brände soldaterna området, dödade en stor del av befolkningen och halshögg hundratals fångar. Sammanlagt beräknas totalt cirka 25 000 personer ha dött, vilket kulminerade i en total förstörelse av byn.

Se även 
Antônio Moreira César
Carlos Machado Bittencourt
César Zama
Euclides da Cunha
José Aras
Acervo da Guerra de Canudos
Kriget vid världens ände

Källor

Referenser

Externa länkar
Portfolium, o maior acervo online sobre a Guerra de Canudos 

1896 i Brasilien
1897 i Brasilien
Brasiliens militärhistoria
Uppror
Suzanne Brohan

Suzanne Brohan, född 22 januari 1807 och död 16 augusti 1887, var en fransk skådespelerska. Hon var mor till skådespelarna Augustine Brohan och Madeleine Brohan.

Brohan var från 1834 anställd vid Théâtre-Français, och berömd som framställare av den klassiska och moderna komedins subretter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1887
Kvinnor
Augustine Brohan

Joséphine Félicité Augustine Brohan, född 1824 och död 1893, var en fransk skådespelerska, dotter till Suzanne Brohan och syster till Madeleine Brohan.

Augustine Brohan var 1841-68 anställd vid Théâtre-Français, där hon på ett lysande sätt efterträdde sin mor som den berömda scenens klassiska subrett. Hennes glansroll var Suzanne i Figaros bröllop.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1893
Kvinnor
Madeleine Brohan

Émilie Madeleine Brohan, född den 21 oktober 1833 i Paris, död där den 24 oktober 1900, var en fransk skådespelerska. Hon var dotter till Suzanne Brohan och syster till Augustine Brohan. Hon gifte sig med Mario Uchard 1853, men äktenskapet upplöstes redan efter två år.

Madeleine Brohan var 1850–1885 anställd vid Théâtre-Français. Som modern och systern började hon sin baran med subrettroller, men övergick sedan till den moderna komedins roller. Bland hennes mer bemärkta roller ses hertiginnan Réville i Sällskap där man har tråkigt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska scenskådespelare
Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1833
Avlidna 1900
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Japansk padda

Japansk padda (Bufo japonicus) listades tidigare som en underart till den vanliga paddan (Bufo bufo) men klassificeras idag som självständig art.

Taxonomi 
Den indelas i två underarter, Bufo japonicus japonicus, som finns i västra Japan, och Bufo japonicus formosus, som lever i östra delen av landet. Skillnaden är mycket liten; B. j. japonicus är generellt sett något större, men har mindre trumhinna.

Beskrivning 
Den japanska paddan är något mindre än de storleksmässigt största populationerna av den vanliga paddan; den är mellan 4 och 16 cm för den mindre underarten B. j. formosus, och 8 till 17,6 cm för underarten B. j. japonicus. Honorna är vanligtvis större än hanarna. Färgen varierar mellan de olika lokala formerna, från mörkgrön över gulbrun till mörkbrun. Den är starkt vårtig på rygg, sidor och ben. Bakbenen är långa, nästan två gånger kroppslängden, och fötterna har endast svagt utvecklad simhud.

Vanor 
Paddan lever större delen på land, i många olika miljöer från havsytans nivå till bergsområden, och beger sig till vatten endast när den vill para sig. Födan består av olika leddjur och daggmaskar. Den tar även illasmakande insekter som de flesta andra groddjur undviker, som myror och vissa jordlöpare. I likhet med många andra paddor har den ett kraftigt gift, gamabufagin, i sina parotidkörtlar som ett passivt försvar mot fiender.

Fortplantning 
Den japanska paddan leker mellan februari och mars då paddorna beger sig till låglänta vattensamlingar, där det vanligen är betydligt fler hanar än honor. I samband med parningen blir huden slätare hos båda könen, och hanens färg drar sig mer mot gult. Parningsleken på ett och samma ställe varar omkring en vecka, under vilken honorna lägger mellan 1 500 och 14 000 ägg i långa strängar, virade kring bottnens vattenväxter. Ynglen är helt svarta och blir upp till 3 – 4 cm just innan förvandlingen, som äger rum  i juni. Hanarna blir könsmogna efter ett år, honorna efter två.

Utbredning 
Arten finns i Japan på Kyushu, Shikoku, Honshu och södra Hokkaido. Den har dessutom införts till Izu-Ōshima.

Status 
Den japanska paddan är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN. Arten minskar dock något, speciellt i västra Japan. Främsta orsakerna till minskningen är hus- och vägbyggnad. Torrläggning av risfält och andra lämpliga yngelplatser är också ett hot.

Referenser 

Bufonidae
Émilie Broisat

Émilie Broisat, född 1848 och död 1929, var en fransk skådespelerska.

Broisat debuterade 1866 på Théâtre du Vaudeville i Paris, och var 1867-70 anställd i Bryssel. Han uppträdde därefter i Italien och var 1872-74 anställd vid Théâtre de l'Odéon och 1874-95 vid Théâtre-Français, där hon 1877 blev societär. Bland hennes främsta roller märks Mimi i Vie de bohème och Philiberte.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska skådespelare under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1929
Kvinnor
Franska skådespelare under 1900-talet
Brock (adelssläkt)

Brock eller Brok är namnet på flera danska adelsätter.

Den äldsta av dessa, som i vapnet förde en bjälke, uppträder i källorna i slutet av 1200-talet. Efter denna ätts utdöende upptogs hanet på 1400-talet av en annan, genom gifte besläktad med den förra. Denna andra ätten utdog med Eske Brock 1625.

Ytterligare ett par släkter, utan känt samband med de ovan beskrivna, bar namnet Brock på 1400- och 1500-talet.

Kända medlemmar av ätterna:

 Niels Brock (början av 1300-talet), dansk riddare och rådsherre
 Eske Brock (1560–1625), danskt riksråd

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Danska adelsätter
Svensk uppslagsbok
Niels Brock (riddare)

Niels Brock var en dansk riddare och rådsherre i början av 1300-talet.

Niels Brock var ledare för ett uppror på norra Jylland mot Erik Menved 1313, och blev dömd förlustig liv och gods, men lyckades undkomma ur landet. Under Kristofer II var Brock åter rådsherre.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Danska riksråd
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Män
Personer i Danmark under 1300-talet
Eske Lavesen Brock

Eske Lavesen Brock, född 24 december 1560, död 15 december 1625, var ett danskt riksråd. Han var son till Lave Nielsen Brock.

Brock användes vid diplomatiska uppdrag inom förvaltningen. Han var innehavare av åtskilliga stora gods. I Skåne ägde han bland annat Ellinge slott och Örtofta slott. Brocks kulturhistoriskt värdefulla dagböcker finns delvis bevarade.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Danska riksråd under 1600-talet
Födda 1560
Avlidna 1625
Män