kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Highlander III: The Sorcerer

Highlander III: The Sorcerer är en kanadensisk/fransk/brittisk film från 1994. Filmen är den andra uppföljaren till Highlander (1986).

Handling 

Året är 1994. Efter att ha huggit huvudet av den ende odödlige som återstod, så är Connor MacLeod övertygad om att han har fått Priset - dödligheten som gör honom till en vanlig människa. Men han tror fel.
Vid en arkeologisk utgrävning i Japan kliver magikern Kane upp i solljuset igen efter att ha varit levande begravd i fyrahundra år. Båda blir snart varse om att de är de enda odödliga kvar på Jorden och att bara en får överleva... Ett huvud måste falla!

Om filmen 
Highlander III regisserades av Andrew Morahan. Filmen hade svensk videopremiär den 5 december 1998 under titeln "Highlander: The Magician". Filmen går numera under originaltiteln "Highlander III: The Sorcerer" medan den är mera känd som "Highlander: The Final Dimension" i USA. Filmen är kronologiskt och handlingsmässigt uppföljaren till Highlander från 1986. Efter det svala mottagandet av Highlander II: The Quickening ignorerades densamma och en del av vad som sker i Highlander II motsägs följaktligen i Highlander III. Filmen har senare getts ut i en director's cut.

Rollista (urval) 
Christopher Lambert - Connor MacLeod / Russell Nash
Mario Van Peebles - Kane
Deborah Kara Unger - Alexandra Johnson / Sarah Barrington
Makoto Iwamatsu - Nakano

Filmer 1994
Kanadensiska actionfilmer
Kanadensiska fantasyfilmer
Brittiska fantasyfilmer
Brittiska actionfilmer
Franska fantasyfilmer
Franska actionfilmer
New York på film
Kanada på film
Skottland på film
Japan på film
Marocko på film
Engelskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Japanskspråkiga filmer
Sunne socken, Värmland

Sunne socken i Värmland ingick i Fryksdals härad, uppgick 1963 i Sunne köping och området ingår sedan 1971 i Sunne kommun och motsvarar från 2016 Sunne distrikt.

Socknens areal var 572,73 kvadratkilometer varav 517,35 land (Köpingens område inräknad). År 2000 fanns här 8 891 invånare.  Tätorterna Sunne med sockenkyrkan Sunne kyrka och Rottneros med Rottneros herrgård samt det tidigare järnbruket Stöpafors ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. Före 23 oktober 1891 var namnet Sunds socken. 1751 utbröts Gräsmarks socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Sunne församling och för de borgerliga frågorna bildades Sunne landskommun. 1920 bröts Sunne köping ut ur landskommunen och i samband med kommunreformen 1952 gick de båda landskommunerna Västra Ämtervik och Östra Ämtervik upp i Sunne landskommun och Stora Sunne landskommun bildades. 1963 inkorporerades denna i sin tur i Sunne köping och hela området gick sedan 1971 upp i Sunne kommun.  

1 januari 2016 inrättades distriktet Sunne, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Fryksdals härad. De indelta soldaterna tillhörde Värmlands regemente, Livkompaniet.

Geografi
Sunne socken ligger nordväst om Karlstad omkring södra delen av Övre Fryken och norra delen av Mellanfryken och med Rottnen i väster. Socknen har odlingsbygd utmed sjöarna och är i övrigt en kuperad skogsbygd.

Området genomkorsas av europaväg 45.

Hemman

Fornlämningar
Från stenåldern har boplatser påträffats. Från bronsåldern finns cirka 75 gravrösen. Från järnåldern finns tre gravfält.

Namnet
Namnet skrevs 1363 Sundy och syftar på sundet mellan Frykesjöarna.

Befolkningsutveckling

Se även
 Sunne församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Värmlands län, del 2 Hermes 1962 libris

Externa länkar

Socknar i Fryksdals härad

Indelningar i Sunne kommun
Archipel-de-Mingans nationalpark

Archipel-de-Mingans nationalpark är en nationalpark i Québec i Kanada. Området, som blev nationalpark 1984, består av ett trettiotal kalkstensöar och över 1 000 småöar av granit.

Djurliv  
Under häckningssäsongen bor omkring 35 000 par havsfåglar från 12 olika arter, bland annat lunnefågel i området. Bland däggdjuren finns bäver, Nordamerikansk flodutter, bisam, ekorre, snöskohare, rödräv, silverräv, hermelin, olika arter av fladdermöss och ett antal smågnagare.

Geografi 
De större öarna i nationalparken är, i ordning från väster till öster:
Île aux Perroquets
Île Nue de Mingan
Île à Bouleaux de Terre
Île à Bouleaux du Large
La Grande Île
Île Quarry
Île Niapiskau
Île du Havre
Île Saint-Charles
Île à la Chasse
Île Sainte-Geneviève

Källor

Externa länkar
Great Canadian Parks - Mingan Archipelago National Park 
Parks Canada - Mingan Archipelago National Park Reserve of Canada 

Nationalparker i Kanada
Naturskydd i Québec
Naturskyddsområden bildade 1984
Sunne landskommun

Sunne landskommun kan syfta på:
Sunne landskommun, Jämtlands län (1863-1951)
Sunne landskommun, Värmlands län (1863-1951)
Simsjön

Simsjön kan syfta på ett antal insjöar i Sverige:

Simsjön, Västergötland - sjö i Skövde kommun,  (50,4 ha)
Simsjön, Hälsingland - sjö i Bollnäs kommun,  (79 ha)
Simsjön, Ångermanland - sjö i Kramfors kommun och Sollefteå kommun,  (63,1 ha)
Samt orten Simsjön, Skövde kommun vid sjön med detta namn

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Frankfurt am Mains spårväg

Frankfurt am Mains spårväg öppnade sin första linje 1872. Operatör är det stadsägda Verkehrsgesellschaft Frankfurt (VGF) och ingår i transportnätverket Rhein-Main-Verkehrsverbund (RMV) i förbundslandet Hessen. Linjenätet består i dag av nio reguljära linjer och två speciallinjer. År 2004 var linjenätet ca 63 km långt och transporterade ca 43 miljoner passagerare årligen, vilket motsvarar ungefär 28% av kollektivtrafiktransporterna i Frankfurt.

Bakgrund
Historiskt drevs spårvägsnätet i Frankfurt av flera olika privata och kommunala operatörer. Under flera decennier var avsikten att spårvägen på sikt skulle läggas ned och ersättas med stadsbanan och buss men i början av 1990-talet ändrades inriktningen och man började i stället att investera i nya fordon, upprustning av spår och annan utrustning samt några förlängningar.

Stadsbanelinjen U5 går delvis i gatuspår. Skillnaden mellan spårvägen och stadsbanan är att den förstnämnda har lågt insteg medan den senare har högt insteg. De har samma spårvidd (1435 mm), strömförsörjs bägge med kontaktledning samt delar depåer.

Linjer
 

Sedan april 2007 används låggolvsspårvagnar på alla reguljära linjer. Flexity Classic från Bombardier Transportation är det senaste tillskottet i fordonsflottan.

På speciallinjerna Ebbelwei express och Liechen används endast äldre vagnar med högt golv.

Ebbelwei-Expreß

Den här speciallinjen startade 1977 för att uppmärksamma att de sista fyraxliga spårvagnarna skulle tas ur trafik och var tänkt att trafikeras under en kortare tid men på grund av att den blev en stor succé finns den kvar än i dag. Linjen går i en rundtur som börjar och slutar vid Frankfurts zoo.

Kuriosa
Från sommaren 2010 lånades tre vagnar av typ S in från Frankfurt av Storstockholms lokaltrafik för användning på den nybyggda Spårväg City i Stockholm, där kallade A34F (F för Frankfurt]. De lånade vagnarna var nummer 262, 263 och 264. Vagnarna Återsändes till Frankfurt under slutet av 2011 då Stockholm fått sina nya vagnar av typ A34.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Verkehrsgesellschaft Frankfurt

Spårvag
Spårvägar i Tyskland
Spårvägar efter ort
Harald Nicolai Storm Wergeland

Harald Nicolai Storm Wergeland, född den 27 maj 1814 i Bergen, död den 12 oktober 1893 i Kristiania, var en norsk militär och statsråd. 

Wergeland, som var son till sjökaptenen Gert Chr. Storm och Ingeborg Birgitte Wergeland,  adopterades av sin morbror prosten Nicolai Wergeland. Han blev officer 1831 och utgav 1847-51 tillsammans med Aleksander Waligorsky den första större vägkartan över Norge (Veikart over Norge). 

År 1846 blev Wergeland förste kommissarie vid gränsregleringen mellan Norge och Ryssland, 1849 lärare vid militärhögskolan och 1852 överstelöjtnant i generalstaben. Han studerade 1853 telegrafväsendet i Berlin och Hamburg samt blev 1857 chef för generalstaben och 1859 generalmajor.

Åren 1860-68 var han statsråd, därefter brigadchef och kommendant på Akershus fästning samt 1879-90 generallöjtnant och generalfälttygmästare. Wergeland avgick 1872 som utomordentligt sändebud till hoven i Wien, Rom och München för att notificera tronombytet i Sverige och Norge. I många år var han redaktör av "Norsk militært tidsskrift" och sedan 1871 en lång tid styresman i Norsk jæger- og fiskeriforening.

Källor 

 

Födda 1814
Avlidna 1893

Norska generaler
Norges försvarsministrar
Män
Militärer från Bergen
Norska militärer under 1800-talet
Johan Grundtvig

Johan Didrik Nicolai Blicher Grundtvig, född den 14 april 1822, död den 25 mars 1907, var en dansk historiker, son till N.F.S. Grundtvig, bror till Svend och Frederik Lange Grundtvig, samt far till Elisabeth Grundtvig. 

Grundtvig blev 1848 teologie kandidat, deltog som frivillig i kriget 1848-50 och blev premiärlöjtnant.   

Därefter studerade han Danmarks historia under 1500-talet, blev 1861 fullmäktig i kungliga arkivet och 1874 byråchef, men avgick 1884 vid dess inrangering under riksarkivet. 

Han utgav Bidrag til grevefejdens historie (i "Dansk magazin", 1871) och Meddelelser fra rentekammerarkivet (1-5, 1872-79).

Källor

Noter 

Danska historiker
Danska arkivarier
Födda 1822
Avlidna 1907
Män
Antaresia

Antaresia, även kända som dvärgpytons, är ett släkte av pytonormar som finns i Australien. De är de minsta av alla pytonormar och innehåller bland annat den allra minsta pytonormen, A. perthensis som endast växer till en längd av ungefär 60 centimeter.

Några exemplar blir upp till 1,5 meter långa. Dessa ormar lever i halvöknar och torra skogar. De äter ödlor och små däggdjur. Honor lägger ägg. Antaresia perthensis gömmer sig ofta i termitstackar.

Släktet utgörs av fyra arter (se listan i faktarutan till höger).

Källor

Noter 

Pytonormar
Serpentes
Sven Strandh

Sven Folke Strandh (eller Strand), född den 14 juli 1906 i Lunds stadsförsamling, Lund, död den 22 februari 1986 i Sofielunds församling, Malmö, var en svensk tulltjänsteman och friidrottare (mångkamp). 

Strandh vann SM-guld i femkamp och tiokamp år 1929. Han tävlade för Malmö AI och var med då klubbens veteranförening "Evergreen" bildades 1977. Som tullare var Strandh verksam i Malmö och han är gravsatt där i minneslunden på S:t Pauli mellersta kyrkogård.

Referenser

Noter

Källor

 

 Evergreen-bladet nr 4 2007, sidorna 8 och 13
 Strand, Sven Folke i svenskagravar.se

Födda 1906
Avlidna 1986
Svenska mångkampare
Svenska mästare i tiokamp
Svenska mästare i femkamp
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Lund
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Män
Friidrottare i Malmö AI
Almanac Singers

Almanac singers är ett amerikanskt band från 1940-talet. Bandet spelade folkmusik med politiska texter. Sångerna berörde det dåvarande politiska läget som andra världskriget och fascismen i Europa. Medlemmarna varierade något mellan åren men huvudmännen kan sägas vara Lee Hays, Millard Campbell, Pete Seeger och Woody Guthrie.

Bandet hade starka vänstersympatier, flera av medlemmarna var med i USA:s kommunistiska parti. Ofta togs traditionella sånger och gjordes om till politiska propagandasånger. Så är fallet med exempelvis Almanacs version av Billy Boy från skivan Songs for John Doe (1941):
Can you use a bayonet, Billy Boy, Billy Boy?
Can you use a bayonet, charming Billy?
No I haven't got the skill to murder or to kill
He's a young boy and can not leave his mother.
Det var ur resterna av Almanac Singers Pete Seeger skapade sitt band The Weavers i början av 1950-talet.

Diskografi
Songs For John Doe (1941)
Talking Union (1941)
Song for Bridges/ Babe O'Mine
Deep Sea Chantey And Whailing Ballads (1941)
Sod-Buster Ballads (1941)
Der Mr President (1942)
Boomtown Bill/ Keep That Oil A- rolling (1942)
Anti Fascist Songs Of The Almanac Singers (1942)

Källor
http://www.woodyguthrie.de/almanac

Upplösta amerikanska folkmusikgrupper
Frida Modén Treichl

Frida Maria Modén Treichl, född 10 september 1985 i Vreta Klosters församling, Östergötlands län, är en svensk musikalartist, skådespelare, sångerska och låtskrivare. Hon är uppvuxen i Ljungsbro.

Våren 2010 deltog Modén Treichl i SVT:s Jakten på Julia där hon slutade på andra plats. Hon studerade 2005–2008 på musikalprogrammet vid Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet. År 2009 fick hon Linköpings kommuns kulturstipendium. 2011 medverkade hon i rollen som Anita i West Side Story på Göteborgsoperan. Frida Modén Treichl är syster till operasångerskan Miriam Treichl. 6 september 2018 släppte Modén Treichl sin debutsingel Amazon of Wonder skriven tillsammans med Nils-Petter Ankarblom och Edvin Hjertquist.

Teater

Roller (ej komplett)

Musik

Singlar 
2018 – Amazon of Wonder Musik Frida Modén Treichl, Nils-Petter Ankarblom, Edvin Hjertquist, text Frida Modén Treichl, Nils-Petter Ankarblom. 
2020 – All My Life Musik & Text Frida Modén Treichl, arr Nils-Petter Ankarblom

TV

Sing-A-Long
Frida Modén Treichl tävlade i Markoolios lag tillsammans med Pernilla Wahlgren.

I Shirley Clamps lag tävlade Pia Johansson och Ola Forssmed.
Avsnitt 9, sändes den 21 april 2012.

Jakten på Julia 
Jakten på Julia sändes 20 mars - 22 maj i SVT1.

Referenser

Externa länkar 
 Frida Modén Treichl officiella hemsida
 Jakten på Julia

Svenska musikalartister
Födda 1985
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Linköping
Skådespelare från Linköping
William Fergusson

Sir William Fergusson, 1:e baronet, född 20 mars 1808 i Prestonpans, East Lothian, död 10 februari 1877 i London, var en skotsk kirurg.

Fergusson studerade medicin vid Edinburghs universitet, där han under Robert Knox fick grundliga kunskaper i anatomi. Sedan han några år verkat som kirurg i Edinburgh, flyttade han 1840 till London, där han blev professor vid King's College och hovkirurg. Han verkade inom vidsträckta områden av kirurgin och införde åtskilliga nya behandlingsmetoder. Han tilldelades baronettiteln 1866. Det sades om honom att han vid sina operationer förenade "en örns öga, ett lejons hjärta och en kvinnas hand".

Bibliografi i urval
A System of Practical Surgery (1842; femte upplagan 1870)
Lectures on the Progress of Anatomy and Surgery During the Present Century (1867)

Källor

Noter

Skotska kirurger
Skotska professorer
Födda 1808
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Personer från East Lothian
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Alumner från Edinburghs universitet
Axel Larsson (formgivare)

Axel Larsson, född 1898 i Torps socken, Medelpad, död 1975, var en svensk möbelformgivare. 

Axel Larsson växte upp i Medelpad. Han fick som ung snickarlärling genom ett stipendium möjlighet att studera vidare i Stockholm till möbelritare 1916-20. Parallellt med studierna på Högre Konstindustriella Skolan var han möbelritare hos Carl Malmsten 1919-20 under dennes arbete med möbler till Stockholms stadshus. Under 1920-talet gjorde han studieresor i Europa, bland annat till Parisutställningen 1925.

Han fick vid 25 års ålder anställning vid AB Svenska Möbelfabrikerna i Bodafors på Stockholmskontoret. Hans stora debut var den första möbelserien som visades på Stockholmsutställningen 1930.

Axel Larsson startade egen verksamhet 1956-75, men fortsatte arbete för Svenska möbelfabrikerna i Bodafors. Han ritade vid denna tid även möbler för andra företag, exempelvis Balzar Beskow AB, som fortfarande har modellen stol S-312 från 1960 i sin produktion. Han utförde i många stora inredningsuppdrag från 1930- till 1960-talet, bland annat till Göteborgs konserthus, Park Avenue Hotel i Göteborg samt Folksamhuset i Stockholm.

Förutom S-312 är också stålrörsstolen Bankett från 1960 en storsäljare.

En stor del av hans skisser och ritningar finns bevarade i Designarkivet vid Pukeberg glasbruk och han finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor
Om Axel Larsson på Designarkivets webbplats
Petter Eklund: Storsäljande doldis. Axel Larsson stod för balanserad modernis i Dagens Nyheter Kultur 2 januari 2014, sidan 9.

Noter

Bibliografi
Sigrid Eklund Nyström: Axel Larsson - möbelformgivare och inredningsarkitekt under fem decennier, Carlsson, 2013.

Externa länkar
Om stolen S-312

Svenska formgivare
Personer från Torps socken, Medelpad
Födda 1898
Avlidna 1975
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Aspergillus niger

Aspergillus niger är en borstsvamp och en av de vanligaste Aspergillus-svamparna.

Den används bland annat industriellt till att framställa citronsyra och ystenzym (alternativ till löpe). Då används enbart stammar som inte producerar toxiner.

A. niger har också visats kunna användas för att minska negativa effekterna från surt lakvatten från gruvindustrier genom att binda in koppar och mangan.

Se även 
 Svartmögel

Referenser 

Sporsäcksvampar
niger
Stefan Krusell

Stefan Krusell, född 9 juli 1951 i Tranås, är en svensk grafiker och tecknare, bosatt och verksam i Trollhättan. 

Stefan Krusell studerade vid Konstfack mellan 1972 och 1975. 

1990 genomförde Stefan Krusell en inventering hos Blomgrens stenhuggeri i Vänersborg vilket resulterade i ett 40-tal teckningar. Dessa visades 1991 på Museihallen i Vänersborg. 

Vyerna över slussområdet i Trollhättan är motiv som Stefan Krusell har avbildat i flera av sina verk.

Stefan Krusell har varit representerad på flera stora utställningar bland annat på Liljevalchs konsthall i Stockholm. Krusell finns representerad hos Statens konstråd, Vänersborgs museum samt i ett 15-tal landstings- och kommunala samlingar. Han har även haft flera separata utställningar.

Källor

Noter

Externa länkar
Om Stefan Krusell på Vänersborgs museum

Män
Födda 1951
Levande personer
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska grafiker under 2000-talet
Personer från Tranås
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska tecknare under 2000-talet
Lunds VK

Lunds Volleybollklubb (Lunds VK, LVK) är en volleybollklubb i Lund och den största i Sverige sett till antalet medlemmar (som uppgår till ca 700 stycken). Klubben bildades våren 2009 genom en sammanslagning av de två Lundalagen VF Fäladen och LUGI Volley.  

Föreningen erbjuder träning och matchspel i volleyboll för barn, ungdomar och vuxna. Med volleybollen som gemensam nämnare tillhandahåller Lunds VK en utvecklande och meningsfull sysselsättning för ledare och spelare. Lunds VK:s verksamhet bygger på gemenskap, fair play, professionalitet och engagemang och genom dessa ledord arbetar föreningen för att uppnå visionen: att vara en klubb för hela livet. 

Klubben har representerande lag från alla åldrar både på dam- och herrsidan och visionen är att kunna erbjuda volleyboll från lek till elit - för alla.  

Lunds VK har lag i Elitserien på både dam- och herrsidan. Hittills har två spelare från klubben tagit klivet till att bli utlandsproffs, Jacob Link och Arno Slipac. Herrtruppen har för närvarande två spelare i svenska landslaget, dessa är August Borna och Martin Bergman

Damer A 2021/22

Herrar A 2021/22

Externa länkar
Lunds VK:s hemsida
Elitserien Volleyboll
Svenska volleybollförbundet
Skånes volleybollförbund
Facebook
Instagram
Twitter

Lunds VK
Sportklubbar bildade 2009
James Wardrop

James Wardrop, född 1782 i Torbane Hill, Linlithgowshire (numera i West Lothian), död 1869, var en skotsk kirurg och oftalmolog.

Wardrop studerade i Edinburgh och började sedan praktisera där. Han inrättade 1826 West London Hospital of Surgery, föreläste i kirurgi vid Aldersgate Street Medical Academy och tog livligt del i den tidens reformatoriska strävanden inom den brittiska medicinen. Med tiden råkade han i tvist med sina kollegor och drog sig tillbaka från dem flera år före sin död. 

Bland Wardrops många skrifter är hans arbete över ögats patologiska anatomi det mest betydande och skattades mycket högt: An Essay on the Pathology (Morbid Anatomy) of the Human Eye (två band, 1808-18).

Källor

Tryckta källor

Noter 

Skotska kirurger
Brittiska oftalmologer
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Födda 1782
Avlidna 1869
Män
Ugglan
Redeemed Christian Church of God

Redeemed Christian Church of God (RCCG) är en internationell pingstkyrka med rötter och huvudkontor i Nigeria, grundad 1952 av Pa Josiah Akindayomi.
Under dennes efterträdare Enoch Adejare Adeboye har RCCG växt och spridit sig till över 190 länder i alla världsdelar.

Den första församlingen i Norden, Jesus Centre i Köpenhamn, bildades av RCCG-missionärer 1995.
Sedan dess har en rad församlingar etablerats bland afrikanska immigranter i Norden. 
31 av dem (samtliga grundade under 2000-talet) finns i Sverige. Först ut var 2001 Jesus Connections i Göteborg (som  också är en del av Evangeliska frikyrkan). Övriga församlingar är Restoration Assembly, Jubilee Centre och House of Praise i Malmö, House of Praise i Arlöv, Jubilee Center och In His Presence Parish i Lund, Strong Tower i Helsingborg, King's Palace i Karlskrona, House of Mercy i Kristianstad, Victory Palace i Ronneby, Green Pastures Parish i Kalmar, Dayspring Parish i Växjö,  Pacesetters Connections och New Covenant Parish i Borås, RCCG Rompiendo Barreras i Norrköping, Kingdom Parish i Örebro, Life Centre i Västerås, Chapel of Glory i Södertälje, Solution Centre, Chapel of Praise Parish, Shepherd Leads Assembly och RCCG Husby i Stockholm, Chapel of Grace i Märsta, Grace Connections, Garden of Peace och Chapel of Redemption i Uppsala, Life Gate Parish i Borlänge, House on The Rock i Gävle samt i Göteborg: Overcomers' Parish och Royal Connections. En församling med det sistnämnda namnet fanns tidigare i Stockholm men den har nu lämnat RCCG.

RCCG Sverige är ett registrerat trossamfund. 13 av församlingarna bildar en egen zon inom RCCG medan sex församlingar i södra Sverige formar en zon tillsammans med RCCG Danmark. Norge (där RCCG sedan 2016 är en del av den norska pingströrelsen) med Island bildar en zon, Finland med Estland en annan.
Dessa fyra nordiska zoner tillhör RCCG-provinsen för Norra och centrala Europa.

Källor 
Officiell hemsida
RCCG i Norden
Människor och Tro SR P1, 28 september 2012 
Forskare fann stark kyrkotillväxt i Sverige Världen idag, december 2015

Kristendom i Nigeria
Religiösa organisationer bildade 1952
Protestantiska samfund
Pingströrelsen
Organisationer i Nigeria
Näshulta

Näshulta är kyrkbyn i Näshulta socken i Eskilstuna kommun i Södermanland, belägen norr om Näshultasjön.

Byn omtalas första gången 1445. men är sannolikt äldre. Näshulta socken omtalas första gången 1222 och nuvarande sockenkyrka uppfördes i slutet av 1100-talet eller början av 1200-talet och med all sannolikhet äldre.

Näshulta prästgård låg ursprungligen i Vidökna en halv mil väster om kyrkan, men 1948 byggdes en ny prästgård nere vid Näshultasjön söder om kyrkan. Komministergården låg i Öknatorp, men vid 1800-talets slut byggdes en ny komministerbostad med liggande röd panel väster om kyrkan. En byggnad från slutet av 1700-talet, senare använd som sockenstuga har möjligen ursprungligen använts som skolhus. Intill detta ligger den senare skolbyggnaden uppförd 1878. Väster om skolhuset byggdes 1928 ett kommunalhus med ett snarlikt utförande som komministergården. Den kom senare att byggas om till ålderdomshem, och efter en stor tillbyggnad ändrades den till lägergård under namnet Näshultagården.

Källor 

Orter i Eskilstuna kommun