kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kongopåfågel

Kongopåfågel (Afropavo congensis) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Kongopåfågeln är en 64–70 cm lång hönsfågel med grön ovansida. Hanen är mörkt bronsgrön och svart ovan med en kort och tät, svartvit tofs och bar röd strupe. Den är vidare lilablå på vingtäckare, bröstet och stjärtspetsen. Näbben är blygrå och fötterna grå, med en lång sporre på benen. Honan är något mindre och rostbrun med glangsigt grön ovansida och kort, brun hjässtofs.

Läte 
Vanligaste lätet är en duett som upprepas 20–30 gånger. Från hanen hörs ett ljust "gowe", honan ett lågt "gowah". Duetterna föregås vanligen av högljudda "rro-ho-ho-o-a".

Utbredning och systematik 
Kongopåfågel förekommer lokalt i regnskog i centrala Kongo-Kinshasa.  Den placeras som enda art i släktet Afropavo och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Kongopåfågeln tros ha en liten världspopulation uppskattad till under 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av jakt och habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Endemiska fågelarter i Demokratiska republiken Kongo
Fåglar i etiopiska regionen
Klipphöna

Klipphöna (Alectoris barbara) är en övervägande nordafrikansk fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Klipphönan tillhör en grupp med närbesläktade och mycket likartade hönsfåglar i släktet Alectoris som avlöser varandra geografiskt, i Europa representerade i övrigt av stenhöna (Alectoris graeca), berghöna (Alectoris chukar) och rödhöna (Alectoris rufa). Alla är 32–36 centimeter långa satta fåglar med ljust ansikte, någon form av ansiktsmask och mörkt halsband. De har även röda fötter, grått bröst, rostbeige buk, lodrätt randiga flanker samt rostfärgade yttre stjärtpennor som konstrasterar mot brungrå rygg och övergump. 

De är alla sällskapliga men vaksamma och springer helst undan vid störning. Flykten är låg med snabba vingslag och stela glid.

Klipphöna är den mest avvikande genom att sakna vit hakklapp. Istället har den en bred rödbrun halskrage, band centralt på hjässan och ett stråk bakåt från kinden. Strupen och sidan av huvudet är ljusgrått.

Läte 
Klipphönans revirläte är varierande, men består ofta av rytmiska serier i snabb galopptakt. Rösten är grötig och hes och ramsorna inleds av enstaviga gälla toner.

Ekologi
Den häckar i många olika biotoper på olika nivåer på mellan 100 och 3 300 meter över havet, från karga klippiga bergssluttningar, till öppna skogsbiotoper med gläntor, till torra öppna låglandsbiotoper.

Arten lägger ägg från mars till maj, även om ägg har hittats även i december i Kanarieöarna. Boet är en fördjupning i marken som klipphönan fodrar med gräs. Däri lägger honan alltifrån sex till 27 ägg. Klipphönan livnär sig huvudsakligen på löv, skott, frukt och frön men även insekter som myror.

Utbredning och systematik 
Klipphöna delas in i fyra underarter:
 koenigi – förekommer i nordvästra Marocko, Kanarieöarna och södra Spanien
 barbara – förekommer i norra Marocko och norra Algeriet samt Sardinien
 spatzi – förekommer i södra Marocko till centrala Algeriet och södra Tunisien
 barbata – förekommer i Libyen och nordvästra Egypten

Det råder olika uppfattningar huruvida populationerna i södra Spanien, Kanarieöarna och Sardinien är ursprungliga eller inplanterade. Säkerligen inplanterad är den på Madeira.

Studier visar att den isolerade barbata skiljer sig från övriga underarter och möjligen kan utgöra en egen art.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock relativt långsamt. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Arten minskar på grund av jakt och habitatförlust på grund av förändrade jordbruksmetoder. I Europa tros det häcka mellan 7.500 och 20.000 par, med oklar populationsutveckling.

I kulturen 
Klipphöna är Gibraltars nationalfågel.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Stenhöna

Stenhöna (Alectoris graeca) är en sydeuropeisk bergslevande hönsfågel i familjen fasanfåglar.

Utseende 
Stenhönan är en medelstor hönsfågel, 33–36 centimeter i längd, mycket lik sin nära släkting berghönan (Alectoris chukar). Den har en ljusbrun rygg, grått bröst, gulbrun buk och de för släktet vertikala bandade mönstret på flankerna. Benen är röda. Det vita ansiktet och vita hakan är inramat av en svart bård. Jämfört med berghönan är den vit på halsen snarare än gulaktig och ryggen är gråare.

Utbredning och systematik 
Stenhönan förekommer i bergstrakter i södra Europa, huvudsakligen i Alperna. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 graeca-gruppen
 Alectoris graeca saxatilis – Alperna (Frankrike till Österrike) och västra Balkanhalvön
 Alectoris graeca orlandoi – Italien (Apenninerna)
 Alectoris graeca graeca – Balkanhalvön förutom västra delen
 Alectoris graeca whitakeri – Sicilien

Underarten whitakeri har föreslagits utgöra en egen art.

Ekologi 
Stenhönan häckar på steniga alpsluttningar, gärna där det finns ris och buskar, och främst på höjder mellan 1 000 och 2 000 meters höjd. I Sicilien och i Grekland påträffas den närapå ner till havsnivån. När den störs springer den hellre iväg än tar till vingarna. Den lägger fem till 21 ägg i boet som inte är mer än en uppskrapad grop i marken. Fågeln intar olika sorters frön men också insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse och jakt. IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad (NT). Världspopulationen tros bestå av 41.800-73.400 par. Framför allt populationen på Sicilien tros vara extra utsatt.

Referenser

Källor 
 McGowan, Philip J. K. (1994): 11. Rock Partridge. In: del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew & Sargatal, Jordi (editors): Handbook of Birds of the World, Volume 2: New World Vultures to Guineafowl: 485, plate 43. Lynx Edicions, Barcelona.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Lössbergshöna

Lössbergshöna (Alectoris magna) är en hönsfågel i familjen fasanfåglar, endemisk för Kina.

Utseende 
Lössbergshönan liknar nära släktingen berghönan (Alectoris chukar) med röd näbb och röda benm, vit strupe och gråbrun fjäderdräkt, men är större (36-38 cm) och har ett unikt rostbrunt smalt halsband, svartkantat ovan. De tättbandade flankerna och svarta tygeln påminner om stenhönan (A. graeca), men lössbergshönan har blekare ögon.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i ödsliga områden i nordvästra Kina i Qinghai och Gansu. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Alectoris magna magna – norra och nordöstra Qinghai, i västcentrala Kina
 Alectoris magna lanzhouensis – Lanzhousänkan i centrala Gansu, i nordcentrala Kina

Lössbergshönan tillhör en grupp med Alectoris-höns där även berghöna, stenhöna och svartstrupig berghöna (A. philbyi) ingår, varav lössbergshönan står närmast den senaste enligt en genetisk studie av arternas mitokondrie-DNA.

Levnadssätt 
Lössbergshönan föreommer på klippiga sluttningar och i dalar med gräs och småbuskar från 1300 till 4000 meters höjd. Den lever av frön, rötter, groddar och skott, men även ryggradslösa djur som skalbaggar, spindlar och gräshoppor. Fågeln bildar par från slutet av mars till mitten av april och lägger ägg från början av maj till juli. Efter häckning bildar den flockar med upp till 30 individer. Fågeln är huvudsakligen stannfågel, men höjdledsflyttning har noterats på östra Qinghaiplatån, framför allt under hårt vinterväder.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Lössberg är berg bildade av lössjord, lösa vindavsatta avlagringar som till största delen består av silt.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 magna Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
WP:Projekt Kina
Endemiska fågelarter i Kina
Fåglar i palearktiska regionen
Arabrödhöna

Arabrödhöna (Alectoris melanocephala) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Arabrödhöna är störst i släktet Alectoris med en kroppslängd på 41 centimeter. Könen liknar varandra, men hanen är något större än honan. Den är svart på hjässa och baksidan av huvudet, med ett brett vitt band ovanför ögat som skiljs från den vita strupen med ett smalare svart streck. Halsens sidor är blekbruna medan kropp. vingar och stjärt är blågrå med mörk bandning på flankerna. Ben och näbb är skära.

Läte 
Lätet anses vara både ljudligare och djupare än hos andra Alectoris-arter. Vanligast är ett "cuck, cuck, cuck, owk-owk-owk” som börjar långsamt och ökar sedan i volym och tempo. Även mjukare "cook, cook, cookcookcookcook” hörs som kontaktläte mellan par eller i individer i flockar. Vid uppflog avger den ett "kerkow-kerkow-kerkow”.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra områden på södra Arabiska halvön. Den behandlas vanligen som monotypisk.

Släktskap 
Arten är möjligen närmast släkt med klipphöna (A. barbara). Tillsammans utgör de en systergrupp till övriga arter i släktet.

Levnadssätt 
Arten återfinns på grästäckta sluttningar och stenig mark med viss vegeation, från havsnivå till 1400 meters höjd. Den lever på marken av frön, annat växtmaterial som fransgräs och noppor samt små ryggradslösa djur. Fågeln häckar från mars och framåt och lägger fem till åtta ägg i en grund grop i marken. De brunfläckade blekt beigea äggen ruvas i 25 dagar. Ungarna lämnar boet snart efter kläckning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig eller mindre vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Endemiska fågelarter på Arabiska halvön
Svartstrupig berghöna

Svartstrupig berghöna (Alectoris philbyi) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer enbart på sydvästra delen av Arabiska halvön. Trots det begränsade utbredningsområdet anses den inte vara hotad.

Utseende 
Svartstrupig berghöna liknar berghönan (Alectoris chukar) med sin gråbruna dräkt och flankerna tydligt bandade i svart och blekbeige. Den skiljer sig dock genom att ha svarta kinder och svart strupe, och en tunn vit linje som skiljer dessa från det blågrå huvudet. Näbb och ben är rosa.

Läte 
Lätet liknar berghönans (A. chukar), i engelsk litteratur återgivet som ett rytmiskt och upprepande "chuk chuk-a-chuk-kar" eller liknande. Vid uppflog hörs explosive "chork chork chork" eller mer babblande "chuk-a-chuk-oo". Arten hörs oftast tidigt eller sent på dagen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i klippöknar i sydvästra Saudiarabien och norra Jemen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten är nära släkt med stenhöna (A. graeca), berghöna och lössbergshöna (A. magna) Dessa har alla tidigare behandlats som en och samma art.

Levnadssätt 
Arten förekommer i klippiga sluttningar och sparsamt bevuxna områden. Den är höghöjdslevande och ses generellt över 2700 meters höjd. Den lever på marken av frön, annat växrmaterial och små ryggradslösa djur. Fågeln häckar från april till juni och lägger fem till åtta ägg i ett bo på marken. De skärfläckade beigea äggen ruvas i 25 dagar.

Status 
Trots sin begränsade utbredning bedömer internationella naturvårdsunionen IUCN inte som hotad och kategoriserar den därför som livskraftig. Världspopulationen anses stabil och den rapporteras vara lokalt vanlig till sparsam.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Harry St John Bridger Philby (1885–1960), brittisk upptäcktsresande och rådgivare till Ibn Saud, kung av Saudiarabien.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org
Artfakta på gbwf.org

Fasanfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Arabiska halvön
Rödhöna

Rödhöna (Alectoris rufa) är en västeuropeisk hönsfågel i familjen fasanfåglar. Arten är även införd till Irland, Storbritannien, Grekland och Nya Zeeland. Rödhönan är en vanlig fågel, men minskar relativt kraftigt i antal på grund av bland annat jakt och jordbrukets intensifiering. Sedan 2020 listas den därför som nära hotad av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Utseende 
Rödhönan tillhör en grupp med närbesläktade och mycket likartade hönsfåglar i släktet Alectoris som avlöser varandra geografiskt, i Europa representerade i övrigt av stenhöna (Alectoris graeca), berghöna (Alectoris chukar) och klipphöna (Alectoris barbara). Alla är 32–36 centimeter långa satta fåglar med ljust ansikte, någon form av ansiktsmask och mörkt halsband. De har även röda fötter, grått bröst, rostbeige buk, lodrätt randiga flanker samt rostfärgade yttre stjärtpennor som konstrasterar mot brungrå rygg och övergump. 

De är alla sällskapliga men vaksamma och springer helst undan vid störning. Flykten är låg med snabba vingslag och stela glid.

Rödhöna skiljer sig från sina släktingar på sin lilla vita haklapp inramad av en svart bård som nedåt övergår i svartstreckat bröst. Därtill är bakdelen av halsen brunare.

Läten 
Rödhönans läten består av rytmiska hesa ramsor. Revirlätet inleds med skrockande ljud och övergår i en lugn trestavig galopp: "tju tju tju tju ka-tjeh tjeh ka-tjeh tjeh...".

Utbredning och systematik 
Rödhöna är den mest västliga av Alectoris-hönsen och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Alectoris rufa rufa – förekommer i Frankrike, nordvästra Italien, på Elba samt på Korsika
 Alectoris rufa hispanica – förekommer på norra och västra Iberiska halvön
 Alectoris rufa intercedens – förekommer på östra och södra Iberiska halvön och i Balearerna

Rödhönan är stannfågel men bergslevande individer rör sig till lägre nivåer vintertid. Arten är inplanterad i Storbritannien, och det finns även frilevande bestånd i Irland, Algeriet, Grekland och Nya Zeeland. Fynd har gjorts i Sverige,, men det anses inte sannolikt att den nått landet på naturlig väg.

Ekologi 
Rödhönan lever främst på låglandet i olika biotoper som odlingsbygd, hedar, kustängar och i sandig och klippig terräng. Den förekommer ibland även på högre höjd ovan trädgränsen. Den livnär sig av frön, löv och rötter, men även insekter.

Häckningstiden varierar från april till början av maj i Portugal, slutet av april till maj i England och från maj till mitten av juni i Frankrike.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population som uppskattas till mellan cirka fem och sju miljoner par. Den minskar dock relativt kraftigt i antal, de senaste tio åren med uppskattningsvis 20–29 %. Arten hotas av jordbrukets intesifiering, omvandling av dess levnadsmiljö, jakt och utsläpp av uppfödda fåglar, varav många är hybrider mellan berghöna och rödhöna. Sedan 2020 är den därför upptagen som nära hotad på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista.

Namn 
Rödhönans vetenskapliga artnamn rufa betyder just "röd".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Visselhöna

Visselhöna (Ammoperdix griseogularis) är en hönsfågel som förekommer i västra Asien.

Utseende och läten 
Visselhönan är en rundnätt hönsfågel med en kroppslängd på 22-25 centimeter. Den är huvudsakligen sandbrun med för släktet karakteristiska vågiga brunvita strimmor på flankerna. Hanen har grått huvud med ett svart streck genom ögat och vit kindfläck. Till skillnad från den nära släktingen ökenhöna (Ammoperdix heyi) är halssidorna är vitfläckiga. Honans dräkt är en urblekt version av hanens. 

VIsselhönan springer hellre undan än svävar iväg när den störs. Sången är ett upprepat visslande våitt-våitt-våitt som gett fågeln dess svenska namn, påminnande om småfläckig sumphöna.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydostligaste Turkiet, nordöstra Syrien, södra Armenien och Irak norrut till sydvästra Kazakstan och österut till sydöstra Uzbekistan, västra Tadzjikistan och Pakistan. Arten betraktas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
DNA-studier visar att visselhönans släkte Ammoperdix tillhör en grupp fasanfåglar med bland annat vaktlar i Coturnix, buskvaktlar i Perdicula, berghönsen med släktingar i Alectoris samt Pternistis-frankoliner. Ammoperdix är systerklad till alla andra släkten i gruppen.

Ekologi

Levnadsmiljö 
Visselhönan häckar i närheten av vatten, oftast på planare mark än den närbesläktade ökenhönan, i exempelvis klippig bergsöken, klippiga bergssluttningar och i wadis, ibland upp till 2000 meter över havet. Där den är sympatrisk med berghöna (Alectoris chukar) föredrar visselhönan lägre och varmare regioner.

Häckning och föda 
Arten lägger i genomsnitt sex till nio ägg direkt på marken i en uppskrapad grop. Honan ruvar äggen i ungefär tre veckor. Två kullar per häckningsperiod förekommer. Den lever av skott, löv, frön och bär, men också insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 150.000-250.000 individer, varav det i Europa tros det häcka 4.000-6.100 par.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Ökenhöna

Ökenhöna (Ammoperdix heyi) är en liten hönsfågel i familjen fasanfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Ökenhönan är en relativt liten hönsfågel (22-25 centimeter), huvudsakligen sandbrun med bruna och vita vågor på flankerna. Hanen har grått huvud med en vit strimma framför ögat. Halsens sidor är enfärgade och inte vitfläckiga, vilket skiljer den från närbesläktade visselhönan. Honan är en urvattnad version av hanen och därmed svårare att skilja från visselhönan.

Läten 
Ökenhönans läte är ett kort och raskt upprepat ljud som är nedåtkrökt och avslutas snärtigt: "kyva kyva kyva".

Utbredning och systematik 
Ökenhönan delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Ammoperdix heyi heyi – förekommer från Jordandalen till Sinaihalvön och västra Saudiarabien.
 Ammoperdix heyi nicolli – förekommer i norra Egypten, öster om Nilen.
 Ammoperdix heyi cholmleyi – förekommer från centrala Egypten, öster om Nilen till norra Sudan.
 Ammoperdix heyi intermedius – förekommer på södra Arabiska halvön.

Släktskap 
DNA-studier visar att visselhönans släkte Ammoperdix tillhör en grupp fasanfåglar med bland annat vaktlar i Coturnix, buskvaktlar i Perdicula, berghönsen med släktingar i Alectoris samt Pternistis-frankoliner. Ammoperdix är systerklad till alla andra släkten i gruppen.

Levnadssätt 
Fågeln häckar i närheten av vatten i exempelvis bergsöken, på klippiga bergssluttningar, i wadis och liknande. Den lägger i genomsnitt fem till sju ägg direkt på marken i en uppskrapad grop. Ökenhönan livnär sig av olika typer av frön och viss insektsföda. Den springer hellre undan än flyger när den störs.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vida spridd och vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Michael Hey (1798-1832), tysk kirurg och samlare av specimen i Mellanöstern och nordöstra Afrika.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Papuavaktel

Papuavaktel (Synoicus monorthonyx) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Papuavakteln är en mycket stor vaktel, med knubbig kropp, gult på näbb och ben samt på ryggen svarta tvärband och vita strimmor. Honan har en tydliga vita pilspetsformad teckningar med svarta kanter på bröstet medan hanens bröst är svartbandat och resten av undersidan roströd. Den enda förväxlingsrisken är en beckasin eller morkulla, men dessa har mycket längre näbbar. När den skräms upp hörs ett ljudligt vingbuller parat med ett ljudligt skri.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på alpina gräsmarker i Sudirmanbergen, på västra Nya Guinea. På 2000-talet har den upptäckts även i Star Mountains.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt som enda art i släktet Anurophasis. DNA-studier har visat att den dock står nära brunvakteln (Synoicus ypsilophora) och förs därför numera vanligen till Synoicus.

Status 
Även om papuavaktelns bestånd tros vara relativt litet är dess begränsade och fragmenterade utbredningsområde otllgängligt, vilket gör att arten är relativt säker. Vägbyggen och gruvbrytning har dock i ökande grad gjort höglänta områden tillgängliga, vilket banar vägen för okontrollerad jakt.
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Endemiska fågelarter i Indonesien
Hainansånghöna

Hainansånghöna (Arborophila ardens) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läten 
Hainansånghönan är en typisk, 28 cm lång gråbrun sånghöna med distinkt tecknat huvud. Ett smalt vitt ögonbrynsstreck och en vit fläck på örontäckarna kontrasterar starkt med det i övrigt svartaktiga huvudet. Ett tydligt rostorange halsband skiljer den svarta strupen från grått bröst. Revirlätet är en  vittljudande dubbel vissling som först faller sedan stiger, framfört av par i duett och ofta upprepat.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergsskogar på ön Hainan i södra Kina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Hainansånghönan är upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista som nära hotad. Arten tros ha minskat kraftigt till följd av förlust och försämring av dess levnadsmiljö. Beståndet uppskattades 2001 till 3900–5200 individer. Därefter har ett antal nya populationer upptäckts, varför denna siffra kan vara en underskattning.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Hainan
Vitkindad sånghöna

Vitkindad sånghöna (Arborophila atrogularis) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Vitkindad sånghöna är en 28 cm lång, vakteliknande hönsfågel. Den känns igen på vita kinder, svart ögonmask och svart strupe, medan ovansidan är tvärbandad. På halssidan syns ett orangegult parti som är streckat med svart. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som en serie med "whew"-toner som ökar i både hastighet och tonhöjd och avslutas abrupt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i regnskog från nordöstra Indien till Myanmar och sydvästra Kina (Yunnan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Vitkindad sånghöna är dåligt känd men är troligen lokalt vanlig där skog återstår och den inte utsätts för jakt. Världspopulationen tros dock vara relativt liten och i minskande. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen