kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Honeysuckle Rose (sång)

"Honeysuckle Rose" är en amerikansk revymelodi med musik av Fats Waller och text av Andy Razaf. Den har med tiden blivit en jazzstandard.

Historik
Sången komponerades som ett av fyra nummer av Waller och Razaf till den svarta revyn Load of Coal, producerad av bröderna Connie och George Immermann och uppförd på dessas klubb Connie's Inn i Harlem 1929. Numret tillkom i sista stund inför revyn, delvis via telefonsamtal mellan Razaf, som befann sig i Asbury Park, och Waller som satt på en bar i Harlem. Den framfördes ursprungligen som ett ensemblenummer med steppdans och gjorde inget större intryck på publiken då. Större genomslag fick den först ett antal år senare sedan den lanserats i en kortfilm med samma namn. I denna film framställdes sången dock som skriven av två vita män i fängelse, vilket föranledde en upprörd Razaf att skriva ett öppet klagobrev till Louis B. Mayer på filmbolaget MGM. Mayer svarade i tidskriften Variety med att kalla Razaf otacksam, mot vilket Razaf ställde frågan hur det skulle ha sett ut om ett nummer av Irving Berlin framställts som om det komponerats av svarta fängelsekunder.

Inspelningar
"Honeysuckle Rose" har spelats in på skiva av ett mycket stort antal artister. Till tidiga inspelningar hör de av Dick McDonough (1929; dock inte utgiven förrän under LP-eran), McKinney's Cotton Pickers (1930), Frank Trumbauer (1931) och Fletcher Henderson (1932). Senare finns versioner av bland annat Coleman Hawkins, Herman Chittison samt Tommy och Jimmy Dorsey (samtliga 1934), Mildred Bailey (1935), Count Basie och Earl Hines (båda 1937), Django Reinhardt och Eddie South (båda 1938), Benny Goodman och Louis Jordan (båda 1939) och Nat King Cole (1940). I Sverige gjorde under denna tid studiogruppen Swing Swingers (med bland annat Gösta Redlig, Stig Holm och Thore Jederby) en inspelning för Sonora 1937.

Fats Waller själv spelade in sången första gången med sin orkester den 7 november 1934 (utgiven på Victor 24826) och återigen i en förlängd version den 9 april 1937 (Victor 36206). Den 13 maj 1941 gjorde han en pianosoloversion (Victor 20-1580). Det finns också bevarade radioupptagningar och privata inspelningar samt en kortfilm ("soundie"; se externa länkar nedan) där Waller framför numret.

Utmärkelser
1999 erhöll Wallers inspelning från 1934 en Grammy Hall of Fame Award.

Källor
 Robert Gottlieb & Robert Kimball: Reading Lyrics (New York 2000)
 Brian Rust: Jazz Records 1897-1942 (5:e upplagan, Chigwell, Essex 1983)
 Maurice Waller & Anthony Calabrese: Fats Waller (New York 1977; nyutgåva 1997)
 Texthäfte till dubbel-CD:n Svensk Jazzhistoria Vol. 3 - Rytm och Swing (Caprice CAP 22039)
 Lista över inspelningar upptagna i Grammy Hall of Fame, bokstaven H

Externa länkar
 Kortfilm med Fats Waller framförande "Honeysuckle Rose"

Amerikanska jazzlåtar
Sånger 1929
Gröna citadellet i Magdeburg

Gröna citadellet är ett byggnadsverk formgivet av Friedensreich Hundertwasser och projekterat av Peter Pelikan och Heinz M. Springmann. Det ligger i Magdeburg och färdigställdes 2005. Det var det sista projektet som Hundertwasser arbetade på före sin död. Huset ligger i stadskärnan, strax intill Magdeburgs domkyrka och delstatsparlamentet, något som gjorde byggandet omstritt.

Historik 
På den tomt där detta Hundertwasser-hus nu står fanns tidigare en byggnad från DDR-epoken. Relativt snabbt hade denna monterats ihop till något funktionellt med hjälp av redan gjutna betongplattor. 1995 kom så en gammal medlem av den lokala byggnadsnämnden med ett förslag. Han föreslog att Hundertwasser skulle omforma det befintliga betonghuset till ett Hundertwasser-hus, så som han hade gjort på andra platser, med andra byggnader. Hundertwasser nappade på idén. Senare beslutades dock om rivning av betongklumpen och ett helt nytt bygge i stället. Detta gav större utrymme åt formgivningen.

Användning 
På nedre botten ligger ett flertal affärer, ett kafé, en restaurang och en särskild Hundertwasser-butik, där upplysningar om konstnären också finns att få. Vidare rymmer byggnaden en teater, ett hotell, ett daghem och en vaktmästarexpedition. Men övervägande delen av huset utgörs av lägenheter.

Särdrag 

 Det gröna citadellet är uppfört runt två innergårdar, den större har en springbrunn.
 Tittar man ut genom fönstret ser man inte två fönster med samma form.
 Det gröna taket är mestadels gräsbevuxet, vilket förklarar byggnadens namn.
 Byggnaden härbergerar ett stort antal träd. Några är planterade på taket, några har rotat sig på våningarnas ytterväggar. Dessa så kallade "trädhyresgäster" (Baummieter ) pysslas om av övriga hyresgäster.
 Efter färdigställandet bör i möjligaste mån inga fler ingrepp göras vad gäller husets yttre. Genom trädens växande och förbleknandet av ytterfärgen, etc. kommer huset att förändras med och rimligtvis förmedla en känsla av ålder.
 Hyresgästerna har rätt att utforma fasaden runt sina fönster så långt arm och pensel räcker. Hittills har denna rättighet inte utnyttjats av någon.
 I ett räcke på den mindre innergården har några verktyg som hantverkarna använde när de arbetade på byggnaden symboliskt monterats in.

Galleri

Se även
Hundertwasserhaus
Quixote Winery
Waldspirale

Noter

Externa länkar

 Tysk-engelsk hemsida för Grüne Zitadelle von Magdeburg 

  
Byggnader och anläggningar i Sachsen-Anhalt
Magdeburg
Byggnader av Friedensreich Hundertwasser
Postmodernistisk arkitektur
Rosyth

Rosyth (skotsk gaeliska: Ros Saidhe eller Ros Saoithe) är en stad belägen vid Firth of Forth i Skottland, 4,8 km söder om Dunfermlines centrum. Enligt 2007 års folkräkning har staden 12 865 invånare.

Staden började byggas 1909 som hamnstad till Dunfermline. Den är byggd som en trädgårdsstad. För närvarande har hamnen den enda direkta färjetrafiken till europeiska fastlandet från Skottland (tjänsten slutade i september 2008 och återupptogs i maj 2009 under en ny operatör, Norfolkline). Rosyth ligger intill Inverkeithing, åtskild endast av motorvägen M90. Rosyths järnvägsstationen ligger på Fife Circle Line.

Referenser

Orter i Fife
Trädgårdsstäder
Peter Capaldi

Peter Dougan Capaldi, född 14 april 1958 i Glasgow, är en skotsk skådespelare, regissör, författare och sångare. Han slog igenom i rollen som Oldsen i filmen Local Hero 1983.

Under sin studenttid spelade Capaldi med bland annat Craig Ferguson i punkbandet The Dreamboys som släppte en singel 1980.

Capaldi spelade 1993 den uppmärksammade rollen som transvestiten Vernon/Vera Reynolds i I mördarens spår – Själavårdaren. 1995 tilldelades Capaldi en Oscar för Bästa kortfilm för Franz Kafka's It's a Wonderful Life som han skrev och regisserade.

Capaldi har även spelat rollen som Malcolm Tucker i The Thick of It från 2005 till 2012 och spelade den Tolfte Doktorn i den brittiska BBC-producerade TV-serien Doctor Who mellan 2013 och 2017.
Han medverkar även i långfilmen Paddington.

Capaldi gifte sig med Elaine Collins år 1991. Tillsammans har de en dotter.

Referenser

Externa länkar 
 

Skotska skådespelare
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Skotska röstskådespelare
Skådespelare från Glasgow
Födda 1958
Levande personer
Män
Himmel och pannkaka (TV-serie)

Himmel och pannkaka är en svensk TV-serie i sex delar från 1977. Serien handlar om barnen Mattis, Ninna och Svenne Jönsson som lånar ett flygplan och företar resor med olika mål. Ingemar Leijonborg regisserade och producerade serien. Himmel och pannkaka har visats i SVT 1977 och 1979. Titelmelodin framfördes av Tommy Körberg.

Rollista 
 Lars Söderdahl – Mattis
 Ninna Lindström – Ninna
 Bjarne Selin – Svenne Jönsson
 Siv Ericks – Margareta Ekholm
 Sven Lindberg – Simonsson
 Gunilla Thunberg – Kristina Ekholm
 Tomas von Brömssen – Nisse

Avsnitt 
 Sju blomster
 Rymningen
 En öde ö
 Söderut!
 Den som gapar efter mycket
 Nisse!

Inspelning 
Serien spelades in under sommaren 1975. Gatan och innergården där barnen befinner sig är Teknologgatan 9 i Vasastan, Stockholm. Brandmursmålningen som syns i bakgrunden revs år 1980.

Noterbart 
Serien sändes i början av år 1977, och ett av avsnitten skulle ha sänts lördagen den 15 januari 1977, men ställdes denna kväll in på grund av flygolyckan i Kälvesta samma morgon, då 22 personer omkom.

Källor

Externa länkar 

TV-året 1977
Svenska TV-serier från 1970-talet
Barnprogram på TV
Flygplan på film
Järnväg på film
Kulltorps socken

Kulltorps socken i Småland ingick i Västbo härad i Finnveden, ingår sedan 1971 i Gnosjö kommun och Värnamo kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Kulltorps distrikt.

Socknens areal är 94,13 kvadratkilometer, varav land 90,11. År 2000 fanns här 1 659 invånare (varav 1 262 i Gnosjö kommun). Tätorterna Törestorp och Lanna samt tätorten Kulltorp med sockenkyrkan Kulltorps kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Kulltorps socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Kulltorps församling och för de borgerliga frågorna till Kulltorps landskommun.  Landskommunen delades 1952 och delarna överfördes till Gnosjö landskommun och Bredaryds landskommun som sedan 1971 ombildades/uppgick i Gnosjö respektive Värnamo kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Kulltorp med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Norra Västbo kompani, och Smålands grenadjärkår, Jönköpings kompani.

Geografi och natur
Kulltorps socken ligger på sydsvenska höglandet med Storån i söder. Socknen består av kuperad skogsbygd med större mossar i öster, där också Store Mosse nationalpark finns. De största insjöarna är Hären och Hästhultasjön som båda delas med Gnosjö socken.

Store Mosse nationalpark delas med Kärda och Värnamo socknar i Värnamo kommun samt Åkers socken i Vaggeryds kommun.

En sätesgård var Aggarps säteri.

I Lanna fanns förr ett gästgiveri.

Fornlämningar
Fem stenåldersboplatser och några järnåldersgravfält finns här. Offerkälla (jättegryta) finns vid Kalset på Källåsen.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 800 1810 med en svacka under början av 1900-talet till 1 716 1990. Lägst under 1900-talet var folkmängden 1930 då den uppgick till 1 268 invånare.

Namnet
Namnet (1346 Kuflwtorph), taget från kyrkbyn, har ett förled som antagit vara ordet kuvul, kåpa, som då avser en höjd och efterledet torp, nybygge.

Se även
Kulltorps församling
Lista över fasta fornminnen i Gnosjö kommun#Kulltorp

Referenser

Vidare läsning
Kulltorpsboken Gösta Backstig. Utgiven av Kulltorps hembygdsfören 1971-1983. libris

Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 4 Hermes 1957 Libris

Externa länkar

Kulltorps socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Västbo härad
Indelningar i Gnosjö kommun
Indelningar i Värnamo kommun
Färgaryds landskommun

Färgaryds landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863 började kommunalförordningarna gälla och då inrättades cirka 2 500 kommuner (städer, köpingar och landskommuner), tillsammans täckande hela landets yta.

I Färgaryds socken i Västbo härad i Småland inrättades då denna kommun. Landskommunen uppgick 1952 i Hylte landskommun som sedan i sin tur 1971 ombildades till Hylte kommun, som 1974 bytte länstillhörighet till Hallands län.

Politik

Mandatfördelning i Färgaryds landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Hylte kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Kulltorps landskommun

Kulltorps landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 inrättades i Sverige cirka 2 400 landskommuner samt 89 städer och ett mindre antal köpingar.

Då inrättades i Kulltorps socken i Västbo härad i Småland denna kommun. Vid kommunreformen 1952 upplöstes denna landskommun där en del överfördes till Gnosjö storkommun och en del till Bredaryds landskommun.

1971 ombildades den förstnämnda kommunen till Gnosjö kommun medan Bredaryds landskommun uppgick i Värnamo kommun.

Politik

Mandatfördelning i Kulltorps landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Värnamo kommun
Indelningar i Gnosjö kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Kållerstads församling

Kållerstads församling var en territoriell församling inom Svenska kyrkan i Östbo-Västbo kontrakt av Växjö stift i sydvästra delen av Jönköpings län, Gislaveds kommun. Församlingen ingick i Reftele pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Västbo S:t Sigfrids församling. 

Församlingskyrka var Kållerstads kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1962 annexförsamling i pastoratet Ås och Kållerstad, Från 1962 till 2014 var den annexförsamling i pastoratet Reftele, Ås och Kållerstad.

Församlingen uppgick 2014 i Västbo S:t Sigfrids församling.

Se även
 Kållerstads socken

Källor 

Historiska församlingar i Växjö stift
Indelningar i Gislaveds kommun
Adlerhielm

Adlerhielm var en svensk adelsätt.

Släktens stamfader Lorentz Hartman var enligt Anrep bördig från Mecklenburg och blev 1582 guldsmed och borgare i Stockholm där han gjorde sig en förmögenhet. Till hustru hade han Margareta Pedersdotter Skuthe, en syster till Peder Mattsson Stiernfelts andra hustru och dotter till borgmästaren i Linköping som förde tre snäckor i vapnet. Sedan hustrun blivit änka gifte hon om sig med Johan Adler Salvius som tog med sig sin styvson Lorentz Hartman d.y. på utrikes resor. Den senare blev sedan borgare i Stockholm som sin far, och gifte sig med Catharina Böckman. Deras son Johan Hartman var assessor i Svea hovrätt och var den ende manlige arvingen till riksrådet Salvius änka, varför han adlades år 1664. Vid adlandet fick han namnet Adlerhielm. Ätten introducerades samma år på nummer 732.

Johan Hartman Adlerhielm var gift med Birgitta Clerck nr 433, syster till Hans Clerck. Döttrarna gifte sig von der Osten genannt Sacken, Clerck nr 433, Breitholtz och Wolffelt. På svärdssidan fortlevde ätten med tygmästare Lars Adlerhielm vid Artilleriet i Finland. Han var gift två gånger. Första hustrun var en Klöfverskjöld, med vilken han fick en dotter som gifte sig med en kapten Nosskin. Hans andra hustru var Eva Christina Cronstedt, vars mor Brita Österling var ättling till Carolus Lithman och Bureätten. I detta äktenskap föddes kaptenen i armén Johan Adlerhielm som slöt ätten på svärdssidan 1805. En av hans systrar, Fredrika Elisabeth Adlerhielm, som alltså härstammade från Bureätten, var gift med brukspatronen Daniel Jonson Borijn i hans tredje äktenskap. Söner till denne i hans tidigare äktenskap upptog namnet Burén, däribland Carl Daniel Burén, och blev stamfäder till ätterna Burenstam och af Burén.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Bureätten
Kållerstads landskommun

Kållerstads landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863 började kommunalförordningarna gälla och då inrättades cirka 2 500 kommuner (städer, köpingar och landskommuner), tillsammans täckande hela landets yta.

I Kållerstads socken i Västbo härad i Småland inrättades då denna kommun. Landskommunen uppgick 1952 i Reftele landskommun som sedan 1974 uppgick i Gislaveds kommun.

Politik

Mandatfördelning i Kållerstads landskommun 1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Gislaveds kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Långaryds landskommun

Långaryds landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863 började kommunalförordningarna gälla och då inrättades cirka 2 500 kommuner (städer, köpingar och landskommuner), tillsammans täckande hela landets yta.

I Långaryds socken i Västbo härad i Småland inrättades då denna kommun. Landskommunen uppgick 1952 i Hylte landskommun som sedan i sin tur 1971 ombildades till Hylte kommun, som 1974 bytte länstillhörighet till Hallands län.

Politik

Mandatfördelning i Långaryds landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Hylte kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Långaryds församling

Långaryds församling är en församling i Hyltebruks pastorat i Östbo-Västbo kontrakt, Växjö stift och Hylte kommun. 

Församlingskyrkor är Långaryds kyrka och Landeryds kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var från medeltiden moderförsamling i pastoratet Långaryd och Färgaryd som 1 maj 1918 utökades med Femsjö församling och där 1962 Färgaryd blev moderförsamling.  1995 blev församlingen moderförsamling i pastoratet Långaryd, Unnaryd och Jälluntofta (denna uppgår sedan 2010 i Unnaryds församling). Från 2014 ingår församlingen i Hyltebruks pastorat.

Series Pastorum
 pater Marcus - kykoherde 1303
 herr Ulv - kyrkoherde 1348
 pater Thyrgils - kyrkoherde 1368
 pater Laurens - kyrkoherde 1437
 Petter Jonsson - kyrkoherde 1474
 fader Mats - kyrkoherde 1524
 Måns Dansk - siste katolske kyrkoherden
 Clementz Nielson - kyrkoherde 1552-1575
 Jonas Gudmundi - kyrkoherde 1576-1597
 Gudmund Petri - kyrkoherde 1598-1608
 Erland Petri - kyrkoherde 1609-1616
 Truls Skarp (Nicolaus Scarpius) - kyrkoherde 1617-1644
 Ambjörn Lindelius - kyrkoherde 1645-1684
 Henrikus Petri Comerus - kyrkoherde 1685-1725
 Eric Ruda - kyrkoherde 1725-1733
 Petrus Lundeen - kyrkoherde 1734-1740
 Petrus Colliander - kyrkoherde 1744-1773
 Isac Sandahl - kyrkoherde 1774-1796
 Samuel Adelin 1797-1834
 Carl Emanuel Eneroth 1835-1868
 Josef Bexell 1869-1906
 Carl Ekstrand 1907-1918
 Jacob Allgulin 1918-1937
 Carl Albinsson-Albemark 1939-1959

Se även
Långaryds socken

Källor

Externa länkar
Långaryds församlings blogg

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Hylte kommun
Reftele församling

Reftele församling var en territoriell församling inom Svenska kyrkan i Östbo-Västbo kontrakt av Växjö stift i sydvästra delen av Jönköpings län i Gislaveds kommun. Församlingen var moderförsamling i Reftele pastorat. Församlingen uppgick 2014 i Västbo S:t Sigfrids församling.

Församlingskyrka var Reftele kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

På 1500-talet införlivades Väcklinge församling. Församlingen var till 1956 moderförsamling i pastoratet Reftele och Anderstorp, därefter till 1962 utgjorde församlingen ett eget pastorat. Från 1962 till 2014 var den moderförsamling i pastoratet Reftele, Ås och Kållerstad.

Församlingen uppgick 2014 i Västbo S:t Sigfrids församling.

Se även
 Reftele socken
 Reftele

Källor 

Historiska församlingar i Växjö stift
Indelningar i Gislaveds kommun
My Blue Heaven (sång)

My Blue Heaven är en amerikansk jazzstandard med musik av Walter Donaldson (1893-1947) och text av George A. Whiting (1884-1943). Den publicerades 1927, den första skivan släpptes den 9 september samma år med Paul Whiteman, och en inspelning, utgiven i december 1927, blev året därpå en stor hit för croonern Gene Austin och den såldes i över fem miljoner exemplar.

Inspelningar (i urval)
Willy Mattes, piano och hans solister spelade låten in i Stockholm 6 juli 1943. Den utgavs på 78-varvaren Telefunken A-5353 I Sverige och Telefunken T-8509 i Norge. A-sidan var Here You Are (Ralph Rainger). 
Fats Domino, 1956. En av de stora rock'n roll hitsen på 50/60-talet.

Utmärkelser
Gene Austins version valdes in i Grammy Hall of Fame 1978.

Externa länkar
 Nothäfte utgivet av Leo Feist Inc. (New York) 1927 på University of Missisippi Libraries, Sheldon Harris Collection.  867 kB.
 Inspelningar på Archive.org. Exempel:
 Paul Whiteman 1927
 Gene Austin 1927, 1948 (med Les Paul), 1957
 Don Vorhees 1927/1928
 Glenn Miller 1941
 Artie Shaw 1937
 Benny Goodman 1946 (sång av Art Lund)
 Delta Rhythm Boys 1948
 Frank Sinatra 1950
 Fats Domino april 1956
 My Blue Heaven på Discogs.

Referenser
 Don Tyler, 2007, Hit Songs, 1900-1955: American Popular Music of the Pre-Rock Era, sid. 151. .
 My Blue Heaven på SecondHandSongs (versioner).

Amerikanska jazzlåtar
Sånger 1927
Pennies from Heaven

Pennies from Heaven kan syfta på:

 Pennies from Heaven (sång) – en amerikansk sång från 1936 av Johnny Burke och Arthur Johnston
 Pennies from Heaven – en film från 1936 med Bing Crosby och Madge Evans, se Pengar från skyn (film)
 Pennies from Heaven (TV-serie) – från 1978 av Dennis Potter
 Pennies from Heaven (film, 1981) – en musikal från 1981 med Steve Martin och Bernadette Peters
Stor spjutnäsa

Stor spjutnäsa (Vampyrum spectrum) är en fladdermus i familjen bladnäsor som förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika.

Utseende 
Den är den enda arten i sitt släkte, Vampyrum, och den största av alla amerikanska fladdermöss med ett vingspann som kan vara nära en meter och en vikt på 145-190 gram. Kroppslängden varierar mellan 12,5 och 13,5 cm. Öronen är långa (cirka 4 cm) och rundade och den cirka 17 mm långa noslappen är spetsig. Ett annat kännetecken är att någon svans inte är synlig. Pälsen är rödbrun med en något ljusare undersida. Stor spjutnäsa har fyra framtänder i över- och underkäken. Närbesläktade fladdermöss har bara två framtänder i underkäken. Tandformeln är I 2/2 C 1/1 P 2/3 M 3/3, alltså 34 tänder.

Ekologi 
Dess habitat är skogsområden. Individerna har ett stort hemområde och lever i små och spridda populationer.

Under dagen vilar fladdermössen i små grupper om 1-5 individer i ihåliga träd. En grupps sammansättning är vanligen en fullvuxen hona och hane och deras avkomma. Med början i skymningen ger sig fladdermössen ut för att jaga. Till dess byten hör olika mindre djur, både små däggdjur som gnagare och fåglar. Även andra mindre fladdermöss har observerats ingå i bytesvalet. Om fortplantningen råder ofullständig kännedom, men när ett par bildats håller individerna ihop under lång tid. Honan får en unge åt gången och båda föräldrarna skyddar avkomman. Med människans vård kan stor spjutnäsa leva 5,5 år.

Hot 
Beståndet hotas regionalt av landskapsförändringar. Enligt uppskattningar minskade hela populationen med 20 procent under 15 år före 2013. IUCN listar arten som nära hoatd (NT).

Trivia 
Dess latinska namn kommer från Vampyrus och Spectrum, d.v.s. "vampyr" och "uppenbarelse" (spöke), och dess engelska namn, Spectral bat, betyder "spöklik fladdermus".

Stor spjutnäsa är även känd som stor falsk vampyrfladdermus (antagligen efter Great false vampire bat, vilket är dess alternativa engelska namn), men är ingen blodsugande fladdermus. Den hör också till en helt annan underfamilj inom bladnäsorna, Phyllostominae, än de egentliga vampyrerna (underfamiljen Desmodontinae). Den vanliga vampyrfladdermusen är t.o.m. en av de mindre fladdermöss som den stora spjutnäsan äter.

Referenser

Externa länkar 

Bladnäsor
Däggdjur i neotropiska regionen