kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Satänglövsalsfågel

Satänglövsalsfågel (Ptilonorhynchus violaceus) är en fågel i familjen lövsalsfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Satänglövsalsfågeln är en stor och kraftig lövsalsfågel med relativt kort näbb. Adulta hanar är helt glansigt mörkt blålila, med ljus näbb och violett öga. Adulta honor och ungfåglar är mestadels gröna och bruna, med blå eller skära ögon och fjällig undersida. Arten kan vara rätt högljudd och ljudlig, med olika skrin. väsanden och ylande ljud.

Utbredning och systematik 
Satänglövsalsfågel placeras som enda art i släktet Ptilonorhynchus. Den delas in i två underarter:
 P. v. minor – förekommer i nordöstra Queensland (Atherton Tablelands till Burdekin River)
 P. v. violaceus – förekommer i östra Australien (centrala Queensland till östra och södra Victoria)

Levnadssätt 
Satänglövsalsfågeln hittas i regnskog och fuktiga eukalyptusskogar. Den påträffas ofta i par eller smågrupper. Hanarna är kända för att bygga stora lövsalar som är dekorerade med små blå föremål.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lövsalsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Svartstrupig lövsalsfågel

Svartstrupig lövsalsfågel (Sericulus aureus) är en fågel i familjen lövsalsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i lågland och låglandsskogar på västra Nya Guinea. Flamlövsalsfågel (S. ardens) behandlades tidigare som en underart till svartstrupig lövsalsfågel.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Lövsalsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Eldnackad lövsalsfågel

Eldnackad lövsalsfågel (Sericulus bakeri) är en fågel i familjen lövsalsfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Eldnackad lövsalsfågel är en 27 cm lång medlem av familjen. Hanen är svart med eldröd hjässa och nacke och en guldgul vingfläck. Honan är musbrun med mörk fjällning på den smutsvita undersidan. Bland lätena hörs raspiga, väsande och möjligen även härmande läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar i Adelbertbergen på nordöstra Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Eldnackad lövsalsfågel har ett mycket litet utbredningsområde och antas också ha en liten världspopulation, uppskattad till mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Beståndet anses dock vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar George Fisher Baker, Jr. (1878-1937), amerikansk bankman, samlare av specimen och förvaltare vid American Museum of Natural History.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lövsalsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Endemiska fågelarter i Papua Nya Guinea
Regentlövsalsfågel

Regentlövsalsfågel (Sericulus chrysocephalus) är en fågel i familjen lövsalsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Australien (Clarke Range, Queensland till Gosford, New South Wales). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar 

Lövsalsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Brunkindad bulbyl

Brunkindad bulbyl (Alophoixus bres) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunkindad bulbyl är en stor (19–23 cm) bulbyl med brun huvudtofs, vit strupe, grönbrun rygg och smutsgult på bröst och buk. Sången är lång och varierad, med både grova "krawk" och mer harmoniska "chu-kit".

Utbredning och systematik 
Brunkindad bulbyl förekommer på Java och Bali i Indonesien. Vissa urskiljer populationen på östra Java och Bali som den egna underarten balicus. Traditionellt behandlas den och gråkindad bulbyl (A. tephrogenys) som en och samma art.

Levnadssätt 
Brunkindad bulbyl hittas i olika typer av skogar under 1500 meters höjd. Den uppträder enstaka eller i par. Födan består av insekter, men har också noterats vid fruktbärande träd och buskar. Den deltar ofta i kringvandrande artblandade flockar. Arten häckar i stort sett året runt. Det skålformade boet placeras lågt i vegetationen. Däri lägger den vanligen två ägg.

Status 
Brunkindad bulbyl tros minska mycket kraftigt i antal till följd av fångst för burfågelhandeln. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Arten kallades tidigare gråkindad bulbyl på svenska, men det namnet har flyttats över till Alophoixus tephrogenys när denna urskilts som egen art.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Olivbröstad bulbyl

Olivbröstad bulbyl (Iole finschii) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Olivbröstad bulbyl är en medelstor (16,5–17 cm) färglös bulbyl med påtagligt kort näbb. Fjäderdräkten är olivgrön ovan, undertill gul med tydligt ljusare strupe. Arten är relativt tystlåten, men grova "wek" eller "kwik" hörs under födosökandet.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i låglänta områden på södra Malackahalvön, Malaysia, Sumatra och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Alophoixus. DNA-studier visar dock att den istället är systerart till bulbyler i släktet Iole. Tongivande International Ornithological Congress (IOC) för den numera därför dit och denna linje följs här.

Levnadssätt 
Olivbröstad bulbyl återfinns vanligen i urskog och av människan endast lätt påverkad skog, från havsnivån till 760 meters höjd på Malackahalvön, 650 meter på Sumatra och upp till 900 meters höjd på Borneo.  Den undviker kraftigt avverkade områden och ungskog, men kan ta sig in i uppvuxna plantage som kakao eller Albizia. Fågeln besöker skogskanter, framför allt med tillgång på fruktbärande träd, men ses ej i isolerade träd. Födan består av både frukt och insekter.

Häckning 
Häckningsperioden sträcker sig från mars till juli. Båda könen hjälps åt under bobygget, liksom med att mata ungarna. Boet i sig har inte beskrivits, men den häckar troligen högre ovan mark än de flesta bulbyler.

Status 
Olivbröstad har ett stort utbredningsområde, men minskar i antal till följd av skogsavverkningar, så pass att naturvårdsunionen IUCN listar den som nära hotad. Beståndet har inte uppskattats, men den beskrivs som generellt ovanlig till sällsynt, men kan vara förbisedd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den tyske zoologen Otto Finsch (1839-1917).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Vitstrupig bulbyl

Vitstrupig bulbyl (Alophoixus flaveolus) är en asiatisk fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Fältkännetecken

Utseende 
Vitstrupig bulbyl är en bastant, iögonfallande bulbyl med rätt kraftig näbb och hos adulta fåglar spretig och spetsig tofs. Kroppslängden är 21,5-22 cm. Hjässan är brun och strupen vit. Den är vidare gul på bröst och buk samt har rostfärgad anstrykning på vingar och stjärt. Ungfågeln är mattare i färgerna med brunare undersida.

Läten 
Vitstrupig bulbyl är en ljudlig fågel som oftare hörs än ses. Den har en bred repertoar läten, alla korta och nasala.

Utbredning och systematik 
Vitstrupig bulbyl delas in i två underarter med följande utbredning:
 Alophoixus flaveolus flaveolus – förekommer i Himalaya (Nepal till nordöstra Myanmar)
 Alophoixus flaveolus burmanicus – förekommer från sydvästra Kina (västra Yunnan) till sydöstra Myanmar till västra Thailand

Arten är närmast släkt med bruntofsbulbyl (Alophoixus pallidus) och ockrabulbyl (Alophoixus ochraceus).

Levnadssätt 
Vitstrupig bulbyl påträffas i undervegetation eller mellersta lagrena i ursprunglig och av människan påverkad städsegrön skog. Den lever huvudsakligen av frukt, inklusive bär, men även insekter. Arten häckar mellan april och juli. Den är stannfågel, men i vissa områden rör den sig till lägre nivåer efter häckningen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som generellt vanlig genom hela utbredningsområdet, dock sällsynt i södra Kina.

Namn 
Fågeln har tidigare kallats vithakad bulbyl på svenska. Notera förväxlingsrisken med den i Afrika förekommande arten vitstrupig grönbulbyl (Phyllastrephus albigularis).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Ockrabulbyl

Ockrabulbyl (Alophoixus ochraceus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Ockrabulbylen är en olivbrun bulbyl med en spretig tofs och en uppuffad lysande vit strupe. Den är mycket lik närbesläktade bruntofsbulbylen, men är mindre med mörkare och brunare ovansida, mer matt gul undersida och kortare tofs. Lätet består huvudsakligen av ljudliga och torra "chek" medan den varierande sången är behaglig.

Utbredning och systematik 
Ockrabulbyl delas numera vanligen in i sex underarter med följande utbredning:
 Alophoixus ochraceus hallae – förekommer i södra Vietnam
 Alophoixus ochraceus cambodianus – förekommer i sydöstra Thailand och sydvästra Kambodja
 Alophoixus ochraceus ochraceus – förekommer från södra Myanmar till sydvästra Thailand
 Alophoixus ochraceus sordidus – förekommer på centrala Malackahalvön 
 Alophoixus ochraceus sacculatus – förekommer på södra Malackahalvön
 Alophoixus ochraceus sumatranus – förekommer på västra Sumatra

Tidigare inkluderades penanbulbylen (A. ruficrissus) i arten.

Levnadssätt 
Ockrabulbylen hittas i skogar i låglänta områden och lägre bergstrakter, där den föredrar urskog eller uppvuxen ungskog. Den ses vanligen i små ljudliga flockar födosökande på låg eller medelhög nivå. Födan består av bär och frukt, men även insekter.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Bruntofsbulbyl

Bruntofsbulbyl (Alophoixus pallidus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Bruntofsbulbylen är en stor (23 cm) bulbyl med olivgrön ovansida, gul undersida och vita strupfjädrar som ofta puffas upp (därav det engelska trivialnamnet Puff-throated Bulbul). Den liknar vitstrupig bulbyl, men har mindre färgglad undersida. Benen är svarta och ögat brunt, liksom näbben. Honan går inte att skilja åt i fält.

Utbredning och systematik 
Bruntofsbulbylen förekommer på det sydöstasiatiska fastlandet, från södra Myanmar österut till Vietnam. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Alophoixus pallidus griseiceps – förekommer i Pegu Yoma-bergen (Myanmar)
 pallidus-gruppen
 Alophoixus pallidus robinsoni – förekommer i södra Myanmar (Amherst district i Tenasserim)
 Alophoixus pallidus henrici – förekommer från sydvästra Kina (västra Yunnan till södra Guangxi) till norra Thailand, norra Indokina
 Alophoixus pallidus pallidus – förekommer på Hainan (södra Kina)
 Alophoixus pallidus isani – förekommer i nordvästra delen av östra platån i Thailand
 Alophoixus pallidus annamensis – förekommer i centrala Indokina
 Alophoixus pallidus khmerensis – förekommer i södra Laos Kambodja och södra Vietnam

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN griseiceps som den egna arten "gråkronad bulbyl".

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna, eller arterna, var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Gulbukig bulbyl

Gulbukig bulbyl (Alophoixus phaeocephalus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbukig bulbyl är en stor (20–20,5 cm) och lätt igenkännbar färgglad bulbyl med bjärt citrongul buk, snövit strupe, blågrått huvud och grönaktig ovansida. Avsaknad av huvudtofs skiljer den från liknande bulbyler i sitt utbredningsområde. Lätena är grova och torra.

Utbredning och systematik 
Gulbukig bulbyl förekommer i Sydöstasien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Alophoixus phaeocephalus phaeocephalus – Malackahalvön, Sumatra, Bangka, Belitung och norra Natunaöarna
 Alophoixus phaeocephalus connectens – nordöstra Borneo
 Alophoixus phaeocephalus sulphuratus – centrala, östra och södra Borneo
 Alophoixus phaeocephalus diardi – västra Borneo

Levnadssätt 
Gulbukig bulbyl hittas i skogsområden i lågland eller lägre bergstrakter, ofta i artblandade flockar. Födan består av både bär och insekter. Den häckar april–augusti och lägger två ägg.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Buskgrönbulbyl

Buskgrönbulbyl (Andropadus importunus) är en afrikansk fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Buskgrönbulbylen är en enhetligt färglöst olivgrön bulbyl, med något ljusare buk. Adulta fåglar har tydligt ljusa ögon, medan ungfåglarnas är mörka. Sången är ljudlig och gäll, i engelsk litteratur återgivet som "Willie! …..come out and play with me", avslutad med ett nasalt "sca-a-ared.". Nordliga fåglar har en avvikande sång med liknande karaktär.

Utbredning och systematik 
Buskgrönbulbyl placeras som enda art i släktet Andropadus. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Andropadus importunus insularis – södra Somalia till Kenya och norra Tanzania samt ön Manda
 Andropadus importunus hypoxanthus – södra Tanzania till Malawi, Zambia, östra Zimbabwe och Moçambique
 Andropadus importunus oleaginus – södra Zimbabwe, södra Moçambique, nordöstra Sydafrika (söderut till norra KwaZulu-Natal) och östra Swaziland 
 Andropadus importunus importunus - östra och södra Sydafrika (söderut utmed kusten till sydvästra Västra Kapprovinsen) och västra Swaziland

Vissa urskiljer även underarten fricki beskriven från höglänta centrala Kenya, men den anses numera oftast utgöra ungfågeln av insularis.

Levnadssätt 
Bukgrönbulbylen hittas på medelhög till hög nivå i skogar, skogsbryn och buskage upp till 2000 meters höjd. Den uppträder parvis och kan vara rätt svår att få syn på. Födan består av frukt och insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som mycket vanlig utmed kusten och vanligt inåt landet.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Sjöstedtgrönbulbyl

Sjöstedtgrönbulbyl (Baeopogon clamans) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i Kamerun, Ekvatorialguinea, västra Gabon och nordöstra Demokratiska republiken Kongo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Artens svenska namn hedrar den svenske zoologiprofessorn Yngve Sjöstedt som beskrev arten 1893.

Noter

Externa länkar 

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Vitögd grönbulbyl

Vitögd grönbulbyl (Baeopogon indicator) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitögd grönbulbyl är en ovanligt mörk grönbulbyl med upprätt hållning som gör att den liknar en honungsvisare, därav det engelska namnet Honeyguide Greenbul. Hanen har vitt öga och honan mörkt. Båda könen uppvisar en stor och vit fläck på de yttre stjärtpennorna. Arten liknar sjöstedtgrönbulbylen, men är mörkare grå under och hanen utmärker sig genom sitt ljusa öga. Den skiljer sig från honungsvisare genom annorlunda kroppsform, framför allt längre stjärt. Flykten är också direkt, inte bågformad. Lätet består av en långsam serie jamande visslingar.

Utbredning och systematik 
Vitögd grönbulbyl förekommer i västra och centrala Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Baeopogon indicator leucurus – förekommer från Sierra Leone till Liberia, Elfenbenskusten, Ghana och Togo
 Baeopogon indicator indicator – förekommer från Nigeria till södra Sydsudan, Uganda och västra Kenya samt söderut till norra Angola, södra Demokratiska republiken Kongo och nordvästligaste Zambia

Levnadssätt 
Vitögd grönbulbyl hittas i låglänta skogar. Där ses den i de övre skikten. Den upptäcks oftast på lätet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhuvad borstbulbyl

Gråhuvad borstbulbyl (Bleda canicapillus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråhuvad borstbulbyl är en udda och relativt färgglad afrikansk bulbyl. Den är mörkt olivgrön på ovansida och stjärt, mestadels grå på huvudet och gul på undersidan. På stjärten syns gula fläckar i hörnen. Arten liknar grönstjärtad borstbulbyl, men denna har istället olivgrönt på huvudet och unikt blå bar hud ovan ögat. Roststjärtad borstbulbyl har just roströd stjärt. I det lilla området där den överlappar med gultyglad borstbulbyl har denna en gul fläck i ansiktet och heller ej grått huvud. 

Sången består av en vanligen fallande serie gladlynta visslingar. Bland lätena hörs olika tjirpande toner och genomträngande visslingar.

Utbredning och systematik 
Gråhuvad borstbulbyl behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Bleda canicapillus canicapillus – förekommer från Guinea-Bissau till sydvästra Kamerun
 Bleda canicapillus morelorum – förekommer i Senegal och Gambia

Levnadssätt 
Gråhuvad borstbulbyl hittas i undervegetation i regnskog, galleriskog och frodig ungskog. Den följer svärmande vandringsmyror och deltar ibland i kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Grönstjärtad borstbulbyl

Grönstjärtad borstbulbyl (Bleda eximius) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Grönstjärtad borstbulbyl är en 20 cm lång bulbyl med grönbrun ovansida och gul undersida. Karakteristiskt är gula spetsar på de yttre stjärtpennorna. Liknande roststjärtad borstbulbyl har enfärgat rostbrun stjärt. Sången är dock lik, fallande och darrande med läspande ton.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer från Guinea till Sierra Leone och Ghana. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Grönstjärtad borstbulbyl har en relativt liten världspopulation uppskattad till endast mellan 10.000 och 20.000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkning. Tidigare kategoriserade internationella naturvårdsunionen IUCN arten som sårbar, men den har sedermera nedgraderats till den lägre hotnivån nära hotad efter data som visar att den vill viss del tolererar förändringar i dess levnadsmiljö.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Gultyglad borstbulbyl

Gultyglad borstbulbyl (Bleda notatus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Gultyglad borstbulbyl förekommer från Nigeria till Centralafrikanska republiken och Republiken Kongo samt på ön Bioko i Guineabukten. Traditionellt inkluderas gulögd borstbulbyl (B. ugandae) i arten, men denna urskiljs allt oftare som egen art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Roststjärtad borstbulbyl

Roststjärtad borstbulbyl (Bleda syndactylus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Roststjärtad borstbulbyl delas in i tre underarter med följande utbredning:
 B. s. syndactylus – Sierra Leone till Gabon, nordvästra Angola, västra Demokratiska republiken Kongo och Zambia
 B. s. woosnami – östra Demokratiska republiken Kongo, södra Sydsudan, västra Kenya och Uganda till norra Angola och nordvästligaste Zambia
 B. s. nandensis – västra Kenya (Nandi Hills)

Underarten nandensis inkluderas ofta i woosnami.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Gyllengrönbulbyl

Gyllengrönbulbyl (Calyptocichla serinus) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gyllengrönbulbylen är en ovanligt färgglad bulbyl med guldgul undersida och gulgrön ovansida. Näbben är distinkt ljusskär, ofta mörkast mot spetsen. Det utdragna och fallande lätet återges i engelsk litteratur som ett ”TSCHEEeeeeew!", ofta föranlett av ett vasst "chup!””.

Utbredning och systematik 
Gyllengrönbulbylen förekommer från Sierra Leone till Gabon, Angola och nordöstra Demokratiska republiken Kongo samt ön Bioko i Guineabukten. Den placeras som enda art i släktet Calyptocichla och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten förekommer i skog och skogsbryn, ofta högt över marken i fruktbärande träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till sällsynt.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Rödögd grönbulbyl

Ej att förväxla med rödögd bulbyl

Rödögd grönbulbyl (Chlorocichla falkensteini) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rödögd grönbulbyl är en medelstor grönbulbyl. Undersidan är grå förutom gult på strupen. Ovansidan är enfärgad gulgrön och ögonen är röda. Största förväxlingsrisken är gulstrupig grönbulbyl, men denna har vanligen ljusare vitaktig strupe i områden där de överlappar. Rödögd grönbulbyl urskiljs vidare genom enfärgat grå undersida, mer bjärt olivgrön ovansida, mörkröda ögon och mer konsekvent gul strupe. Lätet består av ett varierat dämpat tjatter.

Utbredning och systematik 
Rödögd grönbulbyl förekommer i Centralafrika. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Chlorocichla falkensteini viridescentior – förekommer i södra Kamerun (i regionen vid floden Ja)
 Chlorocichla falkensteini falkensteini – förekommer från södra Centralafrikanska republiken till Rio Muni samt från sydvästra Demokratiska republiken Kongo till norra Angola

Levnadssätt 
Rödögd grönbulbyl hittas i skogsbryn och liknande miljöer. Där ses den i buskar och snår. Fågeln påträffas oftast i par eller små familjegrupper, men kan ibland ansluta till kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Julius August Ferdinand Falkenstein (1842-1917), tysk kirurg och samlare av specimen i tropiska Afrika 1873-1876.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen