kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Aldington

Richard Aldington, född Edward Godfree Aldington 8 juli 1892 i Portsmouth, död 27 juli 1962 i Bourges, var en engelsk författare och poet.

Biografi
Aldington gjorde sig först känd som skald och anslöt sig till imaginisterna, för vilkas tidskrift, The Egoist, han 1914 blev redaktör. Imaginisternas poetiska uppfattningssätt behärskar mer eller mindre klart hans  Images old and new (1915), War and love (1918), Images of desire (1919) m. fl.<ref name="A">Svensk Uppslagsbok’’, Band 1, 1947-1955. (spalt 511)</ref>

I vidare kretsar är Aldington mest känd för sin prosa om första världskriget, särskilt då den pacifistiska romanen, Death of a Hero, 1929. Med utgångspunkt från sina erfarenheter från västfronten 1916-1918 gav han i boken en ovaligt bitter skildring av soldatlivet och attackerade samtidigt hätskt den äldre generationens förljugna moral, hycklande religiositet och allmänna livsoduglighet.

Stort uppseende väckte också den kritiska biografin, Lawrence of Arabia: A Biographical Inquiry, 1955. Biografin, Wellington, 1946 tilldelades han James Tait Black Memorial Prize för. Tillsammans med sin fru Hilda Doolittle var han en av grundarna till den Imagistiska rörelsen.

 Bibliografi (utgivet på svenska) 
 En hjältes död (Death of a Hero) (översättning Elsa af Trolle, Bonnier, 1930)
 Överstens dotter (The Colonel's Daughter) (översättning Annastina Alkman, Bonnier, 1932)
 Kvinnor måste arbeta (Women must work) (översättning Elsa af Trolle, Bonnier, 1936)
 Förnufts-förfäade (Besotted with intellect) (översättning Eric Hermelin) (Lund, 1937)
 Leve friheten: en roman om kvinnor och skälmar (Seven against Reeves) (översättning Martin Loya, Fritze, 1939)
 Casanova (The romance of Casanova) (översättning Sten Söderberg, Wahlström & Widstrand, 1947)
 "Ur Life for life's sake" (översättning Olle Thörnvall). I antologin Vortex: den väldiga virveln i London (FIB:s lyrikklubb, 1990), s. 147-153, 239-242, 395-400
 "Kväll", "Amalfi" och "Au Vieux Jardin" (översättning Görgen Antonsson). I antologin Vortex: den väldiga virveln i London (FIB:s lyrikklubb, 1990), s. 159-160
 "Solnedgångar" (översättning Gunnar Harding). I antologin Vortex: den väldiga virveln i London'' (FIB:s lyrikklubb, 1990), s. 265

Referenser

Noter 

Engelska poeter
Brittiska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Alumner från University of London
Födda 1892
Avlidna 1962
Män
Greg Moore

Greg Moore, född den 22 april 1975 i New Westminster, British Columbia, Kanada, död den 31 oktober 1999 i Fontana, Kalifornien, USA, var en racerförare från Kanada som körde i CART World Series. Han omkom i en olycka 1999 under Marlboro 500 på Fontana. Han vann fem Champ Car-race.

Racingkarriär 
Moore vann Indy Lights i suverän stil 1995, och fick därefter ett kontrakt med Forsythe Racing i CART. Han tog ett par pallplatser under sin debutsäsong 1996, och slutade på nionde plats totalt, och tvåa i rookiemästerskapet. 1997 innebar den unge kanadensarens genombrott på allvar, bl.a. genom att vinna två raka race; Milwaukee och Detroit. Hans framgångar tog slut halvvägs, och han föll ned till en sjundeplats i mästerskapet, men han hade fått sitt genombrott på allvar.

Inledningsvis av 1998 såg det ut som om Moore skulle kunna vinna titeln då han vann i Brasilien, och radade upp pallplaceringar. Han ledde till och med serien inledningsvis, men återigen hängde teamet inte med i utvecklingen och Moore slutade till slut femma, trots att ha vunnit det prestigefyllda Michigan 500, med ett par tusendelar före Jimmy Vasser.

1999 inleddes på bästa sätt med seger i Homestead, och en mästerskapsledning. Senare visade det sig att stallet klarade sig ännu sämre på utvecklingssidan, och Mercedesmotorn räckte inte till, så Moore bestämde sig för att tacka ja till ett kontrakt med Marlboro Team Penske till 2000. En av anledningarna var att de hade säkrat en Hondamotor, som vid tidpunkten dominerade.

Den 31 oktober 1999 avslutades säsongen på California Speedway. Trots att Moore dagen före tävlingen skadat ena handen i en skoterolycka, ställde han upp i tävlingen, och han körde upp sig från sista plats till fjortonde på bara några minuter när katastrofen inträffade på det tionde varvet. Moore tappade kontrollen över bilen som åkte av banan och kraschade in i en mur på innerplan. Han fick omedelbar hjälp av det medicinska teamet på plats men hans liv stod inte att rädda. Han avled i helikoptern på väg till sjukhuset till följd av svåra huvud- och inre skador.

Champ Car

Segrar

Andraplatser

Tredjeplatser

Pole positioner

Snabbaste varv 

Kanadensiska racerförare
Champ Car-förare
Förolyckade tävlingsförare
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Personer från New Westminster
Födda 1975
Avlidna 1999
Män
Vara på tapeten

Uttrycket vara på tapeten eller något nytt på tapeten är ett uttryck härstammande från 1600-talet, första gången dokumenterat i text 1664. Namnet kommer av att tapet då även kunde betyda bordsduk. Den rätt som just serverade var då "ny på tapeten" och den aktuella.

Noter 

Svenska idiom
Kulturhistoria
Lov

LOV eller lov kan avse:

 skollov
 Lagen om valfrihetssystem
 Lagen om ordningsvakter

Akronymer
Asko Sahlberg

Asko Tapio Sahlberg, född 30 september 1964 i Heinola i Finland, är en sverigefinsk författare. 
Sahlberg är bosatt i Kungälv utanför Göteborg. Han debuterade med romanen Pimeän ääni 2000. Eksyneet kom på svenska 2003 under titeln De vilsegångna.
Han har hyllats av både finländska och svenska kritiker samt är flerfaldigt prisbelönad och fick bland annat det sverigefinska litteraturpriset Kaisa Vilhuinen-priset.

Bibliografi (finska) 
 2000 Pimeän ääni
 2001 Eksyneet
 2002 Höyhen
 2002 Hämärän jäljet
 2004 Tammilehto
 2005 Yhdyntä
 2006 Paluu pimeään
 2007 Siunaus
 2010 He
 2011 Häväistys
 2013 Herodes
 2015 Irinan kuolemat
 2015 Yö nielee päivät

Bibliografi (svenska) 
 2003 De vilsegångna (Eksyneet)
 2006 Eklunden (Tammilehto)

Finskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1964
Sverigefinländare
Sverigefinska författare
Män
Levande personer
Personer från Heinola
Landing on Water

Landing on Water är ett album av Neil Young, utgivet i juli 1986. Young återvänder här till mer rak rockmusik efter att ha testat andra stilar på de senaste albumen, men liksom det mesta av hans övriga 80-talsproduktion blev det ingen succé. Albumet nådde som bäst 58:e plats på Billboardlistan.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Neil Young.

"Weight of the World" - 3:43
"Violent Side" - 4:22
"Hippie Dream" - 4:14
"Bad News Beat" - 3:18
"Touch the Night" - 4:31
"People on the Street" - 4:33
"Hard Luck Stories" - 4:09
"I Got a Problem " - 3:19
"Pressure" - 2:46
"Drifter" - 5:06

Musikalbum 1986
Album av Neil Young
NGC 891

NGC 891, även känd som Caldwell 23, är en spiralgalax i stjärnbilden Andromeda. Den upptäcktes av Caroline Herschel i augusti 1784. NGC 891 är medlem i NGC 1023-gruppen i Virgosuperhopen. Den har en H II-kärna.

Externa länkar
 APOD: Interstellar Dust-Bunnies of NGC 891 (9/9/1999)
 HubbleSite NewCenter: Edge-On Spiral Galaxy NGC 891
 SEDS information om NGC 891 

Spiralgalaxer
Stjärnbilden Andromeda
0891
01831
009031
+07-05-046
023
Astronomiska upptäckter 1784
Astronomiska upptäckter av Caroline Herschel
Rånäs 4H

Rånäs 4H är en svensk idrottsförening från Rånäs som bildades 1956. Klubben har flera olika sektioner, bland annat en friidrottssektion med flera svenska mästare genom tiderna, såsom Maria Akraka. Till klubbmedlemmarna räknas bland andra Anna Rahm (hel- och halvmarathon), Anneli Fransson (5000 och 10000 m), Ulrika Johansson (800, 1500 och 3000 m) och Helena Olofsson (hel- och halvmarathon), Niklas Österberg, Janne Holmén och Fredrik Swahn (5000-10000 m).

Externa länkar
Officiell webbplats
Rånäs 4H Friidrott på Sportlokalen

Friidrottsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1956
NGC 1023-gruppen

NGC 1023-gruppen är en galaxhop i stjärnbilderna Perseus och Andromeda.

Källor 
Sökningen på NGC 1023 group på NASA/IPAC EXTRAGALACTIC DATABASE 

Galaxhopar
Stjärnbilden Andromeda
Stjärnbilden Perseus
Sait Faik Abasıyanık

Sait Faik Abasıyanık född 23 november 1906 i Adapazari, Anatolien, död 11 maj 1954 i Istanbul, var en turkisk författare.

Abasıyanık blev 1953 hedersmedlem av Mark Twain-sällskapet.

Bibliografi (i urval) 
 Semaver 1936
 Bir takim insanlar 1944
 Kayıp Aranıyor 1953

Turkiska författare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 1954
Turkiskspråkiga författare
Män
Distriktsmästerskap i segelflyg

Distriktsmästerskapstävlingar i segelflyg är en tävling inom segelflyg som infördes 1966 som ett sätt att kvalificera sig för deltagande i Svenska mästerskapen i segelflyg. För att ha rätt att delta vid tävlingarna måste man inneha en giltig sportlicens, segelflygcertifikat med behörighet att sträckflyga och minst 125 timmars flygtid. Tävlingen omfattar Hastighetsflygning via brytpunkter eller Hastighetsflygning via areor (Speed Task-Assigned Areas). Som tävlande kan man även  ställa upp utanför sitt eget "hem"-distrikt för att kvalificera sig för SM. Landet är indelat i de fem distrikten Norra, Mellersta, Östra, Västra och Södra. För att inte flygplanets prestanda skall avgöra förses flygplanstyperna med en koefficientsiffra som räknas in i tävlingspoängen. Distriktsmästerskap i segelflyg kan arrangeras i öppna- 18m- 15m- standard- klubb- och tvåsitsarklassen.

Segelflyg 
Sportmästerskap
Flygtävlingar
Franstulpaner

Franstulpaner (Tulipa ×gesneriana Fransblommiga Gruppen) är en grupp i familjen liljeväxter som omfattar medeltidiga till sena sorter med fransade blomblad. Gruppen är ingen systematisk enhet och flera sorter är mutationer av sorter i andra grupper.

Sorter
'Aleppo' 	 	 	 
'American Eagle' 	 	 	 
'Arma' 	 	 	 
'Bellflower' 	 	 	 
'Bell Song' 	 	 	 
'Blue Heron' 	 	 	 
'Burgundy Lace' 	 	 	 
'Canasta' 	 	 	 
'Canova' 	 	 	 
'Carrousel' 	 	 	 
'Crispy Ruby' 	 	 	 
'Cummins' 	 	 	 
'Curly Sue' 	 	 	 
'Davenport' 	 	 	 
'Fabio' 	 	 	 
'Fancy Frills' 	 	 	 
'Fine Art' 	 	 	 
'Fringed Beauty' 	 	 	 
'Fringed Family' 	 	 	 
'Hamilton' 	 	 	 
'Hillstar' 	 	 	 
'Honeymoon' 	 	 	 
'Huis Ten Bosch' 	 	 	 
'Humor' 	 	 	 
'Lambada' 			
'Maja' 	 	 	 
'Mascotte' 	 	 	 
'Max Durant' 	 	 	 
'Redwing' 	 	 	 
'Swan Wings' 	 	 	 
'Traveller' 	 	 	 
'Valbella' 	 	 	 
'Valery Gergiev'

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. 

Liljeväxter
Fr Växtindex
Fläckig björnspinnare

Fläckig björnspinnare (Arctia villica) är en fjäril i familjen björnspinnare som förekommer i ett stråk som sträcker sig från en linje mellan Nordafrika och Storbritannien i väst genom Mellanöstern och Kaukasus till västra Sibirien i öst. Arten uppges varit vanligare fram till 1800-talet, och då även förekommit enstaka individer i till exempel Danmark och södra Sverige. 

Vingbredden är hos hanen 45 till 55 millimeter och hos honan cirka en centimeter större. Arten känns lätt igen på de åtta stora ljusa fläckarna mot mörk bakgrund på främre vingparet. Bakre vingparet är gulaktigt med svarta fläckar; framhörnet svart. Främre delen av kroppen är svart med två ljusa fläckar medan bakkroppen är rödaktig.

Den fläckiga björnspinnaren är en värmeälskande fjäril som föredrar torra och öppna ytor. Den flyttar heller inte gärna på sig, utan stannar på en given lokal. Arten är huvudsakligen nattaktiv.

Källor

Externa länkar 

Björnspinnare
Nynäshamns IF HC

Nynäshamns IF HC är ishockeysektionen i den 1917 grundade svenska idrottsföreningen Nynäshamns IF. Ishockeyn togs upp på föreningens program 1945. Då föreningen ombildades till alliansförening den 1 januari 1989 bildades Nynäshamns IF HC (Hockey Club). Nynäshamns IF har i ishockey spelat i Sveriges näst högsta division.

Klubben avancerade till division 1 genom kval säsongen 2008/2009. Kvalet vanns av Nynäshamn framför Vallentuna, Haninge, Lidingö och Skå.

I Nynäshamns IF HC ingår även Nynäshamns Konståkning som en egen sektion.

I division 1 D säsongen 2009/10 lyckades man över all förväntan och nådde en tredjeplats i höstens grundserie och avancerade till Allettan Mellan efter jul, och hade därmed med bred marginal säkrat förnyat division 1-kontrakt säsongen 2010/11. I Allettan deltar fyra av åtta lag i kvalspel uppåt mot HockeyAllsvenskan. Nynäshamn slutade på en sjätteplats. Säsongen 2011/2012 kom man sist i division 1D fortsättningsserie och valde att inte kvala utan gick ner en division.

Arenor 
Idrottsparken Rumba, invigd 18 januari 1946, naturisbana. Existerar ej längre.
Estö IP, invigd 26 november 1967, konstisbana. Existerar ej längre.
Folkets Hall, invigd 11 september 1983, ishall

Säsonger i högre divisioner
Nynäshamn är ett lag som ofta varit på gränsen mellan andra och tredje ligan. Första gången Nynäshamn kvalade för Division II var 1950. Den gången lyckades man inte ta sig upp och det skulle ta till 1965 innan man lyckades nå Division II. Då åkte man ur direkt, men återkom till säsongen 1970/1971 och igen 1972/1973 samt 1973/1974. Inför säsongen 1975/76 gjordes en större serieomläggning och Nynäshamn lyckades kvalificera sig för nya Division I där man spelade tre säsonger de fyra kommande åren.

Nynäshamn återkom till Division 1 som nu var tredjeligan till säsongen 2009/2010. Där blev man kvar i tre säsonger innan man flyttades ner igen. Sedan dess har man blivit kvar i Hockeytvåan.

Referenser

Externa länkar
Nynäshamns IF Hockey Club - officiell webbplats

Sport i Nynäshamn
Ishockeyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1989
Madrör

Madrör (Calamagrostis stricta) är en växtart i familjen gräs som hör till rörsläktet.

Externa länkar
Den virtuella floran 

 

Gräs 
Ma Växtindex
Löktrav

Löktrav, Alliaria petiolata, är en växtart i släktet löktravar och familjen korsblommiga växter, som först beskrevs av Friedrich August Marschall von Bieberstein men har fått sitt nu gällande vetenskapliga namn av Fridiano Cavara och Loreto Grande.

Karakteristik 
Löktrav växer helst i skugga och i mullrik jord under träd. Stjälken blir upp till en meter hög och har relativt stora, äggrunt hjärtlika, grovt och ojämnt trubbtandade blad, och har en jämntoppad samling av vita blommor. Fruktskidorna är utstående. Hela örten luktar och smakar vitlök. Den blommar om våren och försommaren och vissnar sedan, eftersom den är ett- eller tvåårig.

Utbredning 
Löktrav är inhemsk i Europa, Väst- och Centralasien, samt nordvästra Afrika. Den förekommer tämligen allmänt i södra och mellersta Sverige upp till Bergslagen, samt i västra Norge och sydöstligaste Finland.

I Nordamerika klassas löktrav som en invasiv art. Den fördes in i USA från Europa på 1800-talet som medicinal- och kryddväxt, och påträffades i förvildat tillstånd första gången 1868 på Long Island utanför New York. Den har sedan dess spridits över östra och mellersta USA, och tar över undervegetationen i skogsområden, där den bildar stora bestånd. Där den etablerar sig slås inhemska arter som Claytonia virginica, Asarum canadense, Sanguinaria canadensis samt flera Trillium- och Cardamine-arter lätt ut, vilket i sin tur leder till att flera fjärilsarter påverkas då deras värdväxter försvinner.

Användning 
Växten användes förr i folkmedicinen för en mängd olika sjukdomar, såsom mot andtäppa och som urindrivande medel. Den späda örten kan ätas som grönsallat. Sedan stenåldern har den även använts som krydda.

Övrigt
Löktrav fungerar som värdväxt åt larver av  aurorafjäril, kålfjäril och rapsfjäril.

Källor

Externa länkar

Korsblommiga växter 
Lö Växtindex
Bladgrönsaker
Invasiva arter i Nordamerika
Låsbräken

Låsbräken eller månlåsbräken (Botrychium lunaria) är en växtart i familjen låsbräkenväxter. De växer i magra naturbetesmarker och slåtterängar. Även skogsvägar och brukningsvägar i odlinglandskapet,extensivt hävdade gräsmarker vid gårdar är vanliga växtplatser. Rödlistad som Nära Hotad.

Gleslåsbräken (Botrychium lunaria var. melzeri) är en underart som är känd endast på Island.

Källor

Externa länkar
Den virtuella floran 

 Botrychium lunaria Artfakta SLU Artdatabanken

Låsbräkenväxter 
Lå Växtindex
Lundviol

Lundviol (Viola reichenbachiana) är en art i familjen violväxter som förekommer naturligt från Europa till Turkiet, västra Himalaya och nordvästra Afrika. I Sverige är arten vanlig i de sydligaste delarna och på Öland och Gotland, men den förekommer sällsynt upp till Uppland. Lundviol växer i lundar och mullrika skogar.

Arten är lågväxt, flerårig ört och har en ganska grov upprättstående jordstam.

Synonymer
Viola arenicola Chabert
Viola bertotii B.Souché
Viola canina subsp. sylvestris Schnittpahn 
Viola formosa Vukot.
Viola idaea M.Gandoger
Viola maculata Giraudias nom. illeg.
Viola silvatica (Hartman) Hartman f. nom. illeg.
Viola silvatica subsp. reichenbachiana (Jordan ex Boreau) Syme
Viola silvestris proles arenicola (Chabert) Rouy & Foucaud
Viola silvestris subsp. reichenbachiana (Jordan ex Boreau) TourletViola sylvatica (Hartman) Fries ex Hartm.f.Viola sylvestris Lamarck Viola wettsteinii'' Richt.

Noter

Externa länkar
Den virtuella floran 

Svensk Kulturväxtdatabas

Violväxter 
Lu Växtindex
Kungariket Jugoslaviens riksvapen

Kungariket Jugoslaviens riksvapen var det officiella riksvapnet mellan 1918 och 1945 i Jugoslavien. Landet hette mellan 1918 och 1929 Serbernas, kroaternas och slovenernas kungarike men bytte sedan namn till Kungariket Jugoslavien. Riksvapnet bestod av en vit dubbelörn som var Serbiens och Jugoslaviens monarkiska symbol. Skölden bestod av de tre nationella folkgruppernas riksvapen: Serbiska korset (med de fyra kyrilliska bokstäverna CCCC), Kroatiska šahovnica (schackbräde med röda och vita rutor) och ett vapen som symboliserade slovenerna. Slovenerna saknade sedan tidigare någon enhetlig vapensköld men fick en helt ny som innehöll tre sexuddiga-stjärnor och ett silverband. Vapnet kröntes med kungakronan som Karađorđević-ätten använde.

Se även 
Serbiens riksvapen
Kroatiens statsvapen
Dubbelörn

Historiska riksvapen
Luktsporre

Luktsporre (Gymnadenia odoratissima) är en växtart i familjen orkidéer. 
Liknar brudsporre men har smalare blad och en betydligt kortare sporre.
Luktsporre växer i Sverige sällsynt i kalkrika källmyrar främst på Gotland men ett fåtal lokaler finns även i Östergötland och Västergötland. Den saknas helt i övriga norden. Närmast finns den i Baltikum.

Referenser

Externa länkar
Den virtuella floran 

Orkidéer 
Orkidéer i Sverige 
Lu Växtindex
Fridlysta växter i Sverige
Lundgröe

Lundgröe (Poa nemoralis) är en växtart i familjen gräs.

Externa länkar

Den virtuella floran 

Gräs 
Lu Växtindex
Luddvicker

Luddvicker (Vicia villosa) är en växtart i familjen ärtväxter. 

Bladen och stjälken är håriga. 

Möjligen finns en förväxlingsrisk med kråkvicker. En av skillnaderna är att hos luddvicker är den uppvikda delen av kronbladet (seglet) klart kortare än den del som inte är uppvikt (skaftet). På kråkvicker är segel och skaft ungefär lika långa. 

Kronbladen är lila till purpurfärgade, ofta är vingarna gräddvit-gula.

Referenser

Noter

Externa länkar
Den virtuella floran 

Ärtväxter 
Lu Växtindex
Luddtåtel

Luddtåtel (Holcus lanatus) är en växtart i familjen gräs.

Externa länkar
Den virtuella floran 

Gräs 
Lu Växtindex
Lars Hjertner

Lars Gunnar Hjertner, född 17 februari 1964 i Avesta församling, är en svensk musikalartist och skådespelare.

Biografi
Hjertner, som är uppvuxen i Horndal i södra Dalarna, började sin karriär i Horndalsrevyn 1979. Han har studerat vid Calle Flygare Teaterskola och tagit danslektioner på Kulturama i Stockholm. Under tio år var han engagerad vid Länsteatern i Skaraborg där han medverkade i produktioner som Arsenik och gamla spetsar, Maratondansen, Grease och Spelman på taket. Han har medverkat i musikalerna My Fair Lady och Cyrano på Oscarsteatern. Han var den första mottagaren av Bosse Parneviks stipendium som delades ut i samband med Revy-SM 1988.

Mellan 1988 och 2005 spelade han huvudrollen som Mats i Himlaspelet – Ett spel om en väg som till Himla bär i Leksand. Hjertner är sedan 2001 anställd vid Göteborgsoperan där han gjort flera uppmärksammade roller, bland andra Lilleman i Stoppa världen, jag vill hoppa av, Ljusstaken Lumiére i Skönheten och Odjuret, Brad (Sven) i The Rocky Horror Show, Doc i West Side Story och titelrollen i musikteaterföreställningen Charlie Chaplin – en lek med allvar.

Hjertner turnerar i egen regi med Johan Olov Johanssons Änglaknäpp och tolkar ofta Karlfeldts lyrik.

I mars 2023 erhöll Lars Hjertner GöteborgsOperans Vänners stipendium på 25 000 kronor.

Teater

Roller (ej komplett)

TV

Priser och utmärkelser
 2023 – GöteborgsOperans Vänners stipendium.

Referenser

Noter

Webbkällor
 Lars Hjertner, GöteborgsOperan. Läst 19 september 2015.
  Läst 19 september 2015.

Svenska skådespelare
Svenska violinister
Svenska sångare
Levande personer
Män
Födda 1964
Luddlosta

Luddlosta (Bromus hordeaceus) är en växtart i familjen gräs. 

Luddlosta är ett ettårigt gräs. Arten är en till utseendet mycket variabel art beroende på ståndort och underart. I näringsrika miljöer kan arten bli ganska högväxt med strån som kan bli omkring 60 centimeter höga. Men i torra och karga miljöer blir gräset mindre, med strån som bara blir några centimeter långa, vid mognaden kanske bara omkring 10 centimeter höga. Gräset blommar i maj till juni och har upprätta och ganska täta vippor. Småaxen, som beroende på ståndort kan variera i antal från många till ett enda, är cirka 1 centimeter långa och har olikstora skärmfjäll och håriga ytteragnar med ett kort borst. Bladen som är lite grågröna i färgen har tätt med fina hår och är mjukludna. Det är detta som gett den namnet luddlosta.

Artens naturliga utbredningsområde omfattar större delen av det tempererade Euroasien, Medelhavsregionen, Nordafrika och öar i Makaronesien. Den finns som en introducerad art i delar av Nordamerika, Grönland, Japan, Korea, Taiwan, södra Sydamerika, södra Afrika, Australien och Nya Zeeland.

I Sverige är luddlosta vanlig i de södra och mellersta delarna av landet (Götaland och Svealand). 

Exempel på underarter är vanlig luddlosta (ssp. hordeaceus) och strandlosta (ssp. thominei).

Källor 
Den virtuella floran 
Plants of the World Online, läst 14 mars 2021.

Externa länkar 

Gräs
Lu Växtindex
Veronica Nygren

Ann Veronica Nygren, född 1940, död 2006, var en textilkonstnär, med vävning som specialitet. 

Nygren var professor i textil vid Konstfack 1989–1994. Hon var en av grundarna till designföretaget Mah-Jong. Hon samarbetade även med tapetfabriken Duro. Nygren finns representerad vid bland annat Röhsska museet, Örebro läns museum och Nationalmuseum i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Representerade vid Röhsska museet
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Födda 1940
Avlidna 2006
Kvinnor
Svenska konsthantverkare under 1900-talet