kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Magnus Manhammar

Magnus Karl Ulf Manhammar, född 28 november 1980 i Karlskrona amiralitetsförsamling, Blekinge län, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han är ordinarie riksdagsledamot sedan 2014, invald för Blekinge läns valkrets. Manhammar blev av väljarna inkryssad i riksdagen och fick 2 937 röster i Blekinges riksdagsvalkrets.

I riksdagen är han ledamot i kulturutskottet sedan 2022. Manhammar var ledamot i miljö- och jordbruksutskottet 2018–2022. Han har varit suppleant i bland annat arbetsmarknadsutskottet, miljö- och jordbruksutskottet och socialutskottet.

Manhammar är mest känd för sitt arbete för demokratifrågor och för sitt engagemang för miljön och klimatet.

I riksdagen har Manhammar tagit flera uppmärksammade debatter mot ledande sverigedemokrater, bland andra Paula Bieler, Oscar Sjöstedt, Martin Kinnunen, Sven-Olof Sällström och Magnus Persson. 

Hösten 2018 föreslog Manhammar genom flera riksdagsmotioner att riksdagen bör ställa om till hållbarhet genom flera förslag. Bland annat genom en nollvision mot plast i riksdagen, solpaneler på riksdagens tak, vegansk norm i riksdagens restauranger samt ett förändrat arbetssätt som möjliggör ett stopp för samtliga riksdagsledamöters inrikes flygresor.

Tidigare har Magnus Manhammar varit aktiv som ordförande för Nätverk mot rasism i Blekinge. Han valdes till kommunfullmäktigeledamot i Karlskrona kommun mandatperioden 2002 till 2006. Under sin tid i Karlskrona kommun var Manhammar också ledamot i Barn- och ungdomsnämnden samt vice ordförande för Miljö- och byggnadsnämnden.

Från 2007 till 2009 var han internationell sekreterare på SSU-förbundet. Mellan åren 2011 och 2013 arbetade Manhammar som ansvarig för Stiftelsen Expos Malmökontor.

Manhammar är sedan 2011 invald som ledamot i styrelsen för Olof Palmes minnesfond.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Karlskrona
Födda 1980
Levande personer
Män
Lauri Pelkonen

Lauri Arvid Pelkonen, född 2 september 1894 i Pyhäjärvi i Viborgs län, död 22 januari 1918 i Davidstad, Luumäki, var en finländsk jägarofficer. 

Han tog studentexamen i Kexholm 1913 och studerade därefter vid handelshögskolan mellan 1913 och 1914. Den 30 januari 1916 anslöt han sig till jägarrörelsen, och kom att delta i första världskriget i striderna vid Misse-floden, Rigabukten, Schmarden och vid Aa-floden. Tillbaka till Finland återvände han den 8 december 1917 med vapenfartyget S/S Equity. Han beordrades till Villmanstrand som utbildare; grundade därvidlag skyddskårer i Villmanstrand, Lappvesi, Savitaipale, Klemis, Luumäki och Joutseno. Han stupade som förste jägare i striden vid Davidstad den 21 januari 1918.

Ett minnesmärke finns i Luumäki. Pelkonen själv är begravd på Pyhäjärvi begravningsplats. 

Finländska militärer under 1900-talet
Personer i finska inbördeskriget
Personer från Pyhäjärvi
Födda 1894
Avlidna 1918
Män
Finländska jägarofficerare
Striden vid Mannamäki

Striden vid Mannanmäki utkämpade under finska inbördeskriget den 17 mars 1918 mellan de röda och de vita. Det var en av de häftigaste striderna på landsbygden under kriget. 

De vita sökte genomföra en inringning av Tammerfors, eventuellt slå fienden utanför staden. Därför föll det på Ernst Linders trupper att avancera från norr och väst mot Kyrofors fabrik byn. Där invecklade trupperna sig i strid med de röda i Järvenkylä byn, vid hög och kontrollerande Mannanmäki kullen och Nuutti lantgården under perioden mellan den 17 och 23 mars. De röda hade stöd av en rysk matrosavdelning. 

Linder avancerade väster om Kyrösjärvi och överste Harald Hjalmarson från Viljakkala i öster. I Mannanmäki ägde strider rum hela dagen den 17 och först på kvällen lyckades de vita erövra kullen som utgjorde Mannanmäki. För att undgå att omringas drog sig de röda från Kyrofors den 23 mars och från Tavastkyro den 24 mars. 

Ett utsiktstorn på Mannanmäki uppfört av A. Thule 1938 utgör ett minnesmärke över striden.

Källor 
 Antero Tuomisto, Sotiemme muistomerkit. Jyväskylä 1990 

Slag under finska inbördeskriget
Finländska slag
Slag i Finland
Tavastkyro
Ikalis
Kometen kommer (film)

är en japansk animerad film från 1992. Filmen regisserades av Hiroshi Saitō och är baserad på boken Kometen kommer av Tove Jansson. Den hade premiär i Japan den 8 augusti 1992.

Den var den allra första långfilmen om Mumintrollen. Filmproduktionens medverkande är nästan alla desamma som i TV-serien. I jämförelse med TV-serien blev dock inte filmen lika uppmärksammad och översättningar har endast gjorts till ett begränsat antal språk. Allra populärast blev filmen i Japan.

Handling 
Mumintrollets födelsedag närmar sig och samtidigt håller ovanliga saker på att hända i Mumindalen. Filosofen Bisamråttan anar en stor katastrof. Mumintrollet och hans vänner vill veta om risken är verklig. På vägen träffar Mumin, Lilla My och Sniff Snusmumriken, Snorkfröken och hennes bror Snorken. Äventyret för dem till ett observatorium där de får se kometen komma allt närmare.

Snusmumriken vet att alla de ovanliga sakerna händer därför att kometen närmar sig Mumindalen. Ingen vet vad man skall göra. Mumintrollet och hans vänner vill fara hem så snabbt som möjligt.

Medverkande 

 Sixten Lundberg – Mumintrollet
 Johan Simberg – Muminpappan
 Margit Lindeman – Muminmamman
 Lilli Sukula-Lindblom – Lilla My
 Michel Budsko – Snusmumriken
 Riko Eklundh – Sniff
 Dick Idman – Snorken, Bisamråttan och cyklist
 Ragni Grönblom – Snorkfröken
 Peik Stenberg – Hemulen och astronom
 Sam Huber – polismästaren och astronom
 Cris af Enehielm – Filifjonkan
 Översättning och bearbetning – Siv Almark
 Regi – Bo Maltzeff

Utgivning 
Filmen gavs ut på VHS av Sandrew Film AB och på DVD i Finland den 24 september 2004 av Finnkino, då även med den svenskspråkiga dubbningen som alternativ.

Se även 
 I Mumindalen

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Kometen kommer på Internet Movie Database

Mumin-filmatiseringar
Animerade filmer 1992
Japanska filmer baserade på böcker
Anime (film)
WP:Projekt Japan
Troll på film
Larry Fong

Larry Fong, född i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk filmfotograf.

Fong är av kinesisk härkomst. Han växte först upp i Hawaii, men flyttade senare med föräldrarna till förorterna i södra Kalifornien. Där upptäckte Fong sitt intresse och talang för konst.

Externa länkar

Män
Amerikanska filmfotografer
Jasper Pääkkönen

Joona Jasper Pääkkönen, född den 15 juli 1980, är en finländsk skådespelare.

Jasper Pääkkönens far Seppo Pääkkönen och farbror Antti Pääkkönen är också skådespelare. Jasper Pääkkönen gick på gymnasiet i Berghäll i Helsingfors. 

Hans första stora roll, som gjorde honom känd, var i den finländska dramaserien Salatut elämät. Efter denna började han spela filmroller, framför allt i Aleksi Mäkeläs filmer.

Filmografi

TV-serier
 Salatut elämät (1999–2002) – Saku Salin
 Kaunis mies (2003) – Joonatan Kuusisto
 Irtiottoja (2003) – Johnny
 Mumintrollens värld (röst, (2007) – Mumintroll
 Vikings (2016-) - Halvdan svarte
 Det mörka tornet (2020-) - Marten Broadcloak

Filmer
 Ihmiselon ihanuus ja kurjuus (1988) – Arvi Hongisto
 Stygga pojkar (2003) – Eero Takkunen
 Levottomat 10 (2004) – Aleksi
 Vares – yksityisetsivä (2004) – pizzapojken Jarmo
 Fruset land (2005) – Niko Smolander
 Matti (2006) – Matti Nykänen
 V2 – jäätynyt enkeli (2007) – heavy metal-artisten Dante Hell
 Farlig midsommar (röst, 2008) – Mumintroll
 Kummeli Alivuokralainen (2008) – Kikke
 Rööperi (2009) – Korppu
 Napapiirin Sankarit (2010) –
 BlacKkKlansman'' (2018) – Felix Kendrickson

Referenser

Externa länkar

Finländska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1980
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Striden vid Lembois

Striden vid Lembois utkämpades den 24 mars 1918 under finska inbördeskriget mellan de röda och de vita. 

Syftet med den vita framryckningen söder om Tammerfors var att skära av de rödas reträttväg söderut och att hjälp kunde nå den röda garnisonen i Tammerfors från söder. Karl Wilkman ledde operationen; först intog de vita Kangasala kyrkby den 22 mars och därifrån tågade man vidare mot Lembois. Förtruppen misslyckades i sina ansatser, men huvudtruppen lyckades sedermera. Mot sig hade de vita Eino Rahja och hans mannar. Den 25 mars genomförde de röda en utbrytning mot söder. 

Den 15 juli 1934 invigdes ett minnesmärke i Lembois; sockeln är utförd av Uuno Eskola och statyn av Rikhard Rautalin. Det röda monumentet av Jalmari Terho uppfördes 1948.

Källor 
 Antero Tuomisto, Sotiemme muistomerkit. Jyväskylä 1990 

Slag under finska inbördeskriget
Lembois
Lembois
Lembois
Fickspringmöss

Fickspringmöss (Perognathus) är ett släkte i familjen påsmöss som förekommer i Nordamerika. Liksom andra medlemmar i familjen är de närmare släkt med kindpåsråttor än med äkta möss.

Utseende 

Fickspringmöss är små gnagare med mjuk päls, små fötter och lång svans. De har långa klor som används för att gräva bon. Liksom andra påsmöss har de ett slags håriga påsar vid kinderna för att bära födan. Däremot är deras bakre extremiteter inte förlängda som hos känguruspringmöss. Deras gång liknar därför rörelsesättet av möss. Pälsen är på ryggen mörkgrå till smutsig gul och på buken vitaktig.

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 6 till 9 cm och en svanslängd av 4,5 till 10 cm. Vikten är bara 7 till 28 gram.

Ekologi 

Fickspringmöss vistas i torra gräsmarker och halvöknar med några buskar. De hittas i låglandet och i låga bergstrakter. Individerna är aktiva på natten. Fickspringmöss håller ingen vinterdvala men de stannar tidvis i bon och faller i ett stelt tillstånd (torpor) som liknar letargi. Boet är ett komplext tunnelsystem med flera kamrar för lagring av föda eller för avföring. Födan utgörs främst av frön och andra växtdelar men de äter även insekter och andra smådjur. Det iakttogs att de även stjäl föda från känguruspringmöss.

Varje individ lever ensam i boet men reviren kan överlappas. Beroende på utbredningsområde parar sig honor en eller flera gångar per år och per kull föds 2 till 7 ungar. Dräktigheten varar 21 till 25 dagar. Livslängden i naturen är oftast lite över ett år och mycket sällan upp till fyra år. Med människans vård kan de leva åtta år.

Status och hot 

Fickspringmöss hotas av landskapets omvandling till jordbruksmark och betesmarker. Populationer med begränsad utbredning är därför hotade i beståndet. IUCN listar Perognathus alticola som starkt hotad (EN) och alla andra arter som livskraftiga (LC).

Systematik och utbredning 

Vanligen räknas 9 arter till släktet:

 Perognathus alticola, lever i sydvästra USA.
 Perognathus amplus, är endemisk för Sonoraöknen.
 Perognathus fasciatus, lever i Kanada och USA.
 Perognathus flavescens, finns i centrala USA och norra Mexiko.
 Kortsvansad fickspringmus (Perognathus flavus), centrala USA och Mexiko.
 Perognathus inornatus, förekommer i västra USA.
 Perognathus longimembris, i västra USA och västra Mexiko.
 Perognathus merriami, finns i centrala USA och östra Mexiko.
 Perognathus parvus, i nordvästra USA och sydvästra Kanada.

Ibland räknas vissa arter av släktet Chaetodipus till fickspringmöss.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Duff, A. and A. Lawson. 2004. Mammals of the World A Checklist. New Haven, Yale University Press.
Nowak, Ronald M. 1999. Walker's Mammals of the World, 6th edition. Johns Hopkins University Press, 1936 pp. 

Påsmöss
Tommi Korpela

Tommi Petteri Korpela, född den 23 augusti 1968 i Helsingfors, är en finsk skådespelare. Han gick ut Teaterhögskolan i Helsingfors år 1995. Korpela vann sin första Jussistaty år 2008 för bästa manliga huvudroll i filmen A Man's Job (Miehen työ).

Korpela är sambo med skådespelaren Elina Knihtilä. De har en gemensam son, Ilmari, och bor i Helsingfors.

Filmografi

TV-serier

Filmer

Röstskådespelare

Källor

Externa länkar 

Födda 1968
Män
Finländska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Skådespelare från Helsingfors
Andrej Teresjin

Andrej Teresjin, född den 15 december 1982, är en rysk friidrottare som tävlar i höjdhopp.

Teresjin deltog vid EM inomhus 2005 och slutade på en åttonde plats med ett hopp på 2,24. Vid VM utomhus samma år blev han utslagen redan i kvalet. 

Vid Inomhus-VM 2006 i Moskva blev han silvermedaljör efter ett hopp på 2,35. Han blev sjua vid EM inomhus 2007. 

Vid VM 2007 i Osaka, inomhus-VM 2008 i Valencia och VM 2009 i Berlin blev han utslagen i kvalet.

Teresjin är 195 cm lång och väger 77 kg.

Personliga rekord 
 Höjdhopp utomhus - 2,34 meter (17 juni 2007 i Warszawa)
 Höjdhopp inomhus - 2,40 meter (17 februari 2006 i Moskva)

Källor 

  Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1982
Ryska höjdhoppare
Män
Levande personer
Spede Pasanen

Pertti Olavi ”Spede” Pasanen, född 10 april 1930 i Kuopio, död 7 september 2001 i Kyrkslätt, var en mångsidig finländsk komiker, skådespelare, manusförfattare, producent, låtskrivare och uppfinnare. Han var en av Finlands populäraste och mest framgångsrika underhållare från 1960-talet till 1990-talet.

Pasanens karriär fick sin början på radio i slutet av 1950-talet. Under sin tid på radion slog han först igenom som programledare för underhållningsprogrammet Ruljanssiriihi. På 1960-talet gjorde han sketchprogram för tv och skapade en rad framgångsrika komedifilmer. På 1970-talet koncentrerade han sig på film och skapade då Uuno Turhapuro, en rollfigur som det genom åren kom att göras 19 filmer runt. I finkulturella kretsar betraktades filmerna ligga på konstnärligt lågtstående nivå. På 1980-talet producerade han tv-programmen, Spede Show och Spedes spel (Speden Spelit). Spedes spel blev 1992 ett lotteri i samarbete med Veikkaus och fungerade så fram till 2002. Efter Spedes död tog Saija Hakola över som programledare.

Som uppfinnare uppfann Pasanen bland annat en bil med två framdelar, alltså en bil som man inte behöver backa.

Spede Pasanen fick många utmärkelser till exempel Special-Venla och Jussistatyetten.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor
Webbkällor
  Läst 5 januari 2014.
 Spede Pasanen på amazon.com  Läst 5 januari 2014.
Noter

Externa länkar

 
 
 Pertti Pasanen på Elonet

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska komiker
Finländska uppfinnare
Television i Finland
Finländska filmproducenter
TV-personligheter
Personer från Kuopio
Födda 1930
Avlidna 2001
Män
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Sooloilua

Sooloilua är en finsk dramakomedifilm som baseras på en roman av Katja Kallio. Den blev färdig år 2007.
Filmens regissör är Lauri Nurkse och i huvudrollerna spelar Saija Lentonen, Kari-Pekka Toivonen, Kristiina Elstelä och Minttu Mustakallio, alla kända finska skådespelare. Låten Mun koti ei oo täällä (Mitt hem är inte här) av Chisu blev känd via filmen.

Handling 
En 31 år gammal journalist Emma Huilu slutar sitt förhållande med sin pojkvän. På kvällen gör hon en intervju om en världsbekant dirigent Joel Abrahamsson. De står i kontakt via e-mail och blir kära i varandra. Emma flyttar till Joels barndomshem och börjar ta hand om Joels mamma Lea, som har demens. Emma kommer inte överens med Lea.
Joel börjar en ny turné, som tar flera veckor. En lurig violinist, Larissa, lockar honom under turnén.

Filmer 2007
Finländska dramafilmer
Finländska komedifilmer
Vuokko Hovatta

Vuokko Leena Hovatta, född 2 september 1972 i Esbo, är en finsk skådespelerska och sångerska. Hon blev populär på 90-talet när hon sjöng i det finska bandet Ultra Bra. Hon gav ut sitt första soloalbum år 2008. Hovatta arbetar som skådespelerska på Helsingfors stadsteater.

Musik
När Hovatta var ung, spelade hon fiol och piano. Hon sjöng också i en kör. På 1990-talet studerade hon i fyra år vid Sibelius-Akademin och år 1995 gick hon med i bandet Ultra Bra. När Ultra Bra slutade år 2001, grundade hon bandet Tekniikan Ihmelapset ('Teknikens underbarn'). Bandet gav ut endast en skiva. År 2008 gav Hovatta ut sitt första soloalbum Lempieläimiä ('Favoritdjur') och deltog i Finlands ESC-uttagning med låten "Virginia".

Film och teater
Vuokko Hovatta avlade magisterexamen i teatervetenskap vid Teaterhögskolan i Helsingfors år 1999. Hon har spelat i flera pjäser i Finlands nationalteater och Helsingfors stadsteater. Hon har också varit med i filmen Vargens hemlighet från 2006.

Privatliv
Vuokko Hovatta har tre syskon. Hennes far är diplomingenjör och mor är professor vid Karolinska Institutet, stamcellsforskaren Outi Hovatta.

Vuokko Hovata år frånskild. Nuförtiden är hon sambo och har ett barn.

Diskografi

Album
Lempieläimiä (2008)
Liaani (2010)
Minä rakastan ikuisesti (2013)

Referenser

Noter

Externa länkar

Vuokko Hovatta

Finländska skådespelare under 2000-talet
Finländska sångare under 2000-talet
Födda 1972
Kvinnor
Levande personer
Personer från Esbo
Embassy Court

Embassy Court är ett modernistiskt tolv våningar högt bostadshus i Brighton invigt 1936. Byggnaden var ett av de första modernistisk byggnadsverken i Storbritannien och ritades av arkitekt Wells Coates 1934. Byggnaden ligger vid strandpromenaden nära den gamla stadsgränsen mellan Brighton och Hove. Huset är i dag kulturminnesmärkt.

Byggnaden
Byggnaden är en tidig modernistisk betongbyggnad i hög grad präglad av Coates idéer om det moderna livet. Han ansåg att det moderna livet skulle vara rörligt, och han byggde in hyllor och skåp i lägenheten. Allting som människorna verkligen behövde, porslin, sängkläder, kläder, böcker och musik,  var saker som kunde l transporteras från bostad till bostad. I sin egen lägenhet hade Coates kuddar på golvet istället för soffor. Stor vikt lades vid insidan, rummen skulle vara ljusa och sammanbundna, för att skapa en känsla av öppenhet. Byggnaden har en strömlinjeformad fasad med fönsterband och längsgående balkonger.

Renoveringen
Under efterkrigstiden minskade byggnadens popularitet och renoveringar under 1960-talet förändrade byggnadens utseende. Förfallet ökade från 1980-talet och framåt då  ägarbyte skedde vid ett antal tillfällen utan att någon av de nya ägarna som ordnade med det eftersatta underhållet. Den förfallna byggnaden renoverades dock till sin forna glans 2006, då den återfick sitt ursprungliga utseende. Byggnaden är idag Grade:II*-listat, vilket innebär att den har den nästa högsta skyddsklassen en brittisk byggnad kan få.

Arkitekten

Wells Coates (1895-1958) var en i Japan född kanadensisk arkitekt, huvudsakligen verksam i England. Han skapade under 1930-talet flera uppmärksammade modernistiska byggnader, bland annat Isokon Building från 1934 som hyresgästen Agatha Christie jämförde med en oceanångare på grund av den klara och strikta arkitekturen.

Bilder

Kända hyresgäster
Graham Greene
Max Miller
Keith Waterhouse
Rex Harrison

Se även
Brighton
Modernism
10 Palace Gate
Wells Coates

Referenser

Brighton
Byggnader och anläggningar i East Sussex
Annikki Tähti

Airi Annikki Tähti (mellan 1959 och 1978 Tähti-Tiensuu), född 5 december 1929 i arbetarstadsdelen Berghäll i Helsingfors, död 19 juni 2017  i Vanda, var en finsk schlagersångerska med bred repertoar. Hon hade stor framgång med såväl swing, latinamerikanska rythmer, som med vals och tango. Hennes genombrott skedde 1954 med Muistatko Monrepos’n, Finlands första guldskiva, som handlar om minnet av det Karelen som gick förlorat i Vinterkriget. Monrepos är en engelsk park vid inloppet till Viborgska viken. Samma år sjöng hon också in Pieni sydän ("Det lilla hjärtat"). Nästan 50 år senare sjöng hon båda sångerna i Aki Kaurismäkis film Mannen utan minne (2002).

Annikki Tähti var gift 1959–1978 med orkesterledaren Pentti Tiensuu, till vars orkester hon sjöng 1957–1967. Tillsammans har de sonen Jukka Tiensuu, född 1960.

Källor 
 
 Annikki Tähti. Pomus.net.
 Mannen utan minne Elonet.

Noter 

 
Finländska schlagersångare
Kvinnor
Födda 1929
Avlidna 2017
Sångare från Helsingfors
Svartlidengruvan

Svartlidengruvan är en gruva i Västerbottens län, huvudsakligen belägen i Lycksele kommun men till en mindre del också i Storumans kommun. Gruvan är en av Sveriges två renodlade guldgruvor och var tidigare samägd av det australiska företaget Dragon Mining (80%) och de personer som hittade fyndigheten (20%). Sedan sommaren 2011 är gruvan helägd av Dragon Mining Ltd. Gruvan drivs av det svenska dotterbolaget Dragon Mining Sweden AB. I boken Svarta ankungen: Ett reportage om Lapplands guldfeber och finanskrisens vinnare (2009) skildras guldruschen i Lappland och Svartlidengruvans verksamhet.

Källor

Externa länkar
Dragon Minings hemsida

Gruvor i Lycksele kommun
Gruvor i Lappland
Guldgruvor
Gruvor i Storumans kommun
Striden vid Vesilax

Striden vid Vesilax utkämpades mellan 30 mars och 24 april 1918 under finska inbördeskriget mellan de vita och de röda. 

Under mars och april slogs de vita och de röda i Vesilax under en månads tid. Under dessa strider brändes Laukko herrgård och över 600 andra byggnader. Efter Tammerfors fall hårdnade striderna vid Vesilax. De röda anföll med numerär överlägsenhet de vitas Nylands dragoner och Seinäjoki grenadjärbataljon. Trots frenesin lyckades de vita hålla ställningarna. Den 24 april började de röda dra tillbaka sina trupper mot Tavastehus och Valkeakoski.

Ett monument över striderna invigdes 1938. Två kilometer från det vita minnesmärket återfinns det röda.

Källor 
 Antero Tuomisto, Sotiemme muistomerkit. Jyväskylä 1990 

Slag under finska inbördeskriget
Finländska slag
Slag i Finland
Vesilax
Rekarnebanken

Rekarnebanken, tidigare Rekarne Sparbank, sammanslogs 1997 med Sparbanken Sverige i Eskilstuna för att bilda Eskilstuna Rekarne Sparbank.

Då Rekarne Sparbank grundades var det en protest mot att den något äldre Eskilstuna Sparbank hade något lägre inlåningsräntor för sparare som bodde på landsbygden utanför Eskilstuna. Banken hade dock ingen koppling till Rekarne, förutom namnet.

Företag i Eskilstuna
Ej längre existerande svenska sparbanker
Banker upplösta 1997
Nigel Farage

Nigel Paul Farage ( ), född 3 april 1964 i Downe i Bromley utanför London, är en brittisk politiker och partiledare för Reform UK. Han var 2006–2009, samt 2010–2016 partiledare för det euroskeptiska United Kingdom Independence Party och var från 1999 till 31 januari 2020 ledamot i Europaparlamentet.

Karriär
Farage var från 10 juni 1999 till 31 januari 2020 ledamot i Europaparlamentet för valkretsen sydöstra England och gruppledare/medordförande för partigruppen Frihet och demokrati i Europa, och därmed också ledamot i Europaparlamentets talmanskonferens. Farage var dessutom ledamot i fiskeriutskottet sedan den 16 juli 2009.

Farage var under perioden 2010–2016 ledare för UKIP. Den 4 juli 2016 avgick han som partiledare för partiet, efter att partiets euroskeptiska linje vunnit Folkomröstningen om Storbritanniens medlemskap i EU. Hans avgång motiverades med att han nu "fått tillbaka sitt land" och att han därefter vill "ha sitt liv tillbaka". Han ansåg därmed att hans uppdrag som ledande partipolitiker var avslutad.

I januari 2019 bildades med Farages stöd Brexitpartiet av före detta UKIP-medlemmar. Den 22 mars 2019 tog Farage över som partiledare.

Farage har gjort sig känd för flera kontroversiella uttalanden och ställningstaganden. Bland annat har han i en intervju uttryckt att den världsledare som han beundrar mest ur ett professionellt perspektiv är Rysslands president Vladimir Putin, och han beskrev dennes hantering av kriget i Syrien som "briljant". Han klargjorde dock att han inte beundrade Putin ur ett politiskt perspektiv eller som människa och kritiserade dennes fängslande av journalister.

Referenser

Externa länkar 

Partiledare för United Kingdom Independence Party
Ledamöter av Europaparlamentet från Storbritannien
Ledamöter av Europaparlamentet 1999–2004
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Brittiska politiker under 2000-talet
Personer från London
Födda 1964
Levande personer
Män