kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ulf Jonströmer

Ulf Jonströmer, född 1945 på Östermalm i Stockholm, är en svensk civilekonom, IT-entreprenör och riskkapitalist. Han är grundare av AU-system, Across wireless, ID2 Technologies, Brainheart  samt Gripsholmsskolan  i Mariefred.

Biografi 
Jonströmer växte upp på Östermalm i Stockholm. Föräldrarna var ingenjörer, fadern forsknings- och laboratoriechef på Gränges i Oxelösund, modern fabrikschef på Kabi. Efter värnplikt i Boden  arbetade Jonströmer på Volvo Data och Datasaab i Linköping. 

1974 startade Jonströmer AU-system tillsammans med en kamrat. På 1980-talet började de ta in externa ägare i AU-system, som Programator och Ericsson. Senare tillkom även Telia, Cisco och IBM. Ett av uppdragen gjordes åt Telia och utmynnade i en strategi för att flytta telefontrafik från fast telefoni till mobiltelefoni. Efter en långbänk beslutade han att realisera strategin på egen hand och startade två dotterbolag, Across Wireless och ID2 Technologies. 

2001 grundades riskkapitalbolaget Brainheart Capital av pengar som frigjordes från försäljningen av aktierna i AU-System, Across Wireless och ID2 Technologies, samt av investeringar från andra aktörer. Den större riskkapitalfonden på 1,4 miljarder kronor stängdes år 2010. En del av Brainheart lever kvar som riskkapitalbolag och drivs av makarna Jonströmer.

Referenser

Källor
Riskkapitalisten om sin tuffa uppväxt och sagolika tur
Grundaren Ulf Jonströmer hoppas på evigt liv för Gripsholmsskolan

Fotnoter

Män
Födda 1945
Levande personer
Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska entreprenörer
Personer från Stockholm
Thank God It's Christmas

Thank God It's Christmas är en låt skriven av Brian May och Roger Taylor, som gavs ut som en singel med Queen inför julen 1984.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Brittiska julsånger
Musiksinglar 1984
Queenlåtar
Låtar skrivna av Roger Taylor
Låtar skrivna av Brian May
Gångaren 11

Gångaren 11 (även Skandiahuset) är ett kontorshus i kvarteret Gångaren vid Lindhagensgatan 86-88 i stadsdelen Stadshagen på Kungsholmen i Stockholm. Byggnaden uppfördes 2010 och färdigställdes 2011 med Skanska som byggherre och entreprenör efter ritningar av Brunnberg & Forshed arkitektkontor. Största hyresgäst är försäkringsbolaget Skandia som flyttade hit sitt huvudkontor från Thulehuset, varför huset även kallas “Skandiahuset”. Byggnaden har nominerats som en av fem finalister för Årets Stockholmsbyggnad 2011.

Bakgrund
Gångaren 11 ingår som en del av utbyggnaden av nordvästra Kungsholmen, där Stockholms stadsbyggnadskontor under en lång tid planerat för att omvandla ett sterilt industriområde till en levande stadsdel med bostäder, kontor, butiker och olika verksamheter. Lindhagensgatan med sin nyplanterade trädallé var början av projektet. Vid Lindhagensgatans avslutning mot Ulvsundasjön uppförs under åren 2006 till 2012 Hornsbergs strand, en ny stadsdel med 1200 sjönära bostäder och inom projektet Lindhagen skapas ytterligare bostäder och nya arbetsplatser mellan Stadshagen och Kristineberg.

Byggnad
Området var tidigare bebyggt med kontor och verksamhetslokaler i 1-7 våningar samt garage under mark. Enligt en ny detaljplan från 2007 gavs möjlighet att uppföra ett kontorshus i sju våningar och indragen takvåning mot Lindhagensgatan samt ett bostadshus i totalt 17 våningar (ovan mark) i den inre delen av kvarteret.

Skandiahuset täcker ett helt kvarter. Stommen består av en kombination av stål och betongelement. Mot Lindhagensgatan har byggnaden en dubbelskalsfasad, där den egentliga fasaden ligger bakom en glasfront av fasadglas. Fasadglaset är transparent och har ett grönskimrande screentryck med textila mönster. Konstruktionen skall förbättra solavskärmningen, minska energiförbrukningen och ge ett bättre inomhusklimat. Större kvadratiska och rektangulära fasadytor ger byggnaden variation. Huvudentrén från Lindhagensgatan markeras av en flera våningar hög “portal”. Längs sidogatorna har byggnaden en sockelvåning av natursten och den övriga fasaden är i huvudsak putsad med fönsterband. Mot gården är fasaderna utformade som putsfasader med inslag av större glasade delar. Entréplanet är gestaltad som en publik våning med mötesrum, café och servering samt organiserad som en stad med gränder, kvarter och ett centralt placerat dagsljusbelyst torg. Byggnaden är klassificerad som ”Green Building”.

Bilder

Källor
 Stockholms stad: Presentation av knditaterna för "Årets Stockholmsbyggnad 2011", läst 2011-05-18.

Noter

Externa länkar

Stadshagen
Angelo Palombo

Angelo Palombo, född 25 september 1981, är en italiensk fotbollsspelare som spelar mittfältare för Serie A-laget Sampdoria.

Externa länkar 
 Profil på Sampdoria official website
 Angelo Palombo Profil på FootballDatabase

Födda 1981
Levande personer
Italienska fotbollsspelare
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Fifa Confederations Cup 2009
Spelare i VM i fotboll 2010
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Italien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2004
Män
Budapests spårväg

Budapests spårväg  är en viktig del av Budapests kollektivtrafik i Ungerns huvudstad. Spårvagnarna trafikerar ett av världens största nät med sina 155 km. Spårvagnarna är gula och finns i många olika modeller. Nyare spårvagnar trafikerar främst de mest trafikerade linjerna och har längre vagnar. Spårvägen, tunnelbanan och kugghjulsbanan körs av bolaget BKV.

Linjer

Se även 
 Budapests tunnelbana
 Budapests pendeltåg

Externa länkar 
 - Budapests Lokaltrafik 

Spårvagnar
Spårvägar efter ort
Byggnader och anläggningar i Budapest
The Lodger (olika betydelser)

The Lodger kan syfta på:

 The Lodger: A Story of the London Fog – en film från 1927 i regi av Alfred Hitchcock.
 The Lodger, originaltitel för en film från 1944, se Hämnaren (film, 1944) 
 The Lodger – en film från 2009

Se även 
  Lodger – ett album med David Bowie
Kyndelkvartetten

Kyndelkvartetten var en stråkkvartett, bildad 1941 av violinisten Otto Kyndel. 

Kyndelkvartetten hörde under 30 år till Sveriges främsta stråkkvartetter. Den hade sin glansperiod på 50- och 60-talet och var bland annat anställd av Rikskonserter 1965–1967. Otto Kyndel var primarie under hela kvartettens verksamhetstid, men i övrigt ombildades den flera gånger.

Kvartetten turnerade flitigt, bland annat i Sydamerika, och gjorde en mängd inspelningar för radio och grammofon. Den uruppförde många verk av svenska tonsättare såsom Hilding Rosenberg, Gösta Nystroem, Dag Wirén, Lars-Erik Larsson, Erland von Koch, Jan Carlstedt och Ingvar Lidholm.

Medlemmar 
Violin I
 Otto Kyndel, 1941–1969
Violin II
 Sven-Erik Bäck, 1941
 Tage Lundgren, 1942–1951
 Zelia Aumere, 1952–1956
 Gert Crafoord, 1957–1966
 Paavo Pohjola, 1967–1969
Viola
 Gereon Brodin, 1941–1952
 Åke Hedlund, 1952
 Kurt Lewin, 1952–1969
Violoncell
 Gustav Gröndahl, 1941–1951
 Folke Bramme, 1952–1969

Diskografi 
Flera inspelningar nämns i Carl-Gunnar Åhléns ”Verkförteckning och diskografi" på nätet, bland annat Dag Wirén: Stråkkvartett [nr 2] op. 9, inspelad den 6 december 1943. Medverkande musiker är här: Otto Kyndel, Tage Lundgren, Gereon Brodin och Gustav Gröndahl). (78) HMV DB 11007 & DB 11010-11 (utg: 1944), DBS 11063 & DB 11064-65 (utg: 1951). Musik för stråkar av Ingvar Lidholm, först skriven för stråkkvartett, uruppfördes av Kyndelkvartetten i Örebro den 25 februari 1953, den omarbetades senare för stråkorkester.
 Wilhelm Stenhammar: Stråkkvartett nr 5 C-dur op. 29 "Serenad" 
 Stenhammar: Stråkkvartett nr 2 c-moll op. 14. Ingvar Lidholm: ”Musik för stråkar”   
 Ny svensk kammarmusik (Dag Wirén: Stråkkvartett nr 4) 
 1944 Dag Wirén: Stråkkvartett nr 2, op 9
 1944 Franz Berwald: Stråkkvartett nr 3, E-dur
 1952 Dag Wirén: Stråkkvartett nr 2, op 9
 1952 Franz Berwald: Stråkkvartett nr 3, E-dur
 1956 Hilding Rosenberg: Stråkkvartett nr 6
 1956 Hilding Rosenberg: Stråkkvartett nr 7 och 8
 1967 Beethoven: Stråkkvartett nr 11 f-moll, op 95, Johan Wikmanson: Stråkkvartett d-moll nr 1, op 1
 1971 Jan Carlstedt: Stråkkvartett nr 2, op 22
 1979 Beethoven: Stråkkvartett nr 11 f-moll, op 95, Johan Wikmanson: Stråkkvartett d-moll nr 1, op 1
 1988 Hilding Rosenberg: Stråkkvartett nr 1
 1991 Äldre svenska stråkkvartetter
 The complete Hilding Rosenberg string quartets

Referenser

Svenska stråkkvartetter
Musikgrupper bildade 1941
Två fisk och en fläsk

Två fisk och en fläsk är en svensk musikgrupp som spelar rock med tydliga influenser av medeltidsmusik.

Biografi 
De bildades i januari 1994 som en akustisk trio. Avsikten var att spela medeltida musik. Den avsikten håller de fast vid än idag, men det visade sig att en trio var för begränsad. Nu består de av sex medlemmar som alla delar på sång, 12-strängad gitarr, kotrumma, nyckelharpa, flöjt, mungiga, slagverk, med mera. Deras ursprungliga repertoar bestod av medeltida ballader från Sverige, men senare har de även börjat framföra medeltidsmusik från övriga Europa.

Deras avsikt är inte att försöka återskapa musiken som den kunde ha låtit på medeltiden. Avsikten är istället att både de själva och publiken har roligt. Genom åren har de uppträtt på olika festivaler, rockklubbar, med mera.

Något kommersiellt genombrott för en bredare publik har de ännu inte fått. Deras mest kända låtar är troligen Blackdrum och Styvmodern.

Medlemmar 
 Stefan Grapenmark - slagverk
 Jan Liljekvist - violin, flöjt
 Umer Mossige-Norheim - sång
 Sebastian Åberg - tabla, kotrumma, slagverk
 Gustaf Esters - slagverk
 Marcas Oreglia - violin, sång
 Olof Öberg - gitarr

Diskografi 
 1998 - Två fisk - En fläsk
 2000 - Jungfruburen

Källor 
 https://web.archive.org/web/20050325084841/http://hem.passagen.se/tvafisk/s/bandet.html

Svenska musikgrupper
Cadiers odlingar

Cadiers odlingar kallas resterna av en förvildad trådgårdsanläggning i Tivoliparken i Solna. 

Namnet härrör från en tidigare arrendator av Bergshamra och Tivoli; Jean-François Régis Cadier. Han var framgångsrik krögare och grundare av Grand Hôtel i Stockholm. Anläggningen anlades under 1800-talets andra hälft och existerade som handelsträdgård fram till 1930-talet. Resterna av dessa odlingar finns fortfarande kvar på terrasserna längs Tivolibergets skyddande södersluttning mot Brunnsviken.

Historik
Odlingen anlades av Régis Cadier under 1800-talets andra hälft för att erhåller färska lantprodukter till sina restauranger. Cadier var född i Frankrike och utbildad kock och hotellman, invandrad till Sverige 1852. Han drev bland annat Hôtel Rydberg och Grand Hôtel, båda i Stockholm. Han bedrev även ett mönstergillt jordbruk och byggde en svingård i Brunnsvikens innersta vik, på vägen till Tivoli. Cadier bodde själv på Tivoli under somrarna fram till sin död 1890, hans änka Caroline bodde kvar till 1902. Den gamla trädgårdsanläggningen från krögaren Cadiers tid utnyttjades sedermera som handelsträdgård fram till 1930-talet.

Av trädgårdsanläggningen finns idag en tredubbel rad med äppelträd och spår efter andra trädgårdsodlingar. Cadiers odlingar har efter hand blivit koloniserade av andra växter, bland annat av balkanbolltisteln (Echinops exaltatus) som här intagit stora arealer. Det finns även rester av bebyggelse med anknytning till odlingen, bland annat tegelväggar och järnstommen till ett växthus.

Bilder

Se även
 Tivolipaviljongen

Referenser

Externa länkar

Bergshamra
Scuderia Milano

Scuderia Milano var ett privat italienskt formel 1-stall som drevs av bröderna Ruggieri.

Scuderia Milano tävlade med Maserati-bilar under de första F1-säsongerna. Stallet byggde även två egna bilar till loppet i . Det rörde sig om modifieringar av Maserati 4CLT. En av Milano-bilarna byggdes om ytterligare av Arzani-Volpini .

F1-säsonger

Noter

Källor

Externa länkar
 forix.com/8w 

Italienska racingstall
Privata formel 1-stall
Scuderia Ambrosiana

Scuderia Ambrosiana var ett privat italienskt formel 1-stall.

Scuderia Ambrosiana grundades av Giovanni Lurani, Luigi Villoresi och Franco Cortese redan före andra världskriget för att tävla i grand prix racing. Stallet fick sitt namn från Milanos skyddshelgon sankt Ambrosius och tävlade i samma blå och svarta färger som fotbollsklubben Inter.

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Italienska racingstall
Privata formel 1-stall
Scuderia Serenissima

Scuderia Serenissima, eller Scuderia SSS Republica di Venezia, var ett privat italienskt racingstall som drevs av Giovanni Volpi.

Scuderia Serenissima körde främst sportvagnsracing, men man ställde även upp i några formel 1-lopp. Stallet använde inledningsvis Ferrari-bilar, men efter att Volpi varit med och finansierat ATS-projektet fick han vända sig till andra leverantörer. Scuderia Serenissima tog fram prototyper till egna GT-bilar och även en formel 1-bil, men dessa kom aldrig i produktion och verksamheten lades ned 1970.

F1-säsonger

Noter

Källor

Externa länkar
 forix.com/8w 

Italienska racingstall
Privata formel 1-stall
Sportvagnsracingstall
Prags spårvagnar

Prags spårvagnar trafikerar Tjeckiens största spårvägsnät som är 140 km långt, har 900 vagnar samt 25 linjer. Trafiken drivs av Dopravní podnik hlavního města Prahy a.s, som är ett företag som ägs av Prag. Systemet har ca 356 miljoner passagerare per år. Första hästspårvagnslinjen kom 1875, 1891 kom första elektriska vagnen.  Spårvagnarna utgör tillsammans med tunnelbanan en viktig del av Prags kollektivtrafik.

Vagnarna är tillverkade av ČKD Tatra och Škodaverken.

Se även 
 Prags tunnelbana

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Sporvognsrejser: Dopravní podnik hlavního města Prahy (DPP)

Byggnader och anläggningar i Prag
Spårvägar i Tjeckien
Klaus Berggreen

Klaus Berggreen, född 3 februari 1958 i Virum, Danmark, är en dansk före detta fotbollsspelare som bland annat spelade för de italienska klubbarna AS Roma och Torino FC. Han spelade även 46 matcher och gjorde 5 mål för det danska landslaget vilka representerade i VM 1986  samt EM 1984 och 1988.

Karriär
Berggreen föddes i Virum och började spela fotboll i den näraliggande klubben Lyngby BK vid sex års ålder. Seniordebuten kom 1975 och han var sedan lagets främste målskytt under flera år. 21 år gammal gjorde Berggreen debut i A-landslaget 1979 efter att tidigare ha spelat i U17-, U19- och U21-landslagen.

1982 flyttade Berggreen utomlands för att spela för det nyuppflyttade Pisa Calcio i italienska Serie A. Dansken hjälpte klubben att klara kontraktet och i oktober 1982 kom han åter med i det danska landslaget. Säsongen 1983/84 blev Pisa nedflyttade till Serie B, men Berggreen valde att stanna i klubben. Han togs ändå ut till landslaget i EM 1984 där han spelade fyra matcher och gjorde ett mål i 5-0-matchen mot Jugoslavien.. I semifinalen mot Spanien blev han utvisad och Danmark förlorade sedan matchen efter straffar.

Berggreen och Pisa vann Serie B 1984/1985 och återuppflyttades till Serie A, men åkte ur säsongen därpå. Berggreen fortsatte att spela bra i landslaget och i VM 1986 spelade han tre matcher innan Danmark än en gång åkte ut mot Spanien. Efter VM skrev han på för AS Roma där han var med om att ta laget till en sjundeplats i Serie A säsongen 1986/1987. Han flyttade sedan till ligarivalerna Torino FC som slutade sexa den följande säsongen.

I EM 1988 där Danmark åkte ut i gruppspelet blev Berggreen inbytt i två matcher. Därefter avslutade han sin landslagskarriär. Han flyttade tillbaka till Danmark för att avsluta karriären i Lyngby i en kombinerad roll som spelare och sportdirektör. Karriären avslutades vid 32 års ålder i mars 1990 och Berggreen blev enbart sportdirektör. Då Lyngby hade ekonomiska problem och slutade han på sin post också som sportdirektör i november 1992 för att istället koncentrera sig på sin klädfirma.

I klubblag
 Pisa Calcio
 Serie B: 1984/85
 Mitropacupen: 1986

I landslag

 Spel i EM 1984 (semifinal), VM 1986 (åttondelsfinal), EM 1988 (gruppspel)
 46 landskamper, 5 mål

Referenser

Webbkällor

Profil på DBU
 Showstars profil
RSSSF - Danska spelare i Italien

Noter

Födda 1958
Män
Levande personer
Spelare i Lyngby BK
Spelare i Pisa Calcio
Spelare i AS Roma
Spelare i Torino FC
Spelare i Serie A
Danska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1984
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1988
Danska idrottare under 1900-talet
Den osynlige mannen

Den osynlige mannen eller The Invisible Man kan syfta på:

Litteratur
 Den osynlige mannen (roman) – kortromanen av H.G. Wells från 1897, originaltitel The Invisible Man
 Osynlig man – roman av Ralph Ellison från 1952, originaltitel Invisible Man
 Den Osynlige Mannen (roman av Claes Gustavsson) – en roman från 2010 av Claes Gustavsson
 Den osynlige mannen från Salem – en roman från 2013 av Christoffer Carlsson

Film
 Den osynlige mannen (film, 1933) – amerikansk film från 1933 i regi av James Whale, originaltitel The Invisible Man
 Den osynlige mannens återkomst – en amerikansk thriller från 1940 regisserad av Joe May, originaltitel The Invisible Man Returns
 Den osynlige mannen (film, 1992) – amerikansk film från 1992 med Chevy Chase, originaltitel Memoirs of an Invisible Man
 The Invisible Man (film, 2020) – en australisk-amerikansk skräckfilm från 2020 i regi av Leigh Whannell

Television
 The Invisible Man (TV-serie, 1958) – en brittisk TV-serie från, 1958 löst baserad på HG Wells roman
 Den osynlige mannen (TV-serie) – amerikansk TV-serie från 1975
 The Invisible Man (TV-serie, 1984) – brittisk TV-serie från 1984 producerad av BBC, löst baserad på HG Wells roman
 The Invisible Man (TV-serie, 2000) – amerikansk TV-serie från 2000 som sändes på Sci-Fi Channel
 The Invisible Man (TV-serie, tecknad) – tecknad TV-serie producerad av Moonscoop

Musik
 The Invisible Man – låt från 1989 av bandet Queen
 Invisible Man (låt av The Breeders) – låt på albumet Last Splash från 1993 av bandet The Breeders
 Den osynlige mannen (sång) – låt på albumet Kent från 1995 av bandet Kent
 Invisible Man (låt av 98 Degrees) – låt från 1997 av bandet 98 Degrees
 Invisible Man (låt av Theory of a Deadman) – låt från 2002 av bandet Theory of a Deadman
Hey Joe

"Hey Joe" är en amerikansk mordballad från början av 1960-talet vars ursprung och upphovsman inte är helt känd, men ofta anges den relativt okände folksångaren Billy Roberts som upphovsman. Mer troligt är dock att Roberts stal denna låt ifrån sin dåvarande flickvän, kompositören och artisten Niela Miller. Låten “Baby Please Don’t Go To Town” skrevs innan, och är melodiskt förvillande lik "Hey Joe".

Historik
Den första inspelningen av låten gjordes 1965 av garagerockgruppen The Leaves, som även fick en ganska stor hitsingel i USA med den då den topp 40-noterades på Billboard Hot 100. Efter denna inspelning har mängder av artister spelat in låten, till att börja med var det andra garagerockartister som The Standells och The Music Machine som spelade in den. Bland några mer kända artister som spelat in den kan nämnas The Byrds, Love, Deep Purple, Cher, The Offspring, Wilson Pickett och Nick Cave. Frank Zappa använde melodin till "Hey Joe" för sin parodilåt "Flower Punk" på LP:n We're Only in It for the Money 1967.

Jimi Hendrix
Mest känd av alla versioner är Jimi Hendrix inspelning, som släpptes som hans debutsingel i december 1966. I USA släpptes den med "51st Anniversary" som b-sida, i Europa hade man som b-sida låten "Stone Free". Den finns med på de amerikanska versionerna av hans debutalbum Are You Experienced?, samt samlingen Smash Hits. Hendrix version är listad som #198 i magasinet Rolling Stones lista The 500 Greatest Songs of All Time. Han framförde låten på Woodstockfestivalen 1969, och det var den allra sista låten som spelades på festivalen.

Listplaceringar – Jimi Hendrix

Rivers version 1968
Johnny Rivers gjorde 1968 en version av låten på albumet Realization, vars text är helt annorlunda än tidigare versioner:

Hey Joe, where are you going with your eyes closed?

Hey Joe, where are you going with your eyes closed?

Can’t you tell you are going any way the wind blows?

Hey Joe, tell me where you’re gonna run to?

Oh Joe, where are you gonna run to?

(it) makes no difference too, that they will find you

Hey Joe, you will search your whole life through

Hey Joe, you will search for the lifetime through

Just to find the truth there’s right inside of you

Oh Joe, tell me what you’re gonna do

Hey Joe, tell me what you’re gonna do

If you know yourself too, they just can’t touch you

Källor

Musiksinglar 1966
Svennevads kyrka

Svennevads kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Sköllersta församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger invid riksväg 51 i samhället Svennevad.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrka på platsen var uppförd på medeltiden.
Nuvarande kyrka i gustaviansk stil uppfördes åren 1782–1786 under ledning av byggherre Gustaf Philip Wennerstedt. Kyrkan har en stomme av sten och består av långhus med rundat kor i öster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Vid långhusets västra kortsida finns ett kyrktorn som är indraget i långhuset.

Inventarier
 Altartavlan är tillverkad 1793 av Pehr Hörberg.

Orgel
1786 bygger Pehr Schiörlin, Linköping en orgel med 13 stämmor, en manual och pedal. Manualverket såldes 1892 till Klotens missionshus.
1892 sätter man upp interimsorgeln från Uppsala domkyrka. Den var byggd 1887 av Åkerman & Lund, Stockholm med 11 stämmor, två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln är byggd 1955 av Åkerman & Lund, Knivsta och har mekanisk traktur och pneumatisk registratur. Den har tre fria kombinationer och registersvällare. Fasaden är från 1786 års orgel.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Vidare läsning

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Hallsbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1786
1786 i Sverige
Jack Frost

Jack Frost kan avse:
 Svenska : Kung Bore (frost, is, snö, vinter, kyla personifierad)

Kultur 
 Jack Frost (manhwa)
 Jack Frost, kriminalinspektör i TV-serien Ett fall för Frost
 Jack Frost (film, 1997), amerikansk skräckfilm i regi av Michael Cooney
 Jack Frost (film, 1998), amerikansk film med Michael Keaton
 En pseudonym Bob Dylan använt när han producerat några av sina egna skivor, till exempel Love and Theft, Modern Times och Together Through Life.

Se även 
 Kung Bore
Jens Fellke

Jens Fellke, född 21 april 1961, är en svensk författare och journalist. 

Han har skrivit sex böcker, varav fyra om bordtennis. Fellke är översatt till kinesiska, japanska, engelska, tyska, franska och italienska. Sedan maj 2009 är Fellke knuten till den tyska firman ESN Deutsche Tischtennis Technologie GmbH, som tillverkar gummiplattor för bordtennisracketar för tävlingsspel, vilket de är ensam i Europa om att göra. Parallellt med arbetet för ESN frilansar Fellke som journalist och författare.

Han är son till marknadsdirektör Karl-Bertil Fellke och småskollärare Brittmarie Gothnier.

Bibliografi 
 1985 – Pingis mitt i åttiotalet, Författarnas Bokmaskin.
 1992 – Wie Wird man Nummer 1 im Tischtennis, Meyer und Meyer Verlag, medförfattare Glenn Östh.
 1997 – J-O Waldner – När känslan bestämmer, Sportförlaget.
 1997 – J-O Waldner – Geheimnisse eines tt-genies, Sportförlaget.
 2002 – Rebellen från Vimmerby – Om Astrid Lindgren och hemstaden, Jens Fellke produktion/Eriksson och Lindgren Bokförlag, medförfattare: Helena Egerlid och Rebecca Forsgren Malmström.
 2006 – Först och störst - Nedslag i Vimmerby Tidnings historia 1856-2006, Egerlid & Fellke.
 2009 – Zeitenwende/Point of no return - Ein Sport wird erwachsen/Table Tennis grows up, ESN.

Referenser

Externa länkar 

Svenska journalister under 1900-talet
Män
Svenska författare under 1900-talet
Födda 1961
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet