kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Abdominalpor

Abdominalporer benämns inom zoologin de oftast pariga öppningarna i bakre delen av bukväggen, som finns hos många "lägre ryggradsdjur" (fiskar och amfibier) och har till uppgift att förmedla en direkt förbindelse mellan bukhåligheten och den yttre världen.

De så benämnda öppningarna kan dock inte i alla fall anses som anatomiskt likvärdiga. Sålunda förekommer hos lansettfisken en abdominalpor, som respirationsvattnet förs ut genom, ur håligheten som omger gältarmen. Hos rundmunnarna tjänst gör ett par som utförsgångar för könsprodukterna och är uppenbarligen ej homologa med lansettfiskens abdominalpor. Hos broskfiskar och ganoider förekommer abdominalporer rätt allmänt, men endast undantagsvis hos benfiskar. Hos fiskarna fyller de funktioner inom exkretionen.

Källor

Djuranatomi
Feelgood (låt)

Feelgood är en låt skriven av Tony Nilsson och Jonas Myrin, och inspelad med Ola Svensson på albumet 2008 års nyutgåva av albumet Good Enough. 

Den släpptes också på singel samma år.

Låten blev en hit i Sverige, där singeln sålde 40 000 exemplar och därmed belönades med 2× platina av IFPI., och fick Rockbjörnen i kategorin "Årets svenska låt".

Den 22 juni 2008 testades låten på Svensktoppen men där gick den inte in.

Den 7 juni 2008 gick låten in på 20:e-plats Trackslistan och det var sista gången inför sommaruppehållet, och vid nystarten den 30 augusti samma år fanns låten inte längre på listan.

Listplaceringar

Listföljd

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 2008
Tracks 2008
Engelskspråkiga sånger
Bukrevben

Bukrevben, alternativt abdominalsternum eller parasternum är, inom zoologi och paleontologi, revbensliknande benstycken som ligger i bukhålans undre vägg mellan bröstben och bäcken. Hos nu levande djur anträffas ett abdominalsternum blott hos krokodildjuren och hos Sphenodon. De förekommer förutom hos flera utdöda kräldjursgrupper även hos de utdöda Stegocephali (en amfibie) och hos urfågeln Archæopteryx. Även en del av bukskölden hos sköldpaddorna uppfattas ibland som en med abdominalsternum likvärdig skelettdel.

Se även
Hudskelett

Källor

Djuranatomi
Ugglan
Benjamin von Kállay

Benjamin von Kállay, född 22 december 1839 i Budapest, död 13 juli 1903 i Wien, var en österrikisk-ungersk statsman av ungersk börd. Han var 1869-75 generalkonsul i Belgrad och förvärvade sig därunder genom omfattande resor och språkstudier grundlig kännedom om Balkanhalvöns länder och folk. 1875–78 var Kállay medlem av ungerska deputeradekammaren och uppträdde där för en energisk österrikisk-slavisk Balkanpolitik. Han utgav i samma syfte Geschichte der Serben (tyska: "Serbernas historia") och Die Orientpolitik Russlands ("Rysslands orientpolitik") (1878). Kállay var 1878 delegerad i östrumeliska kommissionen, blev 1879 avdelningschef i österrikisk-ungerska utrikesministeriet under Haymerle med uppdrag att företräda ministeriet inför den ungerska delegationen, förestod efter Haymerles död en kortare tid 1881 utrikesministeriet och blev 4 juni 1882 riksfinansminister samt administratör i de ockuperade turkiska provinserna Bosnien och Hercegovina. Med hänsynslös kraft utövade han där en upplyst despotisk styrelse till sin död och utförde därunder ett civilisatoriskt jättearbete för dessa under den turkiska tiden vanstyrda länders särskilt materiella och ekonomiska utveckling.

Referenser

Noter

 
Ungerska politiker
Män
Födda 1839
Avlidna 1903
Personer från Budapest
Institutet för socialforskning

Ej att förväxla med Institutet för social forskning (SOFI) i Stockholm.

Institutet för socialforskning (tyska: Institut für Sozialforschung, IfS) är ett forskningsinstitut för sociologi och kontinental filosofi som är mest känt som den institutionella hemmiljön för Frankfurtskolan och kritisk teori. Institutet grundades i Frankfurt am Main 1923 av nationalekonomen Felix Weil och har sin hemvist vid Johann Wolfgang Goethe-Universität.

1923–1933
IfS grundades som ett institut med inriktning mot socialismens och arbetarrörelsens teori och historia. Felix Weil ordnade finansieringen av en byggnad åt institutet med medel från sitt modersarv, och finansieringen av personalkostnader och drift kom från hans far. I januari 1923 godkände det preussiska forskningsministeriet att ett forskningsinstitut inrättades, och att institutet också skulle ansvara för undervisning i ekonomi och samhällsvetenskap vid universitetet. I juni 1924 kunde institutet flytta in i sin nya byggnad vid Viktoria-Allee. Som förste föreståndare för institutet utsågs Carl Grünberg.

År 1930 tillträdde Max Horkheimer som föreståndare, och under hans ledning ändrades inriktningen till det som senare skulle betecknas som kritisk teori och Frankfurtskolan. Detta innebar att alla aspekter av samhället skulle undersökas som ett tvärvetenskapligt forskningsprojekt, snarare än att fokusera på ekonomiska frågeställningar som grund för sociala förhållanden. Denna inriktning samlade personer som Theodor W. Adorno, Walter Benjamin, Erich Fromm, Otto Kirchheimer, Leo Löwenthal, Herbert Marcuse, Franz Neumann och Friedrich Pollock.

1933–1945
Flera av de ledande personerna vid institutet var judar, vilket innebar att verksamheten inte kunde fortsätta efter det nazistiska maktövertagandet i januari 1933. Den 13 mars 1933 genomsöktes institutet av polis och stängdes. Den 3 april 1933 begärde universitetet hos den preussiska kulturministern att deras förbindelse med institutet skulle upphävas. En Gestapo-skrivelse av den 14 juli 1933 föreskrev att institutet skulle upphöra på grund av sina "statsfientliga strävanden".

Institutet lyckades dock flytta till Columbia University i New York, där det öppnade sin verksamhet 1934. Några av institutets medlemmar flyttade dock senare vidare till Kalifornien.

1946–
Hösten 1946 uttalade sig staden Frankfurt, det nya förbundslandet Hessen och universitetet uttryckligen för att få tillbaka institutet till Frankfurt. Efter inledande skepsis och diverse förhandlingar stödde Horkheimer idén om en återflytt. År 1950 återupprättades IfS som en privat stiftelse och blev även det sociologiska seminariet vid Frankfurtuniversitetets filosofiska fakultet. Den 14 november 1951 flyttade IfS in i sin nya byggnad.

Efter Horkheimers pensionering 1959 tog Theodor Adorno över ledningen av institutet och stannade på posten till sin död i augusti 1969.

Källor

Externa länkar
Allmän information om institutet 
Institutets historik 

Tyska forskningsinstitut
Organisationer bildade 1923
Kritisk teori
Johann Wolfgang Goethe-Universität
Hässleholmens kyrka

Hässleholmens kyrka är en kyrkobyggnad i stadsdelen med samma namn i östra Borås. Den tillhör Borås Gustav Adolfs församling i Skara stift.

Kyrkobyggnaden
Byggnadskomplexet med kyrka, församlingslokaler och fritidsgård, som ingår i stadsdelscentrum, uppfördes 1974 efter ritningar av arkitekt Lars Hörlén och invigdes i december samma år av biskop Helge Brattgård. Ytterväggarna har brunt fasadtegel. Kyrkorummet avviker genom sin höjd och sitt pulpettak. 

Kyrkorummet ligger i byggnadens sydvästra hörn. Koret ligger i väster och ett trappsteg högre än det övriga kyrkorummet. Innerväggarna är av oputsat tegel och inredningen består mest av löst möblemang i avsikt ge lokalen ökad flexibilitet. 

På en kulle söder om kyrkan står en klockstapel uppförd 1974 efter ritningar av kyrkans arkitekt. Stapeln har en stomme av betong och en fyrkantig huv.

Inventarier
 Altartavlan är en textil utförd 1974 av textilkonstnären Gunnel Schutse.
 Dopfunten från 1974 är tillverkad av spånskiva, fanerad i bok och laserad som mahogny.
 Predikstolen i korets södra sida är tillverkad 1974 och har samma utformning som dopfunten.
 Altaret är tillverkat på samma sätt som dopfunten och predikstolen. Stommen är spånskiva som är klädd med bokfaner, laserad som mahogny.

Orgel
 Orgeln, som är placerad på golvet i norr, är tillverkad av Grönlunds Orgelbyggeri 1974. Den har sex stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser

 Svenska kyrkan i Borås
 
 

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Borås
Kyrkobyggnader invigda 1974
Davit Mudzjiri

Davit Mudzjiri (georgiska: დავით დავითის ძე მუჯირი, Davit Davitis dze Mudzjiri) född 2 januari 1978 i Tbilisi, är en georgisk före detta fotbollsspelare. Under år 2011 spelade han för japanska Sanfrecce Hiroshima där han gjorde sin debut den 5 mars 2011. År 2012 bytte han till den georgiska klubben FK Zestaponi.

Mudzjiri har, utöver klubblagsspel, även spelat för Georgiens herrlandslag i fotboll. Mellan år 1998 och 2008 har han gjort 26 landskamper.

Referenser

Noter 

Födda 1978
Levande personer
Män
Spelare i Dinamo Tbilisi
Spelare i Lokomotivi Tbilisi
Spelare i FC Sheriff Tiraspol
Spelare i SK Sturm Graz
Spelare i PFK Krylja Sovetov Samara
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Spelare i Sanfrecce Hiroshima
Spelare i FK Zestaponi
Idrottare från Tbilisi
Spelare i georgiska högstadivisionen i fotboll
Georgiska landslagsspelare i fotboll
Mattiaskyrkan

Mattiaskyrkan () är en kyrka i närheten av Budaslottet i Budapest i Ungern. Kyrkan uppfördes år 1015, men byggnaden som står där i dag byggdes senare. Under 1800-talet renoverades kyrkan och är idag en av Budapests större sevärdheter. Precis utanför kyrkan finns Fiskarbastionen och i närheten finns även Budaslottets labyrint.

Bilder

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Budapest
Kyrkobyggnader i Ungern
Romersk-katolska kyrkobyggnader
Kröningskyrkor
Margrethe Parm

Margrethe Juline Parm, född 1882, död 1966, var en norsk ledare inom KFUK.

Parm avlade lärarinneexamen 1910 och verkade några år som pedagog och var 1916-26 landssekreterare i Norges kristliga ungdomsförbund. 1920-26 var hon chef för KFUK:s scouter och 1926-31 sekreterare i KFUK:s världsförbund med verksamhetsfält i Nord- och Mellaneuropa. 1931 blev Parm sekreterare i KFUK i Oslo och 1932 ordförande i KFUK:s världsförbunds kommitté för utbildning av scoutledare. Parm har utgett KFUKs historie (1926).

Källor 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Norrmän med anknytning till scouting
Födda 1882
Avlidna 1966
Kvinnor
Budaslottets labyrint

Budaslottets labyrint är ett grottsystem med underjordiska gångar under Budaslottet i Budapest, Ungern. 

Labyrinten rankades år 2000 som en av världens 50 mest intressanta platser. Där finns utställningar med vaxdockor i scener från en opera. Labyrinten är öppen som ett museum.

Externa länkar 
 

Budapest
Museet för sköna konster, Budapest

Museet för sköna konster () är ett museum vid Hjältarnas torg i Budapest i Ungern. Museet innehåller Ungerns största konstsamling. Nära museet ligger metrostation Hősök tere från 1896 på linje M1.

Byggnader och anläggningar i Budapest
Museer i Ungern
Kilblomflugor (Xanthogramma)

Kilblomflugor  (Xanthogramma) är ett släkte i familjen blomflugor. Även släktet Fagisyrphus har det svenska namnet kilblomflugor.

Kännetecken
Kilblomflugor är medelstora blomflugor med en längd på mellan 9 och 13 millimeter. De har en svart och gul teckning vilket gör dem getinglika. De har karakteristiska gula strimmor på ryggskölden och korta gula antenner. De korta antennerna skiljer dem från getingblomflugorna som har liknande gula teckningar på ryggskölden men betydligt längre svarta antenner.

Levnadssätt
Kilblomflugor påträffas i ängs och hagmarker. Larverna lever på rotlevande bladlöss som vårdas av myror. De vuxna flugorna kan ses besöka olika blommor, till exempel hundkex, blodrot och hagtorn.

Utbredning
Släktet har drygt 20 arter, de flesta i palearktis. I Europa finns 4 arter som alla förekommer i Sverige.

Kladogram enligt Catalogue of Life och Dyntaxa:

Arter i Sverige
I Sverige är 4 arter påträffade..

Etymologi
Det vetenskapliga namnet Xanthogramma betyder gult tecken på grekiska.

Källor

Externa länkar
  

Blomflugor
Kilblomflugor

Kilblomflugor kan syfta på:

Kilblomflugor (Fagisyrphus) – ett släkte i familjen blomflugor, se Kilblomfluga
Kilblomflugor (Xanthogramma) –  ett släkte i familjen blomflugor
Station blackout

Station blackout, ett läge då en kärnreaktor  varken har tillgång till elnätet eller en lokal elkälla. Reaktorerna i Fukushima I drabbades av station blackout den 11 mars 2011, då elnätet först slogs ut av en jordbävning och reservkraftdieslarna slogs ut cirka en halvtimme senare av den efterföljande tsunamin.

Källor 

Kärnkraft
Stora synagogan, Budapest

Stora synagogan, även känd som Dohánygatans synagoga, är världens näst största synagoga och finns i Ungerns huvudstad Budapest. Det finns sittplatser för ca 3 000 människor i synagogan. Synagogan byggdes mellan 1854 och 1859 i nymorisk stil, med dekorationen huvudsakligen baserad på islamiska modeller från Nordafrika och medeltida Spanien (Alhambra). I närheten av synagogan ligger metrostation Astoria på linje M2.

Bilder 

Byggnader och anläggningar i Budapest
Religiösa byggnader i Ungern
Agnes av Österrike

Agnes av Österrike, född 18 maj 1281, död 10 juni 1364 i Königsfelden, var en ungersk drottning, gift i Wien 13 februari 1296 med kung Andreas III av Ungern. Äktenskapet var barnlöst. 

Agnes ansågs anspråkslös och föredrog predikningar framför torneringar. Som änka avstod hon från att gifta om sig. År 1317 bosatte hon sig tillsammans med sin före detta styvdotter Elisabet i ett litet hus i Königsfelden, vars kloster hon gynnade. Från 1330 inledde hon en ny karriär som politisk medlare och diplomat i konflikter.

Referenser

Noter

Externa länkar

Kvinnor
Ungerns drottningar
Födda 1281
Avlidna 1364
Fennena av Kujáva

Fennena av Kujáva, född 1276, död 1295, var en ungersk drottning, gift 1290 med kung Andreas III av Ungern. Hon var dotter till den polske prinsen hertig Ziemomysł av Inowrocław och Salome av Pommern och därmed brorsdotter till Vladislav I Lokietek. Hennes namn var bibliskt och ovanligt i Polen.  

Äktenskapet var bekräftelsen av en alliansfördrag mellan Ungern och Polen som slöts i juli 1290 efter makens tronbestigning. Vigseln skedde i september eller november 1290 och hon kröntes troligen snart efteråt. Äktenskapsalliansen resulterade i att hennes man hjälpte hennes farbror att bli kung i Polen och att denne hjälpte hennes man mot tronpretendenterna i Neapel. Fennena tycks inte ha spelat någon större roll vid hovet som person. Det sista dokument som undertecknades av henne utfärdades 8 september 1295. Hon fick en dotter, Elisabet (1292-1338), som av sin styvmor tvingades att bli nunna 1301.

Referenser 

 

Kvinnor
Ungerns drottningar
Födda 1276
Avlidna 1295
Mathew Knowles

Mathew Knowles född 9 januari 1951, är en amerikansk skivchef, manager och affärsman. Han är mest känd för att vara manager för Destiny's Child. Han hanterade också solokarriärerna för hans döttrar Beyoncé Knowles och Solange Knowles. 

Amerikanska musikproducenter
Män
Födda 1951
Levande personer
Elisabet av Sicilien

Elisabet av Sicilien, född 1261, död 1303, var en ungersk drottning, gift 1269 med kung László IV av Ungern. 

Elisabet var åtta och László var sju å gammal då de gifte sig. Äktenskapet var barnlöst. László föredrog att leva med sin mors icke kristna folk, kumanerna, och ignorerade Elisabet. László klädde sig som en kuman, umgicks med kumaner och vägrade låta kumanerna lämna Ungern. År 1286 sattes Elisabet i arrest på Margaretaön i Budapest för att göra det möjligt för László att leva öppet med sin kumanska kärlekspartner. 1289 försonades László med Elisabet och lät henne återvände till hovet, men han återvände snart till kumanerna. Då maken dog året därpå efterträddes han av sin kusin Andreas. Elisabet reste till en början tillbaka till Neapel, men återvände snart till Ungern. År 1294 gav drottning Fennena henne till inkomsten från donationerna till kyrkan i Veszprém. Hon bosatte sig slutligen i Neapel 1301, där hon blev nunna i klostret San Pietro a Castello.

Referenser 

 

Kvinnor
Italienska nunnor
Ungerns drottningar
Födda 1261
Avlidna 1303
Personer från Neapel
Elisabet Kumanen

Elisabet Kumanen, född 1240, död 1290, var en ungersk drottning, gift med kung Stefan V av Ungern. Hon var Ungerns regent 1272–1277 som förmyndare för sin son.

Biografi

Elisabet var dotter till Köten, khan av kumanerna, och dennes okända hustru. Kumanerna var ett turkisk-språkigt folkslag av nomader som var medlem av konfederationen Kuman-Kipchak. 

Kumanerna invaderade Ungern 1238 efter att själva ha blivit invaderade och besegrade av mongolerna. Bela IV av Ungern slöt dock fred med kumanernas stam och lät dem bo i Ungern i utbyte mot att de konverterade från shamanismen till katolicismen, och freden befästes genom en trolovning mellan Ungerns tronföljare Stefan, som då var ett spädbarn, och kumanerhövdingens ungefär jämnåriga dotter, som konverterade och döptes till Elisabet.

Äktenskap
År 1241 erövrades Ungern av mongolerna. Köten dog och Bela flydde till Österrike, men mongolerna vände tillbaka på grund av inre strider 1242 och Bela IV kunde då återupprätta Ungerns självständighet. Trolovningen mellan Elisabet och Stefan bröts inte, utan fullföljdes med vigsel år 1253. Stefan fick år 1262 sin far att förläna honom nio av landets provinser och utnämna honom till samregent, och Stefan regerade sedan som en av Ungerns två kungar i sin egen huvudstad, med Elisabet som drottning; han blev ensam kung 1270.

Regent
Elisabet blev änka 1272 och Ungerns regent fram till sin sons myndighetsdag 1277. Hennes regeringstid var mycket orolig med kuppförsök, inre stridigheter och uppror. Hennes son gjorde sig känd för sin förkärlek för sin mors folk kumanerna, och alienerade den ungerska adeln genom att bland annat klä sig som en kuman och leva med kumanska konkubiner. Elisabet anges traditionellt ha dött år 1290, och hon finns inte längre omnämnd under Andreas III:s regeringstid.

Referenser 

 

Kvinnor
Ungerns drottningar
Födda 1240
Avlidna 1290
Kvinnliga regenter under 1200-talet
Flemming Christensen

Flemming Christensen, född 10 april 1958 i Köpenhamn, dansk före detta fotbollsspelare och -tränare.

Under sin karriär som spelare spelade han för de danska klubbarna Akademisk Boldklub och Lyngby BK, franska AS Saint-Étienne samt schweiziska FC Aarau. Han debuterade för det danska landslaget 1982 och gjorde 2 mål på 11 matcher. Han var uttagen till landslaget i fotbolls-VM 1986, men spelade inga matcher.

Efter att ha avslutat sin spelarkarriär var han tränare för Akademisk Boldklub, Slagelse Boldklub & Idrætsforening samt Næstved BK.

Källor

Födda 1958
Danska fotbollstränare
Spelare i FC Aarau
Spelare i Akademisk Boldklub
Spelare i Lyngby BK
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i VM i fotboll 1986
Tränare i Akademisk Boldklub
Män
Levande personer
Idrottare från Köpenhamn
Danska landslagsspelare i fotboll
Personer i Danmark under 1900-talet
Personer i Danmark under 2000-talet
Maria Laskarina

Maria Laskarina av Nicaea, född 1206, död 1270, var en ungersk drottning, gift med kung Béla IV av Ungern. Hon var dotter till kejsar Theodor I Lascaris av Nicaea och Anna Angelina. 

Marias äldre syster Irene var av fadern utsedd till att gifta sig med hans efterträdare, medan Maria inte skulle gifta sig med en partner som kunde blanda sig i tronstriderna i Nicaea. Äktenskapet mellan Maria och Ungerns tronföljare arrangerades för att göra Ungern till Nicaeas allierade, och ägde rum år 1218. Maria blev drottning när maken besteg tronen 1235. Hon avled två månader efter maken.

Referenser 

 

Kvinnor
Ungerns drottningar
Födda 1206
Avlidna 1270
Beatrice d'Este (ungersk drottning)

Beatrice d'Este , född 1215, död 1245, var en ungersk drottning, gift 1234 med kung Andreas II av Ungern.

Hon var dotter till markis Aldobrandino I av Este (död 1215), och uppfostrades av sin farbror markis Azzo VII av Este. Andreas II blev förälskad i henne då han besökte hennes farbrors hov och bad om att få gifta sig med henne. Hennes farbror gav sitt tillstånd efter att paret avstod från hennes arvsrätt. Beatrice var illa omtyckt av sina styvsöner. Hon var gravid vid makens död, men hennes styvsöner anklagade henne då för äktenskapsbrott och vill arrestera henne. Hon kunde endast lämna Ungern med hjälp av kejsarens ambassadör, som kommit för att närvara vid begravningen. Hon återvände till Italien, där hon dock inte fick en permanent bostad efter att farbrodern vägrade att ta emot henne. Hon försökte få sin son Stefan erkänd som legitim och bad Venedig om hjälp, men Venedig lovade i ett fördrag med Ungern 1244 att avstå från att ge henne stöd.  

Påven Innocentius IV gav henne en inkomst från 35 kloster.

Referenser 

 

Ungerns drottningar
Födda 1215
Avlidna 1245
Kvinnor
Yolanda de Courtenay

Yolanda de Courtenay, född 1200, död 1233, var en ungersk drottning, gift 1215 med kung Andreas II av Ungern. Hon var dotter till den latinske kejsaren Peter II de Courtenay och Yolanda av Flandern. 

Äktenskapet arrangerades för att öka Andreas chanser att väljas till kejsare i Konstantinopel, men dessa planer realiserades aldrig. Yolanda beskrivs som mild och vänlig och hade aldrig något att göra med politik.

Referenser 
 
 

Kvinnor
Ungerns drottningar
Födda 1200
Avlidna 1233
Dominique Parodi

Dominique Parodi, född den 2 maj 1870 i Genua, död den 12 november 1955 i Paris, var en fransk filosof.

Parodi var från 1919 generalinspektör för den offentliga undervisningen i Frankrike. Han utbildade med anknytning till filosofer som Jules Lachelier, Émile Boutroux, Alfred Fouillée och Octave Hamelin en eklektisk, huvudsakligen av Immanuel Kant påverkad så kallad "integral" rationalism. Gentemot Henri Bergsons intuitionsfilosofi å ena sidan och en renodlad rationalism å andra, hävdar Parodi en "rationell intuition" som kunskapens verkliga källa. Även som etiker följer han Kant och förkastar nytto- och lyckomoralen. Han vände sig även mot olika former av politisk reaktion i Frankrike med företrädare som Ferdinand Brunetière, Maurice Barrès, Action française med flera. Bland hans skrifter märks Traditionalisme et démocratie (1909), Le problème moral et la pensée contemporaine (1909), La philosophie contemporaine en France (1919), samt Du positivisme à l'idéalisme (2 band, 1930)

Källor 
 

Franska filosofer
Franska filosofer under 1900-talet
Franska forskare under 1900-talet
Personer från Genua
Födda 1870
Avlidna 1955
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från École normale supérieure
Kommendörer av Hederslegionen
Sándor Kisfaludy

Sándor Kisfaludy, född 27 september 1772, död 28 oktober 1844, var en ungersk skald.

Kisfaludy var militär och råkade vid Milanos fall 1796 i fransk fångenskap. Redan förut litterärt intresserad och upptänd av György Bessenyeis, "den ungerske Voltaires", exempel, blev han under sin internering i Provence av en svärmisk parisiska uppmanad att besjunga Francesco Petrarcas och Laura de Sades kärlek. Här föddes så de första stroferna av hans Kesergö szerelem (1801; Sörjande kärlek), vilken sedan under intryck av gamla och nya kärlekssorger växte ut till en stor samling kärleksepigram i en av honom själv bildad sonettform. Dessa "den ungerske Petrarcas" eldiga och färgrika dikter gjorde ofantlig lycka.

Hemkommen 1800 efter nya krigsbedrifter, gifte han sig med sin förut motsträviga älskade och sjöng nu om Boldog szerelem (1807; Lycklig kärlek) i samma form, men med mindre eld. Mest kända är dessa diktsamlingar under den gemensamma titeln Himfy szerelmei (ordagrant: Himfys kärlekar). Som rik godsägare levde Kisfaludy sedan i en målerisk trakt vid Balatonsjön och besjöng bland annat i Regtk a magyar elöidöböl (1807; Sägner från Ungerns forntid) de gamla borgruinerna i nejden med deras romantiska minnen. Han skrev även några patriotiska dramer, som dock icke vann anklang. Himfys sånger är det sista alstret av den klassiska skola, som grundlades av Bessenyei och medförde den ungerska litteraturens renässans. Kisfaludys samlade skrifter utgavs i 6 band 1847 och har sedan utkommit i många upplagor.

Han var äldre bror till Károly Kisfaludy.

Referenser

Noter

 
Ungerska poeter
Män
Födda 1772
Avlidna 1844
Ungerskspråkiga poeter