kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hardy Krüger

Hardy Krüger, egentligen Franz Eberhard August Krüger, född 12 april 1928 i Berlin, död 19 januari 2022 i Palm Springs, Kalifornien, var en tysk skådespelare. Han var far till Christiane Krüger och Hardy Krüger d.y.

Hardy Krüger föddes i Wedding, Berlin, 1928, son till Max och Auguste (Meier) Krüger. Krügers föräldrar var ivriga nazister och han uppgav i en intervju 2016 att han var "uppfostrad att älska Hitler. Från 1941 gick han på en elit Adolf Hitler-skola i Ordensburg Sonthofen. Vid 15 års ålder gjorde Hardy sin filmdebut i Alfred Weidenmanns The Young Eagles. Det var här han träffade den eminente skådespelaren Hans Söhnker, som blev en vän för livet. Söhnker var en förtäckt antinazist, som gav skydd åt dem som flydde från regimen. Han gjorde en poäng med att utbilda Krüger, som hjälpte sin vän med att leverera meddelanden till flyktingar.

I mars 1945 tilldelades Krüger den 38:e SS-divisionen Nibelungen och drogs in i tunga strider. Den 16-årige Krüger beordrades att skjuta mot en amerikansk trupp. När han vägrade dömdes han till döden för feghet, men en annan SS-officer kontraordrade ordern. Krüger beskrev denna upplevelse som sitt brott med nazismen. Han tjänstgjorde efteråt som budbärare för SS, men flydde senare och gömde sig i Tyrolen fram till krigets slut. Han var medlem i Amadeu Antonio Foundation och talade ofta offentligt mot extremism och för demokrati, med hänvisning till sina egna erfarenheter

Filmografi i urval 
 1988 - Krig och hågkomst
 1984 - Slagskämpen
 1978 - De vilda gässen
 1977 - En bro för mycket
 1975 - Barry Lyndon

 1962 - Söndagarna med Cybèle
 1961 - Taxi till Tobruk
 1953 - Solange Du da bist
 1944 - Junge Adler

Källor

Externa länkar 

Födda 1928
Avlidna 2022 
Män
Tyska skådespelare under 1900-talet
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Skådespelare från Berlin
Elisabeth Bergner

Elisabeth Bergner, född Ettel den 22 augusti 1897 i Drohobycz, Österrike-Ungern (nuvarande Drohobytj, Ukraina), död den 12 maj 1986 i London, var en österrikisk-brittisk skådespelare.

Bergner scendebuterade 1919 i Zürich, och var en av Tysklands mest populära skådespelare på scen och film på 1920- och 1930-talen. Efter Adolf Hitlers maktövertagande lämnade hon Tyskland tillsammans med sin make, filmregissören Paul Czinner, och arbetade 1934-1949 i Storbritannien och USA. Bland hennes mest kända filmer är Övergiv mig icke (1935), som gav henne en Oscarsnominering, och Lilla kejsarinnan, båda regisserade av Czinner.

Efter andra världskriget hade hon en rad gästspel vid tyska scener och i tysk film.

Filmografi (urval) 

 (Catharine the Great)
 (Escape Me Never)

Källor

Externa länkar 

Österrikiska skådespelare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1986
Kvinnor
Personer från Drohobytj
Daniel Barenboim

Daniel Barenboim, född 15 november 1942 i Buenos Aires, Argentina, är en betydande argentinsk-israelisk dirigent och pianist.

Asteroiden 7163 Barenboim är uppkallad efter honom.

Han var ledare för Orchestre de Paris 1975–1989, för Chicago Symphony Orchestra 1991–2006 och är ledare för Staatsoper Unter den Linden Berlin sedan 1992.

Barenboim erhöll sin utbildning till pianist av sin far, professor Enrique Barenboim, och har också studerat för Nadia Boulanger, Edwin Fischer och Igor Markevitch. Han debuterade i Buenos Aires som sjuåring och vid nio års ålder spelade han Bachs konsert i d-moll med orkester i Salzburg. Från 1954 har han turnerat regelbundet som pianist och dirigent i USA och Europa, där han bland annat brukat delta i Edinburgh-festivalen.

Han har även lyckats med två stora transkulturella bedrifter: att i Israel dirigera Richard Wagner, som på grund av sina antisemitiska åsikter länge varit kontroversiell att spela där, samt att bilda en orkester bestående av både judar och palestinier.

Åren 2009, 2014 och 2022 dirigerade han Wienerfilharmonikerna i den traditionella nyårskonserten från Wien. Bland hans talrika utmärkelser märks Gyllene Goethemedaljen 2001 och Léonie Sonnings musikpris 2009. 

Barenboim var gift med cellisten Jacqueline du Pré från 1967 fram till hennes död 1987. Sedan 1988 är han gift med den ryskfödda pianisten Elena Bashkirova.

Källor

Argentinska dirigenter
Argentinska pianister
Israeliska dirigenter
Israeliska pianister
Födda 1942
Män
Levande personer
Grammy Award-vinnare
Mottagare av Wolfpriset i konst
Mottagare av Dresdenpriset
Personer från Buenos Aires
Mottagare av Praemium Imperiale
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Storofficerare av Hederslegionen
Kommendörer av Hederslegionen
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Ulf Hasseltorp

Ulf Karl Åke Hasseltorp, född 28 september 1960 i Storkyrkoförsamlingen, Stockholm, är en svensk skådespelare.

Filmografi

 (röst)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 
 
 Hasseltorps Skog och Naturvård
 Artikel i Aftonbladet 22 december 1999 om att de två huvudrollsinnehavarna i Den vita stenen inte får reprisersättning på grund av att de var barnskådespelare (länk skapad 22/04/2006)

Födda 1960
Svenska barnskådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Annmari Kastrup

Annmari Britta Kastrup, född 12 november 1954 i Solna, är en svensk skådespelare, sångare och artist.

Kastrup är känd för rollen som Anki Sjögren i TV-serien Rederiet 1996–1998. Hon är sedan 2002 gift med musikern Håkan Möller.

Filmografi
 (speaker)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Svenska sångare
Skådespelare från Stockholm
Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Beskyddarverksamhet

Beskyddarverksamhet eller bara beskydd, är en verksamhet där en kriminell organisation mot betalning skyddar en person eller en näringsverksamhet från hot. Hotet kan komma från konkurrerande kriminella, men ofta kommer det från beskyddaren själv. I så fall är beskydd en form av utpressning.

Beskydd är vanligt i verksamheter med svarta pengar, som restaurangbranschen och byggbranschen.

Organiserad brottslighet
Hotbrott
Vad bör göras?

Vad bör göras? (rysk originaltitel: Что делать?, Sjto delat) är en politisk pamflett från 1902 av Vladimir Lenin, om partiorganisation. Titeln, och innehållet till viss del, är inspirerat av romanen med samma titel från 1863 av Nikolaj Tjernysjevskij.

Innehåll 
Vad bör göras? skrevs av Vladimir Lenin 1901 och publicerades 1902, året innan splittringen mellan bolsjeviker och mensjeviker i Rysslands socialdemokratiska arbetareparti (RSDAP).

I pamfletten lägger han fram idén om demokratisk centralism som en metod att kombinera demokratisk diskussion och effektivt arbete i den utsatta situation ett revolutionärt parti ofta befinner sig. Principen anammades av bolsjevikiska fraktionen av den ryska socialdemokratin i vilken Lenin kom att ingå i ledningen. Inspirerad av Tjernysjevskij övertygades Lenin om hur revolutionen skulle gå till. Partiet skulle bestå av en liten grupp – som i Tjernysjevskijs roman – av ideologiskt skolade kommunister som ledde proletariatet på rätt väg. För dessa skulle annars bara försöka vinna begränsade, ekonomiska fördelar inom den existerande styrelseformen och inordna sig i den borgerliga ideologin. "Arbetarna hade inte och kunde inte ha någon medvetenhet om den oförsonliga motsättningen mellan deras intressen och hela det moderna och politiska systemet". "Detta innebar att ett revolutionärt parti huvudsakligen måste omfatta personer, som gör den revolutionära verksamheten till sitt yrke, yrkesrevolutionärer".

Samband mellan pamfletten och romanen 
Vladimir Lenins äldre bror Aleksandr var deltagare i organisationen Narodnaja voljas terroravdelning och deltog i ett attentatsförsök på Alexander II, detta misslyckades och Lenins bror fängslades och avrättades. Händelsen påverkade Lenin starkt och när han gick igenom broderns böcker stötte han på Tjernysjevskijs bok som han tidigare läst men inte riktigt förstått; han läste den igen men den här gången med en annorlunda utgång. Han berättade för en kamrat:

"efter avrättningen av min bror, och väl medveten om att Tjernysjevskijs roman var en av hans favoritböcker, började jag läsa den på allvar och jag hängde över boken, inte i dagar utan i veckor. Först då förstod jag dess fulla djup. Det är en bok som ger kraft för ett helt liv." 

Det Lenin fann imponerade var att Tjernysjevskijs "inte bara visade nödvändigheten av att varje rätt tänkande och sant uppriktig människa blev revolutionär, men också visade hur revolutionären måste vara, vilka regler han måste följa, hur han måste gå tillväga för att nå sina mål och med vilka metoder och medel han kan genomföra dem."

Inspirerad av romanen skrev Lenin sin pamflett med samma titel och idéer, delvis baserade på den.

Referenser

Externa länkar 
 Lenins Vad bör göras?, den kompletta texten översatt till svenska

Verk av Lenin
Slaget vid Kokonsaari

Slaget vid Kokonsaari var ett slag under det finska kriget 1808-09.

Vid slaget om Kokonsaari intog major Otto von Fieandt under 1808 års fälttåg en ny ställning med omkring 1 100 man, sedan han efter striden vid Lintulaks (3 juli) tvingats vika undan med sin styrka som var ämnad att hälla förbindelsen mellan Klingspors och Sandels härar. Den 11 juli 1808 drabbade man samman med omkring 3 100 ryska soldater, under Jankovitj, med den utgång, att Fieandt måste fortsätta reträtten.

1808 i Sverige
1808 i Finland
1808 i Ryssland
1808 i Europa
Krigsåret 1808
Kokonsaari
Kokonsaari
Kokonsaari
Kokonsaari
Perho
Dzerzjinskij

Dzerzjinskij kan syfta på:

Dzerzjinskijberget – det högsta berget i Belarus
Dzerzjinskij (fartyg) – ett ej färdigbyggt sovjetiskt örlogsfartyg

Personer
Felix Dzerzjinskij (1877–1926), en polsk aristokrat, kommunist och medlem av det ryska bolsjevikpartiet
Vätskebalans

Vätskebalansen påverkas av mängden vatten, salt och kalium som intas via föda och dryck och är balansen mellan kroppens vätska, natrium och kalium, och regleras av njurarna. Njurarnas aktivitet regleras fysiologiskt i sin tur av bland annat blodburna hormoner som utsöndras som svar på stimulering från autonoma nervsystemet.

Vätskebalansens funktion
Vätskebalansen består av vatten mellan kroppens olika vätskerum: det intracellulära (cellerna), det interstitiella (mellanrummet mellan cellerna) och det intravasala (kärlen). Mellan dessa pågår ett ständigt och snabbt utbyte av vatten och, intimt förknippat härmed, av elektrolyter, framförallt natrium- och kaliumjoner. 

En volymrubbning i ett av vätskerummen återverkar på de båda övriga. Vid en akut blödning med minskning av blodvolymen tränger således vätska snabbt in i kärlsystemet från det interstitiella rummet.

Normalt håller kroppsvätskorna en konstant koncentration av lösta partiklar (osmolalitet) på 285-295 milliosmol per kg vatten. Att osmolaliteten, som anger det osmotiska trycket, kan hållas inom dessa snäva gränser beror på ett flertal regleringsmekanismer. En av dessa är att vätskebrist (uttorkning) via centra i hjärnan utlöser törst och ökat vattenintag.

I huvudsak regleras dock osmolaliteten av njurarna. När den stiger frigörs från hypofysens baklob antidiuretiskt hormon, ADH. Detta påverkar njurarna, så att urinen blir mer koncentrerad och minskar i mängd, vatten hålls tillbaka och blodet kan spädas ut till normal osmolalitet. En viktig roll spelar också binjurebarkhormonerna aldosteron och kortisol, vilka vid minskning av blodvolymen förmår njuren att hålla tillbaka både natrium och vatten, så att blodvolymen återgår till det normala.

Rubbningar i vätske- och elektrolytbalansen förekommer vid de flesta svåra sjukdomstillstånd och efter större operationer. Genom att följa intag och förluster av vätska samt laboratorievärden på viktiga elektrolyter och syra-basjämvikten kan man fastställa rubbningens art och häva den genom intravenös tillförsel av lämpliga infusionslösningar (vätsketerapi).

Källor
Bra Böckers lexikon, 1981.

Se även
 ADH
 Aldosteron
 Angiotensin
 Blodtryck
 Osmoreglering
 Renin
 Saltsug
 Vätske- och elektrolytrubbning

Externa länkar 
 Vätskemyten, Kropp & Själ, Sveriges radio, 29 september 2015. Åtkomst 29 september 2015.

Osmoreglering
Ketamin

Ketamin (varumärkesnamn: Ketalar) är ett läkemedel som historiskt sett främst används inom akutmedicin samt anestesi och intensivvård. Det har ATC-kod N01AX03 (samma undergrupp som esketamin, lustgas och propofol).

Sedan den 1 juli 2005 är ketamin klassificerat som narkotika i Sverige. Orsaken är bland annat ett ökat antal signaler om missbruk. Bland missbrukare kallas ketamin ibland för Special K. Substansen ingår i förteckning IV i Sverige, men den är för närvarande inte upptagen i förteckningarna i internationella narkotikakonventioner.

Inom somatisk sjukvård 
Till skillnad från de flesta andra anestetika ger inte ketamin någon blodtryckssänkning, utan tvärtom är läkemedlet sympatikomimetiskt och höjer därför i regel blodtrycket. Till följd av detta kan ketamin anses vara att föredra vid induktion av narkos hos patienter med hypovolemi och chock. Dessutom kan substansen ge en potent smärtlindrande effekt, vilket gör den användbar inom akutsjukvården, även prehospitalt. Användningen begränsas dock av potentiella biverkningar, bland annat i form av mardrömsliknande hallucinationer, och för de patienter där tryckökningen bedöms ogynnsam.

Inom psykiatrin 
I Sverige förekommer ketaminbehandling för depression i varierande grad. Framför allt erbjuds det till patienter som lider av svår behandlingsrefraktär depression som alternativ till ECT. I en kommentar från Statens beredning för medicinsk och social utvärdering (SBU) till två systematiska litteraturöversikter från Cochrane Collaboration fann man att ketamin som engångsinjektion kunde vara effektivt som behandling vid medelsvår och svår depression men att det vetenskapliga underlaget än så länge var begränsat. Det saknades bevis för antidepressiva effekter av ketamin på längre sikt. Det vetenskapliga stödet för behandling av depression med ketamin vid bipolär sjukdom ansågs otillräckligt, och det är i dagsläget inte känt om ketaminbehandling kan utlösa maniska episoder. Över 100 pågående kliniska studier var registrerade år 2017 med målsättningen att undersöka effekten av ketamin på depression, bipolär sjukdom och en rad andra psykiatriska tillstånd.

Ketaminet ges som dropp under 40 minuter, med kontroll av puls och blodtryck var 15:e minut. Den subanestetiska dosen är vanligen 0,5 mg/kg. Kända biverkningar är bland annat yrsel, förvirring och förändrade sinnesintryck. Behandlingen ges dagligen fem dagar i rad.

Referenser

Externa länkar 
 Information hos Erowid

Generella anestetika
NMDA-receptorantagonister
Sedativa läkemedel
Psykoaktiva läkemedel
Ketoner
Aminer
Klororganiska föreningar
Narkotikaklassade läkemedel
Gorki Leninskije

Gorki Leninskije (ryska Го́рки Ле́нинские, tidigare Gorki), är en ort med cirka 4 000 invånare i Leninskij rajon i Moskva oblast i Ryssland. Den ligger 10 kilometer söder om Moskvas stadsgräns och Moskvas ringled.

Egendomen Gorki ägdes av olika nobeliteter från Moskva från 1700-talet fram till Anatoli Reinbot, som var Moskvas generalguvernör under ryska revolutionen 1905. Efter hans död övertogs den av hans änka Zinaida Morozova, som anlitade den mest fashionabla ryske arkitekten Fjodor Schechtel för att göra om herrgården i nyklassisk stil.

Efter att den sovjetiska regeringen flyttade till Moskva 1918 förstatligades den luxuösa egendomen och blev Lenins datja. I september 1918 återhämtade sig den sovjetiske ledaren där efter ett mordförsök och tillbringade allt mer tid på egendomen när hans hälsa försämrades de följande åren. Den 15 maj 1923 lämnade Lenin Moskva för Gorki på läkarinrådan och blev kvar fram till sin död den 21 januari 1924. Efter Lenins död döptes Gorki om till Gorki Leninskije. Huset har bevarats som museum tillsammans med Lenins tillhörigheter. På egendomen finns sedan 1987 ett stort museum över Lenin med bland annat hans testamente samt hans lägenhet och kontor i Kreml som rekonstruerats i en separat byggnad.

Ett monument föreställande "ledarens död" avtäcktes i 1700-talsparken 1958.

Källor

Noter

Externa länkar 
State Historical Preserv "Gorki Leninskie" 

Orter i Moskva oblast
Museer i Ryssland
Olof Wibelius

Olof Wibelius, adlad af Wibeli 1808, född 10 februari 1752 i Södertälje, död 1 juli 1823 i Karlstad, var en svensk ämbetsman, jurist och landshövding, verksam i Finland under sista delen av den svenska tiden fram till 1808. Därefter var han verksam i Sverige.

Biografi
Olof Wibelius var son till kyrkoherden Nils Wibelius och Ulrica Lindqvist. Efter studier vid Strängnäs gymnasium blev han student vid Uppsala universitet 1774, avlade juridisk examen 1776 och antogs samma år till auskultant vid Åbo hovrätt. Han blev landssekreterare i Åbo och Björneborgs län 1783 och 1794 lagman i den karelska lagsagan samt förestod därutöver 1795–1798 Nylands och Tavastehus lagsaga. År 1801 utsågs han till vice landshövding i Åbo och Björneborgs län. Perioden 1803–1808 var han landshövding i Savolax och Karelens län. Wibelius deltog i instiftandet av Finska hushållningssällskapet, vars förste sekreterare han var 1797–1800, och valdes därefter till dess ordförande. Inom sällskapet väckte han flera viktiga reformförslag; han ivrade för en friare näringslagstiftning och var motståndare till skråtvånget. År 1799 blev han ledamot av Finska strömrensningsdirektionen.

Olof Wibelius residens låg i Kuopio, varifrån han främjade länets ekonomiska utveckling och försvar och krävde modigt vid ryssarnas inmarsch av dem utlovad respekt för landets lag i ett brev till Vilhelm von Buxhoevden, vilket inspirerade Johan Ludvig Runeberg till dikten Landshövdingen i andra samlingen av nationaleposet Fänrik Ståls sägner från 1860, vilken hyllar Olof Wibelius.

Vid Sandels reträtt i juni 1808 lämnade han dock Kuopio och återvände till Sverige. År 1809–1813 var Wibelius landshövding i Värmlands län. Han adlades 1808 erhöll 1809 namnet af Wibeli.

Han invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1812 samt av Kungliga Lantbruksakademien 1812.

Källor
 Nordisk familjebok, upplaga 3, band 20, 1933 (s. 394)

Noter

Externa länkar 
 

Personer i Fänrik Ståls sägner
Landshövdingar i Savolax och Karelens län
Landshövdingar i Åbo och Björneborgs län
Landshövdingar i Värmlands län
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Södertälje
Födda 1752
Avlidna 1823
Män
Personer under gustavianska tiden
Landssekreterare
Berlin Hauptbahnhof

Berlin Hauptbahnhof är Berlins centralstation och mest trafikerade fjärrtågsstation. Byggnaden är den största stationsbyggnaden i Europa av korsningstyp, med korsande järnvägslinjer i olika nivåer. Med omkring 300 000 passagerare om dagen är Berlin Hauptbahnhof den fjärde mest trafikerade fjärrtågsstationen i Tyskland, efter Hamburg Hauptbahnhof, München Hauptbahnhof och Frankfurt Hauptbahnhof. Härifrån går det fjärrtåg, regionaltåg, lokaltåg, pendeltåg och tunnelbana. Centralstationen ritades av Meinhard von Gerkan och invigdes den 26 maj 2006, två veckor före fotbolls-VM 2006. Den korta tunnelbanelinjen U55 öppnade 2009 men blev en del av U5, då U5 förlängdes 2020.

Utformning
Stationen har fem våningar. Underst en våning med järnvägsspår (8 st) och plattformar, för fjärr- och regionaltåg norrut/söderut. Järnvägen är en del av en lång tunnel under staden, Tunnel Nord-Süd-Fernbahn. Ovanför tre våningar med butiker samt ett plan med spår (2 st) för tunnelbanan. Den mellersta av dem är i markplan. Här kommer även pendeltåg (S-bahn) att få spår (2 st) i en ny tunnel år 2024 i City-S-Bahn. Överst ligger en våning med spår (6 st) och plattformar, tillhörande den genomgående öst/västliga järnvägen som redan fanns, bl.a. med pendeltåg (S-bahn).

Historik

Förr låg här pendeltågsstationen Lehrter Bahnhof. Före 1990 låg den alldeles väster om muren i ett relativt outvecklat område. Området levde upp när regeringsbyggnader byggdes i närheten på 1990-talet. Man valde att bygga en centralstation här eftersom det var svår kapacitetsbrist på de befintliga fjärrtågsstationerna Bahnhof Zoo och Ostbahnhof. Läget vid den genomgående järnvägen och ett stycke söder om en godsbangård som kunde användas som spår norrifrån gjorde att platsen valdes.

Berlin Hauptbahnhof ritades av Meinhard von Gerkan (Gerkan, Marg und Partner). Meinhard von Gerkan har kritiserat den förkortning av det välvda taket som genomfördes för att hinna få färdigt projektet i tid.

Bygget av stationen pågick från 1995 till 2006. Den korta tunnelbanelinjen (U55) öppnades 2009, en fördröjning eftersom linjen inte var klar vid ändstationen Brandenburger Tor förrän dess. Linjen anslöts endast till andra tunnelbanelinjer när en utvidgning slutfördes 2020 och U5 förlängdes från Alexanderplatz. Linje U55 ersattes då av linje U5.

Kommunikationer
Tunnelbana (U-Bahn), pendeltåg (S-Bahn) och spårvagn (Tram) går till stationen samt även regionaltåg och fjärrtåg. Det går fjärrtåg till olika delar av Tyskland, bland annat med höghastighetståget ICE på Höghastighetslinjen Berlin–München samt linjen Berlin–Hamburg. Det finns även internationella tåg bland annat till Stockholm, Malmö, Köpenhamn, Amsterdam, Basel, Prag, Warszawa och Bratislava.

Bilder

Källor

Externa länkar

Karta över stationen, varje våning
Deutsche Bahn, med sökmotor för alla tåg i Tyskland och fler länder
Berlins kommunikationer

Hauptbahnhof
Järnvägsstationer invigda 2006
Berlins tunnelbanestationer
Moabit
2006 i Tyskland
Savolax och Karelens län

Savolax och Karelens län var ett svenskt län i Finland 1775–1809 och län i Storfurstendömet Finland 1809–1831. Savolax och Karelens län bildades 1775 av en del av Savolax och Kymmenegårds län. År 1831 förenades de södra delarna till S:t Michels län och återstoden bytte då namn till Kuopio län.

Landshövdingar 

Otto Ernst Boije 1775–1781
Georg Henrik von Wright 1781–1786 
Simon Vilhelm Carpelan 1786–1791 
Anders Johan Ramsay 1791–1803 
Eric Johan von Fieandt 1803 
Olof Wibelius 1803–1809 
Simon Vilhelm Carpelan 1809–1810 
Gustaf Aminoff 1810–1827 
Carl Klick 1828–1829 
Lars Sacklen 1829–1831

Finlands län före 1997
Historiska svenska län
Red Tee

Red Tee var ett golfmagasin för kvinnor. Tidskriften utkom med 4-6 nummer per år och hade 42 000 läsare enligt Orvestos mätning 2008:4. Red Tee grundades 2004 av Bonnie Roupé och Sylvia Rönn. Namnet Red Tee kommer från golftermen Röd tee som tidigare kallades för Damtee. Tidningen var en prenumerationstidning men såldes även som lösnummer i butiker. Red Tee såldes till Golfförbundet 2006.

Externa länkar
 Red Tee

Svenska tidskrifter
Flensburg, Malmö

Flensburg är ett bostads-, kontors- och affärområde i stadsdelen Södra Innerstaden, Malmö. 

Området Flensburg ligger mellan Pildammsvägen och Trelleborgsvägen, söder om John Ericssons väg. Närmast Pildammsparken ligger Södra Sommarstadens förskola och strax intill Korrebäckens förskola. Kliniker för barnsjukvård vid Skånes universitetssjukhus, däribland Flensburgska barnsjukhuset, finns i området. Större delen av sjukhuset finns dock norr om John Ericssons väg. Södra Sommarstadens sjukhem söder om sjukhuset har lagts ner och lokalerna har byggts om till studentboendet Sommarstaden som färdigställdes 2006.

Väster om Per Albin Hanssons väg finns forskarbyn Medeon Science Parks kontor. Öster därom ligger Mobilia, Malmös äldsta shoppingcenter med ett 70-tal butiker. Områdets hyreshus ligger vid Dalaplan i norr och vid Stadiongatan i söder. Området bebyggdes huvudsakligen under 1950- och 1960-talen.

Området är uppkallat efter släkten Flensburg som kom från staden Flensburg. Släkten Flensburg var under en lång tid mäktiga jordinnehavare i Malmö.

Se även
 Flensburgska huset

Noter 

Södra Innerstaden