kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Milonia Caesonia

Milonia Caesonia, född år 6, död 24 januari 41 i Rom, var en romersk kejsarinna, gift med kejsar Caligula.

Milonia Caesonia var äldre halvsyster till konsul Gnaeus Domitius Corbulo och faster till kejsarinnan Domitia Longina. Enligt Cassius Dio hade Caligula ett förhållande med henne innan de gifte sig då hon blev gravid år 39 eller 40, och han beskriver äktenskapet som impopulärt. De fick dottern Julia Drusilla.

Suetonius beskriver henne som slösaktig och krävande, uppger att hon varken var vacker eller ung då Caligula gifte sig med henne, att hon hade tre döttrar med någon annan, och att Caligula älskade henne passionerat och troget. Han uppger att Caligula brukade hota med att döda eller tortera henne på skoj och att han brukade visa upp henne naken inför armén och inför utvalda vänner. Enligt Juvenalis blev Caligula galen av ett potensmedel Milonia gett honom.

År 41 mördades Caligula under ett besök på en amatörteaterföreställning. Caesonia och hennes dotter Julia Drusilla mördades några timmar senare; enligt Josefus drabbadades hon av sorg då hon fick höra att Caligula var död, sade till attentatsmannen att döda henne utan att tveka och sträckte ut sin nacke framför honom.

Referenser

Externa länkar

Kvinnor
Romerska kejsarinnor
Födda 6
Avlidna 41
Personer som blivit mördade
Personer i Romerska riket under 000-talet
Benoît-Constant Coquelin

Benoît-Constant Coquelin, kallad Coquelin aîné, född 23 januari 1841 i Boulogne-sur-Mer, död 27 januari 1909, var en fransk skådespelare. Han var far till skådespelaren Jean Coquelin och bror till skådespelaren Ernest Coquelin.

Coquelin genomgick som elev till Henri de Régnier konservatioriet i Paris. Han debuterade med stor framgång som Gros-René i Molières Le dépit amoureux 1860 på Théâtre français och var anställd där fram till 1886, och åter 1890-92, från 1864 som societär. Coquelin företog från 1880 med eget sällskap upprepade europeiska turnéer. 1887-89, 1892-94 och 1903-04 spelade han i USA, och 1881, 1889 och 1892 besökte han Sverige. Från 1895 var han ställd vid Théâtre de la renaissance under Sarah Bernhardts ledning och ledde 1897-1903 Théâtre de la Porte-Saint-Martin. 

Bland hans roller märks Mascarille i Les fourberies de Scapin, Tartuffe, Argan i Den inbillade sjuke, Figaro i Figaros bröllop, don Cæsar i Ruy Blas, Don Cæsar de Bazano, Destournelles i Mlle de la Seiglière, Annibal i L'aventurière, Poirier i Le gendre de M. Poirier, Jean Dacier, Gringoire, Robespierre, Fritz i L'ami Fritz, Brichanteau i Le parisien, Duval i Les surprises du divorce, Petruchio i Så tuktas en argbigga, samt titelrollen i Cyrano de Bergerac.

Coquelin var en utpräglat intellektuell skådespelare med högt utvecklad stilkänsla. Han författade L'art et le comédien (1880), Les comédiens par un comédien (1882) och tillsammans med brodern Ernest L'art de dire le monologue (1884).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Vidare läsning  
 

Franska skådespelare under 1800-talet
Franska teaterchefer
Personer från Boulogne-sur-Mer
Födda 1841
Avlidna 1909
Män
Svensk uppslagsbok
Teaterchefer under 1800-talet
Lollia Paulina

Lollia Paulina, född cirka år 15, död 49, var en romersk kejsarinna, gift med kejsar Caligula.

Hon var dotter till senator Marcus Lollius Paulinus och Volusia Saturnina och arvtagare till en förmögenhet. Hon gifte sig med provinsguvernören Publius Memmius Regulus. Kejsar Caligula tvingade henne att skilja sig och gifta om sig med honom år 38: ett halvår efter vigseln skilde han sig från henne och förbjöd henne att gifta sig eller ha samlag med någon annan. År 49 föreslogs hon eller Agrippina den yngre som äktenskapspartner för kejsar Claudius. Agrippina den yngre blev utvald för äktenskapet, och såg till att Paulina åtalades och dömdes till exil för svartkonst; hon tvingades därefter begå självmord.

Källor

Noter 

Kvinnor
Romerska kejsarinnor
Födda okänt år
Avlidna 49
Personer i Romerska riket under 000-talet
Livia Orestilla

Livia Orestilla, född okänt år, död okänt år, var en romersk kejsarinna, gift med kejsar Caligula.

Hon gifte sig år 36 eller 37 med senator Gaius Calpurnius Piso, men enligt både Dio Cassius och Suetonius tvingades maken annullera äktenskapet under bröllopet på order av Caligula, som gifte sig med henne och lät förklara att han hade stulit sig en maka på samma sätt som Romulus och Augustus. Han skilde sig från henne efter några dagar och förvisade henne år 39 eller 40, misstänkt för att ha återvänt till sin första make.

Referenser

Webbkällor
 Dio Cassius, Historia Romana, LIX:8:7
 Suetonius, De vita Caesarum: Caligula, XXV:1
 Tacitus, Annales, XV:53

Externa länkar

Kvinnor
Romerska kejsarinnor
Födda okänt år
Avlidna 000-talet
Caligula (romersk kejsare)
Livii
Cornelii
Personer i Romerska riket under 000-talet
Jean Coquelin

Jean Coquelin, född 1 december 1865, död 1 oktober 1944, var en fransk skådespelare. Han var son till skådespelaren Benoît-Constant Coquelin.

Coquelin var populär som skådespelare i lättsammare rolltolkningar. Under perioder var han även ledare för Théâtre de la Porte-Saint-Martin och Théâtre de l'Ambigu-Comique i Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska skådespelare under 1900-talet
Franska teaterchefer
Födda 1865
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
Teaterchefer under 1900-talet
Ernest Coquelin

Ernest Alexandre Honoré Coquelin, född 16 maj 1848, död 8 februari 1909, var en fransk skådespelare. Han var bror till skådespelaren Benoît-Constant Coquelin.

Coquelin genomgick konservatoriet i Paris, och var 1867–1868 anställd vid Théâtre de l'Odéon och från 1868 Théâtre Français, där han 1879 blev societär. 1875–1876 spelade han dock på Théâtre des Variétés. Coquelin var en drastisk komiker, full av fantasi och kvickhet, och en lycklig humoristisk författare. Förutom en rad monologer, i vilka han själv excellerade som framställare, har han under pseudonymen Pirouette skrivit Pirouettes (1888) och tillsammans med brodern Benoît-Constant Coquelin L'art de dire le monologue (1884).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1848
Avlidna 1909
Män
Franska skådespelare under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Personer från Boulogne-sur-Mer
Athanase Laurent Charles Coquerel

Athanase Laurent Charles Coquerel, född 1795, död 1868, var en fransk reformert teolog. Han var far till Athanase Josué Coquerel.

Coquerel var präst vid den vallonska kyrkan i Amsterdam, och blev 1832 präst i Paris. Han tillhder efter revolutionen 1848 den konstituerade församlingen, och blev 1849 medlem av parlamentet som moderat republikan. Han företrädde en liberal teologi med dragning åt rationalism. Coquerel var även en framstående predikant.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1795
Avlidna 1868
Män
Franska präster under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Svensk uppslagsbok
Ben Miller

Ben Miller, född 24 februari 1966 i London, är en brittisk skådespelare, komiker och regissör.

Filmografi i urval  

2009 – QI (tävlande i frågesportprogram)

Källor 
 
 
Independent Talent, agentur | Ben Miller

Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Brittiska komiker
Födda 1966
Levande personer
Män
Agne Jälevik

Agne Jälevik, född 10 oktober 1942 i Lidköping, är en svensk journalist, TV-programledare och TV-sportprofil, bosatt i Stockholm. Han är farbror till Måns Jälevik, sångare i bandet Her Majesty.

Biografi
Under uppväxten i Lidköping, i frikyrklig miljö, var Jälevik förbjuden att hålla på med idrott, vilket han själv tror är anledningen till att han utvecklade ett brinnande idrottsintresse.

Jälevik arbetade som lärare, men hamnade på ett test hos Lars-Gunnar Björklund på radio i Göteborg och började kommentera sport. Han frilansade för Lars-Gunnar Björklund i tre år från 1969 och fick sedan fast jobb i Örebro. Han arbetade på Sveriges Radio sedan 1972 och sedan 1983 på SVT Sport i Stockholm, bland annat med Sportspegeln/Sportnytt. Under en tid då SVT hade svenskt TV-monopol på alla större idrottsevenemang, blev han en av SVT-sportens profiler.

Agne Jälevik rapporterade fram till 2004 från nio OS för SVT – tre vinter-OS och sex sommar-OS. Hans första OS var i Moskva 1980 då han kommenterade sportskytte och bågskytte, något han även gjorde under olympiska sommarspelen 2004 i Aten. Dessa båda sporter fortsatte att vara Jäleviks specialområden.

2007 gick han i pension, men han fortsatte med återkommande inhopp som SVT Sport-redaktör, något han arbetat med sedan i mitten av 1990-talet. 2011 lämnade han dock SVT Sport helt, delvis på grund av redaktionens sämre ekonomiska resurser.   Hans förnamn "lånades" av Hans Crispin – till sin figur Agne, i .Angne & Svullo

Andra aktiviteter
Jälevik är en flitig golfspelare, har drömt om att bli golfproffs, och är aktiv medlem i föreningen Golfjournalisterna som arrangerar Scandinavian Press Open, en scratchtävling som vanligen avgörs på Scandinavian Mastersbanan, dagen efter europatourtävlingen. Han är medlem samt styrelseledamot i Nacka golfklubb, och har runt 14 i hcp.

Citat
Jälevik blev omtyckt för sitt målande språk och sina så kallade sportgrodor. Ett urval av de mest kända: 
"Hur länge sitter en dålig pil kvar i huvudet?"
"..ni ska veta att en svensk aldrig har slagit en korean i en sån här matchskjutning – och nu kan alltså Magnus slå sin andra i dag....."
"Se hur Maltas målvakt gör det klassiska misstaget att glömma att fälla ut tummarna..."
"Ingen tror att det här målet påverkar slutresultatet!"
"Har du sett dig själv spela live någon gång?"
"Milla gör mål och så kommer den där hörndansen igen Ja, jag säger då det..."
"Nu är vi redo att börja andra halvlek och resultatet, 1-0, har stått sig över halvtidsvilan!" – under Norrköping–Göteborg 1993
"A-femman var inne hela sitt byte"
"De neutrala åskådarna stöder Egypten."
"Det står 0-0, och det beror på att ingen av lagen har gjort något mål."
"Foten är en naturlig del av hans kropp."
"Grattis Tommy Svensson!" – efter förlusten med 1-2 mot Frankrike i april 1993

Referenser

Svenska TV-programledare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska sportkommentatorer
Män
Levande personer
Födda 1942
Personer från Lidköping
Popper (olika betydelser)

Popper är ett efternamn, som burits av bland andra:

 David Popper
 Isidor Popper
 Karl Popper
Isidor Popper

Isidor Popper, född den 10 januari 1816 i Hildesheim, död den 7 mars 1884 i Hamburg, var en tysk 
litograf, porträttmålare och karikatyrtecknare.

Källor 

 

Födda 1816
Avlidna 1884
Män
Tyska porträttmålare
Tyska grafiker
Personer från Hildesheim
Lourinhanosaurus

Lourinhanosaurus ("Reptil/ödla från Lourinhã), släkte köttätande dinosaurier påträffade i Lourinhã, nuvarande Portugal. Lourinhanosaurus anses ha levt för omkring 150 miljoner år sedan under Yngre Juraperioden, och var nära släkt med den Nordamerikanska Allosaurus. Släktet är känt från ett enda fossilt exemplar (ML370), bestående av några nackkotor, revben, korben, bäcken, svanskotor och delar av bakbenen. Lourinhanosaurus var också den första kända dinosaurien för forskarna att använda gastroliter (bortsett från fåglar, som enligt flera forskare är ättlingar till köttätande dinosaurier). Dessa stenar svaldes kanske för att underlätta matsmältningen.

Beskrivning
Lourinhanosaurus var förmodligen i likhet med andra Allosauroider ett djur som rörde sig uteslutande på bakbenen, och balanserade kroppen och sitt stora huvud med hjälp av en lång, kraftig svans. Frambenen var troligtvis relativt små men kraftiga, med tre kloförsedda fingrar på vardera handen. Skallen kan ha haft någon form av kammar eller horn, vilket var vanligt hos olika släkten inom Allosauroidea. Dess totala kroppslängd från nos till svans har uppskattats till omkring 3,8 meter.

Källor

Carnosaurier
Allosauroidea
Dinosaurier från juraperioden
Dinosaurier från Europa
Moritz Daniel Oppenheim

Moritz Daniel Oppenheim, född den 7 januari 1800 i Hanau, död den 26 februari 1882 i Frankfurt am Main, var en tysk målare.

Oppenheim studerade i München, Paris och Rom, varefter han slog sig ned i Frankfurt. Själv jude, valde han ämnen ur det israelitiska folkets historia. Utförandet har ansetts något kallt och hårt.

Bland hans arbeten kan nämnas Tobias, Susanna och Noak, en cykel av bilder ur det gammaljudiska familjelivet, Lavater och Lessing hos Moses Mendelssohn, dessutom En bildhuggarateljé (museet i Frankfurt).

Han målade även porträtt, bland annat skalderna Börne (i Bürgerverein i Frankfurt) och Heine.

Källor

Externa länkar 
 
 

Tyska historiemålare
Tyska porträttmålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Hanau
Födda 1800
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Oppenheim (olika betydelser)

Oppenheim är ett tyskt och judiskt efternamn, som burits av bland andra:

 Dennis Oppenheim
 Edward Phillips Oppenheim
 Felix Oppenheim
 Heinrich Bernhard Oppenheim
 Lassa Oppenheim
 Meret Oppenheim
 Moritz Daniel Oppenheim
 Maximilian Oppenheim
 Samuel Oppenheim

Se även
 Oppenheim – stad i Rheinland-Pfalz, Tyskland
 Oppenheimer (olika betydelser) –  tyskt och judiskt efternamn

Tyska efternamn
Judiska efternamn
Naturwissenschaften

Naturwissenschaften, numera The Science of Nature, är en ursprungligen tysk tidskrift för publicering av utvärderade avhandlingar i olika vetenskapliga ämnen. Naturwissenschaften grundades 1913 av Arnold Berliner, med syftet att upplysa forskare om vad som intresserade dem utanför deras eget specialområde. Tidskriftens impact factor 2014 var 2,098 enligt Thomson ISI.

År 2015 bytte tidskriften namn till The Science of Nature.

Källor

Akademiska tidskrifter
Athanase Josué Coquerel

Athanase Josué Coquerel, född 16 juni 1820 i Amsterdam, död 24 juli 1875 i Fismes, var en fransk reformert präst. Han var son till Athanase Laurent Charles Coquerel.

Coquerel var pastor i Nîmes och Paris, och blev på grund av sina rationalistiska åsikter avsatt från prästämbetet, vilket gav anledning till stridigheter mellan den ortodoxa och den liberal-rationalistiska riktningen inom den protestantiska kyrkan i Frankrike. Liksom fadern var han en framstående talare och predikant.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska präster under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1875
Personer från Amsterdam
Män
Svensk uppslagsbok
Gonzales Coques

Gonzales Coques, född 1614 eller 1618, död 18 april 1684, var en flamländsk målare.

Coques målade finstämda grupper i förnäma miljöer. I konstkretsar har han på grund av sitt motivval ibland kallats "den lille van Dyck". Coques målningar finns i London, Haag, Dresden och Kassel.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Flamländska målare
Belgiska konstnärer under 1600-talet
Födda 1610-talet
Avlidna 1684
Män
Svensk uppslagsbok
Gnaeus Domitius Corbulo

Gnaeus Domitius Corbulo, född omkring 7 i Peltuinum, död år 67 i Cenchreæ, var en romersk fältherre under Claudius och Nero.

Corbulo bekämpade år 47 vid nedre Rhen chauker och friser och lät bygga en kanal mellan Rhen och Maas. Han fick därefter sitt verksamhetsfält förlagt till Orienten för att återvinna Armenien av partherna. Även här hade han framgång; Armeniens kung Tiridates nedlade sin krona och fick tillbaka den av Nero år 63. Baktalad av Nero dömdes Corbulo till döden år 67, varpå han störtade sig på sitt svärd.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Födda 7
Avlidna 67
Män
Romerska militärer
Personer som begått självmord
Påtvingade självmord
Romerska suffektkonsuler
Romerska konsuler
Romerska senatorer
William Wilson Corcoran

William Wilson Corcoran, född 27 december 1798, död 24 februari 1888, var en amerikansk finansman och filantrop.

Corcoran var 1840-1854 delägare i en bankfirma, genom vilken han under kriget med Mexiko 1846-1847 emitterade statslån och lade grunden till sin förmögenhet. Genom en donation av Corcoran skapades Corcoran Gallery of Art i Washington. Därutöver skänkte han mer än 4 miljoner dollar till olika läroanstalter, kyrkor, sjukhem med mera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Födda 1798
Avlidna 1888
Män
Amerikanska filantroper
Personer inom USA:s näringsliv
Alumner från Georgetown University
Pazzi

Pazzifamiljen var en toskansk adelsätt som under renässansen i Italien utövade ett stort inflytande över samhället. Pazzifamiljen bestod till stor del av bankirer. Familjen härstammar från "Il Pazzo" ("galningen"), som var den förste soldat som tog sig över muren till det belägrade Jerusalem under det första korståget (1096–1099). När han återvände till Florens hade han med sig en sten från Heliga gravens kyrka.

Pazzifamiljen är idag mest känd för den så kallade Pazzikonspirationen som ägde rum den 26 april 1478. Syftet med sammansvärjningen var att avsätta familjen Medici som den främsta familjen i Florens.

Pazzisammansvärjningen 
Pazzisammansvärjningen var en konspiration mot Medicifamiljen där målet var att ersätta Medici som härskare i Florens. Medicifamiljen var mycket mäktig, men hade också många fiender.

Påven Sixtus IV var en av Medicis fiender. Han hade köpt makten över Imola, ett starkt fäste mellan de påvliga och toskanska territorierna. Köpet var finansierat av Pazzibanken, trots att Francesco de' Pazzi hade lovat Lorenzo de' Medici att han inte skulle ge sitt stöd till påven. Som belöning fick Pazzi monopol på alungruvorna i Tolfa. Alun var en betydelsefull vara och utgjorde en stor del av den toskanska ekonomin. Francesco fick även rättigheterna till att sköta de påvliga intäkterna. Sixtus IV utsåg sin brorson, Girolamo Riario, till ny guvernör i Imola och Francesco Salviati utsågs till ärkebiskop av Pisa. Lorenzo hade vägrat att låta Salviati utnämnas till ärkebiskop av Pisa på grund av den utmaning en sådan kyrklig tjänst innebar. Salviati och Francesco de' Pazzi planerade att mörda Lorenzo och Giuliano de' Medici, vilket skulle ge dem makten i Florens. Riario själv stannade i Rom.

Under högmässan i Basilica di Santa Maria del Fiore den 26 april 1478 blev Giuliano och Lorenzo de' Medici misshandlade. Giuliano knivhöggs till döds, medan Lorenzo flydde till sakristian, allvarligt skadad. Flera av konspiratörerna dödades, bland andra ärkebiskop Salviati, och Pazzifamiljens företag plundrades. År 1494, då Piero de' Medici störtades, kunde medlemmar ur Pazzifamiljen återvända till Florens.

Palazzo Pazzi 
Palatset uppfördes 1458–1469 under ledning av arkitekten Giuliano da Maiano. Jacopo de Pazzi lät bygga om palatset 1462–1472. Pazzi-konspiratörerna antas ha planlagt sin sammansvärjning i detta palats, som senare fick namnet "Palazzo della Congiura" (konspirationspalatset).

Pazzi-kapellet 
Pazzi-kapellet, som är beläget vid Basilica di Santa Croce, ritades av Filippo Brunelleschi och stod färdigt på 1460-talet. Kapellet anses vara ett av den italienska renässansens mästerverk.

Se även 
 Maria Maddalena dei Pazzi

Referenser

Webbkällor 
 Great Buildings

Pazzi
Florens
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
The Get Up Kids

The Get Up Kids är ett amerikanskt indieband från Kansas City, Missouri. Gruppen bildades 1995 och var tongivande i den emoscen som växte fram under 1990-talets andra hälft.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Matt Pryor – sång, rytmgitarr (1995-2005, 2008-idag)
Jim Suptic – sologitarr, bakgrundssång (1995-2005, 2008-idag)
Rob Pope – elbas (1995-2005, 2008-idag)
Ryan Pope – trummor, slagverk (1996-2005, 2008-idag)
James Dewees – keyboard, bakgrundssång (1999-2005, 2008-idag)
Tidigare medlemmar
Thomas Becker – trummor, slagverk (1995)
Nathan Shay – trummor, slagverk (1996)
Turnerande medlemmar
Nate Harold – bas (2010)
Dustin Kinsey – keyboard (2011)

Diskografi 
Studioalbum
1997 - Four Minute Mile
1999 - Something to Write Home About
2002 - On a Wire
2004 - Guilt Show
2011 - There Are Rules

Livealbum
2005 - Live! @ The Granada Theater

EP
1997 - Woodsor
1999 - Red Letter Day
2004 - iTunes Sessions EP
2010 - Simple Science

Singlar
1996 - Shorty
1997 - A Newfound Interest in Massachusetts
1999 - Ten Minutes
2000 - Action & Action
2002 - Wouldn't Believe It
2011 - Automatic

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 1995
Karina Gauvin

Karina Gauvin är en internationellt erkänd kanadensisk sopran.

Karina Gauvin studerade med Marie Daveluy vid Conservatoire de musique du Québec i Montréal. Hon vann första pris vid CBC Radio National Competition, och såväl Liederpriset  som the Public's Prize vid Hertogenbosch International Vocal Competition i Nederländerna. Hon är även mottagare av Virginia-Parker Prize som delas ut av Canada Council samt Maggie Teyte Memorial-priset i London.

Hon är en mycket anlitad sopran, och har givit ut flera skivor under åren, och särskilt berömd för sina tolkningar av barockmusikaliska verk.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Karina Gauvin’s website (Flash required)

Levande personer
Kvinnor
Kanadensiska operasångare
Personer från Repentigny
William F. Cogswell

William F. Cogswell (1819–1903) var en porträtt- och landskapsmålare. Han är främst berömd för sitt porträtt av Ulysses S. Grant som hänger i USA:s senat och porträttet av Abraham Lincoln som hänger i Vita Huset.

Galleri

Externa länkar 

Dödsruna av William F. Cogswell i Pasadena Evening Star

Amerikanska målare under 1800-talet
Män
Födda 1819
Avlidna 1903
Amerikanska porträttmålare
Amerikanska landskapsmålare
Brisbane River

Brisbane River är den längsta floden i Queensland, Australien. Den är belägen i den sydöstra delen i Queensland och flyter bland annat genom staden Brisbane som en serpentin innan den töms i Moreton Bay. Floden är uppdämd av Wivenhoedammen och bildar sjön Wivenhoe, den viktigaste vattenförsörjningen till Brisbane. Floden fick sitt namn efter guvernören i New South Wales, Thomas Brisbane, av upptäcktsresanden John Oxley 1823.

Färjetrafiken CityCat samlar upp och tar passagerare längs olika ställen på floden. Hamnen i Brisbane sörjer för förflyttning av större fartyg in i floden från Moreton Bay.

Förlopp 
Brisbane Rivers källa ligger i Brisbane Range, öster om Kingaroy innan den flyter söderut, förbi Mount Stanley innan den får  sällskap av Stanley River, strax söder om Somersetdammen innan den flyter ut i Wivenhoesjön. Bortom Wivenhoedammen slingrar sig den österut och möter Bremer River nära Ipswich; därefter tar den sin väg genom Brisbanes västra förorter, inklusive Jindalee, Indooroopilly och Toowong. Floden slingrar sig därefter genom stadskärnan. Här är höjdnivån 868 meter lägre än den högsta punkten i avrinningsområdet. Floden rinner sedan förbi flera kajer och varv, inklusive Pinkenba- och Portsidevarven, förbi Bulwer Island och Luggage Point via hamnen i Brisbane och till södra Bramble Bay, en inbuktning av Moreton Bay.

Översvämningar 

Brisbane River är ofta utsatt för översvämningar, även om antalet och omfattningen av dem har minskat till följd av byggandet av Wivenhoedammen.

Tidigare översvämningar har lett till både djupare och grundare floddjup, skapandet av nya sandbankar samt ökad tillförsel av sediment uppströms ifrån. Före uppfinningen av modern muddringsteknik av sediment som deponerats av översvämningar skapades risker för fartyg som trafikerar floden. 

Betydande översvämningar har inträffat flera gånger sedan den europeiska koloniseringen av Brisbane. Den mest betydelsefulla av dessa händelser var översvämningen 1974. Övriga mer kända översmämningar är: 

 14 januari 1841 (högsta översvämningsnivån hittills) 
 mars 1890 
 februari 1893 – en översvämningssekvens når sin kulmen över cirka tre veckor, med högsta nivå i Brisbanes centrala affärsdistrikt. Sju människor miste livet i Eclipse Colliery i North Ipswich som en direkt följd av översvämningen. Flera andra liv gick förlorade på grund av drunkningsolyckor. 
 februari 1931 
 27 januari 1974 (största översvämningen som drabbade Brisbane centralt på 1900-talet). 
 11 januari 2011 (förväntas överstiga 1974 års rekordnivå). 

Översvämningar längs floden Brisbane har potential att få förödande konsekvenser. Mycket av flodens bankar är relativt höga, men toppas av en bred slätt. Älvens slingrande kurs innebär att vattnet från översvämningarna uppströms inte kan släppas ut snabbt i Moreton Bay. Alltså orsakar vattenflöde som är högre än normalt att vattennivåerna stiger och när väl bankarna har nåtts av flodvattnet kan detta spridas snabbt över stora delar av staden.

Källor 

Vattendrag i Queensland