kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
François-Emmanuel Guignard de Saint-Priest

François-Emmanuel Guignard de Saint-Priest, född 12 mars 1735 i Grenoble, död 26 februari 1821, var en fransk greve, militär, politiker och diplomat. Han var farfar till Alexis de Saint-Priest.

Biografi 

François-Emmanuel Guignard de Saint-Priest deltog 1753-1754 som malteserriddare i slag mot turkar och sjörövare. I fransk tjänst avancerade han under Sjuåriga kriget till överste. Han var fransk minister 1763-1767 i Lissabon och 1767-1785 i Konstantinopel. Från denna senare tid härrör hans intressanta Mémoires sur l'ambassade de France en Turquie et le commerce des Français dans le Levant (utgiven av Charles Schefer 1877). 

Efter en kort tids vistelse som ambassadör i Holland (1787) blev han 1788 medlem av konseljen. Nära lierad med Necker, blev han samtidigt med denne avskedad och återkallad (1789) och övertog samma år inrikesministeriet. Fastän han var vän av ett konstitutionellt styrelsesätt, blev han illa anskriven hos revolutionens anhängare som anklagade honom för hänsynslös stränghet och ringaktning för nationalförsamlingen. 

I december 1790 drog han sig tillbaka och begav sig till utlandet, sammanträffade med Gustav III i Aachen sommaren 1791 och invigdes i dennes planer på ett förbund emellan Sverige och Ryssland till Bourbonernas hjälp mot revolutionen. I Sankt Petersburg sökte han förgäves förmå Katarina II att stödja den svenska interventionspolitiken (augusti samma år). Tidvis vistades han också i Stockholm. 

Även på andra håll verkade han för Bourbonernas sak. 1795-1808 var han knuten vid Ludvig XVIII:s hov som dennes minister. Vid bourbonska restaurationen återvände han till Frankrike och blev 1815 pär. Han drog sig därefter tillbaka till sitt gods i Dauphiné.

Källor

Överstar
Franska diplomater
Franska grevar
Personer under franska revolutionen
Diplomater under 1700-talet
Franska politiker under 1700-talet
Franska militärer under 1700-talet
Personer från Grenoble
Födda 1735
Avlidna 1821
Män
Ugglan
Toronto Toros

Toronto Toros var en professionell ishockeyklubb i Toronto, Ontario, som spelade i World Hockey Association i tre säsonger från 1973 till 1976, efter att Ottawa Nationals flyttat till Toronto.

Historia
Toronto Toros spelade sina matcher i både Varsity Arena och Maple Leaf Gardens. Laget hade problem att konkurrera med NHL-laget Toronto Maple Leafs, trots värvningar av stjärnor som Paul Henderson, Vaclav Nedomansky och Frank Mahovlich. Laget gick till slutspel de två första säsongerna men tredje säsongen blev laget sist i hela ligan.

Efter tre problemtyngda säsonger i Toronto, där man haft sina kontroverser med främst ägaren till Toronto Maple Leafs och Maple Leaf Gardens, beslöt man att flytta laget till södra USA, där staden Birmingham i Alabama blev lagets nya hemmaadress. Det nya laget fick namnet Birmingham Bulls.

Referenser
Franchise Index hockey-reference.com
1973–74 Toronto Toros hockey-reference.com
1974–75 Toronto Toros hockey-reference.com
1975–76 Toronto Toros hockey-reference.com

Upplösta ishockeyklubbar i Kanada
Sport i Toronto
Sportklubbar bildade 1973
Sportklubbar upplösta 1976
Chris Platin

Chris Platin (fullständigt namn Kerstin Poijes Platin), född Häggström den 26 september 1924 i Karlskoga, död den 10 augusti 2008 i Stockholm, var en svensk PR-kvinna, särskilt känd under 1960- och 1970-talen. Hon var bland annat informations- och reklamchef för koncernen Kooperativa Förbundet (KF). Hon deltog även i den stora kulturfestivalen i Skövde på 60-talet. Efter en karriär i USA och Sydamerika som inspicient i filmindustrin, bland annat i tjänst hos Errol Flynn, återkom hon till Sverige där hon, innan hon övergick till PR-branschen, bland annat var scripta för Ingmar Bergman samt för ett antal svenska filmkomedier i skarven 1940/1950-tal.

Platin startade med andra ledande Stockholmskvinnor välgörenhetsorganisationen Stadsbrudskåren, vilka bland annat lyckades förbättra belysningen i Humlegården. Chris Platin var Stadsbrud nr 1 och kårens första styrelseordförande. En son till Chris Platin är Pontus Platin. Hon är begravd på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Externa länkar

 Chris Platin som gäst i Hylands hörna 1962 (SVT:s öppna arkiv).

Svenska PR-konsulter
Personer från Karlskoga
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1924
Avlidna 2008
Kvinnor
Ramundeboda kyrka

Ramundeboda kyrka är en kyrkobyggnad i Laxå i Strängnäs stift. Den är församlingskyrka i Ramundeboda församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är en spånklädd korskyrka i barock uppförd av brukspatronen Anton von Boij under åren 1686-1688 intill den gamla klosterplatsen invid Borasjöns strand mellan dagens Laxå och Finnerödja. År 1801 tillbyggdes sakristia och vapenhus. Åren 1898–1899 flyttades kyrkan från sin ursprungliga plats vid Borasjön, ner till centrala Laxå där den idag ligger i en park i närheten av järnvägsstationen. Vid flytten byttes de två nedersta stockvarven ut, tornet höjdes och ett nytt vapenhus tillkom. I sin nuvarande form är byggnaden en korskyrka med centraltorn. I västra korsarmen finns kor och sakristia. Norra och södra korsarmen har varsitt vapenhus.

Kyrkan är den enda egentliga kyrkan som tillhör Ramundeboda församling och den brukas regelbundet; minst ett par gånger i veckan. Församlingen har även gudstjänster i det lilla huskapellet i församlingshemmet Casselgården.

Inventarier
Takmålningarna är ursprungliga från byggnadstiden, liksom altaruppsatsen, predikstolen och dopfunten. En dopängel  av trä föreställande Carolina Sabina Tersmeden är donerad till kyrkan 1758 av hennes make Erik Tersmeden. Ett krucifix från Tyrolen är från slutet av 1500-talet.

Orgel
1899 bygger E A Setterquist & Son, Örebro en orgel med 12 stämmor.
Den nuvarande orgeln är byggd 1984 av Finn Krohn's Orgelbyggeri, Hilleröd, Danmark. Orgeln är mekanisk. Fasaden är från 1899 års orgel.

Bilder

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Församlingen informerar om kyrkan

Externa länkar
 Pastoratets webbplats

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Laxå kommun
Kyrkobyggnader invigda 1688
Träkyrkobyggnader i Sverige
1688 i Sverige
Birmingham Bulls (1976–1981)

Birmingham Bulls var en professionell ishockeyklubb i Birmingham, Alabama, som spelade i World Hockey Association från 1976 till 1979.

Historia
Efter problemen laget hade i Kanada som Toronto Toros hoppades man på att det nya laget skulle gå bättre i södra USA. Bulls satsade på många unga spelare och laget fick smeknamnet "Baby Bulls". Bland de unga spelare som representerade Bulls fanns några som senare skulle gå vidare och bli stjärnor i NHL, bland annat Rob Ramage, Craig Hartsburg, Rick Vaive, Ken Linseman och Michel Goulet.

Med det orutinerade manskapet tog sig laget till slutspel endast en säsong. Laget var tillsammans med Cincinnati Stingers de två kvarvarande WHA-lag som inte gick upp i NHL när ligan upphörde efter säsongen 1978–79. 

Efter att WHA lagts ner, och Birmingham Bulls inte kom med i NHL, beslöt ägaren att låta laget gå med i farmarligan Central Hockey League. Några av de gamla WHA-spelarna fortsatte att spela för detta lag, men efter en och en halv säsong lades laget ner mitt under säsongen 1980–81.

Referenser
Franchise Index hockey-reference.com

Upplösta ishockeyklubbar i USA
Sportklubbar bildade 1976
Sportklubbar upplösta 1981
Ishockeyklubbar i Alabama
CPHL-lag
WHA-lag
James A. Hemenway

James Alexander Hemenway, född 8 mars 1860 i Boonville, Indiana, död 10 februari 1923 i Miami, Florida, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Indiana i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1895-1905 och sedan i senaten 1905-1909.

Hemenway studerade juridik och inledde 1885 sin karriär som advokat i Boonville. Han arbetade som åklagare 1886-1890. Han utmanade kongressledamoten Arthur H. Taylor i kongressvalet 1894 och vann. Han omvaldes fem gånger till representanthuset.

Senator Charles W. Fairbanks avgick 1905 för att tillträda som USA:s vicepresident. Hemenway efterträdde Fairbanks som senator. Han kandiderade 1909 till omval men förlorade mot demokraten Benjamin F. Shively.

Hemenways grav finns på Maple Grove Cemetery i Boonville.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Indiana
Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Boonville, Indiana
Födda 1860
Avlidna 1923
Män
Zugol

Zugol är ett saneringsmedel tillverkat av furubark. Det används primärt vid oljesanering till att suga upp oljespill. Produktens sammansättning medverkar till biologisk nedbrytning av oljan. Produkten tillverkas av Zugol AB Svensk Barkindustri i Österå i Falu kommun.

Se även
Absol

Externa länkar
Zugol

Rengöringsmedel
James Fredrik Dickson

James Fredrik Dickson, född 1844 i England, död 1898 på Grand Hotel Haglund i Göteborg, var en svensk köpman och hovstallmästare hos Oscar II. Han var gift med sin kusin Blanche Dickson som efter hans död lät bygga Tjolöholms slott.

Dickson var son till James Dickson och dennes hustru Eleonore, född Willerding. Fadern drev en trävaruagentur, Dickson Brothers, i England. Agenturen var en filial till familjeföretaget i Sverige, James Dickson & Co. Modern kom från en gammal prästsläkt i Hamburg. Familjen flyttade från London till Göteborg 1847.

James Fredrik och Blanche Dickson hade dottern Blanche Bonde (1875–1960), som 1896–1920 var gift med hovstallmästaren greve Carl Bonde (1872–1957) och mor till bland andra arméchefen Thord Bonde.

Referenser

Noter

Källor

Tjoloholm.se 
Swedickson.se

Vidare läsning

James Fredrik
Män
Födda 1844
Avlidna 1898
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska hovstallmästare
Benjamin F. Shively

Benjamin Franklin Shively, född 20 mars 1857 i St. Joseph County, Indiana, död 14 mars 1916 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Indiana i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1884-1885 samt 1887-1893 och sedan i senaten från 1909 fram till sin död.

Shively arbetade som lärare 1874-1880 och sedan som journalist 1880-1884. Han valdes 1883 till National Anti-Monopoly Associations sekreterare. Organisationen övergick 1884 till en ny partibildning på nationell nivå, Anti-Monopoly Party. Monopolmotståndarna hade redan tidigare haft partier på delstatsnivå i Kalifornien såväl som i New York och Newton Booth hade en gång, 1875, blivit invald i senaten. Det nya partiet förespråkade direkta folkval av senatorer, progressiv beskattning, fackföreningarnas juridiska rättigheter och antitrustlagar. Den nya nationella partibildningen blev mycket kortvarig men som resultat åstadkom den en valseger i ett kongressval. Kongressledamoten William H. Calkins nämligen avgick 1884 och Shively vann fyllnadsvalet som Anti-Monopoly Partys kandidat. Han var sedan kongressledamot i fyra månader.

Shively avlade 1886 juristexamen vid University of Michigan. Han bytte parti till demokraterna. George Ford som hade efterträtt Shively som kongressledamot bestämde sig för att inte kandidera till omval i kongressvalet 1886. Shively nominerades av demokraterna och han vann valet. Han omvaldes 1888 och 1890. Shively bestämde sig för att inte kandidera till omval i kongressvalet 1892 och demokraterna nominerade Charles Gerard Conn i stället. Conn, som hade grundat företaget C.G. Conn, en tillverkare av bleckblåsinstrument, efterträdde 1893 Shively som kongressledamot.

Shively förlorade guvernörsvalet i Indiana 1896 mot republikanen James A. Mount. Han kandiderade sedan 1906 till representanthuset utan framgång. Till sist besegrade han sittande senatorn James A. Hemenway i senatsvalet 1909. Han omvaldes 1914 i ett direkt folkval och avled ett och ett halvt år senare i ämbetet.

Shivelys grav finns på Brookville Cemetery i Jefferson County, Pennsylvania.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Indiana
Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från St. Joseph County, Indiana
Födda 1857
Avlidna 1916
Män
BCR Open Romania

Romanian Open (också känd som BCR Open Romania) är en tennisturnering som spelas årligen i Bukarest, Rumänien, sedan 1993. Turneringen är en del av 250 Series på ATP-touren och den spelas utomhus på grus.

Resultat

Singel

Dubbel

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 atptennis.com profil

Källor 

ATP-touren
Sportevenemang i Rumänien
Where Ironcrosses Grow

Where Ironcrosses Grow är det sjätte fullängdsalbumet av svenska death metal-bandet Dismember, som gavs ut den 8 mars 2004 av Karmageddon Media.

Richard Cabeza hade endast tid till att spela in bas på låtarna "Where Angels Fear to Tread" och "Children of the Cross" innan han lämnade Sverige för att vara med sin gravida fru i Texas, USA. Paret hade planer att flytta tillbaka till Sverige innan barnet var fött, men det svenska migrationsverket ville inte bevilja det. Resultatet blev att Cabeza tvingades lämna bandet. David Blomqvist fick hoppa in istället och spela bas på de låtar som var kvar.

Låtförteckning
"Where Ironcrosses Grow" - 02:34
"Forged With Hate" - 02:55
"Me-God" - 04:20
"Tragedy of the Faithful" - 03:47
"Chasing the Serpent" - 04:13
"Where Angels Fear to Tread" - 04:43
"Sword of Light" - 03:24
"As the Coins Upon Your Eyes" - 03:30
"Children of the Cross" - 05:08
"As I Pull the Trigger" - 03:38

Banduppsättning
 Matti Kärki - sång
 Fred Estby - trummor, producent
 David Blomqvist - gitarr bas
 Richard Cabeza - bas

Källor
 Where Ironcrosses Grow på Encyclopaedia Metallum
 Where Ironcrosses Grow på Allmusic.com
 Where Ironcrosses Grow på Discogs.com

Referenser

Externa länkar 
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Musikalbum 2004
Album av Dismember
Moselle Open

Moselle Open, tidigare Open de Moselle, är en tennisturnering som spelas årligen i Metz, Frankrike, sedan 2003. Turneringen är en del av 250 Series på ATP-touren och den spelas inomhus på hardcourt.

Resultat

Singel

Dubbel

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 atptennis.com profil

Källor 

ATP-touren
Tennisturneringar i Frankrike
Thomas Taggart

Thomas Taggart, född 17 november 1856 i grevskapet Monaghan, Irland, död 6 mars 1929 i Indianapolis, Indiana, var en irländsk-amerikansk politiker.

Taggart var borgmästare i Indianapolis 1895-1901, ordförande för demokraternas federala partistyrelse Democratic National Committee 1904-1908 och senator för Indiana från 20 mars till 7 november 1916.

Taggart kom 1861 till USA med sina föräldrar och växte upp i Ohio. 18 år gammal flyttade han till Garrett, Indiana där han träffade Eva Bryant som han senare gifte sig med. Taggart flyttade 1877 till Indianapolis.

Taggart efterträdde 1895 Caleb S. Denny som borgmästare i Indianapolis. Han efterträddes 1901 av Charles A. Bookwalter. År 1904 efterträdde Taggart James Kimbrough Jones som ordförande för Democratic National Committee. Taggart var en anhängare av Thomas R. Marshall. Han stödde Marshall i guvernörsvalet 1908. Sedan hjälpte han Marshall bli nominerad till Woodrow Wilsons vicepresidentkandidat i presidentvalet i USA 1912.

Senator Benjamin F. Shively avled 1916 i ämbetet och Taggart blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet senare samma år. Han förlorade fyllnadsvalet mot republikanen James Eli Watson.

Taggarts grav finns på Crown Hill Cemetery i Indianapolis.

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1856
Avlidna 1929
Borgmästare i Indianapolis
Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Män
Winchester, Indiana

Winchester är en stad i den amerikanska delstaten Indiana med en yta av 8 km² och en folkmängd, som uppgår till 5 037 invånare (2000). Winchester är huvudorten i Randolph County.

Kända personer från Winchester
James Eli Watson, politiker.
Robert Wise, filmregissör och producent.

Källor

Externa länkar 

Orter i Indiana
Randolph County, Indiana
Landsorganisasjonen i Norge

Landsorganisasjonen i Norge (LO) är Norges största fackliga centralorganisation. Den består av 22 medlemsförbund och representerar omkring 910 000 medlemmar. LO bildades 1899 som Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon, men bytte namn 1957. Nuvarande ordförande är Peggy Hessen Følsvik.

Medlemsförbund
Arbeiderbevegelsens Presseforbund
EL & IT Forbundet
Fagforbundet
Fellesforbundet
Fellesorganisasjonen (FO)
Forbundet for Ledelse og Teknikk (FLT)
Handel og Kontor i Norge (HK)
Industri Energi (IE)
LO Stat
Musikernes fellesorganisasjon (MFO)
Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon (NISO)
Norges Offisersforbund (NOF)
Norsk Arbeidsmandsforbund (NAF)
Norsk Fengsels- og friomsorgsforbund (NFF)
Norsk Jernbaneforbund (NJF)
Norsk Kabinforeing (NKF)
Norsk Lokomotivmannsforbund (N.L.F.)
Norsk Manuellterapeutforening (NMF)
Norsk Post- og Kommunikasjonsforbund
Norsk Sjømannsforbund (NSF)
Norsk Tjenestemannslag (NTL)
Norsk Transportarbeiderforbund (NTF)
Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund (NNN)
Skolenes landsforbund (SL)

Ordförande genom tiderna
1899–1900: Hans G. Jensen
1900–1901: Dines Jensen
1901–1904: Adolf Pedersen
1904–1905: Joh. Johansen
1905–1906: Adolf Pedersen
1906–1925: Ole O. Lian
1925–1934: Halvard Olsen
1934–1939: Olav Hindahl
1939–1965: Konrad Nordahl
1965–1969: Parelius Mentsen
1969–1977: Tor Aspengren
1977–1987: Tor Halvorsen
1987–1989: Leif Haraldseth
1989–2001: Yngve Hågensen
2001–2007: Gerd-Liv Valla
2007–2013: Roar Flåthen
2013–2017: Gerd Kristiansen
2017–2021: Hans-Christian Gabrielsen
2021-: Peggy Hessen Følsvik
Under den tyska ockupationen av Norge under andra världskriget var följande personer ordförande för det "legala LO", den del av organisationen som önskade samarbeta med ockupationsmakten och som erkändes av den:

1940: Elias Volan
1940–1941: Jens Tangen
1941–1945: Odd Fossum
1945: Kåre Rein

Källor

Se även 
 Landsorganisationen i Sverige
 Landsorganisationen i Danmark
 Landsorganisationen på Island
 Finlands Fackförbunds Centralorganisation
 Nordens Fackliga Samorganisation
 Arbetarrörelsen

Litteratur
Kjellberg, Anders (1999) "Fagorganisering i Norge og Sverige i et internasjonalt perspektiv", Arbeiderhistorie 1999. Aarbok for Arbeiderbevegelsens Arkiv och Bibliotek (Tema: LO 100 år). Oslo 1999, sid 57-83

Externa länkar 
 LO:s webbplats

Norska fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1899
Fackliga centralorganisationer
William Adams

William Adams, född 24 september 1564, död 16 maj 1620 var en engelsk lots som år 1600 nådde Japan och blev, så vitt man vet, den förste engelsmannen att besöka Japan. Adams liv är inspirationskällan till karaktären John Blackthorne, huvudperson i romanen Shogun samt TV-serien med samma namn.

Biografi

Adams föddes i Gillingham, Kent. Efter att fadern avled tillbringade han de kommande 12 åren som lärling på ett skeppsvarv och skaffade sig där ingående kunskaper om skeppsbygge, navigation och astronomi. Därefter tog han värvning i Royal Navy, engelska flottan, och deltog i kampen mot den spanska armadan år 1588.

Efter en 19 månaders lång färd på havet (där många besättningsmän dukade under) och som startade i nuvarande Nederländerna nåddes slutligen Japan i april år 1600. Adams och de överlevande besättningsmedlemmarna togs till fånga och fördes till länsherren Tokugawa Ieyasu som senare samma år skulle bli utnämnd till shogun, det vill säga Japans högste militäre befälhavare och envåldshärskare. Missionerande jesuiter ville att Adams och hans besättning skulle bli dömda till döden som pirater och kättare eftersom Adams var protestant, men efter en kortare tids fångenskap beslutade sig Tokugawa Ieyasu för att släppa dem fria. Han var både i konflikt med de katolska jesuiterna och involverad i en maktkamp med andra länsherrar som snart mynnade ut i ett inbördeskrig och han ansåg att Adams stora kunskaper i skeppsbyggen, navigation och de politiska och religiösa förhållandena i Europa var användbara.

Istället för att bli avrättad blev Adams istället en viktig rådgivare åt den framtida shogunen. Han fick privilegier och blev som första utlänning utnämnd till samuraj. År 1604 beordrades han att bygga en flotta med europeiska krigsfartyg. Han lyckades och fick efter det tillstånd att besöka shogunens palats när han ville vilket inte vem som helst fick. Först 1613 beviljades han emellertid tillstånd att lämna Japan. Adams hade emellertid sedan länge acklimatiserat sig väl i det japanska samhället och stannade i Japan livet ut. Under 1610-talet genomförde han flera sjöexpeditioner i Ost och Sydostasien.

Adams är begravd i Tokyo.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Sjömän
Födda 1564
Avlidna 1620
Män
Personer under Tudoreran
Personer från Gillingham, Kent
Nationella gruppen

Nationella gruppen var beteckningen på Sveriges nationella förbunds riksdagsgrupp i andra kammaren under åren 1935-1936.

Gruppen bildades efter att högerns ungdomsförbund Sveriges nationella ungdomsförbund, som under en längre tid utvecklats i pronazistisk riktning, slutgiltigt bröt med moderpartiet 1934 och året därpå ombildades till Sveriges nationella förbund (SNF).

Tre riksdagsledamöter för andrakammarhögern övergick till den nationella gruppen. Alla förlorade sina mandat vid andrakammarvalet 1936.

Riksdagsledamöter
John Gustafsson, Kalmar läns valkrets
Gösta Jacobsson, Östergötlands läns valkrets
Alf Meyerhöffer, Norrbottens läns valkrets

Referenser
Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 22

Historiska politiska partier i Sverige
Historiska svenska riksdagspartier
Nationalistiska partier i Sverige
Moderata samlingspartiet
Högerextremism i Sverige
Philadelphia Blazers

Philadelphia Blazers var en professionell ishockeyklubb i Philadelphia, Pennsylvania, som spelade i World Hockey Association under ligans första säsong 1972–73.

Historia
Från början planerade WHA att ha ett lag i Florida, under namnet Miami Screaming Eagles, som man hoppades bli ett stabilt lag i den nya ligan. Eftersom Florida saknade NHL-lag så ansågs det vara ett viktigt fäste för den nya ligan. Lagets ägare satsade på att få dit etablerade stjärnor, bland annat skrev stjärnmålvakten Bernie Parent på för klubben. Men en kombination av dålig ekonomi och avsaknad av en tillräckligt stor arena gjorde att laget aldrig kom igång och resterna av laget såldes till nya ägare i Philadelphia.

Philadelphia Blazers spelade sina matcher i Philadelphia Civic Center, en äldre arena med en kapacitet på 12 000 åskådare. Från NHL lockades Derek Sanderson med ett lukrativt kontrakt och blev en av dåtidens högst betalda idrottsmän. Laget gick ganska bra då man tog sig till slutspel, men efter säsongen såldes laget och flyttades till Vancouver där det omformades till Vancouver Blazers.

Referenser
Franchise Index hockey-reference.com
Philadelphia Blazers sportslogos.net

Upplösta ishockeyklubbar i USA
Sport i Philadelphia
Sportklubbar bildade 1972
Sportklubbar upplösta 1973
Ishockeyklubbar i Pennsylvania
WHA-lag

en:Blazers/Cowboys (WHA)
Günter Brus

Günter Brus, född 27 september 1938 i Ardning, Steiermark, är en österrikisk konstnär.

Brus var en av grundarna till Wieneraktionisterna, tillsammans med Otto Muehl, Hermann Nitsch och Rudolf Schwarzkogler. Brus arbetar med måleri, grafik och som författare.

Källor

Födda 1938
Österrikiska konstnärer under 1900-talet
Män
Levande personer
Österrikiska konstnärer under 2000-talet