kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edeby, Rasbokil

Edeby gård, Rasbokil församling, Uppsala kommun.

Gården ligger kring Kilsån i södra delen av Rasbokil socken. På medeltiden var gården ett s.k. S:t Erikshemman. Detta innebar att gården var skänkt till Uppsala domkyrka.

Edeby omtals första gången 1409, då förmyndarna för Lydeka Stralendorps barn stadfäster Edebys donation till Uppsala domkyrka. Edeby bestod 1497-1527 av två lantbönder under domkyrkan, varav åtminstone en fanns kvar 1536. 
År 1527 påbörjades Gustav Vasas reduktion och Edeby drogs 1541 in till kronan. 

Omkring 1650 blev gården säteri till Jurgen Schildt. Han lär även uppföra Årby slott.

Den förste kände ägaren av Edeby är Lars Jespersson Cruus. Han förvärvade gården från kronan år 1648, samma år som han ingick äktenskap med Agneta Horn.

Carl Robert Höök köpte gården 1873. Nuvarande ägare Erik Höök samt Eivor Höök är fjärde generationen Höök på Edeby. Mangårdsbyggnaden uppfördes på 1600-talet.

Strindberg
August Strindberg (1849–1912), vistades i flera omgångar på Edeby gård kortare tider. Hans yngste bror började som trädgårdselev på gården 1867. I samband med att August Strindberg som ung besökte brodern på Edeby, predikade han i Rasbokil kyrka. Det var den 17 november år 1867. Efter predikan blev Strindberg av pastorn uppmanad att läsa till präst. Han lär ha svarat: "En präst måste vara skådespelare. Han får nog ej, som jag sökt göra i dag, sjunga ut sitt hjärtats mening. Han skulle då stöta sig med de maktägande. Blir jag skådespelare väljer jag nog en annan scen än du."

Noter 

Uppsala kommun
Nattbarn

Nattbarn är en svensk svartvit dramafilm från 1956 i regi av Gunnar Hellström.

Handling 
Ynglingen Nick Boman är villkorligt frigiven från fängelset. Trots att han fått ett bra jobb av sin övervakare lockas han in i nya brott då han i Stockholms undre värld med skumma caféer och biljardhallar hamnar i dåligt sällskap och successivt fångas in i en bovliga. Han har en kort affär med den fatala Wivan, en kvinna av tvivelaktig vandel som kan vara ömsint men mest är beräknande. Ligan begår allt grövre brott vilka slutar med ond bråd död. Nicks fattiga men hederliga moder blir alltmer förtvivlad. Nick hamnar åter på Långholmen.

Om filmen 
Nattbarn hade premiär på biograf Grand i Stockholm den 27 augusti 1956. Filmen har TV-visats på SVT. Filmen är en moralitet, en inhemsk "Film noir". De flesta scenerna är nattliga så en Stockholmsnostalgiker har inte så många vyer att hämta. Den som gillar gamla analoga kameror får däremot en högtidsstund när ligan gör inbrott i en kamerabutik och Nick plockar ner kameror av märken som Leica och Rolleiflex i dåtida galonbagar. Inte minst bovrollerna är väl besatta. Och ligans ledare har alltid ett rökverk som är exakt en cm från dags att fimpa.

Filmhistoriskt finns flera kopplingar till Ingmar Bergman. Regissören och huvudrollsinnehavaren Gunnar Hellström kom senare att regissera TV-serier i USA, bland annat en del avsnitt av Dallas som Bergman till mångas häpnad sade var en bra TV-serie. Den fatala Wivan spelas av Harriet Andersson, som sedan blev en av Bergmans mest anlitade skådespelerskor. Filmens fotograf, Sven Nykvist, kom senare att få två Oscars för bästa foto, i Viskningar och rop och i Fanny och Alexander.

Rollista i urval 

Gunnar Hellström – Nils "Nick" Boman
Harriet Andersson – Wivan
Erik Strandmark – Leo
Nils Hallberg – Harry Råttan
Birgitta Olzon – Eva Rehn
Sven-Eric Gamble – "Greven"
Marianne Löfgren – fröken Lätthammar
Stig Järrel – direktör Stenberg
Märta Arbin – Margareta Boman, Nicks mamma
Bengt Eklund – Knotan
Siv Ericks – Gittan
Mona Åstrand – Barbro
Björn Berglund – Lithman
Elsa Prawitz – Vera
Åke Fridell – Halvar Rehn
Ingrid Backlin – Evas mor
Åke Claesson – domare
Olof Sandborg – hälare

Externa länkar 

Filmer 1956
Svenska dramafilmer
Svartvita filmer
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Gunnar Hellström
Svenska 1950-talsfilmer
Rasbokils kyrka

Rasbokils kyrka är en kyrkobyggnad i Rasbokils socken i Uppsala stift och tillhör Rasbo-Rasbokils församling. Den är belägen vid kanten av Lejstaåns dalgång, några kilometer norr om Rasbo socken. På platsen har troligtvis funnits en äldre kyrka. På detta tyder sakristiemurar som är äldre än övriga kyrkan. Föregångaren har troligen varit en träkyrka, vilken haft en murad sakristia. Kyrkogården omges av bogårdsmur med stiglucka som båda är byggda av gråsten.
På en backe söder om kyrkplatsen står klockstapeln från 1700-talet. Från början var stapeln en öppen konstruktion men på 1800-talet kläddes den in med panel.

På kyrkogården står runstenen U 1012.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrka är byggd med gråsten och har tegel i gavelröstena. Rasbokils kyrka är en salkyrka med kyrkorum indelat i tre travéer. Enligt tradition ligger sakristian i nordost och vapenhuset i sydväst. Gavelröstena är spetsiga och har blinderingar till dekoration. Kyrkans äldsta mur finns mellan sakristian och koret. Den daterar sig troligen från folkungatiden och från en äldre sakristia från denna tid. I övrigt är kyrkan i dess helhet, med stjärnvalven, uppförd omkring 1500. Inga ytterligare tillbyggnader har gjorts sedan dess. Kalkmålningarna har utförts av den så kallade Rasbokilmästaren i början av 1500-talet. Kyrkan är ganska oförändrad. Under 1700-talet vitkalkades den invändigt, vilket var vanligt i alla kyrkor då. Samtidigt reparerades valven som var i dåligt skick. Det norra fönstret togs upp på 1870-talet. Samtidigt rappades exteriören. Interiören restaurerades 1909-1910 under ledning av Sigurd Curman. Då togs, i likhet med andra kyrkor vid den tiden, medeltidsmålningarna fram. Orgelläktaren ersattes då med ett podium på vilket orgeln ställdes. 1975 genomfördes tak- och plåtarbeten på kyrkan och klockstapeln. Spånen på stapelns övre tak ersattes med kopparplåt.

Inventarier
 Dopfunten av gotländsk sandsten är troligen huggen på 1200-talet. Vid restaureringen 1909-1910 återfördes dopfunten till koret från att tidigare ha stått i likboden.
 Predikstolen är tillverkad 1646 av Berendt Sifwertson i Uppsala.
 Altaruppsats och altartavla är båda från 1700-talet.

Orgel
1757 bygger Carl Holm, Uppsala en orgel med 11 stämmor. Orgeln skänktes i testamente efter kapten Johan Conrad Sternfeldt. 
Den nuvarande orgeln är byggd 1829 av Pehr Zacharias Strand, Stockholm och är en mekanisk orgel med Slejflåda. Tonomfånget är på 54/18. Före 1909 var orgel placerad på västläktaren. Efter 1909 placerades den på ett högt podium i väster. 1932 renoverades den av Åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Sundbybergs stad. 1971 renoverades orgeln av Bröderna Moberg.

Gravar
 Carl Claes Mörner (1730-1786) vilar i von Postska familjegraven i Rasbokils kyrka.

Bildgalleri

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor
 Vägvisare till kyrkorna i Uppsala län, sidorna 126 - 127, Karin Blent (redaktör), Länsstyrelsen i Uppsala län 1997, 
  Våra kyrkor, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor

Externa länkar
 Rasbo kyrkliga samfällighet
 Rasbo kultur

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Uppsala kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1500-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Gregorio Fuentes

Gregorio Fuentes, född 11 juli 1897, död 13 januari 2002 i Cojimar, var en kubansk kapten som föddes på Lanzarote på Kanarieöarna och flyttade sedan till Kuba som sexåring.

Fuentes var kapten på båten Pilar, som han seglade runt i med sin vän Ernest Hemingway som han träffade 1928. Han anses vara inspirationen för karaktären den gamle i Hemingways bok Den gamle och havet.

Fuentes, som led av cancer, dog utan att någonsin ha läst Den gamle och havet. Han blev 104 år gammal.

Hundraåringar
Födda 1897
Avlidna 2002
Män
Kubaner
Bengt Forsberg (bokförläggare)

Bengt Fredrik Magnus Forsberg, född 31 augusti 1921 i Malmö, död 7 juli 1999 i Antibes, var en svensk bokförläggare. 

Forsberg är begravd på Sankt Ibbs kyrkogård.

Filmografi roller
1985 – August Strindberg ett liv (TV)

Filmidé och producent

Referenser 

Svenska filmproducenter
Personer från Malmö
Födda 1921
Avlidna 1999
Män
Personer i Sverige under 1900-talet
Leback

Leback kan avse:
 Börje Leback, fotbollsspelare
 Yngve Leback, fotbollsspelare
Börje Leback

Börje Leback, född 10 september 1948 i Stockholm, är en svensk fotbollsspelare som spelade i AIK. 

Han hade sin storhetstid i AIK i första halvan av 1970-talet. Leback värvades tillsammans med tvillingbrodern Yngve Leback till AIK från Älvsjö AIK. De bidrog bägge starkt till att AIK tog stora silver i allsvenskan 1972. Börje spelade 166 matcher för AIK 1971-1978.

Födda 1948
Svenska fotbollsspelare
Spelare i AIK Fotboll
Tvillingar
Män
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Anders Franzén (operachef)

Anders Franzén, född 11 juni 1949, är en svensk musiker och musikadministratör.

Franzén var 2004–2010 chef för Kungliga Operan i Stockholm. Franzén har tidigare bland annat varit chef för Radiokören 1980–1985, Norrköpings Symfoniorkester 1989–1996 och Malmö symfoniorkester 1998–2003 samt vd för Oslo Filharmoniska orkester 2002–2004, en post han lämnade för att tillträda som teaterchef.

I juni 2005 tilldelades Franzén Konungens medalj i 12:e storleken i Serafimerordens band för betydelsefulla insatser för musiklivet i Sverige.

Källor 

 
Svenska teaterchefer
Män
Födda 1949
Chefer vid Kungliga Operan
Levande personer
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Yngve Leback

Yngve Leback, född 10 september 1948 i Stockholm, är en svensk fotbollsspelare. 

Leback spelade i AIK, med sin storhetstid i AIK under den första halvan av 1970-talet. Leback värvades från Älvsjö AIK. Leback bidrog starkt till att AIK tog stora silver i Allsvenskan 1972. Leback spelade fem landskamper. Han innehar ett svårslaget rekord från ett derby mot Djurgården 1973, där han under matchens första tre minuter rörde bollen tre gånger med resultatet två mål och ett bortdömt offsidemål.

Han är tvillingbror med fotbollsspelaren Börje Leback.

Födda 1948
Svenska fotbollsspelare
Spelare i AIK Fotboll
Tvillingar
Män
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Eriksdalshallen

Eriksdalshallen är en k-märkt idrottshall vid Eriksdal på Södermalm i Stockholms innerstad. Den byggdes 1937 och används bland annat för handboll, innebandy och futsal.

Historik och användning
Anläggningen uppfördes åren 1937–1938 och är huvudsakligen avsedd för basket, gymnastik, handboll och innebandy. Hallen låg ursprungligen öppet mot Ringvägen, men numera har två punkthus och en ny entréhall byggts framför.

Den stora hallen har en spelplan på 22×42 meter med entré inklusive läktare, pressrum, VIP-rum samt åtta omklädningsrum. Där finns även en mindre hall med spelplan på 18×36 meter, två omklädningsrum samt annex. Eriksdalshallen är hemmaplan för flera handbollslag, inklusive de trefaldiga svenska mästarna Hammarby IF, Hellas HK (tidigare SoIK Hellas) och Djurgårdens IF. Djurgårdens IF Innebandy (Allsvenskan) spelar sina matcher här. Arrangemang såsom brottning, bordtennis, och boxning med mera förekommer. År 2006 genomfördes en större renovering.

Hallen tar vid normala fall cirka 1 800 åskådare varav drygt 1 300 sittande. Den kan byggas ut till en publikkapacitet av cirka 2 600 åskådare med extraläktare uppställda vid ena kortsidan. 

Hårdrocksbandet Iron Maiden hade sin första Sverigespelning här den 9 oktober 1980, då man var förband åt Kiss inför 3 300 åskådare. Anläggning användes då Isstadion renoverades.

Eriksdalshallen har även ett café.

Se även
 Eriksdalsbadet

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Sportanläggningar i Stockholm
Sporthallar i Sverige
Södermalm
Sportanläggningar invigda 1938
1938 i Sverige
Mats Engström

Mats Engström, född 1960, är en svensk författare och analytiker. Har tidigare jobbat bland annat som ledarskribent på Aftonbladet 2002-2009, som samhällspolitisk chef på fackförbundet Unionen och som chefredaktör på tidningen NyTeknik. Han har arbetat med europafrågor i trettio år, bland annat som biträdande statssekreterare på miljödepartementet och som politiskt sakkunnig åt Anna Lindh på UD. Han har också utgivit böckerna Maktkamp Europa : folkrörelser, kapital och mediemoguler i EU (Atlas, 2006), Anna Lindh och det nya Europa (Premiss 2011) samt Miljöframgångar - från freonförbud till klimatlag (Fri Tanke, 2020).

Födda 1960
Svenska socialdemokrater
Svenska ledarskribenter
Män
Levande personer
Förhållande

Förhållande kan syfta på:

Förhållande – inom matematiken, resultatet av en division, se kvot
Samlevnad – ett varaktigt emotionellt förhållande mellan två eller flera personer
Social relation – en social kontakt mellan två eller flera personer eller grupper
Utomäktenskapligt förhållande – ett kärleksförhållande
Föreningen för datorhjälp i släktforskningen

Föreningen för datorhjälp i släktforskningen (DIS) är en svensk förening med syfte att verka för utnyttjande av datorer för hjälp vid släktforskning. Detta gör föreningen bland annat genom att utveckla och tillhandahålla programmet Disgen för registrering av släktforskningsinformation. Vidare tillhandahåller man databasen Disbyt för "samkörning" av släktforskningsresultat.

DIS medlemstidning "Diskulogen med Släktforskarnytt" utkommer med fyra nummer per år och har enligt egen utsaga en utgåva på 18 850 exemplar.

Historia 
DIS är en ideell förening som har sitt ursprung inom Östergötlands Genealogiska Förening. DIS bildades den 1 april 1980 i Linköping och anses vara världens äldsta förening för datorhjälp inom släktforskning.

Organisation 
DIS har åtta regionala föreningar inom Sverige: Dis-Bergslagen, Dis-Filbyter, Dis-MITT, Dis-Nord, Dis-Småland, Dis Syd, Dis-Väst och Dis-Öst. Dessa regionföreningar står för den direkta kontakten med medlemmarna, genom medlemsmöten, utbildningar, föreläsningar, resor, med mera inom sin respektive region. DIS har 2021 drygt  20 500 medlemmar. 

I kulturreservatet Gamla Linköping finns DIS kansli med släktforskarstuga. 

DIS har systerföreningar i Danmark och Norge.

DIS är medlemsförening i Sveriges Släktforskarförbund.

Fotnoter

Externa länkar 
 Föreningen DIS
 Regionförening DIS-Bergslagen
Regionförening DIS-Filbyter
Regionförening DIS-Mitt
Regionförening DIS-Nord
Regionförening DIS-Småland
Regionförening DIS Syd
Regionförening DIS-Väst
Regionförening DIS-Öst
Slekt og Data - norsk systerförening till DIS.

Genealogiska organisationer
Genealogi i Sverige
Chav

Chav är ett brittiskt slangord som först belagts år 1998 med sitt ursprung i södra England. Oxford English Dictionary definierar chav som en ung person som utmärker sig genom ohyfsat och vårdslöst beteende och (ofta sportiga) märkeskläder; ordet har bibetydelsen att denna person har låg social status.

Etymologi 
Ordet är av osäkert ursprung, men härstammar förmodligen från romani čhavo ’pojke’, möjligen via angloromani chavvy ’barn’, jämför svenska tjabo av samma ursprung, eller tjej av romani čhai, en femininbildning till čhavo. Andra mindre troliga förklaringar existerar till ordets ursprung, som att det ska vara en förkortning av stadsnamnet Chatham där ibland sägs ha sitt ursprung, eller att det skulle vara en förkortning av frasen council housing and violent, men detta anses vara en backronym. I Skottland används ordet Ned i motsvarande betydelse.

Stereotyp
Den subkulturella stereotypen är fixerad på saker såsom grälla smycken (Bling-bling) och äkta eller kopierade designerkläder med det rutiga Burberrymönstret "nova" och märken såsom Adidas och Nike. Till detta kommer en kultur av antisocialt beteende och våld som ofta leder till samhälleliga åtgärder som ASBO (anti-social behaviour order).

Chav i populärkultur
En tydlig stereotyp av en chav är Vicky Pollard i TV-serien Little Britain.

Se även
 Kicker
 Majo

Källor

Vidare läsning
 
 CHAVS: The demonization of the working class by Owen Jones

Artiklar

Externa länkar

Tonårs-stereotyper
Pejorativa termer
Ord och fraser på engelska
Semper idem

Semper idem är ett latinskt citat som kommit att räknas som ett bevingat ord. Det betyder "alltid densamme".

Citatet härrör närmast från den romerske författaren Cicero i dennes verk Tusculanæ disputationes. Enligt Cicero är detta dock de ord (då rimligen på grekiska) som Sokrates' beryktade hustru Xantippa skall ha använt om sin mans ansiktsuttryck.

Se även 
Lista över latinska ordspråk och talesätt

Källor
Pelle Holm: Bevingade ord, 14:e upplagan, 7:e tryckningen (Stockholm 1985)

Latinska ord och uttryck
Ordspråk och talesätt
Eschweiler

Eschweiler är en stad i den tyska delstaten Nordrhein-Westfalen. Staden har cirka  invånare, på en yta av  kvadratkilometer, och är en del av Aachens storstadsområde.

Källor

Kommuner och städer i Städteregion Aachen
Interosseusmuskler

Interosseusmuskler, mellanhandsmuskler, (latin: musculi interossei) är, i människans kropp, sju små och kraftiga skelettmuskler i mellanhanden (metacarpus) som för fingrarna isär (abduktion) och ihop (adduktion).

Interosseusmusklerna uppdelas i palmara interosseusmuskler (mm. interossei palmares) och dorsala interosseusmuskler (mm. musculi interossei dorsales). Den palmara gruppen består av tre muskler som adducerar fingrarna och den dorsala av fyra muskler som abducerar fingrarna. Den senare gruppen är kraftigare.

Interosseusmusklerna innerveras av nervus ulnaris (huvudsakligen med fibrer från spinalnerven T1).

Referenser 
 "Clinically oriented anatomy", Keith L. Moore, Lippincott Williams & Wilkins,  
 Anatomisk atlas, Michael Budowick, Jan G. Bjålie, Bent Rolstad, Kari C. Toverud, Liber, 
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber,

Se även 
 Handens muskler
 Lumbrikalmuskler
 Tenar
 Hypotenar
 Arm
 Mellanhand
 Övre extremitetens skelett
 Övre extremitetens muskler
 Skelettmuskel

Övre extremitetens anatomi
Donna Fargo

Donna Fargo, född 10 november 1945, är en amerikansk countrysångerska och låtskrivare. Hon hade under 1970-talet hitlåtar som "The Happiest Girl in the Whole USA" och "Funny Face".

Diskografi (urval)
Studoalbum

Samlingsalbum
1977 – The Best of Donna Fargo
1995 – The Best of Donna Fargo
1997 – Best of Donna Fargo
2002 – 20th Century Masters: The Millennium Collection

Singlar (nummer 1 på Billboard Hot Country Songs)
1972 – "The Happiest Girl in the Whole U.S.A."
1972 – "Funny Face"
1972 – "Superman"
1973 – "You Were Always There"
1974 – "You Can't Be a Beacon If Your Light Don't Shine"
1977 – "That Was Yesterday"

Källor

Externa länkar

Donna Fargo på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Födda 1945
Amerikanska countrysångare
Kvinnor
Levande personer
Slatina, Rumänien

Slatina är en stad i södra Rumänien, och är administrativ huvudort för județet Olt. Staden hade 63 524 invånare enligt folkräkningen 2011.

Källor 

Orter i Rumänien
Nou Barris

Nou Barris är en stadsdel i norra Barcelona. Den ligger längst i norr i staden och fick sitt nuvarande namn först 1984, när staden Barcelona skapade en ny indelning med tio olika stadsdistrikt. Totalt omfattar Nou Barris 800 hektar med ett invånarantal på cirka 168 000 personer.

Distriktet omges av två andra stadsdistrikt: Sant Andreu i öster och Horta-Guinardó i väster. I norr sträcker sig det långa bergsmassivet Serra de Collserola.

Delområden 
Trots sitt namn (nou barris är katalanska för 'nio stadsdelar') indelas distriktet i inte mindre än 13 olika stadsdelar. Dessa listas nedan.

 Can Peguera
 Canyelles
 Ciutat Meridiana
 El Turó de la Peira
 La Guineueta
 La Prosperitat
 Les Roquetes
 La Trinitat Nova
 Porta
 Torre Baró
 Vallbona
 Verdun
 Vilapicina i la Torre Llobeta

Referenser

Barcelona
Scott O'Hara

Scott O'Hara (artistnamn), född 16 oktober 1961, död 18 februari 1998, amerikansk porrskådespelare, debattör och författare, med det egentliga namnet John R. Scott. Som debattör deltog han i debatten om sexualitet och samhälle. Som porrskådespelare blev han särskilt känd för sin förmåga att utöva autofellatio.

Utgivning
 Autopornography: A Memoir of Life in the Lust Lane (New York: Haworth Press, 1997)
 Rarely Pure and Never Simple: Selected Essays of Scott O'Hara (New York: Haworth Press, 1999)

Födda 1961
Avlidna 1998
Män
Amerikanska porrskådespelare
Skådespelare från Oregon
Sant Andreu

Sant Andreu är ett distrikt i Barcelona, samt även namnet på den centrala stadsdelen i distriktet.

I delområdet La Sagrera är ett nytt stort resecentrum planerat. Det ska bland annat ersätta Estació de França, som förut var Barcelonas huvudstation för järnvägstrafik.

Delområden 
Sant Andreu är indelat i sju olika delområden (barris, stadsdelar), varav det centrala något förvillande bär samma namn som distriktet självt.
 Baró de Viver
 El Bon Pastor
 El Congrés i els Indians (ofta förkortat El Congrés)
 La Sagrera
 La Trinitat Vella
 Navas
 Sant Andreu

Referenser

Externa länkar

Barcelona
Sant Martí

Sant Martí är ett av Barcelonas tio administrativa distrikt och ligger i nordöstra delen av staden. Officiellt är det distrikt 10 och uppdelat i tio delområden. Sant Martí gränsar till 4 av Barcelonas övriga distrikt, i norr mot Sant Andreu och Horta-Guinardó, i väster mot Eixample och i söder mot Ciutat Vella. Sant Martís utsträckning sammanfaller till huvuddelen med vad som fram till 1897 var den fristående kommunen Sant Martí de Provençals. Namnet kommer av kyrkan Sant Martí uppkallad efter Martin av Tours.

Delområden 
De tio olika delområdena (barris, stadsdelar) i Sant Martí är följande:

Historik och utveckling 
Sant Martí var under medeltiden en församling underställd Santa Maria del Mar. Efter spanska tronföljdskriget blev området år 1716 en fristående kommun. På 1800-talet etablerades flera hundra industrier i Sant Martí vars geografiska läge nära kusten tillsammans med den goda tillgången på vatten förvandlade det tidigare jordbrukssamhället till en industristad. Under andra halvan av 1800-talet och första halvan av 1900-talet var Sant Martí Barcelonas industriella centrum, under 1970 och 1980-talet stängdes huvuddelen av alla idustrierna och området förslummades. 

När Barcelona utsågs till arrangör av de Olympiska sommarspelen 1992 valde man att riva en stor del av industriområdet där man istället anlade olympiabyn. Längs den 3 kilometer långa kustremsan revs samtliga fabriker och ersattes med bostäder och en ny motorväg. Den urbana förnyelsen i Sant Martí fortsatte sedan med den 3 kilometer långa förlängningen av Avinguda Diagonal mellan Glories och Diagonal Mar. I samband med att Barcelona arrangerade Universal Forum of Cultures 2004 genomfördes en omfattande urbanisering av Diagonal Mar med byggande av bostäder, hotell, en större park och ett stort köpcentrum. 

De stora urbana förändringarna i Sant Marti har därefter fortsatt med anläggandet av 22@ området som omfattar 200 hektar mark som tidigare upptogs av industrier. I deras plats har bostäder, kontorsbyggnader samt en park ritad av den franske arkitekten Jean Nouvel uppförts i ett försök att omvandla det tidigare nedgångna industriområdet till ett högteknologiskt företagslandskap baserat runt informations- och kommunikationsteknologi.

Fyra av stadsdelarna inom Sant Martí har gräns ut mot Medelhavet. Kusten består bland annat av en småbåtshamn och ett halvdussin badstränder.

Galleri

Referenser

Externa länkar 
 Bcn.cat – Sant Martí

Barcelona