kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Villa dei Papyri

Villa dei Papyri (ofta även Villa dei Papiri och Villa Pisoni ) är ett stort privat bostadshus i den antika italienska staden Herculaneum. Huset begravdes under ett vulkanutbrott år 79 och återupptäcktes vid utgrävningar år 1750. Förutom en rad historiska föremål upptäcktes då även det första fynd av papyrusrullar i Europa.

Byggnaden
Villa dei Papyri ligger vid havet och täcker en total yta om cirka 2 500 m2.

Byggnaden är uppfört i 4 våningar och huvudbyggnaden är cirka 250 meter lång. I den västra delen finns ett atrium med ett tablinum på vänster sida och biblioteket på höger sida. I den västra delen finns en cirka 90 meter och 35 meter bred vattenbassäng omgiven av en peristyl med brons- och marmorstatyer.

Historia
Villa dei Papyri är troligen byggd under första århundradet före Kristus och ägdes möjligen av Lucius Calpurnius Piso Caesoninus (Julius Caesars svärfar) 

Huset begravdes år 79 e.Kr. tillsammans med hela Herculaneum, Pompeji och flera andra städer under askan efter vulkanen Vesuvius utbrott.

Byggnaden upptäcktes kring april 1750 under utgrävningar under ledning av schweiziske arkeologen Karl Jakob Weber.

1752 upptäcktes ett stort biblioteksrum med cirka 1 800 papyrusrullar, det första papyrusfyndet i Europa. Rullarna låg i förvaringscylindrar men var till stor del förkolnade och föll isär vid de första läsförsöken. Först senare kopplades prästen Antonio Piaggio från Vatikanbiblioteket in för att försöka rädda de antika manuskripten. Piaggio uppfann en process för att försiktigt rulla upp papyrusarken utan att de skadades.

De flesta fynden finns på i Museo Archeologico Nazionale di Napoli i Neapel.

I början på 1970-talet byggde The J. Paul Getty Trust en rekonstruktion av Villa dei Papyri vid sitt museum J. Paul Getty Museum i Pacific Palisades i Kalifornien.

Referenser

Externa länkar
 Friends of Herculaneum Society, Oxford, om Villa dei Papyri
 Faculty of Classics at Oxford, katalog över papyrussamlingen från Villa dei Papyri

Fornminnen i Italien
Romerska villor
Papyrus
Fljótshlíð

Fljótshlíð (översatt till svenska: Flodlid) är en småort i kommunen Rangárþing eystra i Suðurland i Island. Tidigare fanns en landskommun med det namnet (Fljótshlíðarhreppur). Sedan 2002 ingår den i Rangárþing eystra.

Fljótshlíð ligger öster om orten Hvolsvöllur och norr om älvarna Þverá och Markarfljót. Den förhistoriska skogen Drumbabót ligger vid Þverá nära Fljótshlíð.

Området är känt från Njáls saga. Här fanns Gunnar Hámundarsons gård Hlíðarendi.

Poeten Tómas Sæmundsson (1807–1841), som ingick i den isländska gruppen av intellektuella, Fjölnismenn, blev präst i Breiðabólsstaður i Fljótshlíð 1835, efter att ha gjort resor i Europa 1832–1834.

Bildgalleri

Källor

Orter i Suðurland
Hvolsvöllur
Rangárþing eystra
Sör Lindberg

Sör Lindberg är en by i Leksands socken, Leksands kommun, belägen ungefär 20 kilometer nordost om Leksands-Noret.

Byn omtalas första gången 1450 då en 'asbiurn j limbærghe' omnämns, och 1483 skrivs bynamnet 'lymberghe'. Urspsrunget till bynamnet är oklart. "Lim" betyder kalk, men kan även syfta på ljus jord. Tankar har även framförts att bynamnet kommer från byn Lima och Limsjön, och att Lima ursprungligen haft sina fäbodar här, och därigenom namngivit Norr- och Sör Lindberg, sjön Opplimen, samt Plintsberg (som tidigare hette Oplimsberg).

Byn hörde tidigare ihop med grannbyn Norr Lindberg. 1539 redovisas byarna tillsammans med 10 mantal. I skattelängden 1558 förekommer bynamnet "Södre Limberg", men annars är det först under 1600- och 1700-talen som byarna mer konsekvent skiljs åt. Älvsborgs lösen upptar 18 bönder i byn, och mantalslängden 1668 redovisar 19 hushåll. Holstenssons karta från samma år har 9 gårdsmarkeringar i Sör Lindberg, och 10 i Norr Lindberg.

Mantalslängden 1766 upptar 17 hushåll i Sör Lindberg. I samband med storskiftet på 1820-talet fanns 23 gårdar i byn. Husförhörslängden från 1835 redovisar dock endast 17 hushåll. Förklaringen ligger troligen i att Sör Lindberg var en blandby. Storskifteshandlingarna visar 15 fäboddelägare från Ullvi, Tibble och Leksands-Noret i Sör Lindberg.

Byn själv hade inga fäbodar, men i slutet av 1800-talet skaffade sig flera av byborna fäbodar i de omkring 1860 anlagda Lindbergssågen.
Sör Lindberg hör till de byar som klarat avfolkningsåren under 1900-talet väl, och 1970 hade man ännu 15 fastboende hushåll i byn.

Vid den gamla kyrkvägen in mot Noret finns en kulle, ca 15 meter hög och 50 meter i diameter, kallad Höghol. Enligt traditionen spökar det där då Höghols Anna som skall ha gravsatts i högen går igen. Området med högen inköptes av Erik Axel Karlfeldt som bodde i grannbyn Sjugare, och han satt ofta på kullen. En del av dikterna i samlingen Hösthorn skall ha tillkommit på kullen.

Källor
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983

Orter i Leksands kommun
Sanford

Sanford kan avse:

Personer 
 John A. Sanford, amerikansk präst och psykoanalytiker
 Mark Sanford, amerikansk politiker
 Nathan Sanford, amerikansk politiker
 Rick Sanford, amerikansk utövare av amerikansk fotboll
 Terry Sanford, amerikansk politiker

Geografi

Kanada 

 Sanford, Manitoba, ort,

USA 

 Sanford, Alabama, ort, Covington County, 
 Sanford, Florida, countyhuvudort, Seminole County, 
 Sanford, North Carolina, countyhuvudort, Lee County, 
 Sanford (ort i USA, Virginia), Accomack County, 
 Sanford (ort i USA, Michigan), Midland County, 
 Sanford (ort i USA, Colorado), Conejos County, 
 Sanford (ort i USA, Texas), Hutchinson County, 
 Sanford (flygplats i USA, North Carolina, lat 35,58, long -79,10), 
 Sanford (flygplats i USA, North Carolina, lat 35,43, long -79,18), 
 Sanford, Maine

Se även
 Mount Sanford – en sköldvulkan i östra Alaska

Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Orono

Orono kan syfta på:

Geografi

Kiribati 

 Orona Island, atoll, Phoenixöarna,

USA 

 Orono, Maine, Penobscot County, 
 Orono, Minnesota, Hennepin County, 

Robotskapade Kiribatiförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Kosmas av Aitolien

Kosmas av Aitolien (grekiska: Κοσμάς Αιτωλός/Kosmas Aitolos), född 1714, död 1779, var en munk inom den grekisk-ortodoxa kyrkan. Kosmas räknas vara en isapostolos för sina insatser i Grekland under den grekiska upplysningen.

Kosmas föddes i en grekisk by, kallad Mega Dendron, i regionen Aitolien. Han studerade grekiska och teologi innan han blev munk efter en resa till berget Athos, där han även gick i den teologiska akademin. Därefter reste han genom västra och norra Grekland för att uppmana ortodoxa kristna att etablera skolor. Under sexton år etablerade han mer än hundra skolor. Han tog bestämt avstånd från användandet av arumänska och albanska hos befolkningen, vars föräldrar han uppmanade att låta sina barn lära sig grekiska eftersom det var "kyrkans språk"..

"Ni, mina bröder, skall studera så mycket som ni bara kan. Och om ni fäder inte har gjort det, uppmana era barn att lära sig grekiska eftersom vår kyrka använder grekiska. Och om ni, mina bröder, inte lär er grekiska, då kan ni ej förstå vad vår kyrka bekänner."

Efter den misslyckade grekiska revolutionen på Peloponnesos 1770 började de turkiska härskarna att misstänka honom för att vara en rysk agent. Resultatet blev att tillfångatogs och avrättades i närheten av staden Berat den 24 augusti 1779.

Ali Pasha av Tepelenë, en muslimsk alban som härskade över Epirus, byggde ett kloster i närheten av Kosmas avrättningsplats 1812. I klostret förvaras Kosmas kvarlevor.

Kosmas blev officiellt helgoförklarad av patriarken av Konstantinopel den 20 april 1961. Minnet av isapostolos Kosmas av Aitolien helgas den 24 augusti, vilket är dagen för hans martyrdöd.

Referenser

Externa länkar 
Kosmas läror
Οι Διδαχές (grekiska)
Sisters of St. Kosmas Aitolos Greek Orthodox Monastery in Caledon, Ontario

Grekiska helgon
Roger Mörtvik

Roger Per-Erik Mörtvik, född 13 september 1960 i Jukkasjärvi församling, Norrbottens län, var statssekreterare i Arbetsmarknadsdepartement hos arbetsmarknadsminister Eva Nordmark. Mörtvik var till 2014 samhällspolitisk chef på Tjänstemännens Centralorganisation (TCO). Han har varit en återkommande debattör de senaste åren kring ekonomi och arbetsmarknad och är bland annat författare till boken Turboekonomin. 

Mörtvik var under tidigt 90-tal anställd på dåvarande Arbetsmiljöfonden i ett nationellt forsknings- och utvecklingsprogram om lärande i arbetslivet och därefter politiskt sakkunnig i arbetsmarknadsdepartementet under dåvarande statsrådet Ulrica Messing.

Roger Mörtvik har varit ledamot i ett flertal styrelser under senare år, bland annat i styrelsen för statliga Rikstrafiken, styrelsen för Fjärde AP-fonden samt i styrelsen för KPA pensionsförsäkring.

Efter att Regeringen Löfven I tillträtt i oktober 2014 utsågs Mörtvik till statssekreterare i Utbildningsdepartementet hos gymnasie- och kunskapslyftsminister Aida Hadžialić. När hon avgick gjorde han det också och bildade ett eget bolag. I februari 2017 utsågs han av regeringen som utredare av Komvux. I januari 2019 utsågs Mörtvik till statssekreterare hos socialförsäkringsminister Annika Strandhäll. När Strandhäll avgick hösten 2019 utsågs Mörtvik av regeringen till ny samordnande statssekreterare hos den då nytillträdda arbetsmarknadsministern Eva Nordmark.

Bibliografi 
 Turboekonomin: Den globala kampen om jobb och välfärd (Premiss förlag 2006)
 Medverkar bl.a. i antologin Agenda 2010+ (Arena Idé), i antologin "Framtidens arbetsmarknad", Axel och Margaret AX:son Johnssons stiftelse, 2010 och i ett flertal andra antologier om svensk arbetsmarknad.

Rapporter 
 Fler i arbete - färre utanför : TCO:s programförklaring 2005. TCO granskar 2005:4
 Fler och bättre jobb? : nya och försvinnande jobb i Sverige 1987-2003. TCO granskar 2005:9 
 Räcker tiden till? : en rapport om arbetstider, sysselsättning och välfärd. Stockholm : TCO, [1994] 
 En politik för omställning : åtta vägar för 300 000 nya jobb. Medförfattare: Daniel Lind. TCO granskar 2005:18 
 Lämnar företagen Sverige i sticket? Medförfattare: Lena Hagman och Håkan Alm. TCO granskar 2005:13
 Föredraget "Den globala turboekonomin" 
 Jakten på superarbetskraften III. Medförfattare: Kjell Rautio. TCO granskar 2009:8
 Ekonomisk kris och vad som behöver göras. Medförfattare: Roland Spånt. TCO granskar 2008:13

Källor

Svenska statssekreterare
Män
Levande personer
Födda 1960
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Personer från Jukkasjärvi socken
Santa Marta de Tera

Santa Marta de Tera är ett litet samhälle i kommunen Camarzana Tera, belägen i regionen Benavente y Los Valles, i provinsen Zamora, i den autonoma regionen Kastilien och Leon (Spanien). Befolkningen uppgår till cirka 300 personer.

Det här lilla samhället är mest känt för den kyrka som ligger vid Plaza Mayor.

Den romanska kyrkan
Kyrkan som kallas Iglesia Santa Marta de Tera, är byggd under 1000-talet. Vid slutet av varje år besöks platsen av många turister som kommer för att besöka kyrkan liksom de pilgrimer som vandrar El Camino de Santiago. Under senaste åren har byggnaden och det intilliggande klostret restaurerats, vilka var i dåligt skick. De öppnades igen den 29 december 2008 med en ceremoni i närvaro av höga politiska och religiösa befattningshavare i provinsen.

Kyrkorummet är ett latinskt kors, med en rektangulär absid. Byggnaden är känd för sina skulpturer, speciellt märks statyn av pilgrimen Sankt Jakob, och de rikt skulpterade kapitälen under rundbågarna.

Härbärge för pilgrimer
I rådhuset finns också ett vandrarhem för pilgrimer, med boende för tio personer. Platsen har haft stor betydelse som härbärge för pilgrimer på väg till Santiago de Compostela längs Vía de la Plata.

Festdagar 
 23 februari: Santa Marta firas. 
 13 juni: festival som tillägnas stadens skyddshelgon, San Antonio. Festen anordnas helgen efter denna dag.
 29 juli: fest som anordnas av byns kvinnor med viss hjälp från kommunen.

Fotnoter och källor

Externa länkar
 Sección de Santa Marta de Tera en la página Oficial del Ayuntamiento de Camarzana 

Orter i Kastilien och Leon
Woreda

Woreda (även stavat wereda) är en administrativ enhet i Etiopien. Woredas består av ett större antal så kallade kebele, eller grannskapsföreningar, vilka är den minsta administrativa enheten i Etiopien. De flesta woredas tillhör någon zon (kilil). Några woredas är dock fristående från dessa zoner.

Etiopiens samhälle
Eva Gidlöf

Eva Gidlöf, född den 1 maj 1957 i Gävle, är en svensk företagsledare och ekonom. 2008 blev hon landschef och vice VD för Tieto , en post hon sade upp sig ifrån i juni 2013. Hon har tidigare varit VD för bland annat Bankgirocentralen. Gidlöf blev rankad på plats fem av Ny Teknik i en lista över Sveriges mäktigaste IT-kvinnor 2010.

Referenser

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Näringslivspersoner från Gävle
Dr. Chud

Dr. Chud (Cannibalistic Humanoid Underground Drummer), egentligen David Calabrese, född 4 april 1964, är en amerikansk musiker .  

Dr. Chud föddes i Lodi, New Jersey och inledde sin karriär med att spela med Dan Kidney and the Pulsations i åtta år innan han började spela i Sardonica. Under denna tid spelade han även trummor tillsammans med Jerry Only och Doyle Wolfgang von Frankenstein i Kryst The Conqueror. 

Mellan 1995 och 2000 spelade Dr. Chud trummor i The Misfits, och spelade därefter i det egna bandet Graves i två år innan han startade sitt nuvarande band Dr. Chud’s X-Ward. Han spelar också trummor i Doyle Wolfgang von Frankensteins nya band Gorgeous Frankenstein.

Dr. Chud har även medverkat tillsammans med Joey Ramone på albumet We Will Fall: A Tribute to Iggy Pop, samt på Joey Ramones soloalbum Don't Worry About Me.

Amerikanska trummisar
Män
Födda 1964
Levande personer
Salento

Salento är den italienska halvö som utgör klacken på den italienska stöveln. Salento tillhör den italienska regionen Apulien och var tidigare del av Magna Graecia och bebodd av den illyriska folkstammen messapierna. Därför kallas området ibland Messapien. På halvön ligger bland annat staden Gallipoli.

Halvöar i Italien
Italienska områden
Apulien
Theo Kanter

Theo Kanter, född 1954, är professor i datavetenskap med inriktning sensorbaserade tjänster vid Institutionen för data- och systemvetenskap (DSV) på Stockholms universitet. 

Kanter arbetade länge som forskare och forskningsledare vid olika bolag inom Telia och Ericsson innan han disputerade som teknologie doktor i datorkommunikation vid KTH i 2001. Doktorsavhandlingen rörde adaptiv personlig kommunikation, tjänstearkitekturer och protokoll. och bidrog starkt till omvandlingen av mobiltelefonin med standardisering av Internettjänster i mobila nät. Efter disputation 2001 var Theo Kanter verksam som seniorforskare vid Ericsson Research och gästforskare vid Wireless@KTH. Forskningen handlade om delning och nyttjande av användar- och sensorinformation för smarta trådlösa Internettjänster som kan användas överallt via heterogen kommunikationsinfrastruktur. Kanter var verksam som professor i distribuerade system vid Mittuniversitetet mellan 2007 and 2013.

Kanters forskning är numera inriktad på Sakernas internet och hur man kan skapa distribuerade autonoma relationer med mellan människor, platser och saker genom trådlös kommunikation och sensorer. Syftet är att erbjuda nya möjligheter för samhälleliga utmaningar inom till exempel transport och hälsa, genom att skapa tjänster som är intelligenta, reagerar på vad vi gör eller vad som sker runt omkring oss och kan ge oss nya immersiva och interaktiva upplevelser.

Källor

Externa länkar 
 Institutionen för data- och systemvetenskap (DSV)
 Immersive Networking

Svenska professorer i datavetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Personer verksamma vid Mittuniversitetet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Levande personer
Födda 1954
Män
Schnappi und seine Freunde

Schnappi und seine Freunde är det första albumet av Schnappi. Det gavs ut 2005.

Låtlista 
 "Schnappi, Das Kleine Krokodil" - 2:09
 "Mahlzeit" - 2:25
 "Ein Pinguin" - 2:12
 "Ein Lama in Yokohama" - 2:02
 "Känguru" - 4:01
 "Sieben Hummeln" - 2:11
 "Ri-Ra-Rad" - 2:30
 "Krötenkäpt'n" - 2:04
 "Teddybärtanz" - 2:48
 "Hase Moppel" - 2:16
 "Das kleine Nilpferd" - 1:56
 "Abends am Nil" - 4:54
 "Schnappi" (karaokeversion) - 2:09
 "Mahlzeit" (karaokeversion) - 2:25
 "Ein Lama in Yokohama" (karaokeversion) - 2:02
 "Krötenkäpt'n" (karaokeversion) - 2:04
 "Das kleine Nilpferd" (karaokeversion) - 1:56

Listplaceringar 

Musikalbum 2005
Tyska barnalbum
Allan Ekström

Allan Ekström, född 22 mars 1927 i Gustav Vasa församling i Stockholm, död 14 oktober 2017, var en svensk jurist och politiker (moderaterna) samt riksdagsledamot 1979–1988.  Han var son till Alvar Ekström och Eivor Fries samt gift sedan 1952 med ingenjören Gunnel Jakobsson med vilken han hade två döttrar.

Allan Ekström, som tog studentexamen i Gävle 1946, blev jur.kand. 1951 vid Uppsala universitet. Han blev hovrättsfiskal i Svea hovrätt 1955, var sakkunnig i Justitiedepartementet 1961–1971, lärare i juridik vid Stockholms universitet 1962–1969 och rådman i Södra Roslags tingsrätt 1971–1982. Han var hovrättsråd och vice ordförande 1982–1992 i Svea hovrätt.

Ekström var ordförande i Lidingö kommunfullmäktige 1988–1998 och ordförande i Medborgarrättsrörelsen 1993–1994. Han var vice ordförande i Allmänna reklamationsnämnden 1970–1972.

Ekström har varit huvudsekreterare i pensionsstiftelseutredningen, sekreterare i köplagsutredningen 1967–1971, sakkunnig rörande frågan om ångervecka vid hemförsäljning, ledamot i reklamationsutredningen, ensamutredare om godtrosförvärv av lösöre, ledamot i rättshjälpskommittén, ledamot i utredningen om dödsboägande och samägande av jordbruksfastighet, ledamot i småhusköpsutredningen, ledamot av datainspektionen, ledamot i grundlagsutredningen inför EG 1991–1993, ledamot i kommittén för översyn av det allmännas skadeståndsansvar samt ledamot i kommittén om ideell skada.

Referenser

Källor
Biografi i Enkammarriksdagen 1971–1993/94: ledamöter och valkretsar, utgiven av Björn Asker och Anders Norberg.
Vem är vem, 2. uppl., Stor-Stockholm, 1962

Män
Födda 1927
Avlidna 2017

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska hovrättsråd
Politiker från Stockholm
Jurister från Stockholm
Messapier

Messapierna var förmodligen ett illyriskt folk som bebodde Messapien. Messapien ligger i regionen Apulien, på sydöstra delen av Salento, också känd som klacken på den italienska stöveln. De talade ett indoeuropeiskt språk som hette messapiska. Messapiernas städer, som nästan alla byggdes på kullar, hette Uzentum, Rudiae, Brundisium och Hyria och de var oberoende av varandra. Messapierna var en av de tre iapyger-folken.

Man förmodar idag att messapierna var av illysiskt ursprung, men man är ännu inte säker. De anlände till Salento i slutet av järnåldern. Runt sexhundra-femhundra talet f.Kr. började man bygga hus med sockel snarare än hyddor.  På fyrahundratalet präglade man också egna mynt med avbildningar av Atena, Herakles och Zeus. Vergilius nämner messapierna i Eneiden. 

Man påverkades starkt kulturellt av närheten till Magna Graecia, även om man också tidvis var i konflikt med dem, framförallt med kolonin Taranto som låg i närheten. En sådan konflikt var 473 f.Kr. då  Taranto försökte erövra messapiska städer vilket ledde till en konflikt med Taranto och Reggio. Messapierna vann, mycket beroende av sin användning av hästar. Herodotos beskriver slaget som en massaker. Händelsen väckte uppmärksamhet i Grekland och uppmärksammandes även av Aristoteles.

Efter 272 f.Kr. romaniserades messapierna.

Källor

Referenser 

Antikens folkslag
Illyrer
William E. Mason

William Ernest Mason, född 7 juli 1850 i Franklinville, New York, död 16 juni 1921 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Illinois i båda kamrarna av USA:s kongress, i representanthuset 1887–1891 samt på nytt från 1917 fram till sin död och dessutom i senaten 1897–1903.

Mason studerade i Iowa och arbetade som lärare. Efter juridikstudier flyttade han 1872 till Chicago och inledde sin karriär som advokat där. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1886, omvaldes 1888 men besegrades av demokraten Allan C. Durborow i kongressvalet 1890.

Mason efterträdde 1897 John M. Palmer som senator för Illinois och efterträddes 1903 av Albert J. Hopkins. Mason kandiderade till representanthuset i kongressvalet 1916 och vann. Han omvaldes 1918 och 1920. Kongressledamot Mason avled 1921 i ämbetet och gravsattes på Oakwood Cemetery i Waukegan.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Illinois
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska advokater
Amerikanska republikaner
Jurister under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Cattaraugus County
Födda 1850
Avlidna 1921
Män
Siaka Stevens

Siaka Probyn Stevens, född den 24 augusti 1905, död 29 maj 1988, var Sierra Leones tredje premiärminister från 1967–1971 och landets förste president från 1971–1985.

Biografi
Stevens föddes den 24 augusti 1905 i Moyamba, distriktet Moyamba i den Södra provinsen i Sierra Leone. Hans föräldrar tillhörde Limbafolket. Han gick på den kända högstadieskolan Albert Academy i Freetown, samma högstadieskola som Sierra Leones första premiärminister Sir Milton Margai gick på. Han genomförde högre studier vid  Ruskin College i Oxford, England där han studerade fackföreningar. Mellan 1923 och 1930 var han polis i Sierra Leone och han nådde rangen översergeant. 

Stevens och hans parti All People's Congress (APC) vann den jämna striden i parlamentsvalet gentemot innehavaren premiärminister Sir Albert Margai som representerade Sierra Leone People's Party (SLPP). I april 1971 ändrade Stevens styrelseskicket i landet till en republik och han blev själv den första presidenten i Sierra Leone en dag efter att konstitutionen ratificerats i parlamentet.

Stevens var även ordförande över Organisationen för afrikansk enhet (OAU) från den 1 juli 1980 till den 24 juni 1981 och fick där till stånd Mano River Union, en ekonomisk federation mellan de tre länderna Sierra Leone, Liberia och Guinea.

Stevens drog sig tillbaka från presidentposten vid slutet av sin mandatperiod den 28 november 1985. Efter att ha pressat alla andra möjliga kandidater att kliva åt sidan valde han generalmajor Joseph Saidu Momoh, befälhavare över Sierra Leones väpnade styrkor, som sin efterträdare.

Källor 

Sierraleonska politiker
Födda 1905
Avlidna 1988
Män
Elbphilharmonie

Elbphilharmonie är ett konserthus i Hamburg i Tyskland. Det ritades av den schweiziska arkitektfirman Herzog & de Meuron och byggdes på det tidigare hamnmagasinet Kaispeicher A i Hafencity i Hamburg. Byggnationen påbörjades i april 2007 och färdigställdes efter flera års förseningar i början av 2017. 

Den stora konsertsalen, Grosser Saal, har 2.100 platser, en mindre sal 550 platser, och den tredje salen Kaistudio har 170 platser. Den stora salen har en så kallad vingårdsform, innebärande att orkesterutrymmet ligger i salens mitt och åhörarna sitter runt omkring. För akustiken står Yasuhisa Toyota, som bland annat låtit lägga in omkring 10.000 individuellt utformade akustikplattor. Salen har en orgel med 69 register, som byggts av Klais Orgelbau. Kleiner Saal är avsedd bland annat för kammarmusik och jazzkonserter. Kaistudio är avsedd framför allt för utbildning. 

Elbphilharmonie är 26 våningar högt, varav de understa åtta finns i Kaispeicher, den ursprungliga tegeldelen. Mellan basbyggnaden och det ovanliggande huset med glasfasad, på 37 meters höjd, finns utsiktsplattformen Plaza. En böjd rulltrappa från huvudentrén på östra sidan förbinder bottenvåningen med observationsdäcket Plaza. I byggnaden finns utöver orkesterutrymmen ett hotell med 244 rum samt 45 bostadslägenheter.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 
 Elbphilharmonies webbplats

Byggnader och anläggningar i Hamburg
Konserthus
Skyskrapor i Tyskland