kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Erik Cederblom

Johan Erik Cederblom, född 9 oktober 1834 på Bromö glasbruk i Torsö socken, Skaraborgs län, död 19 januari 1913 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk ingenjör och professor vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH).

Biografi
Cederblom blev student vid Uppsala universitet 1854 och undergick där 1859 bergsexamen, inskrevs samma år som auskultant i Kommerskollegium och genomgick den erforderliga kursen vid Bergsskolan i Falun, varefter han 1861 antogs till stipendiat på Jernkontorets mekaniska stat. Han skötte därefter kortare tider gruvingenjörs- och bergmästarbefattningar samt utförde byggnadsarbeten och konstruktioner av motorer och arbetsmaskiner för kvarnar, sågar, masugnar, bessemer- och valsverk. 1865 blev han vikarierande och 1867 ordinarie föreståndare för Tekniska elementarskolan i Malmö, 1869 lärare i tillämpad mekanik vid Teknologiska institutet i Stockholm och 1877 professor i maskinlära vid samma läroanstalt (nuvarande KTH), vilken befattning han lämnade 1899. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 12 november 1884 och av Lantbruksakademien 1890.

Cederblom grundforskade i aerodynamik. Hans vetenskapliga undersökningar som publicerades 1920 visar att han var sällsynt framsynt inom luftmotståndets verkan och flygproblemet i sin helhet.
Under den tid han innehade sin lärostol vid KTH deltog han indirekt i det industriella livets arbeten som konstruktör och rådgivande ingenjör åt industriidkare. Han kom in på uppvärmningsteknik sedan han för sin egen bostad byggt ett luftvärmesystem för centraluppvärmning (kalorifersystem), som efterhand kom att bli efterfrågat. Hans kalorifer kom till användning mångenstädes för kaserner, skolor, sjukhus och privata bostäder. På hans konsultbyrå var bland andra Wilhelm Dahlgren och Hugo Theorell verksamma..

Han utgav Elementarlärobok i mekaniken (1867), Grunddragen af ångmaskinläran (1876), Anteckningar om ångpannor (1878), Om uppvärmning och ventilation (1882), Ångmaskinlära med mekanisk värmelära såsom grundläggning (1889–96) med mera samt ett antal uppsatser i "Jernkontorets annaler".

Cederblom var son till lantbrukaren Johan Cederblom och Carolina Elisabeth Moberger. Han gifte sig 1864 med Augusta Oterdahl. Av barnen blev Elin seminarielärare och Gerda etnolog. De är alla gravsatta vid Norra krematoriet på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
Tekniska Museet om Johan Erik Cederblom
Gamla riksarkivet vilket värms med av Cederblom konstruerade radiatorer

Svenska professorer i maskinlära
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Torsö socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1834
Avlidna 1913
Män
Ugglan
SBH
Lawrence Hargrave

Lawrence Hargrave född 29 januari 1850 i Greenwich, Storbritannien, död 6 juli 1915 1915, var en australiensisk flygtekniker och flygpionjär.

Lawrence Hargrave konstruerade ett flertal självflygande flygplansmodeller, han konstruerade och provade en ornithopter utan att komma i kontakt med flygtekniken i Europa eller USA. Bröderna Wright hade ju förmånen att de via Octave Chanute bytte information om de framsteg som gjordes på båda sidor om atlanten. Hargrave började 1893 bygga drakar, de mest kända blev låddrakarna som var försedda med stjärtroder. När kunskapen om hans drakar nådde Europa, använde bland andra Ferdinand Ferber, Alberto Santos-Dumont, Ernest Archdeacon och Gabriel Voisin hans drakar som förebild för sina flygplan. 

Lawrence Hargrave var även en pionjär inom motorkonstruktioner och konstruerade en roterande motor, som var långt före sin tid.

Bibliografi
1884 - The Troichoidal Plane
Rigid Stable Aeroplanes

Födda 1850
Avlidna 1915
Australiska flygpionjärer
Män
Karl Jatho

Karl Georg Ernst Otto Jatho född 3 februari 1873 i Hannover död 8 december 1933 var en tysk cykel- och bilkonstruktör och även flygpionjär.

Efter avslutad skolgång anställdes Jatho vid Hannovers tekniska avdelning. Han utmärkte sig som idrottsman och blev känd som en duktig cyklist. Han inledde tillverkning av egna cyklar och när bilproduktionen kom igång gav han sig in även där.

Jatho påverkades av Lilienthals flygförsök och började 1896 bygga ett glidflygplan vid Wahrenwalde Heide norr om Hannover. Under de kommande åren letade han efter lätt och stark bensinmotor som han skulle kunna använda till ett flygplansbygge. Han försökte intressera industrimän om finansiellt stöd för sin forskning, men dessa avböjde bara hans förfrågan. Han skrev ett brev till Industrie- und Motorluftsciffartgesellschaft i Berlin om möjligheten att få fram lätta motorer. I organisationens svar 30 oktober 1908 hänvisade man till att man inte såg någon praktisk användning av en flygmaskin.

1911 hade Jatho en flygmaskin byggd med en stomme av stålrör försedd med en 50 hästkrafters vattenkyld Argusmotor. Vid flygförsöken flög han en 2 100 meter lång sträcka på en höjd av 26 meter. Han insåg att motorn var för svag för att ge bättre höjd. Han bytte ut motorn mot en starkare. Vid flygproven över Hannover 1912 nådde han på sin 18 minuter långa flygning höjder mellan 800 och 1 000 meter. Efter den lyckade provflygningen bildade han fabriken Hannoversche Flugzeugwerke, där han tillverkade flygplan till försäljning. Som vanligt vid tidpunkten öppnade han en flygskola för att de blivande köparna skulle kunna framföra sina flygplan. När första världskriget bröt ut räknade Jatho med att få producera ett stort antal flygplan till den tyska armén, men arméledningen ansåg att hans fabrik och produktionskapacitet var för liten för att klara stora armébeställningar. Jatho tvingades återvända till sin kommunala tjänst vid Hannovers tekniska avdelning för att kunna försörja sig. Han fortsatte som flygare fram till 1928, då han på grund av sjukdom blev lam i benen.  

Från visst tyskt håll hävdas det att Jatho flög en 24 kilometer lång sträcka med ett biplan 18 augusti 1903, fyra månader före bröderna Wright. En minnessten med inskriptionen Dem ersten Motorflieger der Welt är rest på Hannovers Engesohde. 

Födda 1873
Avlidna 1933
Tyska flygpionjärer
Män
Aleksandr Mozjajskij

Aleksandr Fjodorovitj Mozjajskij (ryska Александр Фёдорович Можайский), född 1825, död 1890, var en rysk marinofficer (amiral).

Mozjajskij bedrev försök med modellflygplan som drogs fram och upp av framrusande hästar. Resultaten från försöken ledde till konstruktion och byggande av ett flygplan i fullskala. Efter att han visat ritningar fick han patent på farkosten 1881.

Flygplanet hade en spännvidd på 23 meter med en vikt på 800 kilo. Maskinen drevs av en ångmaskin som fördelade kraften till tre fyrbladiga propellrar. Första flygningen genomfördes 1883 med I.N. Golubev som pilot. Man startade i en utförsbacke där man byggt upp en lutande ramp för att minska motståndet mot marken. Flygplanet kom upp i luften men klarade inte av att hålla sig i där utan den återvände ganska snart till marken. Under Stalintiden gjorde man i Sovjet anspråk på att detta var världens första motordrivna flygning, men västvärlden betecknade flygningen som ett längre lufthopp liknande den flygning du Temple genomförde 1874. 

Födda 1825
Avlidna 1890
Ryska amiraler
Män
Personer från Volgograd oblast
Omyndigförklaring

Omyndigförklaring är en juridisk åtgärd av domstol, med avsikt att frånta en myndig person dess rättshandlingsförmåga, det vill säga förmågan att ingå avtal med mera. Orsaker till omyndigförklaringen kan vara exempelvis psykisk sjukdom, demens eller utvecklingsstörning. 

I bland annat de nordiska länderna, Österrike och Tyskland har åtgärden sedan 1980- och 1990-talen ersatts av andra förfaranden.

I Sverige tog man bort omyndigförklarandet 1989.

Finland 
Om ett intressebevakarförordnande inte räcker till för att trygga huvudmannens intressen, kan domstolen besluta att huvudmannen får företa vissa rättshandlingar endast tillsammans med intressebevakaren. Om inte detta räcker kan domstolen besluta att huvudmannen inte är behörig att företa vissa rättshandlingar eller förfoga över viss egendom. I extrema fall kan domstolen besluta att huvudmannen ska omyndigförklaras. 2012 omyndigförklarade domstolarna i bara två fall och det fanns då runt 1 600 personer i Finland som var omyndigförklarade.

Sverige  
Omyndigförklaring avskaffades i Sverige den 1 januari 1989 och ersattes med förvaltarskap. För personer som på grund av till exempel utvecklingsstörning inte själva kan bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörja för sin person kan tingsrätten istället besluta om förvaltare. Den som är satt under förvaltare mister, till skillnad från den som enbart har god man, sin rättshandlingsförmåga och saknar rätt att föra sin egen talan och på egen hand ingå avtal. Sedan 1989 får dock alla röstberättigade över 18 år rösta i allmänna val, även om de är satta under förvaltare.

Exempel
Ett känt svenskt fall av omyndigförklaring var Florence Stephens, som 1957 begärde sig själv omyndigförklarad i samband med Husebyaffären. Ett annat är Märta Söderberg, som förklarades omyndig på begäran av sin make år 1917 och blev inspärrad på sinnessjukhus mot sin vilja.

Ett fiktivt fall av omyndigförklaring ägde rum mot romankaraktären Lisbeth Salander i Milleniumserien av Stieg Larsson: Salander blev där omyndigförklarad i slutet av 1980-talet.

Se även 
 Omyndig
 Straffriförklaring
 God man

Källor

Digitala källor

Noter 

Offentlig rätt
Rättshistoria
Svensk rättshistoria
Jean Marie Le Bris

Jean Marie Le Bris, född 1808, död 1872, var en fransk sjökapten och flygplanskonstruktör.

Le Bris konstruerade ett albatrossliknande flygplan där flygkroppen byggdes av trä. På kroppen var vingarna fastsatta med gångjärn. Med hjälp av linor över bryttrissor kunde vingarna röras uppåt och neråt för att skapa lyftkraft. Enligt Le Bris egen utsago flög maskinen när den med hjälp av en häst skulle bogseras till startplatsen. Flygplanet var placerat på en lastvagn med Le Bris i förarplatsen. När hästen plötsligt satte av i sken lättade flygplanet. Eftersom kusken var intrasslad i ett rep från flygplanet tvingades Le Bris landa på vagnen igen.

Referenser

Franska flygpionjärer
Födda 1808
Avlidna 1872
Män
Thulin Typ H

Thulin H Kryssaren var ett svenskt flygplan framtaget som spanings- och bombflygplan till svenska arméns flygväsende.

Flygplanet konstruerades som ett stort biplan med en dragande propeller i flygkroppen och två motorgondoler mellan vingarna med skjutande propellrar bakom vingen. Huvuddelen av besättningen satt i mittkroppen medan en man satt framför motorn i vardera motorgondol. Flygplanet kunde förses med flottörer eller hjulställ. Första provflygningen gjordes den 17 augusti 1917 i Landskrona. Strax efter start slocknade den vänstra motorn och lite senare motor nummer två. Thulin valde då att landa bakom ön Ven, enbart med hjälp av mittmotorn. Thulin bad de andra två passagerarna, däribland förmannen Palle Mellblom, att inte berätta för någon om den misslyckade provflygningen. Den officiella provflygningen skedde några dagar senare, den 21 augusti, nu med totalt 5 personer ombord. Den 24 september skickades flygplanet med tåg till Alvesta för provflygning på sjön Salen. Detta misslyckades eftersom man inte räknat med att pontonerna låg mycket djupare i sötvatten än när man provat planet i saltvattnet utanför Landskrona. Planet skickades därför tillbaka till Thulinverken för omkonstruktion av flottörstället. (Källa: Palle Mellblom, förman på Thulinverken 1915-1919).  Eftersom arméns flygväsende önskade ett flygplan med hjulställ byggdes flygplanet om under vintern. Nils Kindberg som anställdes vid Thulins som provflygare genomförde provflygningen från isen på Lundåkrabukten utanför Landskrona 19-20 februari 1918. Som arméns övervakare tjänstgjorde Arvid Flory. Arméns krav för att godkänna flygplanet var: en uppnådd hastighet på 125 km/h med en stigning till 1 000 meter på 10 minuter samt en flygtid på 30 minuter utan landning. Den 19 februari provflög Kindberg maskinen för att bekanta sig och få in rätt teknik vid svängar och landningar. Dagen efter lastades flygplanet med sandsäckar som markerade last och Kindberg genomförde en 35 minuter lång flygning där även hastigheten uppmättes till 127 km/h mellan Landskrona och Barsebäck. Eftersom stigningen till 1 000 meter tog 12 minuter genomförde man ytterligare en start den dagen. Sandbarlasten lastades ur och Flory tog plats i den högra motorgondolen medan en mekaniker från Thulins satt i den vänstra, i flygkroppen fick dansken løjtnant J.B. Ussing vara passagerare bakom Kindberg. Efter start inledde man stigprovet som klarades av på 6½ minut.

Eftersom armén såg slutet av första världskriget hade man inte längre behov av flygplanet, utan man avbeställde samtliga exemplar. Thulin undersökte möjligheterna att bygga flygplanet för civil luftfart, men utbudet av begagnade flygplan med bättre prestanda från kriget medförde att även dessa planer fick läggas åt sidan.    

Svenska spaningsflygplan
Svenska bombflygplan
H
Bondstorp

Bondstorp är en ort i Vaggeryds kommun och kyrkby i Bondstorps socken. Sedan 2015 räknar SCB orten återigen som en egen tätort. 

Bondstorp ligger vid Rasjön. Avståndet till centralorten Vaggeryd är 18 kilometer, och till Jönköping är det omkring tre mil.

I Bondstorp ligger Bondstorps kyrka.

Historia

Administrativa tillhörigheter
Bondstorp är kyrkby i Bondstorps socken. I samband med kommunreformen 1863 bildade socknen Bondstorps landskommun. I samband med kommunreformen 1952 uppgick Bondstorps landskommun i den nybildade köpingen Vaggeryd som i samband med kommunreformen 1971 bildade Vaggeryds kommun, vilken Bondstorp har tillhört sedan dess.

Befolkningsutveckling

Noter

Orter i Vaggeryds kommun
Tidigare småorter i Sverige
Tätorter i Sverige
Martin Fowler

Martin Fowler är en berömd författare och internationell talesman inom området mjukvaruarkitektur, där han har specialiserat sig på objektorienterad analys och design, UML, designmönster och agile software development-metoder såsom extrem programmering.

I början av 80-talet började Fowler arbeta med mjukvaror till datorer och har sedan dess skrivit fem populära böcker inom ämnet mjukvaruutveckling. Under mars månad 2000 blev han anställd som Chief scientist på ThoughtWorks, ett företag som arbetar med konsultverksamhet och systemintegrering.

Som medlem i Agile Alliance skrev han tillsammans med 15 medförfattare manifestet för "Agile Software Development" år 2001.

Martin Fowler är född i Walsall, England, och bodde i London under ett decennium innan han flyttade till USA 1994. Nu bor han i Melrose som är en förort till Boston.

Litteratur 
 Fowler, Martin. Analysis Patterns: Reusable Object Models. Addison-Wesley. .  
 Fowler, Martin; Kent Beck. Planning Extreme Programming. Addison-Wesley. .  
 Fowler, Martin (September 2003). UML Distilled: A Brief Guide to the Standard Object Modeling Language, 3rd ed., Addison-Wesley. .  
 Fowler, Martin; Kent Beck, John Brant, William Opdyke, and Don Roberts (June 1999). Refactoring: Improving the Design of Existing Code. Addison-Wesley. .  
 Fowler, Martin; David Rice, Matthew Foemmel, Edward Hieatt, Robert Mee, and Randy Stafford (November 2002). Patterns of Enterprise Application Architecture. Addison-Wesley. .

Källor  

Amerikanska programmerare
Datavetenskap
Män
Levande personer
Personer från Walsall
Banacek

Banacek (originaltitel: Banacek), amerikansk deckar-TV-serie med George Peppard i rollen som Thomas Banacek som hade premiär i USA 20 mars 1972 (pilotavsnittet). Totalt producerades det 17 avsnitt av serien. Svensk TV-premiär i november 1974. 

Banaceks specialitet är att återfinna stulna värdeföremål för försäkringsbolagens räkning för 10% av dess värden. Seriens adelsmärke är listigt uträknade intriger, där små och stora föremål försvinner till synes upp i rök, ibland mitt framför ögonen på folk. Exempelvis kan tryckplåtar för obligationer försvinna i en hiss från en våning till en annan, en hel tågvagn med prototypen till en nyutvecklad bil försvinner under färd eller så försvinner en myntsamling från ett kassaskåp i ett hotellrum under natten trots att bara den som stoppade in dem känner till kombinationen.

Eftersom Banacek är av polsk härkomst brukar han strö polska ordspråk omkring sig som exempelvis "if you're not sure if it's borscht or not, there may be children working in the mines". 

Andra återkommande medverkande i serien var Ralph Manza som Banaceks chaufför Jay Drury och Murray Matheson som antikvariatsägaren Felix Mulholland som hjälper Banacek med att få fram svåråtkomliga upplysningar. Christine Belford spelade den konkurrerande försäkringsutredaren Carlie Kirkland som också hade rollen av romantiskt intresse från Banacek under 6 avsnitt.

Efter två säsonger hoppade George Peppard av serien, eftersom han då låg i skilsmässa med sin hustru, skådespelerskan Elizabeth Ashley, och inte ville att hon skulle få mer pengar av honom i någon uppgörelse.

Förutom det längre pilotavsnittet var resten av episoderna ungefär 72 minuter långa. 

Bland seriens gästskådespelare märks David Wayne, Margot Kidder, Stefanie Powers, Anne Baxter, Mike Farrell, Richard Jordan, Cesar Romero, Linda Evans, Jim Davis, Victoria Principal, Sterling Hayden, Anne Francis, Tim O'Connor, Gary Lockwood och Ted Cassidy.

Första säsongen gavs ut på DVD i USA 15 maj 2007 och andra säsongen (inklusive pilotavsnittet) gavs ut 22 januari 2008. Dessutom gavs en komplett utgåva ut 30 september samma år.

Avsnittsförteckning

Pilotavsnitt
Banacek: Detour to Nowhere (1972-03-20)

Säsong 1 
Let's Hear It For A Living Legend (1972-09-13)
Project Phoenix (1972-09-27)
No Sign of the Cross (1972-10-11)
A Million the Hard Way (1972-11-01)
To Steal A King (1972-11-15)
Ten Thousand Dollars A Page (1973-01-10)
The Greatest Collection of Them All (1973-01-24)
The Two Million Clams of Cap'n Jack (1973-02-07)

Säsong 2 
No Stone Unturned (1973-10-03)
If Max Is So Smart, Why Doesn't He Tell Us Where He Is? (1973-11-07)
The Three Million Dollar Piracy (1973-11-21)
The Vanishing Chalice (1974-01-15)
Horse of A Slightly Different Color (1974-01-15)
Rocket to Oblivion (1974-02-12)
Fly Me- If You Can Find Me (1974-02-19)
Now You See Me, Now You Don't (1974-03-12)

Externa länkar
 

Amerikanska TV-serier från 1970-talet
TV-seriestarter 1972
TV-serieavslutningar 1974
Engelskspråkiga TV-serier
TV-program i NBC
Jacob Degen

Jacob Degen född 1761 i Basel död 1848, var en urmakare och pionjär inom aerodynamiken.

Degen började i slutet av 1700-talet experimentera med en apparat som kunde flyga. Han byggde en modell stor nog att bära en människa 1808. Flygapparaten hade stora hjärtformade vingar. Hela bärytan på vingarna bestod av klaffar som kunde öppnas och stängas med hjälp av linor. Piloten var placerad i en trapesliknande anordning under vingen och med hjälp av drag eller ryck i apparatens 512 linor från klaffarnas undersida och 320 linor från ovansidan kunde apparaten lätta från marken. Under ett flygförsök i Spanska ridskolans lokaler lyckades man få apparaten att nå byggnades 15 meter höga tak med 25 vingslag.

Referenser 

Födda 1761
Avlidna 1848
Schweiziska urmakare
Män
John Stringfellow

John Stringfellow, född 1799 i Attercliffe, Sheffield, England, död 1883, var en brittisk ingenjör. Han hade ett stort intresse för flygning och genomförde pionjärinsatser årtiondena före de första bemannade flygplanen.

Hans specialitet var precisionsproduktion av bobiner och andra delar till textilindustrin i Nottingham, där han först var verksam innan han 1829 flyttade till Chard i Somerset.

Han studerade fåglars flygande i mer detalj, och var särskilt intresserad av råkor. Han och William Samuel Henson, som hade samma intressen, formulerade tumregler för fåglars lyftförmåga baserat på observationer. Detta ledde Stringfellow till att konstruera en lätt ångmaskin (som enbart vägde 12 ounce) som drev en propeller och som kunde monteras under en flygkropp, baserad på Hensons patent, som var byggd av siden, växtrör och snören. Stringfellows och Hensons första försök gjordes på Barlow Down med en flygfarkost som hade en vingbredd om sex meter. Dessa försök lyckades inte, bland annat för att de genomförde försöken tidigt på morgonen i syfte att undvika nyfikna förbipasserande, vilket ledde till att sidenvingarna tyngdes ner av dagg.

Stringfellow fortsatte sina försök och genomförde även flygförsök inuti en spinneribyggnad eftersom detta gav mer stabila förutsättningar avseende vind och fuktighet. 1847-1848 arbetade han med att förbättra ångmaskinen som varit monterad i modellen vid det tidigare flygförsöket. Han monterade in den i en modell baserad på Hensons konstruktion. Modellen hade en spännvidd på 3 meter och motorn inklusive vatten och bränsle vägde 4 kilo. Denna flygfarkost hölls uppe av en vajer tills den släpptes loss med en hastighet av 4-5 meter per sekund. Vajern användes också för att hålla flygfarkostens kurs rak, eftersom Stringfellow hade svårt att styra flygriktningen. 1848 genomfördes de första flygningarna med denna flygfarkost.

När Aeronautical Society of Great Britain bildades 1866 blev han inspirerad att fortsätta sina experiment. Han tillverkade en 5,9 kilo tung flygplansmodell utrustad med en ångmaskin med en effekt av en hästkraft. 1868 bjöds Stringfellow och hans son Fred in att visa upp detta triplan i Crystal Palace i London inför prinsen av Wales och hertigen av Sutherland. 13 december 1868 kunde den stiga 1 meter på 7 meter flugen distans. Han tilldelades ett pris på 100 pund från Aeronautical Society efter denna flygning.

Se även
 Lista över tidiga flygpionjärer

Källor 

Födda 1799
Avlidna 1883
Brittiska ingenjörer
Män
Craig Thompson

Craig Ringwalt Thompson, född 21 september 1975 i Traverse City, Michigan), är en amerikansk serietecknare/författare som slog igenom år 2003 med den självbiografiska, nästan 600 sidor långa serieromanen Blankets. Craig vann Eisnerpriset 2004 i kategorierna bästa nya album och bästa författare/tecknare.

Böcker
 Blankets (2003)

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska författare
Personer från Traverse City
Födda 1975
Levande personer
Män
Alphonse Penaud

Alphonse Penaud född 1850 död 1880, var en fransk ingenjör.

Penaud konstruerade en flygande stavmodell och en helikoptermodell. Stavmodellen visades upp för Le Société Francaise de la Navigation Aérienne som inte insåg betydelsen av dess flygande förmåga. Modellen hade en spännvidd på 15 cm och vägde endast 15 gram. Som motor fungerade ett gummisnöre som kunde få staven att flyga 60 meter rakt fram. Modellen var en orsakerna till bröderna Wrights intresse för flygning.

1877 fick han tillsammans med Paul Gauchot patent på ett flygplan försett med ellipsformade vingar uppbyggt av spryglar som sedan kläddes med tyg. Vingens spännvidd var 18,3 meter och hela farkosten vägde 1 179 kilo. Som kraftkälla beräknade han att han skulle använda en 30 hästkrafters motor. Man styrde flygplanet med en spak som var förbunden via linor till höjd- och sidroder. På elektrisk väg kunde dessutom flygplanet styras med en kompass som var kopplad till sidrodret. Flygplanet var mycket modernt för sin tid. Det var försett med en hastighetsmätare som påverkades av fartvindens tryck, ett vattenpass som angav lutningen samt en aneroidbarometer som gav höjden över marken. Den beräknade farten angavs till 90 km/h.

Penaud, som från början varit förmögen, letade efter finansiärer som kunde genomföra byggandet av ett prototypflygplan. När han efter tre år inte lyckats finansiera projektet, placerade han sina skrifter i en barnlikkista och tog sitt eget liv. Ett av Penauds största bidrag till flygforskningen var att han samlade Cayley skrifter och lät publicera dem.

Källor
	

Födda 1850
Penaud, Alphonse
Penaud, Alphonse
Män
Personer från Paris