kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bodsjö kyrka

Bodsjö kyrka är en kyrkobyggnad i samhället Bodsjö i Bräcke kommun. Den tillhör Revsund, Sundsjö, Bodsjö församling i Härnösands stift.

Kyrkobyggnaden
Traktens första kyrkobyggnad var enligt sägnen ett litet kapell med trävirke från 1291, vilket gör det till Jämtlands äldsta kända trähus. Byggnaden, vars ursprungliga funktion inte går att fastställa, kallas Boddas bönhus och skall enligt en tradition vara byggt av en norsk kvinna vid namn Bodda och hennes söner som bosatte sig i Bodsjö. Ursprungligen låg kapellet annorstädes i socknen men 1911 fraktades det fyra kilometer till sin nuvarande plats nära Bodsjö kyrka.

1796 uppfördes nuvarande träkyrka av byggmästare Pål Persson i Stugun. Tidigare kyrka med klockstapel revs samma år.

Inventarier
 Predikstolen är tillverkad 1806 av bildhuggaren Jonas Edler.
 Nuvarande altartavla är målad av konstnären Gottfrid Kallstenius och skildrar hur Jesus i orten Nain väcker upp en änkas son från de döda. (Lukas 7:11-17)
 I tornet hänger två klockor som är gjutna av Linderbergs metallfabrik i Sundsvall. Lillklockan är från 1830 och storklockan från 1874.

Orgel
 1909-1911 är nuvarande orgel byggd och installerad av Christian Schuster (1850-1911) tillsammans med Jöns Eriksson (f. 1866), båda Östersund. Den har 12 stämmor fördelade på två manualer och självständig pedal. 1948 omdisponerades fyra stämmor av E. A. Setterquist & Son eftr.

Referenser
 Bräcke turism
 Härnösands Stifts Herdaminne av L. Bygdén

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Bräcke kommun
Kyrkobyggnader invigda 1796
1796 i Sverige
Anna-Maja Henriksson

Anna-Maja Kristina Henriksson, född Forss 7 januari 1964 i Jakobstad, är en finlandssvensk jurist, politiker och partiordförande för Svenska Folkpartiet. 

Henriksson, som är vicehäradshövding, blev invald i riksdagen för första gången i riksdagsvalet 2007 och för andra gången i riksdagsvalet 2011. Hon utnämndes 2011 till justitieminister i regeringen Katainen. År 2019 utsågs hon för andra gången till justitieminister, denna gång i regeringen Rinne. Efter Rinnes påtvingade avgång i december samma år fortsatte Henriksson på posten i regeringen Marin.

Henriksson arbetade tidigare som bankjurist och var ordförande för Svenska Finlands folkting från år 2009 till 2011 då hon efterträddes av Christina Gestrin. År 2016 efterträdde Henriksson Carl Haglund som ordförande för Svenska Folkpartiet. Henriksson är partiets första kvinnliga ordförande.

Utmärkelser

Källor

Externa länkar

Finlands justitieministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Svenska folkpartiet
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Finlandssvenska politiker
Personer från Jakobstad
Sommarpratare 2019
Hermitage (AOC)

För andra betydelser se Eremitage (olika betydelser).

Hermitage är viner från norra Rhônedalen i Frankrike. Hermitage-viner är AOC (Appellation d'origine contrôlée), det vill säga med kvalitetsgaranti och certifierat geografiskt ursprung.  Vinet produceras i  Tain l'Hermitage, Crozes-Hermitage och Larnage.

Druvor
I norra Rhônedalen är Syrah den dominerande druvsorten. Det gäller i synnerhet i Hermitagevinerna, som ger några av de bästa vinerna i världen på denna druva. 

Vita viner görs på druvorna Marsanne och Roussanne.

Stilar
De röda hermitagevinerna är djupa i färgen och är kraftiga men nyansrika viner, med mycket söt frukt av svarta vinbär, björnbär och hallon, mycket strävhet, inslag av peppar, örter, tjära och rök. De brukar anses vara maskulina viner som kräver lång lagring. De mest framstående odlarna i området använder Syrah-druvor odlade i olika lägen på Hermitage-kullen för att få den perfekta blandningen (cuvée) och därmed all den komplexitet som kännetecknar de bästa Hermitagevinerna.

Kända producenter
Några av distriktets mest kända producenter är:
 Colombo
 Delas
 Guigal
 Chapoutier

Se även  
Rhôneviner

Franska viner
Franska vindistrikt
Svartsippa

Svartsippa (Pulsatilla pratensis subsp. nigricans) är en omstridd underart till arten fältsippa i släktet pulsatillor och familjen ranunkelväxter. Den anges som en självständig underart i Catalogue of Life, medan Plants of the World Online behandlar den som en synonym till underarten P. pratensis subsp. pratensis. I svenska Artdatabanken anges överhuvudtaget inga underarter till fältsippan.

Beskrivning 
Svartsippan har mörkare blommor än nominatformen. Den har hängande mörka violetta blommor och blir ca 20 cm hög. Växten blommar i juni.

Utbredning 
Underarten förekommer från Danmark och sydöstra Norge i väster till Österrike och Ungern i söder och Baltikum i öster. Den förekommer även i Sverige, bland annat på Gotland.

Källor 

Pulsatillor
Sv Växtindex
Belarus flora
Danmarks flora
Estlands flora
Lettlands flora
Litauens flora
Norges flora
Polens flora
Sveriges flora
Tysklands flora
Ungerns flora
Österrikes flora
Mats Nylund

Mats Johan Nylund, född 1 augusti 1964 i Pedersöre, är en finlandssvensk jordbrukare och ordförande för Svenska Lantbruksproducenternas Centralförbund SLC.  Nylund blev invald i Finlands riksdag i riksdagsvalet 2007, återvaldes i riksdagsvalet 2011 samt riksdagsvalet 2015 och verkade som riksdagsledamot fram till valet 2019 då han inte längre kandiderade.

Nylund är gift med språkrättsrådet Corinna Tammenmaa från Kyrkslätt, tillsammans har de ett och i nyfamiljen totalt sju barn.

Källor

Externa länkar 
 Webbplats

Finlandssvenska politiker
Ledamöter av Finlands riksdag för Svenska folkpartiet
Födda 1964
Män
Levande personer
Personer från Pedersöre
Totonero 1980

Totonero var en spelskandal med uppgjorda matcher i den italienska ligafotbollen (Serie A och B) som avslöjades 1980. AC Milan och Lazio flyttades ner till Serie B medan övriga inblandade lag fick poängavdrag och ett antal spelare stängdes av från spel. 

Totonero avslöjades 23 mars 1980 av italienska finanspolisen (Guardia di Finanza) och bland de inblandade klubbarna fanns Milan, SS Lazio, Perugia, Bologna, Avellino i Serie A och Taranto Sport och Palermo Serie B. Skandalen är ihågkommen även för landslagsanfallaren Paolo Rossis inblandning. Rossi stängdes av i två år, kom tillbaks 1982 och togs ut till VM 1982 där han blev VM:s skyttekung och världsmästare med Italien.

Klubbstraff 
 Milan (Serie A); nedflyttat till B.
 Lazio (Serie A); nedflyttat till Serie B (ursprungligen 10 miljoner i straff före överklagande).
 Avellino (Serie A); -5 p. i Serie A 1980/1981.
 Bologna (Serie A); -5 p. i Serie A 1980/1981.
 Perugia (Serie A); -5 p. i Serie A 1980/1981.
 Palermo (Serie B); -5 p. i Serie B 1980/1981.
 Taranto (Serie B); -5 p. i Serie B 1980/1981.

Weaving Company 
 utvisas; Felice Colombo (ordförande Milan).
 1 år; Tommaso Fabbretti (ordförande Bologna).

Spelarstraff 
 6 år; Stefano Pellegrini (Avellino).
 5 år; Massimo Cacciatori (Lazio), Mauro Della Martira (Perugia).
 4 år; Enrico Albertosi (Milan).
 3½ år; Bruno Giordano (Lazio), Guido Magherini (Taranto), Lionello Manfredonia (Lazio), Carlo Petrini, Giuseppe Savoldi (Bologna).
 3 år; Luciano Zecchini (Perugia), Lionello Massimelli (Taranto), Giuseppe Wilson (Lazio).
 2 år; Paolo Rossi (Perugia).
 1 år och 2 månader; Franco Cordova (Avellino).
 1 år; Claudio Merlo (Lecce).
 10 månader; Giorgio Morini (Milan).
 6 månader; Stefano Chiodi (Milan).
 5 månader; Piergiorgio Negrisolo (Pescara).
 4 månader; Maurizio Montesi (Lazio).
 3 månader; Franco Colomba (Bologna), Oscar Damiani (Napoli).

Källor

Fotnoter 

1980 i Italien
Fotbollssäsongen 1979/1980
Serie A
Serie B
Stadio Olimpico Serravalle

Stadio Olimpico i Serravalle är den största fotbollsstadion i San Marino och är hemmaplan till San Marino Calcio och San Marino.

Arenan färdigställdes 1969 och kallas "Olimpico" med anledning av de första Games of the Small States of Europe sponsrat av IOK.

Olympiastadion är belägen nära gränsen till Italien och har en total kapacitet på 7 000 sittplatser, är nästan helt täckt och delas i två gallerier ordnade längs sidorna av planen (105 x 65 meter), som åtskiljs av löparbanorna.

Ena sidan skadades svårt under hösten 2003 på grund av dåligt väder.

Referenser 

Fotbollsanläggningar i San Marino
Fotboll i San Marino
Sportanläggningar invigda 1969
Polisens grader i Italien

Polisens grader i Italien visar den hierarkiska ordningen vid Italiens fem statliga poliskårer samt ger en översikt över densamma vid den lokala polisen, Polizia municipale och Polizia provinciale.

De statliga poliskårerna

Polischefskarriären

Poliskommissariekarriären

Polisinspektörskarriären

Polisassistentkarriären

Den lokala polisen 
Den lokala polisens grader fastställs genom regional lagstiftning. De ser alltså olika ut i Italiens 20 regioner.

Apulien 
Den lokala polisen i regionen Apulien har följande grader och gradbeteckningar.

Campania 
Den lokala polisen i Campania har följande grader.

Emilia-Romagna 
Den lokala polisen i Emilia-Romagna har följande grader.

Kalabrien 
Den lokala polisen i Kalabrien har följande grader.

Lazio 
Den lokala polisen i Lazio har följande funktioner och funktionsbeteckningar.

''

Lombardiet

2003-2013
Den lokala polisen i Lombardiet hade 2003 till 2003 följande grader och gradbeteckningar.

Källa:

Från 2013
Polischefer

Ställföreträdande polischefer

Avdelningschefer

Intendenter

Kommissarier

Inspektörer

Assistenter

Piemonte 
Den lokala polisen i Piemonte har sedan 2008 följande grader.

Sicilien 
Den lokala polisen på Sicilien har följande grader.

Sydtyrolen
I Sydtyrolen fanns det tidigare ingen regional lagstiftning som fastställde den lokala polisens tjänstegrader, utan dessa bestämdes av varje kommun efter eget skön. Från 2014 finns det dock sådana bestämmelser.

Toscana 
Den lokala polisen i Toscana har följande grader.

Valle d'Aosta 
Den lokala polisen i Valle d'Aosta har följande grader.

Veneto 
Den lokala polisen i regionen Veneto har följande grader och gradbeteckningar.

Se även 
 Polisen i Italien

Referenser 

Italien
Italiens samhälle
Tjänstegrader inom polisen
Guardia di Rocca

Guardia di Rocca är ett militärt organ i San Marino. De utför arbete längs statens gränser och övervakar Palazzo pubblico, och Palace Begni. Man har även hand om övervakningen av polis och tull och fungerar som kriminalpolis. Guardia di Rocca grundades 26 maj 1754, med uppgiften att kontrollera gränserna och fängelset i San Marino, som fram till 1969 var Prima Torre. Sedan 2005 är man en del av Interpol.

San Marinos samhälle

en:Military of San Marino#The Guard of the Rock (or Fortress Guard Corps)
Europaparlamentsvalet i Sverige 2004

Europaparlamentsvalet i Sverige 2004 ägde rum söndagen den 13 juni 2004. Drygt 6,8 miljoner personer var röstberättigade i valet om de 19 mandat som Sverige hade tilldelats innan valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor och Sainte-Laguës metod (jämkade uddatalsmetoden), med en fyraprocentsspärr för småpartier. Sverige var inte uppdelat i några valkretsar, utan fungerade som en enda valkrets i valet.

Det EU-kritiska partiet Junilistan, som hade bildats samma år, stod för valets skräll. Trots att opinionsmätningar innan valet pekade på att partiet skulle hamna runt fyraprocentsspärren, lyckades partiet erhålla över 14 procent av rösterna och därmed tre mandat. Junilistans framgång innebar att alla de stora etablerade partierna backade i röstandelar. Både Socialdemokraterna och Moderaterna tappade varsitt mandat. Socialdemokraterna gjorde sitt sämsta nationella val sedan den allmänna rösträttens införande i Sverige. Även Vänsterpartiet och Folkpartiet, som båda hade lyckats väl i valet 1999, tappade varsitt mandat och tre respektive fyra procentenheter av väljarstödet. Likaså förlorade Miljöpartiet och Kristdemokraterna ett mandat var, medan Centerpartiet var det enda riksdagspartiet som kunde behålla samtliga av sina mandat från valet 1999.

Valdeltagandet minskade med en procentenhet till 37,85 procent. Det var därmed det lägsta valdeltagandet i ett svenskt Europaparlamentsval. Det var också det lägsta valdeltagandet i valet 2004 bland alla de medlemsstater som blivit medlemmar i unionen före 2004. Valdeltagandet kan jämföras med deltagandet i riksdagsvalet 2002 och 2006, då det uppgick till över 80 procent.

Valresultat

Invalda ledamöter
Dessa personer blev valda till ledamöter. För att bli personvald behöver kandidaten få minst 5 % av partiets personkryss, och att partiet har fått mandat som kandidaten kan ta i anspråk.

# = placering på partiets valsedel.

Se även 
 Europaparlamentsvalet 2004
 Ledamöter av Europaparlamentet från Sverige

Referenser

Noter 

2004 i Sverige
2004
Sverige
Djupliggande pelarstation

En djupliggande pelarstation är en typ av tunnelbanestation på stort djup under marken, som består av en centralhall med två sidohallar, med tillträde till varandra genom öppningar mellan en rad pelare. Belastningen ovanifrån fördelas på pelarna genom valvkonstruktioner.

Den stora fördelen med en pelarstation är den betydligt större kontakten mellan hallarna jämfört med en pylonstation, där de kraftiga pylonerna ofta avdelar hallarna till tre helt separata rum.

Den första djupliggande pelarstation som byggdes var Majakovskaja i Moskvas tunnelbana, som öppnade år 1938.

Pelar/väggstation 
En variant på pelarstationer är "pelar/väggstationer", där en del av mellanrummen mellan pelarna ersätts med väggar, för att ge ökad motståndskraft mot jordtrycket ovanifrån, i de fall markförhållandena är svåra. Exempel på sådana stationer är Krestjanskaja Zastava och Dubrovka i Moskvas tunnelbana.

Se även 
Ytnära pelarstation
Pylonstation
Djupliggande enkelvalvsstation
Santuario della Beata Vergine della Consolazione

Santuario della Beata Vergine della Consolazione  är en kyrkobyggnad i San Marino. Den tillhör San Marino-Montefeltros romersk-katolska stift. Den byggdes 1964 och invigdes 1967.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i San Marino
Tupolev Tu-128

Tupolev Tu-128 (NATO-rapporteringsnamn Fiddler) var ett sovjetiskt jaktflygplan optimerat för lång räckvidd och som användes för att försvara luftrummet över Sibirien och Arktis. Tu-128 är det största jaktflygplan som varit i aktiv tjänst.

Bakgrund
Sovjetunionens nordgräns från Murmansk i väster till Berings sund i öster är 5000 km. Från Berings sund till Vladivostok är det ytterligare 3000 km. Att bevaka och försvara luftrummet över ett så enormt stort område med 1950-talets konventionella jaktflygplan som Jak-28P eller luftvärnsrobotar som S-75 Dvina hade varit en praktisk omöjlighet. Därför behövde Vojska PVO ett jaktplan med en operationsradie på minst 1000 km.

Ett flygplan av den storleken skulle inte ha en chans i en kurvstrid med andra jaktflygplan, men eftersom Sibirien till största delen ligger långt bort från potentiella fienders territorium skulle inga fientliga jaktplan kunna nå dit. Hotet bestod i stället av fientliga bombflygplan och för att möta dem behövdes bara tunga jaktrobotar och en kraftig radar.

Historia
Utvecklingen började 1955 och utgick från bombplanet Tupolev Tu-98 (som även har stått modell för Tupolev Tu-22). Tanken var att jaktrobotarna skulle bäras i det interna bombutrymmet, men spännvidden på Bisnovat R-4-robotarna gjorde det opraktiskt. Prototypen Tu-28 flög första gången 1959 och visades upp offentligt 1961 på en flyguppvisning ovanför Tusjinoflygfältet utanför Moskva. Vid tillfället bar prototypen en stor gondol med testutrustning under buken vars syfte ledde till otaliga spekulationer bland analytiker från västvärlden. 1963 startade serieproduktion av det flygplan som nu bar beteckningen Tu-128 för att minska risken för förväxling med det samtida attackflygplanet Jak-28.

1979 genomfördes ett moderniseringsprogram där samtliga flygplan fick ny radar och uppgraderade robotar för att kunna verka mot mål på låg höjd. Tu-128 var kvar i tjänst till 1990 då de sista ersattes av MiG-31.

Versioner
Tu-28 Även kallad Tu-102. Prototyp baserad på Tu-98. Har endast två vapenbalkar och tydliga fenor under motorerna likt Su-24.
Tu-128 Produktionsmodell med fyra vapenbalkar.
Tu-128M Flygplan moderniserade på 1970-talet.
Tu-128UT Skolflygplan med en extra förarkabin i stället för radar.

Noter

Källor

Tupolev TU-128 Fiddler Raul Colon

Sovjetiska jaktflygplan
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Flygplan tillverkade av Tupolev
Jean Domat

Jean Domat eller Daumat, född 30 november 1625, död 14 mars 1696, var en fransk jurist.

Domat var först i 30 år allmän åklagare i Clermont men kallades 1681 till Paris, där han hade nära kontakt med Blaise Pascal och den jansenistiska kretsen vid Port-Royal. Inflytande från den religiösa uppfattningen i denna krets kan spåras i Domats huvudverk, Les lois civiles dans leur ordre naturel (3 band, 1689-1694), som ända till revolutionen spelade stor roll vid de franska domstolarnas rättskipning.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska jurister
Födda 1625
Avlidna 1696
Män
Kurskaja (Koltsevajalinjen)

Kurskaja (ryska: Курская), är en tunnelbanestation på Koltsevajalinjen (ringlinjen) i Moskvas tunnelbana. Stationen formgavs av Zacharkov och Tjernysjeva under överinseende av Ivan Zjoltovkij som belönades med Stalinpriset 1950 för designen. Stationen är en av få djupliggande pelarstationer i stalinistisk arkitektur.
Kurskaja delar ingång med Kurskaja-stationen på Arbatsko-Pokrovskajalinjen. Ingången ligger i en stor vestibul vilken är belägen intill järnvägsstationen Kurskij, därav de båda tunnelbanestationernas namn.

Kontroversen kring Stalinstrofen 
Ursprungligen stod i vestibulen ovan jord en stor Stalinstaty, och gesimsen under kupolen hade en text med utdrag ur Sovjetunionens nationalsångs gamla version, där Stalin nämns i en strof. I samband med avstaliniseringen beslutades det att alla hyllningar till Stalin skulle avlägsnas ur Moskvas tunnelbana, och 1961 plockades statyn bort och Stalinstrofen i texten togs bort från gesimsen. Då vestibulen renoverades 2008-2009 beslutades det att restaureringen skulle göras så troget originalskicket som möjligt. Statyn ställdes visserligen inte tillbaka, men Stalinstrofen monterades åter, vilket ledde till kontroverser och skarp kritik från medborgarrättsrörelser.

Se även 
 Moskvas tunnelbana
 Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1950
1950 i Sovjetunionen

en:Kurskaya (Moscow Metro)
'n Beetje

'n Beetje, (ibland felaktigt skrivet "Een Beetje") var vinnarlåten i Eurovision Song Contest 1959. Låten framfördes på nederländska av Teddy Scholten, och blev Nederländernas andra vinst i tävlingen.

Låten är mer upptempo än de föregående årens segrare, och Teddy Scholten spelade också in låten på tyska som "Sei ehrlich", på franska som "Un p'tit peu", på italienska som ("Un poco") och på svenska  som ("Om våren"). När hon uppträdde i brittisk TV sjöng hon den på engelska, som  "The Moment".

Låten startade som nummer fem den kvällen, efter Monacos Jacques Pills med "Mon ami Pierrot" och före Västtysklands Alice och Ellen Kessler med "Heute Abend wollen wir tanzen geh'n". Efter omröstningen hade låten fått 21 poäng, och hamnat först bland de 11 deltagande melodierna.

Referenser

Externa länkar
 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter årtal, 1959
 Detailed info and lyrics, Diggiloo Thrush, "Een beetje"

Bidrag till Eurovision Song Contest 1959
Nederländernas bidrag i Eurovision Song Contest
Nederländskspråkiga sånger
Algernon Seymour, 7:e hertig av Somerset

Algernon Seymour, 7:e hertig av Somerset, född den 11 november 1684, död den 7 februari 1750, var en engelsk ädling, son till Charles Seymour, 6:e hertig av Somerset och Elizabeth Percy.

Somerset, som bar artighetstiteln earl av Hertford till 1748, tjänstgjorde inom brittiska armén, där han avancerade till general. Dessutom blev han genom arv en av de största och rikaste jordägarna i England, men eftersom han avled utan manlig bröstarvinge, splittrades allt detta efter hans död. Merparten gick till hans dotter Elizabeth, medan titeln hertig av Somerset ärvdes av en avlägsen släkting, Edward Seymour, 6:e baronet.

Den blivande hertigen gifte sig 1713 med Frances Thynne.

Barn:

 George Seymour, viscount Beauchamp (1725–1744)
 Elizabeth Seymour (1730–1776), gift med Hugh Percy, 1:e hertig av Northumberland

Källor

 

Engelsk adel
Brittiska hertigar
Brittiska generaler
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Födda 1684
Avlidna 1750
Män
Tom Pillibi

"Tom Pillibi" var vinnarlåten i Eurovision Song Contest 1960. Låten sjöngs på franska av Jacqueline Boyer, och blev Frankrikes andra vinst i tävlingen.

Låten startade som nummer 13 den kvällen, efter Italiens Renato Rascel med "Romantica"). Då det röstats färdigt hade låten fått 32 poäng, och hamnade därmed främst bland de 13 deltagande melodierna.

Sången spelades även in på engelska och tyska. På svenska sjöngs den in med Gerd Persson år 1960 ("Tom Pillibi har tvenne slott, östan om sol och måne" börjar den svenska översättningen, gjord av Gösta Rybrant).

Källor
 Official Eurovision Song Contest site, historik efter år, 1960
 Detailed info & lyrics, Diggiloo Thrush, "Tom Pillibi".

Referenser

Fotnoter 

Bidrag till Eurovision Song Contest 1960
Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest
Franskspråkiga sånger
Un premier amour

"Un premier amour" var vinnarlåten i Eurovision Song Contest 1962. Låten sjöngs på franska av Isabelle Aubret, och startade som nummer nio efter nederländernas De Spelbrekers med "Katinka" och före Norges Inger Jacobsen med "Kom sol, kom regn". När omröstningen var avslutad stod det klart att låten fått 26 poäng, och därmed hamnat främst bland de 16 deltagande bidragen.

Låten är en ballad om den "första kärleken".

Referenser

Källor
 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter år, 1962
 Detailed info & lyrics, Diggiloo Thrush, "Un premier amour".

Bidrag till Eurovision Song Contest 1962
Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest
Franskspråkiga sånger
Paul Palén

Nation:  

Anders Gustaf Paulus  Palén, född 4 april 1881 i Garpenbergs församling, dåvarande Kopparbergs län, död 23 oktober 1944 i Saltsjöbaden, var svensk ingenjör och sportskytt som deltog i olympiska sommarspelen 1912 i Stockholm. Där blev han individuell silvermedaljör i duellpistol och ingick även i det segrande svenska laget.

Paul Palén var son till kontraktsprosten Samuel Gustaf Palén. Han avlade mogenhetsexamen i Västervik 1899 och utexaminerades från Tekniska högskolans fackavdelning för kemi och kemisk teknologi 1904. Efter ett par kortare anställningar i Sverige begav han sig 1905 till USA, där han var ritare, provningsingenjör och kemist vid olika gruvföretag. 1912 var  Palén driftsbestyrer vid Kristiansands nikkelraffineringsverk i Nakkerud, 1912–1916 chefskemist vid LKAB och 1916–1920 ingenjör vid AB Kopparextraktion i Stockholm. 1920–1923 var han ingenjör vid Patent AB Jungnerkali. 1923 lämnade han befattningen och blev överingenjör vid Skellefteå gruvaktiebolag. När detta bolag sammaslogs med Västerbottens gruvaktiebolag under namnet Bolidens gruvaktiebolag, blev Palén överingenjör vid det nya bolaget, en befattning han innehade till 1941 då han pensionerades. Som överingenjör vid Boliden ledde han bland annat planeringen och uppförandet av smältverket i Rönnskär. Han var även verksam som konsulterande metallurg samt från 1938 som speciallärare i metallhyttkonst vid Tekniska högskolan. Palén var bland annat medarbetare i Uppfinningarnas bok (1928). Hann innehade flera förtroendeuppdrag inom den svenska skytterörelsen.

Referenser

Noter

Födda 1881
Avlidna 1944
Svenska kemiingenjörer
Svenska sportskyttar
Svenska olympiska guldmedaljörer
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Olympiska silvermedaljörer 1912
Män
Personer från Garpenbergs socken
Svenska idrottare under 1900-talet