kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Börje Heed

Nils Börje Heed, född 22 mars 1921 i Ronneby, Blekinge län, död 10 oktober 1996 i Johannes församling, Stockholm, var en svensk journalist, radioman och författare. Han var framför allt känd som kriminalreporter i till exempel radioserien Brottsplats Stockholm.

Biografi
Heed gjorde sina första arbeten som journalist i tidningen Trots allt!. Han verkade som journalist på Aftonbladet mellan 1947 och 1981, med inriktning på kriminalreportage. Under samma period gjorde han också många reportage för Sveriges Radio, där han även förutom kriminalreportage bland annat blev känd för programserien Brottsplats Stockholm, som sändes på sena söndagskvällar. Heed publicerade också reportagen och gav ut serien Brottsplats Stockholm i bokform, sammanställda i tre volymer (1989-91). Han har även skrivit andra böcker om bland annat historiska kriminalfall i Sverige.

Börje Heed hade ett stort internationellt kontaktnät och han intervjuade många av världens främsta ledare och spionchefer, men även brottslingar. Han är bland annat den ende journalist från Europa som träffade den misstänkte amerikanske mördaren Caryl Chessman strax innan denne sattes i gaskammaren. Heed var också en av få svenska journalister som tog ställning i fallet Olle Möller där han trodde att Möller var oskyldig. Han avslöjade 6 januari 1964 i Aftonbladet innehållet i den dittills hemliga rapporten om Bäckebobomben, och dessutom skrev han genom åren en lång serie artiklar om Vilhelm Moberg. Han gjorde även några översättningar av engelskspråkiga böcker till svenska som hade som ämnen spioneri, kriminalgåtor och historiska dokumentationer.

1974 och 1991 var han värd för Sommar i P1. 

Han var gift med Småen Heed, (1920-2001) som kom till Sverige från Norge under andra världskriget där hon varit kurir mellan norska motståndsrörelsen och norska polistrupperna.

Bibliografi
SOS ... Ningpo - 1954
Audrey Hepburn, av Börje Heed och Torsten Quensel. - 1954
Ivar Kreuger mördad? : nya fakta och rön, av Börje Heed och Sven Stolpe - 1955 
Boken om Frukostklubben - 1958
Boken om Nautilus : den fantastiska färden under nordpolen - 1958
Konsten att sluta röka, av Börje Ejrup och Börje Heed ; teckningar av Alf Lindstedt. - 1959
Flygande reporter - 1961
Gentlemannarånaren? - 1973
Brottsplats Stockholm : kriminalhistorier från sena söndagskvällar i Radio Stockholm - 1989-1991
Brott som skakat sverige - 1989 (Boken innehåller beskrivningar av brott från Amaltheadådet 1908 fram till sprängningen av Västtyska ambassaden 1975. Mest uppseendeväckande är hans beskrivning av mordet på FN:s medlare i Palestinakonflikten, Folke Bernadotte, och att ledaren för terroristligan, Yitzhak Shamir, som utförde dådet senare valdes till premiärminister i Israel.)

Källor

Externa länkar
 
 "Dödscellen som visade vägen", artikel om Börje Heed av Dick Sundevall i Magasinet Paragraf, läst 2012-10-18

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska radioprogramledare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Födda 1921
Avlidna 1996
Män
Sommarvärdar 1974
Sommarvärdar 1991
Personer från Ronneby
Ishockey i Finland

Ishockey i Finland har spelats i organiserad form sedan mitten av 1920-talet. Det högsta styrande organet är Finlands Ishockeyförbund.

Klubblag och seriespel
På herrsidan är FM-ligan den högsta divisionen, följt av de nationella serierna Mestis och Finlandsserien. Den fjärde högsta nivån, division II, är uppdelad i sex geografiska regioner.
Tills 1975 var FM-serien den högsta serienivån.
Det mest framgångsrika klubblaget är Ilves som har blivit mästare 16 gånger, 15 gånger i FM-serien och en gång i FM-ligan. Övriga framgångsrika lag är Tappara, TPS, HIFK, Jokerit och Kärpät.

Landslag
Finlands herrar tog sin första EM-medalj 1962, silver vid kombinerade världs- och Europamästerskapet. Finlands första OS-medalj var OS-silver 1988. Första VM-medaljen var silvret 1992. Vid VM 1995 i Sverige tog Finland guld. 2011 tog Finland guld mot Sverige igen i Slovakien. I World Cup 2004 slutade Finland på andra plats.

Finlands damer vann alla de fyra första inledande EM-turneringarna 1989-1995. I VM är brons bästa placeringen.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Ishockey i Kanada

Ishockey i Kanada har spelats i organiserad form sedan slutet av 1800-talet. Ishockey brukar betraktas som Kanadas nationalsport, och Kanada brukar betraktas som spelets hemland. Spelet anses i sin moderna form ha uppsått i Kanada under 1850-talet, och det var i Kanada reglerna skrevs ner under 1870-talet.

Landslag 
Kanadas herrar dominerade tidigare VM och OS totalt och var alltid att räkna med under perioden 1920-1969, även om Sovjetunionen från mitten av 1950-talet blev en tuff konkurrent. Kanada drog sig 1970 ur internationellt spel, och återkom inte förrän vid Canada Cup i ishockey 1976.

Kanadas damer hade vunnit alla större turneringar man ställt upp då man förlorade OS 1998 till USA. Första gången man inte blev världsmästare var VM 2005 i Sverige, då det blev silvermedaljer efter finalförlust mot USA.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Ishockey i Kanada
William Moseley (skådespelare)

William Peter Moseley, född 27 april 1987 i Sheepscombe i Gloucestershire, är en brittisk skådespelare. 

Han fick sitt stora genombrott i filmen Berättelsen om Narnia: Häxan och lejonet från 2005 där han spelade (Kung) Peter Pevensie. Han medverkar också i uppföljaren Berättelsen om Narnia: Prins Caspian, där han har samma roll. I den tredje filmen (Berättelsen om Narnia: Kung Caspian och skeppet Gryningen) medverkar han dock bara i en scen, där Lucy drömmer.

Förutom föräldrarna Peter Moseley och Julie Fleming har han en syster (Daisy, född 1989) och en bror (Ben, född 1992).  

Födda 1987
Brittiska skådespelare
Män
Levande personer
Blodhibiskus

Blodhibiskus (Hibiscus ×acetosella) är en ett- till flerårig ört i familjen malvaväxter. Det är en hybrid mellan H. surattensis och H. asper och odlas som både grönsak och prydnadsväxt i de flesta subtropiska och tropiska områden. Kan användas som ettårig utplanteringsblomma i Sverige.

Externa länkar
American Hibiscus Society

Bl Växtindex
Hibiskussläktet
Krukväxter
Salutorget

Salutorget (finska: Kauppatori) är ett torg i centrala Helsingfors. Torget är det största i staden och mycket populärt bland turister. Salutorget gränsar i norr till Norra Esplanaden och i söder till havet. 

På Salutorget förekommer det både normal torgförsäljning och suvenirförsäljning för de många turister som besöker torget. Första veckan i oktober ordnas traditionell Strömmingsmarknad, ett evenemang med anor från 1700-talet. Stora publikevenemang förekommer också emellanåt på Salutorget, som till exempel firandet av Finlands guldmedalj i VM i ishockey 1995, Lordis seger i Eurovision Song Contest 2006 samt Finlands VM-guld i ishockey 2011.

Historik

Ända fram till 1800-talets början var Salutorget en lerig strand med fiskebryggor. Omgivningens fiskare brukade ta i land vid bryggorna och sälja sin fisk till Helsingforsborna. På den tiden användes Stortorget (nuvarande Senatstorget) som huvudsakligt salutorg. 

I början på 1800-talet, då Helsingfors centrum byggdes om enligt stadsplanen från år 1812, blev Salutorget stadens handelsplats, medan Stortorget byggdes om till Senatstorget och fick en mera ceremoniell användning. Man var tvungen att köra mycket jordmassor till stranden och det nya torget för att bygga kajplatser som var lämpliga för handel. Tre bassänger byggdes: Slottsbassängen för Sveaborgs trafik, Kolerabassängen för fiskebåtar och Estbassängen för ångfartyg. Skatuddens kanal byggdes samtidigt. 

På 1890-talet anlades ett järnvägsspår till Skatuddens hamn över Salutorget och två öppningsbara broar byggdes över Kolerabassängens öppning och över Skatuddens kanal. Järnvägspåret revs upp på 1980-talet.

Sevärdheter och byggnader

Kejsarinnans sten, som uppfördes till minne av den ryska kejsarinnan Alexandras besök år 1835 tillsammans med tsar Nikolaj I.
Statyn Havis Amanda, skapad av Ville Vallgren, 1906
Gamla Saluhallen, ritad av Gustaf Nyström, 1889
Helsingfors stadshus, ritat av  Carl Ludvig Engel, 1833
Sveriges ambassad, ritat av A.F. Granstedt, 1839-1842, med ombyggnad ritad av Torben Grut, 1922-1923
Högsta domstolens palats, ritad av F.A. Sjöström, 1883
Presidentens slott, ritad av Carl Ludvig Engel, 1843
UPMs huvudkontor, ritad av Karl Lindahl, 1912
Stora Ensos huvudkontor, ritat av Alvar Aalto, 1962

Referenser

Externa länkar

Torg i Helsingfors
Södra hamnen
Gardesstaden
Ishockey i Norge

Ishockey i Norge har spelats i organiserad form sedan 1930-talet. Den första officiella matchen spelades den 19 februari 1933 då SFK Trygg vann mot Rapp med 4-1 vid en paus under pågående Världsmästerskapen i hastighetsåkning på skridskor 1933 i Trondheim i Norge. Den 16 september 1934 bildades det norska ishockeyförbundet, Norges Ishockeyforbund. Norge arrangerade VM för herrar 1958 och 1999, samt OS-ishockey 1952 i Oslo, 1994 i Lillehammer och kälkhockey vid paralympiska vinterspelen 1994.

Landslag

Norges herrar har vunnit två mästerskapsmedaljer, EM-brons vid kombinerade världs- och Europamästerskap 1951 och 1962.

Norges damer har vunnit en mästerskapsmedalj, EM-brons 1993.

I kälkhockey har Norge vunnit OS-guld 1998, VM-guld 2004 samt EM-guld 2007.

Klubblag 

Landets högsta serie heter sedan säsongen 2006/2007 GET-ligaen. Mesta mästare är Vålerenga Ishockey med 26 titlar.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Substrat (filosofi)

Substrat är en benämning inom filosofin på det underliggande subjekt som ting har, vilket bär upp egenskaperna.

Inom metafysiken finns det olika teorier om vad konkreta ting är. Till skillnad från teorier som hävdar att ting endast är knippen (på engelska bundles) av egenskaper så hävdar substrat-teoretikern att det finns något ytterligare hos tingen som består trots yttre förändringar, och som på ett intuitionsmässigt sätt kan förklara identitet över tid. Tingets identitet, menar man, ligger inte hos de kontingenta egenskaperna, utan hos det underliggande substratet som självt helt saknar egenskaper.

En känd substratteoretiker var John Locke som hävdade att det fanns någonting kvar hos tingen, efter att man "skalat bort" egenskaperna, nämligen substratet (även om han själv inte använde termen).

Termer inom metafysik

fr:Substrat#Philosophie
Bomullshibiskus

Föränderlig hibiskus (Hibiscus mutabilis) är en städsegrön buske ur familjen malvaväxter från södra Kina, Taiwan och södra Japan. Odlas på många håll i tropikerna som prydnadsväxt. Kan odlas som krukväxt i Sverige. Kallas ofta felaktigt Bomullshibiskus.

Stor buske till litet träd, 2-5 m. Hela växten är tätt hårig med både stjärnhår och glandelhår. Blad 5-15 cm långa, vanligen bredare än långa, mer eller mindre 3-5-flikiga. Blommor ensamma i bladvecken, 5-8 cm i diameter, enkla eller fyllda, vita till rosa, vanligen med mörkare rosa öga. Fylldblommiga mörkar ofta till rosarött mot kvällen. Fröna är håriga.

Sorter 
'Alba' ('Hitoesuihuyou' ?) - har enkla, rent vita blommor.
'Flore Plena' - fylldblommig med rosa blommor. 
'Polygamus' - fylldblommig. I grunden vita till ljust rosa blommor med vissa parier i blomman som är mörkrosa. Förväxlas ofta med 'Versicolor'.
'Raspberry Rose' - blommor djupt purpurrosa.
'Rentaiki' - enkelblommig. Blommorna är rosa med mörkare skiftningar och mörkt öga.
'Rubra' - en låg buske, 120-160 cm med enkla, djupt purpurrosa blommor.
'Versicolor' ('Plena') - fylldblommig. Blommorna är vita när de öppnar sig, under dagen mörkar de till rosa. Till 3 m hög.

Odling 
Se hibiskus. Härdig i USDA-zonerna 7-9.

Synonymer 
Abelmoschus mutabilis (L.) Wallich ex Hassk., 1844
Abelmoschus venustus Walp., 1842
Hibiscus aestuans Rottler ex Masters, 1849
Hibiscus immutabilis Dehnh., 1836      
Hibiscus malvarosa Noronha 1790
Hibiscus mutabilis f. versicolor Makino       
Hibiscus sinensis Miller, 1768
Ketmia mutabilis (L.) Moench, 1794

Källor 
Flora of Pakistan http://www.efloras.org/flora_page.aspx?flora_id=5 
Phillips, R. & Rix, M. (1998) Conservatory and Indoor Plants: Vol 2 
https://skud.slu.se/nav/taxa/6213148

Externa länkar 
American Hibiscus Society http://americanhibiscus.org

Bo Växtindex
Hibiskussläktet
Krukväxter
Marienborg, Danmark

Marienborg slott i Lyngby-Tårbæks kommun omkring 15 kilometer nordväst om Köpenhamn, Danmark är Danmarks statsministers rekreations- och representationsbostad.

Historia
Slottet ligger i en 8,8 hektar stor park vid sjön Bagsværd Sø. Det uppfördes år 1745 av den danska sjöofficern och direktören Olfert Fas Fischer (1700-1761), och övertogs av kammarherren Johan Frederik Lindencrone (1746-1817) år 1795. Lindencrone lät byta namn på slottet till Marienborg, efter sin fru Marie Lindencrone.

År 1934 köptes egendomen av advokaten tillika konstsamlaren Christian Ludvig David (1878-1960). David testamenterade år 1960 slottet till danska staten, för Danmarks statsminister att använda som rekreations- och representationsbostad. Sedan år 1962 används Marienborg ofta vid statsbesök och olika slags möten med statsministern.

Motsvarigheter
Camp David, lantställe för USA:s president
Chequers, lantställe för Storbritanniens premiärminister
Gullranda, lantställe för Finlands president
Harpsund, lantställe för Sveriges statsminister
Harrington Lake, lantställe för Kanadas premiärminister

Referenser

Noter 

Slott i Danmark
Politik i Danmark
Officiella residens i Danmark
Lyngby-Tårbæks kommun
Regeringschefers residens
Redon

Redon är en kommun i departementet Ille-et-Vilaine i regionen Bretagne i nordvästra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Redon som tillhör arrondissementet Redon. År  hade Redon  invånare.

Geografi
Staden ligger där de två floderna Oust och Vilaine sammanflödar. Detta har gjort att staden är känd för att översvämmas under höst och vinter.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Redon

Referens:INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ille-et-Vilaine

Källor

Externa länkar 

Redon
Kommuner i Ille-et-Vilaine
Hans Albert

Hans Albert, född 8 februari 1921 i Köln, död 24 oktober 2023, var en tysk filosof, samhällsforskare och professor i samhällsvetenskap och generell metodologi vid universitetet i Mannheim, som främst utmärkt sig inom vetenskapsteorin. 

Han är en kritisk rationalist, som kritiserat den hermeneutiska tradition som fått starkt fäste i hans hemland genom företrädare som Martin Heidegger och Hans-Georg Gadamer.

Kritisk rationalism 
Såsom kritisk rationalist torde Albert vara mest känd för att ha givit Karl Popper en koncis definition av begreppet i fråga, vars betydelsefält han utvidgar till att omfatta ett slags livsföring. Enligt Albert finns inget område av mänsklig aktivitet som inte borde förhållas kritiskt till. Därmed har han använt den kritiska rationalismen inom samhällsvetenskapen, i synnerhet inom ekonomi, statsvetenskap, rättsvetenskap, och till och med religion. Den kritiska rationalismen är med Alberts synsätt en av de äldsta traditionerna i Europa, och sträcker sig ända tillbaka till försokratikerna.

Redan innan han publicerade sin första bok var han känd för en bredare publik genom sin medverkan i ”positivismdispyten” (Positivismusstreit), i vilken han svarade emot företrädare för den så kallade Frankfurtskolan. Hans bidrag bestod bland annat av att uppställa en distinktion mellan positivism och kritisk rationalism, och att argumentera emot vissa strömningar i sociologin varmed han emotsatte sig efterliknandet av naturvetenskapernas metod inom samhällsvetenskaperna. Han myntade begreppet immunitet mot kritik för att beteckna det förhållandet att nya teorier och vetenskapliga rön har svårt att spridas och att få gehör, ofta på grund av ideologiska motsättningar.

Välkänd är likaså hans kunskapsteori, kallad Münchhausens trilemma  efter Baron von Münchhausen, som handlar om vetenskaplig legitimering; alla försök till legitimering måste misslyckas, såväl genom deduktion som andra sätt, eftersom bevisningen är oändlig om ingen premiss tas för given. Albert föreslår att vetenskapsmannen bör se till konsekvenserna av ett tänkande, i stället för att finna en solid grund för sanningen.

Källor 
Artikeln bygger på en fri och förkortad översättning av den engelska Wikipedias motsvarande artikel, 2007-01-09

Noter

Externa länkar 

Tyska filosofer
Tyska sociologer
Födda 1921
Avlidna 2023
Män
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Hundraåringar
Katedralen i Barcelona

Katedralen i Barcelona (egentligen: Catedral de la Santa Creu i Santa Eulàlia, 'Det heliga korsets och Sankta Eulalias katedral') påbörjades 1298 och fullbordades 1459. Katedralen är kanske mest känd via sin kortform Santa Eulàlia och kallas i folkmun La Seu – "Domkyrkan".

Byggnaden 
Katedralen är 93 meter lång och 40 meter bred. Interiören består av tre skepp med 28 sidokapell. I kryptan värdas martyren Sankta Eulalia reliker; hon är Barcelonas skyddshelgon. I anslutning till katedralen ligger ett kloster med tretton gäss vilka symboliserar Sankta Eulalias 13 år i livet.

Historia 
År 343 uppfördes en basilika på platsen där dagens katedral ligger. Den förstördes år 985 när morerna intog Barcelona. En ny katedral byggdes mellan år 1046 och 1058 på samma plats. Ett kapell helgat åt Sankta Lucia byggdes 1257–1268 och inkorporerades senare med den nya katedralens kloster. Den 1 maj 1298 inleddes byggnadsarbetena med dagens katedral efter att man rivit den tidigare med undantag för Sankta Lucias kapell.

Byggandet gick mycket långsamt framåt på grund av flera pestutbrott och bondeuppror. Först 1459 invigdes katedralen, dock utan fasad efter att pengarna tagit slut. Fasaden byggdes färdig först 1889 efter originalritningar från 1408 när pengar donerats till ändamålet. Spiran färdigställdes först 1913.

Se även 
 Sagrada Família (den största kyrkan i Barcelona, dock inte katedral)

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Barcelona
Barcelona
Barcelona
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1867
1867 i Spanien
Shonan Bellmare

Shonan Bellmare (湘南ベルマーレ, Shōnan Berumāre) är ett fotbollslag från Hiratsuka i Kanagawa prefektur, Japan. Laget spelar för närvarande (2020) i den högsta proffsligan J1 League. 
 
Namnet Bellmare är ett ihopsatt ord från det latinska för "vacker" och "hav". Shonan står för området där Hiratsuka ligger. 
Laget hette från och med 1993 Shonan Bellmare, men i och med att de började delta i den japanska proffsligan J-League 1994 blev de tvungna att byta namn eftersom J-League krävde att lagets hemstad skulle ingå i namnet. De hette då Bellmare Hiratsuka. När J-League ändrade sina regler 2000 ändrade laget sitt namn tillbaka till det nuvarande.

Den mest kända japanska spelaren som spelat för Shonan Bellmare är Hidetoshi Nakata. Han spelade mellan 1995 och 1998 innan han flyttade till Italien och Perugia.

Titlar 
 Emperors Cup: 
 1994 (som Bellmare Hiratsuka)
 Asiatiska Cupvinnarcupen
 1995/1996

Placering tidigare säsonger 

 M: Antal matcher spelade, Po Antal poäng, V Vunna matcher, O Oavgjorda matcher, F Förlorade matcher, Pl Placering i tabellen/antal lag

Spelartrupp 
Aktuell 23 april 2022

Tidigare spelare 

Hidetoshi Nakata
Yoshinobu Ishii
Mitsuru Komaeda
Mitsuo Watanabe
Shigeharu Ueki
Keisuke Tsuboi
Keizo Imai
Hiroyuki Sakashita
Tsutomu Sonobe
Mitsugu Nomura
Yutaka Ikeuchi
Osamu Taninaka
Satoshi Tezuka
Masaaki Mori
Katsuyoshi Shinto
Yasuharu Sorimachi
Teruo Iwamoto
Yoshiro Moriyama

Satoshi Tsunami
Yoshihiro Natsuka
Koji Noguchi
Nobuyuki Kojima
Takuya Takagi
Masakiyo Maezono
Yasuyuki Moriyama
Kazuaki Tasaka
Toshihide Saito
Wagner Lopes
Akira Narahashi
Teruyuki Moniwa
Ryota Tsuzuki
Naoki Yamada
Wataru Endo
Ryota Nagaki
Yuichi Maruyama

Stephen Laybutt
Edivaldo Hermoza
Mirandinha
Betinho
Almir
Carlos Alberto Dias
Pita
Hernán Gaviria
Arley Dinas
Ever Palacios
Hamilton Ricard
Stevica Ristić
Casiano Delvalle
Daniel Sanabria
Ángel Ortiz
Pavel Badea
Vitaliy Parakhnevych

Referenser

Noter 

Fotbollsklubbar i Japan
Sportklubbar bildade 1968
WP:Projekt Japan
Freden i Åbo

Freden i Åbo gjorde slut på Hattarnas ryska krig och Lilla ofreden, preliminärt 16 juni och definitivt 7 augusti 1743.

Ryska styrkor hade då ockuperat största delen av Finland och den ryska fältmarskalken Ivan Trubetskoj och statsrådet Aleksej Bestuzjev-Rjumin yrkade på uti possidetis, det vill säga att länderna skulle tilldelas de territorium de besatt vid vapenstilleståndet. Ryska förhandlare var Aleksandr Ivanovitj Rumjantsev och Johann Ludwig Luberas von Pott. Den svenske förhandlaren friherre (sedermera greve) Herman Cedercreutz hade emellertid tidigare varit stationerad som diplomat i Sankt Petersburg och stod högt i gunst hos Elisabet I. Han förhandlade, med benäget understöd av Elisabet, fram att Sverige skulle få behålla det mesta väster om Kymmene älv. Till Ryssland övergick södra Karelen och städerna Villmanstrand, Fredrikshamn och Nyslott, med fästningen Olofsborg. (Viborgs slott hade de tillträtt redan vid Freden i Nystad 1721.) Detta under förutsättning att till kronprins i Sverige skulle utses Adolf Fredrik av Holstein-Gottorp, ett furstehus som Elisabet förhöll sig välvilligt till.

Elisabet I försäkrade att invånarna i de avträdda områdena skulle få behålla sin religion, sina egendomar, eventuella adelsprivilegier samt lagar och förordningar, vilket betydde att 1734 års lag skulle tillämpas.

Cedercreutz var under de närmast följande åren åter i Sankt Petersburg som ambassadör, och slöt där 1745 års förbundstraktat mellan Sverige och Ryssland, som avtalade om stöd vid händelse av angrepp från tredje makt och om vissa finansiella bidrag.

Källor 

1743 i Sverige
Finlands historia under svenska tiden
Åbo
Åbo
Blodbad
Politikåret 1743
Finland under 1700-talet
Vallentuna VBK

Vallentuna Volleybollklubb, bildad 1962, är en av Sveriges mest framgångsrika klubbar på dam- och flicksidan. Seniorlaget har spelat SM-slutspel regelbundet sedan klubbens bildande, och har vunnit SM-guld 1968 och 1994. I SM-slutspelet 2009 tog sig laget till semifinal där man förlorade mot blivande mästarinnorna Engelholms VS med 0-3 i matcher.

Klubbens damjuniorer har vunnit SM-guld vid sex tillfällen, senast 2007, och klubben vann även junior-SM-guld för herrar år 1983. Klubben har också en omfattande verksamhet i ungdomssektionen, och är en av landets till medlemsantalet största klubbar på flicksidan. De flesta hemmamatcherna spelas i Tellushallen i Vallentuna.

Vallentuna Volley har också haft ett herrlag i elitserien så sent som under slutet av 1990-talet, men klubben tvingades lägga ner elitverksamheten på herrsidan av främst ekonomiska skäl. Kort därefter försvann även klubbens övriga herrlag i lägre serier, och klubben har sedan dess, med några få undantag, bedrivit uteslutande dam- och flickverksamhet.

Elverket Vallentuna
Elverket Vallentuna är sedan år 2000 namnet på Vallentuna Volleybollklubbs seniorlag för damer, uppkallat efter det lokala elbolaget i Vallentuna. Laget spelar i division 1. Sedan 1998 har klubben placerat sig enligt följande i SM-slutspelet:

1998 Silver
1999 Silver
2000 Silver
2001 Semifinal (match om tredje pris spelas ej)
2002 Silver
2003 Semifinal
2004 Silver
2005 Semifinal
2006 Silver
2007 Semifinal
2008 Silver
2009 Semifinal

Laget har också vunnit det svenska Grand Prix säsongerna 1997/1998, 2004/2005 samt 2007/2008, 
 och har spelat europeiskt cupspel vid ett flertal tillfällen under 2000-talets första decennium.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Vallentuna Volleys webbplats

Vallentuna VBK