kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sachsiskt-Thürinskt varmblod

Det sachsiskt-thürinska varmblodet är en hästras från Tyskland som främst avlas i Sachsen och Thüringen. Rasen är en ganska kraftig varmblodshäst och användes förr som arbetshäst eller körhäst men har idag blivit vanligare som ridhäst. Idag avlas många olika sorters varmblod i just Sachsen och Thüringen, bland annat även sachsen-anhaltiner, sachsiskt varmblod och thürinskt varmblod som alla ingår under sachsiskt-thürinskt varmblod.

Historia

Det tunga varmblodet har sin grund i flera olika sorters varmblod som avlades i Sachsen och Thüringen, bland annat hästar med härstamning i den tyska oldenburgaren och den holländska frieserhästen. I samma område avlades även det sachsisk-thürinska kallblodet och många gånger korsades dessa vilket till slut gav det sachsiskt-thürinska varmblodet en kraftigare exteriör. Det nya varmblodet var eftersökt som kavallerihäst, körhäst och arbetshäst inom lättare jordbruk.

Under 1960-talet började intresset för ridsport öka över hela världen och korsningarna med det tyngre kallblodet upphörde. Dock var varmblodet fortfarande ganska tungt och en mer selektiv avel utfärdades för att göra varmblodet lättare. Dock kunde man inte göra varmblodet mycket mindre utan att utavla med andra raser så det sachsiskt-thürinska varmblodet förblev något tung. Under 1970-talet skickades flera hingstar och ston till Statsstuteriet för att förbättras och eventuellt minska i storlek. 1977 hade man fått fram 10 avelshingstar med en bättre exteriör. 

1981 fick rasen sin egen stambok och en sammansatt standard och kallades för sachsiskt varmblod eller thürinskt varmblod beroende på var de föddes upp. Mot slutet av 1900-talet slogs stamböckerna ihop för alla varmblod inom Sachsen och Thüringen och blev en gemensam ras.

Idag är rasen fortfarande ganska tung men mer lämpad för ridning än förut, även om de fortfarande är utmärkta som körhästar. År 2005 fanns ca 1140 avelshästar i stamboken.

Egenskaper

Det sachsiskt-thürinska varmblodet är kraftig och muskulös och mycket tyngre än de flesta andra tyska varmblodshästar. De är oftast runt 160 cm men mankhöjden kan variera mellan 157 och 165 cm. De tillåtna färgerna är brun, svart, skimmel och fux. Men över hälften av hästarna är bruna eller svarta. Vita tecken i ansikte eller på benen är inte önskvärt men om de förekommer får de inte vara stora. 

Exteriören är kraftig med ett väl musklat kors och ett stort bröstomfång. Halsen är smal och huvudet är långt med fina drag, stora ögon. Kroppen är något rektangulär. Benen är kraftiga och starka. Enligt tradition brännmärks hästarna från Sachsen med en kungakrona med ett S inuti och hästar från Thüringen brännmärks med en stiliserad gran.

Varmblodet är lämplig som ridhäst inom alla discipliner som banhoppning och dressyr, men har nått störst framgångar inom tävlingskörning.

Se även 
Oldenburgare
Zweibrücker
Hannoveranare
Sachsiskt-Thürinskt kallblod
Holländsk körhäst

Källor 
Officiell webbplats för rasen

Varmblodshästar
Hästraser från Tyskland
Isaac Murphy

Isaac Murphy, född 16 oktober 1799 nära Pittsburgh, Pennsylvania, död 8 september 1882 i Madison County, Arkansas, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i Arkansas 1864-1868.

Murphy gifte sig 31 juli 1830 med 16-åriga Angelina Lockert, dotter till en slavägare. Lockerts far gjorde dottern arvlös. Han var emot äktenskapet, eftersom Murphy var emot slaveriet. Angelina Murphy dog 1860.

Isaac Murphy var 1861 delegat på konventet, som röstade om Arkansas utträde ur USA. Första gången röstade konventet (Arkansas Secession Convention) för att stanna kvar i USA. Amerikanska inbördeskriget bröt ut snart därpå och USA:s president Abraham Lincoln behövde trupper från Arkansas. Konventet sammankallades på nytt och endast fem delegater ville i den nya situationen att Arkansas skulle stanna kvar i unionen. Konventets ordförande bad att alla fem skulle ändra sina röster för enhällighetens skull. De fyra andra gick med på att rösta ja till utträdet, men Murphy röstade nej. Han ville inte svika sina väljare.

Murphy tjänstgjorde som guvernör under de första åren av rekonstruktionstiden. Han efterträddes 2 juli 1868 av Powell Clayton.

Externa länkar
Isaac Murphy på Old State House Museum
Encyclopedia of Arkansas
Political Graveyard

Amerikanska republikaner
Guvernörer i Arkansas
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Unionen)
Personer från Allegheny County, Pennsylvania
Födda 1799
Avlidna 1882
Män
Montes Agricola

Montes Agricola är en låg bergskedja på nordvästra delen av den sida av månen som är vänd mot jorden. Den har fått sitt namn efter den tyske naturvetenskapsmannen Georgius Agricola.

Montes Agricola sträcker sig omkring 160 km i sydväst-nordostlig riktning. Den har månhavet Oceanus Procelarum norrut och västerut. Den ligger 20 km nordväst om en platå där Mons Herodotus och längre bort de stora kratrarna Herodotus och Aristarchus ligger. Oceanus Procelanum utbreder sig också söder om dessa båda kratrar.

De selenografiska koordinaterna för denna bergskedja är 29.1° N, 54.2° V. Bergskedjan har mer oländig terräng i nordost. Det 20 km breda gapet mellan bergskedjan och platån i sydväst har täckts av flytande lava. En liten ås som sträcker sig vinkelrätt mot bergskedjan mot platån nära bergskedjans norra ände heter Dorsum Niggli.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990

Agricola, Montes
Anaxandridas II

Anaxandridas II (på grekiska: Αναξανδρίδας) var kung av Sparta mellan 560 och 525 f.Kr. Han tillhörde den agidiska dynastin. Han var son till Leon.

Anaxandridas hade fyra barn: Leonidas I, Kleombrotos och Doreios med sin första fru, och Kleomenes I med en dotter till Prinetades. Av dessa verkar Kleomenes I ha varit hans äldste son och alltså hans efterträdare.

Enligt Herodotos Historier (bok 5.4) var Anaxandridas länge gift utan barn, och råddes av de äldste att ta sig en till fru, vilket han gjorde. Hans andra fru födde Kleomenes I som alltså var hans äldste son. Samtidigt blev dock hans första fru också gravid, och födde så småningom tre söner, bland dem Leonidas I. Men denna version får inte stöd i andra källor, som istället antyder att Kleomenes antingen föddes i det första äktenskapet eller utom äktenskapet.

Enligt Herodotos ledde det faktum att hans första fru blev gravid endast efter att kungen hade gift om sig till att den andra fruns familj spred ut ett rykte om att den första frun falskeligen påstod sig vara gravid, på grund av avundsjuka. Om detta var sant skulle det, tillsammans med att den första fruns barn förbisågs till förmån för sin äldre halvbror, ha lett till omfattande spänningar inom familjen. En av sönerna, Doreios, klagade högljutt mot att hans halvbror blev kung, och bevekades genom att få befäl över långväga flottexpeditioner.

Anaxandridas främsta bedrift verkar ha varit att ha räddat Sikyon från tyrannen Aischynos i mitten på 500-talet f.Kr., vilket han åstadkom med hjälp av eforen Chilon.

Källor 

Spartas kungar
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Harris Flanagin

Harris Flanagin, född 3 november 1817 i Cumberland County, New Jersey, död 23 september 1874 i Arkadelphia, Arkansas, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i Arkansas 1862-1864, medan Arkansas var en av Amerikas konfedererade stater.

Ungdom och tidiga liv
Flanagin föddes i New Jersey till James Flanagin och Mary Harris. Hans farfar hade 1765 kommit till USA från Irland. Harris Flanagin gick i skola i New Jersey, undervisade sedan matematik i Pennsylvania och grundade en egen privatskola i Illinois. Han studerade därefter juridik och flyttade 1839 till Arkansas.

Politiker före kriget
Flanagin inledde sin politiska karriär i Whigpartiet. Han var ledamot av Arkansas House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1842-1844. Han gifte sig 1851 med Martha Elizabeth Nash. Flanagin blev demokrat efter Whigpartiets nedgång. Flanagin var ingen ivrig förespråkare av Arkansas utträde ur USA men han valdes i alla fall som secessionist till konventet som beslöt om utträdet (Arkansas Secession Convention).

Officer och guvernör under inbördeskriget
Flanagin deltog sedan i amerikanska inbördeskriget i sydstatsarmén, först som kapten och sedan som överste. Han valdes 1862 till guvernör utan kampanj trots att han inte ens var särskilt känd. Missnöjet mot Henry Rector var såpass stort i Arkansas. Flanagin fick ett meddelande till fronten att han hade vunnit guvernörsvalet och han fick åka till Little Rock för att tillträda som guvernör. Året därpå ockuperade nordstaternas armé Little Rock och Flanagin fick i fortsättningen utöva sitt ämbete i Washington, Arkansas. En ny guvernör, Isaac Murphy, tillträdde 18 april 1864 i Little Rock, medan Flanagin stannade kvar på territoriet som kontrollerades av sydstatstrupperna.

Advokat efter kriget
Flanagin arbetade som advokat i Arkadelphia efter kriget.

Gravplats
Flanagins grav finns på Rose Hill Cemetery i Arkadelphia.

Externa länkar
biografi på National Governors Associations hemsidor
Harris Flanagin på Old State House Museum
Encyclopedia of Arkansas
Political Graveyard

Amerikanska whigs
Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Personer från Cumberland County, New Jersey
Födda 1817
Avlidna 1874
Män
Innebandyboll

En innebandyboll är en boll som används i sporten innebandy. Bollen är gjord av plast. Det är en sfär som är ihålig.

Utseende 
Den har en vikt på 23 gram och en diameter på 72 mm. Det finns också 26 hål i bollen, där varje hål har en diameter på 11 mm. 

I början hade bollen en slät yta. Men under senare år åren har tillverkare börjat göra bollar med små fördjupningar på (dimplar), som kan ses på bollen i bilden. Dimplarna har effekten av minskat luftmotstånd och minskad friktion mot golvet, vilket medför ett träffsäkrare och snabbare skott. Idén med att göra dessa fördjupningar på en innebandyboll kom ifrån att ha sett en golfboll, som också har dimplar för att minska luftmotståndet.

Alla innebandybollar måste godkännas mot IFF:s (Internationella Innebandyförbundet), om de ska få användas i nationellt- och internationellt seriespel. Testningen och godkännandet utförs av Sveriges Tekniska Forskningsinstitut.

Olika modeller 

En innebandyboll behöver inte bara vara helvit, även om detta är vanligast. Den kan vara alltifrån helvit till exempelvis orange. Den kan även vara färgad inuti ("sprutfärgad"). Halva bollen kan även vara i en färg och den andra halvan i en annan. Men viktigt att poängtera är att regelrätta matchbollar alltid ska vara vita eller orange.

Referenser 

Bollar
Boll

en:Floorball ball
Vargtörel

Vargtörel (Euphorbia esula) är en växtart i familjen törelväxter.

Externa länkar 
Den virtuella floran 
 

Giftiga växter
Törelväxter
Va Växtindex
Park drag

Park Drag (engelska) var en hästdragen vagn, mycket lik en diligens som var för privat bruk. Vagnen utvecklades ur gamla postvagnar i Storbritannien och användes främst för långa resor som krävde mycket packning. Park drag-vagnen var fyrhjulig med en rund vagnskropp och kördes oftast av fyra hästar.

Historia 

Park Drag-vagnen utvecklades ur de mycket större och tyngre vagnarna Mail coach och Road coach som var populära i Storbritannien under slutet av 1700-talet och början av 1800-talet. Mail coach-vagnen användes främst för leverera post över hela landet och Road coach var en privat vagn för långa resor. Efter att post började skickas med tåg istället för hästdragna vagnar ökade intresset för att köpa de gamla postvagnarna för att användas till nöjeskörning och att köra ikapp med andra vagnsägare. 

Det ökade intresset för vagnarna ledde till att man nyproducerade vagnarna men i en lite mindre och lättare variant som fortfarande behöll intrycket av en större vagn. Vagnen blev så populär att ägare och de som var intresserade av vagnarna startade en exklusiv klubb kallad "Four-in-Hand Club" i London under början av 1800-talet. Klubbens medlemmar träffades då ofta i Hyde Park för att visa sina vagnar och köra. Därav kallades vagnen för Park Drag eller Park Coaches. Klubben blev en inspiration för andra i landet och flera klubbar och föreningar startades för de som var intresserade av körning. 

Under början av 1900-talet blev dock många hästvagnar ersatta med de nya och exklusiva bilarna och efter Andra världskriget var hästdragna vagnar väldigt ovanliga, likaså Park Drag-vagnarna.

Utseende 

Park Drag-vagnen liknade på många sätt Vilda västerns diligenser med en stor och rund vagnskropp som var upphängd i läderremmar för att minska stötarna från ojämna underlag. Men för att utnyttja utrymmet maximalt fanns flera säten upp på taket och plats för fyra personer inuti vagnen. Även kuskbocken hade plats för två eller till och med tre personer. 

Park Drag vagnen hade fyra hjul, två stora bakhjul och två mindre hjul framtill. Längst bak på vagnen fanns utrymme för flera väskor eller lådor och på sidorna fanns hållare som sträckte sig upp över taket, med plats för facklor eller lyktor. Vagnen drogs oftast av fyra körhästar.

Se även 
Hästvagn
Diligens
Mail coach
Droska
Phaetonvagn

Källor 
Information om vagnar

Hästfordon

en:Park drag
Henry Rector

Henry M. Rector, född 1 maj 1816 nära Louisville, Kentucky, död 12 augusti 1899 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 6:e guvernören i Arkansas 1860-1862. Under Rectors tid som guvernör gick Arkansas ut ur USA och med i Amerikas konfedererade stater.

Rector arbetade som US Marshall i Arkansas och var ledamot av delstatens senat 1848-1850 samt ledamot av Arkansas House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1855-1859. Han var sedan domare i Arkansas högsta domstol 1859-1860. Han efterträdde 1860 sin kusin Elias Nelson Conway som guvernör.

Enligt den nya konstitutionen reducerades guvernörens ämbetsperiod till två år. Rector var en impopulär guvernör och han förlorade klart 1862 års guvernörsval mot Harris Flanagin.

Rectors grav finns på Mount Holly Cemetery i Little Rock.

Referenser

Externa länkar 
 biografi på National Governors Associations hemsidor
 Henry Rector på Old State House Museum
 Encyclopedia of Arkansas

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Personer från Louisville
Födda 1816
Avlidna 1899
Män
Guitar Hero: On Tour

Guitar Hero: On Tour är det första bärbara spelet i Guitar Hero-serien, om man bortser från versionen avsedd för mobiltelefoner. Spelet är exklusivt för Nintendo DS, och släpptes sommaren 2008 över hela världen.

Gameplay
Det som skiljer Guitar Hero: On Tour från de tidigare delarna är att man här inte har en plastgitarr att spela på. Istället spelar man med hjälp av ett så kallat "Guitar Grip" som man fäster på sin Nintendo DS i luckan avsedd för Game Boy Advance-spel. På tillsatsen finns det fyra knappar (till skillnad från plastgitarrerna där det finns fem knappar). Knapparna har färgerna grön, röd, gul och blå (orange saknas). När noterna passerar på gitarrslingan på den övre skärmen, ska man med hjälp av ett plastplektrum, eller en stylus, dra över den undre skärmen (touch-screenen) samtidigt som man trycker på den angivna knappen/knapparna, för att spela noterna. För att spela spelet krävs det att man håller sin Nintendo DS som en bok.

Multiplayer
Man kan även spela två stycken, men då krävs det att båda spelarna har en kopia av spelet. Multiplayer-delen liknar väldigt mycket den i Guitar Hero III: Legends of Rock där man spelar en så kallad "Battle". Det gäller att samla attacker genom att träffa speciella noter, och sedan "kasta" över dem till motståndaren. Då måste han/hon utföra en speciell sak, beroende på vilken attack det är, för att gå vidare och kunna spela noterna igen.

Låtlista
Tier 1: Subway
 "All the Small Things" - Blink 182
 "Are You Gonna Be My Girl" - Jet
 "Do What You Want" - OK Go
 "Spiderwebs" - No Doubt
 "We’re Not Gonna Take It" - Twisted Sister

Tier 2: Rooftop
 "All Star" - Smash Mouth
 "Breed" - Nirvana
 "Hit Me With Your Best Shot" - Pat Benatar
 "Jessie’s Girl" - Rick Springfield
 "This Love" - Maroon 5

Tier 3: Parade
 "China Grove" - The Doobie Brothers
 "Heaven" - Los Lonely Boys
 "Helicopter" - Bloc Party
 "Rock and Roll All Nite" - Kiss (framförd av Line 6)

 "What I Want" - Daughtry feat. Slash

Tier 4: Greek Arena
 "Black Magic Woman" - Carlos Santana (cover)
 "Jet Airliner" - Steve Miller Band (cover)
 "La Grange" - ZZ Top cover
 "Stray Cat Strut" - Stray Cats
 "Youth Gone Wild" - Skid Row (cover)

'Bonus Track
 "Anna Molly" - Incubus
 "I Don’t Wanna Stop" - Ozzy Osbourne
 "Pride and Joy" - Stevie Ray Vaughan
 "Rock the Night" - Europe

Uppföljare
Kort efter att Guitar Hero: On Tour'' släpptes, utannonserades en uppföljare. Uppföljaren går under namnet Guitar Hero On Tour: Decades och lanserades 16 november 2008. En tredje del, Guitar Hero On Tour: Modern Hits släpptes 9 juni 2009.

Externa länkar
Officiell webbplats

Datorspel 2008
Nintendo DS-spel
Guitar Hero
Musikåret 2008
Musikspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
René Thom

René Thom, född 2 september 1923 i Montbéliard, Frankrike, död 25 oktober 2002 var en fransk matematiker som är känd för sitt arbete inom topologi, men framförallt för att ha skapat katastrofteorin.

Thom tog sin doktorsexamen 1951 och presenterade i sin doktorsavhandling grunderna till teorin om cobordism, det ämne som han senare skulle få Fieldsmedaljen för. Hans tidigare arbeten handlade framförallt om differentialtopologi, och tog bland annat upp om det som idag kallas Thomrum och karaktäristiska klasser. Mellan åren 1968 och 1972 utvecklade han katastrofteorin.

Se även
 Dold–Thoms sats

Franska matematiker under 1900-talet
Topologer
Födda 1923
Avlidna 2002
Män
Fieldsmedaljörer
Mottagare av Brouwermedaljen
Alumner från École normale supérieure
Alumner från Paris universitet
Personer från Doubs
Ett fall med Dunder & Brak

Ett fall med Dunder & Brak är en serie med ungdomsböcker skrivna av den svenska författaren Hans-Eric Hellberg. Bokseriens namn kommer av de alias som böckernas huvudpersoner, de knappt tonåriga kompisarna Mats och Päivi, använder sig av. Dunder & Brak kommer av att Mats heter ''Dunnerbak'' i efternamn. På grund av dessa alias har varje bok i serien undertiteln "ett fall med Dunder & Brak". Dunder & Brak är amatördetektiver, men kallar sig helst själva hemliga agenter. De bor och verkar i den fiktiva landsortsstaden Kvarstad. Flera av böckerna har givits ut med omslag av konstnären Hans Arnold.

Böckerna
Serien kan ses som en kombination av den klassiska barndeckaren och 1970-talets socialrealistiska, problemorienterade barn- och ungdomsböcker; "bovarna" är ofta kapitalister eller andra representanter för det etablerade samhället.
Hans-Eric Hellbergs ambition var att skapa en långkörare, eftersom han själv som barn älskade långa bokserier som Enid Blytons Fem-böcker. Han medgav att han egentligen velat skapa en serie med omkring 100 böcker istället för bara 14.
Hellberg var också mycket inspirerad av Bengt Linders Dante-böcker, men ansåg att han inte hade samma handlag med fars som Linder och att Dunder & Brak-böcker därför inte blev lika roliga. Han tyckte dock att böckerna var roliga att skriva och skrev dem vanligen på tre till fyra veckor. Det faktum att han tyckte om att skriva Dunder & Brak-böckerna ledde också dessvärre till att Hellberg, enligt egen uppgift, "inte nändes ta fullt betalt för dem".

Huvudpersonerna
Mats och Päivi är på många sätt varandras motsatser. Mats bor i en svensk villaidyll med en präktig kärnfamilj; en far som är välavlönad tjänsteman, en mor som är hemmafru samt en lillasyster. Päivi, däremot, lever i ett fallfärdigt hyreshus tillsammans med sin mamma Sirkka, en från Finland invandrad, ensamstående städerska. Även deras karaktärer är på många sätt motsatta; pojken Mats är ganska blyg och tillbakadragen, medan flickan Päivi skildras som tuff, självständig och orädd. Kombinationen "blyg pojke - orädd flicka" är dock ganska typisk för Hans-Eric Hellberg; den förekommer redan i debutboken Jan får en vän och finns också i bl.a. serien om Jonnie och Katarina.

Kvarstad
Kvarstad heter den fiktiva staden där böckerna utspelar sig. Det framgår i boken Upp genom luften att Kvarstad har ett flygfält. Stationsgatan i Kvarstad ligger där järnvägsstationen i staden låg för hundra år sedan. Järnvägsstationen är numera flyttad och gatan vid den nya järnvägsstationen har namnet Sveavägen, efter mostern till ordföranden i kommunens gatunamnskommitté. Detta framgår i inledningen till boken Framlänges.

Böcker
De enögda banditerna
Upp genom luften 
Skuggan som störtade 
Rädda Paradiset 
Päivi dyker ner 
Baklänges 
Framlänges 
Nedbrottslingarna 
Det försvunna fotografiet 
Stöldvågen 
Kattastrof 
Spela en roll
Storvinsten 
Skuggan av Strix

Svenska barnböcker
Barndeckare
E-Ring

E-Ring är en amerikansk dramaserie från 2005, skapad av David McKenna och Ken Robinson och producerad av Warner Bros. Television och distribuerad av NBC. Serien började sändas på NBC den 21 september 2005.

I E-Ring har Benjamin Bratt huvudrollen som major Jim Tisnewski, en officer som jobbar för försvarsdepartementet i Pentagons E-Ring (den yttersta av byggnadens fem koncentriska femhörningar, därav seriens namn) tillsammans med överste Eli McNulty, spelad av Dennis Hopper. Andra karaktärer i tv-serien är Sergeanten Jocelyn Pierce (Aunjanue Ellis) agenten Samantha 'Sonny' Liston (Kelly Rutherford), Bobby Wilkerson (Kerr Smith) och Charlie Gutierrez (Maurice Compte).

2006 vann serien en Emmy i kategorin "Bästa stuntkoordination" för avsnittet "Snatch and Grab" - Jimmy Romano.

Serien lades ned av NBC efter första säsongen på grund av låga tittarsiffror och avsnitt 15-22 sändes aldrig av NBC. De utländska TV-bolag som köpt in serien, bland andra FX i Storbritannien, Kanal 5 i Sverige, MTV 3 i Finland och Premiere i Tyskland, visade däremot alla 22 avsnitt som producerats.

Huvudroller och gäststjärnor

Rollista (i urval) 
Jim Tisnewski - Benjamin Bratt
Jocelyn Pierce - Aunjanue Ellis
Eli McNulty - Dennis Hopper
Samantha 'Sonny' Liston - Kelly Rutherford
Bobby Wilkerson - Kerr Smith
Charlie Gutierrez - Maurice Compte

Gästskådespelare

Avsnitt

Priser 
Emmy Awards 2006 - Outstanding Stunt Coordination for episode "Snatch and Grab" - Jimmy Romano

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2005
TV-serieavslutningar 2006
Virginia i fiktion
Washington D.C. i fiktion
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska dramaserier