kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Jakobs kyrkoruin, Visby

S:t Jacob var en kyrka som uppfördes av Rigabiskopen Albert i början av 1200-talet, som ett led i kristningen av Livland. Kyrkan omtalas första gången 1226, då det till detsamma var knutet en skola. Vid kapellet låg också den gård som biskop Alberts riddarorden, Svärdsriddarna, ägde i staden.

Historik
När Livland var säkrat för katolska kyrkan avtog S:t Jacobs betydelse och 1272 var det ingen verksamhet där. Tydligen lät man därefter den nyligen i Visby etablerade beginerorden ta över anläggningen, för 1306 var någon form av ”intagna” knutna till S:t Jacob. På grund av dels kätterska strömningar bland beginer och beggarder, dels ihärdiga rykten om att beginerhusen förvandlats till veritabla bordeller stängdes mängder av anläggningar från 1300-talets mitt och framåt i hela Nordeuropa. Så också anläggningen i Visby, vilken fortfarande existerade 1385, men som 1404 tydligtvis var borta. Detta år flyttade nämligen nunnorna i Solberga kloster in i anläggningen, och förlade där sitt kloster.

Kort före 1469 skadades sannolikt S:t Jacob och den tillhörande Svärdsriddargården (där väl klostret var inrymt) och detta år inköptes istället Otto Dusenborgs gård bakom kyrkan. Denna gård låg söder om S:ta Gertruds kapell, till vilket nunnorna nu flyttade och inrättade sitt nya kloster. Var S:t Jacob legat har länge varit en tvistesfråga, och bland annat så har det (felaktigt) kopplats ihop med Helgeandskapellet, men nu anses den mest sannolika lokaliseringen vara omedelbart söder om S:t Nicolai kyrka, och att det nuvarande Frimurarhuset (som har kyrklig öst-västorientering) fått sin sträckning utifrån kapellet och ingått i anläggningen. Ett sådant läge förklarar också varför S:t Nicolaikonventet måst byggas norr om kyrkan.

Referenser

 Wase, Dick. 2022. Hur stort var Solberga kloster? I Haimdagar nr 5-6.
Tidigare kloster i Sverige
Kyrkoruiner i Visby
Louise Arosenius

Sofia Lovisa (Louise) Arosenius, född 8 februari 1865 i Stockholm, död 27 februari 1946 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk lärare och översättare. Hon var dotter till Jacob Fredrik Neikter Arosenius.

Arosenius utexaminerades från Högre lärarinneseminariet i Stockholm 1885. Hon studerade språk i Hannover 1891 och vid universitetet i Jena 1902. Hon var lärarinna i familj 1885–1887, vid Fischerströmska skolan i Karlskrona 1888–1892, Östermalms högre läroverk för flickor 1892–1895, Normalskolan 1895–1896, privat 1896–1904 och Kungsholmens läroverk för flickor 1904–1911. Hon var vikarierande adjunkt och timlärarinna vid Folkskoleseminariet i Stockholm 1907–1913.

Arosenius översatte till svenska bland andra Otto Ernst, Joseph Victor von Scheffel, Rudyard Kipling, Rider Haggard, Stanley Weyman, Pierre Loti och Jonas Lie. Tillsammans med Walborg Hedberg sammanställde hon den biografiska uppslagsboken Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden (1914) Med länk till fulltext.

Översättningar (urval)
 Gottfried Keller: Sju legender (Sieben Legenden) (Hierta, 1898)
 Lewis Carroll: Alices äfventyr i sagolandet (Alice's adventures in Wonderland) (Norstedt,1898)
 Lewis Carroll: Bakom spegeln och hvad Alice fann där (Through the looking-glass) (Norstedt, 1899)
 Conrad Ferdinand Meyer: Noveller (Hierta, 1900)
 Hall Caine: Den förlorade sonen (Hierta, 1904)
 François-René de Chateaubriand: Atala (Norstedt, 1905)
 Bjørnstjerne Bjørnson: Arne (Norstedt, 1908)

Källor
Walborg Hedberg och Louise Arosenius: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden, Stockholm 1914, sid. 6.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska översättare under 1800-talet
Översättare från tyska
Översättare från engelska
Översättare från franska
Översättare från norska
Födda 1865
Avlidna 1946
Kvinnor
Översättare från Stockholm
Lärare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Winter Games

Winter Games är ett datorspel med sporttema, utvecklat av Epyx (och släppt i Europa av US Gold), baserat på grenar i olympiska vinterspelen.

Spelet har vintersporttema och blev en uppföljare till den stora framgången Summer Games, Winter Games släpptes 1986 till Commodore 64 och överfördes till flera av 1980-talets populära hemdatorer och spelkonsoler.

Spelet presenterades som en virtuell multisportkarneval vid namn "Epyx Winter Games" (ingen licens av den internationella olympiska kommittén fanns) med upp till 8 spelare, och alla valde ett land att representera och tävla om medalj i olika tävlingar.

Grenar
Grenarna varierade något beroende på version, men innehöll några eller alla av följande:
Alpin skidåkning
Backhoppning
Skidskytte
Bob
Konståkning
Hastighetsåkning på skridskor
Rodel
Freestyleskidåkning; hoppmomenten, kallade "Hot Dog" i spelet.

I spelet kan man välja att tävla i alla grenar, välja några av grenarna, välja bara en gren, eller träna i en gren.

Porteringar
Winter Games porterades till Amiga, Apple II, Atari ST, Apple Macintosh, Apple IIGS, Amstrad CPC, ZX Spectrum, och DOS, och till Atari 2600, Atari 7800, Nintendo NES, och Famicom Disk System. 2004 fanns det med som ett av spelen till C64 Direct-to-TV.

Mottagande
Spelet recenserades 1988 i Dragon #132 av Hartley, Patricia, och Kirk Lesser i kolumnen "The Role of Computers". Recensenterna gav spelet 3½ av 5 stjärnor.

Källor

Externa länkar

Winter Games: Package and Manual Scans Bilder på Winter Games förpackning, manual och skärmdumpningar på c64sets.com

Video om Winter Games med Angry Video Game Nerd

Datorspel 1986
Datorspel baserade på olympiska vinterspelen
Spel utvecklade av Epyx
Apple II-spel
Amigaspel
Apple IIGS-spel
Atari 2600-spel
Atari 7800-spel
Atari ST-spel
C64-spel
MS-DOS-spel
MSX-spel
Famicom Disk System-spel
NES-spel
ZX Spectrum-spel
Virtual Console-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Sam Eyde

Samuel "Sam" Eyde, född 29 oktober 1866 i Arendal, död 21 juni 1940 i Åsgårdstrand, var en norsk ingenjör och industriledare, son till en redare. 

Eyde blev diplomingenjör vid tekniska högskolan i Charlottenburg 1891, praktiserade därefter i Tyskland och deltog tillsammans med den tysk-amerikanske ingenjören Gleim med framgång i ett flertal tävlingar angående anordnadet av bangårdar och hamnar samt erövrade bland annat första pris i tävlingar rörande bangårdsarrangemang i Oslo (1896) och Stockholm (1899). Efter att 1898 ha förlagt sin verksamhet till Oslo, utarbetade Eyde tillsammans med Kristian Birkeland på grundval av den senares uppfinningar en metod för tillvaratagande av luftens kväve genom oxidering i elektrisk ugn. För industriellt utnyttjande av denna metod grundade han 1905 Norsk hydro-elektrisk kvælstoff aktieselskap, vilket utbyggde ett flertal stora vattenkraftstationer i Norge, bland annat Rjukanfoss, och i stor skala tillverkade kväveprodukter av olika slag, särskilt Norgesalpeter. Eyde kvarstod i bolagets ledning till 1916, då han drog sig tillbaka från sin industriella verksamhet.

Han utsågs 1918 till norskt sändebud i Warszawa men permitterades härifrån samma år för deltagande i ett särskilt kommissionsarbete. När detta uppdrag 1924 fullgjorts, avböjde han erbjudande att på nytt tillträda befattningen som sändebud i Polen, och var därefter mestadels bosatt utanför Norge.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Norska diplomater
Norska ingenjörer
Personer inom Norges näringsliv under 1900-talet
Personer från Arendal
Födda 1866
Avlidna 1940
Män
Svensk uppslagsbok
De kallar mig Disträ

De kallar mig disträ är Frispråkarns (Mats Håkan Bäckman) första musikalbum.

Låtlista
 Haka
 Vad Händer Då
 Singel
 Svea Rike Land
 Kriga Mig Fram
 Dagen Ni Föds
 Sliter I Det Tysta 
 Mer
 Du E Min Bror
 Man Säger Dumma Saker
 Tusen Tack

Musikalbum 2010
Visbyrådet

Visbyrådet styrde staden Visby under medeltiden.

Redan 1231 tycks "de tyska rådmännen och de gotländska rådmännen i Visby såväl som alla köpmän" (Consulibus Theutonicorum et consulibus Gothorum in Wisbu ac universis mercatoribus) omtalas, vilket skulle göra Visbyrådet till Nordens i särklass äldst belagda. Ursprungligen var det två olika råd, ett tyskt (förmodligen något äldre) och ett gotländskt (format efter det tyska, ersättande det tidigare bytinget). Av allt att döma hade vardera rådet fyra "fogdar" (borgmästare) och 20 rådmän, men efter inbördeskriget 1288, mot bönderna, fann man med tiden systemet alltmer tungrott. 1317 började ett nytt stort gemensamt rådhus, det s.k. "Kalvskinnshuset", att byggas på Rolandstorget vid hamnen. Detta stod sannolikt färdigt 1320, för i augusti detta år omtalas stadens enda råd "av bägge tungorna". Detta nya råd blev Nordeuropas största, i det att sammanslagningen till antalet löstes med en kompromiss, sex borgmästare och 30 rådmän, hälften gotlänningar, hälften tyskar. Denna rådsorganisation kopierades sedan av Magnus Eriksson i hans stadslag. 1514, efter lång nedgång för staden, ingrep den danske kungen och skar ned rådet till fyra borgmästare och tio rådmän, hälften danskar och vardera en fjärdedel gotlänningar och tyskar.

Litteratur
 Det medeltida Visby: ett samhälle med två "tungor", Yrwing, Hugo, Fornvännen 39-43. http://kulturarvsdata.se/raa/dokumentation/7799e60d-8289-4ebf-a519-02e163a23be3

Visbys historia
Myospalax

Myospalax är ett släkte i familjen mullvadsråttor (Spalacidae). Släktet betecknas ibland liksom hela familjen som mullvadsråttor.

Släktets utbredningsområde sträcker sig från centrala Ryssland över östra Sibirien till Manchuriet. Arterna föredrar skogar och odlingsmark i bergstrakter eller i kuperade områden.

Beskrivning 

Dessa gnagare lever liksom mullvadar i underjordiska gångsystem som byggs av individerna själva. De gräver främst med händerna som är utrustade med kraftiga klor, tänderna används sällan vid bobygget. Bon ligger vanligen två meter under markytan och sträcker sig ibland över 100 meter. Födan utgörs av rötter, lökar, rotfrukter och i viss mån frön och andra växtdelar. I arternas utbredningsområde betraktas de ofta som skadedjur.

Kroppens längd ligger mellan 16 och 27 centimeter och därtill kommer en 3 till 9 centimeter lång svans. Vikten ligger mellan 150 och 550 gram. Honor föder under våren (mars till april) fyra till sex ungar.

Pälsens färg varierar mellan grå, gråbrun och rödgul. Flera arter har en ljus strimma på huvudet. Undersidan är vanligen blek. Arter i släktet har synliga ögon och ytteröron men dessa är små.

Systematik 

Släktet klassificeras idag vanligen som enda släkte i underfamiljen Myospalacinae som i sin tur tillhör familjen mullvadsråttor. Tidigare räknades de som tribus till underfamiljen sorkar (Arvicolinae), men nyare undersökningar av Lawrence (1991) visade att de föreställer ett självständigt taxon vid överfamiljen Muroidea:s basis. Likheter med sorkar beror alltså på konvergent evolution. De närmaste släktingar antas finnas i underfamiljen bamburåttor (Rhizomyinae).

Enligt Wilson & Reeder (2005) listas två undersläkten med tillsammans 6 arter till Myospalax:
 Undersläkte Myospalax
 Myospalax psilurus (Milne Edwards 1874), sydöstra Sibirien, östra Mongoliet, Mandschuriet.
 Sibirisk mullvadsråtta (Myospalax myospalax), (Laxmann 1773), östra Kazakstan, södra Sibirien, östra Mongoliet, Mandschuriet.
 Myospalax aspalax, (Pallas 1776), Mongoliet.
 Undersläkte Eospalax
 Myospalax fontanierii (Milne Edwards 1867), norra och centrala Kina.
 Myospalax smithii (Thomas 1911) Gansu, Shaanxi.
 Myospalax rothschildi (Thomas 1911) Gansu, Shaanxi, Hubei.

Ibland godkänns Eospalax som släkte.

Referenser

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 M. Lawrence: A fossil Myospalax cranium (Rodentia: Muridae) from Shanxi, China, with observations on zokor relationships. In: Bulletin of the American Museum of Natural History 1991, Nr. 206: S. 261-286.
 David W. McDonald (huvudredaktör av det engelska originalet): Bonniers stora verk om Jordens djur - Gnagare, Bonniers Lexikon Ab, 1996,

Noter 

Mullvadsråttor
Myomorpha
Summer Games

Summer Games är ett datorspel med sporttema, utvecklat av Epyx (och släppt av US Gold), baserat på grenar i olympiska sommarspelen. Spelet släpptes 1984 till Commodore 64, och porterades till Apple II, Atari 2600, Atari 7800, Atari XL, Atari XE och Sega Master System. Versioner till Amiga, ZX Spectrum, Amstrad CPC och Atari ST skapades också, för samlingar. 2004 återlanserades det till C64 Direct-to-TV.

Spelet
Spelet presenterades som en virtuell multisportkarneval vid namn "Epyx Games" (ingen licens av den internationella olympiska kommittén fanns) med upp till 8 spelare, och alla valde ett land att representera och tävla om medalj i olika tävlingar. I de flesta versioner kunde världsrekord sparas på diskett.

Commodore 64-version lät spelare slå samman Summer Games och Summer Games II till en enda stor olympisk tävling, och lät spelarna räkna samman medaljer i båda spelen.

Spelutgivningen sammanföll med olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles, som bojkottades av flera öststater. I spelet medverkar dock exempelvis Sovjetunionen.

Grenar
Grenarna varierade något beroende på version, men innehöll några eller alla av följande:

Stavhopp 
Simhopp 
Kortdistanslöpning
Gymnastik 
Frisim 
Lerduveskytte 
Rodd

I spelet kan man välja att tävla i alla grenar, några grenarna, bara en gren eller träna i en gren.

Spel i serien
Summer Games (1984)
Summer Games II (1985)
Winter Games (1985)
World Games (1986)
California Games (1987)
The Games: Summer Edition (1988) 
The Games: Winter Edition (1988)
California Games 2 (1990)

Se även
Daley Thompson's Decathlon
Hyper Sports

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 

Interview with Scott Nelson från The Epyx Shrine (av Cybergoth)
Bilder på Summer Games förpackning, manual och skärmdumpar på c64sets.com

Datorspel 1984
Datorspel baserade på olympiska sommarspelen
Spel utvecklade av Epyx
Apple II-spel
Amigaspel
Atari 2600-spel
Atari 7800-spel
Atari 8-bit family-spel
Atari ST-spel
Sega Master System-spel
ZX Spectrum-spel
C64-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Adventkyrkan

Adventkyrkan kan syfta på

Adventskyrkan, Hjortkvarn – en kyrka med begravningsplats i Hjortkvarn
Adventskyrkan, Hallsberg – en kyrkobyggnad centralt belägen i Hallsberg som tillhör Hallsbergs församling
Adventkyrkan, Malmö – en kyrka i Malmö för Sjundedagsadventisterna
Adventkyrkan, Växjö – en kyrka byggd 2008 i Teleborg i Växjö
Adventkyrkan, Örebro – en kyrka invigd 1980 i Örebro

Se även
Sjundedagsadventisterna

Vanliga namn på kyrkor och kapell inom väckelserörelsen
Daley Thompson's Decathlon

Daley Thompson's Decathlon är ett datorspel med friidrottstema, baserat på Konamis Track & Field, utvecklat och släppt under licens av Ocean Software 1984. Det släpptes med namn efter britten Daley Thompson och hans popularitet då han blivit olympisk mästare i tiokamp 1980 och 1984.

Spelet
Spelaren deltar i de tio grenarna i tiokamp:

Dag 1: 100 meter, längdhopp, kulstötning, höjdhopp, 400 meter
Dag 2: 110 meter häck, stavhopp, diskuskastning, spjutkastning, 1 500 meter

Spelaren startar spelet med tre liv; om man missas med att nå en grens minimumstandard tappar man ett liv. Framgång på 1500 meter resulterar i att man återvänder till dag 1 för att återupprepa grenarna, nu med tuffare kvalificeringskriterier.

Se även
 Daley Thompson's Supertest
 Daley Thompson's Olympic Challenge

Källor

Externa länkar

Datorspel 1984
Friidrottsspel
ZX Spectrum-spel
Amstrad-spel
C64-spel
Henri Lefebvre

Henri Lefebvre, Franska: [ɑ̃ʁi ləfɛvʁ] född 16 juni 1901 i Hagetmau, död 29 juni 1991 i Navarrenx, var en fransk marxistisk filosof och sociolog som varit mycket central för urbansociologin.

Biografi 
Lefebvre studerade vid Paris universitet, där han tog en magisterexamen i filosofi 1920. Han anslöt sig 1928 till Franska kommunistpartiet (PCF), och framstod som en av de ledande intellektuella inom PCF fram till dess att han uteslöts ur partiet 1958; Lefebvre kom därefter att inta en kritisk hållning mot PCF i flera frågor, men övergav för den sakens skull inte sin marxistiska åskådning. Bäst känd är Lefebvre för sin kritik av vardagslivet. Lefebvre var också kritiskt inställd mot stalinism, existentialism, and strukturalism.  

Flera av Lefebvres skrifter förstördes och brändes av Vichyregimen efter nazisternas ockupation under andra världskriget, men även efter kriget kom de franska myndigheterna att straffa honom på grund av hans kommunistiska övertygelse. Under kriget deltog Lefebvre även i den franska motståndsrörelsen, och 1960 var han en av undertecknarna av  "de 121:s manifest" mot Frankrikes undertryckande av Algerietrevolten. 1962 blev Lefebvre professor i sociologi vid Strasbourgs universitet, och 1965 övergick han till Nanterres universitet. Han kom att bli en viktig inspirationskälla för de radikala studenter som initierade majrevolten i Frankrike 1968.

Verk 
Under sin livstid var Lefebvre kanske mest känd för sin bok Critique de la vie quotidienne  ('Kritik av vardagslivet', 1947), där han lade grunden till en revolutionär kritik av människans vardagliga upplevelser och beteenden. Boken var en viktig startpunkt för Debord, då student med Lefebvre som föreläsare, och utvecklandet av situationismen. Efter Lefebvres död har hans tankegods kring "produktionen av rum" och "rätten till staden", vilket framläggs i boken Le Droit à la ville från 1968 (på svenska 'Staden som rättighet', 1983), som fått genomslag inom kulturgeografin genom företrädare som David Harvey och Neil Smith. Under senare år har en rad nätverk och rörelser även fört fram Lefebvres idé om staden som plats där nya demokratiska rättigheter måste skapas. Han författade även böcker som berör teman som den dialektiska materialismen, Vladimir Lenins tänkande samt Karl Marx roll som sociolog.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 Marx' sociologi (Sociologie de Marx, 1968) (övers. Per-Olov Zennström, Rabén & Sjögren 1968)
 Marxismen (Le marxisme, 1956) (övers. Anders och Gunnela Ekman, Bo Cavefors Bokförlag 1969)
 Lenins tänkande (La pensée de Lénine, 1957) (övers. Ingela Guerrien och Malena Rydberg, Zenit 1971)
 Staden som rättighet (Le Droit à la ville, 1968) (övers. Peter Einarsson, Bokomotiv 1983)

Referenser

Externa länkar 
Marx' sociologi (1966) - Fritt tillgänglig
Right to the City alliance (USA)	
Recht auf stadt (Hamburg)	
Kritik av vardagslivet (1947, del 1) - Fritt tillgänglig

Franska filosofer
Franska sociologer
Alumner från Paris universitet
Födda 1901
Avlidna 1991
Män
Teddy Tamgho

Teddy Tamgho, född 15 juni 1989 i Paris, är en fransk friidrottare, trestegshoppare.

Tamgho var väldigt framgångsrik som junior med guld både vid junior-EM 2007 och vid junior-VM 2008. Hans första seniormästerskap var inomhus-EM 2009 då han inte tog sig vidare från kvalet. 

Vid VM 2009 i Berlin tog han sig vidare till finalen där han slutade elva efter ett hopp på 16,79.

Den 14 mars 2010 satte han inomhusvärldsrekord i tresteg vid inomhus-VM i Doha med 17,90 meter.

Vid Diamond League-galan i New York 12 juni 2010 hoppade Tamgho 17,98 meter; nytt franskt rekord. Bara Jonathan Edwards, Christian Taylor, Kenny Harrison och Hugues Fabrice Zango har någonsin hoppat längre.

Personliga rekord 
 Tresteg
utomhus: 18,04 (Moskva, 18 augusti 2013)
inomhus: 17,92 (Paris, 7 mars 2011)

Referenser

Källor 

 
Fakta på IAAF:s webbplats

Levande personer
Män
Födda 1989
Franska trestegshoppare
Världsmästare i tresteg
Idrottare från Paris
Mörk slamfluga

Mörk slamfluga (Eristalis intricaria) är en blomfluga som tillhör släktet slamflugor.

Kännetecken 
Mörk slamfluga är en medelstor blomfluga med en längd på 10 till 15 millimeter. Bakkroppen har lång behåring av varierande färg, från svart till rödgul. Hårfärgen på bakkroppsspetsen är dock alltid vit eller gulaktig. Den långa behåringen gör den humlelik (se mimikry). Bakkroppen kan ha ljusa parfläckar men dessa kan också saknas helt. Ryggskölden är mörk med rödgul eller ibland svart behåring. Vingfjällen är mörkbruna eller gråsvarta. Vingarna är klara med endast otydlig vingfläck.

Levnadssätt 
Mörk slamfluga finns i de flesta miljöer men är beroende av fuktiga områden för larvernas utveckling. Man kan se den på korgblommiga och flockblommiga växter men även många andra blommor. Hanen hävdar revir. I Sverige varar flygtiden från maj till september. Larverna utvecklas i näringsrika halvflytande slampölar och diken. De kan även hittas i fuktig kospillning.

Utbredning 
Mörk slamfluga finns i hela Norden utom på kalfjället. Den är en av de vanligare blomflugorna i Sverige. Den finns i nästan hela Europa. Den finns österut till västra Sibirien och Centralasien.

Etymologi 
Intricaria betyder förvilla, förbrylla på latin.

Källor

Externa länkar 

Blomflugor
Mimikry
Insekter i palearktiska regionen
Summer Games II

Summer Games II  är ett datorspel med sporttema, utvecklat av Epyx (och släppt av US Gold), baserat på grenar i olympiska sommarspelen. Spelet släpptes 1984 till Commodore 64, och porterades till Apple II, IBM PC, Atari ST, MS-DOS, Sinclair Spectrum, Amstrad CPC och Amiga, och återlanserades till Virtual Console i Europa den 27 juni 2008 och i Nordamerika den 16 mars 2009. Den är en uppföljare till Summer Games, släppt av Epyx föregående år.

Spelet
Spelet presenterades som en virtuell multisportkarneval vid namn "Epyx Games" (ingen licens av den internationella olympiska kommittén fanns) med upp till 8 spelare, och alla valde ett land att representera och tävla om medalj i olika tävlingar. I de flesta versioner kunde världsrekord sparas på diskett.

Grenar
Spelet innehöll följande grenar:
Trestegshopp 
Höjdhopp 
Rodd
Spjutkastning 
Ridsport 
Fäktning 
Kajak
Cykling

I spelet kan man välja att tävla i alla grenar, några grenarna, bara en gren eller träna i en gren.

Spelet innehåller också invignings- och avslutningsceremonier, där avslutningsceremonin innehåller en "fan man", och den olympiska elden falnar då skymningen faller, ett luftskepp som passerar samt fyrverkerier. Flera porteringar låter även fyra spelare delta, men bara om man har disketten för föregångaren Summer Games.

Porteringar
Den ursprungliga C64-versionen av Summer Games II gjordes av Scott Nelson, Jon Leupp, Chuck Sommerville, Kevin Norman, Michael Kosaka & Larry Clague 1985. Samma år kom en Apple 2-version, skapad av John Stouffer, Jeff Webb, Doug Matson, Greg Broniak, Tim Grost, Matt Decker, Vera Petrusha, Ken Evans, Pat Findling, Dr. Keith Dreyer & Chris Oesterling.

Ett år senare porterades spelet av Phil Suematsu, Jeff Grigg, Don Hill & Jimmy Huey. Einstein & Steve Hawkes porterade det till Sinclair Spectrum och Amstrad CPC. 1992 porterade Adam Steele, Phillip Morris & Dave Lowe slutligen spelet til Atari ST och Amiga.

Externa länkar

Bilder på Summer Games II förpackning, manual och skärmdumpar på c64sets.com

Källor

Datorspel 1985
Datorspel baserade på olympiska sommarspelen
Apple II-spel
Spel utvecklade av Epyx
Virtual Console-spel
ZX Spectrum-spel
C64-spel
MS-DOS-spel
Amstrad-spel
Amigaspel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Lillslamfluga

Lillslamflugan (Eristalis arbustorum) är en blomfluga som tillhör släktet slamflugor.

Kännetecken 
Lillslamflugan är en ganska liten korthårig blomfluga med en längd på 9 till 12 millimeter. Hanen har ofta stora gula teckningar på bakkroppen, men storleken kan variera betydligt. Honans bakkropp har betydligt mindre teckningar än hanen och är ibland helt mörk. Andra viktiga detaljer för artbestämningen är att den saknar mittstrimma i ansiktet och har långa hår på antennborstet. Den har delvis mörka bakskenben, gul bakkant på tergiterna och klara vingar.

Levnadssätt 
Lillslamflugan finns i de flesta miljöer men är beroende av fuktiga områden för larvernas utveckling. Man kan se den på korgblommiga och flockblommiga växter men även många andra blommor. Hanen hävdar revir. I Sverige varar flygtiden från maj till september, ibland längre. Larverna utvecklas i näringsrika vattenpölar och liknande, gärna med kogödsel.

Utbredning 
Lillslamflugan är vanlig i hela Norden utom på Island. Den finns i hela palearktis. Den finns även i delar av Nordamerika.

Etymologi 
Arbustorum betyder 'dungarnas' på latin.

Källor

Externa länkar 

Blomflugor
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i nearktiska regionen