kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henrik Bull (arkitekt)

Henrik Bull, född den 28 mars 1863 i Kristiania (nuvarande Oslo), död den 2 juni 1952, var en norsk arkitekt, son till Georg Andreas Bull.

Bull studerade 1884-88 vid högskolan i Charlottenburg och slog sig sedan ned i Kristiania. Ett antal monumentala byggnader har av honom uppförts i Kristiania: Pauluskirken, Mogens Thorsens stiftelse, Nationalteatret, Historisk museum och Regjeringsbygningen.

Han har även uppfört landskyrkor, av vilka särskilt må nämnas Åmot i Österdalen och Nore i Numedal. Bull utställde även vackra möbler på Stockholmsutställningen 1897.

Henrik Bull var gift med skådespelerskan Mette Bull.

Källor

Noter

Norska arkitekter under 1800-talet
Kyrkoarkitekter
Födda 1863
Avlidna 1952
Män
Arkitekter från Oslo
Norska arkitekter under 1900-talet
Anders Henrik Bull

Anders Henrik Bull, född den 25 januari 1875 i Minneapolis, var en norsk elektrotekniker, son till Ole Bornemann Bull.

Bull genomgick tekniska skolan i Kristiania och studerade 1897-98 elektroteknik vid tekniska högskolan i Hannover. Under sin studietid där uppfann han en metod för trådlös telegrafi, vilken han senare vidareutvecklade. 

Medan de flesta andra avsändningsmetoder vilade på elektriska resonansverkningar, grundade sig den av Bull uppfunna på en mekanisk process. Bull har i The electrician redogjort för sitt system och de praktiska försöken.

Källor

Födda 1875
Avlidna okänt år
Norska ingenjörer
Män
Personer från Minneapolis
Jacob Breda Bull

Jacob Breda Bull, född den 28 mars 1853, död den 7 januari 1930, var en norsk författare, prästson från Rendalen i Nordre Österdalen, far till Olaf Bull. 

Bull blev 1876 teologie kandidat. Efter att först ha övat lärarverksamhet, övergick han till journalistiken och grundlade 1878 dagstidningen Dagen (senare kallad Nationaltidende). Efter att ha lämnat denna tidnings redaktion, övertog han den illustrerade veckotidningen Folkebladet, vars spridning han i hög grad ökade, särskilt genom publicerandet av Arnulf Øverlands illustrerade norska historia. 

Efter att ha utgivit Morgendæmring, en samling på vers och prosa av skilda författare, inträdde Bull 1889 på författarbanan med skådespelet Uden ansvar, som året efter följdes av lustspelet Alvorsmænd. Därpå offentliggjorde han en hel mängd folklivsskildringar från Österdalen, genom vilka han försäkrat sig om ett namn i litteraturen: Skisser (1891), Eventyr og historier (1892), Fra skog og fjeld (1894), Mellem fjeldene (1895) och Folk fra Dalen (1897). Dessa bilder från livet i Österdalen utmärks av en klangfull stil, djup sympati och en slående sanning, som ger dem ett högt kulturhistoriskt värde. 

Från hembygdsskildringarna vände sig Bull till den nationellt historiska dikten och utgav den stort anlagda diktcykeln Af Norges frihedssaga (I, 1897) och en serie historiska romaner: Bondeoprøret, Dyveke i Norge, Dyveke i Danmark, Kong Kristjern Tyran, Fra fru Ingers tid och Jomfruerne paa Østraat, samtliga utkomna 1900-1904. Till denna del av hans alstring hör även det stora, präktigt utstyrda folkskådespelet Tordenskjold (1901). Bland hans senare arbeten finns även två samlingar Ungdomsfortællinger (1896 och 1903) samt släkthistorien Fonnaasfolket (1902; Fonnåsfolket).

Böcker på svenska
 Fonnåsfolket: berättelse (Fonnaasfolket) (okänd översättare, Bonnier, 1902)
 En ljus hämnd (anonym översättning, Schildt, 1920)
 Jutulskaret (Jutulskaret) (översättning Aslög Davidson och Elsa Thulin, Geber, 1937)
 Hans Nielsen Hauge (Hans Nielsen Hauge) (översättning Martha Sand, 1970)

Källor

Noter

Norska författare
Norskspråkiga författare

Födda 1853
Avlidna 1930
Män
Personer från Innlandet fylke
Alumner från universitetet i Oslo
Hans Bull

Hans Bull, född 1739 och död 1783, var en norsk diktare.

Han var den förste av Norges förromantiska diktare, och den förste som tagit upp nationella motiv i sin diktning.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

 

Födda 1739
Avlidna 1783
Norska poeter
Män
Norskspråkiga författare
Mette Bull

Mette Marie Bull, född Wang 31 januari 1876, död 14 januari 1946, var en norsk skådespelare, sedan 1905 gift med arkitekten Henrik Bull.

Mette Bull var från 1899 med några få avbrott anställd vid Nationalteatret i Oslo och deltog 1916 i dess gästspel i Stockholm. Bland hennes främsta roller märks Pernille i Den stundeslöse och Elina i Vid rikets port.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

 

Födda 1876
Avlidna 1946
Norska skådespelare under 1800-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Norska scenskådespelare
Rottneros herrgård

Rottneros herrgård är en herrgård i Rottneros, Sunne kommun.

Historik 
Rottneros herrgård stod modell för Ekeby i Gösta Berlings saga från 1891 av Selma Lagerlöf. Lucianatten 1929 förstördes den gamla herrgården i en våldsam brand. Den dåvarande ägaren Svante Påhlsson (1882–1959) lät återuppföra herrgården och enligt Georges von Dardels ritningar, och anlade Rottneros Park omkring den som en blomster- och skulpturpark. I parken finns även Nils Holgerssons äventyrspark.

Sunne sockenkyrka låg på herrgårdens marker vid Rossgropen från 1220-talet till maj 1435 då den flyttades till sin nuvarande plats vid sundet. Kyrkans 1/4 i gården friköptes på samma gång.

Referenser 

Herrgårdar i Värmland
Byggnader och anläggningar i Sunne kommun
Peter Nicolay Bull

Peter Nicolay Bull, född 1869 och död 1951, var en norsk kirurg.

Bull blev medicine doktor 1905, professor i kirurgi samt överläkare vid rikshospitalet i Oslos kirurgiska avdelning 1912. 1921 blev Bull även generalsekreterare för Nordisk kirurgisk förening.

Av Bulls betydande vetenskapliga produktion kan framhållas hans arbeten om bland annat njurarnas och urinvägarnas kirurgi, den operativa kirurgin vid lungtuberkulos och den operativa behandlingen av blodpropp.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

 

Norska läkare
Födda 1869
Avlidna 1951
Män
Överjägmästare

Överjägmästare var i Sverige titel för vissa befattningshavare inom Skogsstaten.

Överjägmästarna nämns första gången i en kunglig resolution från 1682, i vilken stadgades, att det skulle finnas en överjägmästare i varje län. De var chefer för jägeripersonalen och hade huvudsakligen till uppgift att övervaka jaktväsendet och att tillse, att den underlydande personalen med skötte bevakningen av kronans skogar. Några i modern mening skogliga eller skogsvårdande uppgifter hade jägeristaten ej på den tiden.
 
När statsskogarna under senare hälften av 1800-talet började få betydelse ur skogshushållningssynpunkt, fick överjägmästarbefattningarna en helt annan natur. Skogsstatens uppgift blev då att genom god skogsvård på bästa sätt förvalta statens skogsdomäner och göra dem ekonomiskt lönsamma. Denna uppgift kom först till uttryck i 1869 års instruktion för skogsstaten. Överjägmästarna ersattes då med sex skogsinspektörer, vilkas tjänstgöringsområden kallades skogsdistrikt och under vilka sorterade 75 jägmästare, var inom sitt revir. Deras uppgift var att kontrollera skogspersonalens vård av de allmänna skogarna, och de var instans mellan jägmästarna och Skogsstyrelsen, hos vilken beslutanderätten i alla ärenden var samlad.
 
Denna starka centralisering blev emellertid ohållbar i samma mån, som arbetsbördan på grund av ökade krav på skogsvården och större intensitet i affärsverksamheten å statsskogarna växte. Decentralisering blev nödvändig och påbörjades genom 1889 års instruktion för skogsstaten. Genom denna förändrades skogsinspektörsbefattningarna till överjägmästartjänster och tillades överjägmästarna verkligt chefskap över jägmästarna i reviren. Sålunda erhöll de beslutanderätt i en mängd ärenden vid skogsstatens förvaltning. Enligt denna reglering var antalet överjägmästare nio, var inom sitt överjägmästardistrikt.
 
Genom 1909 års instruktion för Skogsstaten fortsattes decentraliseringen, genom att ytterligare ett antal ärenden utflyttades från Domänstyrelsen till överjägmästarna. Enligt 1921 års instruktion för Domänverket ålåg det överjägmästarna, som då var 13 till antalet, att var inom sitt distrikt leda och ansvara för de allmänna skogarnas förvaltning samt att kontrollera och leda jägmästarnas arbete. De utgjorde sålunda en mellaninstans mellan Domänstyrelsen och jägmästarna samt ägde därvid såväl kontrollerande som jämväl i vidsträckt omfattning beslutande befogenhet i skogliga och ekonomiska frågor.

Källor

Skogsbruk i Sverige
Jägmästare
Åmots kyrka, Åmot

Åmots kyrka är en korskyrka från 1901 i Rena centrum i Åmots kommun i Innlandet fylke, Norge. Kyrkan ligger i Åmots församling i Åmots pastorat.

Den ritades av Henrik Bull, knuttimrad i drakstil, och invigdes 1902.

Altartavlan och predikstolen är tillverkade 1775 av Peter Kastrud i Fåberg.
Orgeln är byggd av Olsen & Jørgensen och samtida med nuvarande kyrka.
I kyrkan finns en dopfunt av täljsten tillverkad 1902 efter ritningar av arkitekten. Nu för tiden är den gamla dopfunten från 1775-1776 i bruk.

Källor

Norske kirkebygg
 

Kyrkobyggnader i Innlandet fylke
Kyrkobyggnader invigda 1901
Åmots kommun
Kyrkobyggnader i Hamars stift
1901 i Norge
Journal of Molecular Biology

Journal of Molecular Biology är en vetenskaplig tidskrift som publiceras veckovis av Elsevier i Academic Press. Tidskriften publicerar ursprungliga vetenskapliga forskningsstudier utförda berörande organismer eller dess komponenter på molekylär nivå. Några av de oftast citerade artiklarna som förekommit i Journal of Molecular Biology sedan tidskriftens tillkommande 1959 inkluderar:
 
"On the nature of allosteric transitions: a plausible model," år 1965, i vilken Jacques Monod, Jeffries Wyman and Jean-Pierre Changeux presenterar MWC-modellen som ämnade förklara allosteriska proteiners, såsom hemoglobins, kooperativitet.
"Detection of Specific Sequences Among DNA Fragments Separated by Gel-Electrophoresis," år 1975, i vilken Edwin Southern presenterade den första beskrivningen av s.k. Southern blot, en teknik som till stor del revolutionerade molekylärbiologin.
 "Identification of Common Molecular Subsequences," år 1981, i vilken Smith-Waterman algoritmen, som används för att bestämma grad av homologi mellan DNA-, RNA- eller protein-sekvenser, för första gången beskrevs.
 "Basic Local Alignment Search Tool," år 1990, i vilken algoritmen för homologiletande i DNA- och proteinsekvenser känd som BLAST för första gången beskrevs.

Tidskriftens impact factor 2014 var 4,333 enligt Thomson ISI.

Externa länkar 
 Elsevier.com - Journal of Molecular Biology

Brittiska tidskrifter
Biologiska tidskrifter
Jean Bullant

Jean Bullant, född omkring 1520 och död 1578, var en fransk arkitekt.

Bullant fick efter studier i Italien fortsätta flera betydande slottsbyggen, såsom Chambord, Fontainebleau, Écouen. Det sistnämnda slottet fullbordades 1552 av Bullant. Han byggde även det lilla slottet Châtelet vid Chantilly. Som författare framträdde Bullant med Reigle généralle d' architecture (1564).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

 

Födda 1500-talet
Avlidna 1578
Franska arkitekter
Män
Svensk uppslagsbok
Franska skulptörer under 1500-talet
Kjetil Johnsen

Kjetil Johnsen, född 1966, är en norsk författare, journalist och redaktör.

Johnsen har journalistisk bakgrund, och är idag anställd som förlagsredaktör på Egmont i Norge. Som författare har han gett ut flera romanserier för ungdomar, dock är endast Tre översatt till svenska.

Tre 
På norska heter denna serie 3. Totalt har tio delar utkommit på norska och alla har översatts till svenska.
 Ett hål i själen
 Den farliga kyssen
 Det som kommer att ske
 Flytande i vatten
 Till jord skall du bli
 Den gråtande mördaren
 Tillbaka från de döda
 Ett sista offer
 Mördarens ansikte
 De som lever vidare

Externa länkar 
Kjetil Johnsens blogg

Män
Födda 1966
Levande personer
Norska författare
Ásmundur Sveinsson

Ásmundur Sveinsson, född 20 maj 1893 i Kolstðöum, Miðdölum socken, Island, död 9 december 1982 i Reykjavik, var en isländsk skulptör.

Biografi 
Han var som till bonden Svein Finsson och Helga Eysteinsdottir och gift första gången 1924 med Gunnfríður Jónsdóttir och andra gången från 1949 med Ingrid Håkansson. Efter studier för Ríkarður Jónsson vid den tekniska skolan i Reykjavik fortsatte han sina studier vid tekniska skolan i Köpenhamn. Sveinsson kom till Stockholm 1920 där han studerade för Carl Milles vid Kungliga konsthögskolan 1920–1926 och bland hans tidigare arbeten vid skolan märks verket Najad som belönades med en silvermedalj. Efter avslutade studier i Stockholm flyttade han 1926 till Paris där han studerade för Charles Despiau. Under sin tid i Frankrike kom han under inflytande av den kubistiska skulpturen och den monumentala plastiken som de yngre franska skulptörerna arbetade med innan han återvände till Island 1929 och började skapa skulpturer i en efter hand allt mer abstrakt stil. Skulpturerna har ofta människan i arbete som tema. Från 1949 övergick han till att hämta sina impulser och motiv från den isländska folksagans dunkla tidevarv. Separat ställde han ut ett flertal gånger i Reykjavik och han medverkade i ett stort antal samlingsutställningar i Sverige och utomlands. Bland hans offentliga arbeten märks en rad utsmyckningar i metall för offentliga byggnader i Reykjavik´. Han konst består av rundskulpturer och reliefer utförda i trä, metall och terrakotta. Sveinsson är representerad vid Statens Museum for Kunst i Reykjavik och med skulpturen Moder Jord vid Rottneros skulpturpark i Värmland. Huset Kúluna från 1942–1950 i Bauhaus-stil i Laugardalur i Reykjavík, där Sveinsson tidigare bodde och arbetade, är sedan 1983 ett museum under namnet Ásmundarsafn.

Verk i urval
Moder jord (1936), brons, Rottneros Park, Rottneros, Sverige
Trollkonan (1948)
Huvudet som gisslan (1948, baserat på en dikt av Egil Skallagrimsson, som denne skrev för att slippa få huvudet avhugget
Ritten i sjön (1944), med motiv från Snorre Sturlassons Edda
 Sæmundur och sälen, framför Islands universitets huvudbyggnad i Reykjavík
Sonartorrek, brons, Mýrum, nära Borgarnes, Island (namnet refererar till en dikt av Egil Skallagrimsson, som handlar om Egil med sin döda son i sina armar)

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 340, Allhems Förlag, Malmö.

Se även
Reykjaviks konstmuseum#Ásmundur Sveinssons skulpturmuseum

Källor
Biografi på Reykaviks konstmuseums webbplats, läst 2010-05-03

Externa länkar
Om Asmundur Sveinsson på Reykaviks Konstmuseems webbplats
Asmundur Sveinssons skulpturmuseum
Bild av Sonartorrek utanför gården Borg i Mýrum, Island

Isländska skulptörer
Män
Födda 1893
Avlidna 1982
Jyrki Ponsiluoma

Jyrki Ponsiluoma, född 5 december 1966 i Kurikka i Finland, är en svensk tidigare längdskidåkare. Ponsiluoma är bosatt i Östersund.

Ponsiluoma var aktiv åren 1988 till 1995 och tävlade för Åsarna IK. Han tävlade i världscupen 1988 till 1994. I sina nio världscupstarter blev han som bäst femma i ett lopp på 15 km klassisk stil i Kavgolovo, Sovjetunionen. Ponsiluoma deltog aldrig i något VM men ställde upp i OS 1992 i Albertville, där han tävlade i 30 km klassisk stil och blev åtta. Ponsiluomas son Martin Ponsiluoma är svensk landslagsåkare i skidskytte och världsmästare i sprint (10 km) från VM i Pokljuka 2021.

Källor

Födda 1966
Levande personer
Män
Svenska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992
Personer från Kurikka
Svenska idrottare under 1900-talet
Egby församling

Egby församling var en församling i Ölands norra kontrakt, Växjö stift och Borgholms kommun.  År 2006 uppgick församlingen i Köpingsviks församling.

Församlingskyrkan var Egby kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Den hette före 1940 Ekby församling.

Församlingen var fram till 1962 annexförsamling i ett pastorat med Köpings församling, där från 15 november 1777 till 1 maj 1879 Borgholms församling ingick. Från 1962 ingick församlingen som annexförsamling i pastoratet Köping, Egby, Löt, Alböke, Föra och Bredsättra. År 2006 uppgick församlingen i Köpingsviks församling.

Församlingskod var 088505.

Se även
Egby socken

Noter

Historiska församlingar i Växjö stift

Indelningar i Borgholms kommun
Katedralen i Sisak

Katedralen i Sisak är en katedral i staden Sisak i centrala Kroatien.

Katedralen
Katedralen var en församlingskyrka fram till den 5 december 2009 då påven Benedictus XVI upphöjde Sisak till ett eget stift underställt Zagrebs ärkestift inom den romersk-katolska kyrkan i Kroatien. Katedralen är från 1700-talet och är byggd i barockstil. Efter en jordbävning 1909 ersattes gamla fasaden i barockstil med en ny.

Externa länkar
 Engelskspråkig information om katedralen

Sisak
Sisak
Katedralen i Gospić

Katedralen i Gospić är en katedral i staden Gospić i Kroatien och är säte för biskopen av stiftet Gospić-Senj. 

Tidigare var katedralen en församlingskyrka i Rijekas ärkestift men blev säte för ett eget stift inom den romersk-katolska kyrkan i Kroatien den 25 maj 2000. Katedralen byggdes mellan 1781 och 1783 och är utförd i barockstil. Katedralen skadades under det kroatiska självständighetskriget (1991-1995) men har reparerats och stod klar 1999.

Gospić
Gospić
Koindu

Koindu är en stad i Kailahundistriktet i Eastern Province, Sierra Leone. Befolkningen är huvudsakligen från den etniska gruppen Kissi. 

Koindu ligger i ett område rikt på diamanter och en omfattande internationell handel ägde rum i området. Att hålla diamantgruvorna var av yttersta vikt för rebellgruppen Revolutionary United Front (RUF) under inbördeskriget i Sierra Leone då det var en stor inkomstkälla för dem.

Vid staden finns en tullstation som åter öppnade i februari 2010. Den tullstation som tidigare legat där hade slutat med sin verksamhet under kriget, men hade tidigare dragit in stora summor till landet då omfattande internationell handel ägde rum i området. Det är även en del av försöken att minska smugglingen i området. Staden var ett handelsnav för Mano River Union, samt andra västafrikanska länder. I staden signerades år 2005 den så kallade Koindu-resolutionen för att öka samarbetet mellan de olika ländernas Kissibefolkningar.

Referenser

Externa länkar 
 Den signerade Koindu-resolutionen på The Republic of Sierra Leone : State House Online

Orter i Sierra Leone
Grand Erg Occidental

Grand Erg Occidental (Stora västra sandhavet) är norra Algeriets näst största erg, efter Grand Erg Oriental. I denna ökenregion faller mindre än 250 mm regn per år. Den har inga mänskliga bosättningar och här finns inga vägar

Referenser

Erg
Landformer i Algeriet
Tentativa världsarv i Algeriet
Sahara
Paul Daley

Paul Daley, född 21 februari 1983 i Nottingham, England, är en brittisk MMA-utövare som bland annat tävlat i UFC, Strikeforce, Pancrase och EliteXC och är regerande mästare i organisationen Cage Rage welterviktsdivision. Av Daleys 27 segrar har 20 kommit via knockout.

Biografi
Daley gick sin första professionella MMA-match i juni 2003. Han debuterade i UFC på UFC 103 den 19 september 2009 genom att besegra Martin Kampmann via knockout. Inför sin andra match i organisationen på UFC 108 i januari 2010 klarade Daley inte av viktgränsen utan vägde 2 pound för mycket vid invägningen. Som ett resultat av detta tvingades han böta 10 % av sitt gage till sin motståndare Dustin Hazelett. Daley vann sedan matchen på knockout. 

I sin tredje match i organisationen på UFC 113 den 8 maj 2010 förlorade Daley mot Josh Koscheck. Efter att matchen avslutats och domaren separerat Koscheck och Daley delade Daley ut ett slag som träffade Koscheck i ansiktet. På presskonferensen efter galan meddelade UFC:s vd Dana White att på grund av incidenten kommer Daley aldrig mer gå en match i organisationen.

I september 2010 skrev han kontrakt med organisationen Strikeforce. Efter att ha vunnit sin första match i organisationen fick han i april 2011 chansen att gå en match om welterviktstiteln mot den regerande mästaren Nick Diaz. Daley förlorade matchen via teknisk knockout i slutet av den första ronden.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Paul Daley på Sherdog.com

Födda 1983
Män
Levande personer
Brittiska utövare av mixed martial arts
Personer från Nottingham
Nedroma

Nedroma (arabiska: ندرومة) är en stad i provinsen Tlemcen i Algeriet. Staden var en gång huvudstad i Trara, och byggdes på ruinerna efter en berbisk stad. Folkmängden i kommunen uppgick till 32 498 invånare vid folkräkningen 2008, varav 27 742 bodde i centralorten.

Världsarvsstatus 
Nedroma sattes upp på listan över förslag till världsarv (tentativa listan) den 30 december 2002 som ett kulturarv.

Se även
Abd-ul-mumin - emir över Almohaderna, var född i Nedroma

Referenser 

Orter i Tlemcen (provins)
Tentativa världsarv i Algeriet
Rasheed Alabi

Rasheed Oladime Alabi Suaibu, född 9 januari 1986 i Nigeria, är en nigeriansk fotbollsspelare som sedan 2014 spelar för Leixões SC. Han har tidigare spelat för OFI Kreta, Doxa Katokopia och AC Omonia. Han gjorde sitt första mål för AC Omonia i Uefacupen mot Manchester City.

Födda 1986
Män
Levande personer
Nigerianska fotbollsspelare
Spelare i Doxa Katokopia
Spelare i AC Omonia
Fotbollsspelare i Leixões SC
El Kantara

För staden i Egypten, se Al Qantarah El Sharqiyya

El Kantara är en stad och kommun i provinsen Biskra i Algeriet. Den är en oas belägen i den sydvästra delen av området Aures, 50 km norr om Biskra och 50 km från Batna. Kommunen hade 11 415 invånare vid folkräkningen 2008, varav 11 046 bodde i centralorten.

Källor

Externa länkar 

Orter i Biskra (provins)
Tentativa världsarv i Algeriet
Oaser i Algeriet
Kalciumdinatriumetylendiamintetraacetat

Kalciumdinatriumetylendiamintetraacetat, även kallat kalciumdinatrium-EDTA, med E-nummer E 385, är ett kalcium- och natriumsalt av EDTA som används som livsmedelstillsats som förstärker antioxidationsmedlens förmåga att inte härskna (i exempelvis margarin) eller missfärga (i exempelvis läsk). Den kan även användas för att bota blyförgiftning. Ämnet framställs syntetiskt.

Tillsatsen fungerar så att den binder metaller, varför många produkter som innehåller tillsatsen får en längre hållbarhet då den förhindrar nedbrytning av exempelvis järn och koppar. En omtalad nackdel med tillsatsen är att den även binder önskade mineraler som exempelvis kalcium. ADI är satt till 2,5 mg per kilogram kroppsvikt av både SCF och JECFA. För att nå upp detta måste man äta 600 gram konserverade bönor eller 1,5 kilogram margarin.

Referenser 

Livsmedelstillsatser
Kalciumföreningar
Natriumföreningar
Karboxylater
Davidson Morais

Davidson Morais, född 18 juli 1981, är en brasiliansk fotbollsspelare. Han spelade tidigare i grekiska Messiniakos FC, Apollon Kalamarias, OFI Kreta och har även haft ett provkontrakt hos tyska TSV Alemannia Aachen i juli 2006. Efter en säsong i Figueirense FC 2007-2008 gick Morais till AC Omonia.

Källor

Brasilianska fotbollsspelare
Spelare i OFI Kreta
Spelare i FK Dnipro Dnipropetrovsk
Spelare i Figueirense FC
Spelare i AC Omonia
Män
Levande personer
Födda 1981
Personer från Belo Horizonte
Timo Wenzel

Timo Wenzel, född  30 november 1977 i Neu-Ulm, är en tysk fotbollsspelare (försvarare) som sedan 2012 spelar i SV Elversberg. Tidigare har han bland annat spelat i VfB Stuttgart och FC Kaiserslautern.

Källor

Män
Födda 1977
Tyska fotbollsspelare
Levande personer
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i FC Kaiserslautern
Spelare i FC Augsburg
Spelare i AC Omonia
Ceresiosaurus

Ceresiosaurus var ett släkte reptiler som tillhörde ordningen Nothosauroidea. De levde under äldre delen av kritaperioden i det som idag är Europa. Namnet betyder ödla från Ceresio.

Den blev troligen runt 4 meter lång från nos till svanstipp och använde sin svans och kropp för att simma framåt och bakbenen för att bromsa. Den åt fisk och blötdjur som den använde sina långa tänder för att fånga. Den hade långa tår på sina fyra fötter.

Källor

 Stora boken om Dinosaurier och andra förhistoriska varelser - Parragon 

Förhistoriska kräldjur