kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paul Singer

Paul Singer, född 16 januari 1844 i Berlin, död 31 januari 1911 där, var en tysk socialdemokratisk politiker.

Singer tillhörde en judisk köpmanssläkt och anlade 1869 tillsammans med sin bror en stor kappfabrik, vilken gav honom betydande förmögenhet. Han var som politiker ursprungligen liberal, närmade sig därefter under påverkan av nationalekonomen Eugen Dührings skrifter en socialistisk uppfattning och anslöt sig i början av 1870-talet till socialdemokratin. Under de för Tysklands socialdemokrater svåra åren närmast efter socialistlagens antagande (1878) gjorde han partiet stora ekonomiska tjänster. Han insattes 1884 i Berlins kommunalrepresentation och valdes samma år till ledamot av tyska riksdagen för Berlins 4:e valkrets, som han representerade till sin död. 

År 1887 sålde han sin andel i kappfabriken och ägnade sig helt åt det politiska livet. Från 1890 var han den tyska socialdemokratiska partistyrelsens ene ordförande (August Bebel var den andre) och ledde med utmärkt skicklighet de ofta stormiga förhandlingarna på de årligen återkommande partikongresserna. I riksdagen var Singer en bland partiets oftast anlitade talare och visade sig där som god taktiker, vida lugnare än den lätt uppbrusande Bebel. Han samverkade på de socialdemokratiska partidagarna i Stuttgart 1898 och i Dresden 1903 med Karl Kautsky vid hävdandet av partidoktrinerna i deras strängaste form emot Eduard Bernstein och andra revisionister.

Källor

Vidare läsning

Partiledare för Tysklands socialdemokratiska parti
Födda 1844
Avlidna 1911
Män
Politiker från Berlin
Gabriel Falkenberg af Sandemar

Gabriel Falkenberg (af Sandemar), född 5 juni 1646, död 30 maj 1714 i Stockholm, var en svensk greve och ämbetsman.

Biografi
Gabriel Falkenberg anställdes först vid hovet som kammarherre och utnämndes 1678 till landshövding i Södermanlands län. 1687 upphöjdes han i friherrligt och 1693 i grevligt stånd och skrev sig då som greve till Sandemar (vars byggherre han var) och friherre till Odensviholm. 

År 1693 utnämndes han även till kungligt råd  och president i Åbo hovrätt. 1703 förflyttades han från Åbo till Svea hovrätt och blev samma år Åbo universitetskansler.

Gabriel Falkenberg dog 1714 ogift i Stockholm och slöt själv sin grevliga ätt. Han var son till Conrad Falkenberg och bror till Henrik Falkenberg.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Landshövdingar i Södermanlands län
Svenska riksråd under 1600-talet
Hovrättspresidenter i Svea hovrätt
Hovrättspresidenter i Åbo hovrätt
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Män
Födda 1646
Avlidna 1714
Universitetskanslerer
Personer under stormaktstiden
Gabriel
Kungliga råd
Eugen Dühring

Karl Eugen Dühring, född 12 januari 1833 i Berlin, död 21 september 1921 i Nowawes, Babelsberg, var en tysk filosof och nationalekonomisk skriftställare.

Dühring var först ämbetsman, men studerade från början av 1860-talet filosofi, sociala frågor samt naturvetenskap. År 1864 blev han docent i filosofi vid universitetet i Berlin och utvecklade såsom sådan en omfattande verksamhet, vilken ej hindrades ens av att en svår ögonsjukdom till slut gjorde honom helt blind. På grund av tvister med de akademiska myndigheterna avlägsnades han 1877 från docenturen. 

Dühring var den förste förespråkaren för positivismen i Tyskland och antog i likhet med Auguste Comte rummets och sinnevärldens verklighet samt möjligheten att omedelbart genom perceptionen och det sinnliga förståndet vinna ett filosofiskt vetande. Han hyllar dock avgjort materialismen, ser i atomerna samt i dessas inneboende krafter den yttersta förklaringsgrunden till världsalltets innehållsrikedom och finner självmedvetandet hos människan vara resultatet av en viss bestämd växelverkan mellan organismens fysisk-kemiska krafter. Någon själ existerar inte. Naturen har en gång börjat att genom en oförklarad "urtilldragelse" utveckla sig till organiskhet och fortgående fullkomning, enligt lagen om det identiskas differensbildning. På det praktiska området försökte han genomföra en vetenskapligt rättfärdigad optimistisk världsbetraktelse, i polemisk motsats till såväl den Malthus-Darwinska "befolkningspessimismen" som den Schopenhauer-Hartmannska "Jenseitigkeitspessimismen". 

Dühring gjorde sig även känd som författare av antisemitiska skrifter. Av hans arbeten utkom på svenska "Vägen till kvinnans högre fackbildning samt lärosättet vid universiteten" (1889). Hans kritik av marxismen föranledde Friedrich Engels att författa boken Anti-Dühring (1878).

Bibliografi i urval
Natürliche Dialektik (1865)
Der Werth des Lebens (1865; sjätte upplagan 1902)
Kritische Geschichte der Philosophie (1869; fjärde upplagan 1894)
Kritische Geschichte der Nationalökonomie und des Socialismus (1871; fjärde upplagan 1900)
Kritische Geschichte der allgemeinen Principien der Mechanik (prisbelönt av Göttingens universitet, 1873; tredje upplagan 1887)
Logik und Wissenschaftstheorie (1878; andra upplagan 1905)
Die Judenfrage (1881; femte upplagan 1901)
Sache, Leben und Feinde (1882; andra upplagan 1902)
Wirklichkeitsphilosophie (1895)

Källor

Noter

Tyska filosofer
Tyska nationalekonomer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer inom antisemitism
Forskare från Berlin
Män
Födda 1833
Avlidna 1921
Ugglan
Schemasymbol

Schemasymboler är ett piktogram som används för att representera olika elektriska och elektroniska komponenter som till exempel ledare, batterier, motstånd, och transistorer i en ritning av elektriska eller elektroniska kretsar. Dessa symboler kan beroende på kvarstående traditioner variera från land till land, men är numera till största delen internationellt standardiserat. En del symboler som till exempel vakuumrör blev i princip utdöd när nyare teknologi utvecklades.

Elektronikschema kan ritas med EDA-programvara som till exempel KiCad.

Standardisering 
Standardisering sker inom organisationerna IEC, DIN, ANSI, IEEE och NEMA.

Galleri med vanliga elektroniska symboler

Externa länkar 
 iec.ch Internationell standard IEC 60617 DB grafiska symboler för schema
 freeuk.com - Schemasymboler för elektroniska komponenter

Elektronik
Symboler
Piktogram
Morten Jensen

Morten Jensen, född 2 december 1982 i Lynge, är en dansk friidrottare som främst tävlar i kortdistanslöpning och längdhopp. I inledningen av sin karriär tävlade han för FIF Hillerød och sedan 2005 för IF Sparta.

Meriter på internationell nivå 
Sina främsta internationella meriter har Morten Jensen samlat i längdhopp. Han har tagit sig till kvartsfinal vid åtta internationella mästerskap för seniorer, inklusive OS i Peking 2008 och två världsmästerskap. Jensens främsta löpgrenar är 100 meter och 200 meter. På 100 meter tog han sig till kvartsfinal vid junior-VM i friidrott i Santiago de Chile år 2000. På 200 meter nådde han kvartsfinal vid Europamästerskapen i friidrott 2006 i Göteborg.

Jensen har under flera år varit en flitig aktör vid landskamper i friidrott och gjort inte mindre än 22 starter vid Europacupen i friidrott under åren 2000–2008. Vid åtta tillfällen räckte det till seger.

Meriter på nationell nivå 
På nationell nivå har Morten Jensen radat upp mästerskapsmedaljer såväl inomhus som utomhus, med bland annat sex raka utomhusguld i längdhopp. Han är också (per januari 2010) dansk rekordhållare utomhus i längdhopp och på 100 meter samt inomhus i längdhopp och på 200 meter.

Ungdomsmästerskap 
Vid nationella junior- och ungdomsmästerskap vann Jensen 25 titlar, de flesta i paradgrenarna sprint och längdhopp, men också en U-15-titel på 300 meter häck. Internationellt nådde han flera topplaceringar vid nordiska mästerskap, inklusive tre guld. Han tog sig till final i både längdhopp och 200 meter vid junior-EM 2001.

Personliga rekord

Källor 
 Morten Jensens officiella webbplats
 Biografi på IAAF
 Dansk Atletik: Resultat i danska mästerskap
 Danks Atletik: Danska rekord

Danska kortdistanslöpare
Danska längdhoppare
Levande personer
Män
Födda 1982
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Danmark
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Danska idrottare under 2000-talet
Leonhard von Budberg

Leonhard von Budberg, född 1640 och död 1708, var ett livländskt lantråd och friherre.

von Budberg var den främste i det livländska ridderskapets deputation till Karl XI 1690–91, även om Johann Patkul var den egentlige ledaren. För sitt uppträdande under deputationen och under lantdagen i Wenden (nuv. Cēsis) 1692 dömdes han i december 1694 till döden, men straffet omvandlades senare till 6 års fängelse. Benådad 1697, deltog von Budberg sedan i Patkuls stämplingar, och trädde i rysk tjänst, men ganska lite är känt om hans senare liv. Han upphöjdes 1692 med sina bröder till svensk friherre.

Källor
Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Personer under stormaktstiden
Svenska friherrar
Födda 1640
Avlidna 1708
Män

Leonard
Márta Mészáros

Márta Mészáros, född 19 september 1931 i Kispest nära Budapest, är ungersk filmregissör.

Biografi 
Márta Mészáros utbildade sig vid Filmskolan i Moskva och tog examen 1956.  Hon började sin karriär som dokumentärfilmare, 1968 gjorde hon sin första spelfilm Eltavozott nap (Dagen har flytt). Det var den första ungerska spelfilmen regisserad av en kvinna. 1975 blev hon internationellt känd med Örökbefogadás (Adoption) som fick Guldbjörnen vid Filmfestivalen i Berlin.

Hennes film Ők ketten (Marie och Julie), som hade premiär  1977 blev mycket uppmärksammad i Sverige. Filmen berättar om Mari som driver ett hem för unga arbetarkvinnor och Julie som brottas med sitt äktenskap.

Mészáros gjorde sedan en rad självbiografiska filmer som utgår från hennes och hennes familjs historia. Den första, Napló gyermekeimnek (Dagbok för mina barn) vann Juryns stora pris vid filmfestivalen i Cannes 1984 och den andra Napló szerelmeimnek (Dagbok för mina kära) fick Silverbjörnen i Berlin 1987. Nästa film i serien, Napló apámnak, anyámnak (Dagbok till min far och mor), från 1990, handlar om tiden kring Ungernrevolten 1956. Den sista dagboksfilmen Kisvilma - Az utolsó napló (Lilla Vilma - Den sista dagboken) spelades in 2000.

2004 gjorde hon dokumentärfilmen A Temetetlen halott (Den obegravda kroppen) om den Stalinkritiske politikern Imre Nagy som dömdes till döden efter Ungernrevolten 1956. 

Márta Mészáros har regisserat omkring femtio filmer, hennes senaste långfilm för bio heter Utolsó jelentés Annáról (Annas sista rapport) och hade premiär 2009. År 2011 deltog hon i en kollektivfilm bestående av kortfilmer kallad Magyarország 2011 (Ungern 2011) producerad av den kände regissören Béla Tarr. Filmen beskriver det samtida Ungern och är filmarnas reaktion på högerregimens alltmer restrikta politik inom kultur- och filmområdet.

Filmografi (urval) 

 (Dagen har flytt)

 (Lilla Vilma - Den sista dagboken)
 (Den obegravda kroppen)
 (Annas sista rapport)

Externa länkar 
 
 
 Central Europe Review: Intervju om Kisvilma – Az utolsó napló (Lilla Vilma - Den sista dagboken)
 Magyarország 2011, Berlins filmfestival 2012

Ungerska filmregissörer
Kvinnor
Födda 1931
Levande personer
Personer från Budapest
Andrej Eberhard von Budberg

Andrej Eberhard Jakovlevitj von Budberg, född 10 augusti 1750 i Riga och död 1 september 1812 i Sankt Petersburg, var en rysk friherre, general och diplomat.

Efter att ha deltagit i kriget mot turkarna 1768-1774, inträdde von Budberg i diplomatisk tjänst, var en tid lärare för storfurst Pauls söner Alexander och Konstantin, kom i hög gunst hos Katarina II och hedrades med viktiga diplomatiska uppdrag. 1796-1803 var han ryskt sändebud i Sverige, slutligen med ambassadörs rang. Jämte sin släkting G. W. von Budberg, förde han underhandlingarna med svenska regeringen angående äktenskap mellan Gustav IV Adolf och Alexandra Pavlovna. 1806-1808 var han minister för utrikes ärenden men nödgades på Napoleons begäran ta avsked. Han omfattande brevväxling med Katarina II och Alexander I som förvaras i utrikesdeperatmentets arkiv i Moskva är en viktig historisk källa.

Källor
Svensk uppslagsbok (1930)

Personer från Riga
Ryska diplomater
Födda 1750
Avlidna 1812
Män
Mottagare av Serafimerorden
Andrej Eberhard
Ryska friherrar
Augustinerhypotesen

Augustinerhypotesen är en lösning på det synoptiska problemet, som gäller ursprunget för  evangelierna i Nya testamentet. Enligt hypotesen skrevs  Matteus  först, av evangelisten Matteus (se Hebreerevangeliet). Markus skrev sedan Markusevangeliet och använde Matteus och Petrus predikningar som källor. Lukas skrev Lukasevangeliet och var medveten om de två evangelierna som föregick honom. Till skillnad från vissa konkurrerande hypoteser, bygger inte denna hypotes på, och argumenterar inte heller för, att det finns någon skrift som inte uttryckligen nämns i historiska vittnesbörd. I stället bygger hypotesen huvudsakligen på historiska vittnesbörd, snarare än på textkritik, som centrala bevis. Grunden för belägg av hypotesen är kyrkofädernas skrifter: historiska källor som går tillbaka så långt som till första halvan av 200-talet, vilket har ansetts som auktoritativt av de flesta kristna  i nästan två tusen år. Slutligen, anhängare till den augustinska hypotesen ser den som en enkel, sammanhängande lösning på det synoptiska problemet.

Augustinerhypotesen tar upp vissa centrala frågor kring det synoptiska problemet, exempelvis hur tillförlitlig är den  tidiga kristna traditionen, vilket evangeliet som skrevs först, om det fanns andra okända källor bakom evangelierna, i vilken utsträckning, - om någon- , redigerades evangelierna och i vilken utsträckning har evangelierna förändrats från den tid då de ursprungligen skrevs till dess att de första bevarade manuskript uppträder. Dessa och andra frågor tas upp och olika förklaringar har föreslagits av förespråkare för konkurrerande hypoteser, såsom Tvåkällshypotesen, den närstående Q-hypotesen, Farrerhypotesen, med flera. 

De två tvistefrågorna för anhängarna av augustinerhypotesen är huruvida Matteusevangeliet ursprungligen skrevs på arameiska med det hebreiska alfabetet, eller om den grekiska texten är den ursprungliga, och huruvida Markus eller Lukas skrevs därefter. En modifierad version av Augustinerhypotesen, som kallas Griesbachs hypotes, håller med om att Matteus skrevs först och att Markus bygger på Matteus, och har inte bestritt att den ursprungliga texten var på hebreiska och därefter översatts till grekiska, men hävdar att Markus också bygger på Lukas och att därför Lukas evangelium föregår Markus. På grund av likheten i de centrala stridsfrågorna, tas denna hypotes upp som en möjlig förändring av augustinerhypotesen.

Se även
Evangelium (bok)

Teologi
Kristna skrifter
Lista över avsnitt av Psych



Serieöversikt

Säsong 1: 2006-2007

Säsong 2: 2007-2008

Season 3: 2008-2009

Säsong 4: 2009-2010

Säsong 5: 2010-2011

Säsong 6: 2011-2012

Säsong 7: 2013

Psych: The musical
Musikalavsnittet av ’’Psych: The Musical’’ tillkännagavs under 2012 års San Diego Comic-Con. Den sändes i uppehållet mellan säsong 7 och 8, men hör officiellt till säsong 7, då som avsnitt 15 och 16 (dubbelavsnitt). Avsnittet var menat att sändas i mitten av säsongen, som följd får detta att det inte riktigt stämmer med kontinuiteten i serien.

Säsong 8: 2014

Psych
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska TV-serier från 2010-talet

it:Episodi di Psych (prima stagione)
Junior Johnson

Robert Glenn Johnson, Jr., känd som Junior Johnson, född 28 juni 1931 i Wilkes County, North Carolina, död 20 december 2019 i Charlotte, North Carolina, var en amerikansk före detta moonshiner (smugglare av hembränt) som blev en av de tidiga superstjärnorna inom Nascar-racingen under 50- och 60-talen. Under karriären tog han hem femtio segrar, och när han slutade köra 1966 blev han i stället teamägare. Tunga namn inom Nascar som Cale Yarborough och Darrell Waltrip körde för Junior Johnson & Associates. Han avslutade sin karriär som teamägare 1995. Invald i International Motorsports Hall of Fame 1990.

Referenser 

Amerikanska racerförare
Racerförare från North Carolina
NASCAR-förare
Födda 1931
Avlidna 2019
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Planetarium Football Star

Planetarium Football Star, (Footstar), är ett webbaserat fotbollsmanagerspel som funnits sedan oktober 2006. Spelet har ca 30 000 användare från 84 länder över hela världen, och finns översatt till en mängd olika språk. 

Man startar som en 17-årig fotbollsspelare utan några egenskaper, och målet är att man ska träna upp sig, spela matcher och få en så lyckad karriär som möjligt. 

Förutom att träna kan spelarna med hjälp av olika slags interaktioner påverka varandras moral och självförtroende, vilka i sin tur påverkar hur man presterar i matcher. Det är därför viktigt att ett lag har aktiva spelare som kan hjälpa varandra, för att man ska prestera på topp. Det finns också en möjlighet för spelarna att köpa olika saker som till exempel fotbollsskor, som påverkar hur man presterar.

Det finns två typer av lag- datorstyrda ("botlag") och människostyrda. Botlagen är till för att fylla ut serier där det inte finns tillräckligt många människostyrda lag. Lagen spelar i serier, cuper och landslag. 

En säsong (eller ett år) på Footstar är 112 dagar långt, alltså 16 veckor. Det innebär att det går ungefär tre Footstar-år på ett kalenderår.

Det finns flera olika program och webbplatser som erbjuder statistik och annat kring Footstar.

Externa länkar
Spelets webbplats
Wiki-sida om spelet

Fotbollsspel
MMOG
Webbläsarspel
Datorspel 2006
Palagruža

Palagruža (italienska: Pelagosa) är en obebodd ögrupp mitt i Adriatiska havet, 123 kilometer söder om Split och 160 kilometer öster om Pescara. Ögruppen hör till Kroatien och är landets sydligaste punkt.

Öar och holmar 
Ögruppen består av huvudön, Vela eller Velika Palagruža (Stora Palagruža), den mindre ön Mala Palagruža (Lilla Palagruža) samt holmarna Kamik, Tarmuntona, Pupak, Kunj, Baba, Gaće samt Galijula som är arkipelagens sydligaste holme. Endast på huvudön finns bebyggelse i form av en fyr.

Historia 
Innan 1861 hörde ögruppen till Kungariket Bägge Sicilierna och därefter Kungariket Italien. 1873 tillföll ögruppen Österrike-Ungern och i förlängningen Kroatien.

Källor 

Kroatiens ögrupper
Raimond Castaing

Raimond Castaing, född 28 december 1921 i Monaco, död 10 april 1998, var en fransk fysiker. Han blev 1959 professor i fysik vid Paris universitet i Orsay och invaldes 1978 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor 
 

Franska professorer i fysik
Alumner från École normale supérieure
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1921
Avlidna 1998
Diklorättiksyra

Diklorättiksyra är en halogenerad karboxylsyra med formeln CHCl2COOH. Syrans salter och estrar kallas dikloracetater.

Egenskaper 
Diklorättiksyra har en syrakonstant () på 1,48 och är starkt frätande, i synnerhet på slemhinnor och luftvägar.

Framställning 
Diklorättiksyra kan framställas genom reduktion av triklorättiksyra eller genom att reagera ättiksyra med klorgas.

Det kan också bildas när förorenat vatten renas med genom klorering.

Användning 
Dikloracetat-jonen stimulerar det enzym som bryter ner pyrodruvsyra. Det minskar därmed kroppens produktion av mjölksyra genom att pyrodruvsyra bryts ner genom oxidation i stället för glykolys. Salter av diklorättiksyra används därför för att behandla laktatacidos.

Källor 
 Material Safety Data Sheet Mallinckrodt Baker

Se även 
 Ättiksyra
 Klorättiksyra
 Triklorättiksyra

Klororganiska föreningar
Etansyror
Børge Bak

Børge Bak, född 31 december 1912, död 1990, var en dansk kemist. Han var 1957-1983 professor i kemi vid H.C. Ørsted Instituttet på Köpenhamns universitet. Han invaldes 1974 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor 
 

Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1912
Avlidna 1990
Danska professorer i kemi
Danska fysiker
Danska professorer
Septimania

Septimania (franska Septimanie) var romarnas namn på den västra regionen av provinsen Gallia Narbonensis. Septimania gränsade i öster till Medelhavet, i nordost till Rhône, i väster ungefär halvvägs mellan Medelhavet och Garonne och i söder till Pyreneerna. Den motsvaras ungefärligt av den tidigare regionen Languedoc-Roussillon i nuvarande Frankrike.

Septimania kom 462 under kontroll av den visigotiske kungen Theoderik II, som regerade under åren 453-466. Under visigoterna kallades Septimania enbart Gallia eller Narbonensis.

Under 700-talet tillhörde Septimania emiratet Córdoba, som föregick kalifatet Córdoba, innan Septimania återerövrades av frankerna.  Vid slutet av 800-talet gav frankerna området namnet Gothia eller Marca Gothica.

Septimania var ett markgrevskap under karolingernas rike och tillhörde sedan Västfrankiska riket fram till 1200-talet. Det blev sedan del i Occitanien och hamnade under den franska kungamakten i samband med the Albigenserkriget. Från slutet av 1200-talet blev området känt som Languedoc och det kom att helt och hållet tillhöra Frankrike.

Etymologi 
Det finns två teorier om namnets uppkomst. Den troligaste är att namnet kan härledas från att det var här VII romerska legionen pensionerade sina veteraner (på latin Colonia Julia Septimanorum Beaterrae). Den andra teorin är att namnet refererar till sju (på latin septa) städer inom provinsen; Agde, Narbonne, Béziers, Elne, Lodève, Maguelonne och Nîmes.

Referenser 

Frankrikes provinser
Wift

Women in Film and Television (Wift) är en politiskt obunden, internationall ideell organisation, grundad 1997. Den synliggör och stärker yrkesverksamma kvinnor i alla funktioner inom film, tv och annan rörlig bild, bl.a. genom att:

skapa nätverk, nationellt och internationellt
skapa mötesmöjligheter för medlemmar
förse medlemmar med aktuell information
stötta medlemmar i deras professionella karriärer
bidra till forskning och debatt om kvinnors villkor inom film och tv

Women in Film and Television International (WIFTI) bildades i Los Angeles i början av 1970-talet som en protest mot den manliga dominansen i filmbranschen. Bakgrunden var en undersökning som visade att endast tre procent av alla inspelade TV-manus 1972 var skrivna av kvinnor. Undersökningen väckte stor uppmärksamhet och blev startpunkten för Wift.
Idag har organisationen över 10 000 medlemmar och finns representerad i ett fyrtiotal länder bl.a. Australien, Danmark, Storbritannien, Italien, Jamaica, Mexiko, Ryssland och USA.

Wift i Sverige
I slutet av 2003 bildades Wift Sverige i Stockholm. Inom några månader startade även avdelningar i Göteborg, Luleå och Malmö.

Sedan starten har Wift bl. a. gett ut forskningsrapporterna Att göra som man brukar - om beslutsprocesser i filmbranschen och Om kvalitet - synen på kvalitetsbegreppet inom filmbranschen. Wift har haft regelbundna luncher och träffar med inbjudna gäster såsom Cissi Elwin, Lisa Ohlin, Lisbet Gabrielsson, Anna Croneman, Stina Gardell och många andra. Den 8 mars 2006 och 2008 - på internationella kvinnodagen - har Wift anordnat filmfestivaler med medlemmars filmer. Wift har också lämnat remissvar på 2006 och 2010 års Filmavtal. Wift utnämner varje år en hedersmedlem. Skådespelaren Ann Petrén, animatören Anna Erlandsson, regissören Maria Blom, genusforskaren Eva Mark samt juristen och f.d. JämO Claes Borgström har hittills blivit utnämnda.

Se även 
Svenska Kvinnors Filmförbund
Kvinnor i svensk film
Bechdeltestet

Referenser

Externa länkar
Wift Sverige
Wift International

Filmorganisationer
Internationella kvinnoorganisationer
Internationell kvinnohistoria
Organisationer bildade 1997
Nowy Dwór Królewski

Nowy Dwór Królewski är en by i kommunen (gmina) i länet (powiat) Chełmiński i vojvodskapet Kujawy-Pomorze i Polen. Byn grundades under medeltiden och finns först omnämnd 1398, och löd under Tyska orden 1398-1421. I tyskspråkiga dokument omnämns byn omväxlande som Nuwenhof, Nuwenhuf, Nuwemhoff, och Koenigliche Neuhof. I samband med Polens första delning 1772 hamnade byn i Västpreussen.

Källor 

Byar i Kujavien-Pommerns vojvodskap