kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Öppen värld

Öppen värld (engelska: open world) är en typ av bandesign i datorspel där spelaren fritt kan ströva omkring i en virtuell värld och ges en betydande frihet i att välja hur denne skall nå sina mål. Datorspel som innehåller en sådan bandesign kallas ofta för "free roam" (”ströva fritt”).

Begreppet används ibland synonymt med "sandlåda" och "free-roaming"; men, uttrycken "open world" och "free-roaming" beskriver själva spelmiljön och syftar mer till frånvaron av konstgjorda barriärer, i motsats till de osynliga väggar och startscener som är vanliga i linjära datorspel. Termen "sandlåda" syftar mer till spelets mekanik och hur spelaren, så som i en sandlåda, underhålls av sin egen skicklighet att spela kreativt och att det inte finns någon ”rätt väg” att spela spelet.

Trots namnet innehåller många spel av typen öppen värld restriktioner vid några punkter i spelets miljö, antingen på grund av bestämda gränser i spelets design eller tillfälliga spelbegränsningar (såsom stängda områden) som påtvingas genom spelets linjäritet.

Processuell generering och framväxt 
Processuell generering kallas förfarandet när spelets innehåll hellre skapas via algoritmer än manuellt, och används ofta för att forma spelbanor och annat innehåll. Samtidigt som processuell generering inte garanterar att ett spel eller en följd av spelbanor är icke-linjärt, är det en viktig faktor för att reducera utvecklingstiden för spelet, och det öppnar nya vägar som gör det möjligt att skapa stora och mer eller mindre unika spelvärldar utan ”skarvar” under spelets gång och använder mindre datorkraft. Denna sorts processuell generering kallas också "världsskapande", under vilken allmänna regler används för att skapa en trovärdig och realistisk värld.

Framväxt syftar på komplexa situationer i ett datorspel som växer fram (antingen förväntat eller oväntat) genom interaktion med relativt enkla spelmekanismer. Enligt Peter Molyneux, uppstår ett framväxande datorspel när spelet har ett bra simuleringssystem som tillåter spelarna att spela i världen och få den att svara realistiskt på deras åtgärder. Det är det som gjorde att SimCity och The Sims utmanade spelarna. På liknande sätt skapades en extra dimension i serien Grand Theft Auto genom att man kunde interagera med stadens invånare.

Se även
Datorspel
Processuell generering
Äventyrsspel
Bana (datorspel)
Icke-linjärt spel
Minecraft

Källor 

 
Datorspelsgenrer
François-André Vincent

François-André Vincent, född den 30 december 1746 i Paris, död där den 4 augusti 1816, var en fransk målare, son till en miniatyrmålare från Genève.

Vincent fick genom Alexander Roslins bemedling inträda i Viens ateljé och vann 1768, trots att han var protestant, stora priset för tävlingsämnet Germanicus talar till sina trupper. Efter studier i Rom återkom han 1776 till Paris, blev ledamot av akademien 1782 och professor 1792. 

Han målade klassiska ämnen i samma riktning som senare David, hade redan ett namn, när David uppträdde, och hade före honom målat Belisarius som tiggare samt Alcibiades mottagande undervisning av Sokrates, vilka väckt uppseende genom en stil, som stred mot den då gällande. Därjämte behandlade han ämnen ur franska historien. 

Med Presidenten Molé under frondekrigen gripen av de upproriska (1779) blev han en förelöpare till historiemåleriet. Hans teckning är säker och flytande, men koloriten svag och uppfattningen stundom teatralisk med överdrivna rörelser. I Louvren finns av honom Zeuxis väljer modeller bland stadens vackraste flickor (1789) och Henrik IV mottager den sårade Sully (1786). Bland Vincents många lärjungar märks Horace Vernet.

Källor 

 

Franska historiemålare
Franska professorer
Franska målare under 1700-talet
Konstnärer från Paris
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Födda 1746
Avlidna 1816
Män
Granit (olika betydelser)

Granit kan avse:

 Granit – en av de vanligaste bergarterna på den kontinentala jordskorpan
 Granit (snus) – ett snusmärke.
 Projekt 949 Granit – en rysk/sovjetisk ubåtsklass.
 P-700 Granit – en rysk/sovjetisk [kryssnings- och sjömålsrobot utvecklad som huvudbeväpning för ovan nämna ubåtar.
 Granit (butikskedja) – en svensk butikskedja.
 Svart granit – en mörk basisk magmatisk bergart, se Diabas

Personer
Joachim Granit (född 1960), en svensk konstnär
 Ragnar Granit (1900–1991), en finlandssvensk fysiolog och nobelpristagare.
Edward Fry

Edward Fry, född 1827, död 1918, var en brittisk jurist.

Fry var medlem av Storbritanniens högsta domstol 1877-83, lord justice of appeal 1883-92, medlem av mellanfolkliga domstolen i Haag 1900-12. Fry anlitades mycket i offentliga värv, särskilt som skiljedomare i arbetsstrider och internationella tvistefrågar, bland annat Casablancaaffären 1909. Som författare har Fry behandlat juridik (Treatise on the specific performance of contract, 5:e upplagan 1911), religionsfilosofi och botanik (British mosses, 2:a upplagan 1908).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Brittiska jurister
Födda 1827
Avlidna 1918
Män
Ledamöter av Royal Society
Henri Patin

Henri Joseph Guillaume Patin, född den 21 augusti 1793 i Paris, död där den 19 februari 1876, var en fransk klassisk filolog och universitetslärare. 

Patin blev 1815 lärare vid den högre normalskolan och 1833 professor i latinsk skaldekonst vid universitetet. Under sin långa lärarverksamhet förstod han att väcka en varm beundran för den klassiska litteraturen och var på sin tid den klassiska bildningens ivrigaste förkämpe i Frankrike. Hans ställning som medlem av det högre undervisningsrådet (1872) och som ledamot i särskilda undervisningskommittéer (1873) satte honom också i tillfälle att göra sina åsikter gällande. Patin blev ledamot av Franska akademien 1843 och dess ständige sekreterare 1871. 

Utöver vetenskapliga avhandlingar i Journal des savants, vars redaktion han tillhörde, äreminnen över mera betydande franska författare (1816–1827) och en mästerlig översättning av Horatius (1859) utgav han De l'usage des harangues chez les historiens (1814), Mélanges de littérature ancienne et moderne (1840), Études sur les tragiques grecs ou examen critique d'Eschyle, de Sophocle et d'Euripide précédé d'une histoire générale de la tragédie grecque (1841–1843) och Études sur la poésie latine (1869).

Källor

Noter

Franska klassiska filologer
Latinister
Franska professorer
Personer verksamma vid Paris universitet
Ledamöter av Franska Akademien
Franska översättare
Franskspråkiga översättare
Översättare från latin
Filologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Forskare från Paris
Födda 1793
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Peter Jørgen Frydendahl

Peter Jørgen Frydendahl, född den 18 oktober 1766 i Köpenhamn, död där den 20 februari 1830, var en dansk skådespelare. Han var gift med Catharine Frydendahl.

Frydendahl var från 1786 vid Det Kongelige Teater, var från 1816 även regissör och lärare vid elevskolan. Frydendahl var en ytterst mångsidig skådespelare och framträdde även som sångare. I komiska karaktärsroller omnämns han som sin tids främste på dansk scen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Externa länkar 
 
 

Danska scenskådespelare
Danska teaterregissörer
Danska skådespelare under 1700-talet
Danska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Köpenhamn
Födda 1766
Avlidna 1830
Män
Svensk uppslagsbok
Sinplus

Sinplus är ett schweiziskt band som består av bröderna Ivan och Gabriel Broggini. Deras debut studioalbum Disinformation släpptes den 15 januari 2012.

Karriär

Tidiga åren 

De två musikaliska bröderna lyssnade på Queen, Bob Marley och U2 under sin uppväxt. De började spela musik vid en tidig ålder och skrev egna låtar. Ivan spelade gitarr medan Gabriel spelade keyboard och trummor. Gabriel började senare även han med gitarr och fann en passion för att sjunga. Tretton år gamla spelade bröderna redan i sina egna band och tillbringade timmar med att öva i deras fars träningsrum. Efter studierna for Gabriel till San Diego i USA där han fick en inblick i stadens dolda musikscen. När han återvände från Amerika bestämde sig bröderna för att starta sitt eget band och skriva låtar tillsammans. De påbörjade ett projekt som kallades för inFinity och släppte sin första singel "Without Identity" som tog sig in på musiklistor och även en musikvideo spelades upp av flera TV-stationer. Efter detta framträdde de vid flera större arenor i Schweiz och vann även olika musiktävlingar. Under tiden döptes bandet till Sinplus och bröderna spelade in EP-skivan Get Control som producerades i Zürich. Skivan innehöll singeln "1984". Bröderna reste nu till Los Angeles i USA där de spelade in ytterligare en EP, Happy and Free. Singeln med samma titel spelades på flera radiostationer i både Schweiz och Italien och musikvideon sändes även den i båda länderna. Samtidigt skrev bröderna låten "Shoot" som blev en av de officiella låtarna för Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2009 som hölls i Schweiz mellan den 24 april och den 10 maj 2009. Låten var även med på en samling med det bästa från schweiziska artister. Under turneringen framträdde även Sinplus i pauser i arenorna inför flera tusen åskådare.

Eurovision Song Contest 2012 

De representerade Schweiz med låten "Unbreakable" i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan. De deltog i den första semifinalen den 22 maj. De lyckades dock inte ta sig vidare till finalen. I semifinalen kom de på 11:e plats med 45 poäng, 8 poäng från att ta sig till final.

Diskografi

Album 

2012 - Disinformation
2013 - Up To Me

Singlar 
2012 - Unbreakable
2013 - Up To Me
2013 - Phoenix From The Ashes
2014 - Love Is Free (Feat. Lady Chann) / Desire
2015 - Tieniti Forte

Referenser

Externa länkar 
Deltagarprofil på eurovision.tv

Artister som representerat Schweiz i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2012
Schweiziska duogrupper
Schweiziska rockgrupper
Unbreakable (låt av Sinplus)

Unbreakable är en musiksingel från den schweiziska gruppen Sinplus. Det är den första singeln från deras debutalbum Disinformation. Låten är skriven av gruppmedlemmarna Gabriel och Ivan Broggini själva. Singeln släpptes den 1 oktober 2011. Låten debuterade på den schweiziska singellistan den 25 december 2011 på plats 34 men återvände inte veckan efter. I samband med låtens deltagande i ESC 2012 återvände låten till listan och nådde plats 24. Den officiella musikvideon släpptes den 19 mars 2012. Den 6 april släpptes en ny version av singeln på Itunes för digital nedladdning inför Eurovision.

Låten representerade Schweiz vid Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan efter att Sinplus vunnit med den i Schweiz nationella uttagningsfinal den 10 december 2011. De framförde låten i den första semifinalen den 22 maj 2012. Där hade bidraget startnummer 7. Det tog sig dock inte vidare till finalen.

Versioner 
"Unbreakable" – 3:00
"Unbreakable" (Karaokeversion) – 3:00

Listplaceringar

Se även 
 Schweiz i Eurovision Song Contest 2012

Referenser

Externa länkar 

Bidragsfakta på eurovision.tv

Bidrag till Eurovision Song Contest 2012
Schweiz bidrag i Eurovision Song Contest
Musiksinglar 2011
John Frykholm

Johan (John) Ludvig Frykholm, född 20 juni 1837 i Älgå socken, Värmlands län, död 5 september 1904 i Skeppsholms församling, Stockholm, var en svensk sjömilitär, ingenjör och marindirektör.

Frykholm blev sekundlöjtnant vid flottan 1857, elev vid Motala Verkstad 1863, och avlade konstruktionsofficersexamen i Karlskrona 1867. Han tjänstgjorde från 1868 vid mariningenjörsstaten, blev premiärlöjtnant i skärgårdsartilleriet 1866 och kapten vid flottan 1875. Frykholm tog samma år avsked och förordnades som ingenjör vid mariningenjörsstaten där han blev direktör 1882 och erhöll avsked 1888. På Frykholms initiativ och enligt hans plan byggdes torrdockan vid galärvarvet i Stockholm. En av Frykholm författad lärobok i ångmaskinslära användes under flera årtionden vid Sjökrigsskolan och navigationsskolorna. Han invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1874.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Externa länkar 
 

Mariningenjörer
Svenska sjöofficerare
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1837
Avlidna 1904
Män
Svensk uppslagsbok
Kaka på kaka (TV-program)

Kaka på kaka är en svensk talkshow med humorfokus som hade premiär på SVT 13 november 2011. Programledare är Karin "Kakan" Hermansson och hennes bisittare är Julia Frej. I programmet bjuds kända gäster in till snabba intervjuer. Kaka på kaka innehåller även musik i form av en låt skriven till en av gästerna av Julia Frej och Christoffer Malmqvist, sketcher och nyheter från bloggvärlden. Kaka på Kaka produceras för SVT av La Vida Locash.

Gäster

Säsong 1 
Avsnitt 1: Komikern David Batra och bloggaren Dessie.
Avsnitt 2: Journalisten Hanna Hellquist och R'n'B-artisten New kid.
Avsnitt 3: Programledaren Nisse Edwall och multikonstnären Regina Lund.
Avsnitt 4: Programledaren Carina Berg och rapparen Lazee.
Avsnitt 5: Riksdagspolitikern Anton Abele och komikern Özz Nûjen.
Avsnitt 6: Bloggaren Daniel Paris och komikern Kodjo Akolor.
Avsnitt 7: Komikern Messiah Hallberg och Miljöpartiets språkrör Gustav Fridolin.
Avsnitt 8: Melodifestivalen-aktuelle komikern Sean Banan och bloggaren Daniel Paris.
Avsnitt 9: Programledaren Sanna Bråding och killarna i Youtube-succén Swedish Meal Time.
Avsnitt 10: Författaren och skådespelaren Martina Haag och artisten Ulrik Munther.
Avsnitt 11: Komikern Karin Adelsköld och skådespelaren Johannes Brost.
Avsnitt 12: Mångsysslaren Carolina Gynning och politikern Mona Sahlin.

Säsong 2 
Avsnitt 1: DJ:n Adrian Lux.
Avsnitt 2: Sångaren i Mando Diao Gustaf Norén.
Avsnitt 3: Jämställdhetsministern Nyamko Sabuni.
Avsnitt 4: Stylisten Jonas Hallberg.
Avsnitt 5: Bloggaren Quetzala Blanco.
Avsnitt 6: Komikern Soran Ismail.
Avsnitt 7: Programledaren Josefin Crafoord.
Avsnitt 8: Best of "Kaka på kaka"

Källor 
 Svensk mediedatabas

TV-program i SVT
Pratprogram på TV
Trimning (hundvård)

Trimning innebär för hundägare det yttre omhändertagandet, borstning, kamning och tvätt av en hund, speciellt det därmed näraliggande arbetet med att få hunden att se bra ut inför hundutställningar.

Skäl för trimning
Trimning är en viktig del av att ta hand om en hund. Beroende på ras, ålder och hundens hälsa kan trimning vara en daglig aktivitet. Många raser behöver inte alls så mycket pälsvård, men regelbunden trimning hjälper hundägaren att se till att hunden mår bra och känner sig bekväm. Även om de flesta hundraser fäller päls, gör inte alla det. Vissa, som pudeln, behöver professionell trimning ungefär var 6-8:e vecka om pälsen skall vara i utställningsskick.

Se även
 Hundens hårlag

Hundhållning
Smitt

Smitt är ett svenskt efternamn som förekom som soldatnamn. 2017 bars efternamnet Smitt av 95 personer i Sverige.

Personer med efternamnet Smitt
 Calle Smitt (1869–1925), miljonär, äventyrare, direktör och byggherre
 Clara Emilia Smitt (1863–1928), läkare och författare
 Fredrik Smitt (omkring 1818–1896), skådespelare och teaterdirektör.
 Fredrik Adam Smitt (1839–1904), zoolog
 Gert Olufsen Smitt (död efter 1640),  stenbildhuggare
 Hjalmar Ertman Smitt (1866–1917), militär
 Immanuel Smitt (död 1781), boktryckare
 Jacob Sverdrup Smitt (1835–1889), norsk biskop
 Jesper Gertsson Smitt (1600-talet),  stenbildhuggare
 Johan Daniel Smitt (1835–1900), skolman
 Johan Wilhelm Smitt (1821–1904),  affärsman och donator
 Jonas Smitt (1836–1905), norsk agronom
 Sigrid Smitt (1800-talet),  ritlärare och målare

Se även 
 Smith
 Schmitt

Källor 

Svenska efternamn
Norska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Soldatnamn
Johan Wilhelm Smitt

Johan Wilhelm Smitt, född den 3 februari 1821 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död den 8 oktober 1904 i Kungsholms församling i samma stad, var en svensk affärsman och donator. Han var kusin till Fredrik Adam Smitt.

Biografi
Smitt växte upp i små omständigheter och antog 1840 erbjudandet att deltaga i kapten Göran Adolph Oxehufvuds på sin tid mycket omtalade så kallade världsomseglingsexpedition. Han medföljde som superkarg (fraktuppsyningsman) och kvarstannade vid expeditionens förolyckande i Sydamerika, där han i Buenos Aires till en början etablerade en liten vinhandel. Genom skicklig användning av dåvarande politiska konjunkturer och även i övrigt kloka affärsspekulationer (egendomsinköp) lyckades han ganska snart samla en mycket stor förmögenhet. Först i slutet av 1850-talet återvände han emellertid till Sverige, varvid han för alltid bosatte sig i Stockholm och realiserade sina stora sydamerikanska domäner.

Efter hemkomsten började Smitt i Stockholm ägna sig åt omfattande och framgångsrika tomtaffärer, särskilt på den då för tiden glest bebodda Kungsholmen, där han under 1860- och 1870-talen rådde om nästan alla till nuvarande Fleminggatan gränsande tomter ("Kungsholmskungen"). Han var även intresserad av vissa industriella företag. Bland annat grundlade han (jämte Immanuel och Alfred Nobel) det stora Nitroglycerinbolaget, vars styrelseordförande han alltifrån dess början var till sin död. Vidare var han delägare i bland annat de stora Graningeverken och ansågs länge som "Sveriges rikaste man". Smitt, som var generalkonsul för Argentina 1875–1902 och under en följd av år ledamot av Stockholms stadsfullmäktige, fick även tid att med entusiastiskt intresse ägna sig åt svampstudiet och utgav Skandinaviens förnämsta ätliga och giftiga svampar (1863).

Bland hans större donationer märks 100 000 kronor under namn av Wagener Smitts fond (1878) till Stockholms högskola, till vilken institution han 1898 för att hugfästa sin 1896 som ingenjör avlidne son överlämnade ytterligare 100 000 kronor under namn av August Smitts fond. Efter Smitts död hugnades högskolan med nya belopp, dels 200 000 kronor till en fond för den kemiska undervisningen, dels 200 000 kronor för utbildande av en juridisk fakultet. Hans genom testamentariskt förordnande utdelade övriga donationer uppgick till sammanlagt 400 000 kronor, varibland 100 000 kronor till den fond för "fattiga folkskolebarns bespisning", vartill Smitt förut till minne av sin son anvisat 100 000 kronor. År 1894 donerade han även 100 000 kronor till en stipendiefond för Kungliga Tekniska högskolan.

Smitt är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 
 Smitt, Johan Wilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning
 

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska mykologer
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Näringslivspersoner från Stockholm
Författare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1821
Avlidna 1904
Män
Piteå tingslag

Piteå tingslag var ett tingslag i Norrbottens län i södra Norrbotten. Tingsställe var Öjebyn.

Tingslaget bildas 1680, 1892 utbröts Älvsby tingslag och 1928 uppgick det i Piteå och Älvsby tingslag. 

Tingslaget hörde mellan 1680 och 1820 till Västerbottens norra kontrakts domsaga, mellan 1820 och 1838 till Norrbottens domsaga, mellan 1839 och 1877 till Norrbottens södra domsaga och från 1877 till Piteå domsaga.

Socknar 
Piteå tingslag omfattade följande socknar: 
 Piteå socken
Älvsby socken från 1809, utbröts 1892 till Älvsby tingslag
Norrfjärdens socken från 1916
Hortlax socken från 1918

Se även
Norrbotten för full historik om tingslagen i Norrbotten

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Piteå tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Norrbottens län
The Elgar Sisters

The Elgar Sisters var en isländsk musikgrupp bestående av sångerskan Björk Guðmundsdóttir och gitarristen Guðlaugur Kristinn Óttarsson. Gruppen var aktiva åren 1984–1986 som en del av punkbandet KUKL, och spelade under sin verksamma tid in 11 låtar vid Reykjavik-studion Grettisgat (nuvarande Sýrland). Något album gavs aldrig ut men en del låtar har efter upplösningen används av Björk och Guðlaugurs på deras solomaterial.

Inspelade låtar 

Noteringar
1: Ursprungligen betitlad “Mass”.
2: Även känd som “Zontal”.

Källor 

Isländska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1984
Musikgrupper upplösta 1986
Björk
Isländska duogrupper
Älvsby tingslag

Älvsby tingslag var ett tingslag i Norrbottens län i södra Norrbotten. Tingsställe var Älvsbyn.

Tingslaget bildades 1892 genom en utbrytning ur Piteå tingslag och uppgick 1928 i Piteå och Älvsby tingslag. 

Tingslaget ingick i Piteå domsaga.

Socknar 
Älvsbyå tingslag omfattade följande socknar: 
Älvsby socken

Se även
Norrbotten för full historik om tingslagen i Norrbotten

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om  domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Piteå tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Norrbottens län
Harald Frykholm

Harald Frykholm, född 27 januari 1879 i Njurunda socken, död 5 april 1937 i Uppsala , var en svensk missionär. Kusins son till Johan Ludvig Frykholm och far till Arne Frykholm.

Frykholm blev teologie kandidat i Uppsala 1898, svenska kyrkans missionär i Sydindien 1901 och teologie licentiat 1913. Frykholm tjänstgjorde bland annat som ledare för prästutbildningen vid seminarierna i Tranquebar och Bangalore, föreläste 1923 i missionshistoria vid Uppsala universitet. 1927 blev han rektor för Pudukotah läroverk i Sydindien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska missionärer
Födda 1879
Avlidna 1937
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Personer från Njurunda socken
Arne Klingborg

Arne Klingborg, född den 3 november 1915, var konstnär, curator, föreläsare, scenograf, publicist och trädgårdskonstnär. Tillsammans med arkitekten Erik "Abbi" Asmussen grundade han Rudolf Steinerseminariet i Järna, där de båda sedan var verksamma. Han var en karismatisk ledare för seminariet fram till sin död den 31 oktober 2005.

Den magnifika parkträdgården vid Rudolf Steinerseminariet utvecklade han ur den förvildade trädgården som en gång tillhört Bruno Liljefors. Den har också varit en förebild för andra trädgårdar i Sverige och utomlands.

Klingborg var elev till Isaac Grünewald och har bland annat gjort takmålningarna i Kulturhuset i Ytterjärna.

Teater

Scenografi

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1915
Avlidna 2005
Män
Mottagare av Illis Quorum
Sankt Olofs kyrka, Kalmar län

Sankt Olofs kyrka är en kyrkobyggnad i Trekanten i Kalmar kommun. Den är församlingskyrka i Ljungby församling i Växjö stift.

Kyrkobyggnaden
Sankt Olofs kyrka invigdes 1925 och kallades då kapell. Den ritades av J Fred Olson. Det hade länge funnits en önskan om ett sådant, och betydande insamlingar av ortsbefolkningen hade skett för att förverkliga bygget. Kapellet fick namn efter helgonkungen Sankt Olof. Det består av ett långhus med kor i norr och huvudingång i söder. Istället för torn är kapellet försett med en takryttare krönt av en spira med ett kors. År 1962 skedde en omfattande renovering då läktare byggdes, bänkinredningen renoverades och nytt altare och ny predikstol tillkom. Det var efter denna renovering som beteckningen kapell ändrades till kyrka. 1983 gjordes en tillbyggnad som fick namnet Sankt Olofsgården.

Inventarier
 Dopfunt tillverkad av trä med dopskål av tenn 1951.  
 Altarskåp utfört av konstnären Sven-Bertil Svensson, Mörbylånga.
 Predikstolen tillkom vid restaureringen 1962.
 Triumfkrucifix i korbågen.
 Bildvävnad utförd av Hans Krondahl.
 Fristående altare och ny altarring tillkom 1962.

Orgel
1957 byggde Hammarbergs Orgelbyggeri AB en orgel som 1985 renoverades av J. Künkels Orgelverkstad.

Den nuvarande orgeln är byggd av Sune Fondell och anskaffades 1992.

Referenser

Tryckta källor
 

 

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Kalmar kommun
Kyrkobyggnader invigda 1925
1925 i Sverige
Underground Chamber

Underground Chamber är det trettiotredje studioalbumet av gitarristen Buckethead, den fjärde delen av Buckethead Pikes.

Albumet släpptes vid sidan av två andra album, där det första är 3 Foot Clearance och det andra är Look Up There.

Albumet består av ett kontinuerligt spår. Enligt Buckethead Pikes-webbsidan:

I oktober 2011, blev albumet släppt genom iTunes men istället för ett kontinuerligt spår, delades albumet upp till 10 enskilda spår.

Låtlista
CD Versionen

iTunes Versionen

Referenser

Musikalbum 2011
Album av Buckethead