kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gråmanstorps kyrka

Gråmanstorps kyrka är en kyrkobyggnad belägen i Gråmanstorp, Klippans kommun. Den är församlingskyrka i Klippans församling i Lunds stift. Kyrkan ligger vid vägen mot Ängelholm ett par kilometer nordväst om Klippan. Kyrkan tillhör Svenska kyrkan.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes av cisterciensermunkar från Herrevads kloster i samarbete med byggare från domkyrkobygget i Lund. Omkring 1160 färdigställdes kyrkan som helgades åt jungfru Maria. Under 1400-talet tillkom det kraftiga kyrktornet i väster. Under samma århundrade försågs kyrkans innertak med kryssvalv. En medeltida upphängningsanordning för kyrkklockorna finns i det låga tornet. Vapenhuset byggdes till på 1800-talet.

Inventarier
 Dopfunten, skapad av Donatus härstammar från 1100-talet och har många skulpterade figurer. Dopfatet tillverkades 1652.
 Triumfkrucifixet är från medeltiden och ommålat 1702.
 En domsängel är från början av 1700-talet.
 Altaruppsatsen och predikstolen är från andra hälften av 1700-talet.
 I vapenuset finns en kyrkdörr från början av 1400-talet.
 Nuvarande orgel tillverkades 1938 av Mårtenssons orgelfabrik och byggdes om 1971 av samma firma. Första orgeln installerades 1865.
 Ljuskronorna tillkom på 1840-talet.
 Av tornets kyrkklockor tillkom storklockan 1599 och lillklockan 1597.

Orgel
1865 byggde Jöns Lundahl & Knud Olsen en orgel med 15 stämmor. Spelbordet till denna orgel finns i kyrkan.
Den nuvarande orgeln byggdes 1938 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en pneumatisk orgel. Orgeln har fria och fasta kombinationer.

Bilder

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 437, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Bengans historiasidor

Externa länkar
 Klippans församling

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Klippans kommun
Ninon Dubois Le Clerc

Ninon Dubois Le Clerc, också kallad Ninon Leclaire, född 1750 i Frankrike, död 4 maj 1779 i Stockholm, var en fransk ballerina verksam i Sverige. Hon har beskrivits som en av de mest betydande dansarna i Sverige under sin samtid.

Biografi
Hon var medlem i det franska Sällskapet Du Londel som uppträdde vid hovet och offentligt i Stora Bollhuset. I programmen kallades hon ofta "Le Clerc". År 1768 uppträdde hon med Louis Gallodier i en balett tonsatt av Francesco Antonio Uttini. Då det franska sällskapet avskedades 1771 stannade flera dansare kvar och utgjorde stommen i den första svenska Kungliga Baletten 1773. Fem franska dansare, tre manliga och två kvinnliga, ingick först, varefter man sedan kallade tillbaka ytterligare flera från utlandet. Dubois var anställd vid Kungliga Baletten 1773–1779. Bland de mer betydande franska dansare som uppmärksammades var just Dubois, vid sidan av Louis Gallodier, Marie Jeanne Frossard, Louis Frossard och Elisabeth Soligny. Enligt andra uppgifter har dock Ninon Dubois Le Clerc blivit förväxlad med Elisabeth Soligny, som använde "Le Clerc" som artistnamn. Ninon ska snarare ha kommit till Sverige först under år 1777 
    
Ninon Dubois Le Clerc ska ha varit känd som kokott, prostituerad, i Paris innan hon anlände till Sverige. Hon var bekant med den franska äventyrerskan Madame de Monsuve, som 1779-80 lanserades av Charlotta Eckerman som tänkbar mätress till Gustav III Dubois Le Clerc kom till Sverige i sällskap med Louis Gallodier, som hade besökt Paris för att engagera artister till Kungliga Baletten. Hon kom till Sverige för att kräva underhåll för det barn hon hade fått med en svensk adelsman, Jennings, som hade smitit undan sitt ansvar. Hon var älskarinna åt Ivan Simolin, Rysslands ambassadör i Sverige 1775-78. Därefter engagerades hon i Kungliga Baletten vid Operan. Hon använde då namnet Dubois som artistnamn.    

Det sades att hon var "lika lätt på foten i privatlivet som på scenen". År 1778 uppträdde hon i Zémire och Azor av André Grétry på Drottningholm, och hade då en förbindelse med poeten Johan Henric Kellgren. Efter tronföljarens födelse samma år ingick hon i den procession av artister klädda som mytologiska gestalter i tunna kläder som tågade genom Stockholm. Enligt en traditionen avled hon efter att ha fått en spark i bröstet av kollegan Jean-Rémy Marcadet, men den verkliga dödsorsaken tros ha varit lungsot. I sitt testamente gav hon 300.000 kopparmynt åt ambassadör Simolin på villkor att han tog hand om hennes dotter i Paris.      

Vid sin död apostroferades hon i ett poem av Johan Henric Kellgren: "Erato och kärleksgudar gråten: Dubois lemnat er!"

Fotnoter

Referenser
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 Klas Ralf : Operan 200 år. Jubelboken. Prisma (1973)
 

Födda 1750
Svenska ballerinor
Franska ballerinor
Kvinnor
Avlidna 1779
Franska kurtisaner
Franska balettdansare under 1700-talet
Svenska balettdansare under 1700-talet
Eric Wennström

Eric Verner Wennström, född 10 mars 1909 i Kungsholms församling i Stockholm, död 8 oktober 1990 i Essinge församling i Stockholm, var en svensk friidrottare (häcklöpning). Han tävlade till och med 1931 för Westermalms IF och sedan för Stockholmspolisens IF, och utsågs 1929 till Stor grabb nummer 68 i friidrott. År 1932 slutade han med idrott. Han blev sedermera polis i Stockholm och arbetade bland annat vid mordkommissionen.

Meriter
Wennström hade världsrekordet på 110 m häcklöpning åren 1929 till 1934 och det svenska rekordet 1929 till 1938. 

Han vann SM-guld på 110 meter häck 1927, 1929 och 1931.

Vid Olympiska spelen 1928 blev han utslagen i semifinal på 110 meter häck.

Referenser

friidrott.se:s Stora Grabbar-sida
Stora Grabbars sida

Noter

Externa länkar 
 

Män
Födda 1909
Avlidna 1990
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska häcklöpare
Världsrekordhållare på 110 meter häck
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1928
Shunzhi-kejsaren

Shunzhi-kejsaren, egentligt namn Fulin, född 15 mars 1638, död 5 maj 1661, var den tredje kejsaren av den manchuiska Qing-dynastin, och den förste av dem som regerade över det Egentliga Kina, från 1644 till sin död 1661.

De tidigaste åren
	
Han besteg kejsartronen i Mukden den 8 oktober 1643 då han var fem år gammal efter att hans far, Hung Taiji, avlidit i september samma år. Medan han fortfarande var minderårig utövades den verkliga makten av två prinsregenter, prinsarna Dorgon och Jirgalang. 
	
I samband med att upprorsledaren Li Zicheng störtade Mingkejsaren Chongzhen i Peking april 1644 slöt Dorgon en allians med Ming-generalen Wu Sangui för att fördriva rebellerna från huvudstaden och återställa ordningen. Dorgons styrkor intog Peking i juni samma år och den 30 oktober kungjordes det att den manchuiska Qing-dynastin var Mingdynastins rättmätiga arvtagare. Därmed blev Shunzhi den förste Qing-kejsaren att härska över Kina.

Hans mor, änkekejsarinnan Xiaozhuang, var en framstående politiker. Den unge kejsaren tyckte inte om sin farbror Dorgons styre och efter hans död 1650 fråntog den tolvårige kejsaren både honom och hans bror Dodo deras titlar.

Kort regeringstid

Under sin kortvariga regeringstid uppmuntrade Shunzhi-kejsaren han-kineserna till att delta i styret av imperiet. Han var också öppen för impulser från utlandet, och lät den tyske jesuiten fader Johann Adam Schall von Bell (湯若望) att ge honom råd beträffande astronomi och teknologi, samt hur han skulle styra riket.

Kejsaren gifte sig med sin mors brorsdotter Borjigit, men degraderade henne ett par år senare. 23 september 1660 dog Shunzhis favoritkonkubin Dong Efei (董鄂妃) på grund av sorg över att ha mist sitt barn. Shunzhi lär ha överväldigats av sorg och ådrog sig smittkoppor och avled en kort tid därefter. Han blev bara 24 år gammal.

Kejsarens testamente
Innan han avled, utsåg kejsaren i sitt testamente fyra regenter som skulle regera med hans son och tronföljaren Hiowan Yei var minderårig: Oboi, Sonin, Suksaha och Ebilun.

Källor

Födda 1638
Avlidna 1661
Qingdynastins kejsare
Huset Aisin-gioro
Män
WP:Projekt Kina
Personer från Shenyang
Personer i Kina under 1600-talet
Kiaby kyrka

Kiaby kyrka är en kyrkobyggnad som ligger nära Bäckaskogs slott. Den tillhör Fjälkinge församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är av tegel och uppfördes vid 1200-talets mitt.
Under 1400-talets senare del försågs innertaket med stjärnvalv. Kalkmålningarna tillkom även då, utförda av Fjälkingemästaren. Nuvarande kyrktorn byggdes också till. 1790 byggde man till en bred korsarm åt norr.

I koret finns målningar som gestaltar Maria bebådelse, Jesu korsfästelse, gravläggning, uppståndelse samt himmelsfärd. Målningen med kristi himmelsfärd upptar nästan hela norra korväggen.

Inventarier
 Ett krucifix från kyrkans byggnadstid hänger i triumfbågen. Kristusfiguren är utrustad med en krona av koppar och sandaler av silver.
 Dopfunten av sandsten är samtida med kyrkan.
 Altarskåpet är ett nordtyskt arbete från omkring år 1500.
 Predikstolen är tillverkad i början av 1700-talet. På korgens bildfält finns de fyra evangelisterna avbildade. På korgen finns fyra timglas som visar timmens fyra kvarter.
 I tornets tredje våning hänger två kyrkklockor, där den större är från 1741 och den mindre från 1763.

Orgel
1900 flyttades en orgel hit från Fjälkinge kyrka. Orgeln var byggd 1824 av Pehr Strand och Pehr Zacharias Strand, Stockholm. och hade 12 stämmor.
1939 byggde Bo Wedrup, Uppsala en orgel med 18 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1985 av J. Künkels Orgelverkstad AB, Lund och är en mekanisk orgel.

Bildgalleri

Referenser

Källor 
 Församlingen informerar om kyrkan
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare

Externa länkar
 Fjälkinge pastorat

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Kristianstads kommun
Brottet

Brottet (dansk originaltitel: Forbrydelsen) är en dansk kriminalserie från 2007, producerad av Danmarks Radio med manuskript av Søren Sveistrup. Tre säsonger har spelats in och visats. Första säsongen hade premiär 7 januari 2007 och bestod av tjugo avsnitt som visades under 20 söndagar i dansk television under 2007. Varje avsnitt skildrade en dag i jakten på Nanna Birk Larsens mördare. De sista tio avsnitten var ursprungligen planerade att sändas våren 2008, men på grund av serien stora popularitet tidigarelades sändningen till hösten 2007. Första säsongens sista avsnitt sändes 25 november 2007 och sågs av 2 107 000 danska tv-tittare.

En fristående säsong, Brottet II, hade premiär 2009 och i september 2012 började tredje säsongen, Brottet III, att sändas. I april 2011 hade en amerikansk version av serien med titeln The Killing, premiär på AMC.

Handling

Säsong 1 
Sarah Lund har sin sista dag på jobbet som vice kriminalkommissarie vid Köpenhamnspolisen. Hon ska flytta till Sverige med sin sambo Bengt och sonen och starta ett nytt liv. Men alla planerna vänds upp och ner när den unga flickan Nanna Birk Larsen först anmäls försvunnen och sen hittas mördad och våldtagen. Mer eller mindre mot sin vilja tvingas Lund och hennes efterträdare Jan Meyer tillsammans leda mordutredningen. Snart befinner de sig i en labyrint av villospår i jakten på en hänsynslös och skicklig mördare. Samtidigt utmanar kommunpolitikern Troels Hartmann Köpenhamns sittande borgarråd i en smutsig valkampanj. Hartmann blir dock en av de huvudmisstänkta i mordutredningen på den unga flickan. Gång på gång framkommer uppgifter i utredningen som kopplar Hartmann till mordet. Mitt i denna röra står den mördade flickans föräldrar och vänner som på sina egna sätt bearbetar sorgen, saknaden och ilskan över att ha mist Nanna.

Utmärkelser 
Avsnitt 1-10 Emmynominerades 2007 i kategorin Bästa internationella dramaserie, men vann inte. Året efter blev serien nominerad ännu en gång, denna gång avsnitten 10-20. Dessutom nominerades Sofie Gråbøl i kategorin Bästa kvinnliga skådespelare. Serien blev även denna gång utan priser.
Serien har visats i engelsktalande länder, bland annat i Australien och Storbritannien med titeln The Killing, samt i tyskspråkiga länder som Kommissarin Lund – Das Verbrechen. I Storbritannien tilldelades serien ett 2011 Bafta-pris i kategorin Bästa utländska TV-serie.

Rollista (urval) 
 Sofie Gråbøl - Sarah Lund
 Søren Malling - Jan Meyer
 Lars Mikkelsen - Troels Hartmann
 Bjarne Henriksen - Theis Birk Larsen 
 Ann Eleonora Jørgensen - Pernille Birk Larsen
 Morten Suurballe - Lennart Brix
 Marie Askehave - Rie Skovgaard
 Michael Moritzen - Morten Weber 
 Nicolaj Kopernikus - Vagn Skærbæk
 Johan Gry - Bengt Rosling
 Bent Mejding - Poul Bremer
 Kim Bodnia - Riksåklagarens representant

Källor

Danska TV-serier från 2000-talet
Danskspråkiga TV-serier
Deckare
Danska kriminalserier
Köpenhamn på film
TV-seriestarter 2007
TV-serieavslutningar 2012
Danska TV-serier från 2010-talet
Onsala församling

Onsala församling är en församling i Kungsbacka kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen utgör ett eget pastorat och ligger i Kungsbacka kommun i Hallands län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Församlingen har utgjort och utgör ett eget pastorat.

Kyrkor 
 Onsala kyrka

Se även
Onsala socken

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Kungsbacka kommun
Indelningar i Kungsbacka kommun
Arvid Karlsson (politiker)

Arvid Sigfrid Karlsson, född 18 februari 1886 i Vittsjö församling, Skåne, död där 13 november 1961, var en svensk lantbrukare och politiker (i Högerpartiet).

Karlsson var ledamot av riksdagens andra kammare från 1938 till 1948, invald i Kristianstads läns valkrets. I riksdagen kallades han "Karlsson i Granebo".

Referenser

Noter

Källor
Tidens kalender 1945. Stockholm: Victor Pettersons bokindustri A.B., 1944, sid. 128. 

Födda 1886
Avlidna 1961
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Män
Personer från Vittsjö socken
Lars-Olof Skantze

Lars-Olof Hugo Skantze i riksdagen kallad Skantze i Karlskrona, född 3 april 1897 i Karlskrona, död 6 oktober 1955 i S:t Görans församling, Stockholm, var en svensk företagsledare och politiker (i Högerpartiet). Han var ledamot av riksdagens andra kammare från 1945, invald i Blekinge läns valkrets.

Familj 
Lars-Olof Skantze var son till Hugo Skantze (1867–1919) och Nanna Skantze (1870–1935) och var bror till Björn-Orvar (1910–1975). Han var gift med Ewy Skantze, född Andrén (1899–1966), och hade två barn med henne.

Utbildning 
Efter studentexamen utbildade Lars-Olof Skantze sig till civilingenjör på KTH i Stockholm med examen i elektroteknik 1921. Under studietiden anslöt han sig som volontär till ingenjörkompaniet i Karlskrona och blev så småningom kapten i fortifikationens reserv.

Karriär 
År 1921 återvände Skantze till Karlskrona och blev avdelningschef på familjeföretaget Karlskrona Lampfabriks gjuteri.
År 1930 blev han chef för SKF:s marknadsföring i Latinamerika med stationering i Rio de Janeiro. 1933 återkom han till Karlskrona och blev VD för Karlskrona Lampfabrik. Under tiden 1935–1937 var han verkställande direktör för Karlskrona Porslinsfabrik. 1948 utsågs Skantze till syssloman för svenska statens försäljningen av tyska Siemens, där han erbjöds platsen som verkställande direktör för Elektriska AB AEG som var under försvenskning efter kriget. Han innehade denna befattning från 1950 till sin död. Skantze deltog i flera styrelser bland annat i Sveriges elektro- industriförening (Elif) 1945–1955.

Politiskt engagemang 
Skantze blev politiskt engagerad redan under 1920-talet. Han deltog i kommunalpolitiken i Karlskrona och satt både i Karlskrona Drätselkammare och Blekinge läns landsting, vars vice ordförande han var från 1943. När Allmänna valmansförbundet i Blekinge bytte namn till Högern 1934 blev han dess ordförande och blev 1945 invald i riksdagens andra kammare för Blekinge läns valkrets.

Lars-Olof Skantze är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Se även 
Skantze (släkt)

Källor 
 Tidens kalender 1945. Stockholm: Victor Pettersons bokindustri A.B., 1944, sid. 128. 
 Sveriges dödbok 1947–2006, Sveriges Släktforskarförbund
 Vem är Vem 1948
 
 
 Skantze, Lars Olof Hugo på SvenskaGravar.se

Män
Födda 1897
Avlidna 1955
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska företagsledare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska moderater
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Politiker från Karlskrona
Näringslivspersoner från Karlskrona
Ingenjörer från Karlskrona
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Trasa

En trasa är en bit tyg. Ursprungligen avses med trasa en återvunnen tygbit från ett plagg som blivit så slitet – trasigt – eller gått sönder så mycket att det inte längre kan användas för sitt ursprungliga ändamål. Trasa är också en nedsättande benämning på ett omodernt eller gammalt plagg, oftast en klänning.

En dammtrasa är en trasa som används vid dammtorkning. Moderna dammtrasor specialtillverkas för ändamålet, ibland av mikrofiberduk. Dammtrasor kan även kallas för dammdukar.

En skurtrasa är en grov trasa som främst används för rengöring av golv. Skurtrasor är ofta specialtillverkade för ändamålet. Handdukar och plagg av frotté är annars lämpliga att återanvända som skurtrasor. 

En disktrasa, i handeln även kallad diskduk, är en trasa som används för rengöring i kök, särskilt av diskbänkar. Disktrasor är ofta specialtillverkade för ändamålet och det förekommer även disktrasor med dekorativa tryck. För att undvika att bakterier sprids genom disktrasan, vilket det kan göra, är det viktigt att byta trasan ofta, eller att sterilisera (koka) den regelbundet. Av hygienskäl ska inte disktrasor användas till att torka upp köttsaft, istället används hushållspapper. Ett klassiskt varumärke för disktrasor i Sverige och Finland är svenska Wettex, och wettexdukarna tillverkas av cellulosa och bomull. I Norge är det vanligare med tunnare, nätliknande disktrasor. För vissa ändamål kan slaskrensare användas.

Mattrasor är långa, smala trasor som används som inslag vid vävning av trasväv. Ursprungligen klipptes mattrasor av kasserade plagg, numera tillverkas mattrasor även industriellt och finns i färdigmatchade färgställningar.

Källor 

Städredskap
Hemtextilier
Christian Ekeborgh

Christian Ekeborgh, född 25 mars 1824 i Norrköping, död 22 juni 1906 i Norrköping, var en svensk kyrkoherde och riksdagsman.

Ekeborgh var kyrkoherde i Östra Eneby församling, Linköpings stift. Han var ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Björkekinds, Östkinds, Lösings, Bråbo och Memmings domsagas valkrets.

Källor
Svenskt porträttgalleri, vol XXVI, Stockholm 1913, sid. 172.

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska präster under 1800-talet
Präster från Norrköping
Födda 1824
Avlidna 1906
Män
Politiker från Norrköping
Einar Hæggblom

Erik Einar Hæggblom (i riksdagen kallad Haeggblom i Slakmöre), född 30 april 1893 i Ryssby församling, Kalmar län, död där 24 juli 1978, var en svensk rektor och politiker (i Högerpartiet).

Haeggblom var ledamot av riksdagens andra kammare från 1945, invald i Kalmar läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1945. Stockholm: Victor Pettersons bokindustri A.B., 1944, sid. 127.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Personer från Ryssby socken, Kalmar län
Födda 1893
Avlidna 1978
Män
Åke Wiberg

John Åke Truls Wiberg, född 30 mars 1902 i Göteborg, död 25 november 1963 i Stora Kils församling, Värmlands län, var en svensk direktör och politiker (höger). Han var bror till Magnus Wiberg.

Biografi
Efter studentexamen i Göteborg 1920 blev Wiberg i Lund filosofie kandidat 1921 och juris kandidat 1924. Han var direktör i AB Malmö Strumpfabrik 1934–40, verkställande direktör i detta och andra bolag i textil-, järn- och träbranscherna från 1940. Han var ordförande i Sveriges trikåfabrikers förening, styrelseledamot i bland annat Industriförbundet och Textilrådet samt vice ordförande i Svenska Institutet. 

Wiberg var ledamot av Malmö stadsfullmäktige 1930–47, vice ordförande i drätselkammarens finansavdelning och i budgetberedningen.  Hans var sakkunnig i Finansdepartementet 1946–47, ledamot av Statens Bränslekommission 1943–44, av Nationalmuseiutredningen 1944-47, av Kungliga teaterstyrelsen från 1943, ordförande i Statens konstråd 1944–48, ledamot av riksdagens andra kammare 1941–49, invald i Fyrstadskretsen, vice ordförande i Bankoutskottet, suppleant i Utrikesutskottet och Utrikesnämnden. Han utnämndes till hedersdoktor vid Göteborgs universitet 1958.

1953 upprättade Wiberg en stiftelse i sitt eget namn. Den ger stöd till barn- och ungdomsverksamhet samt forskning inom medicin, humaniora och samhällsvetenskap.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL)

Referenser

Noter

Källor

Tidens kalender 1945. Stockholm: Victor Pettersons bokindustri A.B., 1944, sid. 129.

Litteratur 
Christer Jonson & Mats Larsson: Åke Wiberg - entreprenör och politiker,  (2007)

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Kommunalpolitiker i Malmö
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Politiker från Göteborg
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Födda 1902
Avlidna 1963
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Örjan Wikander

Örjan Wikander, född 6 juli 1943 i Helsingborg, är professor  emeritus i antikens kultur och samhällsliv vid Lunds universitet. Han är far till Ola Wikander.

Bibliografi 
1980 – Vattenmöllor och möllare i det romerska riket (avhandling) 
1987 – Etruskerna : Malmö museer 28.9-15.11.1987 (tillsammans med Charlotte Wikander)  
199? – Sydväst-asiens konst och arkitektur före Alexander
1997 – Europa i vardande : antiken (tillsammans med Charlotte Wikander) 
2008 – Poeten och cirkelmakaren : en antik skröna (tillsammans med Ola Wikander) 
2017 –  Roof tiles and tile roofs at Poggio Civitate (Murlo). The emergence of Central Italic tile industry

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1992)

Källor

Födda 1943
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska professorer i antikens kultur och samhällsliv
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Levande personer
Forskare från Helsingborg
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Alumner från Lunds universitet
Sopskyffel

En sopskyffel är ett städredskap som används för att samla upp och föra bort det skräp som sopas ihop med hjälp av sopborsten. 

Sopskyffeln är utformad som en tunn skyffel vars blad är avsett att sluta tätt mot golvet. De flesta sopskyfflar har långa skaft så att de kan användas av en person som står upp, med det finns även sopskyfflar med korta skaft.

Långskaftade sopskyfflar har ofta en hållare i skaftets handtag, i vilken man kan hänga sopborsten. En uppsättning bestående av en sådan sopborste och sopskyffel brukar kallas städset eller sopset.

Ordet sopskyffel är belagt i svenskan sedan 1793.

Se även
 Kvast
 Skyffel
 Snöskyffel

Referenser 

Städredskap