kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dunryggig mestimalia

Dunryggig mestimalia (Macronus ptilosus) är en fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar. Den förekommer i Sydostasien i Thailand och på Malackahalvön samt på Borneo och Sumatra med kringliggande öar. Arten minskar i antal till följd av skogsavverkningar, så pass att IUCN listar den som nära hotad.

Utseende 
Dunryggig mestimalia är en mörkt timalia med en kroppslängd på 16,5–17 cm. Den har även svart strupe samt blåaktig tygel och ögonring. Karakteristiskt är också de förlängda fjäderplymerna på ryggens nedre del och övergumpen som gett arten dess namn, men dessa syns inte alltid väl.

Utbredning och systematik 
Dunryggig mestimalia förekommer i Sydostasien och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Macronus ptilosus ptilosus – förekommer i Thailand och Malaysia
 Macronus ptilosus trichorrhos – förekommer på Sumatra och Batuöarna
 Macronus ptilosus sordidus – förekommer på Bangka- och Belitungöarna
 Macronus ptilosus reclusus – förekommer på Borneo

Underarterna sordidus och reclusus inkluderas ofta i trichorrhos. Släktesnamnet har även stavats Macronous, men Macronus anses korrekt.

Levnadssätt 
Dunryggig mestimaia hittas i undervegetationen i ursprunglig och lätt gallrad skog, skogsbryn och tät ungskog. Den ses från hanvsnivån upp till 200 meters höjd på asiatiska kontinenten, på Sumatra och Borneo upp till 100 meter. Fågeln uppträder vanligen i par, födosökande i lövverket efter insekter.

Häckning 
Fågeln häckar mellan februari och juni i Malaysia, i februari på Sumatara, oktober–juli på norra Borneo och april–juli på södra Borneo. Boet består av en löst byggd sfär eller skål av döda löv och strimmor av torra palmblad. Det placeras upp till 0,6 meter ovan mark i en palm eller i tät undervegetation. Däri lägger den två till tre ägg.

Status 
Dunrygging mestimalia beskrivs som ganska vanlig i delar av utbredningsområdet. Den minskar dock i antal till följd av skogsavverkning, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN listar den som nära hotad (NT) på sin röda lista.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Strimhuvad mestimalia

Strimhuvad mestimalia (Macronus striaticeps) är en fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar. Den förekommer i Filippinerna.

Utseende 
Strimhuvad mestimalia är en rätt liten (13 cm) timalia med varierande fjäderdräkt. Ovantill är den brun med vita strimmor och långa ljusa spolstreck, vissa nästan helt bara fjäderspolar som sticker ut från ryggen. På hjässan syns tydliga svartvita längsgående band. Undertill vitaktig med diffusa grå strimmor. Underarterna mindanensis, alcasidi och kettlewelli (se nedan) är mindre kontrastrikt tecknade och har mer beigefärgad undersida. Bland lätena hörs en varierad visslad duett samt olika raspiga och tjattrande ljud.

Utbredning och systematik 
Strimhuvad mestimalia förekommer i Filippinerna och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Macronus striaticeps mindanensis – Samar, Leyte, Bohol och Mindanao
 Macronus striaticeps alcasidi – Dinagat och Siargao
 Macronus striaticeps striaticeps – Basilan och Malamaui
 Macronus striaticeps kettlewelli – Suluarkipelagen (Bongao, Jolo och Tawitawiöarna)

Släktesnamnet har även stavats Macronous, men Macronus anses korrekt.

Levnadssätt 
Strimhuvad mestimalia hittas i tät undervegetation i både ursprunglig och ung städsegrön skog, men även bland trädstora ormbunkar, i skogsbryn och i igenväxande buskmarker. Den hittas mellan 100 och 1770 meters höjd. Fågeln är skygg men ljudlig och ses ofta i artblandade flockar födosökande på relativt låg nivå i den täta vegetationen. Födan är okänd, men tros bestå av små ryggradslösa djur och vissa vegetabilier.

Häckning 
Strimhuvad mestimalia häckar mars–juli. Den bygger en stor vävd boll av gräs och löv som placeras i en grästuva eller någon annanstans nära marken. Däri lägger den två till tre ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Malia

Malia (Malia grata) är en fågel i familjen gräsfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Malia är en gyllingstor bulbylliknande fågel med enfärgat olivgrön ovansida och gul undersida. Fåglar på centrala och sydöstra Sulawesi har rostfärgade inslag i vingar och stjärt. Bland lätena hörs vittljudande tjattrande och explosiva melodier.

Utbredning och systematik 
Malia placeras som enda art i släktet Malia. Tidigare betraktades den okontroversiellt vara en timalia. Genetiska studier visar dock förvånande nog att den är släkt med gräsfåglarna. 

Malia förekommer på Sulawesi och delas in i tre underarter:
 Malia grata grata – förekommer på södra Sulawesi (berget Lompobattang)
 Malia grata recondita – förekommer i bergsskogar på norra delen av ön Sulawesi
 Malia grata stresemanni - förekommer på centrala och sydöstra delen av ön Sulawesi

Levnadssätt 
Malian hittas i bergsskogar, där den ofta ses plocka föda från tjocka, mossklädda stammar. Den uppträder i ljudliga par eller smågrupper som ofta leder kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gräsfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Samardunsmyg

Samardunsmyg (Micromacronus leytensis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i södra Filippinerna på öarna Leyte och Samar. Tidigare betraktades den okontroversiellt vara en timalia. Genetiska studier visar dock förvånande nog att den är släkt med cistikolor.

Status 
IUCN placerar arten i kategorin nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Fläckig sabeltimalia

Fläckig sabeltimalia (Erythrogenys erythrocnemis) är en fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Fläckig sabeltimalia är en 22–25 cm lång fågel med gula ögon och grå nedåtböjd näbb. Ovan är den olivbrun på hjässa och ovansida och i ansiktet och på flankerna rostbrun. Vidare är den vit på strupe och buk, med mörka fläckar eller streck på övre delen av bröstet. Benen är ljusbruna. Arten skiljer sig från gråsidig sabeltimalia som har närapå identisk ovansida, genom avvikande teckning i ansiktet och på undersidan samt helmörk näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns enbart på Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades fläckig, gråsidig och fläckbröstad som en och samma art, ibland tillsammans även med rostkindad sabeltimalia.

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Pomatorhinus, men DNA-studier visar att flera arter är närmare släkt med Stachyris, däribland större sabeltimalia. Den och dess släktingar har därför lyfts ut till ett eget släkte.

Levnadssätt 
Fläckig sabeltimalia hittas i undervegetation och på lägre nivå bland träd i bergstrakter, från 50 till 1975 meters höjd. Den födosöker på marken på jakt efter insekter, med kraftiga sparkande rörelser med benen. Arten har konstaterats häcka i mars med en kull på fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett relativt begränsat utbredningsområde men anses inte vara hotad och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions. 
 Rasmussen, PC and JC Anderton. 2005. Birds of South Asia: The Ripley Guide. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan
Rostkindad sabeltimalia

Rostkindad sabeltimalia (Erythrogenys erythrogenys) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Denna art är en rätt stor (22–26 cm) sabeltimalia, olivbrun ovan och vit under, med brett orange från huvudsidan via flankerna till undergumpen. Till skillnad från liknande fläckig sabeltimalia saknar den helt fläckar. Sången som sjungs i duett mellan hane och hona liknar fläckiga sabeltimalians, ett vitt ljudande tvåstavigt flöjtande som svaras av en kort och vass ton. Även klara "pu" eller "ju" hörs, liksom rullande "jrr-jrr-jrr-jrr", ett varnande skallrande och ett vasst "whit-it" eller "whoi-whititititit" där "whoi" låter som en sten som kastas i vatten.

Utbredning och systematik 
Rostkindad sabeltimalia delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Erythrogenys erythrogenys erythrogenys – förekommer i Himalaya, centrala Myanmar och nordvästra Thailand
 Erythrogenys erythrogenys ferrugilatus – bergsskogar från Kashmir till centrala Nepal
 Erythrogenys erythrogenys haringtoni – Himalaya (Sikkim till Bhutan)
 Erythrogenys erythrogenys imberbis – Karenni, östra Burma
 Erythrogenys erythrogenys celatus – Shanstaten, östra Burma och nordvästra Thailand

Underarten haringtoni inkluderas ofta i ferrugilatus.

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Pomatorhinus, men DNA-studier visar att flera arter är närmare släkt med Stachyris, däribland större sabeltimalia. Den och dess släktingar har därför lyfts ut till ett eget släkte.

Levnadssätt 
Rostkindad sabeltimalia förekommer i buskmarker, gräs och öppna städsegröna skogar på mellan 915 och 2000 meters höjd. Den lever av insekter, larver, puppor, frön och bär. Den uppträder i par sommartid, vintertid i små grupper med upp till tolv individer. Rostkindad sabeltimalia häckar mellan februari och juli. Fågeln bygger ett kupolformat bo med sidoingång som placeras skyddat på marken eller upp till 1,2 meter upp i en buske. Däri lägger den två till fyra rätt glansiga ägg. Arten är en stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Svartkronad sabeltimalia

Svartnäbbad sabeltimalia (Pomatorhinus ferruginosus) är en asiatisk tätting i familjen timalior.

Utseende 
Svartkronad sabeltimalia är en 22 centimeter lång fågel med för släktet karakteristiskt böjd näbb, brun ovansida, svart ögonmask och långt, vitt ögonbrynsstreck. Hos denna art är näbben röd och kraftig och undersidan rostbeige. Övre delen av strupen är vit, övergående i ett mustaschstreck. Den skikjer sig från närbesläktade brunkronad sabeltimalia genom svart istället för brun eller gråbrun hjässa, mer rostfärgad undersida och rostfärgade spetsiga fjädrar ovan tygeln.

Utbredning och systematik 
Svartkronad sabeltimalia förekommer i Himalaya, från östra Nepal till östra Assam, norr om Brahmaputra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades brunkronad sabeltimalia (P. phayrei) i arten, men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Levnadssätt 
Svartkronad sabeltimalia förekommer i städsegrön skog, bambu och ungskog på mellan 400 och 2400 meters höjd. Den lever en mycket tillbakadragen tillvaro på och är svår att få syn på där den födosöker i par eller smågrupper på marken efter insekter och larver, troligen även vegetabiliskt material (har observerats skala av och äta strimmor av bambu). Fågeln häckar mellan april och juni . Arten är en stannfågel.

Status och hot 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Den minskar dock i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Indisk sabeltimalia

Indisk sabeltimalia (Pomatorhinus horsfieldii) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Indisk sabeltimalia är en rätt liten (22 cm) medlem av släktet med vitt ögonbrynsstreck, mörkt öga och gul näbb. Ovansidan är mörkt olivgrön och undersidan vit. Flankerna och bröstsidorna är mörka och kinden svart. Liknande gråkronad sabeltimalia är större med mörkgrå hjässa (indisk sabeltimalia har ljusare grå eller brun) och rostfärgade eller svarta flanker och bröstsidor.

Läten 
Hanens läte är ett melodiskt "hup pu pu" som honan svarar med ett dämpat "kru kru".

Utbredning och systematik 
Indisk sabeltimalia delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pomatorhinus horsfieldii obscurus – nordvästra Indien (Aravallibergen i Rajasthan)
 Pomatorhinus horsfieldii horsfieldii – västra Indien (västra Ghats från Satpura Range till Goa)
 Pomatorhinus horsfieldii maderaspatensis – östra centrala Indien (östra Ghats från Andhra till Salem)
 Pomatorhinus horsfieldii travancoreensis – sydvästra Indien (västra Ghats från norra Kanara till Kerala)

Ceylonsabeltimalia (Pomatorhinus melanurus) behandlas ibland som underart till indisk sabeltimalia. Lätena är även mycket lika gråkronad sabeltimalia och det anförs som argument att den och indisk sabeltimalia möjligen utgör en och samma art.

Levnadssätt 
Indisk sabeltimalia hittas i undervegetation i skog eller plantage, men även i täta buskage och trädgårdar. Den födsöker lågt i grupper, ofta tillsammans med andra timalior, på jakt efter ryggradslösa djur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Horsfield (1773-1859), amerikansk naturforskare, upptäcktsresande och samlare av specimen i Ostindien 1796-1818.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Större sabeltimalia

Större sabeltimalia (Erythrogenys hypoleucos) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Större sabeltimalia är som namnet antyder med sin kroppslängd på 28 cm störst bland sabeltimaliorna, men även i hela familjen timalior. Ovansidan är brun, undersidan vit, med grå bröstsidor, flanker och örontäckare. Halssidan är rostfärgad. Näbben är stor och rätt färglös.

Utbredning och systematik 
Större sabeltimalia delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Erythrogenys hypoleucos hypoleucos – förekommer från nordöstra Indien (Assam) till Bangladesh och västra Myanmar
 Erythrogenys hypoleucos tickelli – förekommer från södra Kina (södra Yunnan) till södra Myanmar, Thailand och norra Indokina
 Erythrogenys hypoleucos brevirostris – förekommer i södra Indokina
 Erythrogenys hypoleucos wrayi – förekommer på Malackahalvön
 Erythrogenys hypoleucos hainanus – förekommer på Hainan (södra Kina)

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Pomatorhinus, men DNA-studier visar att flera arter är närmare släkt med Stachyris, däribland större sabeltimalia. Den och dess släktingar har därför lyfts ut till ett eget släkte.

Levnadssätt  
Större sabeltimalia påträffas i vass, högt gräs och undervegetation i skog. Den lever av insekter och deras larver, små mollusker och små sniglar med skal. Den häckar mellan november och maj.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt i Bangladesh, rätt ovanlig i Kina och generellt ganska vanlig till vanlig i Sydostasien.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Javasabeltimalia

Javasabeltimalia (Pomatorhinus montanus) är en fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Javasabeltimalian är en rätt liten (19–21 cm) och bjärt färgad sabeltiamlia med ljusa ögon och relativt kort nedåtböjd näbb. Ovansidan och flankerna är djupt kastanjebruna, medan undersida är vit. På huvudet syns svart kind, grå hjässa och ett långt, vitt ögonbrynsstreck. Mycket lika sundasabeltimalian är något mindre, med tydligare ögonbrynsstreck och mer bjärt rödbrunt, dock mörkare vingar och stjärt.

Utbredning och systematik 
Javasabeltimalia delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pomatorhinus montanus ottolanderi – förekommer på östra Java och Bali
 Pomatorhinus montanus montanus – förekommer på västra och centrala Java

Tidigare inkluderades sundasabeltimalian (Pomatorhinus bornensis) i arten, men denna urskiljs allt oftare som egen art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar sundasabeltimalian i bedömningen.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Groth

Groth är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Groth
 Bertil Groth
 Carl-Gustav Groth
 Carl Magnus Groth
 Erik Gustaf Groth
 Einar Groth
 Erna Groth
 Farao Groth (född 1985), svensk radiopratare
 Jacob Groth
 Joakim Groth
 Johan Groth
 Klaus Groth
 Leonard Groth
 Magnus Groth
 Marcus Groth
 Paul Heinrich von Groth
 Vilhelm Groth

Svenska efternamn
Tyska efternamn
Orangenäbbad sabeltimalia

Orangenäbbad sabeltimalia (Pomatorhinus ochraceiceps) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Orangenäbbad sabeltimalia är en 22-24 cm lång distinkt sabeltimalia med en som namnet avslöjar lång, nedåtböjd orange näbb. Likt övriga sabeltimalior i släktet Pomatorhinus har den brun ovansida och stjärt, vitt ögonbrynsstreck och brett svart ögonstreck som bildar en mask. Särskiljande karaktärer från närbesläktade arter är den vita strupen, vitt eller blekt beigefärgat bröst och hjässan olivbrun.

Läte 
Fågeln är mycket ljudlig, där sällskap avger olika sorters båda mjuka och hårda toner. Sången är en rask, ihåligt pipig staccatoramsa.

Utbredning och systematik 
Orangenäbbad sabeltimalia delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pomatorhinus ochraceiceps stenorhynchus – nordöstra Assam (Mishmi Hills) till norra Myanmar
 Pomatorhinus ochraceiceps austeni – bergsskogar i östra Assam (Nagabergen till Barailbergen och Manipur)
 Pomatorhinus ochraceiceps ochraceiceps – Myanmar till bergstrakter i norra Thailand, Tonkin och norra Laos
 Pomatorhinus ochraceiceps alius – högplatån i nordöstra Thailand till södra Indokina

Levnadssätt 
Orangenäbbad sabeltimalia återfinns i städsegrön lövskog och bambustånd, i Laos även i skog dominerad av Fokienia. Den lever av ryggradslösa djur som skalbaggar, sniglar och fjärilslarver, men även frön och nektar. Fågeln ses i par eller i familjegrupper om upp till sex individer. Den häckar mellan mars och juli och bygger ett ovalt klotformat löst bo av bambublad, gräs och några andra döda löv. Arten är stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig, dock lokalt vanlig.

Namn 
På svenska har fågeln även kallats rödnäbbad sabeltimalia.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Rostnackad sabeltimalia

Rostnackad sabeltimalia (Pomatorhinus ruficollis) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Rostnackad sabeltimalia är en liten (16-19 cm) sabeltimalia. Den är varmbrun ovan med rostbrunt eller kastanjebrunt i nacken och på halssidan, ett blekt ögonbrynsstreck, svart ögonmask och breda svarta streck på bröstet. Undersidan i övrigt är vit från ansiktet till bröstet och mörkbrunt på nedre delen av buken, flankerna och undergumpen. Näbben är spetsig och kraftigt böjd, svart ovan och blek under. Ögonen är citrongula. Sången är åtminstone i Sydostasien ett högljutt och klart, pipande "u-hu-hu".

Utbredning och systematik 
Rostnackad sabeltimalia delas in i hela 13 underarter med följande utbredning:
 Pomatorhinus ruficollis ruficollis – västra och centrala Nepal
 Pomatorhinus ruficollis godwini – östra Himalaya (östra Nepal, Sikkim, Bhutan, sydöstra Tibet och norra Assam)
 Pomatorhinus ruficollis bakeri – bergsskogar från sydöstra Assam (söder om Brahmaputra) till västra Myanmar
 Pomatorhinus ruficollis bhamoensis – norra Burma (Bhamo District)
 Pomatorhinus ruficollis similis – nordöstra Burma till södra Kina (nordvästra Yunnan)
 Pomatorhinus ruficollis albipectus – södra Kina (sydvästra Yunnan) och intilliggande norra Laos
 Pomatorhinus ruficollis beaulieui – norra Laos
 Pomatorhinus ruficollis laurentei – södra Kina (Kunmingregionen, Yunnan)
 Pomatorhinus ruficollis reconditus (inkl. saturatus – södra Kina (sydöstra Yunnan till norra Vietnam)
 Pomatorhinus ruficollis stridulus – bergsskogar i sydöstra Kina (Guandong, Fujian och Jiangxi)
 Pomatorhinus ruficollis hunanensis – centrala Kina (sydöstra Hubei, Hunan, Guangxi och Guizhou)
 Pomatorhinus ruficollis eidos – sydvästra Kina (södra Sichuan)
 Pomatorhinus ruficollis nigrostellatus – Hainan (södra Kina)

Underarten bhamoensis inkluderas ofta i similis. Vissa inkluderar taxonen olivaceus, humilis och annamensis, vanligen betraktade som en del av gråkronad sabeltimalia, istället i rostnackad sabeltimalia. Även taiwanesisk sabeltimalia behandlades tidigare som underart.

Levnadssätt 
Rostnackad sabeltimalia hittas på mellan 1370 till 3050 meters höjd på busktäckta sluttningar, i tät undervegetation i öppen skog, öppen bambudjungel och högt gräs samt i parker och trädgårdar. Den födosöker skyggt på eller närma marken efter insekter som cikador, skalbaggar och myror, men även frön och bär. Fågeln häckar mellan januari och juli och lägger flera kullar per säsong. Arten är stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen