kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Purpurjakamar

Purpurjakamar (Galbula chalcothorax) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Amazonområdet, från sydöstra Colombia till östra Peru (söderut till Ucayali) och österut till västra Brasilien (åtminstone till Juruá). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Blåpannad jakamar

Blåpannad jakamar (Galbula cyanescens) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogar med vattendrag i östra Peru till norra Bolivia och västra Amazonas i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Blåhalsad jakamar

Blåhalsad jakamar (Galbula cyanicollis) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i det fuktiga låglandet i nordöstra Peru och Brasilien söder om Amazonfloden. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Paradisjakamar

Paradisjakamar (Galbula dea) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende 
Paradisjakamaren är en omisskännlig fågel med mycket lång och spetsig stjärt och en lång och rak näbb. Fjäderdräkten är glansigt svart med vit strupe. I bra ljus syns att vingarna glänser i blågrönt.

Utbredning och systematik 
Paradisjakamar delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Galbula dea dea – förekommer i  södra Venezuela, Guyanaregionen och Brasilien norr om Amazonområdet (öster om Rio Negro)
 Galbula dea amazonum – förekommer i norra Bolivia (Río Beni) och Brasilien söder om Amazonområdet (österut till Pará)
 Galbula dea brunneiceps – förekommer längst ut i östra Colombia, i östra Peru och i västra Brasilien
 Galbula dea phainopepla – förekommer i västra Brasilien, söder om Amazonområdet och väster om Rio Madeira)

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Levnadssätt 
Paradisjakamaren är en rätt vanlig och vida spridd fågel i Amazonområdet, där den hittas kring hyggen eller i kanter av högväxta låglänta skogar, även utmed vägrenar. Olikt de flesta andra jakamarer kan den ses sitta helt öppet på exponerade grenar i trädtaket, ofta i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Grönstjärtad jakamar

Grönstjärtad jakamar (Galbula galbula) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Colombia till södra Venezuela, Guyanaregionen samt norra och centrala Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Bronsjakamar

Bronsjakamar (Galbula leucogastra) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Amazonområdet från östra Colombia och södra Venezuela österut till Guyanaregionen och söderut till sydöstra Peru (Madre de Dios), norra Bolibia och sydcentrala Amazonområdet i Brasilien (söderut till Mato Grosso). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Kopparjakamar

Kopparjakamar (Galbula pastazae) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Kopparjakamaren är en 23 centimeter lång, slank och långstjärtad fågel med en lång, svart näbb. Hanen är metalliskt grön på ovansida, strupe och bröst, med blåaktig glans på hjässan. Buken och undersidan av stjärten är koppar- eller rostfärgad. På huvudet syns en tydlig, gulorange ögonring och en vit fläck på hakan. 

Honan har mörkt rostbrun strupe och är bronsgrön på övre delen av bröstet. Nedre delen av undersidan är mörkt rostbrun och ögonringen är mindre tydlig än hos hanen. Lätet är okänt.

Utbredning och systematik 
Kopparjakamaren förekommer i Andernas östslutting i sydöstra Colombia, östra Ecuador och allra nordligaste Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status och hot 
Kopparjakamaren har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 422&nbsp000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den ändå som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn pastazae kommer av floden Río Pastaza i Ecuador.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Rödstjärtad jakamar

Rödstjärtad jakamar (Galbula ruficauda) är en fågel i familjen jakamarer med vid utbredning från Mexiko till Bolivia.

Utseende och läte 
Jakamarer är eleganta och färgglada fåglar med lång, rak näbb och lång stjärt. Den rödstjärtade jakamaren är 25 cm lång med en fem cm lång, svart näbb. Fjäderdräkten är metalliskt grön ovan och huvudsakligen orange under, inklusive undersidan av stjärten med grönt bröstband. Hanen har ljus strupe, medan den är beige hos honan. Sången är ett ljust och tunt "peeo-pee-peeo-pee-pe-pe" som slutar i en drill och lätet ett vasst "pee-op".

Utbredning och systematik 
Rödstjärtad jakamar delas in i sex underarter, fördelade i tre grupper, med följande utbredning:
 Galbula ruficauda melanogenia - förekommer i lågland från sydöstra Mexiko (Veracruz) till västra Ecuador
ruficauda-gruppen
 Galbula ruficauda ruficauda - förekommer från centrala Colombia till Guyana, norra Brasilien och Trinidad och Tobago
 Galbula ruficauda brevirostris - förekommer i nordöstra Colombia och nordvästra Venezuela (Lake Maracaibo-regionen)
 Galbula ruficauda pallens - förekommer i torra tropiska norra Colombia
rufoviridis/heterogyna-gruppen
 Galbula ruficauda rufoviridis - förekommer från Brasilien söder om Amazonområdet till norra Bolivia, Paraguay och nordöstra Argentina
 Galbula ruficauda heterogyna - förekommer i Bolivia öster om Anderna och i sydvästra Brasilien (västra Mato Grosso)

Levnadssätt
Jakamarer är insektsätare som sitter vakande på en utkiksplats med näbben riktad uppåt för att plötsligt göra utfall mot flygande insekter, ofta getingen Agelaia vicina. Den kan se skillnad mellan ätbara och osmakliga fjärilar enbart på kroppsformen.. Fågeln förekommer i olika sorters både torra och fuktiga skogsområden och buskmarker. Den gräver ut en botunnel i en termitstack eller en jordbank vari den lägger två till fyra rödbrunfläckade ägg.

Släktskap 
Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv till fem miljoner vuxna individer.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Vithakad jakamar

Vithakad jakamar (Galbula tombacea) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Vithakad jakamar liknar många andra arter i familjen, glittrande smaragdgrön med rostfärgad buk, lång stjärt och en lång och spetsig näbb. Den vita hakan som gett arten dess namn är inte särskilt framträdande men vanligen synlig. Noterbart är även brunaktig hjässa. Könen liknar varandra och skiljer sig åt endast genom att honan har ljusare buk.

Utbredning och systematik 
Vithakad jakamar delas in i två underarter med följande utbredning:
 Galbula tombacea tombacea – förekommer från Amazonas i Colombia till östra Ecuador, nordöstra Peru och västra Brasilien
 Galbula tombacea mentalis – förekommer i centrala och västra Amazonas i Brasilien

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Levnadssätt 
Vithakad jakamar hittas i högresta låglänta skogar, ofta i närheten av vatten. Där ses den i par i de lägre till mellersta skikten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Tretåig jakamar

Tretåig jakamar (Jacamaralcyon tridactyla) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar, endemisk för Brasilien.

Kännetecken

Utseende 
Tretåig jakamar är en dovt olivfärgad och långnäbbad fågel med en kroppsläng på 18 centimeter. Ovansidan är mörkgrå med en grön glans, medan bröstet och nedre delen av buken vit och olivgrå flanker och undergump. Den är vidare svartaktig på strupen och varmt brun i ansiktet samt har vita mustaschstrimmor och tydliga gulbruna strimmor på hättan. Näbben är svartaktig och lång, stjärten likaså lång och vingarna sotfärgade.

Läte 
Lätet är en komplex serie av stigande visslingar blandade med raspiga toner, ofta yttrade i grupp.

Utbredning och systematik 
Arten placeras som enda art i släktet Jacamaralcyon och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln förekommer i låglandet i sydöstra Brasilien, numera vid några få lokaler i Rio Paraíba-dalen i delstaten Rio de Janeiro samt i torra områden i östra Minas Gerais. Sentida fynd från Minas Gerais har dock vidgat artens kända utbredningsområde. Tidigare förekom den även i Espírito Santo (inte säkert sedd sedan 1940), São Paulo (1975) och Paraná (1961). 

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Levnadssätt 
Tretåig jakamar är numera begränsad i små fläckar av torrskog, möjligen i anslutning till vattendrag, men kan överleva i områden påverkade av skogsbruk bara om det finns ursprunglig undervegetation, till exempel i eukalyptusplantage. Den är beroende av sandbankar för att bugga sina bon. Fågeln är lätt att få syn på där den sitter på en exponerad utkiksplats på åtta till 15 meters höjd, ibland dock lägre, varifrån den gör utfall för att fånga flygande insekter.

Status 
Arten ansågs mycket vanlig i början och mitten av 1800-talet men har idag en mycket liten population på endast 1300–4500 vuxna individer som dessutom är mycket fragmenterad. Den har minskat kraftigt till följd av habitatförstörelse. Även om den verkar tolerera påverkad skog antas den minska i antal även i framtiden. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Axel Wernlund

Axel Oskar Wernlund, född 23 mars 1875 i Sundsvall, död 2 december 1953, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.
 
Wernlund utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1897, avlade officersexamen 1897 och var kapten i Väg- och vattenbyggnadskåren 1912–35. Han var biträdande ingenjör vid Krylbo-Örebro järnvägsbyggnad 1898, i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1898–99, i mellersta väg- och vattenbyggnadsdistriktet 1899–1900, i Statens Järnvägars bangårdsbyrå 1901–03, entreprenör och arbetschef för Mellersta Södermanlands järnvägsbyggnad 1905–07, kontrollör vid Tisnare kanalbyggnad 1910–12, hamningenjör i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1913 och statens vägingenjör i Jönköpings län 1933–41.

Wernlund var sekreterare i kommittén för Väg- och vattenbyggnadskårens omorganisation 1914–15. Han genomförde studier i Frankrike organiserade av Corps des ponts et chaussées samt modellerade system för järnvägsentreprenad 1908–09, fiskehamnar vid Östersjön och Västerhavet i Tyskland, Danmark och Norge 1922 samt smågatstenens användning såsom vägbeläggningsmaterial samt tung vägtrafik i Danmark, Tyskland och Frankrike 1931–32.

Källor

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren 
Födda 1875
Avlidna 1953
Män
Personer från Sundsvall
Jättejakamar

Jättejakamar (Jacamerops aureus) är en fågel i familjen jakamarer inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Jättejakamaren är som namnet avslöjar en mycket stor jakamar, störst i familjen. Den är glänsande smaragdgrön ovan och orangefärgad under, med en tjock svart näbb. Könen är relativt lika och skiljer sig huvudsakligen på att hanen har helgrön strupe med ett otydligt vitt halsband, medan honans strupe är orangefärgad. Storlek och näbb gör att arten är mer lik en motmot än en jakamar, men inga motmoter har kombinationen av grönt huvud och orangefärgad buk. Lätet består av en lång fallande vissling med ett tydligt skifte i tonhöjd i inledningen. Även olika märkliga ljud som liknats vid en ilsken katt kan höras.

Utbredning och systematik 
Jättejakamaren placeras som enda art i släktet Jacamerops.  Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Jacamerops aureus penardi – förekommer på bergssluttningar i Karibien och från Costa Rica till västra Colombia
 Jacamerops aureus aureus – förekommer från östra Colombia till Venezuela och Guyana
 Jacamerops aureus ridgwayi – förekommer i lägre delen av Amazonområdet (Brasilien) (Rio Negro och östra Rio Tapajós)
 Jacamerops aureus isidori – förekommer från östra Ecuador till östra Peru, västra Brasilien och norra Bolivia

Familjen jakamarer placeras ofta tillsammans med trögfåglarna (Galbulidae) i den egna ordningen Galbuliformes. Studier visar dock att de är relativt nära släkt med de hackspettartade fåglarna och inkluderas allt oftare i denna ordning.

Levnadssätt 
Arten hittas enstaka eller i par i låglänta skogar, upp till cirka 600 meters höjd. Den ses vanligen sitta i de mellersta och högre skikten i skogen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv till fem miljoner vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Jakamarer
Fåglar i neotropiska regionen
Flikguan

Flikguan (Aburria aburri) är en sydamerikansk hönsfågel i familjen trädhöns.

Utseende och läten 
Flikguanen är en stor (72–78 cm) och helt svartaktig trädhöna. Långa slanka röda och gula hudflikar hänger från strupen. Benen är gula, näbben blå. Lätet är ett upprepat ylande som i engelsk litteratur återges som "ba-reeeeer-ah".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar från västra Venezuela till norra Peru. Den placeras som enda art i släktet Aburria och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Flikguanen har en liten världspopulation som består av uppskattningsvis endast 10 000 individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och jakt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den som nära hotad.

Namn 
Både vetenskapliga art- och släktesnamnet är baserat på lokala ljudhärmande Burria och Aburri för fågeln.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Blåmaskad guan

Blåmaskad guan (Chamaepetes goudotii) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Blåmaskad guan är en stor hönsfågel, men liten för att vara en guan. Den är mestadels brun med kontrasterande roströd buk och bjärt blå hud runt ögat som gett arten dess namn.

Utbredning och systematik 
Blåmaskad guan förekommer i Anderna i Sydamerika, från norra Colombia till norra Bolivia. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Chamaepetes goudotii goudotii – Anderna i norra Colombia
 Chamaepetes goudotii sanctaemarthae – Sierra Nevada de Santa Marta (nordöstra Colombia)
 Chamaepetes goudotii fagani – Andernas västsluttning i sydvästra Colombia och Ecuador
 Chamaepetes goudotii tschudii – Andernas östsluttning i södra Colombia, Ecuador och norra Peru
 Chamaepetes goudotii rufiventris – Andernas östsluttning i centrala och södra Peru (lokalt Junín till Puno), norra Bolivia (La Paz)

Levnadssätt 
Blåmaskad guan förekommer i subtropiska områden på Andernas sluttning. Där kan den vara svår att få syn på där den sitter i skogens mellersta och övre skikt. Den påträffas ofta i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och jakt, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Den beskrivs som ovanlig och fläckvist förekommande.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Justin-Marie Goudot (1802-1848), fransk naturforskare, botaniker och samlare av specimen i Colombia 1822-1843.

Referenser

Externa länkar

 Bilder på flickr
 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Svartguan

Svartguan (Chamaepetes unicolor) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Svartguanen är en stor och långstjärtad hönsfågel. Fjäderdräkten är helsvart, med blå bar hud i ansiktet, rött öga och rödaktiga ben. Den är mindre och svartare än tofsguanen och saknar de krulliga huvudfjädrarna på större hocko.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergsskogar i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartguanen hittas i bergsskogar. Den kan där ses både på marken eller uppe i träd, vanligen i par eller små familjegrupper. Födan består av frukt.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.  Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Blånäbbad hocko

Blånäbbad hocko (Crax alberti) är en hotad hönsfågel i familjen trädhöns som enbart förekommer i norra Colombia.

Utseende 
Blånäbbad hocko är en stor, 83–93 centimeter lång, svartaktig och marklevande trädhöns. Fågeln är den enda hockon med blåa näbbornament. Hanen är svart med vit undergump och stjärtspets, krulliga tofsfjädrar, rosa ben, blå hängande flikar från näbben samt även blå flik kring ögat. Honan är svart med svartvita tofsfjädrar och finbandat vitt på vingar och stjärt, ibland även på bröst och buk. Nedre delen av buken och undergumpen är hos honan rostfärgad.

Utbredning 
Den förekommer enbart i fuktiga skogar i norra Colombia. Historiskt förekom den från foten av Sierra Nevada de Santa Marta västerut till Sinúdalen och söderut i Magdalenadalen till norra Tolima. Den har dock på senare tid endast setts i två större kvarvarande skogsområden, dels två lokaler på västra sluttningen av Serranía de San Lucas i Antioquia, dels Serranía de las Quinchas i Boyacá. Det senare området verkar vara fågelns kärnområde.

Levnadssätt 
Blånäbbad hocko återfinns framför allt i fuktiga låglansskogar upp till 1.200 meter över havet. Den häckar under torrsäsongen mellan december och mars. Den födosöker enbart på marken och lever av växtskott, invertebrater, frukt och möjligen till och med as.

Status 
Världspopulationen uppskattas till endast 250-1000 individer. Den har minskat kraftigt till följd av habitatförlust och jakt, och detta tros fortsätta. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som akut hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Albert av Sachsen-Coburg-Gotha (1819-1861), drottning Viktoria av Storbritanniens gemål.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Svarthocko

Svarthocko (Crax alector) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Svarthockon är en stor (85-95 cm) och mestadels svart trädhöna. Fjäderdräkten är helsvart förutom vit på övergumpen. Tofsen är kortare och lösare än hos andra i släkte Crax, och den saknar även näbbknöl och flikar. Benen är grå. Honan är nästan identisk med hanen men har några få vita band på tofsen, Lätet beskrivs som ett lågt hummande eller dånande ljud, "umm-um... umm, um-um".

Utbredning och systematik 
Svarthocko delas in i två underarter med följande utbredning:
 Crax alector alector – förekommer i det allra östligaste Venezuela, i Guyanaregionen och i Brasilien (norr om Amazonområdet)
 Crax alector erythrognatha – förekommer i  östra Colombia och Venezuela (söder om Orinoco)

Status 
Svarthockon tros påverkas negativt av den pågående avskogningen i Amazonområdet. Den anses dock inte längre vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kateogoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen