kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slanga

Se hävert för betydelsen att flytta vätska mellan kärl.

En slanga (av tyskans schlange, orm) är en kanon av betydlig längd i förhållande till kalibern. Slangor förekom redan under 1400-talet.

Slangorna, som hade en längd motsvarande 30–50 x kalibern, indelades i hela, halva och korta slangor. De lättare, vanligen sexpundiga eller trepundiga, kallades fältslangor och var avsedda för fältartilleriet. Benämningen användes ännu på 1700-talet och försvann först 1766 i Sverige. I Armémuseum i Stockholm finns två danska metallslangor, gjutna 1542 och 1543, samt en synnerligen konstnärligt arbetad polsk slanga, gjuten 1602. Det minsta slaget benämndes handfältslangor eller handrör. De laddades med järnladdstock och sköt kulor av bly. Deras vikt var endast 4–5 kg.

Se även
Kanon

Källor

Artilleri
Fatal familjär insomni

Fatal familjär insomni (FFI) är en sällsynt genetisk sjukdom i hjärnan. Man har funnit den dominanta genen i bara 40 släkter världen över. 

FFI är en sjukdom som kan få utlopp när som helst under livet, men vanligen debuterar den i ung vuxenålder eller medelålder. Vanligast är att de debuterar omkring 50 års ålder, även om många patienter redan då har haft mångåriga sömnstörningar. När sjukdomen bryter ut, beror det på en mutation i ett protein kallat prion. Detta resulterar i en formation av olösligt protein. Det olösliga proteinet hopar sig in i talamus, en region i hjärnan som bland annat deltar i regleringen av sömn och vakenhet. När detta sker upphör hjärnan att slappna av och den drabbade kan ej längre sova. Man har provat med lugnande medel på de drabbade, men utan resultat.

Sjukdomen upptäcktes i Italien år 1765, och har därefter kunnat konstateras hos anförvanter till den först drabbade.

Sjukdomsförloppet 
Symtomen kan variera, men det finns fyra stadier som nästan varje drabbad går igenom innan de slutligen dör av sjukdomen, vilket i regel tar mellan 7 och 18 månader:

 Patientens sömnlöshet leder till panikattacker och fobier, eftersom hjärnan inte kan fånga intryck. Detta stadium varar i ungefär fyra månader.
 Panikattacker blir synliga efter fem månader och även hallucinationer kan förekomma.
 Att patienten inte får sova och lider av sömnlöshet leder till snabb viktminskning, vilket visar sig efter ungefär tre månader.
 Demens är det sista stadiet i sjukdomen innan patienten slutligen dör.

Förutom sömnstörningar är även myoklonier och dysfunktion i det autonoma nervsystemet med svettningar, hög puls och störd reglering av kroppstemperatur vanliga. Döden inträder i regel relativt plötsligt, och orsakas sannolikt vanligen av den autonoma dysfunktionen.

Referenser 
 

Nervsjukdomar
Prionsjukdomar
Sömnstörningar
Genetiska sjukdomar
Skene köping

Skene köping var en tidigare kommun i dåvarande Älvsborgs län.

Administrativ historik
Skene köping bildades 1951 som en utbrytning ur Örby landskommun av området som sedan 9 maj 1941 utgjort Skene municipalsamhälle. Vid kommunreformen 1971 upphörde köpingen och gick upp i Marks kommun.

Köpingen hörde till Örby församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I fält av silver en på ett blått treberg stående röd borg med ett stolpvis ställt blått svärd mellan tornen.

Vapnet skapades av Svenska Kommunalheraldiska Institutet och antogs av köpingen 1953, men blev inte fastställt av Kungl Maj:t. När köpingen upphörde 1971 förlorade vapnet sin giltighet.

Geografi
Skene köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 37,40 km², varav 33,74 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Skene köping fanns tätorten Skene, som hade 3 335 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 81,5 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Referenser

Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Marks kommun
Tidigare kommuner i Älvsborgs län
Mad Not Mad

Mad Not Mad är det sjätte albumet av det brittiska ska/popbandet Madness, utgivet 1985. Det är det enda Madnessalbum som inte har något material av den tidigare medlemmen Michael Barson, som hade hoppat av året innan.

Bara några veckor efter att det hade släppts, utnämnde tidningen NME det till ett av de 100 bästa albumen genom tiderna. Madness själva var dock mindre nöjda med albumet. År av hårt turnerande, jobbet att driva ett eget skivbolag och saknaden av den produktive Michael Barson slet hårt på inspirationen och arbetsglädjen. Kvaliteten på låtarna blev därefter.

Mad Not Mad låg åtta veckor på UK Albums Chart och nådde som bäst en sextondeplacering, vilket var långt ifrån försäljningen från Madness tidigare glansdagar. I Sverige nådde det en 41:a plats, också det en dålig placering jämfört med tidigare album.

Det skulle dröja 14 år innan Madness gav ut ett nytt album med nyskrivet material, Wonderful.

Låtlista
Sida 1
"I'll Complete" (Lee Thompson, Daniel Woodgate) – 3:21
"Yesterday's Men" (Graham McPherson, Christopher Foreman) – 4:37
"Uncle Sam" (Thompson, Foreman) – 4:16
"White Heat" (McPherson, Chas Smash) – 3:47
"Mad Not Mad" (McPherson, Smash) – 4:10

Sida 2
"Sweetest Girl" (Green Gartside) – 5:47
"Burning The Boats" (McPherson, Foreman) – 4:31
"Tears You Can't Hide" (Smash) – 3:08
"Time" (Smash) – 4:18
"Coldest Day" (McPherson, Foreman, Langer) – 4:24

Medverkande
Madness
Graham McPherson ("Suggs") – sång
Chris Foreman – gitarr
Mark Bedford ("Bedders") – basgitarr
Lee Thompson – saxofon
Daniel Woodgate ("Woody") – trummor, programmering, keyboard
Cathal Smyth ("Chas Smash") – bakgrundssång; ledsång på "Tears You Can't Hide"
Steve Nieve – keyboard

Bidragande musiker
Roy Davies – piano
Judd Lander – munspel
Luís Jardim – percussion
Tom Morley – programmering
Gary Barnacle – mässingblåsinstrument
David Bedford – stråkinstrument, dirigent
Trevor Ford – stråkinstrument
Rupert Bowden – viola
Bill Benham – violin
Belinda Blunt – violin
Rusen Gunes – viola
Adan Levine – violin
Basil Smart – violin
Afrodiziak (Caron Wheeler och Claudia Fontaine) – bakgrundssång
Jimmy Helms – bakgrundssång
Jimmy Thomas – bakgrundssång
Jimmy Chambers – bakgrundssång

Referenser

Externa länkar
Discogs.com

Musikalbum 1985
Album av Madness
Regionalväg 969

Regionalväg 969 är en landsväg i norra Finland, runt 40 km lång. Den går från Ivalo till Virtaniemi vid ryska gränsen. Gränsen är inte öppen här. 

Under perioden 1938-1947 var den en del av Riksväg 4 som gick ända till Petsamo vid Barents hav. Vägen har kallats Ishavsvägen.
Under en period under kriget var Petsamo den enda tillgängliga hamnen för handel med västmakterna för Sverige och Finland. En livlig lastbilstrafik, Petsamotrafiken, gick mellan Petsamo och Haparanda på smala grusvägar, bland annat den väg som nu är väg 969. Petsamoområdet avträddes till Sovjetunionen 1947.

Det finns diskussioner på norskt håll, särskilt i Kirkenestrakten att bygga en ny (runt 50 km lång) väg från trakten av Virtaniemi till trakten av Nyrud i Norge (där Riksvei 885 slutar). Det skulle vara positivt för turismen i Nyrud/Pasvikdalen, som idag är avsides beläget. För Kirkenes gör det inte så stor skillnad, Stamväg 92 finns redan från Finland. Turisterna vill dock gärna ha två vägar att välja på till en plats, så de slipper åka samma väg tillbaka. Egentligen finns redan en sådan väg via Ryssland och in i Norge över en kraftverksdamm, men denna gränsövergång liksom den vid regionalväg 969 är stängda för allmänheten.

Externa länkar
 http://www.dn.se/DNet/road/Classic/article/0/jsp/print.jsp?&a=531684

Huvudvägar i Finland
Click & Create

Click & Create (CNC) även IMSI Multimedia Fusion Express är uppföljaren till The GamesFactory utvecklarna av CNC är Corel och Clickteam. I programmet skapar du spel och applikationer. Programmet skapades 1999, men programmet kan inte längre köpas eller laddas ned. Click and Create gjordes med två extra material: Mindre buggar och en timeline om du skall göra en film.

Det finns nyare versioner som har utvecklats av Clickteam de är: Multimedia fusion, The Games Factory 2 och Multimedia fusion 2.

Externa länkar 
Officiell webbplats för Clickteam
Click Wiki

Datorprogram för programutveckling
Wiener Stadthalle

Wiener Stadthalle är en inomhusarena i Wien, öppnad 1958. Arenans största hall (D-hallen) har kapacitet för 16 152 åskådare. Här spelades matcher vid VM i ishockey 1967, 1977, 1987, 1996 och 2005. Wiener Stadthalle har även använts av konserter med till exempel Abba, Rolling Stones, Frank Sinatra, Queen, Bob Dylan, U2, Udo Jürgens, Britney Spears, Christina Aguilera och Mariah Carey.

1974 byggdes en simhall till.

Arenan valdes till värdarena för Eurovision Song Contest 2015 i Österrike efter att Conchita Wurst vunnit året innan i Köpenhamn med låten "Rise Like a Phoenix". Måns Zelmerlöw slutade som segrare för Sverige med låten "Heroes" efter att ha fått 365 poäng.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Ishallar i Österrike
Konsertscener i Österrike
Sportanläggningar i Wien
Sportanläggningar invigda 1958
Albert Schultz Eishalle

Albert Schultz Eishalle är en ishall i Wien, öppnad i januari 1995. Att hallen skulle byggas beslutade staden Wien 1989. Publikkapaciteten är 4 500 åskådare, och hallen är hemmaplan för Vienna Capitals i ishockey. Här spelades matcher vid världsmästerskapet i ishockey för herrar 1996. 2011 renoverades ishallen.

Hallen har ett stort glasfönster, och främst en varm vårdag-vårkväll i slutet av säsongen eller augustieftermiddag vid säsongens inledning kan detta ställa till med problem för spelarna, framförallt målvakterna, som ofta får Solen i ögonen.

Källor

Fotnoter

Ishallar i Österrike
Sportanläggningar i Wien
Sportanläggningar invigda 1995
Pontiak Johanzon

Pontiak Johanzon, egentligen Nils Pontus Gunnar Yngve, ursprungligen Nils Pontus Johansson, född 2 april 1971 i Åby, Kvillinge församling, Östergötlands län, är en svensk musiker och låtskrivare. Han är känd för låtar som Gulliga Johanna (Bort från hela skiten) och 80-talet. Johanzon sjunger på Norrköpingsdialekt.

Biografi
Pontiak Johanzon är son till ingenjören Nils Arne Johansson och Anita Yngve, omgift Trybom, och har i vuxen ålder antagit moderns flicknamn Yngve.

Johanzon träffade Mikael Popovic under en talangtävling i Norrköping i början av 1990-talet. 2004 återtog de kontakten och Popovic blev hans manager. Debutsingeln Sommaren är här släpptes samma år liksom den andra singeln 80-talet; de sålde stort och låg under en etta på Ginza-listan över mest sålda skivor. 2007 medverkade Johanzon i ett avsnitt av 100 Höjdare. 2010 släppte han sitt debutalbum Äntligen. 

Efter fem års uppehåll återupptog han sin musikproduktion och släppte 2015 tillsammans med ett nytt produktionsteam singeln Gubbiga Gubbsjuka Mediakåta Gubbar.  Kort därefter startade han en gräsrotskampanj för att finansiera det nya albumet. Målet var att få in 1 000 euro, vilket han lyckades med. I juni 2015 släppte Johanzon singeln Ciao Bella Italia och 24 juli 2015 singeln Jul I Juli. Studioalbumet Bäst Före kom 18 augusti 2015. 

Hans musikproduktion fortsatte 2018 med den nya singeln Turkiet, som kom i maj 2018. VM-låten Gul Blåa Sommaren släpptes därefter innefattande en dance-remix av låten. Det tredje studioalbumet Respekt kom vid midsommar 2018. Omslaget avbildar Johanzon stående på en kyrkogård med en dödskalle i handen. I augusti 2019 släppte han singeln Allas hjärta klappar för IFK Norrköping.

Diskografi 
EP
 2021 - Halvtid till 100

Album
2010 - Äntligen
2015 - Bäst Före
2018 - Respekt
2019 - Trots Åldern
2021 - Julkalender 1 till 12
2023 - Vilken Jävla Cirkuz

Singlar

2007 - 80-talet
2007 - Sommaren är här
2010 - Norge Vettja
2015 - Gubbiga Gubbsjuka Mediakåta Gubbar
2015 - Ciao Bella Italia
2015 - Jul I Juli
2016 - Samhall
2018 - Turkiet med B-spåret: Död Grävarens Sång
2018 - Gul Blåa Sommaren, inkluderar en dance-remix
2018 - Valfläsk
2019 - Allas hjärta klappar för IFK Norrköping
2023 - 4 (TV4)

Bibliografi
 2010 –

TV-framträdanden

Källor

Externa länkar 
 Pontiak på MySpace
 Pontiak Johanzons diskografi

Svenska musiker
Outsider-musik
Personer från Norrköpings kommun
Födda 1971
Levande personer
Män
Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg

Fredrik Vihelm, hertig av Nassau-Weilburg, född 25 oktober 1768 i Haag och död 9 januari 1816 på slottet Weilburg i Weilburg, var regent över Nassau-Weilburg. Eftersom de flesta linjerna av huset Nassau hade utslocknat, återförenades hertigdömet Nassau under honom 1806. Han behöll titeln hertig av Nassau till sin död.

Biografi 
Fredrik Vilhelm var den äldsta överlevande sonen till Karl Christian av Nassau-Weilburg och prinsessan Wilhelmine Carolina av Oranien-Nassau, och därmed dotterson till Vilhelm IV av Oranien och Anne av Storbritannien. 

Den 31 juli 1788 gifte sig Fredrik Vilhelm med Luise av Sayn-Hachenburg (1772-1827). Bruden var bara sexton år och brudgummen nitton. Vid det tillfället var han arvinge till hertigdömet Nassau. Hans far dog den 28 november samma år och Fredrik Vilhelm efterträdde honom.

Fredrik Vilhelm och Luise fick fyra barn:
 Vilhelm I av Nassau (1792-1839)
 Auguste Louise Wilhelmine av Nassau-Weilburg (1794-1796)
 Henrietta av Nassau-Weilburg (1797-1829), gift med ärkehertig Karl av Österrike-Teschen
 Friedrich Wilhelm av Nassau-Weilburg (1799-1845). Han gifte sig med Anna Ritter Edle von Vallyemare, grevinna av Tiefenbach. Deras enda dotter var Wilhelmine Brunold, grevinna av Tiefenbach.

Referenser
 

Födda 1768
Avlidna 1816
Huset Nassau
Tyska hertigar
Män
A Conspiracy of Hope

A Conspiracy of Hope var en turné bestående av sex konserter till förmån för människorättsorganisationen Amnesty International som genomfördes i USA under juni 1986. Syftet med turnén var att dra uppmärksamhet till Amnestys 25-årsfirande.

Sting och U2 var huvudnummer och till övriga medverkande hörde Bryan Adams, Peter Gabriel, Lou Reed, Joan Baez och The Neville Brothers. Stings band The Police återförenades även för de tre sista konserterna.

Spelningar
 4 juni, Cow Palace, San Francisco, Kalifornien
 6 juni, The Forum, Los Angeles, Kalifornien
 8 juni, McNichols Sports Arena, Denver, Colorado
 11 juni, The Omni, Atlanta, Georgia
 13 juni, Rosemont Horizon, Rosemont, Illinois
 15 juni, Giants Stadium, East Rutherford, New Jersey

Konsertturnéer 1986
Sven Hedqvist

Sven Hedqvist, född 3 februari 1903 i Tegneby på Orust, död 4 maj 1979 i Nynäshamn, var en svensk politiker (socialdemokrat).

Sven Hedqvist var riksdagsledamot i andra kammaren 1941-1960 för Stockholms läns valkrets.

Referenser

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Tegneby socken
Födda 1903
Avlidna 1979
Män
Sigvard Cruse

Carl Sigvard Cruse, född 27 juni 1891 i Norrtälje, död 27 februari 1978 i Högsbo, Göteborgs kommun, var en svensk fackföreningsman och politiker (socialdemokraterna) och ordförande i FCO.

Cruse, som var son till kopparslagare O.W. Cruse och Anna Fröberg, var sekreterare i typografföreningen i Stockholm 1918–1919, förtroendeman i Svenska Typografförbundet från 1919, ledamot i landssekretariatet 1926–1941 och 1946–1951, styrelseledamot i Stockholms fackliga centralorganisation 1919, ordförande 1924–1953, vice ordförande i AB Stockholms Spårvägar 1951–1953, ledamot av Stockholms stadsfullmäktige 1927–1935, av drätselnämnden 1927–1934, av riksdagens andra kammare 1933–1948 (första tillfälliga utskottet 1933, andra tillfälliga utskott 1934-1936 och andra lagutskottet från 1943).

Källor

Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund
 

Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Svenska kommunalpolitiker
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Norrtälje
Födda 1891
Avlidna 1978
Män
Frans Severin

Frans Ferdinand Severin, född 2 januari 1889 i Ystad, död 18 februari 1972 i Hässelby, var en svensk tidningsman och politiker (syndikalist 1915–1928 och därefter socialdemokrat).

Biografi
Severin var redaktör för Syndikalisten 1917–1921, Arbetaren 1922–1928, Signalen 1928–1936, chefredaktör för Aftontidningen 1942–1951 samt redaktör för Pressens tidning 1951–1960.

Severin invaldes till riksdagen vid valet 1932 och inträdde som ledamot i andra kammaren 1933. Han var statssekreterare i Kommunikationsdepartementet 1937–1942 och ordförande i Bankoutskottet 1951–1956. Frans Severin är begravd på Råcksta begravningsplats.

Bibliografi
1919 - Syndikalismens demokratiska väsen (SAC:s förlag)
1920 - Arbetarnas övertagande av produktionen (SAC:s förlag)
1920 - Den lokala självbestämmanderätten (SAC:s förlag)
1923 - Vad är och vad vill syndikalismen (Federativs förlag)
1923 - Penningen i det socialistiska samhället (Federativs förlag)
1923 - Marx mervärdetoeri i sammandrag (Federativs förlag)
1924 - Gillesocialismens idéinnehåll (Federativs förlag)
1924 - Är syndikalismen statsfientlig (Federativs förlag)
1925 - Kooperatism och socialism (Federativs förlag)
1925 - De nya industriförbunden (SAC:s förlag)
1925 - Avtal eller register (Federativs förlag)
1927 - Sex-timmars-dagen (Federativs förlag)
1928 - Registerkamp mot arbetsfredslagen (Federativs förlag)
1936 - Centralism och decentralism (Federativs förlag)

Källor
Sveriges dödbok 1947–2006, (CD-rom), Sveriges Släktforskarförbund
Bra Böckers lexikon, 1979
 Severin, Frans Ferdinand på SvenskaGravar.se

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska syndikalister
Svenska chefredaktörer
Personer från Ystad
Gravsatta på Råcksta begravningsplats
Födda 1889
Avlidna 1972
Män
Carl Lindberg (politiker)

Carl August Emanuel Lindberg, född 9 september 1891 i Värmdö socken, Stockholms län, död 12 november 1969 i Skärholmen, Stockholm, svensk politiker (socialdemokraterna) och ombudsman.

Carl Lindberg blev invald till riksdagen vid valet 1932 och tog inträde som ledamot i andra kammaren från 1933.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Värmdö socken
Födda 1891
Avlidna 1969
Män
Fridolf Thapper

Gustav Fridolf Thapper, född den 8 juli 1899 i Risinge, död den 28 mars 1974 i Finspång, var en svensk metallarbetare, politiker (socialdemokraterna) och ombudsman.

Biografi
Fridolf Thapper blev 1940 invald i Sveriges riksdag och var ledamot i andra kammaren från 1941 till 1968. Han var dess talman 1960-1968. Han var ledamot av civilförsvarsstyrelsen från 1948 och ordförande i centrala sjukvårdsberedningen från 1955. Från 1962 var han ledamot av Nordiska rådet.

Från 1952 var han ordförande för Östergötlands läns landsting och 1957–1967 ordförande i Sveriges landstingsförbund. Han ledamot av statens och kommunernas samarbetsnämnd från 1958, av styrelsen för första AP-fonden från 1959 och av socialstyrelsen från 1968.

Han blev 1968 hedersdoktor vid Uppsala universitet. När han senare blev riddare av serafimerorden och, som seden bjöd, skulle ta sig ett vapen, var han den förste att i sitt vapen infoga en symbol för hedersdoktoratet. Exemplet följdes av Arthur Thomson.

Utmärkelser 

   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts orden (Serafimerorden), 6 juni 1968.

Källor

 Borgerliga serafimervapen, av Jesper Wasling, Svenska Heraldiska Föreningens webbplats

Noter

Andra kammarens talmän
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska landstingspolitiker
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Risinge socken
Födda 1899
Avlidna 1974
Män
Adolf Wallentheim

Adolf Wallentheim, född 14 oktober 1898 i Stockholm, död 22 augusti 1953 i Nacka församling, var en svensk politiker (socialdemokrat). Han var gift med politikern Annie Wallentheim.

Adolf Wallentheim var son till köpmannen Per Adolf Wallentheim. Efter studentexamen i Stockholm 1917 bedrev han studier vid Stockholms högskola och blev 1919 amanuens i Pensionsstyrelsen, där han 1932–1939 var tilförordad akturarie. Från 1939 var han sekreterare i Socialdemokratiska partiets informationsavdelning för kommunala frågor. Wallentheim var ordförande för SSU 1928-1934 och tog bland annat initiativet till inrättandet av förbundsskolan i Bommersvik. 1932–1935 var han vice ordförande i Socialistiska ungdomsinternationalen. Han var senare riksdagsledamot för Stockholms läns valkrets från 1937 till sin död. Som sådan var han bland annat suppleant i stats- och utrikesutskottet och blev 1947 ordinarie ledamot av utrikesutskottet. Från 1936 var han ledamot av socialdemokratiska partistyrelsen. Wallentheim var sekreterare hos 1934 års sakkunniga rörande ungdomsarbetslösheten, ledamot av 1937 års utredning angående allmänna samlingslokaler och 1944 års utredning angående för kommunal samverkan samt ordförande i 1951 års skolstyrelseutredning.

Källor

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1898
Avlidna 1953
Politiker från Stockholm
Under 18, ingen tobak

Under 18, ingen tobak var en kampanj i Sverige, i samband med att Sveriges riksdag den 9 oktober 1996 förbjöd försäljning av tobak till personer under 18 år från den 1 januari 1997, samt ett smeknamn för denna lag . Skylten syntes i kioskar, affärer, bensinstationer och andra platser som säljer tobak, och försökte upplysa ungdomar att de inte längre fick köpa tobaksvaror. På vissa texter stod även Sveriges nya lag, och hade en bild på ett, förmodligen tobaksfritt, ishockeylag, vilket gjorde ordet lag tvetydigt, och var tänkt att syfta på såväl idrottslag som juridisk lag.

Källor

Fotnoter

1997 i Sverige
Antidrogkampanjer
Tobak
Folkhälsa i Sverige
Prinsessan Luise Margarete av Preussen

Prinsessan Luise Margarete av Preussen (tyska: Luise Margarete Alexandra Viktoria Agnes) född 25 juli 1860 på Marmorpalais, Potsdam, Preussen, död 14 mars 1917 på Clarence House i London, var en preussisk prinsessa, gift 1879 med den brittiske Prins Arthur, hertig av Connaught och Strathearn (1851–1942). Hon var dotter till prins Friedrich Karl av Preussen (1828–1885) och Maria Anna av Anhalt-Dessau (1837–1906).

Biografi 

Den 13 mars 1879, gifte sig Luise Margarete med prins Arthur, hertig av Connaught i St. George's Chapel Windsor. Prins Arthur var det sjunde barnet och tredje sonen till drottning Victoria och prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha. Hon fick vid giftermålet titeln Hennes kungliga höghet hertiginnan av Connaught, och hennes namn anglicerades till Louise Margaret.

Hon beskrivs som tillbakadragen och mycket konstnärligt lagd. Hon åtföljde Arthur på hans olika militära kommenderingar och var exempelvis 1911–1916 med honom i Kanada under hans period som dess generalguvernör. 

År 1885 utnämndes hon till hedersbefäl för Preussiska arméns 64:e (Brandenburgs (8:e) infanteriregemente "Fältmarskalk prins Friedrich Karls av Preussen regemente". 1916 utnämndes hon till hedersöverste för 199:e Canadian (Overseas) Infantry Battalion (The Duchess of Connaught's Own Irish-Canadian Rangers), CEF.

Barn 
Margaret (1882–1920), gift med prins/kronprins Gustaf Adolf av Sverige, sedermera Gustaf VI Adolf
Prins Arthur av Connaught (1883–1938), gift med Alexandra av Fife (kusindotter)
 Patricia (1886–1974), gift med sir Alexander Ramsay

Referenser

 

Födda 1860
Avlidna 1917
Brittiska prinsessor genom giftermål
Kvinnor
Preussens prinsessor