kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tore Elias Hoel

Tore Elias Hoel född 14 december 1953 i Harstad, är en norsk lektor, lyriker och ungdomsboksförfattare.

Tore Elias Hoel har skrivit sex ungdomsromaner, två diktsamlingar och ett libretto till en uppförd opera för barn. Han har undervisat i norsk litteratur på universitet och lärarhögskola och i norska och historia. Han bor i Bodø och arbetar på Bodø videregående skole. 

Efter en paus i författarskapet av lyrik började han skriva romaner för ungdom. Dessa relativt korta romaner har alla ett begränsat tidsförlopp (handlingen sker inom ett dygn). I alla hans romaner har konst en plats, som utväg till att bygga en ny identitet. Språket i romanerna är kortfattat och sakligt. 

Hoel skrev 2005 librettot till en opera för barn, ”Jomfru Rosenving på Santavajasø”. Musiken skrevs av Sigmund Lillebjerka. Operan blev framförd 2005 i Bodø och Mo i Rana.  

Hoel är medlem i Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres styrelse.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 [Tre dikter] (översättning Görgen Antonsson. I tidskriften Lyrikvännen, 1984: nr 2
 Schackmästaren (Verdensmesteren) (illustrerad av Inger Rydén, översatt av Gunvor V. Blomqvist, Opal, 1989)

Priser och utmärkelser 

 Blixpriset 2003

Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Norskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Norska författare under 1900-talet
Norska författare under 2000-talet
Personer från Harstads kommun
Födda 1953
Levande personer
Män
Beatrice Faumuina

Beatrice Faumuina, född den 23 oktober 1974 i Auckland, är en nyzeeländsk friidrottare (diskuskastare).

Faumuina har tävlat sedan 1992 och hennes personliga rekord är 68,52 meter från en tävling i Oslo 1997. 

Faumuina slog igenom på allvar vid VM 1997 där hon vann VM-guld. Efter det har hon inte riktigt lyckats i de stör re mästerskapen. Hon har deltagit i två olympiska spel och hennes bästa placering är en sjunde plats treOS 2004 i Aten. Vid VM 2005 hamnade Faumuina precis utanför prispallen på en fjärde plats.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1974
Nyzeeländska diskuskastare
Världsmästare i diskuskastning
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Nya Zeeland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Nya Zeeland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Nya Zeeland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Nya Zeeland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Marknadsstånd

Ett marknadsstånd eller bara stånd är en portabel anordning som en marknadsförsäljare använder för att presentera sina varor. Ett marknadsstånd ser ofta ut som ett bord med ett litet tak av textil eller plast, men utformningen kan variera kraftigt.

Se även
marknad (evenemang)
torghandel
knalle
kiosk

Stånd
Storhogna

Storhogna är en skidort i Klövsjö distrikt (Klövsjö socken) i Bergs kommun. Liftsystemet är sammanbyggt med det i Klövsjö, som bildar Klövsjö-Storhogna skidområde. Totalt har systemet 12 skidliftar och 19 nedfarter. Högsta fallhöjden i ett sträck är 340 meter, men från Storhognas topp till Katrinabackens botten är fallhöjden 415 meter.

I området finns rösade leder som går till Samevistet, Fallmoran och Bräckvallen.

Historik 
Karl XI:s Värdshus började som kaffestuga år 1965. Under 1970-talet ägdes fjällanläggningen av Svenska Fjäll. Anläggningen har senare bytt namn till Storhogna Högfjällshotell och innefattar både hotell, spa och en 1000 m2 stor vinterträdgård med restaurang. Storhognaliften var en ankarlift med korta träankare, vars dalstation var belägen närmare värdshuset än dagens lift och gick snett upp på berget. En knapplift vid namn "Vinkelliften" med gröna "Vinkelbacken" och röda "Astrids backe" gick på höger sida om Storhognaliften. 
Kalles lift var då en replift. Vinkelbacken utnyttjades för turisttävlingar. 1997 bands liftsystemen i Storhogna och Klövsjö samman genom bygget av Tunnelliften och Solliften. Dalliften fick byta namn till Fjälliften eftersom annars två liftar i systemet skulle haft samma namn. Skistar blev ägare till anläggningen vid millennieskiftet. Därmed blev Klövsjö/Storhogna del av Destination Vemdalen. Vinkelliften monterades ned 2001 och Kalles lift byttes ut till knapplift.

Källor 
 Pistkarta utgiven av Svenska Fjäll
 Pistkarta utgiven av Skistar

Orter i Bergs kommun
Vintersportanläggningar i Sverige
Sportanläggningar i Bergs kommun
Iryna Jattjanka

Irina Jattjenko (vitryska: Ірына Ятчанка, Iryna Jattjanka) född den 31 oktober 1965 i Homel, är en vitrysk friidrottare (diskuskastare).

Jattjankas första världsmästerskap var VM 1991 i Tokyo där hon slutade på sjunde plats. Vid VM 1997 i Aten slutade hon femma efter ett kast på 62,58. Hon deltog vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney där hennes 65,20 räckte till en bronsmedalj. Trots framgången vid OS blev VM året efter en besvikelse då hon bara slutade på nionde plats.

Hennes största framgång kom vid VM 2003 i Paris då hon vann guld efter ett kast på 67,32 meter. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 2004 där hennes 64,20 räckte till en ny bronsmedalj. Samma år noterade hon sitt personliga rekord på 69,14 vid tävlingar i Minsk.

Efter framgång vid OS har hon inte lyckats lika bra. Vid både EM 2006 och VM 2007 slutade hon tia och vid Olympiska sommarspelen 2008 blev det en elfte plats.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1965
Belarusiska diskuskastare
Världsmästare i diskuskastning
Belarusiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Kvinnor
Personer från Homel
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Pehr Zetzell

Pehr Zetzell, född 4 september (gs) 1724 i Söderköping, död 22 juli 1802 på Kvissberg i Vinnerstads socken, var en svensk militärläkare.

Biografi
Zetzell blev student i Uppsala 1744 och medicine doktor 1754. Därefter reste han 1755 utrikes, studerade nära ett år anatomi i Berlin och ägnade sig bland annat åt studiet av de franska fältsjukhusen. Han återkom 1757 och kallades samma år till förste fältmedikus vid svenska armén i Pommern, vid vilken befattning han kvarstod till krigets slut, 1762, och ansågs under denna period ha fullgjort sina åligganden utomordentligt.

Efter hemkomsten anställdes han som garnisonsmedikus i Stockholm, erhöll 1763 fullmakt som extra ordinarie assessor i Collegium medicum och var 1772-74 ordinarie assessor där. I kollegiet utarbetade han det, som särskilt rörde armén, och bidrog till att bereda 1774 års medicinalförfattningar. Den stora förmögenhet som han byggt upp använde han till inköp av lantegendomar i Östergötland och flyttade därför 1784 till Norrköping.

Zetzell utgav bland annat några meddelanden i Vetenskapsakademiens handlingar och invaldes 1756 i nämnda akademi, där han tog inträde 23 april 1757.

Bibliografi
Anmärkningar uti läkare-konsten, samlade under en utländsk resa, och meddelte kongl. sv. vet. academien, uti et tal den 23 april 1757, af Pehr Zetzell ... då han intog sit säte såsom ledamot i academien. På kongl. vetenskaps academiens :  befallning. Stockholm, tryckt hos Lars Salvius, 1757.
En soldats helsa. På herr general en chefs befallning upsatt af P. Zetzell. (Greifswald, tryckt hos A.F. Röse 1761.)
Tal, om en svensk soldats föda i fält; hållet för kongl. vetensk. academien, den 2 maji 1764 /  Af Pehr Zetzell... Då han uphörde at vara præses. Stockholm, tryckt hos direct. Lars Salvius, 1764.
Tal, om sjukligheten i fält, i anledning af pommerska kriget ifrån år 1757 til 1762; hållet för kongl. vetenskaps-academien, vid præsidii nedläggande, den 21 jul. 1779, af Pehr Zetzell ... Stockholm, tryckt hos Johan Georg Lange, 1779.

Källor

Noter 

Svenska militärläkare
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Söderköping
Födda 1724
Avlidna 1802
Män
Socialdemokratiska gruppen

Den socialdemokratiska gruppen är en partigrupp i Nordiska rådet. Den består av medlemmar från åtta nationella socialdemokratiska medlemspartier i de fem nordiska staterna och från de tre självstyrande områdena. Ordförande är riksdagsledamot Phia Andersson från Sverige. Hrannar Arnarsson från Island är partigruppens sekreterare.

Medlemspartier 
Sveriges socialdemokratiska arbetareparti (S)
Finlands Socialdemokratiska Parti (SDP)
Arbeiderpartiet (Ap)
Socialdemokratiet (S)
Samfylkingin (S)
Javnaðarflokkurin (Jvfl)
Siumut (Si)
Ålands Socialdemokrater (ÅSD)

Se även 
 Europeiska socialdemokratiska partiet
 Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet

Källor
Hemsida

Partigrupper i Nordiska rådet
Socialdemokratiska partier i Europa
Bokhandlarpriset

Bokhandlarpriset (norska, Bokhandlerprisen) – fram till 1981 känt som Takk for boken-prisen – delas ut varje år av Den Norske Bokhandlerforening efter omröstning bland de som arbetar inom norsk bokhandel. Priset utdelas för en av årets böcker inom kategorierna skönlitteratur / generell litteratur, också barn- och ungdomsböcker. Priset består av bronsstatyetten ”Takk for boken”, utförd av Nils Aas.

Bokhandlarpriset utdelades inte under perioden 1970–1980.

Eftersom omröstningen sker bland de anställda inom bokhandeln, är detta pris som regel ett gott uttryck för vilken författare som är högst värderad det aktuella året. När det gäller prisets värdering av den enskilda boken, växlar den mellan intuitiv känsla och efterklokskap. Priset till exempelvis Vestly (1986), Christensen (1990) och Ragde (2005) kan lika gärna uppfattas som ett tack för tidigare bok eller böcker.

Pristagare 
1948 – Sigurd Hoel
1961 – Kristian Kristiansen
1962 – Vera Henriksen
1963 – Terje Stigen
1964 – Elisabeth Dored
1965 – Johan Borgen för Ord gjennom år
1966 – Ebba Haslund för Det trange hjerte
1967 – Kristian Kristiansen och Tarjei Vesaas
1968 – Odd Eidem och Hans Heiberg
1969 – Finn Alnæs och Richard Herrmann
1981 – Leif B. Lillegaard för Mor
1982 – Anne Karin Elstad för Senere, Lena
1983 – Herbjørg Wassmo för Det stumme rommet
1984 – Torill Thorstad Hauger för Krestiane Kristiania
1985 – Jo Benkow för Fra synagogen til Løvebakken
1986 – Anne-Cath. Vestly för Mormor og de åtte ungene på sykkeltur i Danmark
1987 – Fredrik Skagen för Purpurhjertene
1988 – Bjørg Vik för Store nøkler, små rom
1989 – Gunnar Staalesen för Falne engler
1990 – Lars Saabye Christensen för Bly
1991 – Roy Jacobsen för Seierherrene
1992 – Karsten Alnæs för Trollbyen
1993 – Jostein Gaarder för I et speil i en gåte
1994 – Klaus Hagerup för Markus og Diana og lyset fra Sirius
1995 – Anne Holt för Demonens død
1996 – Ingvar Ambjørnsen för Brødre i blodet
1997 – Karin Fossum för Den som frykter ulven
1998 – Erik Fosnes Hansen för Beretninger om beskyttelse
1999 – Erlend Loe för L
2000 – Jo Nesbø för Rødstrupe
2001 – Lars Saabye Christensen för Halvbroren
2002 – Åsne Seierstad för Bokhandleren i Kabul
2003 – Per Petterson för Ut og stjæle hester
2004 – Levi Henriksen för Snø vil falle over snø som har falt
2005 – Anne B. Ragde för Eremittkrepsene
2006 – Erik Fosnes Hansen för Løvekvinnen
2007 – Jo Nesbø för Snømannen
2008 – Tore Renberg för Charlotte Isabel Hansen
2009 – Roy Jacobsen för Vidunderbarn
2010 – Jan-Erik Fjell för Tysteren
2011 – Jørn Lier Horst för Vinterstengt
2012 – Per Petterson för Jeg nekter
2013 – Cecilie Enger för Mors gaver
2014 – Lars Mytting för Svøm med dem som drukner
2015 – Maja Lunde för Bienes historie
2016 – Vigdis Hjorth för Arv og miljø
2017 – Helga Flatland för En moderne familie
2018 – Simon Stranger för Leksikon om lys og mørke
2019 – Lisa Aisato för Livet – illustrert
2020 – Tore Renberg för Tollak til Ingeborg
2021 – Abid Raja för Min skyld
2022 – Zeshan Shakar för De kaller meg ulven

Källor 
Är till största delen en översättning från norska Wikipedia (bokmål)

Norska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1948
Vänstersocialistiska gröna gruppen

Den vänstersocialistiska gröna gruppen (VSG) består av ledamöter och suppleanter i Nordiska rådet tillhörande åtta nationella partier i Norden. Ordförande är lagtingsmannen Christian Juhl från Danmark, och riksdagskvinnan Iddimanngiiu Bianco från Grönland är vice ordförande.

Medlemspartier 
Alternativet (Danmark) 
Enhedslisten – De Rød-Grønne (Danmark) 
Inuit Ataqatigiit (Grönland) 
Socialistisk Folkeparti (Danmark) 
Sosialistisk Venstreparti (Norge) 
Tjóðveldi (Färöarna) 
Vinstrihreyfingin – grænt framboð (Island) 
Vänsterförbundet (Finland) 
Vänsterpartiet (Sverige)

Källor
Presentation på Nordiska rådets webbplats

Partigrupper i Nordiska rådet
Socialistiska partier i Europa
Gröna partier
Aragatsotn

Aragatsotn (armeniska: Արագածոտն) är en provins i västra Armenien som i väster gränsar till Turkiet. I provinsen ligger berget Aragats, efter vilken provinsen är uppkallad. Huvudort är Asjtarak. Aragatsotn har en yta på 2 756 km² och en befolkning på 132 925 (2011). I provinsen bor utöver armenier även en betydande minoritet jezidiska kurder.

Källor

Noter

Externa länkar
Krigsfångeläger

Ett krigsfångeläger är ett interneringsläger som inrättas i krigstid för tillfångatagna kombattanter från fiendesidan. Enligt Tredje Genèvekonventionen definieras "kombattanter" som soldater och krigsmaktens civila personal. Tredje Genèvekonventionen är en internationell lag som fastställdes 1929 och förnyades 1949. I lagen regleras hur krigsfångar ska behandlas och hur utväxling av krigsfångar ska ske.

I många väpnade konflikter har det förekommit krigsfångeläger med hög dödlighet på grund av svält, sjukdomar eller andra umbäranden som efter förintelsen retroaktivt associerats med fenomenet koncentrationsläger på grund av de svåra förhållandena för de internerade även om syftet med interneringen är ett annat. Som exempel kan nämnas krigsfångeläger med hög dödlighet under det amerikanska inbördeskriget, krigsfångelägren i Strzałkowo och Tuchola under polsk-sovjetiska kriget, fånglägret i Sveaborg efter finska inbördeskriget och flera läger under första världskriget. Andra omtalade krigsfångeläger med hög dödlighet förekom under andra världskriget i exempelvis Japan samt i Bosnien-Hercegovina under konflikterna på 1990-talet, bland andra Omarska och Manjača.

Se även 
 Krigsfångenskap
 Militärfängelse

Referenser 
Krigsfångekonventionen, Nationalencyklopedin

Interneringsläger
Sevansjön

'Sevansjön är en alpin sötvattensjö som ligger i regionen Gegharkunik och som också är den största sjön i Armenien och Kaukasusregionen. Vattennivån har sedan en reglering under 1930-talet sjunkit från 1916 meter över havet till under 1900 meter över havet. 2001 stiftades en lag för att återställa vattennivån till 1957 års nivå. Floden Hrazdan utgår från sjön och vattnet fortsätter ner i floden Aras  för att till slut rinna ut i Kaspiska havet. Avdunstningen är större än utflödet via Hrazdan. Sjön är vattenreservoar för sex kraftverk med en sammanlagd fallhöjd på 1 200 m. Sjön är rik på fisk och därför är fisket en viktig näring. Utmed sjön ligger många gamla armeniska kyrkor.

 Vattennivå 
1933, under den sovietiska tiden, ökades Sevansjöns utflöde artificiellt. Före vattenregleringen låg vattenytan 1916 meter över havet, ytan var 1416 km2 och vattenvolymen 58,5 km3. Som en konsekvens sjönk vattennivån, vattenkvalitén försämrades, våtmarker torkade ut och den biologiska mångfalden påverkades negativt. 2002 hade Sevanssjöns vattennivå sjunkit med 20 meter till 1896 m ö.h.. Ytan var därmed 1236 km2, en minskning med 13% och volymen var 32,9 km3, en minskning med 44%. 2001 antogs en lag i Armenien syftande till att återställa den ekologiska balansen i Sevansjön och det året begränsades utflödet från sjön. Målet är att öka vattennivån med 6 meter sammanlagt under 30 år, vilket motsvarar vattennivån 1957.

 Fauna 

I Sevansjön finns sex fiskarter, varav två är endemiska, och alla dessa arter har varit på nedåtgående. Laxfisken Salmo ischchan som är endemisk och berömd i Armenien (ishkhan betyder "prins" på armeniska) är nära utrotning eftersom lekområden torkat ut när vattennivå sjunkit i sjön. Även karpfisken Barbus goktschaicus'' är endemisk och hotad. Uttern, som också är beroende av våtmarker har försvunnit under de senast årtiondena.

Referenser

Externa länkar 
 

Insjöar i Gegharkunik
Kortknäpp

Kortknäpp är en svensk kortfilm från 1957. Filmen producerades av Knäppupp AB och fungerade som förfilm åt långfilmen Far till sol och vår på vilkens affisch den lanserades som en trippfilm. Kortknäpp regisserades av Knäppupps reklamchef Stig Wallgren.

Handling
Den dokumentära kortfilmen skildrar tältturnén av revyn Knäppupp III - Tillstymmelser sommaren 1957. Klipp från föreställningen visas, liksom uppsättandet av tältet och artisternas sysselsättningar utanför scen.

Medverkande (som sig själva)
Povel Ramel
Martin Ljung
Brita Borg
Lissi Alandh
Sten Broman
Bengt Berger

Externa länkar
 

Knäppupp
Svenska komedifilmer
Svenska kortfilmer
Svenska 1950-talsfilmer
So Notorious

So Notorious, i marknadsföring skrivet So NoTORIous, är en amerikansk komediserie från 2006.

Handling
So Notorious är en fiktiv dokumentär om skådespelaren Tori Spellings vardag.

Om TV-serien
TV-serien omfattade 10 avsnitt. Serien fick mycket bra kritik i amerikansk media och blev ett uppsving för Tori Spelling. So Notorious har inte visats på svensk TV.

Rollista (urval)
Tori Spelling - sig själv
Zachary Quinto - Sasan
James Carpinello - Pete
Mimi La Rue - sig själv
Loni Anderson - Kiki Spelling
Brennan Hesser - Janey

Källor
Spelling skämtar om sig själv innan någon annan gör det, nytimes.com
Toris serie en succé, defamer.com

Externa länkar

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Sven-Olof Petersson (diplomat)

Anders Sven-Olof ”SOP” Petersson, född 12 mars 1947 i Ränneslöv utanför Laholm i Halland, är en svensk civilekonom och diplomat som sedan 2014 tjänstgör som styrelseordförande för Stockholms internationella fredsforskningsinstitut. 

Petersson anställdes på Utrikesdepartementet 1971 och har bland annat tjänstgjort i Dar es-Salaam, Alger och vid svenska delegationen vid Europarådet i Strasbourg. Petersson var 1989–1995 minister och andreman vid Sveriges ambassad i Washington. Därefter var han stationerad i Stockholm vid Utrikesdepartementet, från 1998 som biträdande utrikesråd och från 2000 som utrikesråd för politiska frågor. Åren 2002-2008 var han chef för Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel (EU-ambassadör) och 2008-2014 var han ambassadör vid svenska ambassaden i Canberra, Australien. Sedan 1 september 2014 är Petersson styrelseordförande för Stockholms internationella fredsforskningsinstitut.

Referenser

Noter 

Sveriges ambassadörer i Australien
Utrikesråd
Män
Födda 1947
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Europeiska unionen
Personer från Ränneslövs socken
Medlemmar av Långarydssläkten
Ingrid Hjelt af Trolle

Ingrid Margaretha Hjelt af Trolle, född 1949, är en svensk diplomat.

Hjelt af Trolle har varit anställd på Utrikesdepartementet sedan 1971 och bland annat tjänstgjort i Kongo-Kinshasa, Frankrike, Pakistan, Nederländerna, Tyskland och vid FN. Åren 2002-2007 var hon biträdande chef för Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel med ambassadörs titel och ansvarade där för coreper I-frågor. Hon var chef för Statsrådsberedningens EU-kansli 2007-2010 och ambassadör i Oslo 2010-2014.

Hon är gift med ambassadören Herman af Trolle

Priser och utmärkelser 
  Kommendör av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden, KTyskRFO (1995)

Födda 1949
Sveriges ambassadörer i Norge
Kvinnor
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Europeiska unionen
Lü Buwei

Lü Buwei (), död 235 f.Kr., var en kinesisk minister i staten Qin under slutet av epoken De stridande staterna.

Vägen till makten
Lü Buwei var en framgångsrik köpman från Yangdi (陽翟), (dagens Yuzhou) eller enligt en källa från Puyang i Henan. En av kronprins Lord Anguo av Qins söner Zichu satt som gisslan i staten Zhaos huvudstad Handan. När Lü Buwei var i Handan på affärsresa träffade han Zichu, och de enades om en konspiration för att ändra tronföljden. Lü Buwei skulle göra Zichu till arvtagare, och därmed kronprins i utbyte mot att Lü Buwei skulle få makt när Zichu blev kung. Lü Buwei övertygade Lord Anguo genom att smickra hans fru Änkedrottning Huayang att göra Zichu till arvtagare.

För att stärka sin position gav Lü Buwei sin konkubin Zhao Ji till Zichu, och hon födde senare sonen Ying Zheng (som senare skulle bli Kinas första kejsare) och hon blev hans gemål. Eventuellt var Zhao Ji redan gravid när hon gavs bort, och det är möjligt att Lü Buwei var far till Ying Zheng.

Tiden som försteminister
År 249 f.Kr. tillträder Zichu som Kung Zhuangxiang av Qin och Lü Buwei blev enligt konspirationen försteminsiter och även hertig av Wenxin. När kung Zhuangxiang avlidit, och Ying Zheng som trettonåring tillträtt som kung 246 f.Kr. fortsatte Lü Buwei som försteminsiter och fick titeln markis av Wenxin. Lü Buwei bjöd in många främmande rådgivare och lärda till landet. Han bad sina gäster att skriva ner sina lärdomar, och detta samlades till uppslagsverket Herr Lüs annaler (吕氏春秋) som fortfarande finns bevarad.

När kungen var ung hade Lü Buwei fortsatta relationer med sin tidigare konkubin Zhao Ji som blivit Änkedrottning. När kungen med tiden blev äldre och närmade sig sin myndighetsdag ville Lü Buwei komma ifrån relationen och introducerade Lao Ai för änkedrottningen, och de blev förälskade. Lü Buwei arrangerade en fejkad kastrering av Lao Ai för att han skulle kunna anställas som eunuck i änkedrottningens tjänst.

Slutet på karriären
Lao Ai avslöjades som falsk eunuck och anklagades även för ett planerat maktövertagande och avrättades 238 f.Kr. Kungen ville även avrätta Lü Buwei för hans inblandning, men på grund av vad Lü Buwei gjort för kungens far skonades han. Dock avsattes Lü Buwei 237 f.Kr. på grund av sitt samröre med Lao Ai och skickades till Henan. Lü Buwei hade fortsatta kontakter med många sändebud från andra riken, och Qins kung började frukta att han planerade en statskupp. Lü Buwei kände att situationen började bli ohållbar begick självmord 235 f.Kr. genom att dricka gift, och han begravdes i hemlighet.

Lü Buweis namn finns på många arkeologiska fynd från perioden såsom på svärd och hillebard.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

WP:Projekt Kina
Avlidna 235 f.Kr.
Kinesiska politiker
Kinas premiärministrar
Män
Politiker som begått självmord
Personer från Henan
Personer i Kina under 200-talet f.Kr.
Födda 291 f.Kr.
Personer inom näringslivet under antiken