kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anckarstierna

Anckarstierna var en svensk friherrlig adelsätt, adlad 4 november 1682, friherrlig 27 januari 1692. Ätten utdog 1780 13/11.

Dansk Anckarstierna

I de senare åren har namnet använts av en dansk medborgare, "Baron & Friherre Hans Anckarstjerna" (1941–2015), som i pressen har pretenderat vara den adliga släktens huvudman och "Baron & Friherre". Hans Anckarstjerna stämde även svenska staten och en svensk medborgare, David Anckarstierna, för namnintrång. Justitiekanslern avslog Hans Ankarstjernas krav på skadestånd för namnintrång den 17 maj 2001. År 2003 publicerade genealogen Lotta Nordin information som dokumenterade att Hans Anckarstjerna var född Hans Ankerstjerne Bertelsen och tog namnet Anckarstjerna 22 februari 1989.

Denne Anckarstierna stammar på sin fars möderne från den danska släkt, Ankerstjerne, som menar sig ha släktskap med den svenska adliga ätten.
Det finns inga dokumenterade medlemmar av släkten Anckarstierna efter 1780, vare sig i Sverige eller Danmark.

Källor 

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
DIN-skalan

DIN, Deutsche Industrie Norm, är en standard utgiven av Deutsches Institut für Normung (Tyska institutet för standardisering), och är en frivillig standard på många områden, exempelvis inom industrin.

DIN-skalan för fotografisk film är ett något annorlunda sätt att mäta en fotografisk films känslighet än ISO-skalan (tidigare kallad ASA-skalan).  DIN-skalan är logaritmisk, medan ISO är en linjär skala. En strikt konvertering mellan ISO och DIN kan inte göras, men man kan för normala filmtyper göra en ungefärlig omräkning: en fördubbling av känsligheten (ISO-talet) motsvaras av en ökning med 3 på DIN-skalan.  En approximativ omräkning från ISO till DIN sker enligt följande formel:

DIN = 1 + 10 * log10(ISO)

Således är:
33 DIN 1600 ISO/ASA (högkänslig men grovkornig film)
30 DIN 800 ISO/ASA
27 DIN 400 ISO/ASA
24 DIN 200 ISO/ASA
21 DIN 100 ISO/ASA
18 DIN 50  ISO/ASA (mycket finkornig film)
15 DIN 25  ISO/ASA

Se även
ASA
ISO

Fotografiska termer
Logaritmiska skalor
Telemetri

Telemetri (av grekiskans 'tele' och 'metros') betyder egentligen fjärrmätning. Telemetri är trådlös överföring av mätdata från ett mätobjekt.

Överföring av mätdata
Överföringen av mätdata kan ske via radiovågor eller optiskt med hjälp av till exempel infrarött ljus eller laser. Såväl analoga som digitala system förekommer, men på senare tid har de digitala blivit helt dominerande på marknaden. Beroende på situation och prestandakrav (realtidskrav, räckvidd, överföringskapacitet m.m.) kan man använda standardlösningar som till exempel WLAN, radiomodem och GSM eller utveckla speciallösningar. Telemetriutrustningar kan indelas i två huvudkategorier, långdistans och kortdistans.

Långdistanstelemetri används på avstånd från några meter ända till rymdfarkoster hundratusentals kilometer bort. Oftast sker överföringen mellan ett fordon av något slag, till exempel ett provflygplan, en tävlingsbil etc. och en central mätdatainsamlingsstation. Vid långdistanstelemetri samlas normalt alla mätdata från olika källor ihop med hjälp av ett mätsystem i fordonet och skickas över en gemensam kanal.

Kortdistanstelemetri används på mycket korta avstånd, upp till ett par meter. Sådan telemetri finns på grund av att det av praktiska skäl inte går att ha ledningar mellan mätdatainsamlingen och mätobjektet, till exempel då man vill mäta på en roterande maskin. Dessa utrustningar är oftast mycket små (tändsticksask eller mindre) och innehåller all elektronik som krävs för att utföra mätningen och sända mätdata. Oftast skickas bara mätvärden från en eller ett par givare över en kanal.

Medicin 
I medicinskt sammanhang innebär telemetri kontinuerlig övervakning av patienters hjärtverksamhet. Elektroder för att mäta EKG kopplas in mot ett övervakningssystem där sjukvårdspersonal kan följa förändringar över tid och där systemet kan larma om farliga tillstånd.

Se även
 Motus (spårsändare) 
 Fjärranalys
 Maskin-till-maskin-kommunikation
 Radiomodem
 Remote terminal unit
 SCADA
 Spionsatellit
 Telematik
 Trådlöst sensornätverk

Referenser

Noter

Källor 
Telemetri i Nationalencyklopedins nätupplaga

Externa länkar
Telemetri på Post- och telestyrelsen (PTS)

Mätteknik
Telekommunikation
Patientövervakning
Molnijabana

En molnijabana är en starkt excentrisk elliptisk omloppsbana med en inklination på 63,4°, ett perigeumargument på -90° och en omloppstid på ett halvt stjärndygn. Valet av banlutningen är sådant att perigeumargumentet inte ändrar sig utan förblir  -90°. En satellit i en starkt excentrisk bana tillbringar den mesta tiden i närheten av apogeum som för en Molnijabana är högt i norden. Molnijabanor är uppkallade efter de sovjetiska och ryska Molnija-kommunikationssatelliterna som har använt denna typ av omloppsbana sedan mitten av 1960-talet. Sovjetunionen och Ryssland har använt sig av molnijabanor eftersom markstationerna huvudsakligen ligger på höga latituder vilket gör att en satellit i den annars så fördelaktiga geosynkrona omloppsbanan bara ses knappt över horisonten.

Egenskaper 
Riktningen från en antenn på jorden till en satellit i en molnijabana ändrar sig endast långsamt vilket gör det ganska lätt att följa med markbaserade antenner som dock måste vara styrbara. För att apogeum skall befinna sig över samma ställe (stationärt apogeum) mellan successiva omlopp, måste omloppstiden jämnt dela dygnets 24 timmar. Med en tolvtimmars omloppstid roterar jorden ett halvt varv mellan två apogeer varför bara varannan apogeum kan användas för transmissioner till Ryssland. Med ett perigeumargument av 90° vore det möjligt att ha en motsvarande bana med apogeum över det sydliga halvklotet men eftersom kontinenterna och världsbefolkningen huvudsakligen befinner sig på det norra halvklotet saknar en sådan bana praktiskt intresse.

Tillämpning inom kommunikation 
Molnijabanan tillåter konstant kommunikationstäckning över polarområden med ett minimum av tre satelliter. Den första satelliten som sattes i en sådan bana var Molnija 1-01 som sköts upp 23 augusti, 1965. 

Amerikanska satelliter har också använt molnijabanor, däribland Satellite Data System-konstellationen.

Härledning 
På grund av jordens tillplattade form ändrar sig perigeumsargumentet med

radianer per banomlopp där

,detta är ekvationen (28) av 

http://en.wikipedia.org/wiki/Orbital_perturbation_analysis_(spacecraft)

Uttrycket blir noll när inklinationen är 63,4 grader.

Trivia 
Molnijabanan får sitt namn efter det ryska ordet för blixt, молния. Det är ett passande namn, eftersom satelliten flyger förbi jorden i perigeum väldigt fort.

Bilder

Se även 
 Elliptisk omloppsbana
 Geostationär omloppsbana
 Molnija

Källor 
 Orbital Mechanics av Robert A. Braeunig
 Molniya-1 spacecraft av Mark Wade från Encyclopedia Astronautica

Externa länkar 
 JAVA applet för att demonstrera en elliptisk bana runt jorden. För att få en Molnijabana, sätt halvaxeln till 26562 km och excentriciteten till 0.74105
 Real time satellite tracking for a typical Molniya satellite

Astrodynamik
Rymdfart
Rajok

Rajokbetyder litet paradis på ryska. Det syftade ursprungligen på en form av dockteater, men betyder i överförd form en satirisk berättelse i rimmad versform med inbäddade skämt. 

Litterära genrer
Curiosity

Curiosity (Mars Science Laboratory, förkortas MSL) är en obemannad motoriserad landfarkost (strövare) som sköts upp på uppdrag av NASA den 26 november 2011. Enligt plan landade strövaren på Mars vid kratern Gale den 5 augusti 2012 kl. 05:31 UTC. Strövaren är tre gånger så tung och dubbelt så bred som de tidigare Mars Exploration Rovers (MER) Spirit och Opportunity som landade på Mars 2004. Efter landningen har Curiosity analyserat ett flertal prover från marsjorden och från stenar. Strövaren förväntades vid uppskjutningen arbeta i minst ett marsår (cirka två jordår) och planerades att bli den strövare som täckte en större del av planetytan än någon tidigare strövare. Uppdraget var att undersöka Mars tidigare och dåvarande förmåga att hysa liv. Curiosity är 2020 fortfarande aktiv, vilket innebär att den har överlevt långt längre än vad man först trodde eller planerade för.

Teknisk specifikation 

Curiosity väger omkring 900 kg, varav 80 kg är vetenskapliga instrument. Den kommer att kunna rulla över hinder som är 75 cm höga. Curiosity kan röra sig upp till 90 m per timme, men hastigheten förväntas ligga på runt 30 m per timme beroende på strömtillgång, terräng, slirning och sikt. Curiosity förväntas tillryggalägga 19 km under dess två års uppdragstid, kanske mer med utökad uppdragstid.

Curiosity är den första farkosten till Mars som utförde en precisionslandning. Landningssystemet placerade den inom radie på 10 km från den tänkta platsen, att jämföra med 150 km för de tidigare Marsfärderna. Man använder också radarhöjdmätare, ett kamerabaserat kartsystem och man lät sedan landningsdatorn själv välja en ofarlig landningsplats.

Curiosity drivs av en radioisotopgenerator (RIG) som beräknas leverera en uteffekt på 125 W begynnelsevis. Efter generatorns minimilivslängd om 14 år beräknas uteffekten ha sjunkit till 100 W. Solenergi är inte en effektiv kraftkälla och användes bara på Mars Pathfinder och MER på grund av politiskt införda förbud mot RIG. Solenergisystem kan inte användas effektivt på hög latitud, i skugga eller i dammiga områden. Dessutom kan man inte hålla farkosten varm under natten vilket minskar livslängden på elektroniken. Som jämförelse alstrade Spirit och Opportunity 0,6 kWh per dag medan Curiosity kommer att alstra 2,5 kWh per dag.

Uppdrag 
Curiosity kommer att fortsätta arbetet efter de framgångsrika MER-rovers Spirit och Opportunity. Dessutom har man större möjligheter än sina föregångare. Till exempel kan den skala av det översta skiktet på en sten med hjälp av sin laserstråle och sen undersöka det inre av stenen. Rovern kan också använda kranen för att samla in föremål att undersöka med instrumenten som finns ombord.

Videor

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 MSLs hemsida
 Malin Space Science Systems
 JPL's Mars Technology Program sida
 Mars Science Laboratory Acquisition Program

Se även 
 Utforskningen av Mars

Utforskningen av Mars
Rymdsonder
Rymdfartsåret 2011
2011 i USA
Halcali

HALCALI (japanska: Harukari) är en j-pop grupp bestående av två unga tjejer; Haruka och Yukari. Haruka är född den 21 april 1988, och Yukari den 18 juli 1987. Båda tjejerna är från Meguro, Tokyo och de har hittills släppt tolv singlar, ett remixalbum, tre originalalbum och slutligen tre DVD:er. 
Själva namnet Halcali kommer från deras smeknamn, Halca och Yucali.

Haruka och Yukari signerades av Oshare Track Factory den 26 juli 2002 efter att de hade gått på en audition för 'tjejrappare' som hölls av Rip Slyme. Deras första singel Tandem blev uppmärksammad i Japan och hamnade på plats nr 19 på Oricon Charts.

Halcali gjorde sin internationella debut 2007 i Paris då de spelade på engagemanget Japan Expo. De gjorde ännu en spelning där och sedan gjorde de sin USAdebut maj 2008.

Externa länkar 

 Halcalis webbplats
 Engelsk översättning av några låtar

Japanska musikgrupper
WP:Projekt Japan
Ratte

Ratte är en svensk tecknad serie av Magnus Knutsson och Ulf Jansson. Gerhard "Ratte" Rask är taxichaufför och är tillsammans med Berit Aster. Serien publicerades i Aftonbladet 1978–1985. Miljön är svensk vardagsrealism under 1970- och 1980-tal och många svenska kändisar medverkar. I serien kommenterades bland annat samtida händelser i politik och samhälle. Berit Aster framställs som en självständig och stark kvinna medan Ratte är en godhjärtad figur.

Album
 "Ratte och kidnapparna" (även "Ratte och slipsfabriken" och "Ratte i folkparkerna"), Carlsen/if, 1980
 "Ratte och odjuret : Ratte och tefaten ; Ratte på Nordsjön", Carlsen/if, 1981
 "Ratte och den vilda jakten på byrån ; Slipsfabriken kommer tillbaka ; Kassett på villovägar, Carlsen/if, 1982
 "Ratte och paniken i Pompador ; I grumligt vatten", Carlsen/if, 1983
 "Ratte i New York: Möbler i massor", Carlsen/if, 1984
 "Ratte: satiriska seriesidor", Alvglans, 1985

Svenska serier
Svenska seriefigurer
Störning

Störning kan syfta på:

 Psykisk störning – ohälsa i psyket
 Personlighetsstörning – en samlingsbeteckning för grupp psykiatriska diagnoser för vuxna
 Utvecklingsstörning – en människas kognition inte utvecklas normalt
 Radarstörning – en beteckning på flera olika metoder att hindra en radar från att se och mäta in mål
 Radiostörning  
 Perturbation – en ändring av en variabel

Se även
 Interferens
 Störningen (förgreningssida)
Pertti Pirkola

Pertti Pirkola (Pera Pirkola) är en finsk kompositör och musiker. Han arbetar för tillfället inom reklambranschen.

Pirkola började sin karriär som basist i rockbandet Madness. Musikerbanan tog aldrig fart, utan i stället satsade han på att bli kompositör och har riktat in sig på reklambranschen, där han skrivit musik bl.a. för reklambyråerna Hot Spot och Bob Helsinki. Hans musik har funnits med i några prisbelönta reklamsnuttar. 

Pirkola har också gjort musik för kortfilm (bl.a. den prisbelönta barnfilmen Urpo ja Turpo autiolla saarella), barnteater och ljudböcker. Han har också medverkat på en skiva av Miljoonasade.

Externa länkar
 

Finländska kompositörer
Män
Kari Kuosa

Kari Kuosa är en finländsk musiker som var aktiv under 1960- och 1970-talen som trummis för banden Black Angels och Madness. Black Angels var ett coverband där bl.a. Juha Kajova spelade i slutet av 1960-talet. Mellan 1976 och 1977 spelade Kuosa i Madness tillsammans med Michael Monroe, men byttes sedan ut mot batteristlegenden Sidi Vainio.

Finländska trummisar
Män
O, gamla klang- och jubeltid!

O, gamla klang- och jubeltid! är en populär sång i akademiska sammanhang, framförd i regel i samband med att man reser sig från bordet vid en festmåltid och avslutar middagssittningen. 

Ursprunget är den tyska studentsången O alte Burschenherrlichkeit som uppges vara författad av Eugen Höfling 1825. Den bearbetades av August Lindh i Uppsala och trycktes 1921 i Sångbok för Västmanlands-Dala nation nr 9. Sången ingår också i skådespelet Alt-Heidelberg från 1901, som filmatiserades första gången 1927 som Gamla Heidelberg.

De inledande raderna i vers två ("Var äro de som kunde allt, blott ej sin ära svika") är möjligen influerade av vers sexton i Johan Ludvig Runebergs dikt Fänrik Stål ur Fänrik Ståls sägner ("Jag såg ett folk, som kunde allt, blott ej sin ära svika"). 

Den tredje versen är en direkt motsvarighet till den tyska förlagan och handlar om de fyra ursprungliga fakulteterna. Traditionellt reser sig de studerande vid respektive fakultet och sjunger själva sin strof: filosoferna (”Den ene vetenskap och vett in i scholares mänger”), juristerna (”den andre i sitt anlets svett på paragrafer vränger”), teologerna (”en plåstrar själen som är skral”) och medicinarna (”en lappar hop dess trasiga fodral”). 

I den fjärde versen slår man näven i bordet på första stavelsen i ordet "kärnan" i raden "men kärnan finnes frisk dock kvar".

Under den sista versen ställer sig samtliga på sina stolar för att direkt efter skålen och sångens slut lämna bordet.

Noter

Externa länkar
O, gamla klang- och jubeltid! hos Sektionen för Kultur i Linköping respektive  KTH
O alte Burschenherrlichkeit på YouTube från filmen Gamla Heidelberg'' (1959)

Studentsånger
Tyskspråkiga sånger
Eva Persson (skådespelare)

Eva Persson, född 9 januari 1943, död 16 november 2016, var en svensk skådespelare och dramapedagog.

Filmografi (urval)
1969 – Bokhandlaren som slutade bada

Referenser

Noter 

Svenska skådespelare
Svenska dramapedagoger
Födda 1943
Kvinnor
Avlidna 2016
Syn (juridik)

För andra betydelser, se Syn (olika betydelser)

Syn kallas det bevismedel i en rättegång, eller en motsvarande lagreglerad förrättning inom ramen för något annat förfarande, som går ut på att domaren eller beslutsfattaren själv besiktigar ett löst eller fast föremål. Syn genomförs för att undersöka om man genom att själv betrakta saken kan konstatera något som har betydelse för ett visst rättsförhållande.

En syn som hålls utom rättegång kan protokollföras genom upprättande av ett så kallat syneinstrument. Den förrättningsman som förrättar synen och upprättar syninstrumentet kan kallas syneman.

Se även 
 Laga syn
 Husesyn

Juridiska termer
Bevis (juridik)

Bevis eller bevisning är i juridiska sammanhang något som används för att styrka (bevisa) ett påstående eller sakförhållande.

Olika bevismedel, d.v.s. olika "typ av bevisning" förekommer. Som bevismedel räknas till exempel vittnesförhör, skriftligt bevis (d.v.s. brev, protokoll och andra skriftliga handlingar), syn eller kriminalteknisk bevisning. Rättegångsbalkens tredje avdelning (35 kap-41 kap) handlar om bevisning. Till exempel handlar 35 kap om bevisning i allmänhet, 36 kap om vittnesförhör, 38 kap om skriftlig bevisning, 39 kap om syn och 40 kap om sakkunnigbevisning.

Bevistema avser - inom processrätt - den omständighet som skall bevisas genom ett åberopat bevis. Då bevisningen ytterst tar sikte på ett rättsfaktum, utgör detta vanligtvis bevisets tema. 

Det bevisvärde som måste uppnås för att en sådan omständighet, bevistemat, ska anses styrkt inom juridikens processrätt kallas beviskrav. När detta krav väl uppnåtts anses omständigheten föreligga fullt ut, även om olika grader av osäkerhet kan tillåtas.

Se även 
 indicier

Juridiska termer
Processrätt
Radioisotopgenerator

En radioisotopgenerator, RTG, är en energianläggning som utvinner elektrisk energi från radioaktivt sönderfall utan någon mekanisk rörelse. Värmen från dessa sönderfall omvandlas till elektricitet genom en uppsättning termoelement. Radioisotopgeneratorer används framförallt i satelliter och rymdsonder som behöver energi under en lång tid (tiotals år) och flyger långt bort från solen eller ska befinna sig i skuggan, så att andra vanliga energikällor som bränsleceller, (kemiska) batterier, (mekaniska) generatorer eller solceller inte kan användas eller ansågs som mindre optimala.

Både Sovjet och USA placerade under kalla kriget ut spaningsutrustning i Arktis som drevs med radioisotopgenerator.

Sverige 
Mellan 1965 och 1976 drevs den svenska fyren Tegelhällan av en radioisotopgenerator.

Rymdsonder och satelliter med RTG (urval) 
 Cassini–Huygens, utforskning av Saturnus och dess måne Titan, uppskjuten 1997. Förstördes i Saturnus atmosfär 2017.
 Curiosity, strövare på Mars, uppskjuten 2011. Finns kvar på marsytan och är fortfarande aktiv.
 Galileo, utforskning av Jupiter och dess månar, uppskjuten 1989. Förstördes i Jupiters atmosfär 2003.
 New Horizons, utforskning av Pluto, uppskjuten 2006. Har lämnat solsystemet. 
 Nimbus-B, vädersatellit. Uppskjuten 1968 men kraschade i havet strax efter uppskjutningen. RTG:n kunde räddas och användes i en senare satellit. 
 Perseverance, strövare på Mars, uppskjuten 2020. Finns kvar på marsytan och är fortfarande aktiv.
 Pioneer 10, utforskning av Jupiter. Uppskjuten 1972, har lämnat solsystemet
 Pioneer 11, utforskning av Jupiter och Saturnus. Uppskjuten 1973, har lämnat solsystemet
 Ulysses, utforskning av solen. Uppskjuten 1990, ligger i bana kring solen. 
 Voyager 1, utforskning av de yttre planeterna, deras månar samt solsystemets yttre gräns. Uppskjuten 1977. Har lämnat solsystemet, men är fortfarande aktiv. 
 Voyager 2, utforskning av de yttre planeterna, deras månar samt solsystemets yttre gräns. Uppskjuten 1977. Har lämnat solsystemet, men är fortfarande aktiv. 
 Viking 1, Marslandare. Uppskjuten 1975. Finns kvar på marsytan.
 Viking 2, Marslandare. Uppskjuten 1975. Finns kvar på marsytan.

Kärnteknik
Elektroteknik
Lommabukten

Lommabukten är en bukt av Öresund, på Skånes västkust. Bukten ligger mellan Malmö i söder och Vikhög i norr (eller Barsebäckshamn, om Salviken inkluderas i Lommabukten). De mest kända platserna vid Lommabukten är Lomma, Bjärred och Habo Ljung.

Åmynningar 
Lödde å (Kävlingeån), mellan Vikhög och Bjärred
Höje å, i Lomma
Sege å, mellan Malmö och Arlöv

Naturreservat 
 Alkärret i Haboljung
 Bjärreds saltsjöbads naturreservat
 Flädierev
 Haboljungs fure
 Löddeåns mynning (norra)
 Löddeåns mynning (södra)
 Salvikens strandängar (vid Salviken)
 Strandhusens revlar
 Södra Lommabukten
 Öresundsparken, Lomma kommun

Skånes geografi
Bukter i Sverige
The Master (musikalbum)

The Master är det andra soloalbumet från den amerikanska rapparen Rakim, utgivet 30 november 1999 på Universal Records. Uppföljare till Rakims debutalbum som soloartist, The 18th Letter (1997).

Låtlista 
"Intro" (producerad av Rakim)
"Flow Forever" (producerad av DJ Clark Kent)
"When I B on tha Mic" (producerad av DJ Premier)
"Finest Ones" (med DJ Clark Kent) (producerad av DJ Clark Kent)
"All Night Long" (producerad av Punch)
"State of Hip-Hop Interlude" (producerad av Rakim)
"Uplift" (producerad av Ron "Amen-Ra" Lawrence för The Hitmen)
"I Know" (producerad av TR Love)
"It's the R" (producerad av DJ Clark Kent)
"I'll Be There" (med Nneka Morton) (producerad av Naughty Shorts)
"It's a Must" (producerad av Ron "Amen-Ra" Lawrence för The Hitmen)
"Real Shit" (producerad av Ron "Amen-Ra" Lawrence för The Hitmen) 
"How I Get Down" (producerad av The 45 King)
"L.I. Interlude" (producerad av Rakim)
"Strong Island" (producerad av Rakim)
"Waiting for the World to End" (producerad avDJ Premier)
"We'll Never Stop" (med Connie McKendrick) (producerad av Nick Wiz)

Listplaceringar

Albumet nådde plats 72 på Billboard 200. På USA:s lista över mest sålda R&B och hiphop-album, nådde albumet plats 7. When I B On Tha Mic släpptes som singel och nådde plats 20 på USA-listan över mest sålda hiphop-singlar.

Externa länkar
The Master på Discogs 

Musikalbum 1999
Amerikanska hiphopalbum
Lista över geologiska strukturer på Uranus månar

Detta är en lista över geologiska strukturer på Uranus månar.

Puck

Kratrar 

 Bogle
 Butz
 Lob

Miranda

Kratrar

Coronae

Regio, ljusa områden

Klippor

Sulci

Ariel

Kratrar 
Information om Ariels kratrar

Dalar 
Information om Ariels dalar

Sprickor 
Information om Ariels sprickor

Umbriel

Kratrar

Titania

Kratrar

Sprickor

Klippor

Oberon

Kratrar

Sprickor

Referenser 

Listor med anknytning till astronomi
Uranus
Rover (rymdfart)

En rover eller strövare är inom rymdfarten en bemannad eller obemannad motoriserad landfarkost som används till att utforska främmande himlakroppar. Hittills har rovrar skickats till månen av Kina, USA och Sovjet. USA har skickat rovrar även till Mars. De vanligaste energikällorna för en rover är solceller eller radioisotopgeneratorer. Den första obemannade rovern var den sovjetiska Lunochod 1 som skickades till månen med en Protonraket 1970. Senare började NASA också skicka ut obemannade rovrar, men då var det Mars som gällde. De skickade testrovern Sojourner till Mars ombord på landaren Mars Pathfinder. 2004 landade två större rovrar, Spirit och Opportunity, på Mars, och 2012 landade den då största rovern Curiosity på Mars. År 2021 blev Perseverance den största strövaren hittills på Mars. Tidigare hade USA skickat bemannade landfarkoster till månen. Dessa månbilar kallades för "Moon buggies", med det korrekta namnet Lunar Roving Vehicle (LRV). Den första månbilen var farkosten som framfördes på månen den 31 juli 1971 efter att Apollo 15 hade landat på månen dagen innan.

Lista

Månen 
 Lunochod 1
 Lunochod 2
 Yutu
 Yutu 2

Mars 
 Mars 2 Prop-M rover, 1971 
 Mars 3 Prop-M rover, 1971 
 Sojourner, Mars Pathfinder, 4 juli 1997 
 Spirit, Mars Exploration Rover, 4 januari 2004 
 Opportunity, Mars Exploration Rover, 25 januari 2004 
 Curiosity (Mars Science Laboratory), 6 augusti 2012
 Perseverance
 Zhurong

 Rosalind Franklin, ESA

Källor

Referenser

Externa länkar 

Rymdfarkoster