kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niall Mackenzie

Niall Mackenzie, född 19 juli 1961 i Stirling, är en brittisk roadracingförare som var aktiv i världsmästerskapen i roadracing från 1984 till 1995.

Roadracingkarriär
Mackenzie är mest känd som andreförare bakom Kevin Schwantz i Suzukis fabriksteam i 500GP. Han körde även för Honda och Yamaha. Han slutade som bäst fyra; 1990. Efter karriären drev han "bandagar" på Donington Park och Knockhill, då allmänheten fick åka roadracingmotorcyklar.

Källor 
  

Födda 1961
Brittiska roadracingförare
500GP-förare
250GP-förare
Män
Levande personer
Personer från Stirling
Hans Spaan

Hans Spaan, född den 24 december 1958 i Assen, Nederländerna är en holländsk f.d. roadracingförare.

Roadracingkarriär
Spaan blev aldrig mästare, men han var riktigt nära att vinna 125GP säsongen 1990, då en sensationell avslutning av den sjuttonårige Loris Capirossi tog bort den chansen. Han blev även tvåa i klassen året innan bakom en annan framtida superstjärna; Àlex Crivillé.

Segrar 125GP

Födda 1958
Nederländska roadracingförare
125GP-förare
50GP-förare
Män
Levande personer
Personer från Assen
Yarmuk (ort)

Yarmuk (arabiska: اليرموك, al-Yarmūk), även Yarmouk, Jarmuk, Jarmouk, är ett område i utkanten av Syriens huvudstad Damaskus, mest känt för sitt stora flyktingläger för de palestinier som flydde den israeliska repressionen under den palestinska flyktingkrisen 1948 och senare. Lägret hade 148 500 registrerade flyktingar innan konflikten i Syrien bröt ut i mars 2011.

Källor

Damaskus
Muhammed ibn’ Ali as-Sanusi

Muhammed ibn ’ Ali as-Sanusi, född 1787 nära Mostaganem i västra Algeriet, död 1859 i al-Jaghbub, var grundare till den sufiska orden Sanusiya. 

Han utbildade sig i traditionella islamiska studier på universitetet i Fez, Marocko, men studerade även ett år, 1824, på al-Azharuniversitetet i Kairo. 1826 gjorde as-Sanusi sin andra pilgrimsfärd, denna gång till Mecka. Här mötte han Ahmad ibn Idris al-Fasi, grundare av en sufisk orden. För al-Fasi var inte sufismens slutgiltiga mål den enskilda individens union med Gud, utan med Muhammed. As-Sanusis tankar, vilka skulle väcka fiender i de mer konservativa kretsarna, gick i linje med al-Fasis. Både As-Sanusi och al-Fasi blev så småningom utdrivna ur landet, vilket medförde att as-Sanusi återvände till norra Afrika och startade en sufiorden i Libyen. 1843 riktades kritik mot as-Sanusi, då han anklagades för att ha våldfört sig på profetens sunna. Genom dyrkan av Muhammed, och genom betraktelse av Mohammed som förbindelselänk mellan människan och Gud, kan individen nå kunskap och förmedla denna, liksom Gud förmedlade sig genom Mohammeds mun, menade as-Sanusi.

Referenser

Noter 

Religiösa personligheter i Libyen
Islamologer
Födda 1787
Avlidna 1859
Män
Personer i Libyens historia
Ellips (syntax)

Ellips är en stilfigur och syntax-konstruktion som innebär att ett visst ord eller ibland flera ord utelämnas därför att det/de ändå förstås av sammanhanget. Ellips är ett grepp som utnyttjas i språket för att undvika pleonasm och upprepning.

Exempel 
 Det enklaste sättet att skapa ett litet kapital är att börja med ett stort.
 "Vem såg du vid kiosken?" "Vid kiosken? Ida."
 Han litade på henne och hon på honom.

De anförda exemplen illustrerar de tre mest typiska syntaktiska kontexterna där ellips kan förväntas.

Formrika språk ger stort utrymme åt ellips. Jämför latinets Ex ungue leonem, som på svenska knappast kan återges kortare än "På klon (känns) lejonet (igen)".

Se även
 Ellips (litteratur)

Syntax
Jamal al-din Asadabadi

Jamal al-din Asadabadi, även Jamal al-din al-Afghani (persiska: سید جمال الدینن اسدآبادی, pashto: سيد جمال الدين افغاني), född 1838 eller 1839 på okänd ort, död 9 mars 1897 i Istanbul, var en inflytelserik panislamist

Biografi 
Som framgår av hans tilltalsnamn (al-Afghani) uppgav Asadabadi att han hade afghansk härkomst men hans verkliga etniska och religiösa bakgrund har varit föremål för diskussion bland historiker. Enligt den amerikanska historikern Nikki R. Keddie var han född och uppväxt i en shiitisk familj i Asadabad utanför staden Hamadan i västra Iran. Hon och flera med henne menar att han uppgav sig vara afghan för att kunna locka sunnitiska anhängare till panislamismen och undgå förföljelse från den iranske monarken Naser od-Din Shah. En av hans anhängare, Mirza Reza Kermani, dödade Naser od-Din Shah 1896.

Asadabadi fick sin tidiga utbildning i sin hemstad och utbildade sig sedan vidare i Qazvin och huvudstaden Teheran. Sin högre utbildning fick han i de shiitiska heliga städerna i Irak som var en del av Osmanska riket.  Han avled i Istanbul 1897 och är i dag begravd i Kabul.

Ideologi 
Asadabadi krävde inre reformer för att försvara islam från väst. Han brukar räknas som en av grundarna till islamisk modernism, vid sidan av Rashid Rida och Muhammed Abduh, en rörelse ur vilken både liberal islam och islamism utvecklades. Han var verksam som talare, journalist, politiker samt lärare i ett flertal länder, däribland Iran, Osmanska riket (nuvarande Irak), Egypten, Emiratet Afghanistan och Frankrike. Genom att återkräva islams landvinningar och åter tillägna sig förnuftet och vetenskapen, ej ignorera eller förkasta väst, kunde muslimer driva tillbaka västs inflytande över den muslimska världen. Asadabadi förkastade den folkliga sufismen för att vara passiv och individualiserad precis som den västerländska tendensen att förpassa det religiösa livet till en privat sfär. Han förespråkade aktivism, och uppmanade muslimer att inse att islam är förnuftets och vetenskapens religion, med förmåga att reagera på modernitetens krav. Asadabadi är känd för polemik med den franska forskaren, filosofen och orientalisten Ernest Renan.

Eftermäle 
I stadsdelen Yusefabad den iranska huvudstaden Teheran finns ett torg och en aveny uppkallad efter Jamal al-din Asadabadi. Det finns flera skolor och universitet i Iran och Afghanistan som är uppkallade efter honom.

Källor 

Födda 1838
Avlidna 1897
Personligheter inom islam
Iranistik
Män
Ash-shurat

Ash-shurat är ett begrepp inom islam som markerar det radikala personliga övervägande som bland annat kharijiterna var förväntade att göra. Den individuella frälsningen tog mer och mer extrema former då endast en martyrs död, vid bekämpandet av otrogna muslimer, kunde garantera en plats i paradiset. Kharijiterna kallade sig själva för ash-Shurat, de som sålt sitt liv för Guds sak. Begreppet kan härledas till sura 4 vers 74: Låt då dem kämpa för Guds sak som är villiga att ge upp detta jordiska liv för att vinna evigheten! Vare sig han stupar eller segrar, skall Vi skänka den som kämpar för Guds sak en riklig belöning.

Referenser

Noter

Islams historia
Enklitisk

Enklitisk är en lingvistisk benämning för såväl en syntaktisk position som för sådana ord (ibland morfem) som fyller denna position. Det är fråga om obetonad (eller svagt betonad) ställning direkt efter ett betonat ord. Om det betonade ordet står initialt kommer det enklitiska ordet alltså på andra plats i satsen. Typiska enklitika är pronomen och partiklar. När det gäller pronomen har dessa ibland två olika former, en längre form för betonad ställning och en kortare för enklitisk ställning. Exempel är i franskan toi och te, i tjeckiskan sebe och se. I ryskan är frågepartikeln ли li enklitisk, till exempel Хотят ли русские войны? Chotjat li russkie vojny? (Vill ryssarna ha krig?).

Enklitiska pronomina i svenska 
I svenskt talspråk har länge enklitiska pronomina använts med objektsfunktion: vanligtvis med -en (-n efter vokal) i stället för långformen honom, -na i stället för henne, och -et (-t) i stället för det. Formerna har uppfattats som "folkliga" eller "slarviga", och de förekommer därför mycket sällan i skriftspråket. De är dock inga moderna påhitt, vilket bland annat visas av att -na är en kortform av den gamla ackusativformen hana (använd i stället för henne för direkta objekt).

Dialektalt har det också förekommit enklitiska subjektsformer, exempelvis san i stället för sade han och sao i stället för sade hon. Dessa former verkar dock inte i lika hög grad ha överlevt i modernt levande talspråk.

Se även
Klitisk partikel

Referenser 

Lingvistisk morfologi
Jazznytt från SJR

Jazznytt från SJR, är en jazztidskrift utgiven från cirka 1963.

Tidningen gavs först ut i samarbete mellan SJR, då uttytt Svenska jazzklubbarnas riksförbund, sedan 1968 Svenska jazzriksförbundet, och NJF, Norsk jazzförbund. Föregångaren hette Jazz-Times och utkom bara med ett fåtal nummer. Efter något år blev Jazznytt en tidskrift endast för SJR. I och med att Lars-Erick Forsgren blev redaktör 1966 blev utgivningen mera regelbunden, fyra gånger per år. Andra tidiga skribenter i tidskriften var Åke Bjurhamn och Bozze Möller, vilka senare även blev redaktörer, liksom Peter Hackman och Ola Ringström. Till en början hade tidskriften begränsade resurser. Från 1992 ingick Jazznytt som en avdelning av Orkester-Journalen under några år.

Källor  
 Historik över SJR:s första 50 år, utgiven 1998, sammanställd av Göran Engström.
 Universitetsbiblioteken i Lund och Uppsala, kataloguppgifter etc.

Svenska musiktidningar
Tidskrifter startade 1963
Camille Jordan (matematiker)

Marie Ennemond Camille Jordan, född 5 januari 1838 i Lyon, död 22 januari 1922, var en fransk matematiker, som är känd för sina insatser i gruppteori och sina läroböcker Cours d'analyse. 

Jordan var brorsons son till den kände politikern och skriftställaren Camille Jordan. Han fick sin utbildning vid École polytechnique i Paris, där han även senare i livet undervisade. Han blev 1876 professor vid École polytechnique och 1883 vid Collège de France. Han utgav många arbeten, som väsentligen berör algebran. För det monumentala verket Traité des substitutions et des équations algébriques belönades han 1870 med Ponceletpriset.

Jordans arbete var viktigt för att få Galoisteorin allmänt känt. Han undersökte även Mathieugrupper.

Jordan har givit namn åt ett flertal grundläggande resultat inom matematiken, bland annat:
Jordan-Hölders sats (med Otto Hölder) inom gruppteori.
Jordans kurvsats, ett topologiskt resultat som används inom komplex analys.
Jordans normalform och Jordanmatrisen inom linjär algebra.
Jordanmått inom matematisk analys.

Asteroiden 25593 Camillejordan och Institute of Camille Jordan är uppkallade efter Jordan.

Bibliografi 
 Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique ; 1 Calcul différentiel (Gauthier-Villars, 1909)
 Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique ; 2 Calcul intégral (Gauthier-Villars, 1909)
 Cours d'analyse de l'Ecole Polytechnique ; 3 équations différentielles (Gauthier-Villars, 1909)
   Mémoire sur le nombre des valeurs des fonctions (1861–1869)
 Recherches sur les polyèdres (Gauthier-Villars, 1866)
 Traité des substitutions et des équations algébriques (Gauthier-Villars, 1870)
 Jordans samlade verk publicerades 1961-1964 i fyra volymer.

Källor

Noter

Externa länkar 

Franska professorer i matematik
Personer verksamma vid Collège de France
Hedersdoktorer vid universitetet i Oslo
Mottagare av Ponceletpriset
Matematiker under 1800-talet
Matematiker under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Personer från Lyon
Födda 1838
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Alumner från École polytechnique
Officerare av Hederslegionen
Ledamöter av Royal Society
Gårdavägen

Gårdavägen är en gata i Gårda i Göteborg. I Adresskalendern 1906-22 (där gatunamn i Gårda inte är medtagna) betecknar Gårdavägen istället vägen till Gårda, det vill säga nuvarande Levgrensvägen. Gårdavägen bekräftades 1923.

Namnet kommer från hemmanet Gårda, som från och med 1900 var namnet på ett municipalsamhälle, sedan 1923 stadsdel i Göteborg. Namnet Gårda tillkom förr också en fastighet utanför stadsdelen som i senare tid benämnts Stora Gårda. Det påträffas tidigast 1550 och utgör en böjningsform av ordet "gård".

Referenser 

Gator i Göteborg
Gårda
Emil Schürer

Emil Schürer, född 2 maj 1844 i Augsburg, död 30 april 1910, tysk teolog, professor i Nya Testamentets exegetik, senast i Göttingen 1895. 

Schürer har framför allt utforskat de judiska förhållandena vid tiden för kristendomens uppkomst, Lehrbuch der neutestamentlischen Zeitgeschichte (1873).

Födda 1844
Tyska teologer
Avlidna 1910
Män
Ferdinand Lindedal

Ferdinand Lindedal (i riksdagen kallad Lindedal i Borås), född 25 augusti 1830 i Vänersborg,  Älvsborgs län, död 24 april 1908 i Borås, Älvsborgs län, var en svensk kronofogde och riksdagsman. 

Lindedal var kronofogde i Marks fögderi. Han var ledamot av riksdagens andra kammare. Han skrev en egen motion i riksdagen om statslån till Ulricehamn–Vartofta järnväg.

Referenser

Noter 

Födda 1830
Avlidna 1908
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Personer från Vänersborg
PENG-modellen

PENG-modellen är en analysmetod för att få ett underlag för investeringsbeslut. Modellen försöker värdera även svårbedömda konsekvenser av en investering eller organisationsförändring.

Översikt

PENG står för Prioritera Enligt NyttoGrunder. Modellen försöker fastställa vilka nyttor som en viss investering ger. Nyttor kan vara relaterade både till kostnadsbesparingar och intäkter. Till skillnad från andra kalkyleringsmetoder, försöker PENG-analysen även ta hänsyn till svårvärderade och indirekta nyttor. 

Resultatet av en PENG-analys är främst ett stapeldiagram över intäkter och besparingar respektive kostnader. Som ett hjälpmedel för att förstå effekter och möjligheter, delas nyttor i PENG-modellen in i tre kategorier:
Grön nytta: Direkt resultatpåverkande nytta. Exempel kan vara lägre kostnader till följd av sänkta lönekostnader då en process blir effektivare.
Gul nytta: Indirekt resultatpåverkande nytta. Exempel kan vara minskade kostnader för rekrytering på grund av nöjdare medarbetare, eller ökade intäkter som ett resultat av bättre kundservice.
Röd nytta: Svårvärderad nytta. Exempel kan vara förbättrad image som följder av investeringar i miljöförbättrande åtgärder.

Externa länkar

https://www.peng.se/

Källor

Budgetering och kalkylering
August Johansson i Dingle

Olof August Johansson (i riksdagen kallad Johansson i Dingle), född 30 januari 1844 i Svarteborgs församling, Göteborgs och Bohus län, död där 20 december 1915, var en svensk lantbrukare och riksdagsledamot (lantmannapartist).

Johansson var ledamot av riksdagens andra kammare 1894–1898, invald i Tunge, Sörbygdens och Sotenäs härads valkrets. Han var ordförande i Svarteborgs kommunalnämnd 1889–1892.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, (Almqvist & Wiksell International 1992), band 4, sid. 100. .

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Personer från Svarteborgs socken
Födda 1844
Avlidna 1915
Män
Emil Sommarin

Emil Fritiof Knut Sommarin, född 13 januari 1874 i Malmö, död 20 maj 1955, var en svensk nationalekonom.

Sommarin blev 1891 student i Lund och blev 1899 filosofie licentiat i nordiska och germanska språk. Som student blev han år 1895 invald som hemit #1 på det nyligen instiftade Johan Henrik Thomanders Studenthem. År 1900 inträdde han i redaktionen för Svenska Akademiens ordbok, vilken han tillhörde under en följd av år. Han övergick dock till att studera nationalekonomi,  i vilket ämne han i Lund blev  filosofie doktor 1908 och docent 1909. Han uppehöll under vårterminen 1911 professuren i nationalekonomi vid Göteborgs högskola och blev 1911 lärare i nationalekonomi, ekonomilagfarenhet och kommunalrätt vid Alnarps lantbruksinstitut. År 1913 avlade han även juris kandidatexamen. År 1919 utnämndes han till professor i nationalekonomi och finansrätt vid Lunds universitet, en befattning han innehade fram till 1939. Som nationalekonom anslöt han sig teoretiskt i det stora hela till den s.k. österrikiska skolan, i Lund företrädd av Knut Wicksell. Sommarin utgav en förkortad översättning av Adam Smiths "The Wealth of Nations" (Folkens välstånd, två delar 1909-11).

Han var ledamot (och sekreterare) i 1917 och 1924 års bankkommittéer, ledamot i järnvägskommittén (1918) och tillhörde 1920 års finans- samt 1920 och 1935 års sparbankssakkunniga. Han var socialdemokrat och ledamot av Malmöhus läns landsting 1911-14. Han utövade även en omfattande populärvetenskaplig föreläsningsverksamhet. Han blev ledamot av Humanistiska vetenskapssamfundet i Lund 1920.

Sommarin ligger begraven på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi (i urval)
Träldomen i Norden (Verdandis småskrifter 1902; andra upplagan 1917) 
Skråtvånget (Verdandis småskrifter, 1904)
Bidrag till kännedom om arbetareförhållanden vid svenska bergverk och bruk i äldre tid till omkring 1720 (1908, gradualavhandling)
Arbetslöshet och arbetslöshetsförsäkring (1909)
Vår ekonomi och politik (1909; belönad av Vetenskapsakademien med Arnbergska priset)
Syndikalismen (1915) D.Y.G - Laboremus Skriftserie XVI
Ekonomilära (I-III, 1915-17) 
Det skånska jordbrukets ekonomiska utveckling 1801-1914 (1917)
Folkhushållningsvetenskap och jordbruksekonomi (1930)
Vårt svenska jordbruks betydelse, betryck och bättring (1931)
Penningvärdets stabilisering (1931)
Befolkningsfrågan och jordbruket (1935)
Grundläggningen av vårt sparbanksväsen: ett blad ur svenska folkets ekonomiska och sociala historia (1940)
Vårt sparbanksväsen 1834-1892 (1942)
Vårt sparbanksväsen 1893-1945 (1945)
Studenter och arbetare: minnen av skånsk arbetarrörelse och lundensisk radikalism (1947)

Källor

AB Framtidens Bokförlag , Malmö (boken Syndikalism i Bibliografin

Externa länkar
Emil Sommarin - minnesord av Carsten Welinder, Lund 1956 ()

Svenska nationalekonomer
Svenska professorer i nationalekonomi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska socialdemokrater
Födda 1874
Avlidna 1955
Män
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Forskare från Malmö
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Svenska forskare under 1900-talet
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Carl Wilhelm Oskar Höglund

Carl Wilhelm Oskar Höglund (i riksdagen kallad Höglund i Strömstad och Höglund i Göteborg), född 13 maj 1868 i Göteborg, död 4 januari 1937 i Annedal, var en svensk stationskarlsförman och riksdagsledamot (socialdemokrat).

Höglund var ledamot av riksdagens andra kammare 1916–1917 samt 1921–1932, första perioden invald i Göteborgs och Bohus läns norra valkrets, från 1921 invald i Göteborgs stads valkrets. Han var ledamot av Strömstads stadsfullmäktige 1911–1917.

Höglund är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Referenser 
Tvåkammarriksdagen 1867-1970, (Almqvist & Wiksell International 1992), band 4, sid. 99. . 
Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Politiker från Göteborg
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1868
Avlidna 1937
Män
Tom Berry

Thomas Matthew Berry, född 23 april 1879 i Paddock, Nebraska, död 30 oktober 1951 i Rapid City, South Dakota, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 14:e guvernören i delstaten South Dakota 1933-1937.

Berry var ledamot av South Dakota House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1925-1931. Den stora depressionen resulterade i ett stort stöd för demokraterna 1932; nationellt för Franklin D. Roosevelt som vann presidentvalet i USA 1932 och i South Dakota vann Berry guvernörsvalet mot ämbetsinnehavaren Warren Green genom att lova hjälp till de värst drabbade människorna och områdena. Berry omvaldes 1934. Han kandiderade 1936 för en tredje mandatperiod men förlorade mot republikanen Leslie Jensen.

Berry förlorade senatsvalen 1938 och 1942 som demokraternas kandidat. 1938 besegrade han Herbert E. Hitchcock i primärvalet men förlorade senatsvalet mot John Chandler Gurney. 1942 var det senator William J. Bulow som förlorade primärvalet mot Berry som sedan förlorade mot republikanen Harlan J. Bushfield.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Tom Berry på Guide to the Governors Papers, South Dakota State Archives
Political Graveyard
porträtt på delstatens hemsidor

Guvernörer i South Dakota
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Mellette County
Personer från Holt County, Nebraska
Födda 1879
Avlidna 1951
Män
Renzo Pasolini

Renzo Pasolini, född 18 juli 1938 i Rimini, död 20 maj 1973 i Monza, Italien var en italiensk roadracingförare som tävlade i världsmästerskapen i Grand Prix Roadracing från 1964 till sin död 1973. Han tävlade huvudsakligen i klasserna 250GP och 350GP. Pasolini tog sex Grand Prix-segrar i 250GP och kom tvåa i 250-VM 1972 samt tvåa i 350-VM 1968. Pasolini var en populär förare, berömd för sina stora glasögon. Han dödskraschade på Monzabanan under Nationernas Grand Prix säsongen 1973 tillsammans med Jarno Saarinen i en olycka med många inblandade.

Roadracingkarriär
Pasolini gjorde VM-debut säsongen 1964 i Nationernas Grand Prix på Monzabanan. Han körde en Aermacchi i 350GP-klassen och kom på färde plats. De följande åren fortsatte han köra för Aermacchi i 250GP och 350GP. Säsongen 1966 kom han på tredje plats i 350-klassen. 1967 bytte Pasolini motorcykel till Benelli och Roadracing-VM 1968 tog han andraplatsen i 350-klassen. Han körde också Nationernas GP i 500GP-klassen och kom tvåa efter Giacomo Agostini, vilket räckte till 12:e plats i VM.

1969 vann Pasolini äntligen sin första Grand Prix-seger. Det var i Assens TT-lopp i 250-klassen. Han vann ytterligare två Grand Prix, men kom endast fyra i VM enär han missat tävlingar på grund av skada. 1970 blev Pasolini trea i 350-klassen. Till 1971 gick Pasolini tillbaka till Aermacchi. Roadracing-VM 1972 tog han tre Grand Prix-segrar i 250-klassen och kom tvåa i VM, endast en poäng bakom Jarno Saarinen på Yamaha. I 350-klassen blev det en ny trdjeplats i VM.

Pasolini fortsatte för Aermacchi/Harley-Davidson 1973. Vid Nationernas Grand Prix på Monzabanan tvangs han bryta 350-loppet i ledning på grund av maskinfel. I 250-klassen strax därefter tog Pasolini starten och var först in i Curva Grande där hans motorcykel plötsligt sladdade till i en hastighet av cirka 220 km/h. Pasolini föll, for igenom halmbalarna in i räcket och avled. de brinnande resterna av hans motorcykel studsade ut i banan och träffade bland annat Saarinen. Ett stort antal förare kraschade och skadades. Huruvida olyckan orsakades av olja på banan eller av att Pasolinis motorcykel skar har aldrig helt klarats ut. Loppet stoppades på tredje varvet och resterande tävling ställdes in.

Källor 
 
 

Födda 1938
Avlidna 1973
Italienska roadracingförare
Förolyckade roadracingförare
500GP-förare
350GP-förare
250GP-förare
Män