kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kushumhäst

Kushumhästen är en hästras från Kazakstan som utvecklats genom att korsa olika ryska och asiatiska hästar med engelska fullblod. Kushumhästarna är uthålliga och starka och utgör en stor del i mjölkproduktionen för de lokala stammarna i landet då stona mjölkas dagligen.

Historia

Utvecklingen av Kushumhästarna började 1931 på stuterierna Pytimarsk och Furman i uralområdet. Målet var att utveckla en häst som var lämplig som kavallerihäst. Basen var den inhemska Kazakponnyn som man korsade med bland annat ryska hästraser som Donhäst, Budjonni och ryska travare. Även importerade engelska fullblod korsades in för att ge en snabbare och mer atletisk häst. Man ville även ha härdiga hästar som kunde avlas utomhus året runt. För att behålla Kazakponnyns influenser, som härdiga ponnyer som klarade av ett liv utomhus korsade man in de ryska hästraserna. 

1976 blev rasen godkänd som egen ras och många av de lokala stammarna tog över uppfödningen av hästarna i landet även om stuterien fortfarande är de största uppfödarna av rasen. Tre olika typer utvecklades även för olika ändamål. Hästarna används även till mjölkproduktion och ibland även till kött för stammarna.

Egenskaper

Kushumhästen finns i tre olika typer som avlats fram för olika ändamål. En vanlig typ som är lämplig som allroundhäst och medelstor. Den lättare ridtypen som är mer lämplig för lättare körning och ridning och den tunga muskulösa typen som är lämplig till tyngre körning och jordbruk. Arvet från de ryska travarna och de engelska fullbloden märks tydligt i förbättrade gångarter. 

Kushumhästarna har stora, men ädla huvuden på en kraftig hals. Bröstkorgen är outvecklad vilket ger ponnyn en rund mage. Men hästarna är lättanpassliga till olika klimat och miljöer och aveln utomhus har gett sunda och härdiga hästar med hög fertilitet. Ca 95 % av alla fölen överlever till 1 års ålder och det föds ca 84 föl på 100 ston. Stona används även till mjölkproduktion då ett sto kan ge upp till 13-14 liter mjölk per dag.

Källor 

 Kushumhästen hos Breeds of Livestock

Varmblodshästar
Hästraser från Asien
Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine

Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine är en administrativ region i Québec i Kanada. Den består av två delar: halvön Gaspésie och (sedan 1987) ögruppen Îles de la Madeleine – båda vid Saint Lawrenceviken i östligaste Québec. De viktigaste näringarna är fiske, skogsbruk och turism. Regionen omfattar 20 308,1 km² och hade 94 336 invånare 2006. Med undantag av ett fåtal byar bor hela befolkningen längs kusten, i samhällen med oftast mindre än 5 000 invånare. Den största staden är Gaspé, nära halvöns spets, som hade 14 819 invånare 2006.

Administrativ indelning 
Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine är indelat i sex sekundärkommuner, varav fem av typen municipalité régionale de comté och en av typen agglomération urbaine (Agglomération des Îles-de-la-Madeleine, som består av kommunerna Grosse-Île och Les Îles-de-la-Madeleine). Två indianreservat, Gesgapegiag och Listuguj, står utanför sekundärkommunindelningen. Sammanlagt finns 44 primärkommuner inklusive indianreservaten, och sju kommunfria områden.

Municipalités régionales de comté 
 Avignon (centralort Nouvelle)
 Bonaventure (centralort New Carlisle)
 La Côte-de-Gaspé (centralort Gaspé)
 La Haute-Gaspésie (centralort Sainte-Anne-des-Monts)
 Le Rocher-Percé (centralort Chandler)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Québecs regioner
Frank Abagnale

Frank William Abagnale, Jr., född 27 april 1948 i Bronx, New York, men uppväxt i Bronxville, New York, är en amerikansk säkerhetskonsult men mest känd som före detta förfalskare av checkar. Han inledde en bana som förfalskare 1964, vid 16 års ålder. Under fem år förfalskade han checkar till ett värde av mer än 2,5 miljoner dollar i 26 olika länder. Han utgav sig också för att vara Pan Am-pilot och reste på detta sätt världen runt på flygbolagets bekostnad. Under dessa år använde han sig av åtta alias – ibland fler för att lösa in falska checkar. Abagnale åkte till slut fast i Frankrike 1969 och satt en tid fängslad där. Han satt därefter av ett sex månader långt fängelsestraff i Sverige, innan han utlämnades till USA. I USA dömdes han till tolv års fängelse. Han blev dock frisläppt efter fem år i utbyte mot att han hjälpte FBI att lösa bedrägerifall, på grundval av hans egen erfarenhet.

Idag driver han Abagnale and Associates, ett företag som specialiserat sig på att hjälpa företag med att förebygga finansiella bedrägerier. Hans levnadshistoria har gett inspiration till spelfilmen Catch Me If You Can (2002), som i stort är baserad på hans spökskrivna biografi med samma namn.

Bibliografi
 2000 – 

 2007 – 
 2019 –

Källor

Noter 

Amerikanska brottslingar
Förfalskare
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Bronx
Födda 1948
Levande personer
Män
The Debatable Case of Mrs. Emsley

The Debatable Case of Mrs. Emsley är en kort kriminalnovell av Arthur Conan Doyle publicerad 1901 i The Strand Magazine.

Externa länkar
The Debatable Case of Mrs. Emsley på Project Gutenberg of Australia

Brittiska noveller
Skönlitteratur 1901
Engelskspråkig skönlitteratur
Noveller av Arthur Conan Doyle
Live Wire

"Live Wire" är det amerikanska hårdrocksbandet Mötley Crües debutsingel, tagen från deras debutalbum Too Fast for Love. Den skrevs av gruppens basist Nikki Sixx. 

I maj 2006 rankades den som den sjuttonde bästa metalsången genom tiderna av VH-1.

Live Wire finns med i filmen Charlies änglar och i datorspelet Tony Hawk's American Wasteland.

Låtlista
"Live Wire" - 3:14
"Take Me To The Top"
"Merry-Go-Round"

Medverkande
Vince Neil - sång
Mick Mars - gitarr
Nikki Sixx - bas
Tommy Lee - trummor

Referenser

Musiksinglar 1982
Amerikanska musiksinglar
Sånger
Sånger 1981
Singlar utgivna på Elektra Records
Marilyn Horne

Marilyn Horne, född 16 januari 1934 i Bradford i Pennsylvania, är en amerikansk operasångerska (mezzosopran). Hon är känd för sina mycket personliga tolkningar av Rossini, Bellini, Händel och Meyerbeer samt att hon i ett flertal uppsättningar och inspelningar också sjungit tillsammans sopraner som Joan Sutherland, Renata Tebaldi och Montserrat Caballé.

Sin utbildning fick hon av William Vennard vid University of Southern California och deltog i masterklasser som gavs av Lotte Lehmann. Under tiden hade hon jobbat extra som bakgrundssångerska i TV-shower men 1954 fick hon sitt första riktiga uppdrag då hon tillfrågades att sjunga in Dorothy Jones ljudspår i filmen Carmen Jones. Samma år gjorde hon sin operadebut på Los Angeles Guild Opera som ”Hata” i Brudköpet av Bedřich Smetana.

Hon fortsatte som konsertsångerska fram till 1956 då hon kom till Europa och sjöng i Gelsenkirchen och väl där upptäcktes hennes talang snabbt av Igor Stravinskij som bjöd in henne till festivalen på Wiener Staatsoper. Hon blev kvar i Europa fyra år innan hon för ett kort tag återvände till USA. Hennes största framgång i Gelsenkirchen kom strax innan hon återvände då hon sjöng ”Marie” i Alban Bergs Wozzeck vid invigningen av det nya operahuset, vilket blev en enorm succé. Samma år fick hon sitt stora publika genombrott på Carnegie Hall i Bellinis Beatrice di Tenda tillsammans med Joan Sutherland. Hon gifte sig också med dirigenten Henry Lewis (de var gifta till 1974 och har en dotter, Angela).

1964 sjöng Horne återigen i Wozzeck, den här gången på San Francisco Opera House. Året därpå sjöng hon återigen tillsammans med Joan Sutherland i Rossinis Semiramide (Horne som ”Arsace”) på Opera Company of Boston.

1965 sjöng hon återigen ”Marie” i Wozzeck när hon debuterade på Royal Opera House i Covent Garden i London. Hon fortsatte turnera runt på de stora operahusen och 1969 lät Stravinskij henne sjunga ”Jocasta” i sitt oratorium Oidipus Rex på La Scala. Hon återkom samma år på La Scala i Belägringen av Korint av Rossini, hennes framförande var så uppskattat att hon fick en 7 minuter lång applåd mitt i akten.

Först 1970 gjorde hon sin debut på Metropolitan som ”Adalgisa” i Bellinis Norma, återigen tillsammans med Joan Sutherland. Hon fortsatte att sjunga där regelbundet, bl.a. i Carmen (1972) och Rinaldo (1984).

1999 drog hon sig tillbaka och startade The Marilyn Horne Foundation för att främja recitalsången. Hon har dessutom skrivit två böcker: My Life (1983) och The Song Continues (2004).

Roller i urval
”Adalgisa” i Norma av Bellini
”Carmen” i Carmen av Bizet
”Orfeo” i Orfeus och Eurydike av Gluck
”Marie” i Wozzeck av Alban Berg
”Rosina” i Barberaren i Sevilla av Rossini
”Orlando” i Orlando furioso av Vivaldi
”Arsace” i Semiramide av Rossini
”Isabella” i Italienskan i Alger av Rossini
”Tancredi” i Tancredi av Rossini
”Rinaldo” i Rinaldo av Händel
”Delilah” i Simson och Delilah av Saint-Saëns

Amerikanska operasångare under 1900-talet
Mezzosopraner
Personer från McKean County
Födda 1934
Levande personer
Kvinnor
Alumner från University of Southern California
Jahiliya

Jahiliya eller jahiliyyah, arabiska جاهلية, är ett uttryck som används om tiden före islam och före Koranens uppenbarelse som även beskrivs som ”okunnighetens tid”. Uppenbarelsen av Koranen till profeten Muhammed är en grundläggande händelse för islam då den separerar tiden före islam, känd som jahiliya, från den islamiska eran. Jahiliya kan i enkelhet beskrivas som att inte följa den ende Guden, och därmed islam och Koranen. Det är dock viktigt att poängtera att jahiliya inte är en person. Ordet har bland annat nämnts i koranvers 48:26.

Tiden före islam 
Vid tiden före islam dyrkade araberna flera gudar. Källor beskriver tiden som en tid av laglöshet och avgudadyrkan, ett hårt samhälle djupt splittrat av självrättfärdighet och klanstrider. Detta anses vara en kontrast till tiden för islam som skall representeras av moral, insikt och upplysning genom gudomlig lag. Då en person accepterade islam under profetens tid skulle denna omedelbart avskärma sig ifrån jahiliya. Personen separerade då helt och hållet från tiden då denna levde under ignorans och klev in ett nytt liv.

Jahiliya idag 
Idag används ofta begreppet i muslimska samhällen för att beskriva avsaknad av islamisk lag (sharia). Begreppet används som en beteckning på världen idag av fundamentalistiska grupper som wahhabiterna eller salafiterna. De menar att det inom sann islam inte finns utrymme för någon form av jahiliya. Begreppet används för att beskriva arrogans och laglöshet i såväl muslimska samhällen som kristna/västerländska. Termen i sig kan tyckas problematisk då den både används om tiden före islam men även i dagens samhälle för arrogans och avsaknad av islamisk lag.

Se även 

 Hadithen om den som dör

Källor

Islams historia
Tideräkning inom islam
Islamiska termer
Ord och fraser i Koranen
Anfi

Anfi-gruppen är ett turistföretag på Gran Canaria som har två stora semesteranläggningar, Anfi del Mar och Anfi Tauro Golf & Luxury Resorts. Dessa två anläggningar, som består av sammanlagt fem hotell, ligger på sydvästra delen av Gran Canaria.

Anfis två anläggningar har mer än 1000 anställda och hälftenägs av Anfi International BV och det kanariska bygg- och fastighetsföretaget Santana Cazorla.

Anläggningarna drivs på timeshare-basis och är bara öppna för medlemmar.

Historik
Anfi-projektet inleddes 1988 av den norske entreprenören Bjørn Lyng. Företaget Anfi International grundades 1992. I närheten av orten Arguineguín några kilometer från Puerto Rico uppfördes de fyra semesterklubbarna Anfi Beach Club (färdigställt 1993), Club Puerto Anfi (1996), Club Monte Anfi (1999) och Club Gran Anfi (2003). Dessa fyra bildar gemensamt Anfi del Mar med 869 lägenheter. Gemensamt för dessa fyra uppfördes också en parkanläggning, ett köpcentrum, en småbåtshamn och en hjärtformad konstgjord ö med en anlagd sandstrand. 2002 påbörjades byggarbetena för Anfi Tauro Golf & Luxury Resorts i Tauro-dalen. Det första hotellet på denna anläggning, Anfi Emerald Club, färdigställdes 2008 och har två egna golfbanor med 9 respektive 18 hål.

I december 2000 köpte tyska Preussag 51% av Anfi-hotellkedjan. Preussag övergick 2002 i TUI som 2004 sålde sin andel till Lyng.-företaget Anfi International. Det kanariska företaget Santana Cazorla köpte samma år 50% av Anfi-anläggningen.

Bjørn Lyng avled 2006.

Källor

Externa länkar
Anfis webbplats
AnfiClub Sweden

Gran Canaria
Hotellkedjor
Christian Olsson (politiker)

Christian Olsson (i riksdagen kallad Olsson i Rögle, senare Olsson i Viken), född 11 maj 1859 i Helsingborg, död 8 december 1932 i Asmundtorp, var en svensk godsägare och politiker (liberal). Bror till politikern John Olsson och son till politikern Petter Olsson.

Christian Olsson blev filosofie licentiat vid Lunds universitet 1886 och var därefter kassör och senare disponent vid Rögle tegelbruk. År 1900 köpte han egendomen Alfahill i Asmundtorp, senare utvidgad med gårdarna Loarp och Örenäs, och han hade också uppdrag i olika järnvägs- och kvarnföretag i Helsingborgstrakten. Från 1916 till sin död var han verkställande direktör för Helsingborgs inteckningsgaranti AB.

Olsson var riksdagsledamot för Liberala samlingspartiet i andra kammaren 1900–1907 för Luggude domsagas norra valkrets. I riksdagen var han bland annat suppleant i lagutskottet 1903–1907. Han engagerade sig bland annat för reformer i strafflagen och för en demokratisering av första kammaren; hans motion år 1907 i den sistnämnda frågan blev bifallen av riksdagen sedan Daniel Persson i Tällberg väckt en liknande.

Källor
Födelsedata: Helsingborgs stadsförsamling C9 1847-1861 s. 635

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 251

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Födda 1859
Avlidna 1932
Män
Politiker från Helsingborg
Fet stil

Fet stil är en term inom typografin för den vikt-variant av ett teckensnitt som har tjockare linjer.

Exempel på användning av fet stil
 Rubriker
 Ingresser i tidningstext
 Vektorer i matematik och fysik
 För att markera ett visst ord i en text.

Halvfet stil
Den lite fetare stil som i ordbehandlings- och layoutprogram kallas för fet eller bold, brukar i typografiska sammanhang kallas för halvfet.

Referenser 

Typografi
Moylehäst

Moylehästen är en hästras utvecklad i USA av en man vid namn Rex Moyle från Idaho. Rasen är ovanlig och är mest känd för sina speciella egenskaper, bland annat de hornliknande utväxterna i pannan och att Moylehästarna har dubbelt så stor lever och njure som en normal häst, vilket ger dem otrolig uthållighet.

Historia

Moylehästarna utvecklades under mitten av 1900-talet av en enda man, Rex Moyle, som ägde en ranch i Idaho i USA. Rex Moyle avlade fram olika typer av hästar från bland annat Mustanger som han köpte i Utah.  Det hela började när Rex, som var en väldigt djupt religiös man, bytte en av sina hästar mot en häst som tillhörde en Mormon. Den här hästen hade galopperat hela 45 km i sträck för Ponnyexpressen året innan vilket genast hade väckt Rex intresse. Stoet var även dräktig och födde ett stoföl som skulle visa sig ha en otrolig uthållighet, precis som sin mor. 

Rex Moyle avlade vidare på de båda stona med de mustanger han köpte in från bland annat Utah för att få fram lättare ridhästar med enorm uthållighet. Dessa hästar finns fortfarande kvar på Moyles ranch där de används inom boskapsskötsel.

Egenskaper

Moylehästarnas mest unika egenskaper är levern och njuren som är dubbelt så stor än hos andra hästraser. Även utväxterna i pannan, som ser ut som två små horn är ovanligt hos andra hästar, men finns ofta hos Moylehästarna. De existerar även hos vissa spanska hästar som Andalusier, men är väldigt ovanliga. Moylehästarna är dessutom unika i och med att de oftast saknar utväxter på benet istället som är väldigt vanligt hos andra hästar. Det är troligtvis arvet från de spanska hästarna som finns i mustangerna som gått i arv hos Moylehästarna. 

Moylehästarna har en otrolig uthållning och är ganska snabba. De duger utmärkt till ridning och boskapsskötsel och har visat sig vara nästan i samma klass som de arabiska fullbloden i distansritt. Men rasen är ovanlig och svår att få tag på.

Källor

 Kort om Moylehästen
 Lite fakta om Moylehästen

Varmblodshästar
Hästraser från USA
Thomas H. Raddall

Thomas Head Raddall född 13 november 1903 i Hythe, England, död 1 april 1994, var en kanadensisk författare mest känd för sina historiska romaner. 

1913 flyttade han och familjen till Nova Scotia. Under första världskriget avled hans far under en strid vid Amiens 1918. 

Det litterära priset Thomas Head Raddall Award instiftades till hans minne.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 De okuvliga 1948
 Nattens vingar 1957

Priser och utmärkelser 

 Governor General's Awards 1943

Kanadensiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1903
Avlidna 1994
Män
The Kristal

The Kristal är ett datorspel, utgivet 1989 för Amiga. Det konverterades senare för Atari ST och IBM PC. Spelet utvecklades i Storbritannien av Fissionchip Software, publicerades i Europa av Addictive Games och i USA av Cinemaware. Det baseras på pjäsen The Kristal of Konos, skriven 1976 av Rodney Wyatt och Michael Sutin som även var inblandade i spelproduktionen. Patrick Moore - den kände amatörastronomen och programledaren från BBC:s The Sky at Night - lånade ut sin röst till spelets prolog.

Man spelar rollen som Dancis Frake, en ung pirat som på uppdrag av Kring of Meltoca försöker finna en kristall. Det är ett äventyrsspel med inslag av både fäktning och shoot 'em up.

Externa länkar

Lemon Amiga

Datorspel 1989
Amigaspel
Atari ST-spel
MS-DOS-spel
Äventyrsspel
Looks That Kill

"Looks That Kill" är en singel från det amerikanska heavy metalbandet Mötley Crües album Shout at the Devil.

Den skrevs av bandets basist Nikki Sixx. Den låg tio veckor på Billboard Hot 100 och nådde som bäst en femtiofjärde (#54) placering. Det var den första singeln av Mötley Crüe som fick en musikvideo, vilket gjorde att de nådde den stora publiken på MTV. Videon kritiserades för att ha med sexistiska scener (vilket knappast minskade intresset för den).

Den anses av många fans vara en av de bästa Mötley Crüe-låtarna, och den är fortfarande ett fast inslag på deras spelningar.

Låtlista
"Looks That Kill" - 4:07
"Piece Of Your Action"

Medverkande
Vince Neil - sång
Mick Mars - gitarr
Nikki Sixx - bas
Tommy Lee - trummor

Trivia
Looks That Kill finns med i spelet Grand Theft Auto: Vice City Stories. 
Gitarrsolot har av tidningen Guitar World utsetts till det fyrtioförsta (#41) sämsta solot genom tiderna.

Musiksinglar 1984
Amerikanska musiksinglar
Sånger
Sånger 1983
Singlar utgivna på Elektra Records
Cold Case (TV-serie)

Cold Case eller Kalla spår är en amerikansk dramaserie som produceras av Warner Bros. och som hade premiär i amerikansk television 2003. I Sverige sändes den på Kanal 5 och senare på Kanal 9 som Cold Case och i SVT som Kalla spår.

Handling 

Ett team i Philadelphia arbetar med gamla, olösta mordfall. Serien växlar mellan dåtid (då mordet begicks) och nutid, vilket innebär att många gästroller spelas av två skådespelare, en yngre och en äldre. Ibland sker det i snabba klipp, till exempel i förhörssituationer då man får se båda i samma situation i nutid. På samma sätt brukar det vara i slutet, då mördaren grips. I slutet på nästan alla avsnitt får också någon se mordoffret under ett kort ögonblick. Tillbakablickarna är filmade på olika sätt beroende på under vilken tidsperiod mordet begicks.

Flera filmer har tjänat som inspiration för olika avsnitt, som Saturday Night Fever, Rocky, The Breakfast Club, En satans eftermiddag, Wall Street, Häxor, läxor och dödliga lektioner, Saving Private Ryan, The Ice Storm, Brokeback Mountain, Fight Club, Människor emellan, Footloose, Flashdance, Cabaret och Mean Girls. 

Många avsnitt är inspirerade av verkliga fall.

Rollista 
 Kathryn Morris - Lilly Rush
 Danny Pino - Scotty Valens
 John Finn - John Stillman
 Thom Barry - Will Jeffries
 Jeremy Ratchford - Nick Vera
 Tracie Thoms - Kat Miller
 Justin Chambers - Chris Lassing
 Sarah Brown - Josie Sutton

Amerikanska kriminalserier
Philadelphia i fiktion
TV-program i CBS
TV-seriestarter 2003
TV-serieavslutningar 2011
Amerikanska dramaserier
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
Engelskspråkiga TV-serier
Bacchi orden

Bacchi Orden är ett fiktivt ordenssällskap skapat av Carl Michael Bellman, som skapade helaftonsföreställningar kring den.

Historik
I Bacchi orden drev Bellman med den tidens ordenssällskap. I Bacchi Orden dyrkade man vinguden Bacchus, och för att bli dubbad till riddare i orden krävdes att man på offentlig plats setts tre gånger ligga full i rännstenen. De personer som nämndes som medlemmar i Bacchi orden var verkliga personer, både utslagna och andra suputer. Första gången Bellman framträdde med ett "ordenskapitel" i Bacchi Orden var troligen den 4 december 1766. 

En episod i Bacchi Orden-produktionen utgavs 1783 som Bacchi Tempel, och andra delar ingick i Fredmans sånger 1791.

Källor 
 Carl Michael Bellman i Nationalencyklopedins webbupplaga
 Bacchi Orden från bellman.net

Se även
Par Bricole

Externa länkar 
 Ur Oxenstiernas dagbok. Johan Gabriel Oxenstiernas dagboksanteckningar efter att ha sett Bellmans Bacchi Orden-föreställning 1769. [bellman.net]

Bellman
Sverige under frihetstiden
Bolltorpshöjd

Bolltorpshöjd är ett före detta sanatorium - Bolltorps Sanatorium - som ligger strax norr om Alingsås i Västergötland. Byggnaden ritades av den kände arkitekten Ivar Tengbom under tidigt 1900-tal. 

Sanatoriet hade 40-50 vårdplatser (varierar mellan källor) och anlades av dåvarande Älvsborgs läns landsting. Byggnationen påbörjades år 1914 och slutfördes 1917. Huset är naturskönt beläget på södersluttningen av Rödeneplatån vid kanten av Risvedens skogsområde och på en höjd med ohindrad utsikt i tre väderstreck (öst, syd, väst). I sydväst syns sjön Mjörn.

Efter att ha varit bland annat lagerlokal för en butik i Alingsås, sedan privatbostad med mera, genomgick Bolltorpshöjd en restaurering under 2007, och byggnaden med omgärdande tomt såldes till en nybildad bostadsrättsförening med nio bostadsrätter av olika storlek. Fastigheten innehåller numera privatbostäder. Byggnaden är skyddad (Q-märkt) och dess ursprungliga gråa fasadkulör återställdes i samband med restaureringen.

Fastigheten köptes 2006 av Ola Serneke samt Alban Herlitz som tillsammans genomförde renovering samt konvertering till ett flerbostadshus. Arkitektfirman OkiDoki! Arkitekter anlitades som arkitekter och dåvarande SEFA byggnads AB (idag Serneke) utförde entreprenaden.

Källor

 http://www.vindsbyggnation.se/html/foton/bolltorp.pdf

Alingsås kommun
Sanatorier i Sverige
Byggnader ritade av Ivar Tengbom