kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åhlinska skolan

Åhlinska skolan var en privat flickskola i Stockholm mellan 1847 och 1939.

Karin Åhlin, då endast 17 år, öppnade den första skolan i hemmet på Trädgårdsgatan 13, år 1847. I början hade den 14 elever. Karin Åhlin, som var dotter till en major och moderlös, var äldst av sina sex systrar. Allt eftersom systrarna växte upp, tog hon deras tjänster i anspråk. När Karin Åhlin var 27 år gammal var elevantalet uppe i 45 elever. Privatskolan kom att bli den tredje i Sverige som meddelade högre utbildning åt flickor, efter Fruntimmersföreningens flickskola i Göteborg (1826) och Wallinska skolan i Stockholm (1831). Det var länge ett av de största flickläroverken i Sverige; på 1930-talet var elevantalet över 700 elever. 

Skolans adresser kom att skifta under åren allt eftersom skolan växte. Den utökades från elementarskola för flickor till att omfatta bland annat till småskola för både pojkar och flickor. År 1883 tillkom en fortsättningsskola som var förberedande till lärarinneseminarium. 

Efter att 1891 fått en gymnasielinje fick skolan 1894 dimissionsrätt, vilket innebar att eleverna kunde avlägga studentexamen på den egna skolan. Det tillhörde de första flickskolorna i Sverige med denna rätt, efter Wallinska skolan, Ateneum för flickor och Lyceum för flickor. Under 1896 tillkom en lärarinnekurs för utbildning av privatlärarinnor och lärarinnor för lägre klasser. År 1909 fick skolan rätten att utdela avgångsbetyg med normalskolekompetens, vilket gav tillträde till vissa statliga tjänster och vissa högre utbildningar.

Det speciella med Åhlinska skolans exempel var hur ett läroverk växte fram direkt ur familjeundervisningen, och det utan stöd och medel, stiftat av en person som nästan var ett barn och kan man tillägga kvinna. Vanligtvis grundades privata skolor genom donationer, föreningar eller sammanslutningar av erfarna personer.

Gymnasiet på Åhlinska skolan slogs ihop med Wallinska skolan då Stockholms elementarskolor 1939 kommunaliserades, och bildade Wallin-Åhlinska gymnasiet. Samtidigt uppgick i elementarskolan i Vasastadens kommunala flickskola

Bland dess mer berömda elever fanns Birgit Spångberg.

Skolans adresser
Trädgårdsgatan 13 (Scheelegatan), 1847–1855 
Garvargatan 6, 1855–1857 
Garvargatan 8, 1858–1861 
Garvargatan 5, 1862–1866 
Fredsgatan 19/Rosenbad 4, 1867–1887 
Malmskillnadsgatan 52 (Stockholms Arbetareförenings byggnad), 1887–1908 
Dalagatan 16–18, 1908–1939

Föreståndarinnor (rektorer)
Karin Åhlin, 1847–1899 
Hedda Åhlin (brorsdotter), 1899–1920 
Hilda Huldt, 1920–1931 
Ellen Östrand, 1931–1939

Rektorer för gymnasieskolan
Ellen Fries, 1891–1900 
Lydia Wahlström, 1900–1934 
Alice Quensel, 1934–1939

Referenser

Elever i icke-obligatoriska skolor. 1864–1970. Promemorior från SCB. 1977
Sara Backman Prytz: Borgerlighetens döttrar och söner. Kvinnliga och manliga ideal bland läroverksungdomar, ca. 1880–1930. 2014

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Vasastan
Byggnader ritade av Hagström & Ekman
Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1847
Utbildningsinstitutioner upplösta 1939
1847 i Sverige
Flickskolor i Stockholm
Strömadapter

En strömadapter är en enhet som levererar elektricitet till utrustning som inte använder sig av den standardiserade från vägguttaget. Det finns både interna och externa. Spänningen är oftast 110 eller 230 Volt och växlar ner till ex. 12 VDC med hjälp av en transformator.

Elektriska komponenter
ATC-kod D06: Medel vid bakteriella och virala infektioner



D06A Antibiotika

D06AA Tetracyklin och derivat
D06AA01 Demeklocyklin
D06AA02 Klortetracyklin
D06AA03 Oxitetracyklin
D06AA04 Tetracyklin

D06AX Övriga antibiotika
D06AX01 Fusidinsyra
D06AX02 Kloramfenikol
D06AX04 Neomycin
D06AX05 Bacitracin
D06AX07 Gentamicin
D06AX08 Tyrotricin
D06AX09 Mupirocin
D06AX10 Virginiamycin
D06AX11 Rifaximin
D06AX12 Amikacin
D06AX13 Övriga antibiotika

D06B Kemoterapeutika

D06BA Sulfonamider
D06BA01 Silversulfadiazin
D06BA02 Sulfatiazol
D06BA03 Mafenid
D06BA04 Sulfametiazol
D06BA05 Sulfamilamid
D06BA06 Sulfamerazin
D06BA51 Silversulfadiazin, kombinationer

D06BB Antivirala medel
D06BB01 Idoxuridin
D06BB02 Tromantadin
D06BB03 Aciklovir
D06BB04 Podofyllotoxin
D06BB05 Inosin
D06BB06 Penciklovir
D06BB07 Lysozym
D06BB08 Ibacitabin
D06BB09 Edoxudin
D06BB10 Imikvimod
D06BB11 Docosanol

D06BX Övriga kemoterapeutika
D06BX01 Metronidazol

D06C Antibiotika och kemoterapeutika i kombination

D
Hi-Heel Sneakers

Hi-Heel Sneakers är en 12-bar blues-låt från 1964 av Tommy Tucker. 

Över 200 artister har spelat in "Hi-Heel Sneakers". 

Musiksinglar 1964
Sånger 1964
Stiftelsen Riksbankens jubileumsfond

Stiftelsen Riksbankens Jubileumsfond har till ändamål att främja och understödja vetenskaplig forskning med anknytning till Sverige. Stiftelsen bildades 1962 genom en donation av Sveriges riksbank som därmed ville uppmärksamma bankens 300-årsjubileum 1968 och samtidigt främja "ett angeläget nationellt ändamål".

Stadgarnas första paragraf lyder: "Stiftelsens benämning skall vara Stiftelsen Riksbankens Jubileumsfond. Stiftelsen förvaltar de medel som genom riksdagens beslut den 11 april 1962 angående dispositionen av viss del av överskotten från riksbankens rörelse avsatts till stiftelsen, samt de medel som härefter har överlämnats till stiftelsen av överskotten från riksbankens rörelse. Tillskott till stiftelsens medel kan också ske i form av donation från enskild."

Externa länkar

Jubileumsfondens webbplats

Forskning och Framsteg om fonden

 
Svenska forsknings- och vetenskapsföreningar och sällskap
Stiftelser i Sverige
Organisationer bildade 1962
Shindig!

Shindig! var en amerikansk musikvarieté som sändes på ABC-TV från den 16 september 1964 till den 8 januari 1966. Showens var värd var Jimmy O'Neill, som var discjockey i Los Angeles, som också skapade föreställningen tillsammans med sin fru Sharon Sheeley och producenten Art Stolnitz.

Amerikanska TV-program
Sharon Sheeley

Sharon Sheeley, född 4 april 1940 död 17 maj 2002, var en amerikansk låtskrivare, född i Kalifornien, som skrev låtar för Glen Campbell, Ricky Nelson, Brenda Lee och Sheeleys tidigare fästman, Eddie Cochran. Som 18-åring skrev Sheeley låten Poor Little Fool som Ricky Nelson spelade in 1958 och som blev den första listettan på den nyomdöpta Billboard Hot 100-listan.

Sheeley satt i samma taxi som Eddie Cochran och Gene Vincent under deras Storbritannienturné 1960 när bilen kraschade och förorsakade Cochrans död vid en ålder av 21.

Födda 1940
Avlidna 2002
Amerikanska kompositörer
Kvinnor
Swan Song Records

Swan Song Records var ett skivbolag, bildat 1974 av den brittiska rockgruppen Led Zeppelin och deras manager Peter Grant.

Led Zeppelins fem första album hade getts ut på bolaget Atlantic Records och den första skiva som bandet släppte på Swan Song var Physical Graffiti (1975). Då hade bolaget redan släppt några album, bland annat Bad Companys debutalbum. Andra artister som var knutna till bolaget var Dave Edmunds, Pretty Things och Sad Café. Swan Song upplöstes 1983 men namnet används fortfarande vid återutgivning av bolagets tidigare utgivna skivor.

Brittiska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1974
Skivbolag och skivmärken upplösta 1983
Ej längre existerande brittiska företag
He's a Rebel

He's a Rebel är en poplåt av The Crystals. En inspelning gjord av The Blossoms nådde plats 1 på Billboard Hot 100-listan i november 1962. Låten är skriven av Gene Pitney och producerad av Phil Spector. Den är ett exempel på det Girl group sound som producerades av Spector.

Under 2004 rankades låten som # 263 på The 500 Greatest Albums of All Time.

Sånger 1962
Musiksinglar 1962
The Blossoms

The Blossoms var en sånggrupp bildad 1954 vid John C. Fremont High School i Los Angeles av Fanita James (född Barrett), Gloria Jones och tvillingsystrarna Nanette och Annette Williams. Gruppen hade en listplacering 1961 med låten "Son-In-Law", ett svar till Ernie K-Does listetta från samma år: "Mother-In-Law". 1967 hade de låten "Good, Good Lovin' " på R&B-listan.

De spelade in för Flair Records 1954. 1957 byttes Nanette Williams ut mot Darlene Wright, som senare tog namnet Darlene Love.

Som studiomusiker var de bland annat medlemmar i Phil Spectors studiogrupp Bob B. Soxx and the Blues Jeans.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Fanita James (1954–1990; 2000–)
Gloria Jones (1954–1962; 2000–)

Tidigare medlemmar (urval)
Annette Williams (1954–1960)
Nanette Williams (1954–1958)
Jewel Cobbs (1954)
Pat Howard (1954)
Darlene Love (1958–1974)
Gracia Nitzsche (1962–1964)
Edna Wright (1962–1964)
Carolyn Willis (1962–1964)
Jean King (1964–1983)

Diskografi
Album
1972 – Shockwave

Singlar (urval)
1958 – "No Other Love" / "Baby Daddy-O" (med Eddie Beal's Orchestra)
1958 – "Little Louie" / "Have Faith In Me" (med Eddie Beal's Orchestra)
1961 – "Son-In-Law" / "I'll Wait"
1965 – "That's When The Tears Start" / "Good, Good Lovin' "
1965 – "Things Are Changing" 
1966 – "Let Your Love Shine On Me" / "Deep Into My Heart"	
1966 – "Lover Boy" / "My Love, Come Home"
1967 – "Wonderful" / "Stoney End"
1968 – "Tweedlee Dee" / "You Got Me Hummin' "
1969 – "Soul And Inspiration" / "Stand By"	
1969 – "You've Lost That Lovin' Feelin'" / "Something So Wrong"	
1970 – "Break Your Promise" / "One Step Away"
1972 – "Touchdown" / "It's All Up To You"
1972 – "Cherish What Is Dear To You (While It's Near To You)" / "Shockwave"
1972 – "Grandma's Hands" / "Cherish What Is Dear To You (While It's Near To You)"	
1977 – "A.P.B." / "There's No Greater Love"
1989 – "Lonely Friday Night" / "The Last Letter"

Externa länkar

The Blossoms på allmusic.com

Amerikanska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1954
Sunjeong

Sunjeong, född 20 augusti 1894, död 3 februari 1966, var en koreansk kejsarinna och senare titulärdrottning. Hon var gift med Koreas sista monark, kejsar Sunjong.

Biografi

Dotter till Markis Yun Taek-yeong av Haepung i Seul. Hon blev gift med Yunghui på rekommendation av Eom Seon-yeong.

Hon blev kejsarinna vid svärfaderns påtvingade abdikation 1907. Då Japan annekterade Korea 1910 fick hon och maken hederstitlarna kung och drottning istället för kejsare och kejsarinna. Maken ska ha blivit både infertil och psykiskt sjuk genom förgiftning; hon blev en barnlös änka år 1926.

Under koreakriget stannade hon kvar i Changdeokpalatset och körde ut de nordkoreanska soldater som tog sig in så länge hon kunde. Hon flydde så småningom till sin familj i Busan, enligt uppgift till fots. 
President Rhee Syng-man höll henne sedan i husarrest en stuga i Jeongneung. Hon återvände till Changdeokpalatset med tre hovdamer och fem övriga anställda 1961. Hon var en ivrig buddhist. Hon avled i hjärtattack och fick en statsbegravning.

Referenser 

 Denna artikel är helt eller delvis baserad på material från Engelskspråkiga Wikipedia

Kvinnor
Födda 1894
Avlidna 1966
Koreanska drottningar
Kejsarinnor
Personer från Seoul
WP:Projekt Korea
Personer i Korea under 1900-talet
Lars Stierneld

Lars Stierneld, född 12 december 1669 i Stockholm, död den 6 maj 1721, var en svensk ämbetsman. Hans föräldrar var Samuel Larsson, adlad Stierneld, och Betty Ratkind.

Efter tjänstgöring i kansliet utnämndes Stierneld till landssekreterare på Ösel 1689 samt blev, efter denna sysslas indragning, överexekutionskommissarie för svenska armén i Estland år 1700. 

Utnämnd till kapten vid enrolleringsmanskapet på Dagö samt kort därefter befordrad till major och kommendant där måste han 1710 vika för ryssarna och bege sig till Sverige, efter att i två år ha försvarat ön med så mycken klokhet och tapperhet, att rådet ansåg sig böra rapportera därom för konungen. 

Efter sin ankomst till Sverige befordrades han 1718 till assessor i Göta hovrätt, utnämndes två år senare till lagman i Närke och avled på Fogdön i Mälaren. Vid 1714 års riksdag var han Ulrika Eleonoras ivriga förespråkare och talade högt om nödvändigheten av hennes insättande i rådet. 

Efter Karl XII:s död var han en av grundarna av Sveriges nya statsskick och genomdrev på riddarhuset 1719, att adeln inte skulle votera klassvis, utan varje riksdagsman för sig, samt yrkade på att alla stånden skulle inom representantförsamlingen inneha samma makt.

Källor

Lagmän i Närke
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ämbetsmän från Stockholm
Födda 1669
Avlidna 1721
Män
Landssekreterare
Arabella Buckley

Arabella B. Buckley, född 24 oktober 1840 i Brighton i East Sussex, död 9 februari 1929 i Sidmouth i Devon, var en brittisk populärvetenskaplig författare och folkbildare.

Hon arbetade som sekreterare åt Charles Lyell från 24 års ålder (1864) och fram till hans död 1875. Sedan började hon föreläsa och skriva om vetenskap.

Hon gifte sig vid 44 års ålder, men fortsatte författa under sitt flicknamn.

Bibliografi
The Fairy-Land of Science  (1879)
Life and Her Children  (1880)
Winners in Life's Race  (1883)
Insect Life  (1901)
By Pond and River  (1901)
Birds of the Air  (1901)
Wild Life in Woods and Field  (1901)
Trees and Shrubs  (1901)
Plant Life in Field and Garden  (1901)

Svenska översättningar
 Vetenskapens sagoland (1886)
 I naturen : några böcker för små iakttagare. 1, I skog och på äng (1912)
 I naturen : några böcker för små iakttagare. 2, Vilda och odlade växter (1912)
 I naturen : några böcker för små iakttagare. 3, Luftens fåglar (1923)

Källor

 Lisa Ripperton, Arabella Buckley, The Baldwin Online Children's Literature Project, hämtad 20 september 2007.
 John H. Lienhard, "Arabella Buckley & Evolution", transkriberat radioprogram från 2006 i serien "The Engines of Our Ingenuity" på NPR / KUHF-FM Houston
 John H. Lienhard, "The Fairy-Land of Science", transkriberat radioprogram från 1994 i serien "The Engines of Our Ingenuity" på NPR / KUHF-FM Houston

Externa länkar
Through magic glasses and other lectures : a sequel to The fairyland of science, digitaliserad hos de Baldwin Library of Historical Children's Literature 
Vetenskapens sagoland (1886), svensk översättning, digitaliserad inom Projekt Runeberg
 

Kvinnor
Födda 1840
Avlidna 1929
Engelska författare
Populärvetenskapliga författare
Engelska folkbildare
Personer från Brighton
Alte Oper

Frankfurts operahus, även kallat Alte Oper (Gamla Operan), är ett operahus i Frankfurt am Main.

Operahuset ritades av den tyske arkitekten Richard Lucae och öppnades 1880. I Frankfurts operahus framfördes 1937 Carmina Burana av Carl Orff första gången. Det rymmer 2500 åskådare, men har även en mindre Mozart-Saal med ca 700 sittplatser. 23 mars 1944 blev det bombat av allierat bombflyg, men återuppbyggdes. Gruppen Bürgerinitiative „Rettet das Opernhaus“ föreslog 1953 att man skulle renovera byggnaden. Men det skulle dröja ända till den 28 augusti 1981 innan byggnaden stod återuppbyggd. Då spelades Symfoni Nr. 8 (E-Dur) av Gustav Mahler, vars första sats lämpligt nog börjar med Veni Creator Spiritus.

Oberbürgermeister Rudi Arndt föreslog 1965 (innan renoveringen) att man skulle spränga resterna, varefter han fick öknamnet "Dynamit-Rudi".

Idag finns även Frankfurtoperan som är ett nybyggt hus med samma ändamål.

Externa länkar

Operahus i Tyskland
Frankfurt am Main
Byggnader och anläggningar i Hessen
Yi Bangja

Yi Bangja, född 1901, död 1989, japansk prinsessa, titulärkronprinsessa och titulärdrottning av Korea, gift med Koreas sista kronprins och titulärkung, Euimin.

Biografi

Född med namnet Nashimotonomiya Masako som dotter till prins Nashimoto Morimasa, son till prins Kuni Asahiko; hon var kusin till Japans kejsarinna Nagako, och till Setsuko Matsudaira, prins Chichibus fru. 

Hon var en av kandidaterna till ett giftermål med kejsar Hirohito, men valdes bort på grund av möjlig infertilitet. I stället valdes hon till brud åt Koreas titulärkronprins, som hölls som gisslan i Japan. Hon studerade på flickavdelningen vid Gakushuin adelskola fram till bröllopet på koreanska kungapalatset i Tokyo 1916. Hon fick då ett nytt namn. Äktenskapet arrangerades av den japanska regimen av politiska skäl för att underbygga den officiella japanska linjen att den koreanska kungafamiljen hade blivit en sidogren av det japanska kejsarhuset som ett led i sin assimilieringspolitik mot Korea. 

Paret levde i Japan. Trots att hon bedömts som steril fick hon en son 1921, som dock avled under oklara omständigheter 1922. Hon fick en till son 1931. 1926 dog hennes svåger, titulärkungen av Korea, och hon och maken kallades sedan kung och drottning av Korea i Japan. De kröntes dock aldrig. År 1927 användes makarna av Japan som propagandasymboler för japansk-koreansk ening, då de dirigerade av Japan fick göra ett officiellt statsbesök på rundresa i Europa. Äktenskapet var impopulärt i Japan därför att Korea uppfattades som antijapanskt, och paret utsattes tidvis för attentatsförsök från bröllopet och framåt.    

År 1963 inbjöds hon, maken och deras son att återvända till Korea, och de bosatte sig i Changdeokpalatset i Sydkorea. Maken tillbringade dock resten av sitt liv på sjukhus på grund av sitt hälsotillstånd. Själv ägnade hon sig åt att arbeta med projekt för handikappade. Hon kallades "De koreanska handikappades moder" och blev trots de antijapanska stämningarna populär i Korea. Hon bodde i kungapalatset till sin död 1989 och fick en halvt officiell begravning.

Barn 

 Yi Jin, född 1921, död 1922
 Yi Gu, född 1931, död 2005

Referenser 

 Mark Caprio: Japanese Assimilation Policies in Colonial Korea, 1910-1945 

Kvinnor
Födda 1901
Avlidna 1989
Koreanska drottningar
Enwp
Personer från Tokyo
WP:Projekt Korea
WP:Projekt Japan
Japanska prinsessor
Personer i Korea under 1900-talet
Det blodiga gänget

Det blodiga gänget (originaltitel Diamante Lobo, engelsk titel God's Gun) är en spagettiwestern från 1976 regisserad av Gianfranco Parolini. Filmen hade svensk premiär 1 februari 1977.

Handling 
Ett gäng kriminella, lett av Sam Clayton (Jack Palance) terroriserar staden Juno City. I staden dödar de prästen Fader John (Lee Van Cleef) och lämnar efter sig en ung församlingsbo, Johnny (Leif Garrett). Johnny söker nu efter hjälp, för att hämnas mordet på Fader John.

Rollista 
Lee Van Cleef
Jack Palance
Richard Boone
Sybil Danning
Leif Garrett

Externa länkar 

Filmer 1976
Israeliska westernfilmer
Engelskspråkiga filmer
Pierre Webó

Pierre Webó, född 20 januari 1982 i Bafoussam, är en kamerunsk fotbollsspelare, som spelar Nacional i Uruguays fotbollsliga. Han spelar som anfallare, och har tidigare spelat i RCD Mallorca, Osasuna, CD Leganés, Nacional och Real de Banjul.

Män
Födda 1982
Kamerunska fotbollsspelare
Spelare i Club Nacional de Football
Spelare i CA Osasuna
Spelare i RCD Mallorca
Fotbollsspelare i Istanbul BB
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2014
Levande personer
Hindsen

Hindsen är en stor näringsfattig klarvattensjö i Värnamo kommun i Småland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av två vattendrag, Lillån i norr och Årån i söder. Vid provfiske har bland annat abborre, gers, gädda och mört fångats i sjön.

I början av 1900-talet trafikerades ån av två ångbåtar, som bogserade virkessläp över Hindsen till sågverket vid Tagel vid sjöns södra sida. Den ena av båtarna, Einar användes även sommartid för nöjesresor. Trafiken upphörde på 1920-talet. Enar låg kvar vid stranden innan den höggs upp i mitten av 1950-talet.

Delavrinningsområde 
Hindsen ingår i delavrinningsområde (634125-140029) som SMHI kallar för Utloppet av Hindsen. Delavrinningsområdets medelhöjd är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns ett delavrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Lillån som avvattnar delavrinningsområdets har biflödesordning 2, vilket innebär vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Delavrinningsområdet består mestadels av skog (44 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Gärs
 Gädda
 Mört
 Sik
 Siklöja
 Sutare

Se även 
 Rusarebo naturreservat
 Södrabo bokskog (naturreservat)
 Lista över insjöar i Värnamo kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 
 

Insjöar i Lagans avrinningsområde
Insjöar i Småland
Insjöar i Värnamo kommun
Riksintressen för kulturmiljövården i Jönköpings län
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Like Dreamers Do

Like Dreamers Do är en låt skriven av Lennon-McCartney - troligen huvudsakligen Paul McCartney. Låten spelades in av The Beatles, som då fortfarande hade Pete Best på trummor vid en audition för skivbolaget Decca Records den 1 januari 1962. Producent var Mike Smith. The Beatles fick inte något skivkontrakt och inspelningarna var under lång tid outgivna. På 1970- och 1980-talen gick de att få tag på via olagliga piratskivor, s.k. bootlegs. En sådan var The Decca Tapes.

Totalt spelade The Beatles in 15 melodier vid detta tillfälle. Tre av dessa - Like Dreamers Do, Hello Little Girl och Love of the Loved var egna låtar komponerade av John Lennon och Paul McCartney. Resten var s.k. covers eller standardlåtar. 1983 gavs de 12 coverlåtarna ut legalt på LP:n The Complete Silver Beatles. Like Dreamers Do kom ut legalt för första gången på dubbel-CD:n Anthology 1 1995.

The Beatles spelade aldrig in låten på nytt. I stället gavs den till gruppen The Applejacks, som gav ut den på skiva i juli 1964. Inspelningsledare var Mike Leander. Skivan nådde # 20 på UK Singles Chart. 

The Beatles version senare släpptes på Anthology 1.

Källor 

 The Beatles Lyrics
 Hunter Davies: Beatles (1968)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)
 Hans Olof Gottfridsson: The Beatles - From Cavern to Star Club: The Illustrated Chronicle, Discography and Price Guide 1957-1962 (1997)
 Philip Norman: John Lennon: The Life (2008, svensk översättning John Lennon: En biografi 2008)

Sånger framförda av The Beatles
Sånger 1957
Musikalbum 1982
Album av The Beatles
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Peter II av Oldenburg

Peter II av Oldenburg, född 7 augusti 1827, död 13 juni 1900, var storhertig av Oldenburg från 1853 till 1900.

Biografi
Han var son till Paul Fredrik August av Oldenburg och Ida von Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym.

Peter II stödde 1866 Kungariket Preussen i Tyska enhetskriget och belönades senare med Arensböck i Holstein, när han avstod från sina anspråk på Schleswig-Holstein för en miljon Thaler.

Familj
Peter gifte sig i Hildburghausen 1852 med Elisabeth av Sachsen-Altenburg (1826–1896), dotter till Josef av Sachsen-Altenburg.

 Fredrik August II av Oldenburg (1852–1931), storhertig av Oldenburg
 Georg (1855–1939)

Referenser

Noter

Externa länkar

Huset Oldenburg
Tysklands kungligheter
Män
Födda 1827
Avlidna 1900
Storhertigar
Slaget vid Hjerpe skans

Slaget vid Hjerpe skans var en del av det jämtländska fälttåget under det dansk-svenska kriget 1808–1809 då dansk-norska trupper anföll Sverige den 10 juli 1809 under befäl av generalmajor von Krogh. Detta på order av danske prinsen Christian August, som var befälhavare i Norge. Från Trondhjems amt ryckte man med 1800 män in i Jämtland och med 1400 in i Härjedalen. Inga svenska trupper stod vid gränsen. Trupperna i Jämtland ryckte den 16 juli fram till Hjerpe skans, som då hade övergivits av de svenska trupperna.

Det föll på generalmajor Georg Carl von Döbeln, befälhavare för Norra arméns svenska fördelning med kvarter i Härnösand, att möta anfallet. Helsinge regemente skickades fram, men det utgjordes endast av en bataljon på 280 man. Döbeln beordrade också att den i Gävle förlagda landtvärnsbataljonen i Dalarna skulle bege sig till Härjedalen.

Den 24 juli beslutade Döbeln att gå till anfall, även om han endast hade 900 man till förfogande. Det dansk-norska befälet begärde dock förhandlingar, då den danske prinsen Christian August valts till svensk kronprins. Döbeln beviljade vapenstilleståndet mellan Mörsil och Bleckåsen, den 25 juli, med villkoret att de dansk-norska trupperna skyndsamt skulle återvända till Norge.

Därmed blev detta ett mycket kort och fredligt fälttåg.

Källor
 Berättelser ur svenska historien, tionde bandet
 Finska kriget 1808-1809 av Carl Otto Nordensvan 

1808 i Sverige

Jämtlands historia
Hjerpe skans
Hjerpe skans
Hjerpe skans
Hjerpe skans
Hjerpe skans