kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hjärnverket

Hjärnverket är ett TV-program på lokal-tv-kanalerna 24NT och 24Corren i Östergötland. I programmet vädrar lokala kändisar sina åsikter tillsammans med programledaren Ulf Holmertz. Panelen är består oftast av tre personer. Johan Birath är en flitig deltagare. Andra som ofta synts i programmet är Björn Eriksson (tidigare rikspolischef och landshövding), Lars Stjernkvist (tidigare generaldirektör för Integrationsverket) och Jerry Prütz (musiker och musikskribent). Tidigare hölls också en tittartävling under varje program, där folk hade möjlighet att ringa in och svara på en fråga som knöt an till något aktuellt. 

Hjärnverket sändes ursprungligen på TV4 Öst under mitten på 90-talet. Sedan var kanalen Nollettan, som bytte namn till Kanal Lokal Östergötland. Den kanalen lades ner, men när Östgöta Correspondenten och Norrköpings Tidningar startade egna TV-kanaler återuppstod programmet än en gång.

Svenska TV-program
Sten Branzell

Sten Gunnar Branzell, född 27 augusti 1893 i Stockholm, död 4 maj 1959 i Göteborg, var en svensk arkitekt och formgivare.

Biografi 
Sten Branzell var son till överläraren Anders Wilhelm Branzell och Jenny Bernhardina Persson samt bror till Karin Branzell. Han utbildade sig på Kungliga Tekniska Högskolan med examen 1916 och Kungliga Konsthögskolan 1919 i Stockholm. 
År 1918 anslöt han sig till Svenska brigaden och deltog i finska inbördeskriget. I Finland träffade han bland annat Alvar Aalto, som senare kom att bo hos Sten Branzell med hustru Anna, när han var på besök. Branzell ritade möbler åt NK:s verkstäder och var under 1920-talet konstnärlig rådgivare och formgivare vid olika glasbruk, exempelvis Kosta glasbruk och Reijmyre glasbruk 1920-1922.

Branzell var först stadsplanearkitekt i Göteborg 1926-1944 och sedan stadsarkitekt 1944-1957. Han är känd för 1934 års stadsplan för Gubbero och för biografen Flamman (1935) i Olskroken. Från 1928 var han undervisande lärare vid Chalmers Tekniska institut och från 1930 även arkitekt i Byggnadsstyrelsen. 

Hans norskfödda hustru Anna Branzell, född Mohr (1895-1983), var första kvinna att ta arkitektexamen i Sverige. Makarna ligger begravna på Kvibergs kyrkogård. Deras son Arne Branzell var även han arkitekt.

Referenser

Noter

Källor
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Göteborgs och Bohus läns porträttgalleri / Första delen : Göteborgs stad (1935)
Olsson, Simon & Haasmark, Stefan, Svenska brigaden vid Tammerfors: De frivilligas egna berättelser från inbördeskrigets Finland (2023).

Externa länkar 

Svenska arkitekter under 1900-talet
Göteborgs stadsarkitekter
Arkitekter från Stockholm
Personer i finska inbördeskriget
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1893
Avlidna 1959
Män
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Chongnyon Hotell

Chongnyon Hotell är ett hotell i Pyongyang, huvudstaden i Nordkorea. Hotellet öppnade 1989 och har 30 våningar.

Källor

Hotell i Pyongyang
Skyskrapor i Pyongyang
WP:Projekt Korea
Beyerdynamic

Beyerdynamic GmbH & Co. KG är en tysk tillverkare av mikrofoner, hörlurar och trådlösa ljudsystem. Beyerdynamic har varit ett familjeföretag från starten 1924.

Historia 
Beyerdynamics rötter finns i 1920-talets Berlin. Eugen Beyer såg möjligheterna i det nya mediet biografen och den första produkten var högtalare för biobruk. Mot slutet av 1930-talet kom den första dynamiska hörluren, DT 48, och studiomikrofonen M 19 som blev standard för Reichsrundfunkgesellschafts reportrar.
Efter kriget, år 1948, flyttade företaget till Heilbronn och på 1950-talet hade deras nästa hörlur, DT 49, en stor framgång. "Transistofonen", firmans första trådlösa mikrofon, började produceras 1962.
1960-talet var ett framgångsrikt årtionde för Beyerdynamic. Under denna tid åkte Beatles på turné med Beyerdynamics E-1000-mikrofon.

Vid 1988 års olympiska spel i Seoul levererade Beyerdynamic all utrustning till medierna, vilket de också gjorde till fotbolls-VM i Tyskland. Bundestag har också fått digitala mikrofoner.

I många år har Beyerdynamic sponsrat musikfestivaler, band och sportevenemang med utrustning.

Produkter 
Konferens och presentation --- mikrofoner och mikrofonsystem 
Musik och föreställningar --- mikrofoner, hörlurar, trådlösa system, tillbehör; 
Sändning, studio, video and produktion --- mikrofoner, hörlurar och headsets, tillbehör; 
Konsumentprodukter --- mikrofoner, hörlurar och headsets, tillbehör; 
Flyg --- flygheadsets.

Externa länkar 
 Beyerdynamics hemsida

Källor 
 About us
 History

Tyska företag
Företag bildade 1924
Charles Brånå

Arnold Charles Brånå, född 20 januari 1918 i Jörlanda i Bohuslän, död 16 mars 1996, var en svensk konstnär. Brånå fick sin konstnärliga utbildning vid Slöjdföreningensskola i Göteborg för Hjalmar Eld och Nils Wedel. Numera heter skolan Högskolan för design och konsthantverk (HDK). Brånå var också lärare på skolan och undervisade i utställningsteknik.

År 1943 blev han anställd på SKF i Göteborg där han ansvarade för utformning av SKF-kontor och internationella utställningar. Brånå var en av männen bakom "den hoppande kulan" där stålkulor hoppar mellan ett stort antal metallplattor i en fascinerande dans. "Den hoppande kulan" visades upp på SKF-utställningar runt om i världen och den fanns för beskådande i SKFs dåvarande skyltfönster på Östra Hamngatan i Göteborg i slutet på 1960-talet. 

Som fri konstnär arbetade Brånå dels med måleri i olja och oljelavyr dels med metallskulptur och textil.
Redan på 1940-talet intresserade han sig för teckning och måleri. Hans stil har förändrats och utvecklats under årtiondena och han var verksam ända fram till sin död.
Brånå har ställt ut sina verk på ett stort antal utställningar. Dåvarande Sparbankshallen på Avenyn 1967, Galleri Gatan, Galleri Aveny, Galleri Slottet, Röhsska museet, Galleri Majnabbe med flera.

Han hade ett nära samarbete med Bohusslöjd i Göteborg som vävt många av hans motiv. En stor väv föreställande väntande fiskarkvinnor finns på Hotell 11 i Göteborg. Väggbonaden "Generationer" finns på Röhsska museet.

Brånå finns representerad i privata samlingar inom och utanför Sverige, bland annat HM Konungens samlingar, Prins Bertils samlingar, Prins Bernhards samlingar (Holland). Offentliga verk finns på: SKF, Götaverken, SKF ERC-Center (Jutphaas i Holland), Industriförbudet, Projekt Lindholmen samt Röhsska museet.

En av hans stålskulpturer "Polaren" (1980) finns i på Lindholmen i Göteborg.

Brånå var verksam inom Göteborgs Konstnärsklubb där han var ordförande från slutet av 1980-talet till början av 1990-talet. Han är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Svenska skulptörer under 1900-talet
Personer från Jörlanda socken
Födda 1918
Avlidna 1996
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Män
Svenska målare under 1900-talet
Ingbritt Irhammar

Ingbritt Margret Irhammar, född 31 augusti 1945 i Örkelljunga församling i Kristianstads län, är en svensk ämbetsman och politiker (centerpartist), som var riksdagsledamot 1985–1998 och generaldirektör för Jordbruksverket 1998–2001.

Biografi 
Hon är dotter till skomakarmästaren Stig Linderos och Brita Walfridsson.

Ingbritt Irhammar tog en high schoolexamen i USA 1963, studentexamen i Sverige 1966, lågstadielärarexamen 1968, var lågstadielärare 1968–1985. Hon blev ordförande för Centerns Kvinnoförbund i Ängelholm 1984, invald i kommunfullmäktige i Ängelholm 1982, ledamot i fritidsnämnden där 1976–1982, socialnämnden där 1982-85, ledamot av flygrådet 1982–1985 och av trafiksäkerhetsrådet 1982–1985. 

Ingbritt Irhammar var riksdagsledamot 1985–1998 (som ersättare 1991–1994), invald i Kristianstads läns valkrets. Hon blev suppleant i justitieutskottet 1985, ledamot 1991–1998 och suppleant i försvarsutskottet 1985 och utrikesutskottet. Hon var även centerkvinnornas ordförande fram till 1998. 

Ingbritt Irhammar utsågs till generaldirektör för Jordbruksverket 1998. År 2001 fick hon lämna posten efter missnöje bland personalen och en uppmaning från övriga chefer på verket att avgå. Hon fick därefter ett regeringsuppdrag att utreda jämställdheten inom jord- och skogsbruket.

Källor 
Fakta om folkvalda: Riksdagen 1985-1988, utgiven av Riksdagens förvaltningskontor, Stockholm 1986, s. 143, ISSN 0283-4251,

Noter

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Svenska generaldirektörer
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Personer från Örkelljunga socken
Martin Erik Ahlman

Martin Erik Ahlman, född 3 december 1773 i Lomma församling, Lund, död 7 april 1844, på samma ort, var en svensk teolog, präst och rektor för Lunds universitet.

Biografi 

Ahlman föddes som son till, den på sin tid berömda, kyrkoherden Johan Ahlman (1727–1786) från Lund och prästdottern Katarina Margareta Åkerman. Fram till 13 års ålder undervisades han av fadern i hemmet. Efter faderns död fortsatte Ahlman studierna i hemstaden Lund, där han tog studenten 1788 tog studenten. Den 2 juni 1793 blev han filosofie magister, och 1799 prästvigdes han. Därefter verkade Ahlman som huspredikant hos häradshövdingen Cederkrantz. År 1803 blev han docent i ekonomi vid Lunds universitet. År 1810 blev Ahlman extra ordinarie adjunkt och 1812 direktor för det då nyligen inrättade teologiska seminariet. Samma år blev han utnämnd till kyrkoherde i Lomma, en befattning som normalt biskopen innehade. För att Ahlman skulle kunna få en inkomst  avstod vännen, den dåvarande biskopen, Wilhelm Faxe denna post till förmån för Ahlman.

År 1813 flyttades kyrkoherdebefattningen från Lomma till Vallkärra och Stångbys pastorat.  År 1816 blev Ahlman professor i dogmatik och moralteologi. I denna egenskap verkade han i 28 år som lärare och lyckades därunder i att höja och reformera den teologiska bildningen.

I sin teologiska åskådning var Ahlman starkt påverkad av Kant, hos vilken han fann en "förnuftets religionslära", som han kompletterade med "kristendomens positiva grundläror". I sin "moralteologiska" framställning försökte han fylla ut Kants aktning för lag med kärlek. När han senare kom i kontakt med den så kallade spekulativa teologin tog han bestämt avstånd från denna.

Ahlman författade bland annat Förslag till fred mellan olika tänkande teologer (1828), Om Jesu syndfrihet (1830), Inledning till moralteologien (1832), alla i "Theologisk quartalskrift" och jämte andra uppsatser intagna i Theologiska skrifter (1841) samt Om den så kallade speculativa dogmatikens förhållande till den rena evangeliska läran (1843).

Ahlman var bror till professorn i orientaliska språk, och sedermera rektorn för Malmö Latinskola, George Richard Ahlman (1768-1838). 

Ahlman begravdes den 17 april 1844 på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi i urval

Se även

Referenser

Fotnoter

Vidareläsning 

 

Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Lunds universitet
Födda 1773
Avlidna 1844
Män
Präster från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Rosa Bonheur

Rosa Bonheur, född Marie-Rosalie Bonheur 16 mars 1822 i Bordeaux, död 25 maj 1899 i Thomery, var en fransk målare och skulptör.

Uppväxt 
Rosa Bonheur föddes in i en mycket konstnärlig familj där hon, liksom alla sina fyra yngre syskon, blev konstnär. Hennes största intresse och specialitet var att måla djur. Hennes far, som ville uppmuntra dotterns måleri och skulpterande, lät henne ha ett får på balkongen till lägenheten där de bodde på sjätte våningen i Paris.

Konstnärskarriär 
Redan som nittonåring började hon regelbundet ställa ut sina konstverk på Parissalongen, något hon fortsatte med i över tio års tid. 1848 fick hon sin första guldmedalj, utdelad av en jury bestående av bland andra Corot, Delacroix och Ingres. Efter sin fars död 1849 tog hon över och drev hans konstskola.

Bonheur var känd för sin okonventionella stil: hon hade låtit kortklippa sitt hår, rökte i offentliga sammanhang och när hon besökte platser för anatomistudier av olika djur på slakthus och marknader hade hon fått tillåtelse av sin prefektur i Paris att vara klädd i herrbyxor och arbetarblus offentligt. Vid ett tillfälle bar hon denna klädsel vid ett teaterbesök och det var då en man som högljutt klagade i logen bredvid, tills han fick reda på att hon var en berömd konstnär.

År 1853 målade hon tavlan Hästmarknaden som fick mycket uppmärksamhet och som visades privat för den dåvarande drottningen Viktoria I av Storbritannien.

Bonheur köpte tillsammans med sin barndomsvän Nathalie Micas ett slott i närheten av Fontainebleau runt år 1855. I slottet hade hon ett menageri som innefattade bland annat ett par lejon, en kronhjort, boskap, en papegoja och några hundar. Hon höll också en fri konstskola där hon själv var lärare. Hon var likt sin far en mycket sympatisk och välmenande lärare som var mycket generös mot konstnärer som hade det svårt och var noga med att ge provision åt alla dem som arbetade för henne.

Senare år 
Under åren 1860–1880 var hon mycket framgångsrik och berömd i England där hon också sålde mest av sina verk. År 1889 dog Nathalie Micas efter att de levt tillsammans i nästan ett halvt sekel. Bonheur lärde senare känna den amerikanska konstnären Anna Elizabeth Klumpke som hon byggde en upp en mycket nära relation till och som hon tillbringade mycket tid med under de sista åren i sitt liv.

Genom kejsarinnan Eugénie av Frankrike var Rosa Bonheur 1865 den första kvinnan som tilldelades Hederslegionens storkors.

Rosa Bonheur är begraven på Père-Lachaise kyrkogård i Paris, tillsammans med Nathalice Micas och Anna Elizabeth Klumpke.

Valda verk

Litteratur 
 Gerlings, Charlotte, 100 Berömda Konstnärer, London: Arcturus Publishing Limited 2007

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Födda 1822
Avlidna 1899
Franska skulptörer under 1800-talet
Franska målare under 1800-talet
Officerare av Hederslegionen
Kvinnor
Djurmålare
Riddare av Hederslegionen
Michelle Meldrum

Michelle Meldrum, född 28 september 1968 i Detroit, Michigan, död 21 maj 2008 i Burbank, Kalifornien, var en amerikansk hårdrocksgitarrist. Hon var gift med John Norum, gitarrist i Europe.

Meldrum hamnade den 18 maj 2008 i koma orsakad av en hjärnblödning och avled tre dagar senare.

Diskografi

Wargod
 New Renaissance Records Compilation
 Metal Massacre 8

Post Mortem
 Post Mortem (EP)

Phantom Blue
 Phantom Blue (1989)
 Built to Perform (1993)
 "My Misery" (CD-singel med fyra spår)
 Prime Cuts & Glazed Donuts (1995)

Meldrum
 Loaded Mental Cannon
 Blowin' Up The Machine

Födda 1968
Avlidna 2008
Amerikanska gitarrister
Kvinnor
Personer från Detroit
Anna Elizabeth Klumpke

Anna Elizabeth Klumpke, född 28 oktober 1856 i San Francisco, död 1942, var en amerikansk konstnär. Hon är kanske mest känd för sina porträtt av berömda kvinnor som till exempel Rosa Bonheur (1898) och Elizabeth Cady Stanton (1889).

Anna Elizabeth Klumpke var syster till astronomen Dorothea Klumpke.

Anna Elizabeth Klumpke hade en relation med Rosa Bonheur fram till dennes död 1899. Vid Rosa Bonheurs död var Klumpke enda arvinge. 

Anna Elizabeth Klumpke är begraven tillsammans med Rosa Bonheur och Nathalie Micas på Père-Lachaise kyrkogård i Paris. På deras gravsten står "Friendship is divine affection".

Referenser

Födda 1856
Amerikanska porträttmålare
Kvinnor
Avlidna 1942
Personer från San Francisco
Riddare av Hederslegionen
Amerikanska målare under 1800-talet
Berlengas

Berlengas är en liten ögrupp belägen i Atlanten, 12 km nordväst om staden Peniche. Den största ön är Berlenga Grande, en klippö, där det finns en fyr, ett kloster (Mosteiro da Misericórdia) och ett antikt fort (Forte de São João Baptista). Det ursprungliga namnet på ögruppen var Londobris. 

Nuförtiden har öarna ingen permanentboende befolkning, och eftersom öarna är förklarade som naturskyddsområde är det mestadels forskare som besöker öarna. På sommaren besöks dock även öarna av ett begränsat antal turister (högst 550 personer får vistas samtidigt på ön).

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Portugals ögrupper
Portugals öar
Naturreservat
Naturreservat i Portugal
Naturskydd i Portugal
Ögrupper i Atlanten
Petrus Estenberg

Petrus (även Peter) Estenberg, född den 3 juni 1686 i Stockholm, död den 26 april 1740, var en svensk klassisk filolog. Han var bror till Olof Estenberg och farfar till Pehr Estenberg

Estenberg utnämndes 1716 till filosofie adjunkt vid Lunds universitet, blev 1719 professor i grekiska där och 1727 kyrkoherde i Näsums och Jämshögs församlingar i Lunds stift. Kung Karl XII utsåg honom till guvernör för sin syssling greve Carl Adolf Gyllenstierna, och med denne företog Estenberg 1717–1718 utlandsresor, varunder han en tid var handsekreterare hos Stanisław I Leszczyński. Estenberg utgav några akademiska disputationer samt skrev dikter och tal på svenska, grekiska och latin.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska professorer i grekiska
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svensk obetitlad adel
Svenska präster under 1700-talet
Födda 1686
Avlidna 1740
Män
Ugglan
Präster från Stockholm
Helen Gurley Brown

Helen Gurley Brown, född 18 februari 1922 i Green Forest, Arkansas, död 13 augusti 2012 i New York City, New York, var en amerikansk författare, redaktör och affärskvinna. Hon var chefredaktör för tidskriften Cosmopolitan i 32 år.

Källor

Externa länkar 
 Sex and the Octogenarian - Helen Gurley Brown intervjuad 2003 i The Daily Telegraph

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska chefredaktörer
Författare från Arkansas
Personer från Carroll County, Arkansas
Födda 1922
Avlidna 2012
Kvinnor
MG 14/28

MG 14/28 är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren MG mellan 1924 och 1927, den uppdaterade MG 14/40 fortsatte sedan tillverkas till 1929.

MG 14/28
Morris Garages var återförsäljare av Morris bilar i Oxford. Från tidigt tjugotal hade företagets chef Cecil Kimber erbjudit sina kunder trimmade versioner av Morris Oxford ”Bullnose” med sportigare, öppna karosser av aluminium. Från 1924 såldes dessa vagnar under namnet MG 14/28. Tidiga bilar hade bromsar endast på bakhjulen, men från 1925 infördes fyrhjulsbromsar.

1927 uppdaterades Morris Oxford med bredare karosser och platt kylare. MG-modellen fick samma förändringar.

MG 14/40

Hösten 1927 kom den vidareutvecklade 14/40. Bilen hade kraftigare chassi och starkare motor. 14/40 blev den första modellen som bar MG:s klassiska åttakantiga kylaremblem, där 14/28 fortfarande haft ett Morris Oxford-märke.

Motor

Tillverkning

Referenser

Externa länkar
M.G. Car Club Sweden

14/28
Bakhjulsdrivna fordon
MG 18/80

MG 18/80 är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren MG mellan 1928 och 1933.

18/80 Mk I
MG:s första sexcylindriga bil visades på bilsalongen i London 1928 och de första exemplaren levererades till kund året därpå. Chassit var en egen konstruktion, men bilen innehöll fortfarande många Morris-delar. Motorn, som var försedd med överliggande kamaxel, kom från Morris Light Six, men hade ett modifierat cylinderhuvud och dubbla förgasare. Mk I-modellen, med treväxlad växellåda, tillverkades parallellt med Mk II fram till mitten av 1931.

18/80 Mk II
1930 kom Mk II-versionen, med ett kraftigare och bredare chassi, förbättrade bromsar och fyrväxlad växellåda. Modellen tillverkades fram till 1933 och fick ingen efterträdare.

18/100 Mk III Tigress
1930 byggdes fem exemplar av tävlingsversionen Tigress. Motorn hade fått torrsumpsmörjning och dubbeltändning.

Motor

Tillverkning

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989.

Noter

Externa länkar

M.G. Car Club Sweden

18/80
Bakhjulsdrivna fordon
Halfdan Rasmussen

Halfdan Wedel Rasmussen, född 29 januari 1915 i Köpenhamn, död 2 mars 2002 i Hornbæk, var en dansk författare.

Biografi
Rasmussen skrev motståndspoesi under andra världskriget som Soldat eller Menneske (1941) och Digter under Besættelsen (1945). Mest är han nog känd för sina barnrim, som i samlingarna Tullerulle tappenstreg spiste gummibolde (1949), Kasper Himmelspjæt (1955), Himpegimpe (1957) och Pumpegris (1959) – samlad utgåva i Børnerim (1964) – samt Halfdans ABC (1967). Hans nonsensdikter, Tosserier (sju delar 1951–1957), har ofta tonsatts (exempelvis av Mogens Jermiin Nissen 1966,) och har bidragit till danskarnas skatt av bevingade ord.

Politiskt var Rasmussen aktiv i den danska motståndsrörelsen under andra världskriget tillsammans med bland andra Morten Nielsen. Senare deltog han i kampen mot kärnvapen och var medlem i Folkrörelsen mot EU och Amnesty International. Dessutom var han särskilt i sin ungdom också aktiv syndikalist. Från 1935 var han en författare i det syndikalistiska veckobladet Arbejdet. Åren 1961–1962 redigerade och gav han ut den revolutionära syndikalistledaren Christian Christensens memoarer. Hans politiska övertygelse kom också till uttryck genom hans texter, till exempel i Otto Brandenburgs album Noget om... från 1976.

Rasmussen var gift första gången 1943–1973 med författaren Ester Nagel och tillsammans fick de dottern skådespelaren Iben Nagel Rasmussen och sonen musikern och regissören Tom Nagel Rasmussen. Han gifte sig andra gången med konstnären Signe Plesner, tidigare gift med Benny Andersen.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Hokus pokus 1972

Priser och utmärkelser 
 Emma Bærentzens Legat 1946
 Boghandlernes gyldne Laurbær 1958 för Torso
 Kulturministeriets barnbokspris 1965 för Børnerim
 Holbergmedaljen 1986
 Danska Akademiens Stora Pris 1988

Källor

Externa länkar
 Peter Christensen, Halfdan Tidløs i Informatíon 16 mars 2002.

Danska författare
Danskspråkiga författare
Danska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1915
Avlidna 2002
Män
Författare från Köpenhamn
Syndikalister
Anarkister
Jonas Wåhlin

Jonas Wåhlin, född 8 maj 1699 i Västra Eneby socken, Östergötland, död 23 maj 1777, var en svensk teolog, professor och präst, farbror till Christian Wåhlin.

Wåhlin blev 1718 student i Uppsala, 1730 filosofie magister i Lund, 1731 docent och 1732 adjunkt i filosofiska fakulteten där, 1733 teologie adjunkt, 1735 akademisekreterare och 1740 universitetsbibliotekarie. År 1744 blev han tredje teologie professor i Lund, med Stångby pastorat till prebende, 1746 teologie doktor, 1749 andre teologie professor samt kyrkoherde i Uppåkra och 1763 förste teologie professor och domprost i Lund. Han lade grunden till domkyrkans kassafond. 

Han var tre gånger uppförd på biskopsförslag. Som ledamot av prästeståndet bevistade han riksdagarna 1765, 1769 (han var då, ehuru mössa, medlem av sekreta utskottet) och 1771. Han författade bl.a. 21 akademiska disputationer av filosofiskt och teologiskt innehåll.

Källor

Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Lunds universitet
Domprostar i Lund
Prästeståndets riksdagsledamöter
Teologer under 1700-talet
Svenska präster under 1700-talet
Personer från Västra Eneby socken
Födda 1699
Avlidna 1777
Män
Ugglan
MG F/L-Type Magna

MG F/L-Type Magna är en serie sportbilar, tillverkade av den brittiska biltillverkaren MG mellan 1931 och 1934.

F-Type
F-Type Magna togs fram för att fylla gapet mellan den lilla Midget och den stora 18/80. Bilen fick en liten sexcylindrig motor från Wolseley Hornet.

F-Type introducerades hösten 1931 som den fyrsitsiga F1. 1932 tillkom den tvåsitsiga F2 med förbättrade bromsar. Samtidigt uppdaterades F1 till F3 med F2:ans bromsar.

L-Type
1933 kom den vidareutvecklade L-Type. Bilens motor var mindre, men gav högre effekt.

L-Type tillverkades i två versioner: den fyrsitsiga L1 och den tvåsitsiga L2.

Motor 
Motorn i Magna var en liten sexa med överliggande kamaxel, konstruerad av Wolseley. Den var baserad på Morris Minor-motorn som användes i Midget-modellerna.

Tillverkning

Referenser

Externa länkar
M.G. Car Club Sweden 

F/L-Type Magna
Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon