kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Green Economics Institute

The Green Economics Institute är en internationell ideell förening och forskningsinstitut med mål att göra grön ekonomi till en erkänd ekonomisk disciplin och därigenom hjälpa institutioner och individer att finna lösningar på problemen med fattigdom, miljöförstöring och andra problem i samhället. Föreningen/institutet organiserar konferenser och utbildningar inom olika teman. De publicerar även böcker och producerar världens första akademiska journal, The Green Economist (ISSN 1751-0562), om grön ekonomi. 

Institutet arbetar med regeringar och riksdagsledamöter i Storbritannien, Frankrike, Spanien, Polen, Tyskland, Montenegro och Irland. Föreläsningar har hållits såväl i Europa som Kina, Ryssland och Brasilien.

Externa länkar 
Institutets webbplats

Internationella ideella organisationer
Salins-les-Bains

Salins-les-Bains är en kommun i departementet Jura i Bourgogne-Franche-Comté i östra Frankrike. Salins har fått sin namn för sitt salthaltiga vatten, använt för bad och som dryck. Här finns även saltverk och gipsfyndigheter. År  hade Salins-les-Bains  invånare.

Geografi
Salins ligger i den smala Furieusedalen, mellan två befästa kullar, Fort Belin och Fort Saint-André. Norr om Salins reser sig Mont Poupet (853 m).

Historia
Området Salins, som på 900-talet av Agaunum förlänades till greve av Mâcon, förblev i deras ättlingars besittning fram till 1175. Maurette de Salins, dynastins arvtagare förde med sig grevskapet till huset av Wien, och hennes barnbarn sålde det år 1225 till Hugh IV av Burgund, som år 1237 avträdde till John av Chalon i utbyte mot Chalon-sur-Saône. Johns ättlingar, grevar och hertigar av Burgund, kejsare och kungar av Huset Österrike, bar alla titeln sire de Salins.

År 1477 togs Salins av Frankrike och gjordes tillfälligt till Franche-Comtés residensstad av Ludvig XI. 1668 och 1674 återtog Frankrike området och har sedan förblivit franskt. 1825 förstördes staden nästan av en brand. 1871 stod staden emot de tyska trupperna i det Fransk-tyska kriget.

2009 fick Salins-les-Bains världsarvsstatus.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Salins-les-Bains

Referens:INSEE

Sevärdheter
I staden finns en intressant, väl restaurerad kyrka i romansk stil, St-Anatole, och ett hôtel de ville från 1700-talet. Vidare finns ett jesuitkapell från 1600-talet med ett bibliotek grundat 1593 samt ett museum.

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Jura

Referenser

Externa länkar

 http://www.salins-les-bains.com
 http://www.salinesdesalins.com
 http://www.thermes-salins.com
 http://www.fort-st-andre.com

Kommuner i Jura
Orter i Bourgogne-Franche-Comté
Världsarv i Frankrike
BioCentrum

BioCentrum var en biograf från 1916 belägen i stadsdelen Limhamn i Malmö. Filmverksamheten i denna, en av Sveriges äldsta kvarvarande biografer, pågick till slutet av 2011.

1900-talets biograf
Biografen öppnades 1916 av möbelhandlaren Sigurd Nilsson som Teaterbiograf Centrum och fick en ordentlig vidare upprustning på 1940-talet. Då sedermera ägaren Svensk Filmindustri i juni 1972 stängde biografen i likhet med många andra i spåren av den ökande konkurrensen från Sveriges Television, togs lokalerna något år senare över av Filmarkivet i Malmö i samarbete med Folkets Bio och fick det nya namnet Kino. Satsningen på smalare kvalitetsfilmer höll till april 1980, då Kino stängdes för att därefter återfå namnet Centrum och renoveras med 160 bekvämare fåtöljer och litet scengolv av nye ägaren Jan Wettergren, som drev den fram till stängningen 6 februari 1983. Därefter användes lokalerna till andra verksamheter till 2008.

Bollywoodbiograf på 2000-talet
Efter 25 år utan filmverksamhet återöppnades biografen den 28 november 2008 under det nya namnet BioCentrum. Fram till slutet av 2011 drevs verksamheten BioCentrum i de gamla biograflokalerna, denna gång med inriktning på framför allt indisk film. Biografen räknas som Sveriges första så kallade Bollywoodbiograf men visade även vissa andra filmer. BioCentrum låg mitt emot regissören Jan Troells barndomshem, på Järnvägsgatan 28.

Verksamheten på 2000-talet drevs av Alexander Olin och Rafael Mohammed Bakrawi med en aktiv ideell medlemsförening, SLB (Stödföreningen Limhamn BioCentrum). Pianisten Alexander Olin inledde ofta filmvisningarna med en kortare pianostund och introduktion. I anslutning till biografen fanns också Thesalong & Café Tilda. På grund av problem med grannar, som ansåg sig störda av den publika verksamheten och därpå följande hyrestvister, tvangs verksamheten läggas ned i slutet av 2011.

Referenser 

Biografer i Malmö
Gumboda hed

Gumboda hed är en festplats i byn Gumboda, Robertsfors, Västerbotten. Där har under 1990-talet och 2000-talet bland annat anordnats danser och countryfestivaler. Gumboda hed var åren 1648–1897 ursprungligen en övningsplats för Västerbottens regemente.

Gumboda hed i äldre tider

Gumboda hed började att användas som övningsplats för Västerbottens regemente 1648, efter det 30-åriga kriget. Först höll regementet till norr om Gumboda, där inga byggnader fanns, men i slutet av 1830-talet flyttades övningsplatsen till nuvarande plats. År 1840 byggdes en paviljong som användes som ett utspisningskvarter för officerare och underofficerare. Åren 1858–1859 byggdes fem baracker för logi. 

I en av barackerna, befälsbaracken, fanns kaminer för uppvärmning. På området uppfördes ett sjukhus och senare även ett förråd och en gymnastiklokal. Maten tillagades i kokgropar i marken fram till slutet av 1860-talet då två kokhus för kittelkokning byggdes. Soldaterna fick äta utomhus eftersom det inte fanns några matsalar. 

Varje sommar hölls stora bataljonsövningar på Gumboda hed. Med pompa och ståt och med musikkår och fanor kom soldaterna marscherande. Kompanierna kom från orter som Umeå, Bygdeå, Skellefteå och Lövånger. Till midsommar anordnades det även i dessa äldre tider fest på heden. Det förekom då lekar som säcklöpning, dragkamp, tyngdlyftning, ämbarlöpning m.m. Senare på kvällen hade man även dans både på officersmässen och trumslagarlägdan.

Gumboda hed i modern tid
Under 1970- och 1980-talen var Gumboda hed ett populärt dansställe. Många av de populäraste dansbanden, bland annat Vikingarna, har spelat där. Åren 1995–2015 hölls en countryfestival varje sommar på Gumboda hed som lockade tusentals besökare. Föreningen som anordnade den upplöstes 2015 på grund av funktionärs- och sponsorproblem.

Externa länkar 

Robertsfors kommun
Svenska militära mötesplatser
Bragança (distrikt)

Distrito de Bragança är ett av Portugals 18 distrikt vars residensstad är Bragança. Från och med juli 2009 är Vítor Alves distriktets guvernör.

Geografi 
Distriktet ligger i nordöstra Portugal och omfattar de östra delarna av landskapet Trás-os-Montes.
Det gränsar i norr och öst till Spanien, i söder till Guardas distrikt och Viseus distrikt, och i väst till Vila Reals distrikt. 
Distriktet har cirka 149 000 invånare och en yta på 6 608 km².

Minoritetsspråk 
Mirandesiska - Portugals enda minoritetsspråk talas av cirka 15 000 personer i området kring den lilla historiska staden Miranda do Douro, samt i kommunerna Mogadouro och Vimioso. Enligt landets författning har mirandesiska status av andra officiella språket i regionen. Ända sedan 1985 undervisas i och på mirandesiska i traktens skolor.

Tätorter 
De största tätorterna i länet:
 Bragança
 Miranda do Douro
 Mirandela
 Macedo de Cavaleiros

Kommuner 
Braganças distrikt omfattar 12 kommuner, med 299 kommundelar.

 Alfândega da Fé
 Bragança (Portugal)|Bragança
 Carrazeda de Ansiães
 Freixo de Espada à Cinta
 Macedo de Cavaleiros
 Miranda do Douro
 Mirandela
 Mogadouro
 Torre de Moncorvo
 Vila Flor
 Vimioso
 Vinhais

Externa länkar 
 Landstingsstyrelse i Braganças distrikt
 Turism i Nordöstra Portugal

Portugals distrikt
Leiria (distrikt)

Distrito de Leiria är ett av Portugals 18 distrikt vars residensstad är Leiria.

Geografi 
Distriktet omfattar de södra delarna av landskapet Beira Litoral och de norra delarna av landskapet Estremadura.
Det gränsar i norr till Coimbras distrikt, i öst till Castelo Brancos distrikt och Santaréms distrikt, i söder till Lissabons distrikt och i väst har kust mot Atlanten. 
Distriktet har 478 000 invånare och en yta på 3 517 km².

Tätorter 
De största tätorterna i länet:

 Leiria
 Alcobaça
 Pombal
 Caldas da Rainha
 Marinha Grande
 Peniche

Kommuner 
Leirias distrikt omfattar 16 kommuner, med 148 kommundelar.

 Alcobaça
 Alvaiázere
 Ansião
 Batalha
 Bombarral
 Caldas da Rainha
 Castanheira de Pera
 Figueiró dos Vinhos
 Leiria
 Marinha Grande
 Nazaré
 Óbidos
 Pedrógão Grande
 Peniche
 Pombal
 Porto de Mós

Distriktets guvernörer
Paiva de Carvalho var distriktets sista guvernör (governador civil, ungefär landshövding) från och med 2008 till 2011, då ämbetet avskaffades.

Källor

Externa länkar 
 Landstingsstyrelse i Leirias distrikt

Portugals distrikt
Gunnar Åberg (konstnär)

Axel Gunnar Åberg, född 9 maj 1869 i Uddevalla, död 18 februari 1894 i Uddevalla, var en svensk konstnär känd för sina målningar med djur och landskap.

Han var son till telegrafikommissarien Henrik Åberg och hans hustru. Åberg studerade vid Konstakademien i Stockholm 1886–1892 och sedan i Paris för Léon Bonnat. Under tiden i Konstakademien fick han specialtillstånd att teckna djur på Veterinärhögskolan och tog under studieåren synbarligen starka intryck av Bruno Liljefors sätt att avbilda djuren. I Paris delade han bostad och ateljé med Pelle Swedlund 1889–1890. Han tilldelades ett resestipendium som han på grund av sin lung-tbc inte kunde utnyttja. Som illustratör illustrerade han och Axel Sjöberg August Strindbergs Blomstermålningar och djurstycken, ungdomen tillegnade 1888. Åberg är representerad vid Uddevalla museum, Uppsala universitetsbibliotek och Nationalmuseum .

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 762, Allhems Förlag, Malmö. 
Lexikonett amanda och Kultur1

Noter

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1800-talet
Födda 1869
Avlidna 1894
Män
Personer från Uddevalla
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Nordsvenska Dagbladet

Nordsvenska Dagbladet är namnet på flera olika tidningar som i olika perioder gavs ut i norra Sverige.

År 1892 började Nordsvenska Dagbladet utges i Sundsvall som en fortsättning på Sundsvalls Tidning. Livstiden för denna nya tidning blev dock kort – redan år 1894 lades den ned på grund av en strejk, och Svenska Morgonbladet övertog prenumeranterna.

En annan Nordsvenska Dagbladet började ges ut den 1 juni 1951 i Skellefteå då de gamla högertidningarna Umebladet, Skelleftebladet och Norrbottens Allehanda i Piteå slogs samman. Nordsvenska Dagbladet fördubblade under sju år sin upplaga, men trots det beslöt ägaren Högerpressen att lägga ned tidningen den 31 december 1958.

Utgivningsbeviset övertogs av Högerpartiet i Västerbotten. Från 1959 utkom Nordsvenska Dagbladet, senare förkortat till Nordsvenskan, som månatligt medlemsblad för länsförbundet. Från 1980 utkommer Nordsvenskan kvartalsvis. Den är fortfarande medlemstidning för Moderaterna i Västerbotten.

Externa länkar
Nordsvenskan

Dagstidningar startade 1892
Dagstidningar nedlagda 1894
Dagstidningar startade 1951
Dagstidningar nedlagda 1958
Moderata samlingspartiet
Nedlagda svenska dagstidningar
Jan Inghes torg

Jan Inghes torg är en öppen plats i Henriksdalshamnen, Hammarby sjöstad (formellt i stadsdelen Södra Hammarbyhamnen, Stockholms kommun).

Platsen ligger i direkt anslutning till Hammarby sjö, vid kvarteret Hammarbyverken.. Namnet Hamntorget var först tänkt att användas men torget döptes i stället efter Jan Inghe-Hagström, som var planarkitekt i Stockholms kommun och deltog bland annat i planeringen av Södra stationsområdet. Som planchef för Hammarby sjöstad hade han stor betydelse för hur området har utvecklats ända sedan 1990. Jan Inghe-Hagström gick hastigt bort 2005, 61 år gammal.

Ursprungligen fick torget namn efter Jan Inghe-Hagströms fullständiga namn, Jan Inghe-Hagströms torg. Det långa namnet ledde dock till problem vid adressangivelser. Stockholms stadsbyggnadsnämnd beslöt 2012-03-29 att korta namnet på torget i enlighet med det namn han var känd under bland sina medarbetare. Det heter numera "Jan Inghes Torg".

Källor

Externa länkar

Gator och torg i Hammarby sjöstad
Södra Hammarbyhamnen
Adolf Ficker

Adolf Ficker, född 13 juni 1816 i Olmütz, död 12 mars 1880 i Wien, var en österrikisk statistiker.

Ficker verkade 1840-53 som gymnasielärare i Laibach (Ljubljana), blev sistnämnda år utnämnd till sekreterare vid den i Wien befintliga byrån för administrativ statistik, för vilken han blev direktör 1864. Ett ännu större fält för hans verksamhet öppnades genom inrättandet av den statistiska centralkommissionen (1863), till vars president han utnämndes 1873. Vid de statistiska kongresserna i Berlin (1863), Haag (1869), Sankt Petersburg (1872) och Budapest (1876) liksom vid den permanenta kommissionens sammanträde i Stockholm (1874) var han Österrikes representant. 

Ficker utvecklade åtskilliga grenar av Österrikes statistik betydligt, till exempel vad gäller skolväsendet, och han var även en framstående etnografisk författare. Förutom en mängd uppsatser i åtskilliga tidskrifter skrev han Darstellung der Landwirthschaft und Montanindustrie der Bukowina (1854), Die Bevölkerung der österreichischen Monarchie in ihren wichtigsten Momenten statistisch dargestellt (1860), Die Völkerstämme der österreichisch-ungarischen Monarchie (1869) och Geschichte, Organisierung und Statistik des österreichischen Unterrichtswesens (1873). Åren 1870-72 utgav han "Jahresberichte des Unterrichtsministeriums".

Källor

Österrikiska statistiker
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer från Olomouc
Födda 1816
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Teodor Telander

Olof Teodor P:son Telander, född 1 januari 1875 i Stockholm, död 16 juli 1965, var en svensk tidningman och nazistsympatisör.

Telander var 1895–1898 medarbetare i Svenska Morgonbladet, 1898–1907 medarbetare och redaktionssekreterare i Jönköpings-Posten samt 1907–1917 politisk medarbetare och andre redaktör i Svenska Morgonbladet. Då nämnda tidnings politiska färg förändrades, övergick Telander, som vid denna tidpunkt betraktades som konservativ, 1917 till Stockholms Dagblad, där han till våren 1921 var andre redaktör. Han blev i april 1921 redaktionschef vid Aftonbladet samt februari 1923 därjämte tidningens utgivare och var från 1925 även dess huvudredaktör. Han stannade på posten till 1932, och under hans ledning formades Aftonbladets protyska linje som fram till andra världskrigets slut var pronazistisk.

Telander tog livlig del i det politiska val- och organisationsarbetet och medarbetade bland annat i flera av Allmänna valmansförbundets politiska publikationer.

Telander blev under andra världskriget chefredaktör för Dagsposten, en pronazistisk tidning utgiven av Sveriges nationella förbund. Han är begravd på Danderyds kyrkogård.

Källor 

 Thelander, Olof Theodor på SvenskaGravar.se

Svenska chefredaktörer
Svenska moderater
Personer inom svensk nationalism
Journalister från Stockholm
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1875
Avlidna 1965
Män
Axel Hultman (ingenjör)

Carl Axel Vilhelm Hultman, född den 24 maj 1858, död den 30 augusti 1932 i Djursholm, var en svensk ingenjör inom teleområdet. Hans far var"mecanicus"  Otto Wilhelm Hultman.

Biografi
Hultman var verksam vid Telegrafverket och var telefondirektör i Stockholm 1903–1918 och överingenjör samt chef för Stockholms telefonanläggningar 1918–1925.

Hultman var en pionjär inom automatiska telefonväxlar, och bedrev detta arbete i samarbete med L M Ericsson. Hultman hade i några år experimenterat med automatväxlar i sitt arbete vid Telegrafverket när han 1913 som privatperson skrev ett samarbetsavtal med Ericsson, som vid denna tid hade en god position inom manuella televäxlar, men inte automatiska. Avsikten med samarbetet var att patent på Hultmans idéer skulle tas ut i hans namn, men att Ericsson skulle ha nyttjanderätten och betala royalty till honom. Vid Ericsson samarbetade Hultman med ingenjörerna Martin Löfgren och Sigurd Johanson, och man arbetade med ett system för en 10 000-linjersväljare. Den praktiskt användbara slutprodukten blev dock den så kallade 500-väljaren konstruerad av Knut Kåell inom ett delvis parallellt utvecklingsspår. Den inkluderade även lösningar från företaget Stockholms Allmänna Telefon AB, som fusionerades med Ericsson 1918, och som tidigare konkurrerat med Telegrafverket via bolaget AB Stockholmstelefon.

Hultman ansvarade också för att slå ihop Telegrafverkets och Stockholmstelefons telenät, och för att införa nya automatväxlar. Hultman var bitvis kritisk mot Ericssons ännu oprövade 500-väljare, trots att den delvis byggde på hans egna idéer, och det ställdes mot såväl ett annat inhemskt som flera etablerade utländska system. 1921 föll dock valet på Ericssons system, och 1924 togs anläggningen i Stockholm i drift.

Källor 

Svenska ingenjörer under 1800-talet
Svenska uppfinnare under 1800-talet
Födda 1858
Avlidna 1932
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Martin Löfgren

Isak Martin Löfgren, född 19 december 1880 i Ullervads församling, Skaraborgs län, död 7 november 1926 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk ingenjör.

Efter tio års arbete utomlands inom teletekniska och elektromekaniska företag började Löfgren i oktober 1912 vid L M Ericsson. Från 1920 arbetade han mindre på grund av ett hjärtfel och några år senare fick han sjukpension från företaget efter en lättare hjärnskada.
 
Löfgren kom att arbeta med automatiska telefonväxlar baserade på ett samarbetsavtal mellan Ericsson och Axel Hultman vid Telegrafverket. I avtalet ingick bland annat att patent skulle tas ut i Hultmans namn. Utvecklingen som Löfgren deltog i bidrog till utvecklingen av 500-väljaren, som konstruerades av Knut Kåell. Löfgren hävdade senare att en del av det som patenterats i Hultmans namn i själva verket var hans konstruktioner, och att han inte visste att de patententerats som Hultmans förrän han läst om det i tidningen. Löfgren fick stöd för sin ståndpunkt av vissa kollegor, men inte av Ericssons ledning. Löfgren fortsatte sina försök att nå erkännande för sina insatser under sin sjukdomsperiod. Löfgren själv fick aldrig någon ekonomisk ersättning, men en kort tid efter hans död besökte Hultman, som hade tjänat betydande belopp på patentet, hans änka (som lämnats ensam med en dotter) och gav henne ett ekonomiskt stöd.

Noter 

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer med anknytning till Ericsson
Födda 1880
Avlidna 1926
Män
Slacktivism

Slacktivism, av engelskans slacker (slöfock) och aktivism, är sådana former av aktivism som fordrar ingen eller ytterst liten ansträngning från aktivistens sida. Ofta grundar det sig i en romanticering av aktivism och behovet av individer att själva uträtta något hjälteligt, men genom att samtidigt undvika de negativa aspekter som många "riktiga" aktivister får utstå.

Ett exempel på slacktivism kan vara att starta facebookgrupper, eller gå in på en webbplats som ger sina annonsintäkter till välgörenhet. Några evenemang som har beskrivits som slacktivism är Buy nothing day och Earth hour.

Kritik 
Kritiken mot slacktivism utgår ofta från att internetverksamhet är en ineffektiv form av aktivism och/eller att detta hindrar eller minskar det politiska deltagandet i "verkliga livet", medan Henrik Christensen i en studie menar att det senare inte alls kan bevisas utan att det troligare är tvärtom.

Se även 
 Awareness ribbon

Referenser 

Aktivism
Kognitiv bias

Kognitiv bias är ett psykologiskt mönster, som leder till att en människas subjektiva bild av omvärlden avviker från verkligheten. Kognitiv bias bygger på att orsaken till händelser och andra observationer tolkas utifrån individens förutfattade verklighet. Viss kognitiv partiskhet kan härledas till evolution. Kognitiv bias kan antingen vara explicit (öppen) eller implicit (dold). Båda varianterna kan i viss mån förändras genom utbildning.

Kognitiv bias är bland annat en psykologisk förklaring på vidskepelse, då ett skeende ofta försöker tolkas utifrån en handling eller utebliven handling. Beroende på förutfattad mening kan då händelsen anses bero på en svart katt, en missad ritual, tillbedjan till en högre makt, etcetera.

En individs konstruktion av verkligheten baserat på förutfattade föreställningar, inte de objektiva händelserna i sig, kan leda till förvrängning av verkligheten, utifrån sett dåligt omdöme, ologiska tolkningar och irrationellt beteende. De utifrån sett irrationella tolkningarna och beteendet i fallet med kognitiv bias är dock logiska utifrån individens verklighetsuppfattning.

Om yttre händelser bara i mindre omfattning inte går att passa in i den förutfattade världsbilden behålls den förutfattade världsbilden med det som kallas bekräftelsebias.

När yttre händelser svårligen går att passa in i individens förutfattade världsbild, det vill säga man vid upprepade tillfällen får ett annat utfall än det förväntade utifrån världsbild, kan individen drabbas av kognitiv dissonans.

Människor kan påverkas av andra människors beteenden (masspsykos), eller av sina val.

Exempel på kognitiv partiskhet

 Deklinism, att det var bättre förr och allting blir sämre med tiden
 Dunning–Kruger-effekten, att missuppfatta sin egen kompetens jämfört med andra människor
 Exponeringseffekten, att bli positiv till det välbekanta
 Insatsrättfärdigande, att värdera ett utfall utifrån ens investering istället för utfallets objektiva värde
 Bekräftelsebias, att söka och ta emot intryck som förstärker ens uppfattning, men avvisa dem som strider mot uppfattningen
 Önsketänkande, att lägga större uppmärksamhet på det önskvärda i stället för det oönskade

Se även
 Apofeni
 Bias
 Kognition
 Kognitiv dissonans
 Rationalisering (beteende)

Källor 

Psykologi
Oberkirch

Oberkirch kan syfta på:

Geografi

Schweiz 

 Oberkirch, Luzern – en ort och kommun i kantonen Luzern,

Tyskland 

 Oberkirch (Baden) – en stad i Ortenaukreis, Baden-Württemberg
Diboran

Diboran är en kemisk förening bestående av bor och väte. Vid rumstemperatur är den en färglös gas med kväljande sötaktig lukt. Diboran blandar sig lätt med luft och bildar en explosiv blandning. I fuktig luft kan blandningen spontandetonera.

Molekylstruktur 
Diboranmolekylen består av två boratomer med vardera två väteatomer med normala kovalent bindningar samt två väteatomer mellan boratomerna. De sistnämnda två väteatomerna och boratomerna har en valenselektron var, tillsammans fyra elektroner, som skapar en cirkulär bindning liknande den som finns i aromatiska kolväten.

Framställning 
Industriell framställning sker genom reduktion av bortrifluorid eller bortriklorid med en annan metallhydrid:

För småskalig framställning för laboratoriebruk så är oxidation av borhydridsalt en lämpligare metod:

Användning 
Diboran används som raketbränsle, vulkaniseringsmedel för gummi samt som katalysator för polymerisation av kolväten. Det är också ett mellansteg vid tillverkning av kemiskt ren bor för dopning av halvledare.

Boraner
Oberkirch (Baden)

Oberkirch är en stad  i västra Baden-Württemberg i Tyskland, omkring 12 kilometer nordost om Offenburg. Folkmängden uppgår till cirka  invånare, på en yta av  kvadratkilometer. Den är efter kretsstaden Offenburg och städerna Lahr/Schwarzwald, Kehl och Achern den femte i storleksordning i Ortenaukreis.

Sedan den 1 januari 2004 är Oberkirch stor kretsstad. Med staden Renchen och kommunen Lautenbach har staden förvaltningsgemenskapen Oberkirch.

Vänorter 
Oberkirch är vänort med följande städer:
 Draveil, Frankrike sedan 1971
 Haverfordwest, Wales, Storbritannien sedan 1989
 Oosterzele i Flandern, Belgien, sedan 1991

Dessutom har man utbyggda kontakter med Oberkirch (Kanton Luzern) i Schweiz och Radeberg i Sachsen.

Källor

Externa länkar

Kommuner och städer i Ortenaukreis