kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kramgoa låtar 14

Kramgoa låtar 14 utkom 1986 och är ett studioalbum av det svenska dansbandet Vikingarna. Det var Vikingarnas första album som släpptes på CD. Albumet sålde över 100 000 exemplar och tilldelades Platinaskiva.

Låtlista

Sida A
Ljus och värme (Lys og varme) - 3.37 (Å.Aleksandersen-B.Borg)
Oki Doki - 2.34 (J.Kennedy-E&A.Ljusberg)
I dina kvarter - 3.57 (F.Loewe-G.Rybrant)
Lilla vän (Wooden Heart) - 2.13 (Trad.arr: L.O.Carlsson/M.Forsberg)
Säj du, säj jag (Say You, Say Me) - 3.50 (L.Richie-M.Borgström)
Drömmar av silver (Beautiful Dreamer) - 2.48 (Trad.arr: L.O.Carlsson-H.Iseborg)
Följ mä ôss te Värmeland - 2.44 (G.Brown-Alfson)

Sida B
Nikita - 3.56 (E.John-Taupin-T.Hagman)
Midnatt - 3.10 (M.Contra-K.Almgren/ILO)
Huller om buller - 3.05 (J.Blomqvist-L.Berghagen)
Käre John (instrumental) - 2.36 (L.Talley-S.Owens)
Livets gång (Walk of Life) - 3.02 (M.Knopfler-M.Borgström)
Får jag lov - 2.35 (L.Olsson-M.Forsberg)
When You're Smiling - 2.30 (J.Goodwin-L.Shay)

Listplaceringar

Medverkande
Körsång - Liza Öhman, Lotta Pedersen, Lasse Westmann
Gitarr - Hasse Rosén
Steelguitar - Janne Lundgren
Synthesizer - Peter Ljung
Stråkar - Sveriges Radios symfoniorkester

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Referenser

Album av Vikingarna
Album utgivna på Mariann Grammofon
Musikalbum 1986
Flerspråkiga musikalbum
Kramgoa låtar
Lotti Törnros

Ann-Charlotte "Lotti" Törnros, född 22 augusti  1972 i Malmö, är en svensk skådespelare, regissör, singer-songwriter och performanceartist.

Lotti Törnros startade Teater Scenario 1996 tillsammans med bland andra Daniela Kullman och Andreas Boonstra.

Filmografi 
 Puss av Johan Kling. Regi: Johan Kling (St Paul Film 2009, premiär 20 augusti 2010)
 Arne Dahl: Ont blod Regi: Mani Maserrat, (TV-film 2012)
 Flimmer av Patrik Eklund (2012)
 Allt faller av Jonas Gardell, Regi: Henrik Schyffert, (TV-serie 2013)
 En duva satt på en gren och funderade på tillvaron av Roy Andersson (2014)

Teater

Regi (ej komplett)

Roller (ej komplett)

Källor

Noter

Externa länkar
Lotti Törnros webbplats
Intervju i radioprogrammet Tendens, Sveriges Radio P1
 Lotti Törnros på Stockholms stadsteater

Svenska regissörer
Svenska skådespelare
Skådespelare från Malmö
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Paul-Maurice Legrain

Paul-Maurice Legrain, född 20 mars 1860, död 19 maj 1939, var en fransk läkare.

Legrain var överdirektör för sinnessjukasylerna i departementet Seine, specialläkare för alkoholsjukdomar vid asylen Ville-Evrard nära Paris och en av dåtidens främsta märkesmän inom alkoholforskningen, psykiatrin och genetiken.

Legrain besökte, på inbjudan av studenternas helnykterhetssällskap i Uppsala, 1904 Stockholm och andra svenska städer samt höll där föredrag i alkohol- och nykterhetsfrågorna, och vid den 11:e internationella antialkoholkongressen i Stockholm 1907 inledde han frågan om alkohol och degeneration med ett mycket uppmärksammat anförande. År 1896 stiftade Legrain i Paris det stora nykterhetssällskapet Union française antialcoolique, och han redigerade den franska nykterhetsrörelsens bägge organ, "L'alcool" och "Les annales antialcooliques".

Skrifter 
Hérédité et alcoolisme: étude psychologique et clinique sur les dégénérés buveurs et les familles d'ivrognes..., Paris: O. Doin, 1889.
Les folies à éclipse: essai sur le rôle du subconscient dans la folie. Paris: Bloud, 1910. 
Les causes psychologiques de l'alcoolisme, Clamart: Editions “Je sers”, 1920.

Källor

Noter

Franska psykiatrer
Födda 1860
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Michael Kohl

Michael Kohl, född 28 september 1929 i Sondershausen, död 4 juli 1981 i Berlin, var en östtysk diplomat i Västtyskland. Kohl ledde DDR:s Ständige Vertretung i Västtyskland 1974-1978.

Kohl hade ansvaret för frågor rörande Västtyskland i DDR från 1968. 1965-1968 hade han som statssekreterare ansvaret för frågor rörande Västberlin i ministerrådet. Han ledde den östtyska delegationen vid förhandlingarna med Västtyskland rörande Transitavtalet och Grundfördraget. Grundfördraget skrevs under 21 december 1972, västtysk representant var Egon Bahr och för DDR Michael Kohl.

Källor
https://web.archive.org/web/20051126023354/http://www.ddr-geschichte.de/Personen/Michael_Kohl/michael_kohl.html
http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/KohlMichael/index.html

Östtyskar
Personer i Tyskland under 1900-talet
Tyska diplomater
Män
Födda 1929
Avlidna 1981
Personer från Sondershausen
Günter Gaus

Günter Gaus, född 23 november 1929 i Braunschweig, död 14 maj 2004 i Reinbek utanför Hamburg, var en tysk diplomat, publicist och politiker.

Gaus studerade tyska och historia vid Ludwig-Maximilians-Universität München. Han verkade som journalist redan under universitetstiden. Under 1950- och 1960-talet arbetade han vid olika dags- och veckotidningar, bland annat Der Spiegel och Süddeutsche Zeitung. Hans TV-serie Zur Person som visades i ZDF första gången 1963 blev en TV-klassiker. Han blev chefredaktör för Der Spiegel 1969 efter att han skrivit ett flertal böcker om den aktuella politiken i Västtyskland. Gaus stödde Ostpolitik. 1973 gick Gaus över till politiken och blev statssekreterare vid Bundeskanzleramt. Han var den första chefen för Västtysklands Ständige Vertretung i DDR efter att Grundfördraget trätt ikraft 1974. Under sin tid som chef förhandlade han fram flera avtal som underlättade det humanitära läget. De ledde också fram till lättnader i transittrafiken (se Transitavtalet). 1976 gick Gaus med i SPD. 1981 lämnade Gaus uppdraget och var en kort tid senator i Västberlin. Efter SPD:s valnederlag 1981 återvände han till journalistiken.

Under 1980-talet författade han flera böcker rörande läget i Västtyskland, de tysk-tyska relationerna och säkerhetspolitik. 2004 utkom hans memoarer Widersprüche. Han avled 14 maj 2004 i cancer. Han ligger begravd på Dorotheenstädtischer Friedhof i Berlin.

Externa länkar 
 http://www.dhm.de/lemo/html/biografien/GausGuenter/index.html

Födda 1929
Avlidna 2004
Personer i Tyskland under 1900-talet
Tyska diplomater
Tyska politiker
Tyska journalister
Män
Personer från Braunschweig
Peter Vougt

Lars Peter Emanuel Vougt, född 12 januari 1974, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Karriär
Vougt började sin karriär i IK Brage. 1990 blev han allsvenskans yngsta målskytt genom tiderna när han som 16-åring gjorde mål mot Halmstads BK, ett rekord som höll i sig fram till augusti 2013, då det slogs av Kalmars FF:s Filip Sachpekidis. 1995 bytte han klubb till just Halmstads BK, och var samma år med och vann svenska cupen. Han vann också allsvenskt guld med klubben 1997 innan han 1999 flyttade till Tyskland och VfB Leipzig. 2000 återvände han till Sverige för spel i BK Häcken. Från 2006 till 2008 spelade han i Falkenbergs FF. 2008 lade han skorna på hyllan.

Efter karriären som fotbollsproffs figurerade Peter Vougt som travexpert i tv under några år.

Källor

Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IK Brage
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Spelare i VfB Leipzig
Spelare i BK Häcken
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1974
Levande personer
Män
3rd

3rd är en EP/singel av den finländska rockgruppen The Rasmus (då kända som bara "Rasmus"), utgiven i augusti 1996 på Warner Music Finland.

Precis som 2nd består 3rd av två låtar som senare hamnade på debutalbumet Peep i september samma år. Då skivan gavs ut endast i sitt cd-fodral utan omslag eller baksida, är det inte mycket man känner till om den. Dock kan man anta att informationen är densamma som från albumet Peep där båda låtarna också finns med.

3rd var den enda EP:n från Peep-eran med en låt som kom med på Finlands singellista, nämligen coverlåten Ghostbusters som nådde åttonde plats. cd-omslaget ritades av medlemmarna och föreställer samma blåa figur som på 1st.

Låtlista 
Alla låtar är skriva av The Rasmus där inget annat noteras.

 Ghostbusters (Ray Parker Jr.) – 3:35
 Fool – 3:43

Utgivningsinfo

Medverkande 
The Rasmus:
 Lauri Ylönen – sång
 Eero Heinonen – bas
 Pauli Rantasalmi – gitarr
 Janne Heiskanen – trummor

Produktion: (enligt samma låtar på Peep)
 The Rasmus & Teja Kotilainen – produktion
 Juha Heininen – inspelning, mixning (Millbrook Studio)
 Ilkka Herkman – inspelning (H.I.P. Studio)
 Pauli Saastamoinen – mastering (Finnvox Studios)

Referenser 
 FinnMusic.net – katalog för modern musik från Finland
 Rasmus.sci.fi – bandets officiella webbplats från 1999 (arkiverad version)

Noter

Album av The Rasmus
Finländska EP-skivor
EP-skivor 1996
Album utgivna på Warner Music Finland
Lingvägen

Lingvägen är en gata i Söderort inom Stockholms kommun som går från Nynäsvägen vid Skogskyrkogården nästan ända fram till Farsta, genom stadsdelarna Tallkrogen, Gubbängen och Hökarängen.

Historik
Lingvägens norra del anlades 1933–1934 som en av huvudgatorna genom det så kallade "Olympiaområdet" i Tallkrogen. Gatan är uppkallad efter Pehr Henrik Ling (som kallas "den svenska gymnastikens fader"). Två andra huvudgator har uppkallats efter idrottarna Victor Balck respektive Eric Lemming.

Innan Tallkrogens tunnelbanestation öppnade 1950 fanns en bussförbindelse med linje 75 från korsningen Lingvägen/Victor Balcks väg till Skanstull. Vid Lingvägen 155 i hörnet med Örbyleden invigdes Farsta brandstation den  18 oktober 1956. Här finns även Hökarängens tunnelbanestation som  togs i bruk den 1 oktober 1950 (då som ändstation).

Bilder

Tryckta källor

Gator och torg i Söderort
Gubbängen
Hökarängen
Tallkrogen
2nd

2nd är en EP/singel av den finländska rockgruppen The Rasmus (då kända som bara "Rasmus"), utgiven i april 1996 på Warner Music Finland.

EP-skivan består av de två låtarna Myself och Postman, som båda senare hamnade på debutalbumet Peep i september samma år. Då 2nd inte innehåller lika många låtar som en EP brukar, beskrivs den ofta som en vanlig singel. Dock bör den snarare klassas som en slags mini-EP, eftersom "2nd" inte är en låttitel utan titeln på själva skivan. Som man hör på namnet är det en uppföljare till 1st. En liten skillnad är dock att 1st gavs ut innan bandet hade fått skivkontrakt med Warner Music, och var under den tiden mer eller mindre en demo.

Till skillnad från 1st var listan över medverkande personer tryckt på finska på omslaget.

Låtlista 
Alla låtar är skriva av The Rasmus.

 Myself – 3:52
 Postman – 2:37

Utgivningsinfo

Medverkande 
The Rasmus:
 Lauri Ylönen – sång
 Eero Heinonen – bas 
 Pauli Rantasalmi – gitarr 
 Janne Heiskanen – trummor

Produktion/Övriga musiker:
 Teja Kotilainen – produktion, inspelning
 Alexi Ahoniemi – saxofon  på Postman

Referenser 
 FinnMusic.net – katalog för modern musik från Finland
 Rasmus.sci.fi – bandets officiella webbplats från 1999 (arkiverad version)

Album av The Rasmus
EP-skivor 1996
Finländska EP-skivor
Kohl

Kohl, tyska för kål, kan avse:

Efternamn 
 Bernhard Kohl, österrikisk cyklist
 David Casparsson Kohl, svensk smed
 Ditmar Kohl (1500–1563), tysk sjökapten och borgmästare i Hamburg, också känd som Ditmar Koel
 Franz Friedrich Kohl, österrikisk entomolog
 Herb Kohl, amerikansk politiker
 Hannelore Kohl, fru till Helmut Kohl
 Helmut Kohl, tysk politiker
 Horst Kohl, tysk historiker
 Johann Georg Kohl, tysk författare
 Michael Kohl, tysk diplomat
 Aage von Kohl, dansk författare

Se även 
 Kohl (smink)
 Kohl (ätt) – en svensk adelsätt med en medlem Reinhold Kohl (1600-talet)
Kohl's – en amerikansk detaljhandelskedja.

Tyska efternamn
1st

1st är den första EP:n av den finländska rockgruppen The Rasmus (då kända som bara "Rasmus"), utgiven den 16 december 1995. EP-skivan producerades och gavs ut självständigt genom bandets dåvarande manager Teja Kotilainens skivmärke Teja G. Records. Vid utgivningen fungerade den som en demo för att fånga intresse hos större skivbolag. Warner Music Finland, ett av skivbolagen man hade skickat in EP-skivan till, signerade gruppen i februari 1996. 1000 exemplar hade sålts efter ett par veckor och på varje skiva satt en godisklubba fast.

1st spelades in i november 1995 vid Studio 303 i Helsingfors av Teja Kotilainen. Den består av fyra låtar, varav tre av dem senare hamnade på debutalbumet Peep i september 1996. Den fjärde låten, "Rakkauslaulu" (finska för "kärlekssång"), kom inte med på albumet, troligtvis på grund av att den hade en finsk text vilket inte uppskattades (samma sak hände med låten "Ufolaulu" från 1997, som aldrig fick en plats på albumet Playboys). "Rakkauslaulu" återfinns dock på samlingsalbumet Hellofacollection som utgavs 2001, och låten har idag troligtvis blivit mest populär genom liveframträdanden.

Namnet "1st" syftar på att det här helt enkelt var bandets första utgivna skiva. Ibland räknas 1st felaktigt som en singel istället för en EP, vilket i regel inte stämmer då "1st" inte är någon låttitel. Det lo-fi-artade omslaget ritades av medlemmarna tillsammans med Teja Kotilainen. EP-skivan trycks inte längre och är därför mycket eftertraktad bland samlare.

Låtlista

Medverkande 

The Rasmus
 Lauri Ylönen – sång
 Eero Heinonen – bas, bakgrundssång
 Pauli Rantasalmi – gitarr, bakgrundssång
 Janne Heiskanen – trummor

Produktion och övriga musiker
 Teja Kotilainen – produktion, inspelning
 Jamo – mixning
 Timo Lavanko – saxofon
 Mila – teckningar
 Dick Lindberg – fotografier

Information från albumets häfte.

Referenser 

Album av The Rasmus
EP-skivor 1995
Finländska EP-skivor
Självutgivna musikalbum
Grubbens

Grubbens var Stockholms stads norra frivilliga arbets- och försörjningsinrättning under 1800-talet. Den öppnades 1860 på Fleminggatan 24 på Kungsholmen. Huvudbyggnaden uppfördes 1855 efter Fredrik Wilhelm Scholanders ritningar,  med två fristående flyglar i norra delen av tomten. Den kom i folkmun att kallas Grubbens, efter de tidigare ägarna till marken, Hans Vilhelm Grubb och senare kommerserådet Michael Grubb.

Verksamhet 
Från och med 1864 var Grubbens enbart försörjningsinrättning som erbjöd kost, logi och arbete för allehanda fattiga, arbetslösa, handikappade, sjuka. Den bytte då namn till Stockholms stads allmänna försörjningsinrättning. Den södra inrättningen, Dihlströms, blev enbart en arbetsinrättning och bytte samtidigt namn till Stockholms stads arbetsinrättning. 

År 1922 fick inrättningen namnet Sankt Eriks sjuk- och vårdhem, numera S:t Eriks ögonsjukhus. Sedan 1990-talet är området till stor del bebyggt med bostäder och kallas S:t Eriksområdet, med den centrala gatan Grubbensringen.

Vidare läsning
  s.253-262

Källor 
 

Stockholm under 1800-talet
Sjukhus i Stockholms län
Teja Kotilainen

Teja Kotilainen, född 1974, är en finländsk musikproducent och manager. Han är mest känd för sitt arbete med rockgruppen The Rasmus mellan åren 1995 och 2001.

Han har producerat två av The Rasmus studioalbum; Peep (1996) och Hellofatester (1998), och ägde även ett eget skivmärke vid namn Teja G. Oy, där man bland annat gav ut The Rasmus första EP-skiva 1st (1995). Efter detta fick bandet kontrakt med Warner Music Finland.

Se även
 The Rasmus

Referenser

Externa länkar
 Teja Kotilainens diskografi på Discogs.com

The Rasmus
Finländska musikproducenter
Födda 1974
Män
Levande personer
Bill Mauldin

William Henry "Bill" Mauldin (29 oktober 1921 – 22 januari, 2003) amerikansk skämttecknare som vunnit Pulitzerpriset två gånger.

Gick med i armén 1940, deltog i strider i Europa. Skapade Willie & Joe, två tämligen dystra soldater genom vilkas ögon kriget ofta speglades (på ett sätt som inte alltid uppskattades av det högre befälet). Efter kriget fortsatte han som politisk skämttecknare, med vissa problem då han låg för långt till vänster för stora delar av läsekretsen.

Efter ett uppehåll då han ägnade sig åt författande och journalistik återgick Mauldin till tecknandet 1958.
Under många år hedrade serietecknaren Charles M. Schulz (själv veteran från Andra världskriget) Bill Mauldin genom att inkludera honom i hans Snobbenstrippar på Veterans Day. Snobben utklädd som arméveteran brukade då besöka Mauldin i hans hus där de drack Root beer och berättade krigshistorier.

Filmografi
Filmen Up Front (1951) och Back at the Front (1952) baserades på Mauldins seriefigurer Willie & Joe. Mauldin medverkade som skådespelare i filmerna Ung soldat och Teresa båda från 1951. Han medverkade också, som sig själv, i dokumentärfilmen America in the '40s från 1998.

Referenser

Noter

Amerikanska serieskapare
Födda 1921
Avlidna 2003
Män
Tyska bokhandelns fredspris

Tyska bokhandelns fredspris () är ett tyskt, internationellt, fredspris. Det delas ut årligen i samband med Bokmässan i Frankfurt  av Börsenverein des Deutschen Buchhandels sedan dess instiftande 1950. Priset delas ut i Paulskirche i närvaro av Tysklands förbundspresident, och består av 25 000 euro.

Prismottagare 

1950 – Max Tau
1951 – Albert Schweitzer
1952 – Romano Guardini
1953 – Martin Buber
1954 – Carl Jacob Burckhardt
1955 – Hermann Hesse
1956 – Reinhold Schneider
1957 – Thornton Wilder
1958 – Karl Jaspers
1959 – Theodor Heuss
1960 – Victor Gollancz
1961 – Sarvepalli Radhakrishnan
1962 – Paul Tillich
1963 – Carl Friedrich von Weizsäcker
1964 – Gabriel Marcel
1965 – Nelly Sachs
1966 – Augustin Bea och W.A. Visser 't Hooft
1967 – Ernst Bloch
1968 – Léopold Sédar Senghor
1969 – Alexander Mitscherlich
1970 – Alva Myrdal och Gunnar Myrdal
1971 – Marion Gräfin Dönhoff
1972 – Janusz Korczak (postumt)
1973 – Romklubben
1974 – Frère Roger
1975 – Alfred Grosser
1976 – Max Frisch
1977 – Leszek Kolakowski
1978 – Astrid Lindgren
1979 – Yehudi Menuhin
1980 – Ernesto Cardenal
1981 – Lev Kopelev
1982 – George F. Kennan
1983 – Manès Sperber
1984 – Octavio Paz
1985 – Teddy Kollek
1986 – Władysław Bartoszewski
1987 – Hans Jonas
1988 – Siegfried Lenz
1989 – Václav Havel
1990 – Karl Dedecius
1991 – György Konrád
1992 – Amos Oz
1993 – Friedrich Schorlemmer
1994 – Jorge Semprún
1995 – Annemarie Schimmel
1996 – Mario Vargas Llosa
1997 – Yaşar Kemal
1998 – Martin Walser
1999 – Fritz Stern
2000 – Assia Djebar
2001 – Jürgen Habermas
2002 – Chinua Achebe
2003 – Susan Sontag
2004 – Péter Esterházy
2005 – Orhan Pamuk
2006 – Wolf Lepenies
2007 – Saul Friedländer
2008 – Anselm Kiefer
2009 – Claudio Magris
2010 – David Grossman
2011 – Boualem Sansal
2012 – Liao Yiwu
2013 – Svetlana Aleksijevitj
2014 – Jaron Lanier
2015 – Navid Kermani
2016 – Carolin Emcke
2017 – Margaret Atwood
 2018 – Aleida Assmann och Jan Assmann
 2019 – Sebastião Salgado
 2020 – Amartya Sen
 2021 – Tsitsi Dangarembga
 2022 – Serhij Zjadan
 2023 – Salman Rushdie

Externa länkar
 Fredsprisets webbplats

Fredspriser
Frankfurt am Main
Priser och utmärkelser instiftade 1950
Tyska litteraturpriser
Priser i Tyskland
Paria (pjäs)

Paria är en pjäs av August Strindberg (enaktare) skriven 1888–1889. Den bygger löst på en novell av Ola Hansson.

Pjäsen är skriven i dialogform och handlar om karaktärerna Herr X och Herr Y: Två herrar som båda har ett dolt förflutet. Herr X har i sin ungdom begått ett dråp utan att bli upptäckt. Herr Y har förfalskat en växel utan att straffas. Detta uppdagas under pjäsens gång och herrarna ställs mot varandra. Vem av dem är egentligen den mest skyldige till sitt brott, vilken är den mest raffinerade och har någon av dem egentligen moraliskt sonat sin missgärning under de år som gått?

Personer
Herr X
Herr Y

Kända uppsättningar

I Rune Carlstens regi sattes pjäsen år 1949 upp på Dramaten i en hyllad version; med Anders Henrikson som Herr X och Lars Hanson som Herr Y (Premiär: 1949-09-24).

Thorsten Flinck har turnerat med sin uppsättning av Paria på flera teatrar (där han spelar båda rollerna själv) och gjorde bland annat en omtalad TV-teater-inspelning av pjäsen som sändes i TV4 i december 2003.

Liljevalchs Konsthall har enligt egen hemsida premiär av Paria den 11 februari 2011 med Malou von Sivers och Moa Gammel i rollerna.

Källhänvisningar

Externa länkar
Läs Paria i förstatryck på Dramawebben
Paria regisserad av Keve Hjelm, med Keve Hjelm och Toivo Pawlo i rollerna, hos SVT Öppet Arkiv.

Pjäser av August Strindberg
System 22

System 22 är ett andningshjälpmedel som används för att ge ett motstånd vid utandning. Det består av en ventil med utbytbara motstånd. Genom det ökade motståndet vid utandning underlättas slemmobilisering samtidigt som man motverkar emfysem och atelektaser samt förbättrar djupandning. System 22 används ofta av sjukgymnast.

Luftvägshantering
Dönhoff

Dönhoff är en adelsfamilj som kom med Tyska orden till Baltikum under 1300-talet. Ätten var friherrlig och upphöjdes 1633 till riksgrevlig status. 1637 upphöjdes en omkring 1750 utslocknad gren till furstligt stånd. En gren av familjen bosatte sig i Ostpreussen och hade Schloss Friedrichstein utanför Königsberg i sin ägo 1666–1945.

Kända medlemmar av ätten 

 Sophie von Dönhoff (1768–1834)
 August von Dönhoff (1797–1874)
 Marion Dönhoff (1909–2002)

Noter 

Ätten Dönhoff
Tyska adelsätter
BLOCO

BLOCO AB var ett stockholmsbaserat konsultföretag som arbetade med byggnadskonstruktion åt i huvudsak pappersbruk.

BLOCO grundades 1924 av Karl Blomgren (1886-1939) tillsammans med några andra ingenjörer från betongbyggnadsbolaget Arcus, då under namnet Blomgren & C:o Ingeniörsfirma AB, vilket sedermera förkortades till BLOCO. 1994 köptes BLOCO upp av FFNS.

Källor
BLOCO, Blomgren & co byggkonsulter 1924-1984.
Teknisk Tidskrift / 1940. Väg- och vattenbyggnadskonst samt husbyggnadsteknik / 27, hämtad 2013-10-31

Externa länkar

Teknisk Tidskrift / 1940. Väg- och vattenbyggnadskonst samt husbyggnadsteknik /27, hämtad 2013-10-31
MoDo DOMSJÖ FABRIK en dokumentation av fabriksbyggnaden
Silos Modernismens agrara minnesmärken Silobyggnader i Dalslands och Västergötlands slättbygder

Ej längre existerande svenska företag
Svenska teknikkonsultföretag
Företag bildade 1924
Företag upplösta 1994
Janne Virkkala

Janne Virkkala är en finländsk cellist, som är solocellist på Norrlandsoperan i Umeå. Virkkala har tidigare spelat basfiol i den finska spelmansgruppen JPP och spelade tillsammans med dem in flera skivor.

Finländska folkmusiker
Finländska klassiska musiker
Finländska cellister
Män
Levande personer