kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vinköls socken

Vinköls socken i Västergötland ingick i Skånings härad, ingår sedan 1971 i Skara kommun och motsvarar från 2016 Vinköls distrikt.

Socknens areal är 32,88 kvadratkilometer varav 32,79 land. År 2000 fanns här 408 invånare. Blombacka herrgård samt kyrkbyn Vinköl med sockenkyrkan Vinköls kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Vinköls församling och för de borgerliga frågorna bildades Vinköls landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Ardala landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun. Församlingen uppgick 2006 i Ardala församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Vinköl, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000. 

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Skånings härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Skånings kompani och Västgöta regemente, Liv- och Laske kompanier.

Geografi
Vinköls socken ligger sydväst om Skara med Flian i norr. Socknen är en odlad slättbygd på Varaslätten i väster och en skogsbygd i öster.

Fornlämningar
Från järnåldern finns flatmarksgravfält, stensättningar och domarringar. En runsten har påträffats.

Namnet
Namnet skrevs 1370 Vinkil och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller möjligen vinkil, 'böjning, krök' syftande på en bäckkrök eller annan terrängforamtion.

Se även
 Vinköls församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Skara kommun
Socknar i Skånings härad
Vendels härad

Vendels härad var ett historiskt härad i norra Uppland. Vendels härad omfattade enligt en kyrklig skatteuppbördslängd för den så kallade sexårsgärden från år 1314 och markgäldsförteckningen 1312 socknarna Tegelsmora och Vendel. Det kan möjligen antas att det tidigare omfattat Harbo, Våla (Östervåla), Nora och Tolfta.

Vendels härad delades sedermera i Örbyhus härad och Våla härad.

Historia
Vendels härad var en del av det medeltida uppländska folklandet Tiundaland. Namnet kommer ur Vendels hundare, med rötter ur fornsvenskans Vændil vilket är en böjning av stammen Wand- i betydelsen vatten. Det är f.ö. samma ord som ligger till grund för till exempel Vandal och Vendsyssel. 

Vendels hundare omfattade möjligen tidigare Våla härad. Detta har antagits av det skälet att Tiundaland i äldsta kända dokument omfattar tolv hundaren i stället för de tio namnet antyder ursprungligen ingått, och Våla härad i markgäldsförteckningen 1314 upptas som en underavdelning till Vendels hundare. Dessutom har Våla härad relativt få byar med forntida anor, det mesta av bebyggelsen där verkar ha tillkommit först under tidig medeltid. Några entydiga belägg finns dock inte, och åtminstone 1296 omtalas Våla som ett eget hundare. Vendelbygden har förhistoriska anor och fynd från båtgravar nära Vendels kyrka har kommit att namnge hela den arkeologiska perioden mellan folkvandringstiden och vikingatiden, nämligen Vendeltiden vilken räknas mellan åren 550 och 800 e.Kr. Området stod under denna tid i förbindelse till Mälaren och Gamla Uppsala genom Vendelån och Fyrisån och var troligtvis centrum i ett utvecklat högreståndssamhälle. Kring Vendel och närbelägna Valsgärde har välbevarade fynd från tiden grävts fram, och i den s.k. Ottarshögen ska enligt traditionen Ottar Vendelkråka vara begraven. Kráka tycks vara ett öknamn för Vendelbor.

Vendels kyrka har anor från det sena 1200-talet och det närbelägna Husby antyder genom sitt namn att det här också legat en kungsgård. Vid kyrkan fanns ursprungligen häradets tingsplats, vilken senare flyttades till Örbyhus i Vendels socken. Här lades under 1400-talet grunden till Örbyhus slott av Gustav Vasas farfar Johan Kristiernsson (Vasa). Efter att slottet förvärvats av kungen byggdes anläggningen ut till en kraftig borg, som dock aldrig kom att användas i försvarssyfte. mest känt är istället slottet som fängelse och då särskilt som platsen där kung Erik XIV ändade sina dagar i februari år 1577, förgiftad av ärtsoppa som traditionen säger.

Källor

Härader i Uppland
Carl Johan Knös

Carl Johan Knös, född 1767 i Skara, död 1835 i Skara, var en svensk historiker, teolog, predikant och pedagog, son till domprosten Andreas Knös och Brita Hedvig Wijnblad, bror till Olof och Gustaf Knös, och far till Anders Erik Knös. Han gifte sig 1798 men Anna Helena Silvius (1773–1822) och 1825 med Anna Elisabet Olbers (1777–1841).

Biografi

Knös blev student i Uppsala 1784, promoverades till filosofie magister 1791 och blev docent i historia 1792. Professor Tingstadius erbjöd honom för hans insikter i österländska språk docentur även i detta ämne, men detta anbud avböjde han. 

Redan 1795 lämnade han för övrigt universitetet och antog som vikarie en lärareplats vid Skara gymnasium. 1796 utnämndes Knös till gymnasieadjunkt i Skara samt kyrkoherde i Vings prebendepastorat, 1801 till andre teologie lektor med Vinköl till prebende samt 1805 till förste teologie lektor och kyrkoherde i Götene.
 
År 1809 blev han teologie doktor samt fick 1818 teologie professors namn, heder och värdighet. År 1825 blev han domprost i Skara. År 1826 träffades han av ett slaganfall, som för hans återstående livstid band honom vid sjuksängen. 

Knös var en mild, älsklig och djup anlagd personlighet samt framstående både som pedagog och predikant. Men han saknade därjämte ingalunda begåvning för mera praktiska värv. Då Skaraborgs läns kungliga hushållningssällskap stiftades (1807), blev Knös dess sekreterare och stannade på den posten i 10 år. 

Knös hade stor betydelse för bildandet av Skara stifts bibelsällskap (1816), där han blev vice ordförande. Vid riksdagarna 1809–25 var han stiftets representant. Bland hans skrifter kan nämnas Hebreisk språklära jemte inledning om hebreiska litteraturen och sättet att lättare lära språket (1818) samt dissertationer och tal.

Källor

Svenska Män och Kvinnor 1948
Svenskt Biografiskt Lexikon 1975-77
Svensk Uppslagsbok 1950
Knös Västgötasläkten, en släktredovisning ()

Vidare läsning

Svenska teologer under 1800-talet
Domprostar i Skara
Svenska innehavare av professors namn
Personer från Skara
Födda 1767
Avlidna 1835
Män
SBH
Ugglan
Bureätten
Svenska präster under 1800-talet
Louis-René Villermé

Louis-René Villermé, född 10 mars 1782 i Paris, död 16 november 1863 i Paris, var en fransk läkare och statistiker.

Villermé blev 1804 kirurg vid franska armén och sedermera medicine doktor, men upphörde snart med sin praktik för att uteslutande ägna sig åt studier. I skriften Des prisons telles qu'elles sont et telles qu'elles devraient être (1820) framhöll han det usla tillstånd, i vilket landets fängelser befann sig. Sedan följde ett antal arbeten i befolkningsstatistik: Sur les naissances et la mortalité de la ville de Paris (1824), Sur la mortalité en France dans la classe aisée et dans la classe indigente (1828), Sur la distribution de la population française par sexe et par l'etat civil (1837), och vidare undersökningar om arbetarhygienen: Sur l'état des ouvriers employés dans les manufactures de soie, de coton et de laine (1839-40). Han sysselsatte sig även med aktuella sociala frågor, såsom i Des associations ouvrières (1848), och utnämndes 1848 till ledamot av Conseil supérieur d'hygiène vid ministeriet för jordbruk och handel.

Källor

Franska läkare
Franska statistiker
Födda 1782
Avlidna 1863
Män
Forskare från Paris
Alträsk

Alträsk är en by i Bodens kommun i Norrbotten belägen vid sjön Alträsket cirka 20 kilometer sydväst om Boden. I byn bor omkring 40 fastboende och omkring 130 sommarboende. Alträsk är beläget på 80 meters höjd.

Kemisk-växtbiologiska anstalten i Luleå disponerade från 1909 en gård för försöksodling på myrjord i Alträsk.

Omkring byn är delar av Kjell Sundvalls film Jägarna inspelad.

Referenser

Externa länkar
 Bodens kommuns information om Alträsk

Orter i Bodens kommun
Centro Cultural General San Martín

Centro Cultural General San Martín är ett kultercenter i Buenos Aires, Argentina (1551 Sarmiento). Huset har tolv våningar 30000 m² och ritades av Mario Roberto Álvarez och byggdes mellan 1954 och 1960.

Externa länkar

Kultur i Argentina
Buenos Aires
Lombäcken

Lombäcken är en liten by i Bodens kommun cirka två mil från Boden. Lombäcken har en befolkning på 28 bofasta invånare. Det finns en byaförening i Lombäcken som rustat upp den gamla skolan, som tidigare var mjölnarbostad i Selets bruk. Selets bruk har haft en viktig roll för bygden, och det finns knappt 100 kolmilor som täckte järnbrukets behov.Grannbyar är Mockträsk i Bodens kommun och Selet i Luleå kommun.

Referenser 

Orter i Bodens kommun
Herrarnas sprint i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002

Resultaten från herrarnas sprint vid olympiska vinterspelen 2002. Tävlingen avgjordes under den 19 februari 2002. Tävlingen hölls på en bana på 1480 meter som låg i Soldier Hollow, Wasatch Mountain State Park utanför Salt Lake City.

Medaljörer

Resultat

Kvalificering
71 åkare deltog i kvalificeringen varav 16 gick vidare till kvarts-finalerna.

*Marc Mayer diskvalificerades efter att ha testats positivt för blodtransfusion.

Kvartsfinaler
Kvartsfinal 1  

Kvartsfinal 2  

Kvartsfinal 3  

Kvartsfinal 4

Semifinaler
Topp 1-2 gick vidare till A-final om platserna 1-4, topp 3-4 gick till B-final om platserna 5-8.
Semifinalfinal 1   

Semifinalfinal 2

Finaler
A-final 

B-final

Källor
SR/Olympic Sports

Referenser

Sprint
Mark Arm

Mark Arm. född Mark McLaughlin 21 februari 1962 i Seattle, är sångare i grungebandet Mudhoney. Han sägs ha myntat termen "grunge" för att beskriva sin och andra Seattlebands musikstil (Kurt Cobain hävdade dock att termen myntades av Sub Popdirektören Johnathon Poneman). Hans tidigare grupp, Green River, var ett av de första grungebanden tillsammans med Malfunkshun, Soundgarden, Skin Yard, the U-Men med flera. Han är numer chef för bolaget Sub Pop.

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning
 Michael Azerrad, Our Band Could Be Your Life, (USA: Little Brown, 2001, ) har ett kapitel om Mudhoney.

Externa länkar

Mudhoney's webbplats
 Intervju med Mark Arm Interview på theskinny.co.uk (Februari 2006)
 Lång intervju från 2008 i Washington Post's Express

Födda 1962
Amerikanska sångare
Amerikanska pop- och rocksångare
Män
Personer från Seattle
Levande personer
Carroll D. Wright

Carroll Davidson Wright, född 25 juli 1840 i Dunbarton, New Hampshire, död 20 februari 1909, var en amerikansk statistiker.

Wright deltog 1862-65 i amerikanska inbördeskriget och avancerade därunder till överste för ett regemente frivilliga, blev 1865 advokat i Boston och var 1872-73 ledamot av Massachusetts senat. Han var 1873-88 chef för Massachusetts arbetsstatistiska byrå och 1885-1902 som "commissioner of labor" chef för det nyupprättade U.S. Department of Labor, särskilt inriktat på arbetsstatistik. Dessutom ledde han folkräkningen i USA 1893-97. Sedan 1902 var han president (rektor) för Clark College i Worcester, Massachusetts, och 1897-1900 president i American Unitarian Association.

Bland Wrights skrifter märks The Factory System of the United States (1880), History of Wages and Prices in Massachusetts 1752-1883 (1885), Outline of Practical Sociology (1899) samt årsberättelser för Massachusetts arbetsstatistiska byrå och för U.S. Department of Labor under den långa tid han var dessa ämbetsverks chef.

Källor

Noter

Amerikanska statistiker
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Merrimack County
Födda 1840
Avlidna 1909
Män
Alfred de Foville

Alfred de Foville, född 26 december 1842 i Paris, död där 14 maj 1913, var en fransk statistiker och nationalekonom. Han var son till Achille Louis Foville.

Foville genomgick École polytechnique och anställdes därefter vid franska finansministeriets statistiska byrå, vars föreståndare han var 1887-93. Han var 1893-1900 chef för myntverket. Han var därjämte från 1882 professor i industriell ekonomi och statistik vid Conservatoire des arts et métiers och från 1900 knuten till École des sciences politiques och som första konsult till Cour des comptes.

Foville tillhörde som ekonom den ortodoxa liberala riktningen, som såg sin store föregångsman i Frédéric Bastiat. Han var 1885 en av grundarna av International Statistical Institute och från 1896 ledamot av Académie des sciences morales et politiques och från 1909 dess ständige sekreterare. Utöver nedanstående skifter utgav han en populär och innehållsrik statistisk handbok, La France économique (två band, 1887-89) och redigerade från 1877 i många år månadsskriften "Bulletin de statistique et de législation comparée".

Bibliografi
La transformation des moyens de transport et ses consequences économiques et sociales (1880)
Le morcellement (1885), som ger en vetenskaplig och socialpolitisk viktig redogörelse for jordens avstyckning och dess ekonomiska betydelse
den i bostadsfrågan grundläggande Enquête sur les conditions de l'habitation en France (två band, 1894-95)
La monnaie (1907)

Källor

Noter

Franska nationalekonomer
Franska statistiker
Franska professorer
Professorer i industriell ekonomi
Ledamöter av Académie des sciences morales et politiques
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Forskare från Paris
Födda 1842
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Salmonsens
Alumner från École polytechnique
Kommendörer av Hederslegionen
Ekomaskin

En ekomaskin är ett äldre namn för en ljudbearbetningsutrustning som repeterar ett ljud för att skapa en simulerad ekoeffekt. Numera kallas detta delay eller eko.
Ekomaskinen var särskilt populär bland gitarrister, och användes bland annat av Brian May, Jimmy Page och Syd Barrett. I Sverige var Bo Winberg, sologitarrist i The Spotnicks, en av pionjärerna.

Historik

Fjädereko
Tidiga versioner kallades "plate echos". De var analoga och bestod av en eller flera transduktorer i ena änden, en ungefär halvmeterlång spiralfjäder och transduktorer i andra änden. Transduktorn i ena änden omvandlar den elektriska signalen till mekaniska vibrationer i fjädern, som utbreder sig med viss fördröjning till transduktorn i andra änden där vibrationen omvandlas tillbaka till en elektrisk signal. Denna signal förs tillbaka till förstärkaren, där den verkar som ett eko till ursprungssignalen. Storleken och spänningen i fjädern avgör hur lång eftersläpning ekot har. Denna typ av ekomaskiner var billiga och enkla och kunde köpas som byggsats av varje hugat garageband.

Bandeko
Nästa modell av ekomaskin var ett "bandeko" eller "tape echo". Ursprungligen åstadkoms detta med en bandspelare, där bandhastighet och avståndet mellan inspelnings- och uppspelningshuvudet avgjorde fördröjningen i ekot. Denna typ av ekosystem var på den tiden relativt dyrt. 
En vanligare typ av bandeko var en liten portabel enhet, som till exempel Echoplex, som använder en bandögla. Ett annat exempel är Roland Space Echo

Den svenska gitarrtillverkaren Hagström tillverkade bandekomaskiner, bland annat den billiga och enkla Kent Eko.

Se även
Reverb

Referenser

Externa länkar

Electro-Harmonix: Delay & Looper pedaler

Ljudteknik
cs:Páskové echo
es:Delay
fr:Chambre d'écho
it:Delay
mk:Екот
ja:ディレイ (音響機器)
pl:Delay
pt:Delay
ru:Дилэй
En magikers styrka

En magikers styrka är den andra delen i Trilogin om Frihetskrigen. Boken utkom våren 1999 och har 367 sidor. Den utspelar sig tusen efter det första frihetskriget. De onda är fast vid andra sidan Avgrunden och trollformeln som kan släppa lös dem är låsta i Domedagsboken. En blivande magiker kan inte motstå boken. I samma stund som han tar boken i sin hand är mörkrets makter i rörelse igen.

Amerikansk fantasylitteratur
Skönlitteratur 1999
En härskares själ

En härskares själ är den tredje delen i Trilogin om Frihetskrigen. Boken kom ut vintern 2001 och har 302 sidor. Berättelsen utspelar sig tusen år efter det andra Frihetskrigen. Unadan har fått en ny härskare, kvinnan Moriam. Från borgen Ainamoor styr Moriam riket. Hon är inte älskad av någon och fruktad av alla. Barnen Kazar och Yana lever tillsammans med henne. Moriam säger att hon är deras mor, men Kazar är säker på att hon ljuger. Han är också säker på att ett hot är på väg.

Svensk fantasylitteratur
Skönlitteratur 2001
James L. Pugh

James Lawrence Pugh, född 12 december 1820 i Burke County, Georgia, död 9 mars 1907 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Alabama i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1859–1861 och sedan i senaten 1880–1897.

Pugh flyttade 1824 till Alabama med sina föräldrar. Han studerade juridik och inledde 1841 sin karriär som advokat i Eufaula. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1858. Han avgick som kongressledamot i samband med Alabamas utträde ur USA. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i Amerikas konfedererade staters armé och var sedan ledamot av CSA:s representanthus 1862-1865.

Pugh efterträdde 1880 Luke Pryor som senator för Alabama. Han efterträddes 1897 av Edmund Pettus.

Pughs grav finns på Fairview Cemetery i Eufaula.

Referenser

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress 

Ledamöter av USA:s representanthus från Alabama
Ledamöter av USA:s senat från Alabama
Personer från Burke County, Georgia
Födda 1820
Avlidna 1907
Män
Dinijar Biljaletdinov

Dinijar Rinatovitj Biljaletdinov (ry: Диния́р Рина́тович Билялетди́нов), född 27 februari 1985, är en rysk före detta fotbollsspelare. Biljaletdinov slog igenom i den ryska klubben Lokomotiv Moskva och värvades till Everton 2009. Han spelar även i ryska landslaget och spelade i alla Rysslands matcher under EM 2008. Han spelade oftast som yttermittfältare.

Meriter 
 Lokomotiv Moskva
 Ryska Premier League: 2004
 Ryska Supercupen: 2005
 Ryska Cupen: 2007

Fotnoter

Källor 
 "Профайл игрока - БИЛЯЛЕТДИНОВ Динияр Ринатович". Spelarprofil på Lokomotiv Moskvas webbplats. Läst 25 augusti 2009. 

Ryska fotbollsspelare
Ryska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Spelare i Everton FC
Spelare i FK Spartak Moskva
Spelare i FK Anzji Machatjkala
Spelare i FK Torpedo Moskva
Spelare i FC Rubin Kazan
Spelare i FK Riteriai
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Födda 1985
Levande personer
Män
Idrottare från Moskva
Reservnummer

Reservnummer är i Sverige ett tillfälligt nummer som används för att kunna identifiera en patient med sin vårddokumentation när personnummer eller samordningsnummer saknas eller är okänt.

Patienter som får reservnummer 
Patienter som får ett reservnummer är de som inte har, inte kan eller inte vill uppge ett personnummer.  Exempel på sådana patienter är:

 Asylsökande som ej är folkbokförda (inte har uppehållstillstånd).
 Nyfödda för vilka egen journal ska läggas upp. Helt friska nyfödda får i regel inte ett reservnummer utan dokumenteras i moderns journal.
 Patienter som har rätt till anonym provtagning enligt förordningen (1986:198) om provtagning för infektion av HIV.
 Patienter som inte kan uppge eller identifieras med personnummer på grund av till exempel medvetslöshet, att de är förvirrade eller inte går att tolka.
 Patienter som inte vill identifiera sig eller uppge personnummer.
 Patienter vars läkare vill att bara remitterande instanser skall kunna identifiera vårddokument till en viss patient.
 Utländska medborgare som inte har ett svenskt personnummer eller samordningsnummer.

Format 
Socialstyrelsen rekommenderar ett korrekt födelsedatum samt minst en bokstav i de fyra sista siffrorna för att man inte ska råka skapa ett befintligt personnummer, men utöver det finns det inget fastlagt format.

Socialstyrelsen hittade tre olika varianter av reservnummer i patientregistret för 2008:

 Ca 12 000 hade en eller flera bokstäver i de fyra sista fälten och korrekt födelsedatum
 Ca 10 000 hade ett nummer som börjar med 50-99 och resten är ett löpnummer av olika sort
 Ca 3 000 har ett löpnummer

Källor 

Sveriges samhälle
Sjukvård i Sverige
Sveriges administration
Erkki Laine

Erkki Laine, född 13 september 1957 i Lahtis, död 22 augusti 2009 i Asikkala, var en finländsk ishockeyspelare. Han vann en silvermedalj på Olympiska vinterspelen 1988.

Under ishockeykarriären hade han Pelicans, Leksands IF och Färjestad BK som klubbadress. Laine vann två SM-guld med Färjestad.

Hans dotter, Emma Laine, är en av de bästa tennisspelarna i Finland.

Laine drunknade efter en båtolycka den 22 augusti 2009. Båten och en av hans skor hittades två dagar senare, och Laine hittades efter tre dagar.

Referenser

Externa länkar 
Biografi på databaseolympics.com
Erkki Laines karriärstatistik på The Internet Hockey Database

Födda 1957
Finländska ishockeyspelare
Olympiska silvermedaljörer 1988
Finländska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1988
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Personer som drunknat
Avlidna 2009
Män
Personer från Lahtis
Spelare i BSC Preussen
Arvid Johanson

Arvid Claes William Johanson, född 29 maj 1862 i Stockholm, död 1923 i Paris, var en svensk-fransk illustratör och marinmålare.

Arvid Johansson växte upp på Södermalm i Stockholm. Han studerade i Düsseldorf och sedan i Paris, där han snart blev känd som en skicklig illustratör. Han gjorde bilder åt engelska och franska tidskrifter. År 1898 fick han officiell titel som marinmålare, "Peintre du ministere de la marine" och följde med franska flottans båtar på expeditioner. På grund av sin skicklighet att placera in de nya pansarbåtarna i havet och återge deras rörelse blev han en omtyckt konstnär och blev dekorerad och medaljerad.

Han har, förutom fartyg, målat kustmotiv från Bohuslän. Han var bosatt i Paris från 1892. Johanson finns representerad vid Nationalmuseum och Sjöhistoriska museet i Stockholm.

Han var far till målaren Yo Johanson.

Källor

Lexikonett amanda och Kultur1

Noter

Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Franska målare under 1800-talet
Födda 1862
Avlidna 1923
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Stuart Little 3: Call of the Wild

Stuart Little 3: Call of the Wild är en direkt till video film från 2005, regisserad av Audu Paden, skapad av Mainframe Entertainment och distribuerad av Sony Pictures Home Entertainment. Den släpptes på DVD i Brasilien den 11 oktober 2005. I USA släpptes den på DVD den 21 februari 2006.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Amerikanska animerade filmer
Kanadensiska animerade filmer
Fiktiva möss och råttor
Animerade filmer 2005
Direkt till video-uppföljarfilmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Amerikanska filmer 2005
Edmund Pettus

Edmund Winston Pettus, född 6 juli 1821 i Limestone County, Alabama, död 27 juli 1907 i Hot Springs, North Carolina, var en amerikansk demokratisk politiker och general. Han tjänstgjorde som brigadgeneral i Amerikas konfedererade staters armé i amerikanska inbördeskriget. Efter kriget var Pettus politiskt aktiv i Ku Klux Klan och tjänstgjorde som Grand Dragon. Han representerade delstaten Alabama i USA:s senat från 1897 fram till sin död.

Pettus studerade juridik och inledde 1842 sin karriär som advokat i Gainesville. Han deltog som löjtnant i mexikanska kriget.

Pettus avancerade snabbt i CSA:s armé år 1861. I september var han major och i oktober redan överstelöjtnant. Han befordrades i maj 1863 till överste och i september samma år till brigadgeneral. Han sårades 1865 i slaget vid Bentonville.

Pettus efterträdde 1897 James L. Pugh som senator för Alabama. Han avled tio år senare i ämbetet och efterträddes av Joseph F. Johnston.

Pettus grav finns på Live Oak Cemetery i Selma. Han var bror till politikern John J. Pettus.

Referenser

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska generaler
Ledamöter av USA:s senat från Alabama
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Limestone County, Alabama
Födda 1821
Avlidna 1907
Män