kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Primera División de Chile 1969

Primera División de Chile 1969 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1969, som slutade med att Universidad de Chile vann för andra gången.

Systemet som infördes 1968 modifierades något inför ligastarten 1969. Precis som 1968 inleddes det med två separata grupper, Metropolitano och Provincial, med 8 respektive 10 lag i varje. Efter att varje enskild serie avslutats så fick de fem främsta lagen i varje grupp med sig poäng in i nästa gruppspel. Nästa gruppspel bestod av två grupper, Zona A och Zona B, med 9 lag i varje. De tre bästa i varje grupp gick vidare till ett finalspel där mästaren korades, medan det sämsta lag i varje grupp mötte varandra för att spela en kvalmatch för att avgöra vilket lag som skulle åka ur serien.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa Libertadores 1970
 Vinnaren av Primera División: Universidad de Chile
 Tvåan i Primera División: Rangers

Torneo Metropolitano

Lag 1-5 vidare med bonuspoäng till Torneo Nacional, lag 6-8 vidare utan bonuspoäng.

Torneo Provincial

Lag 1-5 vidare med bonuspoäng till Torneo Nacional, lag 6-10 vidare utan bonuspoäng.

Torneo Nacional

Zona A

Lag 1-3 till finalspel. Lag 9 till nedflyttningskval.

Zona B

Finalspel

Nedflyttningskval
Magallanes höll sig kvar i högsta serien medan Santiago Morning åkte ur efter totalt 6-2 till Magallanes på två matcher.

Referenser 
 RSSSF Chile 1969

1969 i Chile
Fotbollssäsongen 1969
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Mask (Bauhaus-album)

Mask är det andra studioalbumet från det brittiska gothrockbandet Bauhaus, släppt 1981 på Beggars Banquet Records. Teckningen på albumets omslag är gjord av gitarristen Daniel Ash.

Bauhaus utvecklade sin stil på Mask, genom att använda keyboard och akustisk gitarr i exempelvis låten The Passion of Lovers, och hämtade funk-influenser till låtarna Kick in the Eye och In Fear of Fear. Kick in the Eye nådde plats 29 på Club Play Singles-listan i USA.

Låtlista
 "Hair of the Dog" – 2:43
 "The Passion of Lovers" – 3:53
 "Of Lillies and Remains" – 3:18
 "Dancing" – 2:29
 "Hollow Hills" – 4:47
 "Kick in the Eye" – 3:39
 "In Fear of Fear" – 2:58
 "Muscle in Plastic" – 2:51
 "The Man With the X-Ray Eyes" – 3:05
 "Mask" – 4:36

Medverkande 
Peter Murphy – sång, gitarr
Daniel Ash – gitarr, saxofon
David J – bas, sång
Kevin Haskins – trummor

Källor 

Musikalbum 1981
Kerstin Johannesson

Kerstin Johannesson tidigare Janson, född 1955, är en svensk ekolog vars forskning är specialiserad på marin evolutionsbiologi.

Biografi 
Johannesson disputerade 1986 vid Göteborgs universitet där hon 1999 blev professor i marin ekologi. 2000–2007 var hon föreståndare för Tjärnö marinbiologiska laboratorium (numera Sven Lovén centrum för marina vetenskaper).

Johannesson invaldes 2010 till ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien och blev 2014 ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg.

Referenser

Noter

Allmänna källor

http://www.marecol.gu.se/Personal/kejo

Externa länkar
Publikationslista i SwePub
Officiell webbplats Kerstin Johannesson

Svenska professorer i ekologi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Kvinnor
Födda 1955
Levande personer
In the Flat Field

In the Flat Field är det brittiska gothrockbandet Bauhaus debutalbum, släppt 1980 på 4AD Records.

Bauhaus visste precis hur de ville att sitt första album skulle låta, och producerade det därför själva. Albumet fick bra recensioner i flera fanzines, men sågades helt av den brittiska musikpressen. Trots de negativa recensionerna toppade albumet independent-listorna och nådde plats 72 på UK Albums Chart.

1988 släppte 4AD en nyutgåva på CD med åtta bonusspår, och 1998 släpptes den åter som en remastrad CD-utgåva.

Låtlista 
 "Double Dare" – 4:54
 "In the Flat Field" – 5:00
 "God in an Alcove" – 4:08
 "Dive" – 2:13
 "Spy in the Cab" – 4:31
 "Small Talk Stinks" – 3:35
 "St. Vitus Dance" – 3:31
 "Stigmata Martyr" – 3:46
 "Nerves" – 7:06

CD-nyutgåvor 1988/1998 
 "Dark Entries" – 3:52
 "Double Dare" – 4:54
 "In the Flat Field" – 5:00
 "God in an Alcove" – 4:08
 "Dive" – 2:13
 "Spy in the Cab" – 4:31
 "Small Talk Stinks" – 3:35
 "St. Vitus Dance" – 3:31
 "Stigmata Martyr" – 3:46
 "Nerves" – 7:06
 "Telegram Sam" – 2:11 (Marc Bolan) (A-Side single version)
 "Rosegarden Funeral of Sores" – 5:34 (John Cale)
 "Terror Couple Kill Colonel" – 4:21 (A-Side single version)
 "Scopes" – 1:34
 "(Untitled) – 1:27
 "God in an Alcove" – 4:09
 "Crowds" – 3:15
 "Terror Couple Kill Colonel" (Remix) – 4:32

Medverkande 
Peter Murphy – sång, gitarr
Daniel Ash – gitarr, saxofon
David J – bas
Kevin Haskins – trummor

Album utgivna på 4AD
Musikalbum 1980
Primera División de Chile 1970

Primera División de Chile 1970 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1970, som slutade med att Colo-Colo vann för tionde gången.

Systemet som infördes 1969 behölls inför säsongen 1970, med en liten modifikation - de fyra främsta lagen i Zona A och i Zona B gick till finalspel istället för de tre främsta som bestämmelserna var säsongen 1969.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa Libertadores 1971
 Vinnaren av Primera División: Colo-Colo
 Tvåan i Primera División: Unión Española

Torneo Regional

Torneo Metropolitano

Lag 1-5 vidare med bonuspoäng till Torneo Nacional, lag 6-8 vidare utan bonuspoäng.

Torneo Provincial

Lag 1-5 vidare med bonuspoäng till Torneo Nacional, lag 6-10 vidare utan bonuspoäng.

Torneo Nacional

Zona A

Lag 1-3 till finalspel. Lag 9 till nedflyttningskval.

Zona B

Finalspel

Final
Eftersom Colo-Colo och Unión Española hamnade på samma poäng spelades det en final för att avgöra vilket lag som skulle koras till mästare säsongen 1970. Colo-Colo vann matchen med 2-1 inför 71 335 åskådare och tog därmed sin tionde titel.

Nedflyttningskval
Unión La Calera höll sig kvar i högsta serien medan Palestino åkte ur efter totalt 8-3 till Unión La Calera på tre matcher.

Referenser 
 RSSSF Chile 1970

1970 i Chile
Fotbollssäsongen 1970
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Love and Rockets (musikgrupp)

Love and Rockets var en alternativ rockgrupp bildad 1985 av de tidigare Bauhaus-medlemmarna Daniel Ash (gitarr, saxofon och sång), David J (basgitarr och sång) och Kevin Haskins (trummor och synthesizer).

Bandnamnet togs från Jaime och Gilbert Hernandez serie med samma namn.

Bandmedlemmar
Daniel Ash (född Daniel Gaston Ash 31 juli 1957 i Northampton, England) – sång, gitarr, keyboard, saxofon
Kevin Haskins (född Kevin Michael Dompe 19 juli 1960 i Northampton) – trummor, synthesizer
David J (född David John Haskins 24 april 1957 i Northampton) – sång, basgitarr, keyboard, munspel

Diskografi
Studioalbum

Livealbum

Samlingsalbum

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Love and Rockets på Allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska rockgrupper
Engelska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1985
Primera División de Chile 1971

Primera División de Chile 1971 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1971, som slutade med att Unión San Felipe vann för första gången. Ligasystemet ändrades tillbaka till en rak serie med arton lag där alla möter alla en gång hemma och en gång borta.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa Libertadores 1972
 Vinnaren av Primera División: Unión San Felipe
 Tvåan i Primera División: Universidad de Chile

Sluttabell

Lag 17 och 18 till nedflyttningskval.

Nedflyttningskval
Eftersom både lag 17 och 18 i tabellen, Lota Schwager och Audax Italiano, fick lika många poäng i tabellen spelades en avgörande match för att bestämma vilket lag som skulle flyttas ner till den näst högsta divisionen. Lota Schwager vann vilket innebar att Audax Italiano flyttades ner.

Referenser 
 RSSSF Chile 1971

1971 i Chile
Fotbollssäsongen 1971
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Jean-Baptiste Drouet (1763–1824)

Jean-Baptiste Drouet, född 8 januari 1763, död 10 april 1824, var en fransk politiker.

Drouet igenkände 21 juni 1791 Ludvig XVI i Sainte-Menehould på dennes flykt och lät arrestera honom. Han var medlem av konventet och de femhundrades råd. Drouet blev misstänkt för delaktighet i François-Noël Babeufs sammansvärjning och häktades 1796, men lyckades undkomma och flydde ur landet. Hemkommen 1797 deltog han i den nyjakobinska rörelsen. Han valdes till medlem i deputeradekammaren under de hundra dagarna 1815, men förvisades efter Bourbonska restaurationen 1816 som kungamördare förvisade från Frankrike, men kvarstannade i Mâcon utan att kännas igen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Noter

Franska politiker
Personer under franska revolutionen
Födda 1763
Avlidna 1824
Män
Primera División de Chile 1972

Primera División de Chile 1972 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1972, som slutade med att Colo-Colo vann för elfte gången.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa Libertadores 1973
 Vinnaren av Primera División: Colo-Colo
 Tvåan i Primera División: Unión Española

Sluttabell

Referenser 
 RSSSF Chile 1972

1972 i Chile
Fotbollssäsongen 1972
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Jean-Baptiste Drouet d'Erlon

Jean-Baptiste Drouet, greve d'Erlon, född 29 juli 1765, död 25 januari 1844, var en fransk militär.

Drouet blev menig soldat 1782, och utmärkte sig under revolutions- och Napoleonkrigen för tapperhet och militär begåvning. Han blev 1799 generalmajor och tog berömlig del särskilt i fälttåget mot Preussen 1806 och i striderna i Spanien och södra Frankrike 1811–1814. År 1815 slöt han sig till Napoleon I och förde i Waterloofälttåget befälet över första kåren. 

Efter Napoleons fall flydde Drouet, han dömdes in contumaciam till döden, fick 1825 återvända men återinträdde i tjänst först efter julirevolutionen 1830. Som generalguvernör i Algeriet 1834–1835 visade Drouet ringa begåvning, och när han 1843 blev marskalk, var det främst som en belöning för hans forna bedrifter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
  

Franska fältmarskalkar
Franska guvernörer
Personer i Napoleonkrigen
Födda 1765
Avlidna 1844
Män
Svensk uppslagsbok
Storkorset av Hederslegionen
Deltagare i slaget vid Waterloo
Namn ingraverat på Triumfbågen
Dead Can Dance (album)

Dead Can Dance är musikgruppen Dead Can Dances debutalbum, släppt 1984 på 4AD Records. 

Albumet skiljer sig mycket från gruppens senare skivor. Instrumenten är gitarrer, bas och trummor samt det distinkta soundet av yangqin spelat av Lisa Gerrard. Albumet har klassats som postpunk eller goth.

Låtlista 
 "The Fatal Impact" – 3:21
 "The Trial" – 3:42
 "Frontier" – 3:13
 "Fortune" – 3:47
 "Ocean" – 3:21
 "East of Eden" – 3:23
 "Threshold" – 3:51
 "A Passage in Time" – 4:03
 "Wild in the Woods" – 3:46
 "Musica Eternal" – 3:52

Garden of the Arcane Delights
Följande spår släpptes ursprungligen som EP:n Garden of the Arcane Delights (1984) och inkluderades i albumets CD-utgåva:

"Carnival of Light" – 3:31
"In Power We Entrust the Love Advocated" – 4:11
"The Arcane" – 3:49
"Flowers of the Sea" – 3:28

Album utgivna på 4AD
Musikalbum 1984
Yangqin

Yangqin (扬琴) är ett kinesiskt hackbräde, ett stränginstrument som har sitt historiska ursprung i Mellersta Östern och Persien (nuvarande Iran). Strängarnas antal kan variera, man spelar på instrumentet genom att slå på strängarna med tunna stavar.

Kinesiska musikinstrument
WP:Projekt Kina
Louis Drouet

Louis Drouet, född 14 april 1792 i Amsterdam, död 30 september 1873 i Bern, var en holländsk-fransk flöjtist.

Drouet utbildade sig vid Pariskonservatoriet och var sin tids främste flöjtvirtuos. Han besökte Stockholm 1821. Drouet komponerade även ett flertal verk för flöjt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska flöjtister
Franska kompositörer
Födda 1792
Avlidna 1873
Musiker från Amsterdam
Män
Can't Get It Out Of My Head

Can't Get It Out Of My Head är en låt med Electric Light Orchestra som finns med på deras album Eldorado från 1974. Låten finns även med på många av Electric Light Orchestras samlingsalbum. Låten skrevs av Jeff Lynne och är den mest kända låten från albumet. Låten släpptes som singel i november samma år, och låten Illusions in G Major fanns på B-sidan.

Om låten 
Can't Get It Out Of My Head var den första av Electric Light Orchestras låtar som hamnade bland de tio största låtarna på hitlistorna i USA, och som bäst hamnade den på plats nio. Låten hjälpte Electric Light Orchestra att bli stora i USA, men hemma i Storbritannien totalfloppade både låten och albumet.

Coverversioner 
 År 2005 tolkades låten av Fountains of Wayne på albumet Out Of State Plates.
 År 2007 gjorde Velvet Revolver en cover på låten som finns med på albumet Libertad.
 År 2010 tolkades den av Telekinesis.

Externa länkar 
 E.L.O - Can't Get It Out Of My Head på Youtube.

Musiksinglar 1974
Rocklåtar
3 kvinnor

3 kvinnor är en amerikansk film från 1977 regisserad av Robert Altman med Shelley Duvall, Sissy Spacek och Janice Rule i huvudrollerna.

Bakgrund 
Altmans intresse för psykoanalys, drömtydning och Ingmar Bergmans Persona (1966) inspirerade honom till ett kammarspel om två unga kvinnor. En idé som han bad författaren Patricia Resnick att utveckla. Filmen kom att spelas in efter ett öppet manus med stort utrymme för improvisation.

Handling 
Filmen inleds med en presentation av tre kvinnoroller. Willie Hart (Janice Rule) är mamman, en jordgudinna, som driver genom ökenlandskapet i sin egen värld. Millie Lammoreaux (Shelley Duvall) är en ytlig konsument som bläddrar damtidningar, koordinerar sin garderob i gula och vita plagg, samt planerar sina måltider noggrant efter aktuella recept. Pinky Rose (Sissy Spacek) introduceras som osjälvständig och barnslig, hon leker sig fram genom vardagen och söker uppmärksamhet och bekräftelse av sin omgivning. Pinky tycket att Millie är den mest perfekta personen hon någonsin har träffat.
De flesta männen i filmen cirkulerar utan närmare presentation, förutom en, Edgar Hart (Robert Fortier), Willies man, som presenteras som en försupen, gammaldags gunslinger med visst mått av charm.
Miljön är omgivande ökenlandskap i södra Kalifornien, där vattnets artificiella närvaro spelar en stor roll. Pinky föds fram i en bassäng-scen i filmens början och på Millie och Pinkys arbetsplats, ett äldreboende, badas åldringarna som om de förbereddes för att återlämnas till fostervattnet. Pinky gör också ett dödsföraktande hopp i en bassäng, efter en konflikt med Millie.

Inspelningsplatser 
Filmen spelades in under hösten 1976 i Palm Springs och Desert Hot Springs, Kalifornien. Millie och Pinky bor på the Purple Sage Apartments, egentligen ett motellet the Sunbeam Inn, 291 Camino Monte Vista, Palm Springs. Scenerna från en bar, skjutbana och minigolf gjordes vid Hidden Springs Ranch Club, Thousand Palms, Kalifornien, medan äldreboendet var Coffées Hotel Public Spa, Desert Hot Springs. Några scener spelades också in i centrala Palm Springs.

Roller
 Shelley Duvall som Mildred "Millie" Lammoreaux
 Sissy Spacek som Pinky Rose
 Janice Rule som Willie Hart
 Robert Fortier som Edgar Hart
 Ruth Nelson som Mrs. Rose
 John Cromwell som Mr. Rose
 Sierra Pecheur som Ms. Bunweil
 Craig Richard Nelson som Dr. Maas
 Maysie Hoy som Doris
 Belita Moreno som Alcira
 Leslie Ann Hudson som Polly
 Patricia Ann Hudson som Peggy
 Beverly Ross som Deidre

Utmärkelser
Shelley Duvall vann pris som bästa skådespelerska vid Cannes Filmfestival 1977.

Externa länkar
 Criterion Collection essay by David Sterritt
 Capricorn Theater: Figuring out Altman
 Offscreen: Mad women

Referenser 

Amerikanska dramafilmer
Filmer 1977
Filmer i regi av Robert Altman
Engelskspråkiga filmer
Den sista människan

Den sista människan är även den svenska titeln för boken The Last Man från 1826 av Mary Shelley
Den sista människan (tyska: der letzte Mensch) är en term som användes av filosofen Friedrich Nietzsche i "Så talade Zarathustra" för att beskriva motsatsen till hans idé om en överlägsen varelse, "Övermänniskan", som Nietzsches Zarathustra anser snart ska komma. Denna "övermänniska" kan ställas i kontrast till en viljesvag individ, trött på livet, tar inga risker, söker bara bekvämlighet och säkerhet: den sista människan.

Nietzsche påstod att den västerländska civilisationen rör sig allt mer mot den sista människan, en apatisk varelse, som inte har någon stor passion eller något engagemang, som inte kan att drömma, som endast tjänar sitt levebröd och överlever. En som äter för att överleva och endast överlever för att kunna äta. Nietzsche ansåg att inget stort är möjligt för den sista människan.

En av Nietzsches största rädslor var den allt smygande medelmåttan till följd av den nya demokratiska "friheten" och universella jämlikheten i samhället. Om "övermänniskan" representerade sitt ideal – idealet om en att vara stark nog att skapa en ny moral, stark nog att leva utan trösten av en egalitaristisk etik och stark nog att erkänna och omfamna "den eviga återkomsten". Idén om att de omständigheter som skapat personen och det öde hon skapat åt sig kommer ständigt att skapa henne åter som den ultimata verkligheten - raka motsatsen till "den sista människan".

Nietzsche ansåg att den sista människan skulle kunna vara ett svar på nihilism. Men alla konsekvenserna av guds död hade inte visat sig ännu. Som han sa: "Själva evenemanget är alltför stort, alltför avlägset, alltför långt från massans förmåga till förståelse trots att det redan verkar vara här."

Referenser

Medvetandefilosofi
Friedrich Nietzsche
Nihilism
Världsmästerskapet i fotboll för klubblag 2011

Världsmästerskapet i fotboll för klubblag 2011 var en fotbollsturnering som spelas mellan 8 och 18 december 2011. Det var det 8:e världsmästerskapet för klubblag som FIFA arrangerar. Efter att Förenade arabemiraten varit värdland 2009 och 2010 var det Japans tur att vara värdland 2011.

Under ett besök i Japan den 23 maj 2011, bekräftade Fifas ordförande Sepp Blatter att Japan skulle förbli som värd för turneringen trots jordbävningen vid Tohoku 2011.

Turneringen vanns av den spanska klubben FC Barcelona som vann med 4–0 i finalen mot brasilianska Santos FC.

Kvalificerade lag 

1 I fetstil: Tidigare vinnare av turneringen

Domare 
Utsedda domare är:

Afrika
 Noumandiez Doue
Assisterande:
 Songuifolo Yeo
 Djibril Camara

Asien
 Ravsjan Irmatov
 Yuichi Nishimura
Assisterande:
 Abdukhamidullo Rasulov
 Bakhadyr Kochkarov
 Toshiyuki Nagi
 Toru Sagara

Europa
 Nicola Rizzoli
Assisterande:
 Renato Faverani
 Andrea Stefani

Nord, Centralamerika och Karibien
 Joel Aguilar
Assisterande:
 William Torres Mejia
 Juan Francisco Zumba

Oceanien
 Peter O'Leary
Assisterande:
 Jan-Hendrik Hintz
 Ravinesh Kumar

Sydamerika
 Enrique Osses
Assisterande:
 Francisco Mondria
 Carlos Alexis Astroza
|}

Trupper 

Varje lag skulle lämnade in en trupplista på 23 spelare, varav tre skulle vara målvakter.

Arenor 
Alla matcher i världsmästerskapet i fotboll för klubblag 2011 spelades i Yokohama och Toyota.

Matcher 
En lottning hölls den 17 november i Nagoya för att bestämma "positionerna" på de tre lag som skulle börja i kvartsfinalerna: Al-Sadd (AFC), Espérance (CAF) och Monterrey (CONCACAF).

Om en match var oavgjord efter normal speltid:
I utslagsmatcher spelades en förlängning. Om det fortfarande skulle stå oavgjort efter en förlängning, skulle en  straffsparksläggning hållas för att bestämma vinnaren.
För femteplats-matchen och tredjeplats-matchen hölls ingen förlängning utan man gick direkt till straffsparksläggningen.
Alla tider är Japansk standardtid (UTC+09:00).

Spelträd

Kval till kvartsfinalerna

Kvartsfinalerna

Femteplats-match

Semifinaler

Tredjeplats-match

Final

Målskyttar

Turneringsstatistik

Slutställning

Priser

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

2011 i Japan
Fotbollsåret 2011
Internationella sportevenemang i Japan
2011
WP:Projekt Japan
Seouls Olympiastadion

Seouls Olympiastadion är en sportarena i Seoul i Sydkorea. Den byggdes för att härbärgera stora delar av tävlingarna vid Asiatiska spelen 1986 och Olympiska sommarspelen 1988 och den är i dag en stor del av Seouls olympiaområde.

Idag används arenan huvudsakligen till fotboll och friidrott.

Externa länkar 
 Seouls Olympiastadion

Olympiastadion
Olympiastadion
Olympiastadion
Olympiska sommarspelen 1988
Sportanläggningar invigda 1984
WP:Projekt Korea
Vi fem (TV-serie)

Vi fem är en brittisk TV-serie från 1995–1997 som är baserad på Enid Blytons böcker.

Lista över avsnitt och roller 
Listan visar avsnitten i kronologisk ordning som de visades på svensk TV.

Säsong 1 
Avsnitt 1: Fem söker en skatt, del 1 (Five on a Treasure Island: Part 1)

Avsnitt 2: Fem söker en skatt, del 2 (Five on a Treasure Island: Part 2)

Avsnitt 3: Fem går i fällan (Five Fall into Adventure)

Avsnitt 4: Fem räddar en hemlighet (Five on Kirrin Island Again)

Avsnitt 5: Fem och sjörövarskatten (Five Go to Demon's Rocks)

Avsnitt 6: Fem följer ett spår (Five on a Secret Trail)

Avsnitt 7: Fem och kidnapparna (Five Have Plenty of Fun)

Avsnitt 8: Fem på nya äventyr (Five Go Adventuring Again)

Avsnitt 9: Fem gör ett fynd (Five on Finniston Farm)

Avsnitt 10: Fem i knipa (Five Get into Trouble)

Avsnitt 11: Fem stoppar spöktåget (Five Go Off to Camp)

Avsnitt 12: Fem på smugglarjakt, del 1 (Five Go to Smuggler's Top: Part 1)

Avsnitt 13: Fem på smugglarjakt, del 2 (Five Go to Smuggler's Top: Part 2)

Säsong 2 
Avsnitt 14: Fem reser till havet, del 1 (Five Go Down to the Sea: Part 1)

Avsnitt 15: Fem reser till havet, del 2 (Five Go Down to the Sea: Part 2)

Avsnitt 16: Fem på rymmarstråt (Five Run Away Together)

En komplett lista över svenska röster finns ej tillgänglig för detta avsnitt eftersom man av misstag har visat fel dubbningskredits till det.

Avsnitt 17: Fem i fara (Five Get into a Fix)

Avsnitt 18: Fem befriar en fånge, del 1 (Five Have a Wonderful Time: Part 1)

Avsnitt 19: Fem befriar en fånge, del 2 (Five Have a Wonderful Time: Part 2)

Avsnitt 20: Fem på tjuvjakt (Five Go Off in a Caravan)

Avsnitt 21: Fem löser en gåta (Five Have a Mystery to Solve)

Avsnitt 22: Fem på fotvandring (Five on a Hike Together)

Avsnitt 23: Fem tillsammans igen (Five Are Together Again)

Avsnitt 24: Fem befriar flygarna, del 1 (Five Go to Billycock Hill: Part 1)

Avsnitt 25: Fem befriar flygarna, del 2 (Five Go to Billycock Hill: Part 2)

Avsnitt ?: Fem på mystiska heden (Five Go to Mystery Moor)

Det här avsnittet dubbades aldrig till svenska och visades aldrig i svensk TV eftersom det ansågs gynna anti-ziganism.

Externa länkar 
Rollista i avsnitt på IMDb.
Svenska röster och credits på Dubbningshemsidan.

Brittiska TV-serier från 1990-talet
Engelskspråkiga TV-serier
TV-seriestarter 1995
TV-serieavslutningar 1997
Buch (efternamn)

Buch är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anker Buch
 Fabian Buch
 Frederik Buch
 Hans Buch, flera personer
 Hans Buch (botaniker)
 Hans Buch (präst)
 Kurt Buch
 Leopold von Buch
 Peter Buch
 Walter Buch

Tyska efternamn
Gullrips

Gullrips (Ribes aureum) är en av många buskar som tillhör vinbärssläktet. Den är en av de första att blomma på våren och har gula blommor som doftar kraftigt aromatiskt. Blomningen är riklig och långvarig. Bären uppskattas av fåglar. För bland annat humlor är den en ovärderlig värd om våren när de behöver nektar. De söker sig till busken i stora mängder.

Gullrips har ett lite hängande växtsätt liksom många andra inom släktet. Busken blir upp till ca 3 meter hög. Den etablerar sig lätt och växer snabbt och kan förökas med avläggare eller sticklingar.

Källor

Ripsväxter
Gu Växtindex