kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pat Morris Neff

Pat Morris Neff, född 26 november 1871 i Coryell County, Texas, död 20 januari 1952 i Waco, Texas, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var guvernör i delstaten Texas 1921–1925.

Neff utexaminerades 1894 från Baylor University och avlade sedan 1897 juristexamen vid University of Texas at Austin. Han studerade vidare vid Baylor och arbetade sedan som advokat i Waco. Som skicklig talare avancerade han snabbt inom delstatspolitiken och satt i två år som talman i delstatens representanthus. Neff blev sedan ryktbar som åklagare och endast sexton av de 422 personer som hade honom som åklagare i sina rättegångar frikändes.

Neff besegrade Joseph Weldon Bailey i demokraternas primärval inför guvernörsvalet 1920. Han vann sedan själva guvernörsvalet med omval två år senare. Neff var en förespråkare för alkoholförbud och han blev kritiserad för att inte ha gått tillräckligt hårt åt Ku Klux Klan. År 1925 efterträddes han som guvernör av Miriam A. Ferguson.

Neff var rektor för Baylor University 1932–1947.

Baptisten och frimuraren Neff gravsattes på Oakwood Cemetery i Waco.

Referenser

Externa länkar
Handbook of Texas Online

Guvernörer i Texas
Amerikanska demokrater
Amerikanska advokater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Coryell County
Födda 1871
Avlidna 1952
Män
Alumner från Baylor University
Alumner från University of Texas at Austin
Fabian Biörck

Fabian Biörck, född 21 oktober 1893, död 27 september 1977, var en svensk friidrottare.

Biörck tog SM-guld på 400 meter 1917. Han tävlade för Jönköpings AIK.

Referenser

Källor

Svenska kortdistanslöpare
Svenska gymnaster
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1920
Män
Födda 1893
Avlidna 1977
Hiram Bingham

Hiram Bingham kan syfta på:

* Hiram Bingham I, missionär till kungariket Hawai'i
 Hiram Bingham II, hans son, även han missionär till Hawai'i
 Hiram Bingham III, amerikansk senator från Connecticut och upptäcktsresande (upptäckte Machu Picchu 1911)
 Hiram Bingham IV, amerikansk vicekonsul i Marseille under Andra världskriget
Varg Veum

Varg Veum (jfr uttrycket varg i veum) är en fiktiv privatdetektiv i Bergen i Norge som är huvudpersonen i en serie berättelser av Gunnar Staalesen. Veum porträtteras som en missanpassad man som försöker lösa brottmål samtidigt som polisen, fast på sitt eget sätt. Staalesen är född i Sunnfjord under andra världskriget. Han har tidigare varit gift men är nu skild och har en vuxen son.

Varg Veum finns gestaltad i 16 böcker mellan 1977 och 2008 samt ett antal noveller och små berättelser, plus som tecknad serie. Han har dramatiserats både vid radioteatern och vid den norska teatern, och filmbolaget Miso Film gjorde tillsammans med SF Norge sex stycken filmer 2006 för bio och TV med Trond Espen Seim i rollen som Varg Veum. Totalt ska det bli tolv stycken filmer om Varg Veum då ytterligare sex stycken började spelas in med start 2010.

Huvudkaraktärerna
 Varg Veum, privatdetektiv - Trond Espen Seim
 Jacob Hamre, polis - Bjørn Floberg
 Jan Isachsen, polis - Endre Hellestveit
 Anna Keilhaug, advokat - Kathrine Fagerland
 Karin, Veums flickvän - Lene Nystrøm

Filmerna
2007: Varg Veum – Bittra blomster (norska Bittre blomster)
2008: Varg Veum – Törnrosa (norska Tornerose)
2008: Varg Veum – Din till döden (norska Din til døden)
2008: Varg Veum – Fallna änglar (norska Falne engler)
2008: Varg Veum – Kvinnan i kylskåpet  (norska Kvinnen i kjøleskapet)
2008: Varg Veum – Begravda hundar (norska Begravde hunder)
2010: Varg Veum – Skriften på väggen (norska Skriften på veggen)
2011: Varg Veum – Svarta får (norska Svarte får)
2011: Varg Veum – Dödens drabanter (norska Dødens drabanter)
2011: Varg Veum – I mörkret är alla vargar grå (norska I mørket er alle ulver grå)
2011: Varg Veum – De döda har det bra (norska De døde har det godt)
2012: Varg Veum – Kalde hjerter

Källhänvisningar

Externa länkar
 Varg Veum på IMDb
 Fem av Varg Veum-filmerna på SFDb
 Vargveum.no (norska)
 Seim och Floberg bekräftar sin medverkan i de sex nya filmerna på vg.no (norska)

Norska litterära figurer
Filmfigurer
Fiktiva figurer från Norge
Fiktiva detektiver
Fiktiva figurer introducerade 1977
Laurence Binyon

Laurence Binyon, född 10 augusti 1869 och död 10 mars 1943, var en brittisk författare, konsthistoriker och iranist.

Binyon framträdde först som diktare tillsammans med sin kusin Stephens Phillips, med vars poesi hans egen företer stora likheter. Han var även verksam som epiker, lyriker och dramatiker, och hämtade influenser från en rad skilda litteraturströmningar. Bland hans verk märks Porphyrion (1898), England and other poems (1909), London visions (1896-99), samt Penthesilea (1905).

Hans mest berömda dikt "For the Fallen", skriven redan 1914 med tanke på de stupade i första världskriget, läses regelbundet vid minneshögtider som påminner om tillfällen som stilleståndsdagen 11 november 1918 och landstigningen vid Gallipoli 24 april 1915.

    They shall grow not old, as we that are left grow old:
    Age shall not weary them, nor the years condemn.

    At the going down of the sun and in the morning,
    We will remember them. 

Se "Ode of Remembrance" i engelska Wikipedia.

Binyon intresserade sig för iranistik och publicerade flera verk om persisk konst, däribland Persian Miniature Painting (1933). Han översatte även den persiske poeten Nizami till engelska, The Poems of Nizami (1928).

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Alumner från Trinity College, Oxford
Iranister
Födda 1869
Avlidna 1943
Män
Carl Binz

Carl Binz, född 1 juli 1832 i Bernkastel-Kues, död 11 januari 1913 i Bonn, var en tysk läkare och farmakolog.

Binz blev 1862 docent vid Bonns universitet samt 1868 e.o. professor och var 1873–1908 ordinarie professor i farmakologi vid nämnda universitet, där han 1869 grundlade en farmakologisk institution. Dels själv, dels genom sina många lärjungar bearbetade han en mängd frågor inom sin vetenskap, bland annat dem om kininets, alkoholens, fosforns och arsenikens verkningssätt. Hans strävan gick ut på att enkelt fysikaliskt och kemiskt förklara läkemedlens och gifternas verkningar. Som lärare utövade han stort inflytande, bland annat genom sina läroböcker, som utkom i en mängd upplagor, till exempel Grundzüge der Arzneimittellehre (1886). Förutom facklitteratur skrev han bland annat Doctor J. Weyer, der erste Bekämpfer des Hexenwahns (andra upplagan 1896).

Källor 

 
 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska farmakologer
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Födda 1832
Avlidna 1913
Män
Walter Lord

Walter Lord, född 8 oktober 1917 i Baltimore, Maryland, USA, död 19 maj 2002, var en amerikansk författare, främst känd för fackboken A Night to Remember om Titanic och dess förlisning.

Lord var son till John Walterhouse Lord och Henrietta Hoffman. Hans far var advokat och dog när Walter Lord var tre år gammal. Hans mor följde ofta med på RMS Olympics resor. Lord började visa ett stort intresse för Titanic redan vid nio års ålder. Han bad sin mor att få resa med ombord på Titanics systerfartyg Olympic, där han väl ombord frågade besättningen ett flertal frågor om vad som egentligen hände när Titanic sjönk.

Efter att Lord gått ut från high school valde han att studera på Princeton University med inriktning historia, där han utexaminerades 1939. Lord blev sedan inskriven vid Yale Universitys juridiska fakultet Yale Law School, men avbröt sina studier då han var verksam inom förenta staternas armé under andra världskriget. Efter krigets slut 1945 återupptog Lord sina studier vid Yale där han så småningom tog examen i juridik.

Intresset för Titanic hade kraftigt minskat efter de båda världskrigen, men när Lord utgav sin bok A Night to Remeber 1954 blev boken en enorm succé. Boken sålde stort världen över och filmatiserades 1958 med samma titel. 1955 låg hans bok på första plats bland de mest sålda böckerna i New York Times. Lord medverkade även i en rad andra Titanic-projekt. 1997 arbetade han som konsult för regissören James Cameron till den berömda filmen Titanic (1997) där mycket av Lords kunskaper användes som mall i filmen. Han var även med och arbetade som rådgivare till datorspelet Titanic: Adventure Out of Time (1996).

Utöver sina bidrag om Titanic utgav han en rad andra framgångsrika böcker. 1994 fick han ta emot det årliga priset ''"The Francis Parkman Prize for Special Achievement".

Walter Lord avled i Parkinsons sjukdom på Manhattan vid 84 års ålder.

Referenser

Externa länkar

Födda 1917
Avlidna 2002
Män
Amerikanska författare
RMS Titanic
Alumner från Princeton University
Alumner från Yale Law School
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Ida Jacobsson

Ida Jacobsson, född Lamberg 1839 i Stockholm, död 6 november 1863 i Paris, svensk operasångare (sopran) och skådespelare aktiv i Finland.

Jacobsson var elev till Isidor Dannström och 1860 medlem i Pierre Delands teatersällskap. Hon var gift med pianisten Filip Jakobsson. Jacobsson deltog i flera sångroller under sällskapets vistelse i Helsingfors och blev stadens stora operastjärna då Svenska Teatern i Helsingfors grundades 1860, och där Delands sällskap utgjorde dess första personal 1860-61. Hon studerade sedan under Masset i Paris, innan hon 1863 åter engagerades i Helsingfors. När teatern i Helsingfors brann ned 1863, återvände hon till studierna hos Masset i Paris. Hon insjuknade och avled strax innan hon hann sjunga inträdesprovet inför konservatoriets direktörer.

Källor 
 Anteckningar om svenska qvinnor, sidan 225, läst 29 december 2011.

Svenska sopraner
Födda 1839
Avlidna 1863
Kvinnor
Finlands teaterhistoria
Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska operasångare under 1800-talet
Finländska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Peter Mitchell-Thomson

Peter Mitchell-Thomson, Baron Selsdon, född 28 maj 1913, död 7 februari 1963, var en brittisk adelsman.

Lord Selsdon vann det första Le Mans-loppet efter andra världskriget tillsammans med Luigi Chinetti, i en Ferrari 166 MM 1949. Det blev även Ferraris första Le Mans-vinst. Lord Selsdon var först och främst finansiär och körde bara en knapp halvtimme, för att reglerna krävde det. Resten av loppet körde Chinetti själv.

Källor 
 

Födda 1913
Avlidna 1963
Le Mans 24-timmarsvinnare
Engelsk adel
Män
Sopor (olika betydelser)

Sopor kan syfta på:
 Sopor – oönskade substanser som bildas genom mänsklig verksamhet, se avfall
 Hushållssopor – en benämning på residualfraktion av avfall från i första hand privata hushåll
 Grovsopor – huhållsavfall som är för stort för att rymmas bland hushållssoporna
 Sopor (film) – svensk film från 1981
 Sopor – ett barbituratliknande lugnande och sömngivande medel, se metakvalon

Se även
 Soptipp
Sophämtning
Luftvärnsrobotvagn 701

Luftvärnsrobotvagn 701, militärförkortning: lvrbv 701, är en svensk luftvärnsrobotvagn baserat på chassit till infanterikanonvagn 102 och 103, bestyckad med ett luftvärnsrobotsystem 70, därav beteckningen "lvrbv 701": luftvärnsrobotvagn med robotsystem 70, första i sitt slag (löpnummer 1).

Vagnen utvecklades i slutet av 1970-talet och togs i bruk 1984. De brukades fram till millennieskiftet 2000. Systemet har en nästintill identisk systervagn som istället bär ett pansarvärnsrobotsystem 55, betecknad pansarvärnsrobotvagn 551.

Historia 
När infanterikanonvagn 102 och 103 ersattes åren 1975–1978 med infanterikanonvagn 91, såg man en möjlighet att använda deras chassi som bas för de robotfordon man ämnade tillföra pansarbrigaderna. Ombyggnationen bestod av en helt ny överbyggnad på det gamla chassit, samt ny motor och växellåda av samma typ som satt i . Arbetet utfördes mellan åren 1984–1986 vid Hägglund & Söner i Örnsköldsvik. Totalt kom 57 vagnar av versionen pvrbv 551 och 48 vagnar av versionen lvrbv 701 att vara i tjänst inom Försvarsmakten åren 1984–2000.

Besättning 
Besättningen består av förare, skytt, laddare och vagnchef. Längst fram i vagnen sitter förare och vagnchef. I mitten av vagnen finns två stora takluckor under vilka skytt och laddare befinner sig vid förflyttning. När vagnen går i eldställning öppnas luckorna och robotlavetten hissas upp ovanför vagntaket. Skytt och laddare saknar i det läget pansarskydd.

Referenser 

Luftvärnsrobotvagnar
Svenska pansarfordon
Pierre Veyron

Pierre Veyron, född 1 oktober 1903, död 2 november 1970 i Èze, Alpes-Maritimes, var en fransk racerförare.

Veyron var anställd av Bugatti som testförare och arbetade med utvecklingen av Bugatti Type 57. Han tävlade även för sin arbetsgivare och vann Le Mans 24-timmars 1939, tillsammans med Jean-Pierre Wimille.

Det moderna Bugatti har uppkallat sin supersportbil Bugatti Veyron efter Pierre Veyron.

Källor 
 
 www.kolumbus.fi 

Födda 1903
Avlidna 1970
Franska racerförare
Grand Prix-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Män
Viasat Premier League HD

Viasat Premier League HD är en av Viasats Sportkanaler och sänder i HD. Kanalen sänder matcher från Premier League, som kommenteras av engelska kommentatorer, samt nyhetsrepotage och intervjuer. Viasat direktsänder även matcher från Premier League i Viasat Fotboll, Viasat Sport, Viasat Sport HD samt Viasat X-tra-kanalerna. Dessutom sänds även matcher i TV10. TV-rättigherna för Norden ägdes tidigare av Canal+ men den 20 mars 2010 skrevs ett avtal med MTG, MTG sålde därefter rättigheterna i Danmark och Norge till TV2 Danmark och TV2 Norge. Därefter har de också köpt rättigheterna för Baltstaternas och Bulgarien.

Kanalen sänder i Sverige, Estland, Lettland och Litauen, i Danmark sänder Viasat istället TV2 Sport Premier League och TV2 Sport Premier League HD som ett samarbete med TV2 Danmark. I Norge sänds matcherna istället i TV2 Premier League HD, TV2 Premier League HD 2 och TV2 Premier League HD 3 hos Viasat

Källor

TV-kanaler och TV-stationer startade 2010
TV-kanaler i Sverige
TV-kanaler i Estland
TV-kanaler i Lettland
TV-kanaler i Litauen
Sportkanaler
HDTV-kanaler
Premier League
Engelskspråkiga TV-kanaler
Viasat
Jean Trémoulet

Jean Trémoulet, född den 12 april 1909, död den 13 oktober 1944, var en fransk racerförare.

Trémoulet vann Le Mans 24-timmars 1938 i en Delahaye 135, tillsammans med Eugène Chaboud. Trémoulet var aktiv i franska motståndsrörelsen och dödades under andra världskriget.

Källor 
 
 www.kolumbus.fi 

Födda 1909
Avlidna 1944
Franska racerförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Män
Eugène Chaboud

Marius Eugène Chaboud, född den 12 april 1907 i Lyon, död den 28 december 1983 i Montfermeil, var en fransk racerförare.

Chaboud är mest känd för att ha vunnit Le Mans 24-timmars 1938 i en Delahaye 135, tillsammans med Jean Trémoulet.

Chaboud körde senare i karriären tre formel 1-lopp under  och .

F1-karriär

|}

Källor

Födda 1907
Avlidna 1983
Franska racerförare
Franska Formel 1-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Män
Gustave Joseph Biot

Gustave Joseph Biot, född 1833 och död 1905, var en belgisk målare och kopparstickare.

Biot väckte redan som sextonåring uppseende med ett stick efter Tizians porträtt av hertigen av Alba och medverkade senare i det av Lorenzo Bartolini med flera utgivna koppasticksverket över Florens gallerier. Biots stick efter andra mästare, till exempel Rafael, Correggio, Alexandre Cabanel, Jaroslav Čermák, utmärktes vanligen av en mjukhet i återgivningen. Ibland använde Biot för sina egna kompositioner ett mer förenklat manér.

Källor 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Belgiska konstnärer
Belgiska grafiker
Belgiska gravörer
Födda 1833
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Karl von Birago

Karl von Birago, född 24 april 1792, död 29 december 1845, var en österrikisk friherre och militäringenjör.

von Birago blev officer vid infanteriet 1813, överste 1841 och chef för pionjärbrigaden 1844. von Birago har uppfunnit ett system för fältbroar, som 1841 infördes i österrikiska armén och sedan fått efterföljd i flera Europas arméer, och konstruerat en lavett för i torn uppställda haubitser. von Birago har utgett Untersuchungen über die europäischen Militärbrückentrains (1839).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Österrikiska militärer
Österrikiska ingenjörer
Österrikiska uppfinnare
Födda 1792
Avlidna 1845
Män
Robert Benoist

Robert Marcel Charles Benoist, född den 20 mars 1895 i Rambouillet, avrättad den 11 september 1944 i koncentrationslägret Buchenwald, var en fransk racerförare och motståndsman.

Benoist var stridspilot under första världskriget och blev sedan flyglärare i det nybildade franska arméflyget. Efter kriget tog han upp bilsport och 1924 började han köra för Delage. Under säsongen 1927 vann han fyra av fem VM-lopp, vilket ledde till att stallet vann världsmästerskapet i Grand Prix racing.

Sedan Delage dragit sig ur motorsporten körde Benoist några enstaka tävlingar för Bugatti. Han vann även Spa 24-timmars 1929 med en Alfa Romeo. I mitten av 1930-talet blev han ledare för Bugattis tävlingsavdelning. Tillsammans med Jean-Pierre Wimille vann han Le Mans 24-timmars 1937. Efter segern på Le Mans avslutade han sin förarkarriär, men fortsatte som ledare för tävlingsavdelningen fram till andra världskriget.

I samband med Frankrikes fall 1940 flydde Benoist tillsammans med kollegan Wimille till England, där de anslöt sig till Special Operations Executive. Under ett uppdrag i hemlandet arresterades Benoist i juni 1944 och fördes till Buchenwald, där han avrättades den 11 september samma år.

Den första GP-tävlingen i Frankrike efter befrielsen hölls i Paris den 9 september 1945 under namnet Coupe Robert Benoist till Benoists minne.

Källor
 
 www.kolumbus.fi 

Födda 1895
Avlidna 1944
Franska racerförare
Grand Prix-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Män
Anders Bing

Anders Bing, född 1525 på Smedstorps slott, död den 16 december 1589, var en skånsk adelsman och danskt riksråd.

Han var son till Kjeld Bing till Smedstorp och Kirsten Splid. Då han var sju år, blev han sänd till Norge, till sin morbror Jens Splid, som satte honom i skola i Bergen. Senare var han i huset hos flera framträdande adelsmän som Johan Rantzau och Peder Skram. 

Därefter var han i utländsk krigstjänst, särskilt i Ungern mot turkarna. Efter sin hemkomst blev han 1554 hovman hos hertig Fredrik på Malmöhus, som efter sin tronbestigning gjorde honom till sin køgemester. 

Bing deltog både i fälttåget mot Ditmarsken och i nordiska sjuårskriget. I det sista miste han bägge sina bröder och blev själv svårt sårad i slaget vid Svartrå. Efter fredsslutet blev han sänd som sändebud till Sverige och blev senare ofta använd till diplomatiska beskickningar. 

1581 blev han upptagen i riksrådet. Förutom ett par mindre län hade han från 1572 Varbergs slott i förläning, och här dog han 1589 efter någon tids sjukdom. 

Två dagar efter hans död kom kung Jakob VI av Skottland och drottning Anna till Varberg, och i närvaro av dem och en förnäm församling av danska och skotska riksråd och den halländska adeln och prästerskapet blev hans lik fört från Varberg till Träslövs kyrka. Kung Jakob hedrade dessutom Bings minne genom att själv författa en vers över honom. 

Samtidig med att kung Fredrik II 1572 firade sitt eget bröllop, höll han också Bings bröllop med jungfru Anne Pedersdatter Galt på Köpenhamns slott. Hon levde ännu 1605, men äktenskapet var barnlöst, och Bing dog som den siste av sin ätt.

Källor

 

Dansk adel
Danska riksråd under 1500-talet
Skånska godsägare under 1500-talet
Födda 1525
Avlidna 1589
Män
Personer från Smedstorps socken
Frederik Sneedorff Birch

Frederik Sneedorff Birch, född 1 mars 1805 i Maribo, död 11 mars 1869 i Århus, var en dansk författare, son till biskop Andreas Birch.

Birch var under hela sitt liv en märklig och orolig person, som inte kunde inrikta sig på något bestämt. Han studerade först teologi, men ägnade senare sitt intresse främst åt poesi och musik. Under en följd av år (1829–38) verkade han som lärare vid Latinskolan i Århus, men efter att ha avskedats därifrån förde han en vagabonderande tillvaro. Han vistades främst på landet, där han kunde dikta och musicera i lugn och ro, samla på folkminnen och folkvisor, för vilket han hade stort intresse. Han räddade således de populära sångerna "Skære, skære havre" och "Det var en lørdag aften" från glömskan. 

Birch gjorde även en del besök i Köpenhamn, där han gärna läste sina dikter i studentkretsar, men varifrån han på grund av sin svaghet för starka drycker återvände tämligen utblottad. Han skrev en mängd berättelser och dikter, som huvudsakligen publicerades anonymt i tidskrifter och utgav folkminnen såsom Folkesagn (1828), 1,300 danske Ordsprog (1836), men intet i hans produktion har synnerligt värde. I slutet av sitt liv var han starkt upptagen med planer syftande till fiskerinäringens förbättring.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Danska författare
Danskspråkiga författare
Danska folklorister
Födda 1805
Avlidna 1869
Män
Salmonsens
Svensk uppslagsbok
Johann Weyer

Johann Weyer (Weier eller Wier), född 1515 i Nordbrabant, död den 24 februari 1588 i Tecklenburg, var en nederländsk läkare och bekämpare av häxeriprocesserna.

Weyer var 1559–1578 livmedikus i Düsseldorf hos hertig Vilhelm III av Jülich, Kleve och Berg. Weyer tillägnade denne frisinnade furste skriften De præstigiis dæmonum et incantationibus ac veneficiis (1563; 6:e upplagan 1583), i vilken han lika grundligt som gripande ådagalade det dåraktiga och orättfärdiga i att förfölja så kallade häxor. 

Denna bok väckte prästerskapets vrede och framkallade motskrifter av bland andra Jean Bodin. Weyer räddade många för häxeri anklagade personers liv genom att utbedja sig dem till kurmässig behandling. En upplaga av hans Opera omnia utgavs 1640 i Amsterdam. Hans liv behandlas av Carl Binz i Doctor Johann Weyer etc. (2:a upplagan 1896).

Källor
 

Födda 1515
Avlidna 1588
Tyska läkare
Män
Personer från Noord-Brabant
Personer från Tecklenburg
Lenngren

Lenngren är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Anna Maria Lenngren (1754–1817), svensk poet
 Carl Peter Lenngren (1750–1827), svensk ämbetsman och redaktör
 Einar Lenngren (1918–1973), svensk industriman

Svenska efternamn
Majenfors

Majenfors är en liten by i sydvästra delen av Markaryds kommun och ligger på södra sidan av Lagan nära Riksväg 15. Byn ligger alldeles på gränsen till Halland.

Tidigare tillhörde Majenfors Markaryds socken som en del i området Torp och idag är byn en del av Markaryds Församling. 

I byn ligger två kraftstationer för elproduktion, varav den första invigdes 1910. Denna kraftstation var ett led i kraftföretaget Sydkrafts utbyggnad av den svenska elproduktionen.

Antalet fastboende i Majenfors uppgår 2018 till 16 personer och ungefär lika många fritidsboende. 

Orter i Markaryds kommun
Carl Rinman

Carl Rinman, född den 7 oktober 1762, död den 15 januari 1826 på Viggesnäs nära Hedemora, var en svensk bergsmekaniker. Han var son till Sven Rinman och Catharina Elisabeth Odelstierna samt farfars far till Erik B. Rinman. 

Rinman åtnjöt länge vetenskaplig handledning av sin far och skickades 1792 på regeringens bekostnad till Finland för att undersöka därvarande sjö- och myrmalmer samt undervisa befolkningen i sättet att smälta dem i blästerugnar. 

Rinman blev efter sin far direktör för grov- och svartsmidet och för Eskilstuna fristad samt fick bergmästares titel. Han införde bland annat förbättringar i metoderna för tackjärnsblåsning och stångjärnssmide.

Källor

Externa länkar

 

Födda 1762
Avlidna 1826
Bureätten
Svenska bergmästare
Män