kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Berthold Dieden (1879–1946)

Berthold Dieden, född 30 december 1879 i Malmö, död 5 november 1946, var en svensk köpman. Han var son till Berthold Dieden.

Biografi
Efter studentexamen 1899 innehade Dieden konditioner i utlandet 1901–1905, etablerade expeditionsfirma i Malmö 1908 och grundade filialer i Kina och Japan 1910. Han var verkställande direktör i Nya AB B. Dieden & Co samt styrelseledamot i bland annat Sjöförsäkrings AB Öresund och Manufaktur AB i Malmö.

Dieden var gift med Märta Faxe (1893–1961). Deras son Berthold var officer och dottern Agnes var gift med ambassadör Love Kellberg. Makarna Dieden är begravda på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Källor

 Dödsruna för Märta Dieden i Dagens Nyheter, 28 juli 1961, sid. 15 (sid. 13 digitalt)
 Dieden, Berthold på SvenskaGravar.se

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer i Malmös historia
Näringslivspersoner från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1879
Avlidna 1946
Män
Benny Almebratt

Benny Almebratt, ursprungligen Andersson, född 13 mars 1931 i Göteborgs Oskar Fredriks församling, död 8 februari 2009 i Björketorps församling, Västra Götalands län, var en svensk scenmålare och mecenat. 

Benny Almebratt var son till målarmästaren Arne Gunnar Almebratt (1907–1966) och Anna Lisa, ogift Gren (1907–1991). Han gick till en början i faderns fotspår och blev målare, men kom till Stockholm där han började som påklädare åt Karl Gerhard och bland annat inredde teatrar och målade biografer. På 1990-talet instiftade han Almebrattska stiftelsen, som stöder personer i teater- och musikvärlden. 

Bland pristagarna finns Sif Ruud, Tomas von Brömssen och Kent Andersson. Benny Almebratt var stor bidragsgivare till Arvid Carlsson-fonden. Benny Almebratt var livskamrat med Dramatens planeringschef Göthe Ericsson (1925–2011). De är gravsatta i minneslunden på Björketorps kyrkogård.

Källor 
 Prisar teatervärlden med hjälp av egen stiftelse Stiftelser. Nyhetsbrev för kunder i SEB Enskilda Banken nr 2 juni 2005

Noter 

Personer inom svensk teater
Svenska mecenater
Personer från Göteborg
Födda 1931
Avlidna 2009
Män
Scanburger

Scanburger är en finländsk hamburgerkedja med omkring 80 försäljningsställen, som öppnade sina första restauranger 1996.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Finländska snabbmatskedjor
Restauranger i Finland
Gotthard Dieden

Gotthard Dieden, född 8 juli 1879 i Hyllie församling, Malmöhus län, död 6 november 1968 i Lerums församling, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Biografi 
Efter studentexamen i  Malmö 1897 utexaminerades Dieden från Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1901. Han blev tf. byrådirektör vid Kungliga järnvägsstyrelsen 1914, förste byrådirektör 1917, verkställande direktör vid Tidaholms bruk 1918, direktör för Göteborgs spårvägar 1920 och hamndirektör i Göteborg från 1921. Han blev överstelöjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren 1936.

Familj 
Dieden var son till godsägaren Gotthard Dieden senior på Bellevue gård och sonson till Johan Henrik Dieden senior. 

Gotthard Dieden var gift med Elisabet de Laval (1894–1985). De är begravda på Djursholms begravningsplats.

Källor

 Dieden, Gotthard på SvenskaGravar.se
 Svenska släktkalendern 1992

Noter

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Kommunaltekniker i Göteborg
Spårvägsdirektörer i Göteborg
Personer från Hyllie socken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1879
Avlidna 1968
Män
Markgräfliches Opernhaus

Markgräfliches Opernhaus (även Operahuset, Bayreuth) är en operabyggnad i Bayreuth i  Tyskland. Byggnaden uppfördes under markgreve Fredrik III av Brandenburg-Bayreuths regering 1744-1748 och räknas idag till de få bevarade teater- och operabyggnaderna från 1700-talets Europa. Teatern ingår i den tyska rutten av Europavägen historiska teatrar. Operahuset kan dagligen besiktigas.

Byggnadens exteriör ritades av den franske arkitekten Joseph Saint-Pierre och interiören gestaltades av italienaren Giuseppe Galli da Bibiena. Stilen är italiensk senbarock. Operahuset byggdes i samband med bröllopet mellan markgrevens dotter Elisabeth Fredrika Sofia av Brandenburg-Bayreuth och Karl Eugen av Württemberg. Byggnaden är uppförd helt i trä därför användes knappt några stearinljus för att undvika en brand. Teatersalongen består enbart av tre rader loger medan parketten till en början var utan sittplatser. Logerna var ursprungligen tillordnade de tre samhällsstånden. 

På 1860-talet fick Richard Wagner veta att det fanns en utomordentligt vacker teaterbyggnad (Markgräfliches Opernhaus) i Bayreuth som skulle kunna bli en lämplig spelplats för hans verk. Det visade sig dock att Markgräfliches Opernhaus var för liten och dessutom omodern när det gällde scenteknik. Wagner blev däremot förjust i staden Bayreuth och det bestämdes att man skulle bygga en helt ny teater i staden. Så blev Bayreuth platsen för Bayreuthfestspelen.

Den 30 juni 2012 fick operahuset status som ett världsarv.

Källor

Externa länkar 

 Markgräfliches Opernhaus.

Operahus i Tyskland
Världsarv i Tyskland
Världsarv inskrivna 2012
Bayreuth
Isaac Pupo

Isaac Pupo, född 23 oktober 1985 i Monrovia, är en liberiansk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar i Liberias herrlandslag i fotboll och sedan 2012 för LPRC Oilers.  

Pupo har spelat i Azerbajdzjans högsta division i fotboll Unibank Premjer Liqasy med FK Qarabağ, där han blev scoutad av flera turkiska klubbar.

År 2010 undertecknade han kontrakt för den grekiska toppklubben Panionios FC, men lämnade efter bara en full säsong. Panionios ekonomiska problem sägs vara den främsta anledningen till hans utträde.

Sommaren 2011, den 28 juli tecknade han kontrakt för Hammarby IF. Han undertecknade ett kortsiktigt avtal med klubben, med option på ytterligare tre år. Hammarby valde dock att inte förlänga hans kontrakt och därmed lämnade han klubben efter enbart åtta matcher.

Referenser

Externa länkar

Isaac Pupo på transfermarkt.co.uk

Liberianska fotbollsspelare
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Panionios FC
Spelare i FK Qarabağ
Födda 1985
Män
Levande personer
Personer från Monrovia
Emiko Shiratori

, född 16 mars 1950, är en japansk sångerska. 

Shiratori sjöng vid Olympiska vinterspelen 1972 och 1998. Hon är mor till sångerskan Maika Shiratori och gift med musikern Sumio Shiratori. Paret skapade tillsammans originalmusiken till den tecknade TV-serien I Mumindalen. I TV-serien agerade hon även berättarröst i de japanska avsnitten.

1969 bildade Shiratori folkgruppen Toi et Moi tillsammans med Akutagawa Sumio, ledd av skivbolaget Toshiba EMI. Toi et Moi uppnådde stora framgångar i Japan 1969–73 och utgav i snitt två album och fyra singlar per år. 1973 utkom Shiratoris första soloalbum, varpå hon fortsatte som soloartist 70-talet ut.

Shiratori sjöng ledmotivet "Melodies of Life" till datorspelet Final Fantasy IX, som släpptes år 2000.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 Profil på Square Enix Music Online
 Lista över utgivningar på Discogs

Japanska sångare
Födda 1950
Levande personer
Kvinnor
WP:Projekt Japan
Personer från Kanagawa prefektur
Dulcin

Dulcin är ett konstgjort sötningsmedel, cirka 250 gånger sötare än socker, som upptäcktes 1884 av Joseph Berlinerbau. Det massproducerade första gången sju år senare. Trots att det upptäcktes först fem år efter sackarin, hade det aldrig det senare medlets framgång på marknaden. Ändå var det ett viktigt sötningsmedel i början av 1900-talet och hade en fördel framför sackarin i och med att det inte hade en bitter eftersmak. Dulcin kom främst till användning som tillsats i fruktsafter, likörer, bakverk etc.

Tidiga medicinska tester godkände ämnet för säker konsumtion, och det ansågs idealiskt för diabetiker. En i FDA-studie år 1951 restes emellertid frågor om dess säkerhet, som resulterade i att det togs bort från marknaden 1954, sedan djurförsök visat ospecificerade cancerframkallande egenskaper.

Källor

Sötningsmedel
Cancerframkallande ämnen
Saurophaganax

Saurophaganax var ett släkte köttätande dinosaurier med arten Saurophaganax maximus som levde under senare delen av Juraperioden. Fossil av Saurophaganax har hittats i Oklahoma i Nordamerika. Saurophaganax beräknas ha kunnat bli 10 till 13 meter lång. Mycket större än sin släkting Allosaurus.

Källor 
Natural History Museum
The Dinosaur Mailing List

Dinosaurier från juraperioden
Allosaurider
Johan Henrik Dieden senior

Johan Henrik Dieden (senior), född 1 oktober 1808 i Uddevalla, död 6 mars 1879 i Malmö, var en svensk handelsman och kommunalpolitiker.

Biografi 
Han anställdes 1828 som gårdsskrivare hos Emanuel Bager i Malmö, där han sedan med ett kort avbrott arbetade fram till 1835, då han blev handelsbokhållare hos Johan Sjöberg. År 1837 fick Dieden burskap i handel och köpenskap och startade firman J.H. Dieden och söner, vilken handlade med brännvin, fröer, stenkol, järn, spannmål, sill och diverse manufakturvaror. Han var 1863–66 ledamot av Malmö stadsfullmäktige. Han var även en av grundarna av Manufaktur AB. Dieden köpte 1874 Karlslunds herrgård.

Familj 
Dieden var sonson till kyrkomålaren Johan Henrik Dieden i Uddevella. 

Dieden var gift första gången 1839 med Mariana (Marianne) Beata Bager (1814–1845), andra gången 1846 med Clara Rebecca Bager (1822–1885). Båda var döttrar till handlanden Emanuel Bager och Bertha Brita Börjesson.

Dieden var far till Johan Henrik Dieden (junior) och Berthold Dieden samt farfar till Gotthard Dieden.

Se även
Diedenska huset

Källor

Släktföreningen Dieden
Malmö stads historia, åttonde delen (register), Arlöv 1994, , sid. 37

Noter

Vidare läsning

 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Kommunalpolitiker i Malmö
Födda 1808
Avlidna 1879
Män
Personer från Uddevalla
Gravsatta på Malmö Gamla kyrkogård
Longmans näbbval

Longmans näbbval (Indopacetus pacificus) är ett däggdjur i familjen näbbvalar (Ziphiidae) och den enda arten i sitt släkte.

Det vetenskapliga släktnamnet är sammansatt av de geografiska beteckningarna Indisk ocean och Pacifiken samt av det gammalgrekiska ordet ketos (val). Artepitetet är åter en hänvisning till Pacifiken.

Beskrivning 

Det finns bara få informationer om denna val. I början var den bara känd från två skallar som hittades 1882 vid Queensland, Australien respektive 1955 vid Somalias kustlinje. Zoologen H. A. Longman beskrev arten 1926 enligt det första fyndet. Under 1980-talet iakttogs några individer vid Seychellerna och 2002 strandade en fullständig individ i Japan, ytterligare en individ strandade 2003 i Filippinerna. På grund av alla fynd och iakttagelser antas att longmans näbbval lever i Indiska oceanen och centrala Stilla havet.

Valens storlek uppskattas med ungefär sju meter. Liksom andra näbbvalar har arten en långsträckt nos, en böjd hjässa, smala bröstfenor och en trekantig ryggfena som sitter långt bak på kroppen. På grund av magens innehåll till en av de strandade individerna antas att valen har främst bläckfiskar som föda. Kroppen har en brun till blågrå färg med ljusare sidor och ljusare huvud. Artens ryggfena är större än hos andra näbbvalar. Individerna bildar vanligen grupper med 10 till 100 medlemmar men ibland syns ensamma exemplar. Longmans näbbval hittar sin föda med hjälp av ekolokalisering.

Longmans näbbval var aldrig ett mål för valfångst, kanske hamnade några individer av misstag i fiskenät. Arten listades 2008 av IUCN med kunskapsbrist. I 2020 års rödlista listas den som livskraftig.

Referenser

Noter 

Näbbvalar
Nicolae Filipescu

Nicolae Ghëorge Filipescu, född 5 december 1862, död 30 september 1916, var en rumänsk politiker.

Filipescu blev deputerad 1885 och var flera gånger minister. Han var en framstående organisatör, talare och publicist, och spelade en framträdande roll i Rumäniens politik. 1907 och 1912 var Filipescu ledande vid två konservativa partifusioner. Ursprungligen var han en av Petre P. Carps meningsfränder, men drogs så småningom över i ententevänlig riktning, mest genom påverkan från Ryssland, och var 1916 en av dem, som ivrigast arbetade för en anslutning till ententen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Män
Födda 1862
Avlidna 1916
Rumänska politiker under 1900-talet
Rumäniens ministrar
Personer från Bukarest
Wikihotell

Ett wikihotell (eng. wiki farm eller wiki hosting service) är en tjänst som erbjuds av ett värdföretag och ger användare möjlighet att skapa egna wikier utan att behöva installera wikiprogramvara på en egen dator. Det är en sorts webbhotell. Ett wikihotell är värd för wikiprogramvara som möjliggör flera wikier på samma server, eller på ett nätverk av servrar. Användandet av en färdig struktur underlättar att snabbt skapa en anpassad och oberoende wikiplats. Innan denna typ av hotell fanns var den som önskade skapa en wiki hänvisad till att på sin egen server installera, konfigurera, ta backup och underhålla programvara för wikiskapande. Fördelen med denna typ av hotell är att det går snabbt att sätt upp en wiki och användaren kan koncentrera sig på innehåll istället för den underliggande tekniken. En wiki kan också vara ett bra sätt för föreningar eller grupper att tillsammans bygga upp en informationsdatabas.

Det finns både kommersiella och icke-kommersiella wikihotell. Finansiering sker ofta genom reklam på sidorna alternativt att användaren betalar en månatlig avgift. Oftast är det fritt att starta en wiki medan vissa hotell ställer vissa krav. Många av dagens wikihotell startade 2000-2010 och några av dessa är Wikia (2004), PBWorks (2005), Wetpaint (2005), Wikispaces (2005), Wikidot (2006), EditThis.info (2007), och Referata.com (2008).

Wikihotell som möjliggör svenskt användargränssnitt är Fandom (f.d. Wikia), Mindtouch, Zoho Wiki, Incentive och skolwiki.se.

Se även
Webbhotell

Källor

Wiki
Don't Let Go (Love)

"Don't Let Go (Love)" är en låt framförd av den amerikanska R&B-gruppen En Vogue, komponerad av Organized Noize som filmmusik till action-dramat Set It Off (1996).

Låten handlar om att våga ta nästa steg i en kärleksrelation och innehåller instrument som piano och elgitarr. "Don't Let Go (Love)" gavs ut som den tredje singeln från filmens soundtrackalbum Set It Off. Låten blev den sista som En Vogue gjorde tillsammans med bandmedlemmen Dawn Robinson (återförenad 2008). Singeln blir gruppens största hit till dato i USA och blev en topp-fem hit i de flesta länder internationellt. Tidigt år 1997 nådde låten en femte plats på Storbritanniens UK Singles Chart och tillbringade tretton veckor över topp-fyrtio, varav åtta av de veckorna var över topp-tio på listan. "Don't Let Go" klättrade till en andraplats på USA:s Billboard Hot 100 och till en förstaplats på R&B-listan Hot R&B/Hip-Hop Songs. Hittills blir låten gruppens sjätte och sista förstaplats hit på den listan. I Sverige klättrade spåret till en sjätte plats på Sverigetopplistan och blir därmed En Vogues största hit i landet.

"Don't Let Go" har ofta hyllats som en "90-tals R&B-klassiker". I oktober år 2011 blev låten listad på "150 Best Tracks of the Past 15 Years" av NME.

Format och innehållsförteckning
 Europeisk CD/Maxi-singel
 "Don't Let Go (Love)" (Radio Edit) - 4:04 	
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Remix Featuring Raw Digga) - 4:09 	
 "Don't Let Go (Love)" (Soundtrack Version) - 4:51 	
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Instrumental T.V. Track) - 4:31 	
 "Don't Let Go (Love)" (Fulton Yard Mix) - 4:38

 Amerikansk CD/Maxi-singel
 "Don't Let Go (Love)" (Radio Edit) - 4:04 	
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Remix Featuring Raw Digga) - 4:09 	
 "Don't Let Go (Love)" (Soundtrack Version) - 4:51 	
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Instrumental T.V. Track) - 4:31 	
 "Don't Let Go (Love)" (Fulton Yard Mix) - 4:38

 Amerikansk CD/Maxi-singel (CD 2)
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Remix) [Featuring Rah Digga] - 4:09 	
 "Don't Let Go (Love)" (Soundtrack Version) - 4:51 	
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Instrumental T.V. Track) - 4:31 	
 "What Is Love" (Club Remix) - 5:35 	
 "Whatta Man" (EP Version) [*Salt-N-Pepa Featuring En Vogue] - 4:53 	
 "Don't Let Go (Love)" (Fulton Yard Mix) - 4:38 	

 Tysk "12-vinyl
 "Don't Let Go (Love)" (Soundtrack Version) - 4:51
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Remix Featuring Raw Digga) - 4:09
 "Don't Let Go (Love)" (Fulton Yard Mix) - 4:38
 "Don't Let Go (Love)" (2000 Watts Instrumental T.V. Track) - 4:31 
 "Don't Let Go (Love)" (Instrumental) - 4:52

Listor

Referenser 

Musiksinglar 1996
Danilo Filippov

Danilo Filippov (ryska: Данило Филиппов), död 1700, var grundare av en rysk sekt, den så kallade chlystsekten.

Pålitliga biografiska uppgifter om Filippov saknas, men enligt anhängarnas utsago förkunnade han på berget Gorodina i guvernementet Vladimir, att han var Herren Sebaot, och utfärdade, troligen 1631 12 bud för människornas frälsning, av vilka de viktigaste var: jag är Gud, undvik rusdrycker, begå ej köttslig synd, håll dessa bud hemliga, tro på den helige ande. I synnerhet det sista budet fick stor betydelse bland Filippovs anhängare. Filippov utsattes tidvis för förföljelse, men av sina anhängare dyrkades han som Gud.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Män
Födda okänt år
Avlidna 1700
Personer i Ryssland under 1600-talet
Profeter
Religiösa personligheter
Grand bleu de gascogne

Grand bleu de gascogne är en hundras från Gascogne i sydvästra Frankrike. Den räknas som en av Frankrikes äldsta och mest distinkta drivande hundar.

Historia
Grand bleu de gascogne ligger till grund för flera andra franska drivande raser och ingår även i amerikanska coonhounds.

Grand bleu de gascogne har likheter med blodhunden och man tror att ursprunget är normandernas chien de Saint Hubert tillsammans med lättare braquehundar som kom österifrån, kanske via feniciska handelsrutter.

Egenskaper
Enligt traditionen används den för jakt i koppel (pack), ursprungligen för drevjakt på varg. Detta finns beskrivet redan av greven av Foix Gaston Phoebus (1331-1391). När vargen var utrotad från Frankrike användes den stora blå istället till jakt på hjort och vildsvin. I modern tid är hare det vanligaste bytet. Grand bleu de gascogne har ett mycket gott väderkorn och en långsam och noggrann jaktstil.

Utseende
Rasen är högbent och med långsträckt kropp, den har lösare skinn än andra franska drivande hundar, men inte lika mycket som blodhunden. Den ser ut som en mer högrest, elegantare och torrare blodhund. Färgteckningen består av större svarta fläckar på en svartspräcklig eller svartskimmel botten, vilket ger det "blå" intrycket.

Se även
 Petit bleu de gascogne
 Basset bleu de gascogne

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Carl O. M. P. Leuhusen: Rashundar i ord och bild, Stockholm 1932
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Grand Bleu De Gascogne, Breed Information Centre, The Kennel Club (läst 2011-10-23)
 Grand bleu de Gascogne, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2011-10-23)

Externa länkar
 Club du Bleu de Gascogne, Gascon Saintongeois & Ariegois, den franska rasklubben

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Frankrike
Stokely Carmichael

Stokely Carmichael, även känd som Kwame Ture, född 29 juni 1941 i Port of Spain i Trinidad och Tobago, död 15 november 1998 i Conakry i  Guinea, var en trinidadisk-amerikansk svart aktivist, framförallt verksam under 1960-talets amerikanska medborgarrättsrörelse.

Uppväxt och utbildning
Carmichaels föräldrar emigrerade till USA när han var två år gammal. Han bodde med släktingar tills han 1952 som elvaåring återförenades med sina föräldrar i Harlem i New York. Familjen flyttade snart vidare till Van Nest i östra Bronx. Carmichaels mor Mabel R. Carmichael arbetade som värdinna på en ångbåtslinje. Hans far Adolphus var snickare och taxichaufför. Carmichael studerade först på Bronx High School of Science och senare på Howard University i Washington. Efter att ha tagit examen i filosofi 1964 erbjöds han ett stipendium för att studera vid Harvard, men tackade nej. 

På Howard gick Carmichael med i Nonviolent Action Group (NAG), som var en del av Student Nonviolent Coordinating Committee (SNCC).

Politiskt liv 
Carmichael blev först känd som ledare för Student Nonviolent samordningskommitté (SNCC), men hans militanta uttalanden ledde till att han fick lämna organisationen.

Vid ett tal i Greenwood, Mississippi den 16 juni 1966 skall Carmichael ha myntat frasen Black Power. I talet sa han: "Vi har sagt 'frihet' i sex år. Vad vi kommer att börja säga nu är 'Black Power'".År 1967 utgav Carmichael tillsammans med Charles Hamilton boken Black Power: the politics of liberation of America där han förklarade sin syn på Black Power: "Det är en uppmaning till svarta människor i det här landet att förena sig, att erkänna sitt arv, att bygga en känsla av gemenskap. Det är en uppmaning till svarta människor att definiera sina egna mål, att leda sina egna organisationer." Under fem månader 1967 turnerade Carmichael i bland annat Kuba, Vietnam, Algeriet, Guinea, Tanzania, Ghana. I slutet av november besökte han Sverige, och den 28 november talade han i universitetsaulan i Uppsala. Inför en fullsatt aula sa han bland annat: ”Jag är inte för våld, men det kommer en tid när man inte kan ta emot mer förtryck, orättvisor och förödmjukelser och måste slå tillbaka. Min generation vägrar bli förödmjukad på samma sätt som våra föräldrar och förfäder blivit. Vi säger stopp. Och det för all framtid!”År 1968-1969 intog han en framträdande plats Black Panther Party, men avsade sig medlemskapet efter en schism, varpå han bosatte sig i Afrika, först i Ghana och från 1972 i Guineas huvudstad Conakry. Han upptogs senare som ”hedersstatsminister” i Svarta Pantrarna (Black Panthers). Mellan 1968 och 1979 var han gift med Miriam Makeba.

Carmichael har en framträdande roll i Göran Olssons dokumentär The Black Power Mixtape 1967–1975. Han dog 1998, av prostatacancer.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Stokely Carmichael - Life, Politics and Rhetoric
 Stokely Carmichael FBI Records - Stokely Carmichael records at FBI's The Vault Project.

Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska aktivister under 1900-talet
Födda 1941
Avlidna 1998
Män
Black Power
Panafrikanister
Alumner från Howard University
Elaine Eksvärd

Elaine Eksvärd, född Bergqvist den 26 juli 1981 i Stockholm, är en svensk författare som huvudsakligen skriver om retorik.

Elaine Eksvärd har en fil.kand. i retorik från Södertörns högskola och har skrivit fem böcker om retorik. De två första böckerna publicerades ursprungligen under hennes flicknamn Elaine Bergqvist. År 2016 publicerades boken Medan han lever vilken väckte uppmärksamhet då hon i boken anklagar sin far för sexuella övergrepp under uppväxten. År 2017 grundade hon den ideella föreningen Treskablinoll som arbetar mot sexuella övergrepp mot barn.

Hon arbetar också som konsult, och var bland annat SVT:s retorikexpert inför presidentvalet i USA 2008 och det svenska riksdagsvalet 2010 samt 2014. Hon driver tillsammans med sin make Gustav Eksvärd företaget Snacka Snyggt som håller kurser och föredrag.

Bibliografi

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska författare
Författare från Stockholm
Levande personer
Födda 1981
Kvinnor
Alumner från Södertörns högskola