kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rostnatthäger

Rostnatthäger (Nycticorax caledonicus) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar som förekommer från Filippinerna söderut till Australien.

Utseende 
Rostnatthägern är en satt och medelstor (55–65 cm), kort- och tjockhalsad häger. Fjäderdräkten är generellt varmt kanelbrun, mörkare ovan. På huvudet syns en tydlig svart hjässa, en kort och tjock svart näbb (dock tunnare och spetsigare än natthägerns), stort öga, grön tygel och i häckningsdräkt långa nackplymer. Ungfågeln är kraftigt streckad eller fläckad i brunt och vitt.

Utbredning och systematik 
Rostnatthäger delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Nycticorax caledonicus manillensis – Filippinerna, östra Borneo och Sulawesi
 Nycticorax caledonicus hilli – Australien och Nya Guinea, västerut till Java
 Nycticorax caledonicus mandibularis – Bismarckarkipelagen på Salomonöarna
 Nycticorax caledonicus pelewensis – Palau och Karolinerna
 Nycticorax caledonicus caledonicus – Nya Kaledonien

Tidigare förekom den i Boninöarna i Japan, men är sannolikt utdöd där. Den är även införd till Nya Zeeland.

Levnadssätt 
Rostnatthägern hittas i en rad olika våtmarker, både vid kusten och i inlandet, från stadsnära trädgårdar och parker till flodmynningar, mangroveträsk och fuktiga skogskanter. Den är mestadels aktiv från skymning till gryning, men är inte strikt nattlevande utan kan ses födosöka även dagtid, framför allt under dålig väderlek. Födan består av småfisk, amfibier, kräftdjur, reptiler, insekter och ibland ägg. Arten är huvudsakligen stannfågel, men sprider sig vida omkring efter häckningen.

Häckning 
Rostnatthägern häckar från september till april. Den häckar i kolonier nära vatten. Fågeln lägger två till fem ljusgröna ägg som ruvas i 22 dagar, varefter ungarna är flygga efter ytterligare 42-49 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Svartkronad häger

Svartkronad häger (Pilherodius pileatus) är en fågel i familjen hägrar. Den förekommer huvudsakligen i norra Sydamerika, från östra Panama till Brasilien och Paraguay. Till utseendet påminner den om de ej närbesläktade natthägrarna. IUCN listar beståndet som livskraftigt.

Utseende och läten 
Svartkronad häger är en satt, 57 cm lång häger med relativt korta ben. Fjäderdräkten är mestadels vitaktig med mörk hjässa (huvudsakligen svart, men grå i pannan) och två till fyra långa nackplymer. I ansiktet är den blå på näbbasen, tygeln och i en bar fläck kring ögat, mer färgglatt under häckningstid då den även blir mer beigefärgad på hals och undersida. Benen är grå. I flykten är den lik en natthäger med kraftigt böjda vingar och tung kropp. Spellätet består av en serie mörka, mjuka och tvåstaviga toner som i engelsk litteratur återges som "wa-huu wa-huu, wa huu, wa huu...".

Utbredning och systematik 
Svartkronad häger placeras som enda art i släktet Pilherodius. Den förekommer i låglänta områden från östra Panama till Guyanaregionen, Brasilien och norra Paraguay. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln hittas utmed floder och i sötvattensvåtmarker. Den ses enstaka, är relativt skygg och kan under födosökandet stå helt still under långa perioder.

Födan består av småfisk (mindre än fem cm), vattenlevande insekter och deras larver, grodor och grodyngel. Dess häckningsbeteende är mycket dåligt känt. I Venezuela har fåglar i häckningstillstånd hittats i början av mars. Ett bo av kvistar placeras lågt i träd.

Status 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är oklar, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn pileatus betyder "med hätta" och släktesnamnet Pilherodius "häger med hätta".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Visselhäger

Visselhäger (Syrigma sibilatrix) är en sydamerikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läten  
Visselhägern är en relativt stor (57 cm) häger. Fjäderdräkten är mestadels matt beigefärgad med grå mantel. Den kraftiga näbben är skär med sotfärgad spets och runt ögat syns lysande blå bar hud. I flykten är den vita övergumpen och stjärten iögonfallande. Fågeln är vanligtvis tystlåtet men har ett enstavigt spelläte som ofta hörs i flykten, ett upprepat ljud som i engelsk litteratur återges "wheeee, wheeee...".

Utbredning och systematik 
Visselhäger placeras som enda nu levande art i släktet Syrigma. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Syrigma sibilatrix fostersmithi – förekommer i östra Colombia och Venezuela
 Syrigma sibilatrix sibilatrix – förekommer i våta gräsmarker från Bolivia till sydöstra Brasilien och nordöstra Argentina

Levnadssätt 
Visselhägern hittas i våtmarker, odlade fält, betesmarker och savann, ofta långt från vatten som den olikt många andra häger sällan vadar i. Den sen ensam och kan stå helt stilla i långa perioder.

Födan består mestadels av leddjur som spindlar, flygande insekter, bönsyrsor, trollslände- och skalbaggelarver och vandringsgräshoppor, men även daggmaskar och grodor. Den häckar mellan april och september i norr, i söder varierande (september till januari i sydöstra Brasilien, i Uruguay med en topp i januari).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Afrikansk tigerhäger

Afrikansk tigerhäger (Tigriornis leucolopha) är en svårsedd afrikansk fågel i familjen hägrar. Den förekommer i mangroveträsk och utmed skogsbelägna vattendrag från Senegal till Angola. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Afrikansk tigerhäger är en 66–80 cm lång häger med dolkformad näbb och som namnet avslöjar en tvärbandad fjäderdräkt, i svart och gulbrunt. Den har en diagnostisk vit tofs på huvudet som dock ofta döljs av nackfjädrarna och kan därför vara svår att se. I flykten verkar den helmörk med vitspetsade handpennor. Lätet är ett vittljudande enkelt eller dubbelt klagande ljud, regelbundet upprepat i långsamt tempo. Det framförs vanligen kort strax före gryning och efter skymning.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i ekvatoriala Afrika i ett band från Senegal österut till Kamerun, Gabon, Republiken Kongo, Demokratiska republiken Kongo, Centralafrikanska republiken och norra Angola. Den placeras som enda art i släktet Tigriornis och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln påträffas utmed skuggade skogsbelägna vattendrag och i mangroveträsk där den lever tillbakadraget och huvudsakligen nattetid och därför sällan sedd. Vid upptäckt fryser den likt rördrommar.

Födan består av småfisk, kräftdjur, spindlar, insekter, grodor, ormar och ödlor. Dess häckningsvanor är dåligt kända. Häckningssäsongen varierar lokalt, med en tendens att sammanfalla med nederbörd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförlust, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 25 000 och 100 000 individer.

Taxonomi och namn 
Afrikansk tigerhäger beskrevs vetenskapligt av Sir William Jardine, 7:e baron Applegirth år 1846. Dess vetenskapliga släktesnamn Tigriornis betyder "tigerfågel", medan artnamn leucolophu är en latinisering av grekiska λευκολοφος leukolophos, som betyder "vittofsad", en sammansättning av λευκος leukos, "vit", och λοφος ’’lophos’’, "tofs".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i etiopiska regionen
Mörk tigerhäger

Mörk tigerhäger (Tigrisoma fasciatum) är en sydamerikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läten 
Mörk tigerhäger är en 61–71 cm lång medlem av familjen, lik rödhalsad tigerhäger men något mindre, med kortare med och kortare, kraftigare helmörk näbb. Den är mestadels sotfärgad, lätt marmorerad och med täta beigefärgade band. Den är vit på strupen och halsens mitt ner mot den beigefärgade buken. Ungfågeln är mycket lik ung rödhalsad tigerhäger, men är ljusare med kortare näbb, endast tre band på stjärten och mindre bandad på flankerna. Arten är mestadels tystlåten men avger ett "kwóK" som varningsläte.

Utbredning och systematik 
Mörk tigerhäger delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Tigrisoma fasciatum fasciatum – förekommer i sydöstra Brasilien och nordöstra Argentina
 Tigrisoma fasciatum salmoni – förekommer från Costa Rica till Venezuela och norra Bolivia
 Tigrisoma fasciatum pallescens – förekommer i nordvästra Argentina

Status och hot 
Arten har en relativt liten världspopulation med 1.000 till 10.000 individer. Utbredningsområdet är dock relativt stort och även om populationsutvecklingen i dagsläget är okänd tros den inte minska så till den grad att arten är hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödhalsad tigerhäger

Rödhalsad tigerhäger (Tigrisoma lineatum) är en fågel i familjen hägrar. Den förekommer från södra Mexiko vidare genom Centralamerika och in i Sydamerika öster om Anderna till norra Argentina. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende 
Rödhalsad tigerhäger är en 66–76 cm lång häger med lång och tjock hals. Den är djupt rödbrun på huvud, hals och bröst, med ett vitt streck på halsens mitt. Resten av undersidan är beigebrun med svartvitbandade flanker. På ryggen, vingarna och stjärten är den svartmarmorerat beigebrun. Näbben är tydligt gul, benen matt gröna. Ungfågeln är huvudsakligen kanelbrun med breda svarta band, med ljusare undersida.

Läte 
Bland lätena hörs en snabb serie, "wok-wok-wok", som avstannar och försvinner, alternativt en liknande serie med parformade "hoo-hoo... hoo-hoo...". Även ett utdraget dånande läte som stiger markant på slutet har också noterats.

Utbredning och systematik 
Rödhalsad tigerhäger delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tigrisoma lineatum lineatum – förekommer i sydöstra Mexiko, i Amazonområdet i Brasilien och i norra Argentina
 Tigrisoma lineatum marmoratum – förekommer från centrala Bolivia till östra Brasilien och nordöstra Argentina

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Mexikansk tigerhäger

Mexikansk tigerhäger (Tigrisoma mexicanum) är en huvudsakligen centralamerikansk fågel i familjen hägrar. Den förekommer från Mexiko till norra Colombia. Arten minskar i antal men anses inte vara hotad.

Kännetecken

Utseende 
Mexikansk tigerhäger är en 71–81 cm lång häger med likt övriga tigerhägrar korta ben och kraftig hals. Den är svart på hjässa och nacke liksom i ett streck från ögat till strupen kontrasterade med otecknad grå huvudsida. Den orangegula till gula strupen är helt obefjädrad, vilket gett den sitt engelska namn bare-throated tiger-heron. Hals- och ovansidan är mestadels brunsvart fint bandad eller marmorerad i ljust grått eller beige. På halsens mitt syns en rostfärgad strimma kantad av svart och vitt. Resten av undersidan är jämnt rostbrun.

Läten 
Lätena hörs ofta nattetid, ett mycket mörkt och gutturalt ljud som en- eller tvåstavigt upprepas i serier. När den störs avger den snabba serier med mörka, kväkande "wok-wok-wok...".

Utbredning och systematik 
Mexikansk tigerhäger förekommer i fuktiga låglänta områden från Mexiko till nordvästra Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Ett fynd finns från södra USA, i Texas december 2009 till januari 2010.

Levnadssätt 
Mexikansk tigerhäger hittas i en rad olika vattenrika miljöer som våtmarker, översvämmade fält, sjö- och flodkanter samt tillfälligt eller lokalt även klippiga kuster. Den födosöker ensam på marken invid vatten och kan stå orörlig i långa perioder. Likt andra tigerhägrar rycker den till på stjärten. 

Födan består av fisk som ål, grodor, kräftdjur och insekter, men den har även noterats ta smågnagare. Häckningssäsongen varierar, från februari till april i Panama, till maj–augusti i El Salvador och möjligen året runt i Costa Rica.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Zebrahäger

Zebrahäger (Zebrilus undulatus) är en sydamerikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läten 
Zebrahägern är en liten (31 cm), satt och mörk häger. Den är tätt beigebandad ovan på svartbrun botten, medan undersidan är beige med mörkbruna fläckar. Näbben är mörk med något ljusare undre näbbhalva. Ungfågeln är mer rödbrun ovan och på främre delen av kroppen. Lätet är ett ihåligt, sorgesamt skällande ljud, i engelsk litteratur återgivet som "cow", ibland tvåstavigt "coo-uv" där den andra stavelsen är mörkare, upprepat var fjärde till femte sekund.

Utbredning och systematik 
Zebrahägern förekommer i låglänta delar av tropiska Sydamerika. Utbredningen är inte fullständigt känd, men tros omfatta flodsystemen kring Orinocofloden, Rio Negro och Amazonfloden, det vill säga från östra Colombia genom centrala, södra och östra Venezuela till Guyanaregionen och nordcentrala Brasilien, vidare i sydväst in i östra Peru och nordöstra Bolivia. Den placeras som enda art i släktet Zebrilus och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Zebrahägern hittas vid strömmande vattendrag och träsk i tropiska städsegröna skogar. Födan är dåligt känd men tros bestå av småfisk och flygande insekter. Den har också setts födosöka i lövsamlingar på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Papuahäger

Papuahäger (Zonerodius heliosylus) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende 
Papuahäger är en medelstor (65–71 cm) häger tvärbandad i brunt och beige. Den har svart hjässa, lång näbb, mörkbrun tätt beigebandad ovansida och vitaktig övergump med sotspetsade fjädrar. Undersidan är beige till vitaktig, med fjädrarna på övre delen av bröstet förlängda. Honan har hävdats ha mer enhetligt gröngula ben (i motsats till hanens citrongula med sotbrunt bak på tarserna), grönare tygel och bar hud kring ögat och pärlgrön ton nedanför näbben. Ögonen är gula. Ungfågelns dräkt finns inte beskriven.

Läte 
Lätena är mycket dåligt kända, med enbart ett lågt stönande ljud dokumenterat. Ett mer rördromslikt dånande har dock också föreslagits.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden på Nya Guinea, Salawati och Aruöarna. Den placeras som enda art i släktet Zonerodius och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Denna hägers leverne är relativt okänt. Den ses alltid utmed vattendrag eller i våtmarker i tät skog, huvudsakligen i låglänta områden på 100 till 300 meters höjd, men har noterats upp till 1430 meter i centrala bergstrakter. Födan består av kräftdjur, småfisk, vattenlevande skalbaggar och andra insekter, ormar och ödlor. Den födosöker för sig själv, gömd i vegetationen.

Häckning 
Häckningssäsongen tros vara kopplad till monsunsäsongen, i centrala bergsområden troligen april–juni. Arten häckar parvis, ej i kolonier. Ett bo som hittats i mitten av april innehöll en enda unge. Boet av kvistar och pinnar var beläget cirka tolv meter upp i ett träd i relativt öppen skog intill ett vattendrag.

Status 
Papuahäger har en liten världspopulation som består av uppskattningsvis 1500 till 7000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av degradering av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i australiska regionen
Krushuvad pelikan

Krushuvad pelikan (Pelecanus crispus) är en fågel i familjen pelikaner inom ordningen pelikanfåglar som förekommer fläckvist från östra Medelhavsområdet österut till Kina.

Utseende 
Krushuvad pelikan är en mycket stor fågel, ännu större än vit pelikan med en längd på 160–180 centimeter och en vingbredd på 270–320 centimeter. I grunden är den i övrigt likartad, men skiljer sig på krusiga nackfjädrar (därav namnet), mer gråvit fjäderdräkt, grå istället för rosa fötter och under häckningstid tydligt orangeröd strupsäck. I flykten syns den i det närmaste helljusa vingundersidan med bara svarta vingspetsar. Lätena är dåligt kända och lika vit pelikan, men är ljusare.

Utbredning och systematik 
Utbredningsområdet är fragmenterat. Den häckar lokalt i södra Eurasien, från sydöstra Europa till Centralasien och österut till Xinjiang och Mongoliet, och söderut till Iran. I Europa häckar den i Montenegro, Albanien, Grekland, Rumänien, Bulgarien, Georgien, Armenien och Ryssland. 

Den är till största delen en kortflyttare men uppträder vintertid så långt söderut som Indien. Den har introducerats till en rad länder. Europeiska häckfåglar övervintrar i östra Medelhavsområdet, ryska och centrasiatiska i Iran, Irak och Indien samt de mongoliska utmed Kinas östkust, inklusive Hongkong. Tidigare behandlades den ofta som underart till fläcknäbbad pelikan (Pelecanus philippensis).

Ekologi
Krushuvad pelikan häckar i grunda sjöar och våtmarker. Den bygger ett plattformsliknande bo direkt på marken och lägger i genomsnitt två ägg per kull. Kullar med ett till sex ägg förekommer. Äggen ruvas i 30–32 dagar och efter kläckningen tar båda föräldrarna hand om ungarna. Fågeln lever nästan uteslutande av fisk, framför allt karp, abborre, sarv, mört och gädda i färskvattensjöar samt ålar, smörbultar, multfiskar och räkor i brackvattenmiljöer. I den stora häckningskolonin Mikri Prespa i Grekland intar den huvudsakligen den endemiska karpfisken Alburnus belvica.

Hot och status
Den globala populationen minskade dramatiskt under 1900-talet på grund av utdikning av våtmarker, jakt och störning. Vissa populationer har dock ökat i antal på sistone, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN numera kategoriserar fågeln som nära hotad (NT). Studier från 2017 uppskattar världspopulationen till 11.400-13.400 vuxna individer.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pelikaner
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Hornpelikan

Hornpelikan (Pelecanus erythrorhynchos) är en nordamerikansk fågel i familjen pelikaner inom ordningen pelikanfåglar. Av de tre förekommande pelikanarter i Amerika är hornpelikanen den enda med svartvit fjäderdräkt. Trots att den dräktsmässigt är lik pelikanarterna i Gamla världen står den närmast de två övriga amerikanska pelikanerna perupelikan och brun pelikan.

Utseende  
Hornpelikanen är en omisskännlig fågel, den enda svartvita pelikanen i Amerika. Den har en kroppslängd på 152 cm och vingbredden 271 cm, tydligt mindre än både vit pelikan och krushuvad pelikan i Gamla världen men mycket större än den enda andra pelikanarten i Nordamerika, brun pelikan. Sommartid är den vit med svart på yttre armpennorna och handpennorna och ljusgul tofs i nacken. Näbben är orange med en knöl på övre näbbhalvan som gett arten dess namn. Vintertid är den gråaktig på hjässa och nacke. Ungfågeln liknar adult fågel i vinterdräkt men är brunare på övre vingtäckare och armpennor samt i nacken.

Utbredning 
Fågeln häckar i Kanada och USA, från British Columbia, Alberta, Saskatchewan och Manitoba till Kalifornien. Övervintringen sker söderut i USA och Mexiko (längs stillahavskusten söderut från Kalifornien och kring Mexikanska golfen från Florida till Yucatanhalvön) och i Centralamerika till Costa Rica.

Systematik 
Arten står inte nära de vita pelikanarterna i gamla världen som man tidigare trott. Istället visar genetiska studier att den är närmast släkt med de bruna amerikanska arterna brun pelikan (Pelecanus occidentalis) och perupelikan (P. thagus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Hornpelikanen häckar i sötvattensvåtmarker i kolonier. Vintertid rör den sig till flodmynningar och havsvikar. Till skillnad från brun pelikan som dyker efter fisk från luften födosöker hornpelikanen genom att sticka ner näbben i vattnet när den simmar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population som ökar kraftigt, nästan femfaldigt på 40 år. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 180.000 individer.

Namn 
Hornpelikanen har även kallats nordamerikansk pelikan på svenska.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pelikaner
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen