kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jordbävningen i Agadir 1960

Jordbävningen i Agadir 1960 inträffade den 29 februari 1960 klockan 23:40 på kvällen. Det var den mest förödande och dödligaste jordbävningen i Marockos historia, med en magnitud på 5,7 Mw, dödade omkring 15 000 personer (en tredjedel av stadens befolkning vid den tiden) och skadade omkring 12 000 personer. Omkring 35 000 personer blev hemlösa.

Efter jordbävningen 
Staden evakuerades två dagar efter jordbävningen för att undvika att sjukdomar spreds. Agadir byggdes om, tre kilometer söder om den ursprungliga platsen, på begäran av kung Mohammed V av Marocko som sa: "Om Agadir är dömd att förstöras vilar återuppbyggnadsarbetet på vår vilja." Frankrikes hangarfartyg La Fayette användes i räddningsarbetet.

Referenser

Externa länkar 
 Historical Earthquakes - Agadir - USGS
 1960: Thousands dead in Moroccan earthquake - bbc.co.uk (On this day)
 Bilder av jordbävningen
 Ett hotell före och exter jordbävningen
 Webbplats om jordbävningen i Agadir 1960

1960 i Marocko
Agadir 1960
Agadir 1960
Naturkatastrofer 1960
Agadir
Herrsingel vid Brisbane International 2010

Herrsingel vid Brisbane International 2010 spelades mellan 3 och 10 januari 2010. Toppseedad var Andy Roddick, USA som också vann turneringen efter en finalseger mot Radek Štěpánek.

Seedning 

  Andy Roddick (Mästare) 
  Radek Štěpánek (Finalist)
  Gaël Monfils (Semifinal)
  Tomáš Berdych  (Semifinal)

 
<li>  Sam Querrey (Första omgången)
<li>  Jürgen Melzer (Första omgången)
<li>  Jérémy Chardy (Första omgången)
<li>  Thomaz Bellucci  (Kvartsfinal)

Lottning

Finaler

Övre halvan

Nedre halvan 

Brisbane International 2010
Brandkårsmuseet i Simonstorp

Brandkårsmuseet i Simonstorp är ett svenskt brandkårsmuseum, beläget i Simonstorp norr om Norrköping i Östergötland. 

Museet öppnades 2002 och drivs av den ideella föreningen Brandkårsmuseet i Simonstorp. Det är inrymt i ett före detta civilförsvarsförråd. 

Samlingarna visar svenskt brandkårsväsende under 250 år i form av ambulans- och brandbilar, häst- och handdragna fordon, utrustning, uniformer etc. Museet har bland annat ett tjugotal ambulans- och brandbilar i iordninggjort skick och ungefär lika många som står för genomgång. Nästan alla bilar i museet är fullt körbara, bland andra en Dürkopp av 1908 års modell.

Bildgalleri

Se även
Brandkårsmuseet, Helsingborg

Källor

Noter

Externa länkar 
 Brandkårsmuseets i Simonstorp webbplats

Museer i Norrköpings kommun
Brandkårsmuseet
Arbetslivsmuseer i Sverige
Johan Fischerström

Johan Fischerström, född 28 juli 1735, död 28 november 1796 i Stockholm, var en svensk ekonomisk skriftställare.

Biografi
Fischerström studerade i Lund, kom 1761 till Stockholm och ägnade sig i yngre år åt vittert författarskap och var en av stiftarna av sällskapet "Utile Dulci". Han tog del i revolutionen 1772 på Gustav III:s sida. Hans minne har bevarats hos eftervärlden främst genom hans relation till Hedvig Charlotta Nordenflycht. Efter hennes död utgav Fischerström hennes Utvalda arbeten (1774).

Fischerström studerade ekonomi och författade många skrifter på detta område, av vilka kan nämnas Påminnelser vid Sveriges allmänna och enskylta hushållning (1761), Några rön och anmärkningar vid strand- och insjöfisket (1768), Den enfaldige natur-forskaren (1768-72), Nya svenska economiska dictionnairen. Eller försök til et almänt och fullständigt lexicon, i svenska hushållningen och naturläran (1779-92, delarna I-IV, t.o.m. artikeln Cypripedium calceolus), Utkast til beskrifning om Mälaren (1785), Underrättelse, huru såcker-kokning eller det råa såckrets raffinering lämpeligen kan werkställas  (1791), samt åtskilliga rön och uppsatser i Vetenskapsakademiens Handlingar och i Patriotiska sällskapets Journal. Han var andre sekreterare i nämnda sällskap och blev 1786 ledamot av Vetenskapsakademien.

Bibliografi i urval

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska lantbruksekonomer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1735
Avlidna 1796
Män
Medlemmar av Utile Dulci
Personer under gustavianska tiden
Indianapolis 500 1988

Indianapolis 500 1988 var ett race som kördes den 29 maj på Indianapolis Motor Speedway. Rick Mears tog sin tredje vinst i tävlingen, med Emerson Fittipaldi på andra plats som den enda föraren i övrigt på samma varv. Al Unser slutade trea.

Slutresultat

Följande förare missade att kvalificera sig:
  Scott Atchison
  Gary Bettenhausen
  Tom Bigelow
  Pancho Carter
  Dale Coyne
  Dick Ferguson
  Spike Gehlhausen
  John Jones
  John Parsons
  Ed Pimm
  Gordon Johncock
  Harry Sauce
  George Snider

Referenser 

1988 i USA
Champ Car-tävlingar 1988
Indianapolis 500-lopp
Indianapolis under 1900-talet
Dick Simon Racing

Dick Simon Racing var ett amerikanskt racingteam grundat och ägt av Dick Simon.

Historia
Simon startade teamet 1983 och tävlade i CART under sex års tid, samt lade till en bil för brasilianske förre formel 1-föraren Raul Boesel 1985. Boesel lämnade teamet efter säsongen 1987 och ersattes av Arie Luyendyk. Dessutom började Simon alltmer sälja körningar till mindre lyckosamma förare med stora plånböcker. Först säsongen 1989 började stallet ha två fullt finansierade bilar att köra med, då Scott Brayton anslöt till Luyendyk. Efter säsongen bytte dock Luyendyk till Vince Granatelli Racing, vilket lämnade Simon maktlös att göra annat än att låta den inte alltför talangfulle japanen Hiro Matsushita ta med sig pengar ifrån Panasonic till teamet. 

Boesel återvände till teamet 1992, och nådde en niondeplats i mästerskapet, innan han 1993 nästan lyckades ta både sin och stallets första seger i Indianapolis 500. Ett tag var Boesel med och tävlade om mästerskapet, men han kunde inte bibehålla sin form under seriens andra halva, men sjönk till femteplats under säsongens andra halva, men även det var stallets största framgång någonsin. Boesel körde bra även under 1994, och slutade sjua, men han lämnade teamet efter säsongen, och 1995 blev en misslyckad säsong för Simon, som valde att lämna CART.

Simon sålde tillgångarna till Team Scandia i den nya serien Indy Racing League. Tre år senare kom teamet dock tillbaka med fransmannen Stéphan Grégoire bakom ratten. Framgångarna uteblev dock, och efter att Grégoire missat att kvala in till 2001 års Indianapolis 500, lades teamet ned för gott.

Amerikanska racingstall
Champ Car-team
IndyCar-team
Slaget vid Ipsos

Slaget vid Ipsos var ett fältslag mellan den makedonske generalen Antigonos och den makedonske generalen Seleukos I år 301 f.Kr..
Efter Alexander den Stores död hade hans rike delats mellan hans fältherrar. Ganska snart uppstod dock tvister om makten, och Antigonos gick i krig mot Seleukos och Ptolemaios för att ensam göra sig till härskare över Alexanders välde. Ptolemaios låg vid tiden i fält i Syrien, men Seleukos stöddes av den thrakiske kungen Lysimachos, och tvingade vid Ipsos Antigonos till strid.

Den gamle fältherren Antigonos hade stöd på slagfältet av sin son Demetrios. Demetrios inledde slaget med en kavallerichock som slog ned stora delar av Seleukos vänstra flygel. Den täcktes dock snabbt upp med elefanter, och när Seleukos gick till anfall på bred front bytte stora delar av Antigonos infanteri sida. När Antigonos stupade, träffad av ett kastspjut, retirerade hans här. Sonen Demetrios undkom dock och fortsatte att styra Grekland.

Källor 
 R. G. Grant: Slag. Historiens slagfält, Singapore 2008

Ipsos
Ipsos
301 f.Kr.
Rich Vogler

Rich Vogler, född den 26 juli 1950 i Chicago, Illinois, USA, död den 21 juli 1990 i Salem, Indiana, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Vogler var framförallt framgångsrik i sprint cars och midget cars, där han vann båda mästerskapen samma år 1980, som förste förare någonsin. Totalt vann han 134 segrar under USAC:s baner under sin karriär, vilket bara överträffas av A.J. Foyts 169. Han vann midget car-titeln 1978, 1980, 1983, 1986 och 1988, samt sprint car-mästerskapet 1980 och 1989. Han deltog även i Indianapolis 500 vid fem tillfällen, där han som bäst blev åtta 1989. Vogler avled i en sprint car-crash på Salem Speedway vid ledning av tävlingen.

Födda 1950
Avlidna 1990
Amerikanska racerförare
Racerförare från Illinois
Indianapolis 500-förare
Champ Car-förare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Östra Sallerups kyrka

Östra Sallerups kyrka är en kyrkobyggnad i Östra Sallerup cirka sju kilometer utanför Hörby, drygt två kilometer från Hörbymasten. Den tillhör Hörby församling i Lunds stift. Kyrkan var tidigare församlingskyrka i Östra Sallerups församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes i romansk stil under slutet av 1100-talet, och har fragment av målningar skapade av Vinslövsmästaren. Under 1400-talet försågs innertaket med valv. Vid 1700-talets mitt revs västgaveln. Kyrktornet som tidigare varit fristående byggdes då ihop med kyrkan. En korsarm i söder tillkom 1864.

Under 2000-talet har medeltida så kallat "klotter" på latin hittats i kyrkan. I samband med att kyrkan restaurerades hösten 2021 lyckades latinforskare från Lunds universitet och Göteborgs universitet tyda texten, och datera den till tidigt 1100-tal. Texten, som tros ha skrivits av en präst eller munk, lyder "Celestem dominum terrestrem dic fore dompnum" ("Kalla den himmelske härskaren för dominus, och den jordiske härskaren för domnus"), vilket syftar på att man under medeltiden utvecklade två ord för "härskare" där endast Gud fick kallas dominus, medan mäktiga personer fick nöja sig med den förkortade varianten domnus.

Orgel
1896 byggde Salomon Molander & Co, Göteborg en orgel med 11 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1965 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en mekanisk orgel.

Källor

Referenser

Externa länkar
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Demografisk Databas Södra Sverige

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Hörby kommun
Östra Sallerup
Mary Rose Museum

Mary Rose Museum är ett historiskt museum vid Portsmouth Historic Dockyard i Portsmouth, England i Storbritannien som drivs av den ideella stiftelsen Mary Rose Trust. Museet är tillägnat det engelska 1500-talsskeppet Mary Rose och den tid som hon var i aktiv tjänst i Henrik VIII:s flotta. 

Museet byggdes efter bärgningen av Mary Rose 1982 och har ställt ut föremål från skeppet. Även själva skeppet har visats upp i en särskild skeppshall medan det legat i förvar och sedan 1994 genomgått aktiv konservering. I september 2009 stängde skeppshallen så att man kunde påbörja byggnationen av en ny museibyggnad som öppnades i maj 2013 . Den existerande byggnaden som innehåller utställningar om skeppets historia med bland annat bärgade föremål kommer att hålla öppet till den nya byggandet står färdig. Den fullständiga konserveringen av Mary Rose kommer att vara färdig 2016, och då kommer hon att till fullo integreras i sin nya museimiljö.

Mary Rose Museum är systermuseum till det svenska Vasamuseet.

Referenser

Externa länkar 
Museets webbplats

Sjöfartsmuseer i Storbritannien
Museer i England
Marinarkeologiska museer
Portsmouth
Peter Niklas von Gedda

Peter Niklas von Gedda, född 11 juli 1737, död 28 augusti 1814 i Stockholm, var en svensk friherre, kemist mekaniker och etsare.

Biografi
Peter Niklas von Gedda var son till Niklas Peter von Gedda och friherrinnan Hedvig Charlotta von Düben, dotter till Gustaf von Düben d.y. och vars mor var av samma släkt som ätten Törnstierna och Bureättling. 

Gedda ingick 1755 på ämbetsmannabanan som kanslist i Kammarrevisionen och befordrades efterhand till aktuarie 1763, notarie 1764, sekreterare 1774, assessor 1775 och till kammarrevisionsråd 1778. Gedda studerade teckning för Jacob Gillberg och bland hans bevarade verk finns konturetsningen Le bon guide utförd 1763. 

Han hade av sin fars vetenskapliga intressen och ansågs för en av sin tids bästa kemister och mekanici. Han publicerade några av sina rön i "Vetenskapsakademiens Handlingar"  samt även en avhandling: Mémoire sur une nouvelle méthode de construire des hygromètres etc. (1784). Han var ledamot av Vetenskapsakademien (1786) och flera andra lärda samfund. De sista åren av sin levnad var han blind och dog i stort armod.

von Gedda var gift med dottern till en major, Maria Charlotta Möller, som övergav honom och flyttade till Ryssland. Innan dess hade de fått sex barn som stannade i Sverige varav Per Otto von Gedda blev kanslist vid generallanttullkansliet. 
.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 
 
Svenskt konstnärslexikon del II sid 270, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska friherrar
Svenska kemister under 1700-talet
Svenska mekaniker
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1737
Avlidna 1814
Män
Bureätten
Solentsundet

Solentsundet (engelska: the Solent) är ett sund i Storbritannien. Det skiljer ön Isle of Wight från det brittiska fastlandet. Sundet är livligt trafikerat av sjöfart, såväl militär som civil och ett populärt rekreationsområde. I den norra delen av Solentsundet ligger den betydande hamnstaden och flottbasen Portsmouth. I sundet genomför den brittiska marinen sin flottrevy för den brittiska monarken. 1545 utkämpades ett sjöslag mellan engelska och franska styrkor i Solentsundet, strax utanför Portsmouth. Under slaget kantrade och sjönk Henrik VIII:s flaggskepp Mary Rose. Det återupptäcktes på 1970-talet och bärgades 1982.

Referenser 

Sund i Storbritannien
Engelska kanalen
Storbritanniens flotta
Holms socken, Uppland

Holms socken i Uppland ingick i Lagunda härad, ingår sedan 1971 i Enköpings kommun och motsvarar från 2016 Holms distrikt.

Socknens areal är 8,73 kvadratkilometer, allt land. År 2000 fanns här 26 invånare. Sjöö slott samt sockenkyrkan Holms kyrka ligger i socknen. Av gårdarna lydde tidigare hemman i socknen utom prästgården under Sjöö slott.

Administrativ historik
Holms socken omtalas första gången 1257 ('in parrochia Holm').

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Holms församling och för de borgerliga frågorna bildades Holms landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Lagunda landskommun som 1971 uppgick i Enköpings kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lagunda församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Holm, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen tillhörde fram till 1540-talet Hagunda härad, men överfördes sedan till Lagunda härad. Holm har senare tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Lagunda härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Sigtuna kompani.

Geografi
Holms socken ligger nordost om Enköping på halvön mellan Ekolns vikar Lårstaviken i norr och Gorran i öster. Socknen är småkuperad slättbygd.

Fornlämningar
Från järnåldern finns fem gravfält. Tre runstenar har återfunnits.

Namnet
Namnet skrevs 1313 Aggaholm och 1424 Holm. Namnet innehåller holme syftande på att området i äldre tid var kringfluten av vatten, med den tidigare förleden agga har betydelsen 'bakström', 'dyning, bränning'.

Se även
Holms församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 4 Hermes 1949 libris

Externa länkar

Socknar i Lagunda härad
Indelningar i Enköpings kommun
Järnmärket

Järnmärket kan syfta på:

 Järnmärket – ett emblem hämtat från det kemiska tecknet för järn, se järnsymbolen
 Järnmärket – ett märke från Svenska Simförbundet, se simmärke
Zildjian

Avedis Zildjian Company, ofta bara Zildjian, är världens största tillverkare av cymbaler. Företaget härstammar från Konstantinopel, Turkiet och grundades redan 1623. Zildjian är därmed ett av de äldsta fortfarande verksamma företagen i världen. Mannen bakom var en armenier vid namn Avedis, som i efterhand tog efternamnet Zildjian, i det dåvarande Osmanska riket. Cymbalerna tillverkas numera i Norwell, Massachusetts.

Historia

Zildjian är armeniska och betyder "Cymbalmakaren". Namnet gavs på 1600-talet åt alkemisten Avedis från Konstantinopel. Under ett försök att framställa guld på konstgjord väg hade han blandat ihop en legering av koppar, tenn och silver. Något guld fick han aldrig fram, men Avedis upptäckte att legeringen hade fantastiska ljudegenskaper. Han bestämde sig för att sadla om och började tillverka cymbaler.

Avedis hade betydligt större framgång med sin nya verksamhet än med alkemin. Hans cymbaler spreds långt utanför Konstantinopel och formeln för den unika koppar-, tenn- och silverlegeringen lät han gå i arv till sina barn som behöll verksamheten inom familjen.

300 år senare hette familjens överhuvud återigen Avedis (Avedis den förstes sonsonsonsonsonsonsonsonsonson). Denne Avedis emigrerade 1908 till USA. När det var dags för honom att ta över familjeföretaget beslöt han att flytta över cymbaltillverkningen till det nya landet, närmare bestämt Boston. Avedis lärde känna de flesta av dåtidens berömda trummisar. Särskilt god vän blev han med Gene Krupa som bidrog med flera idéer som varit helt avgörande för allt modernt trumspel. Bland annat markerade Gene takten med sina cymbaler istället för med virveltrumman, vilket varit det vanliga fram till dess.

Genom sitt samarbete med alla dessa trummisar kom Zildjian att utveckla en mängd cymbaltyper som vi idag tar för givna. Ride-, crash-, hihat- och splash-cymbaler - allihop är från början uppfunna och namngivna av Avedis.

Zildjian har fortsatt utveckla nya cymbaltyper, tillverkningsmetoder och material. I sitt arbete tar de allmänt hjälp av professionella trummisar och percussionister. Grunden till Zildjians ställning som världsledande cymbaltillverkare är och förblir dock den gamle Avedis metallegering och ett hantverkskunnande som sträcker sig över fyra århundraden.

Nuvarande Användare

Nedan följer ett urval av trummisar som idag använder sig av Zildjians cymbaler:

 Gavin Harrison - Porcupine Tree
 Ringo Starr - The Beatles
 Lars Ulrich - Metallica
 Taylor Hawkins - Foo Fighters 
 Dennis Chambers - Santana
 Steve Gadd
 Tommy Lee - Motley Crue
 Travis Barker - Blink-182
 Tré Cool - Green Day
 Steve Jocz - Sum 41
 Simon Phillips
 Igor Cavalera - Sepultura
 Nick Menza - Megadeth
 Roger Taylor - Queen
 Matt Helders - Arctic Monkeys
 Adrian Young - No Doubt
 Eric Singer - Kiss
 Matt Sorum - Velvet Revolver, Camp Freddy
 Rob Bourdon - Linkin Park
 Levon Helm
 Yoshiki - X Japan
 Will Champion - Coldplay
 Dominic Howard - Muse
 Dave Grohl

Källor 
 

Turkiska företag
Företag bildade 1623
Musikinstrumenttillverkare
Företag i Massachusetts
Mathias Lafolie

Mathias Antoine Lafolie, född den 16 januari 1967, är en svensk teaterregissör, professor och kulturråd vid Sveriges ambassad i Peking.

Biografi
Lafolie är utbildad vid Södra Latin, vid den internationella teaterskolan École Jacques Lecoq i Paris samt vid Dramatiska Institutets magisterutbildning i internationell scenkonstproduktion. Lafolie arbetar som frilansande regissör i Sverige samt har introducerat svensk dramatik i andra länder. Han har satt upp teaterföreställningar bland annat i Frankrike, Ryssland, Indien och Bangladesh. Lafolie har specialiserat sig på August Strindberg och har bland annat satt upp Lycko-Pers resa i Kina med unga kinesiska skådespelare. Han har även satt upp Strindberg i Indien. 2008 gjordes en satsning av Svensk Teaterunion - Swedish ITI, Svenska institutet och Sveriges ambassad att introducera Lars Norén i Ryssland. Noréns Modet att döda sattes då upp i regi av Lafolie.

I Sverige har Lafolie varit verksam vid flera institutionsteatrar, fria teatrar såsom Teater Iris  och vid Radioteatern. Han var 2009-2011 ledamot av Svensk teaterunions styrelse som representant för  Teaterförbundet. Han valdes 2002 till styrelseordförande i Svenska Regissörsföreningen. 

Efter att sedan 2007 varit delvis verksam som teaterregissör i Kina tillträdde han i september 2013 en professur vid Centrala Teaterakademien i Peking. Sedan hösten 2014 innehar han befattningen som Sveriges kulturråd vid Sveriges ambassad i Peking.

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser

Svenska teaterregissörer
Svenska professorer inom scenkonst och film
Svenska kulturråd
Födda 1967
Män
Levande personer
Nysätra socken, Uppland

Nysätra socken i Uppland ingick i Lagunda härad, ingår sedan 1971 i Enköpings kommun och motsvarar från 2016 Nysätra distrikt.

Socknens areal är 62,37 kvadratkilometer varav 61,42 land. År 2000 fanns här 402 invånare.  Ryda kungsgård samt kyrkbyn Nysätraby med sockenkyrkan Nysätra kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik 

Nysätra socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Nysätra församling och för de borgerliga frågorna bildades Nysätra landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Lagunda landskommun som 1971 uppgick i Enköpings kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lagunda församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Nysätra, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Lagunda härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Hagunda kompani och Livregementets dragonkår, Uppsala skvadron.

Geografi 

Nysätra socken ligger nordost om Enköping, sydväst om Uppsala och norr om Örsundaån. Socknen är en skogsbygd med slättbygd i söder vid ån.

Fornlämningar 

Från bronsålderns finns spridda gravrösen och skärvstenshögar. Från järnåldern finns 17 gravfält och två fornborgar. Fem runstenar har påträffats. Vid Åloppe i nordväst finns flera gropkeramiska fynd.

Namnet 

Namnet skrevs 1286 Nysæter och innehåller ny och säter, 'utmarksäng' och bör ursprungligen avsett ängarna vid ån.

Se även 

Nysätra församling

Referenser

Vidare läsning 

Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 4 Hermes 1949 libris

Externa länkar 

Lagunda hembygdsförening

Socknar i Lagunda härad

Indelningar i Enköpings kommun
Jess Willard

Jess Willard, född 29 december 1881 i Pottawatomie County, Kansas, död 15 december 1968 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk professionell tungviktsboxare som var världsmästare 1915–1919.

Boxningskarriär
Willard, som arbetade som cowboy, började boxas professionellt först i 27-årsåldern. 1915 blev han världsmästare i tungvikt genom att besegra Jack Johnson i Havanna på knockout i rond 26. Efter att ha försvarat sin titel mot Frank Moran 1916 förlorade Willard sedan titeln till Jack Dempsey den 4 juli 1919 i Toledo, Ohio. Matchen bröts efter tredje ronden och har kallats för "Massakern i Toledo" då Willard fick såväl okben som käkben och revben avslagna och samtidigt förlorade flera tänder. Willard var med sina 199 cm och 111 kg en av de kroppsligt största världsmästarna någonsin..

Referenser
Artikeln är helt eller delvis en översättning av Wikipedias engelskspråkiga version

Webbsidor

Tryckta källor
Torbjörn Säfve - En gentleman äntrar ringen

Noter

Externa länkar
Johnson vs Willard, film

Födda 1881
Avlidna 1968
Män
Personer från Pottawatomie County, Kansas
Amerikanska boxare
Världsmästare i boxning
Amerikanska idrottare under 1900-talet