kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Raymond Mays

Thomas Raymond Mays, född den 1 augusti 1899 i Bourne, Lincolnshire, England, död den 6 januari 1980 i Bourne, var en brittisk racerförare.

Mays började sin karriär med backtävlingar efter första världskriget och gick sedan vidare till Grand Prix racing. 1933 var han med och startade ERA och var även stallets främste förare. Bästa säsongen var 1937, då Mays dominerade voiturette-klassen med sin ERA C-Type.

Efter andra världskriget återupptog Mays förarkarriären och blev brittisk mästare i backe 1947 och 1948. Mays engagemang i BRM tog upp alltmer av hans tid och han körde sin sista tävling 1949. Mays fortsatte att driva BRM-stallet fram till början av sextiotalet.

Källor 
 
 www.kolumbus.fi  

Födda 1899
Avlidna 1980
Brittiska racerförare
Grand Prix-förare
Stallägare i Formel 1
Män
Henry Wyn

Henry (även Henri) Wyn, född 1910, död okänt år, var en belgisk kompositör och pianist.

Wyn komponerade bland annat musik till ett par belgiska filmer under 1930-talet. Han gjorde även egna skivinspelningar som pianist med en grupp kallad "Henri Wyn et ses Rythmes". Hans verk utgavs åtminstone delvis på kompositören Léon Frings musikförlag "L’art belge", vilket var verksamt 1915-1933.

Det är oklart om denne Henry Wyn är identisk med den person med samma namn vars komposition I'm for You, You're for Me (svensk titel Du och jag) användes i Alice Babs-filmen Swing it, fröken

Filmmusik 
 1936 - J'ai gagné un million 
 1937 - Le roi soldat

Övriga kompositioner (urval)
 Carnaval a Paris 
 C'est un Accord(e')on qui Chante (tango) 
 Son petit béret américain 
 Tokyo masquerade

Källor 
 
  (med stavningen Henry)
  (med stavningen Henri)

Noter

 
  
Belgiska kompositörer
Belgiska pianister
Födda 1910
Dödsår saknas
Män
Lahtisspelen

Lahtisspelen, finska: Salpausselän Kisat, är tävlingar i 
nordisk skidsport i Lahtis, Finland.  Tävlingarna hade premiär 1923 på initiativ av Lauri "Tahko" Pihkala då Finlands Anton Collin vunnit Holmenkollens femmil 1922.

Tävlingar hålls i längdskidåkning, backhoppning och nordisk kombination.

Externa länkar 
  Viralliset kotisivut

Återkommande sportevenemang med premiär 1923
Nordisk skidsport
Sport i Lahtis
Längdskidåkning i Finland
Backhoppning i Finland
Nordisk kombination i Finland
Längdskidåkningstävlingar
Backhoppningstävlingar
Tävlingar i nordisk kombination
Jordraket

Vid enklare ledningsbyggnadsprojekt, exempelvis då skyddsrör för elkabel eller bredband ska förläggas schaktfritt under en väg- eller järnvägsbank, är jordraket en lämplig metod. Jordraketen drivs av tryckluft och har ett fjädrande borrhuvud som ger hög slagkraft och god riktningsstabilitet. Framdrivningen går snabbt och kostnaden är rimlig.

Metoden fungerar bäst då marken är homogen och fri från block. Den fungerar varken i lös lera eller under grundvattennivån. Jordraketen är känslig för hinder som kan få borrhuvudet att ändra riktning. Därför krävs övervakning medan arbetet pågår. Jordraketen uppfanns och patenterades av Tracto. Dock har patentet gått ut och det finns många som har kopierat idén och säljer liknade maskiner idag.

Tekniska data

Se även
Schaktfri teknik

Referenser
 Tracto.com

Byggteknik
Ed Perlmutter

Edwin George "Ed" Perlmutter, född 1 maj 1953 i Denver, Colorado, är en amerikansk demokratisk politiker. Han representerar delstaten Colorados sjunde distrikt i USA:s representanthus sedan 2007.

Perlmutter gick i skola i Jefferson High School i Edgewater. Han studerade sedan vid University of Colorado. Han avlade grundexamen 1975 och juristexamen 1978. Han arbetade sedan som advokat i Colorado. Han var ledamot av delstatens senat 1995-2003.

Kongressledamoten Bob Beauprez kandiderade inte till omval i kongressvalet i USA 2006. Beauprez var republikanernas kandidat i guvernörsvalet i Colorado 2006 som han förlorade mot Bill Ritter. Demokraten Perlmutter vann kongressvalet och efterträdde Beauprez i representanthuset i januari 2007. Han omvaldes 2008.

Externa länkar
Officiell webbplats
Biographical Directory of the United States Congress

Födda 1953
Ledamöter av USA:s representanthus från Colorado
Män
Levande personer
Personer från Denver
Alumner från University of Colorado Boulder
Maria Torok

Maria Torok, född 10 november 1926 i Budapest, död i leukemi 25 mars 1998, Manhattan i New York, var en fransk-ungersk psykoanalytiker. Flyttade till Paris 1947. Hon avlade kandidatexamen i psykologi vid Paris universitet 1955, mottog 1959 ett certifikat från Paris psykoanalytiska förbund. I samband med utbildning i Sorbonne under 1950-talet träffade hon sin blivande make, Nicholas Rand, professor i litteratur. Samarbetade med Nicolas Abraham 1950-1975, och var stationerad på universitetet i Paris 1956-1996.

Teorier 
Likt sin samarbetsparter Nicolas Abraham hämtade Torok inspiration från Sandor Ferenczi, en psykoanalytiker som arbetat nära Sigmund Freud. Tillsammans med Abraham utvecklade hon teorin om hur patienter uttrycker undermedvetna drifter/behov och hemligheter genom cryptonymy: ett särskilt sätt att tala/skriva - via anagram, brutna symboler, rebusar och ordlekar - om inre hemligheter utan att avslöja dem. Hit kan även länkas teorin om kryptan; en "behållare" som installeras i den som förlorat ett kärleksobjekt och förmågan att sörja över detta på ett hälsosamt sätt (introject). Detta sker då/om det förlorade objektet förknippas med såväl trauma som extrem njutning - i sådana fall kan den sörjande inte finna någon annan lösning än att i ett hemligt låst rum i självet inkorporera den döde, och behålla denna, som en levande död Annan. På så kan den sörjande både spara och göra sig av med det som förlorats: det kastas upp på en insida. Inkorporeringen kan dock aldrig avslutas, eftersom den bygger på ett vägande mellan motstridiga drifter/önskningar. Effekterna blir därför obehagliga, vilket syns i "Fallet Vargmannen" som Torok tillsammans med Abraham analyserar på nytt i "The Wolf Man's Magic Word - A Cryptonymy". Den sörjande kan aldrig sörja färdigt; kryptan som gravmarkör visar just detta, då den markerar den plats, tid och omständighet då förmågan att sörja (introject) förlorades. Eftersom det förlorade kärleksobjektet svalts helt, som en levande död Annan, börjar det hemsöka och störa den sörjande genom att tala i dennes ställe. I Vargmannens fall blir resultatet diverse neurotiska störningar, depressioner, tvångstankar, vanföreställningar och dylikt.

Bibliografi 
 The Shell and the Kernel: Renewals of Psychoanalysis (University of Chicago Press, 1994)(tillsammans med Abraham)
 The Wolf Man's Magic Word (University of Minnesota Press, 1976)(tillsammans med Abraham)
 Questions for Freud: The Secret History of Psychoanalysis (Harvard University Press, 1998)(tillsammans med Rand)
 Rhythms: On the Work, Translation and Psychoanalysis (Stanford University Press, 1995) (tillsammans med Rand)

Källor 
 http://www.nytimes.com/1998/05/03/us/maria-torok-72-innovative-psychoanalyst.html
 http://www.answers.com/topic/torok-maria
 The Wolf man's magic word - a cryptonymy (1976)

Franska psykologer
Psykoanalytiker
Födda 1926
Avlidna 1998
Kvinnor
Gangland

Gangland är en dokumentärserie som sänds på History Channel. Gangland utforskar Amerikas mest notoriska, farligaste och våldsammaste gatugäng och deras historia. Serien premiärvisades den 1 november 2007 med ett specialavsnitt om det ökända fängelsegänget Aryan Brotherhood.

Avsnitt

Säsong 1

Säsong 2

Säsong 3

Säsong 4

Säsong 5

Säsong 6 
Varken "Mile High Killers" eller "Public Enemy #1" är inkluderade på DVD releasen. Det var heller inget uppehåll mellan säsong sex och sju så listan nedanför är baserad på DVD skivornas säsongsindelning, vilka slutar med avsnittet 6x13 "Hell House".

Säsong 7

Källor

Dokumentärer på TV
Amerikanska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2007
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-serieavslutningar 2010
Landsorten

Landsorten, i bestämd form, är en beteckning som syftar på "landet utom huvudstaden" i provinsen, det vill säga allt som inte är huvudstadsområdet. I Sverige används begreppet även för att definiera Sverige utanför de tre storstadsområdena. I Finland avser beteckningen vanligen Finland utom Helsingfors.

Begreppet landsorten förekommer i samhällsdebatten ofta som motpol till storstaden och används för att tydliggöra de olika intressen som kan finnas mellan storstadsområden och resten av landet. Det gäller till exempel analys av politiska kraftfält, köpbeteenden, kulturfrågor och fördelningen av samhällets välfärd.

Beteckningen landsortspress används för de dagstidningar som ges ut utanför Stockholm, Göteborg och Malmö.

Ordet är belagt i svenska språket sedan 1500-talet. Äldre betydelser har varit synonymer till trakt och nejd, samt i en mer allmän mening ort på landsbygden. Den numera vanligaste betydelsen är enligt Svenska Akademiens ordbok en sammanfattande beteckning för de delar av landet som ligger utanför huvudstaden. I den meningen är begreppet förled i en mängd sammansättningar, t.ex. landsortstad, landsortsbo (belagt 1866), landsortshåla (1926), landsortsregemente (1854) och landsortsteater (1834).

Ordet ska inte förväxlas med landsbygd, som betecknar ett område med lantlig bebyggelse.

Se även
Landsort (by på ön Öja)
Förenade Landsortstidningar
Landsbygd
Glesbygd

Referenser

Bebyggelsetyper
Fläcklilja

Fläcklilja (Lilium hansonii) är en art i familjen liljeväxter. Den förekommer i södra Amur och Korea. Arten odlas som trädgårdsväxt i Sverige.

Fläcklilja är en flerårig ört med lök och blir 60-150 cm hög. Löken är äggrund till klotrund, 5-6 cm i diameter, lökfjällen är vit till gulvita. Stjälkarna är släta. Bladen sitter 4-12 i kransar, samt några strödda i toppen av stjälken, de blir 10-18 cm långa och 2-4 cm breda, de är utdraget spetsiga. Blommorna sitter 4-12 i en klase, de är nickande och väldoftande. Hyllebladen är glänsande och starkt tillbakarullade, gula till orange med bruna prickar, 3-4 cm långa och 1-1,5 cm breda, lansettlika, papillösa i spetsarna. Nektarierna är släta. Ståndarsträngarna är kortare än hyllet, ståndarknapparna är purpur med gult pollen. Arten blommar i juli.

Hybrider

Hybriden med krollilja (L. martagon) har fått namnet Lilium ×dalhansonii.

Synonymer 

 

Lilium medeoloides var. obovatum Franch. & Sav.

Referenser

Noter

Webbkällor 

 

  

  

Liljeväxter  

Fl Växtindex
Charles Yorke, 4:e earl av Hardwicke

Charles Philip Yorke, 4:e earl av Hardwicke född 1799, död 17 september 1873. Han var son till Hon. Sir Joseph Sidney Yorke. Han gifte sig 1833 med Susan Liddell (1810-1886), dotter till Thomas Henry Liddell, Baron Ravensworth.
 
Charles Philip Yorke var parlamentsledamot 1831-1834. Han var också lordlöjtnant för Cambridgeshire mellan 1834 och 1873. Däremellan gjorde han karriär inom engelska flottan, där han slutade som amiral. Han utsågs till medlem av Privy Council och var dessutom medlem av Royal Society. Senare i livet utsågs han till hedersdoktor i civilrätt av Oxford University.

Barn
 Lady Elizabeth Yorke, 1834-1936. Gift 1860 med Henry John Adeane (1833-1870) och 1877 med Michael Biddulph, Baron Biddulph (1834-1923) 
 Charles Yorke, 5:e earl av Hardwicke (1836-1897), gift med Lady Sophia Georgiana Robertina Wellesley (1840-1923) 
 Lady Mary Catherine Yorke (1837-1890), gift med William George Craven
 Lady Agneta Harriet Yorke (1838-1919), gift med Victor Alexander Montagu, viceamiral
 John Manners Yorke, 7:e earl av Hardwicke (1840-1909), gift med Edith Mary Oswald (d. 1930)
 Hon. Victor Alexander Yorke, löjtnant (1842-1867) 
 Hon. Elliot Constantine Yorke (1843-1878),  gift med Annie Rothschild (1844-1926) 
 Hon. Alexander Yorke (1847-1911), hovman m.m. hos Leopold av Albany, Viktoria I av England och Edvard VII av England

Noter

Engelsk adel
Brittiska amiraler
Brittiska politiker
Födda 1799
Avlidna 1873
Män
Lords Privy Seal
Ledamöter av Royal Society
Charles Yorke, 5:e earl av Hardwicke

Charles Philip Yorke, 5:e earl av Hardwicke, född 23 april 1836, död 18 maj 1897 var en engelsk parlamentsledamot.

Charles Yorke var parlamentsledamot 1863-1873 och medlem av drottning Viktoria I av Englands hov 1866-1868 och utsågs senare till Privy Councellor.

Han är mest känd för att ha levt ett extravagant och slösaktigt liv, något som resulterade i smeknamnet "Champagne-Charlie". Hans fäderneärvda egendom, Wimpole Hall, fick slutligen säljas. Han var nära vän till prinsen av Wales (senare Edvard VII av England ) och tillhörde följaktligen kretsen som träffades på Marlborough House och Sandringham.

Yorke var son till amiral Charles Philip Yorke, 4:e earl av Hardwicke. Han gifte sig 1863 med Lady Sophia Georgiana Robertina Wellesley (1840-1923), dotter till Henry Richard Charles Wellesley, 1:e earl Cowley.

Barn
 Albert Yorke, 6:e earl av Hardwicke, (1867-1904)

Källor

Tryckta källor

Noter

Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1836
Avlidna 1897
Män
Kurt Liander

Kurt Liander, född 28 januari 1932 i Stockholm, död 10 mars 2020 i Täby distrikt, var en svensk allsvensk fotbollsspelare i AIK under 1950-talet.

Kurre, som han kallades, kom till AIK 1949 och stannade i klubben i tio år. Han gjorde sin allsvenska debut mot Djurgården den 8 augusti 1952 och gjorde under sin karriär i AIK 94 matcher och 9 mål. Han spelade både på högerkanten och vänsterkanten, men trivdes bäst som vänsterytter, vilket också är den position som han spelat flest matcher på och därmed var hans vanligaste tröjnummer 11.

Liander spelade även i svenska landslaget och 1954 gjorde han Sveriges niohundrade mål genom tiderna mot Finland på Ullevi.

1975 återkom han till AIK som assisterande tränare och till hösten blev han ansvarig tränare tillsammans med Jim Nildén. Därefter har han tränat både AIK:s reservlag (1982–83) och juniorlag (1990) samt hållit i AIK:s sommarfotbollsskola 1975–83. Han var även riksinstruktör för Svenska Fotbollförbundet 1975–91.

1974 tog Liander examen vid GIH och arbetade som idrottsinstruktör i Botkyrka kommun fram till pensionen 1996.

Så här beskrevs Kurt Liander på en Alfabild som gavs ut 1954:
"Vänsterytter i AIK, en av klubbens egna produkter, snabb, framfusig och synnerligen teknisk. Fick sitt genombrott i Sverige 1954, men var ett år tidigare sensationellt bra i Frankrike och fick då ett proffsanbud från Sochaux. Med i presslaget våren 1954."

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Johrén, Anders. "Kurt Liander - den briljante yttern". aik.se.
 Landslagsstatistik

Födda 1932
Avlidna 2020
Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Spelare i AIK Fotboll
Tränare i AIK Fotboll
Spelare i Råsunda IS
Fotbollsspelare i IFK Stockholm
Tränare i Spårvägens FF
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Minnets labyrint

Minnets labyrint är en kriminalroman av Elizabeth George, utgiven i USA år 2001. Engelska originalets titel är A Traitor to Memory. Ulla Danielsson översatte romanen till svenska samma år som den kom ut.

Handling
På en gata i London blir en äldre dam överkörd i något som först ser ut som en smitningsolycka men snart visar sig vara ett överlagt mord. Kvinnan visar sig även vara en gammal bekant till Lynleys chef, Malcolm Webberly, och tillsammans med kollegerna Barbara Havers och Winston Nkata sätts Lynley på fallet. Under utredningen möter Lynley och hans medarbetare den dödas son Gideon, en ung violinvirtuos som drabbats av rampfeber, och den märkliga kretsen kring honom. I bakgrunden figurerar även ett 20 år gammalt, men uppklarat, mord. Parallellt med Lynleys utredning får läsaren även följa hur den plågade violinisten Gideon genomför försök att minnas händelser från sin barndom och hur dessa kan hänga ihop med det som så småningom leder till hans mors död. I det privata måste Lynley under tiden hantera sina blandade känslor i samband med hustrun Helens graviditet, Havers sin frustration över en tidigare degradering och Nkata vissa känslor för en kvinna som är inblandad i mordutredningen.

Källor
 George, Elizabeth - Minnets labyrint, Prisma, Stockholm 2001.

Skönlitteratur 2001
Amerikanska kriminalromaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Romaner av Elizabeth George
London i skönlitteratur
Grafhomomorfi

Ej att förväxla med grafhomeomorfi.

En grafhomomorfi är inom matematik en strukturbevarande avbildning, en homomorfi, mellan grafer. Mer specifikt avbildar den närliggande noder till närliggande noder.

Definition och begrepp
Givet två grafer  och  är en avbildning  en homomorfi om

dvs, om det finns en båge mellan de två noderna x och y  i G ska det finnas en båge mellan  och  i . Om det finns en homomorfi mellan graferna G och  skriver man . Definitionen fungerar även för riktade grafer.

Om det finns en grafhomomorfi  sägs G vara H-färgbar. Om det även gäller att det finns en grafhomomorfi  sägs graferna G och H vara homomorfiskt ekvivalenta. En homomorfi från G till G kallas för grafendomorfi.

För en homomorfi  kallas urbilderna  för alla y i H för f:s fibrer. Fibrerna till f bildar en partition av G:s noder, om det inte finns några loopar i H.

Om H är en delgraf till G sägs en homomorfi  vara en retraktion om  för alla x i H. En graf är en kärna om det inte finns någon retraktion till en äkta delgraf av grafen.

Egenskaper
En sammansättning av grafhomomorfier är en grafhomomorfi.
Grafhomomorfier bevarar komponenter.
Mängden av alla endomorfier till en given graf bildar en monoid.
En grafhomomorfi som är bijektiv och vars invers också är en homomorfi är en grafisomorfi. Om homomorfin även är en endomorfi sägs den vara en grafautomorfi.
Varje graf har en kärna som delgraf som är bestämd upp till isomorfi.
Två grafer är homomorfiskt ekvivalenta om och endast om deras kärnor är isomorfa.

Exempel

En k-graffärgning är en grafhomomorfi  där  är den kompletta grafen med r noder. Om  är en homomorfi följer det att det kromatiska talet för G är högst det kromatiska talet för H.

Exempelvis så finns det för varje bipartit graf G en homomorfi .

Referenser

Grafteori
Morfier
Wimpole Hall

Wimpole Hall, beläget ca 14 km sydväst om Cambridge i England,  är en av de största egendomarna i grevskapet Cambridgeshire.

Slottet byggdes 1643, men kom senare att byggas om och byggas ut av senare ägare, bland dem earlerna av Hardwicke, som innehade Wimpole Hall från 1740 till 1895. Man anlitade ofta de bästa arkitekterna för sin tid, till exempel James Gibbs, Henry Flitcroft och sir John Soane.

Egendomen var privat fram till 1976, då den sista ägaren, mrs Elsie Bambridge avled. Hon hade testamenterat allt till the National Trust, som sedan dess förvaltar slottet. Det är omgivet av ca 12 km² park- och jordbruksmark.

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Cambridgeshire
Slott i England
Parker i engelsk stil
Maria Winge

Maria Christina Wilhelmina Winge, även Sjöberg, född Laurent den 1 augusti 1808 i Stockholm, död där den 27 februari 1880, var en svensk skådespelare. 

Maria Winge var dotter till skådespelaren Jean Baptiste Laurent (1784–1821) och Anna Christina Åberg, och styvdotter till Brita Catharina Cederberg. Hon gifte sig 1828 med kollegan Carl Gustaf Winge och 1836 med kollegan Carl Johan Sjöberg.    

Hon var engagerad i flera teatersällskap i både Sverige och Finland. Hon var engagerad hos Fredrik Julius Widerberg (1825) och Erasmus Petter Sjövall (1830). Hon nämns som den främsta sujetten (medlem av teaterensemble) i Erasmus Petter Sjövalls teatersällskap i Finland på 1830-talet, där hon spelade hjältinneroller.
Hon tycks sedan liksom maken ha varit engagerad hos Carl Wilhelm Westerlund, Ulrik Torsslow, Fredrik Deland, Carl Gustaf Hessler och Edvard Stjernström, och uppträdde vid hans sida till exempel på Åbo Svenska Teater 1846 och 1850.

Bland hennes roller nämns Kejsarinnan i Herman von Unna av Anders Fredrik Skjöldebrand, Margareta Wasa i Gustaf Wasa, Fru Duval i Profvet, och Sofia i Kabal och Kärlek. Hennes mest uppmärksammande roll anges ha varit Thérèse i »Den fader- och moderlösa flickan från Geneve», instuderad för Nils Almlöf.

Källor 

  Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar / Band 3. 1816-1833

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1880
Kvinnor
Linda Röske-Lund

Maximiliana Theodolinda "Linda" Lund, född Röske 3 juni 1836 i Stockholm, död 7 juni 1895 i Köpenhamn, var en svensk operasångerska (sopran).

Biografi
Röske var dotter till sergeanten Johan Henrik Röske och Anna Nystedt. Hon var elev hos Günther vid Operan 1852–56 och engagerad där 1856–62. Hon var därefter engagerad vid ett flertal operascener, som Stadtteatern i Stettin 1863 och Breslau 1867, Kungl. Operan i Berlin, Ludvig Josephsons operascen vid Christiania Theater 1874–77, och svenska operan i Helsingfors 1877–78, där hon beskrivs som scenens primadonna; 1885 uppträdde hon vid Mattis Lundströms operasällskap på Tivoliteatern i Kristiania.

Bland hennes roller på Operan nämns Pamina och Nattens drottning i Trollflöjten, Agatha i Friskytten, Grevinnan i Figaros bröllop, Elvira och Zerlina i Don Juan, Adalgisa i Norma, Valentine i Hugenotterna, Leonora i Stradella, Bertha i Profeten, Elvira i Ernani, Mathilda i Wilhelm Tell och Isabella i Robert. En av hennes främsta framträdanden uppges ha varit i rollen som Donna Anna i Don Juan i Breslau 1867.

Det sades om henne: 
”Fru Röske-Lund hade en både till omfång och styrka betydande sopranstämma, som hon behandlade med öfverlägsen artistisk förmåga, och hennes föredrag utmärkte sig alltid genom dramatiskt lif, värme och färg”.

Hon gifte sig den 21 april 1860 med oboisten vid Hovkapellet Emil Lund och är mor till operasångaren Emilia Eleonora Lund.

Medverkan i operauppsättningar

Roller
 1875 – Grevinnan i Figaros bröllop av Wolfgang Amadeus Mozart och Lorenzo da Ponte, Kristiania teater
 1875 – Prinsessan Mathilda i Wilhelm Tell av Gioacchino Rossini, Étienne de Jouy och Hippolyte Bis, Kristiania teater

Referenser

Fotnoter

Källor 
 Johannes Svanberg: Kungl. teatrarne under ett halft sekel 1860–1910: personalhistoriska anteckningar (vol. 1)
 

Svenska operasångare under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1895
Kvinnor
Personer från Stockholm
Anna Kinmanson

Anna Helena Mathilda Kinmanson, född Sandberg 12 november 1842 i Stockholm, död där 30 juli 1909, var en svensk teaterskådespelare.

Biografi
Anna Kinmanson var dotter till skomakaremästaren Olof Gustaf Sandberg och Anna Katarina Westling samt gifte sig 1874 med Selfrid Kinmanson.

Kinmanson var elev vid Kungliga Baletten 1856–1857 och sedan vid Kungliga Dramatiska Teatern, där hon sedan var engagerad 1860–1887. Hon spelade främst subrettroller. 

Det sades om henne: 
 

Bland hennes roller nämns Ophelia i Hamlet, Christina i Torkel Knutsson, Leonie i Markis de Villemen, Fru Cecile i Notarien Guérin, Clarisse i Drottningens gemål. Camille i Familjen Benoiton, Julie i En autograf, Charlotte Beguin i Min hustrus andre man, Julie i Nya garnisonen, Grefvinnan i När damerna föra krig och Fru Fourchambault i Familjen Fourchambault. 

Anna Kinmanson är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser 
 
 Kungl. teatrarne under ett halft sekel 1860-1910: personalhistoriska anteckningar (vol. 1)

Noter

Externa länkar 
 Kinmanssons pjäs Lasse-Maja på Dramawebben

Födda 1842
Kvinnor
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Avlidna 1909
Gyula Juhász

Gyula Juhász, född 4 april 1883 i Szeged, Ungern, död 6 april 1937 i Szeged, var en ungersk poet, en framträdande representant för den moderna ungerska lyriken.

Hans första dikter publicerades 1899. Mellan 1902 och 1906 studerade han vid Eötvös Loránduniversitetet i Budapest där han bland andra träffade Mihály Babits och Dezső Kosztolányi.

Han var först en stor beundrare av Friedrich Nietzsche, men övergick senare till nationella och religiösa motiv. Bland hans verk märks Versek (1907) och Testamentum (1925). I sina dikter skildrade han med inlevelse det ungerska landskapet och bylivet.

Noter 

Födda 1883
Ungerska poeter
Ungerskspråkiga poeter
Avlidna 1937
Män
Personer från Szeged