kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hedemora landskommun

Hedemora landskommun var en kommun i Kopparbergs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Hedemora socken  i Dalarna när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades Garpenbergs landskommun.

Den 1 januari 1957 överfördes från landskommunen till Hedemora stad ett område med 226 invånare och omfattande en areal av 0,73 kvadratkilometer, varav 0,72 land. Samtidigt överfördes i motsatt riktning ett obebott område omfattande en areal av 0,18 kvadratkilometer, varav allt land.

Landskommunen uppgick 1967 i Hedemora stad.

Kommunkoden 1952–1970 var 2004.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde Hedemora landskommun till Hedemora landsförsamling. 1 januari 1952 tillkom Garpenbergs församling. 1 januari 1961 slogs Hedemora landsförsamling ihop med Hedemora stadsförsamling för att bilda Hedemora församling, som var till 1970 delad mellan staden och landskommunen.

Kommunvapen
Blasonering: I rött fält en naturfärgad bild av S:t Paulus med gloria, klädnad, svärd och bok av guld.

Vapnet antogs 1944.

Geografi
Hedemora landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 492,50 km², varav 448,70 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 46,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Källor

Indelningar i Hedemora kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Garpenbergs landskommun

Garpenbergs landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Kopparbergs län, nu Dalarnas län.

Administrativ historik
När kommunalförordningarna den 1 januari 1863 inrättades i Sverige, cirka 2500 kommuner, de allra flesta så kallade landskommuner, men även köpingar och städer.

I Garpenbergs socken i Dalarna inrättades då denna kommun. Kommunen uppgick vid kommunreformen 1952 i Hedemora landskommun.

Kommunvapnet
Blasonering: Medelst en fjällskura delat av rött, vari två korslagda yxor av silver, och silver, vari ett kopparmärke mellan två järnmärken, alla röda.

Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t den 12 april 1946 och upphörde den 1 januari 1952.

Politik

Mandatfördelning i Garpenbergs landskommun 1938-1946

Källor

Indelningar i Hedemora kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Johannes Müller (teolog)

Johannes Müller, född den 19 april 1864 i Riesa i Sachsen, död den 4 januari 1949 i Krün i Bayern, var en tysk religiös skriftställare.

Müller utövade under ett drygt halvsekel en omfattande och högt ansedd religiös författarverksamhet. Huvudmålet med hans arbete framgår tydligt från titeln på den skriftserie som han tillsammans med  Heinrich Lhotzky gav ut 1898, kallad "Blätter zur Pflege persönlichen Lebens" (på svenska ungefär ”Blad för vård av personligt liv").

Müller ville vara en guide och själavårdare för den moderna kulturmänniskan och särskilt för dem som inte var så bekanta med traditionell religiositet. Han ifrågasatte hur modern kultur jämställer och suddar ut individens särdrag. Hans budskap var att leva på ett "direkt" och "ursprungligt" sätt. För att nå detta mål trodde han inte på reflexion och viljeansträngning, istället menade han att människan behöver komma i kontakt med djupet i sin själ och dess produktiva och nyskapande kraft.

Müller betonade starkt hur människan i den riktiga religionen kommer i kontakt med "objektiva krafter", en dold livskraft som påverkar och övervinner oss. Han sa "I den verkliga religionen råder gudomlig aktivitet, där är nyskapande liv". Även om Müller delvis liknade mystiskt tänkande genom att förespråka djupdykning i själslivet, motsatte han sig samtidigt typisk mystik, som enligt honom var en imitation av religion. Enligt Müller är den riktiga religionen en gudsupplevelse i motsats till mystikens gudsnjutning. Det nyskapande innebär att människan går utöver sig själv, och självkritiken minskar. Denna upplevelse av gudomlighet omsätts sedan i livskänslor och impulser som påverkar ens liv.

Bland Müllers mera betydande arbeten märks Die Bergpredigt (1906, 6:e upplagan 1920; svensk översättning "Bergspredikan tolkad för vår tid", 1922) samt Die Reden Jesu (3 delar, 1909–1918; "Vad Jesus talat, tolkat för vår tid", 1914–1916). Några av Müllers mindre verk översattes till svenska: "Vem är Jesus?’ (1920), "Om livet och döden" (1921), "Vad som hämmar livet" (1920) med flera.

Müllers främsta styrka ligger i den inspirerande och impulsiva karaktär som genomsyrar hans skrivande, samt förmågan att nå fram till samtida människor. Hans böcker präglas av den "omedelbarhet och ursprunglighet", som han vill förmedla. Ibland använder han otydlig terminologi och hans tankegångar kan vara förvirrande. När han diskuterar andra religiösa uppfattningar kan han vara kortfattad och orättvis, och överdriver skillnaderna mellan sig själv och de han kritiserar.  Han förstod sig inte på det religiösa livets samfund och gemenskap.

Müller bodde under många år på Schloss Elmau i Bayern, där han inrättade ett slags hospits i stor stil för kroppslig och själslig vila och vederkvickelse. Han höll föreläsningar i Stockholm vid flera besök 1919-1923. Müller hyllade Hitler under 1930-talet och dömdes efter kriget som krigsförbrytare.

Källor

Noter 

Tyska teologer
Personer från Riesa
Födda 1864
Avlidna 1949
Män
Ugglan
Husby församling

Husby församling var en församling i Tuna kontrakt i Västerås stift. Församlingen låg i Hedemora kommun i Dalarnas län. Församlingen uppgick 2018 i Hedemora, Husby och Garpenbergs församling.

Administrativ historik 
Husby församling har medeltida ursprung. 1 maj 1909 utbröts Stjärnsunds kapellförsamling som sedan återgick 1940. Församlingen var mellan 1940 och 1 juli 1991 uppdelad i kyrkobokföringsdistrikt: Husby kbfd (200501, från 1967 208303) och (till 1 juli 1967) Stjärnsunds kyrkobokföringsdistrikt (200502, i 1967 208304) samt från 1945 Långshyttans kyrkobokföringsdistrikt (200503, från 1967 208305). 

Församlingen har utgjorde ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2018 i Hedemora, Husby och Garpenbergs församling.

Klockare och organister
Lista över klockare och organister i Husby församling.

Kyrkor 
 Husby kyrka
Långshyttans kyrka
 Stjärnsunds kyrka

Series Pastorum
 1630 - 1663: Jonas Columbus

Se även 
 Husby socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Hedemora kommun
Husby landskommun

Husby landskommun var en tidigare kommun i Kopparbergs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Husby socken i Dalarna när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952.

Landskommunen uppgick 1967 i Hedemora stad

Kommunkoden 1952-1966 var 2005.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Husby församling.

Kommunvapen
Blasonering: I rött fält en av en vågskura bildad stam och däröver en bild av den heliga jungfrun med barnet, stående på en månskära, allt av silver.

Vapnet antogs 1944.

Geografi
Husby landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 424,10 km², varav 370,90 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 71,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Källor

Indelningar i Hedemora kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Liarum

Liarum är en by i Äsphults socken i Kristianstads kommun i Skåne län, belägen på Linderödsåsen strax nordost om Linderöd.

Själva byn består av fyra gårdar och en gammal byskola. Skolan är dock ett fritidsboende.

Externa länkar 
 Länsstyrelsen Skåne län - Liarum

Orter i Kristianstads kommun
Stora Skedvi församling

Stora Skedvi församling var en församling i Västerås stift och i Säters kommun. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung under namnet Skedvi församling, namnändring till det nuvarande skedde i mitten av 1700-talet. Församlingen utgjorde till 2010 ett eget pastorat. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Kyrkor 
 Stora Skedvi kyrka

Se även 
 Stora Skedvi socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Säters kommun
Adina Sand

Adina Lovisa Sand, född 21 november 1880 i Eksjö, Jönköpings län, död 24 februari 1976 i Katarina församling, Stockholms stad, var en svensk konstnär och teckningslärare med vykort som specialitet. Hon ansågs influerad av bland andra Jenny Nyström och Carl Larsson. 

Adina Sand var i huvudsak verksam i Varberg dit hon kom 1909 för att arbeta som teckningslärare vid flickskolan och realskolan. Större delen av sin tid i staden var hon bosatt på fästningen. Hon förblev ogift och flyttade 65 år gammal till en syster i Stockholm.

Ronald Johansson, samlare av Varbergiana, har huvuddelen av hennes bilder bevarade, hela 1200 av de cirka 1300 som hon åstadkom under sin levnad.

Externa länkar 
Ronalds samlarsida: Adina Sand, biografi

Svenska konstnärer under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1976
Kvinnor
Personer från Eksjö
Svenska lärare under 1900-talet
Stora Skedvi landskommun

Stora Skedvi landskommun var en kommun i Kopparbergs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Stora Skedvi socken i Dalarna när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Kommunreformen 1952 lämnade landskommunen opåverkad.

Den 1 januari 1950 (enligt beslut den 17 december 1948) överfördes till Stora Skedvi från Säters landskommun fastigheten Kolarbo med 28 invånare och omfattande en areal av 0,818 kvadratkilometer, varav 0,817 land.

Landskommunen uppgick 1971 i Säters kommun.

Kommunkoden 1952-1970 var 2006.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Stora Skedvi församling.

Kommunvapen
Blasonering: I blått fält en av vågskuror bildad bjälke, åtföljd ovanför av tre ax och nedanför av tre tallkottar, allt av guld.

Vapnet antogs 1945.

Geografi
Stora Skedvi landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 221,22 km², varav 205,52 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Stora Skedvi landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Indelningar i Säters kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Säters socken, Dalarna

Säters socken låg i södra Dalarna, uppgick 1952 i Säters stad och området ingår sedan 1971 i Säters kommun och motsvarar från 2016 Säters distrikt.

Socknens areal var 119,1 kvadratkilometer, varav 109 land. År 2020 fanns här 5 494 invånare. Orten Bispberg med Bispbergs gruva ligger i området. Som sockenkyrka användes Säters kyrka, gemensam med staden och ligger i denna.

Administrativ historik
Säters socken utbröts 1636 ur Stora Tuna socken under namnet Dalsby fjärdings socken som senast 1638 namnändrades till Säters socken. Församlingen hade varit ett kapellag sedan 1500-talet. 1642 utbröts Säters stad och Säters stadsförsamling. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Säters landsförsamling och för de borgerliga frågorna till Säters landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Säters stad som 1971 ombildades till Säters kommun. Församlingen uppgick 1952 i Säters församling som sedan 2010 uppgick i Säterbygdens församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Säter, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Dalarna. De indelta soldaterna tillhörde Dalregementet och  Livkompaniet.

Geografi
Säters socken ligger omkring Säter kring Ljusterån. Socknen är i norr slättland, i söder småkuperad skogsbygd.

Fornlämningar 
En boplats från stenåldern och ett gravröse funna på Bispbergs klack.

Namnet
Namnet (1553 Sättre) kommer från en kungsgård med ursprungligt namn Sätra av säter, 'utmarksäng'.

Befolkningsutveckling 
Folkmängden i Säterbygdens församling var 10 840 år 2010.

Se även
Säters landsförsamling
Säters tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Ortnamn i Säters socken. Källa: Ortnamnsregistret, ISOF.

Indelningar i Säters kommun
Socknar i Dalarna
Säters landsförsamling

Säters landsförsamling var en församling i Västerås stift och i Säters kommun. Församlingen uppgick 1952 i Säters församling.

Administrativ historik 
Församlingen var från 1500-talet kapellag i Stora Tuna församling för att 1636 brytas ut under namnet Dalsby fjärdings församling som senast 1638 namnändrades till Säters församling. 8 maj 1642 utbröts Säters stadsförsamling och denna namnändrades då till Säters landsförsamling. Församlingen utgjorde till 1642 ett eget pastorat, därefter till 1952 var den annexförsamling i ett pastorat med Säters stadsförsamling. Församlingen uppgick 1952 i Säters församling.

Befolkningsutveckling

Kyrkor 
 Säters kyrka kyrka delad med stadsförsamlingen

Se även 
 Säters socken
 Säters stadsförsamling

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Säters kommun
Säters stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Säters stad. För orten se Säter, för dagens kommun, se Säters kommun.

Säters stad var en stad och kommun i Kopparbergs län.

Administrativ historik
Säter fick sina stadsprivilegier av drottning Kristina den 8 maj 1642, dock hade redan staden sen den 27 april 1624 åtnjutit vissa privilegier.

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Staden inkorporerade 1952 Säters landskommun. 1971 ombildades så staden till Säters kommun.

Staden hade egen jurisdiktion med rådhusrätt fram till 1937 då den las under landsrätt i Hedemora tingslag.  Från 1921 hade man dock haft gemensam borgmästare med Hedemora stad.

Säters stadsförsamling uppgick 1952 i Säters församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 2384 som motsvarar den omfattning Säters socken med staden hade kring 1950.

Stadsvapen
Blasonering: I fält av silver en på svart mark stående smed - klädd i röd luva, svarta byxor och skor, strumpor av guld och med ansikte och armar i guld - höjande ett blått verktyg med svart skaft mot ett en upphöjning liggande rött smidesämne.  

Detta komplicerade vapen, avbildat redan 1642, fastställdes av Kungl. Maj:t på 1940-talet. Efter kommunbildningen diskuterades förändringar, men endast små förenkligar gjordes när vapnet registrerades i PRV år 1987.

Geografi
Säters stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 133,38 km², varav 121,28 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 80,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Se även
Lista över borgmästare i Säter

Källor

Städer i Sverige
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Säters kommun
Säters landskommun, Dalarna

För landskommunen med detta namn i Västergötland, se Säters landskommun, Västergötland.
Säters landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Kopparbergs län, nu Dalarnas län.

Administrativ historik
När kommunalförordningarna den 1 januari 1863 inrättades i Sverige, cirka 2500 kommuner, de allra flesta så kallade landskommuner, men även köpingar och städer.

I Säters socken i Dalarna inrättades då denna kommun. Kommunen uppgick vid kommunreformen 1952 i Säters stad.

Den 1 januari 1950 (enligt beslut den 17 december 1948) överfördes från Säter till Stora Skedvi landskommun fastigheten Kolarbo med 28 invånare och omfattande en areal av 0,818 kvadratkilometer, varav 0,817 land.

Politik

Mandatfördelning i Säters landskommun 1938-1946

Källor

Tidigare kommuner i Kopparbergs län

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Säters kommun
Luis de Onís

Luis de Onis (spanska Don Luis de Onís y González y Vara), född kring 1762 i Cantalapiedra Salamancaprovinsen, död 1827 i Madrid, var en spansk diplomat. Onis ledde de spanska förhandlingarna kring Floridaköpet 1819.

Biografi
Luis de Onis kom från en diplomatfamilj och utbildade sig i juridik vid "Universitetet i Salamanca" och följde sedan fadern in i diplomatin. Han inträdde i spansk tjänst och blev 1780 sekreterare till sin farbror Don José de Onis som var ambassadör i Kungariket Sachsen. Onis stannade i Sachsen till 1798 då han utnämndes till medarbetare i Statsministeriet (Oficial de la Primera Secretaría de Estado) i Madrid.

Den 9 augusti 1788 gifter sig Onis i Dresden med tyska Federika Christina von Mercklein, paret fick tre barn, sonen Mauricio och döttrarna Narcisa och Clementina.

1809 utsågs Onis till Spaniens Utrikesminister i USA och flyttade till Washington, D.C.. Hans diplomatstatus erkändes dock inte till en början av USA under president James Madison på grund av den politiska bilden under Spanska självständighetskriget (1808-1814) då Napoleon I i juli 1808 hade utsett sin bror Joseph Bonaparte till kung av Spanien. Under denna period skrev Onis under pseudonymen "Verus" flera pamfletter i syfte att rättfärdiga Spaniens intresse i Nordamerika och protestera mot de amerikanska framstötarna mot Pensacolaområdet och delar av Florida. Efter att Ferdinand VII av Spanien återinstallerats 1814 ansökte Onis på nytt om diplomatiskt erkännande vilket till slut beviljades i december 1815.

1819 återvände Onis återvände till Spanien för att ratificera Floridaköpet. Han utsågs sedan till spansk representant (Ministro Plenipotenciario) i Kungariket Neapel och därefter till representant i Storbritannien. 1823 återkallades Onis till Madrid.

Under 1827 avlider Onis i Madrid.

Floridaköpet

Spanien brottades med politiska problem i Centralamerika och fruktade dessutom en oundviklig förlust av Florida till följd av USA:s territoriella expansion. Gränsen mellan USA och spanska Mexiko kring Florida och Texas var oklar efter Louisianaköpet och USA hade redan 1810 annekterat västra Florida.

Kung Ferdinand VII av Spanien uppdragade då Onis att förhandla med USA och förhandlingar med John Quincy Adams inleddes i början av 1819. Avtalet undertecknades den 22 februari men territoriet överlämnades först vid en ceremoni den 22 februari 1821. Arealen omfattade cirka 137 375 km² och övergångssumman var cirka 5 miljoner dollar.

Referenser

Externa länkar
Kort om Luis de Onis
Bild på Luis de Onis

Spanska diplomater
Mexikos historia
USA:s politiska historia
Spaniens politiska historia
Födda 1762
Avlidna 1827
Män
Järnvägsartilleri

Järnvägsartilleri är artilleripjäser som transporteras och avfyras från specialbyggda järnvägsvagnar. De är ofta mycket tungt artilleri med grov kaliber som inte praktiskt kan transporteras på annat vis än via järnväg.

Historia

Amerikanska inbördeskriget 

Första gången järnvägsartilleri användes i strid var under amerikanska inbördeskriget då en 32-punds kanon monterades på en flakvagn och skyddades av en kasematt. Den pjäsen användes av Robert E. Lee för att försvara Richmond mot George B. McClellans styrkor. Senare under kriget användes bland annat mörsaren ”Diktatorn” som järnvägsartilleri under belägringen av Petersburg.

Erfarenheterna spred sig och franska armén använde sig av järnvägsartilleri vid belägringen av Paris under fransk-tyska kriget 1870. Även britterna använde järnvägsartilleri för att bryta belägringen av Ladysmith under andra boerkriget.

Första världskriget 

I början av första världskriget led franska armén brist på tungt artilleri. Lösningen blev att ta kanoner från kustartilleriet och skicka dem på järnvägsvagnar till fronten. Det stod redan från början klart att det var både billigare och mer flexibelt att även använda kanonerna från järnvägsvagnarna i stället för att bygga nya pjäsplatser vid fronten. Även tyskarna insåg snart att pjäser som Tjocka Bertha inte hade den rörlighet som krävdes för att kunna sättas in vid det frontavsnitt där den behövdes bäst. 1916 förfogade båda sidor över järnvägsartilleri. Även Storbritannien och USA skickade järnvägsartilleri till fronten.

Andra världskriget 

Efter att Tyskland hade ockuperat Frankrike började man 1940 att bygga kustförsvarsfort med tunga kanoner vid Calais. Dessa kanoner hade tillräcklig räckvidd för att nå mål i östra Kent. För att möta det hotet hade britterna förutom de två fasta 360 mm kanonerna ”Winnie” och ”Pooh” också de tre 343 mm järnvägskanonerna ”Gladiator”, ”Scene Shifter” och ”Piece Maker” samt den imponerande 457 mm järnvägskanonen ”Boche Buster”. En kapprustning började och tyskarna svarade med att bygga fler kustförsvarsfort och dessutom förstärka dem med egna järnvägskanoner. Artilleriduellerna varade ändra fram till Dagen D och kom att ge området namnet ”Hellfire corner”.

Det var dock på östfronten, framför allt under belägringen av Sevastopol, som järnvägsartilleri användes. Bland annat användes den tyska järnvägskanonen ”Dora” som var den största kanon som någonsin använts i strid.

Källor 

Artilleri
Järnvägsfordon
John de Mandeville

"Jehan de Mandeville", översatt till "John de Mandeville" eller "Sir John Mandeville", är en pseudonym för en okänd författare som skrev den fantasifulla reseskildringen The Travels of Sir John Mandeville. Denna reseskildring skrevs på anglonormandiska och gavs ut mellan 1357 och 1371. Verket blev översatt till en mängd olika språk, som latin, engelska och franska och fick på detta sätt en mycket stor spridning och blev mycket populär. Trots bokens mycket opålitliga och fantastiska karaktär, användes den länge som ett referensverk, exempelvis av Christopher Columbus, som var mycket influerad av boken. Boken förtäljer inte bara myter och legender utan även korrekta beskrivningar av världen, bland annat att jorden är rund.

Externa länkar
The Travels of Sir John Mandeville (på engelska)

Reseskildrare
Silvbergs församling

Silvbergs församling var en församling i Västerås stift och i Säters kommun. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Administrativ historik 
Församlingen bildades vid 1400-talets slut genom en utbrytning ur Tuna församling. År 1627 övergick församlingen till att vara kapellag under Stora Tuna, något som varade till 1868.

Församlingen utgjorde till 1627 ett eget pastorat för att därefter till 1868 vara i pastorat med Stora Tuna församling som moderförsamling för att från 1868 till 1962 ånyo utgöra ett eget pastorat. Från 1962 till 2010 var församlingen annexförsamling i pastoratet Gustafs och Silvberg. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Kyrkor 
 Silvbergs kyrka

Se även 
 Silvbergs socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Säters kommun
Gustafs församling

Gustafs församling var en församling i Västerås stift och i Säters kommun. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Administrativ historik 
Församlingen bildades omkring 1633 som kapellag under Tuna församling med namnet Enbacka församling till 1777. 

Församlingen var till 1777 i pastorat med Stora Tuna församling som moderförsamling för att från 1777 till 1962 utgöra eget pastorat. Från 1962 till 2010 var församlingen moderförsamling i pastoratet Gustafs och Silvberg. Församlingen uppgick 2010 i Säterbygdens församling.

Kyrkor 
 Gustafs kyrka

Se även 
 Gustafs socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Säters kommun
Silvbergs landskommun

Silvbergs landskommun var en kommun i Kopparbergs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Silvbergs kapellag i Dalarna när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863.  Befolkningen torde då ha uppgått till cirka 1800 personer.

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades Silvbergs landskommun kommun i Gustafs landskommun. Befolkningen hade då minskat kraftigt.  

Området ingår sedan 1971 i Säters kommun.

Kommunvapen
Blasonering: I blått fält ett treberg och däröver en tilltagande måne, båda av silver.

Vapnet antogs 1951 bara ett år innan kommunen upphörde.

Politik

Mandatfördelning i Silvbergs landskommun 1938-1946

Källor

Tidigare kommuner i Kopparbergs län

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Säters kommun