kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
André Cardinal Destouches

André Cardinal Destouches, född 6 april 1672, död 7 februari 1749, var en fransk operakompositör.

Destouches blev 1713 generalinspektör vid musikakademin i Paris, och 1728 högste musikintendent. Han var högt skattad av Ludvig XIV, särskilt som operakompositör med verk som Issé (1697) och Omphale (1701). Destouches tillhörde Jean-Baptiste Lullys skola och var elev till André Campra.

Operor
Issé
Amadis de Grèce
Marthésie
Omphale
Callirhoé
Télémaque
Sémiramis
Les élémens

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska kompositörer
Födda 1672
Avlidna 1749
Män
Franska musiker under 1700-talet
Elsina Hidersha

Elsina Hidersha, mer känd under sitt artistnamn Emmy, född 15 mars 1989 i Skrapar, död 28 februari 2011 i Tirana, var en albansk sångerska. Hennes mest kända låtar var Pse të dua ty, A ma jep, Rastësisht u pamë, och Let It Play.

Död 
Hidersha träffades av en bil som påstås ha körts av hennes före detta pojkvän, den 47-åriga affärsmannen Haziz Kelmendi. Polisen sade att de misstänkte att incidenten var avsiktlig och var ett fall av svartsjuka. Enligt uppgift var Kelmendi kraftigt berusad vid olyckstillfället. Olyckan inträffade på natten den 26 februari 2011 då Hidersha lämnade en nattklubb där hon hade uppträtt. Kelmendi uppges ha följt henne och träffat henne med sin bil, även om han själv förnekar anklagelserna. Hidersha fördes till Tiranas militärsjukhus med svåra hjärnskador och skallfrakturer. Hon föll i koma och avled på morgonen den 28 februari 2011. Den 24 maj 2011 lade åklagaren ner utredningen om att mordet inte skulle ha varit avsiktligt, utan det konstaterades vara ett dödsvållande och att Hazizi Kelmendi kommer att utredas.

Referenser

Fotnoter 

Albanska popsångare
Födda 1989
Kvinnor
Avlidna 2011
Personer från Skrapar
Cilla Benkö

Anna Cecilia "Cilla" Benkö Lamborn, född 21 februari 1964, är en svensk journalist och vd för Sveriges Radio. Hon är dotter till Peter Benkö.

Benkö har tidigare arbetat som reporter i New York för TV4 och varit chef för Ekonomiekot. Hon var biträdande chef för Ekoredaktionen fram till 2005 när hon blev tillförordnad chef för P1 i några månader under Hanna Stjärnes föräldraledighet. Kort därefter utsågs hon till ny chef för Aktuellt på Sveriges Television, en tjänst som hon tillträdde den 1 september 2005.

Efter drygt ett år som Aktuelltchef utsågs hon till ny chef för Ekoredaktionen på Sveriges Radio. År 2007 tog hon plats i Sveriges Radios ledning som biträdande programdirektör. I december 2008 utsågs hon till vice vd för Sveriges Radio.

I juni 2012 meddelades att hon skulle efterträda Mats Svegfors som vd för Sveriges Radio AB den 1 oktober 2012.

2016 tilldelades hon årets Pontus Schultz pris för ett mänskligare näringsliv för sitt arbete med att bättra på jämställdheten inom företaget. Benkö förlänades 2020 H.M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band för framstående insatser inom svenskt mediaväsende.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1964
Levande personer
Chefer för Sveriges Radio
Svenska journalister under 2000-talet
Sveriges U20-damlandslag i handboll

Sveriges U20-damlandslag i handboll representerar Sveriges damer i handboll vid U19-EM och U20-VM.

Historia 
Bästa resultat är VM-guld 2012 i Tjeckien genom finalvinst över Frankrike. Samma årskull, födda 1992–1993, vann även två år tidigare U18-VM i Dominikanska republiken. 

Spelartruppen 2012 bestod av Emma Friberg (mv), Hanna Daglund (mv), Linn Blohm, Maria Lindh, Vanessa Tellenmark, Alexandra Domeij, Clara Monti Danielsson, Carin Strömberg, Maria Adler, Lina Larsson, Linn Larsson, Linnea Claeson, Lina Barksten, Ida Skoglund, Loui Sand och Anna Lagerquist. Förbundskapten var Camilla Eriksson.

Meriter

Världsmästerskap 
 U20-VM 1977 i Rumänien: Ej kvalificerade
 U20-VM 1979 i Jugoslavien: Ej kvalificerade
 U20-VM 1981 i Kanada: Ej kvalificerade
 U20-VM 1983 i Frankrike: 6:a
 U20-VM 1985 i Sydkorea: Ej kvalificerade
 U20-VM 1987 i Danmark: 11:a
 U20-VM 1989 i Nigeria: 5:a
 U20-VM 1991 i Frankrike: 4:a
 U20-VM 1993 i Bulgarien: 9:a
 U20-VM 1995 i Brasilien: Ej kvalificerade
 U20-VM 1997 i Elfenbenskusten: Ej kvalificerade
 U20-VM 1999 i Kina: Ej kvalificerade
 U20-VM 2001 i Ungern: 8:a
 U20-VM 2003 i Makedonien: 6:a
 U20-VM 2005 i Tjeckien: 18:e
 U20-VM 2008 i Makedonien: Ej kvalificerade
 U20-VM 2010 i Sydkorea: 8:a
 U20-VM 2012 i Tjeckien:  Guld
 U20-VM 2014 i Kroatien: 13:e
 U20-VM 2016 i Ryssland: 6:a
 U20-VM 2018 i Ungern: 12:a
 U20-VM 2020 i Rumänien: Inställt på grund av Covid-19-pandemin
 U20-VM 2022 i Slovenien: 4:a
 U20-VM 2024 i Nordmakedonien: Kvalificerade

Europamästerskap 
 U19-EM 1996 i Polen: Ej kvalificerade
 U19-EM 1998 i Slovakien: Ej kvalificerade
 U19-EM 2000 i Frankrike: 4:a
 U19-EM 2002 i Finland: 6:a
 U19-EM 2004 i Tjeckien: 13:e
 U19-EM 2007 i Turkiet: 4:a
 U19-EM 2009 i Ungern: 7:a
 U19-EM 2011 i Nederländerna: 5:a
 U19-EM 2013 i Danmark: 8:a
 U19-EM 2015 i Spanien:  Brons
 U19-EM 2017 i Slovenien: 9:a
 U19-EM 2019 i Ungern: 13:e
 U19-EM 2021 i Slovenien: 4:a
 U19-EM 2023 i Rumänien: 5:a

Se även 
 U20-världsmästerskapet i handboll för damer
 U19-Europamästerskapet i handboll för damer
 Sveriges damlandslag i handboll
 Sveriges U18-damlandslag i handboll

Källor 

Sveriges handbollslandslag
U20-damlandslag i handboll
Flickblomflugor (Melangyna)

Flickblomflugor (Melangyna) är ett släkte i familjen blomflugor. Även släktena Meligramma och Meliscaeva har det svenska namnet flickblomflugor.

Kännetecken
Längden är mellan 6 och 11 millimeter för de nordiska arterna. Ansiktet är gult med svart mittstrimma eller är ibland helt svart. Antennerna är korta och svarta. Ögonen är nakna eller har kort knappt synlig behåring. Bakkroppen har oftast tre par ovala gula fläckar, men de kan ibland vara reducerade. Även helsvart bakkropp kan förekomma.

Levnadssätt
Larverna lever på bladlöss på träd och buskar och storvuxna örter. De är goda flygara och arterna har ofta stora utbredningsområden.

Utbredning
Det finns 33 kända arter varav drygt 20 har palearktisk utbredning och 7 finns i Nordamerika och 7 i den australiska regionen.

Arter i Norden
I Norden är 9 arter påträffade, varav 8 i Sverige.

Systematik
Släktena Meligramma och Fagisyrphus raknas ibland till detta släktet.

Etymologi
Det vetenskapliga namnet Melangyna betyder svart hona på grekiska.

Dottertaxa till flickblomflugor, i alfabetisk ordning 

 Melangyna abietis
 Melangyna ambustus
 Melangyna arctica
 Melangyna arsenjevi
 Melangyna barbifrons
 Melangyna basarukini
 Melangyna cincta
 Melangyna cingulata
 Melangyna coei
 Melangyna collatus
 Melangyna compositarum
 Melangyna damastor
 Melangyna dichoptica
 Melangyna ericarum
 Melangyna evittata
 Melangyna fisherii
 Melangyna grandimaculata
 Melangyna guttata
 Melangyna heilongjiangensis
 Melangyna hwangi
 Melangyna jacksoni
 Melangyna kolomyietzi
 Melangyna labiatarum
 Melangyna lasiophthalma
 Melangyna lucifera
 Melangyna macromaculata
 Melangyna novaezelandiae
 Melangyna ochreolinea
 Melangyna olsujevi
 Melangyna pavlovskyi
 Melangyna qinlingensis
 Melangyna quadrimaculata
 Melangyna remota
 Melangyna sellenyi
 Melangyna sexguttata
 Melangyna stackelbergi
 Melangyna subfasciata
 Melangyna triangulifera
 Melangyna tsherepanovi
 Melangyna umbellatarum
 Melangyna vespertina
 Melangyna viridiceps
 Melangyna xiaowutaiensis

Källor

Externa länkar
  

Blomflugor
Mitt mörka hjärta

Mitt mörka hjärta (engelsk originaltitel: My Heart of Darkness) är en svensk-tysk-producerad dokumentärfilm från 2010. Den behandlar fyra före detta soldater på olika sidor under inbördeskriget i Angola, samt deras posttraumatiska stress.

Filmen spelades in 2007. Den visades första gången på Internationella dokumentärfilmsfestivalen i Amsterdam den 20 november 2010. Den hade biopremiär i Sverige den 8 april året därpå. Filmens titel är en referens till Joseph Conrads roman Mörkrets hjärta. Liksom romanen är filmen förlagd till en båtresa uppför en afrikansk flod och behandlar tragiska förhållanden och utnyttjade människor.

De fyra huvudpersonerna talar inte alla samma språk, utan översätter åt varandra. Berättaren Marius van Niekerk, som också är filmens regissör och huvudperson, talar genomgående engelska. De andra talar portugisiska och afrikaans.

Handling 

Den vite sydafrikanen Marius van Niekerk värvades 1979, 17 år gammal, till armén under apartheidtiden. Han placerades som fallskärmsjägare i Angola som del av Sydafrikas krigsintervention där och som stöd till den antikommunistiska UNITA-gerillan. 1985 flyttade han till Sverige. Där plågades han av posttraumatiska stressyndrom. Han återvänder nu till Angola för att försonas med sitt förflutna. Tillsammans med tre andra krigsveteraner, de svarta afrikanerna Samuel Machado Amaru, Patrick Johannes och Mario Mahonga, gör han en resa uppför floden Kwando till en av kalla krigets sista krigsskådeplatser.

Under färden berättar Marius, framför allt vid lägerelden, om dels sina krigsupplevelser och -förbrytelser, dels mardrömmar, alkoholism och misshandel som minnena orsakade. Han lockar de andra att berätta om kriget och dess följder från sina respektive sidor. Filmen slutar med att de fyra genomgår en reningsritual där de bland annat bränner Samuels uniform och Marius fotografier från kriget.

Referenser

Externa länkar 
 
 Mitt mörka hjärta på Folkets bio
 Mitt mörka hjärta i Svensk Filmdatabas

Svenska filmer 2010
Svenska dokumentärfilmer
Tyska dokumentärfilmer
Angola på film
Afrikaansspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Portugisiskspråkiga filmer
Tyska filmer 2010
Hugues Destrem

Hugues Destrem, född 8 februari 1754, död 20 juli 1804, var en fransk politiker.

Destrem var ursprungligen köpman. Han invaldes 1791 i lagstiftande församlingen och 1798 i de femhundrades råd. Här tillhörde han de främsta inom det radikala partiet och tog även utanför tribunatet del i den pånyttfödda "jakobinska rörelsen". Vid Bonapartes statskupp 1799 var Destrem en av de främsta opponenterna och straffades därför med deportation till Saint-Barthélemy, där han avled.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska politiker
Födda 1754
Avlidna 1804
Män
Grapes of Wrath

Grapes of Wrath kan avse:

 Grapes of Wrath – engelsk originaltitel för romanen från 1939 av John Steinbeck, se Vredens druvor
 Grapes of Wrath – engelsk originaltitel för filmen från 1940 i regi av John Ford, se Vredens druvor (film)
 Grapes of Wrath (musikgrupp) – en svensk musikgrupp
En märklig affär

En märklig affär är en roman av Peter Robinson, utgiven i Storbritannien år 2005. Engelska originalets titel är Strange Affair. Jan Malmsjö översatte romanen till svenska 2005. Romanen är den femtonde i serien om kommissarie Banks.

Handling
Kommissarie Banks är ännu i dålig form efter att hans hem har brunnit ned och har varit sjukskriven en länge tid. Han väcks ur sin apati då brodern Roy, som han ofta bara träffar sporadiskt, hör av sig och vill träffas i vad som verkar vara ett mycket angeläget ärende. Banks åker ned till London, där hans bror bor, men denne är försvunnen och har lämnat sin luxuösa villa olåst. Brodern Roy är framgångsrik affärsman och Banks börjar nu nysta i den händelsekedja som lett till broderns försvinnande. Samtidigt undersöker Annie Cabbot det mystiska mordet på en ung kvinna, som hittats skjuten i sin bil vid vägkanten vilket visar sig ha en koppling till Roy Banks försvinnande. Jämte Annie får den karibiska inspektören Winsome Jackson och den duglige men väldigt osympatiske inspektören Kevin Templeton ett större utrymme i handlingen.

Källor
 Robinson Peter, En märklig affär, Minotaur, Stockholm 2005.

Skönlitteratur 2005
Brittiska romaner
Romaner av Peter Robinson
Dessau (olika betydelser)

Dessau kan syfta på:

Dessau-Rosslau – en stad i Sachsen-Anhalt i Tyskland.
 Dessau – stadsdel i Dessau-Rosslau, före 2007 en självständig stad.
Dessau-Wörlitz – ett världsarvslistat trädgårdsområde.
Anhalt-Dessau – ett gammalt furstendöme.

Personer med efternamnet

 Hermann Dessau, tysk filolog
 Ingrid Dessau, svensk textilkonstnär
 Paul Dessau, tysk tonsättare

Efternamn
En bit av mitt hjärta

En bit av mitt hjärta är en roman av Peter Robinson, utgiven i Storbritannien år 2006. Engelska originalets titel är Piece of My Heart. Jan Malmsjö översatte romanen till svenska 2006. Romanen är den sextonde i serien om kommissarie Banks.

Handling
Precis som i sin tidigare roman En ovanligt torr sommar låter Robinson läsaren följa två händelseförlopp, ett i bokens samtid (början av 2000-talet) och ett i förfluten tid (1969 - 70). Efter en rockfestival 1969 hittas en ung kvinna knivmördad på området och den kärve och fromt religiöse kommissarien Stanley Chadwick blir djupt engagerad i jakten på mördaren. I bokens nutid utreder Banks och hans kollegor mordet på en journalist som hade besökt trakten kring Eastdale. Det visar sig efterhand att den mördade mannen höll på med en biografi över rockgruppen Mad Hatter, vilka hade spelat på festivalen 1969. Denna roman innehåller för övrigt (av förklarliga skäl) än mer musikaliska referenser än den genomsnittliga Robinson-romanen.

Källor
 Robinson Peter, En bit av mitt hjärta, Minotaur, Stockholm 2006.

Skönlitteratur 2006
Brittiska romaner
Romaner av Peter Robinson
Mörkrets alla färger

Mörkrets alla färger är en roman av Peter Robinson, utgiven i Storbritannien år 2008. Engelska originalets titel är All the Colours of Darkness. Jan Malmsjö översatte romanen till svenska 2009. Romanen är den artonde i serien om kommissarie Banks.

Handling
En homosexuell man klubbas brutalt ihjäl av sin älskare (som senare hänger sig) i vad som verkar vara ett svartsjukedrama. Den mördade mannen visar sig emellertid ha kopplingar till underrättelsetjänsten och Banks och hans kollegor har ganska omgående mängder av orsaker till mord. Samtidigt finns även en intressant koppling till Shakespeares "Othello" som offrets älskare var inblandad i.

Källor
 Robinson Peter, Mörkrets alla färger, Minotaur, Stockholm 2009.

Skönlitteratur 2006
Brittiska romaner
Romaner av Peter Robinson
Destouches

Destouches eller des Touches är ett efternamn som burits av bland andra:

 André Cardinal Destouches (1672–1749), fransk kompositör  
 Charles Sochet des Touches (1722–1794), fransk militär  
 Franz Seraph Destouches (1772–1844), tysk kompositör
 Louis-Camus Destouches (1668–1728), fransk militär 
 Louis-Ferdinand Destouches (1894–1961), fransk författare
 Paul-Émile Destouches (1794–1874), fransk målare
 Philippe Néricault Destouches (1680–1754), fransk dramatiker
Litteratörer och militärer

Litteratörer och militärer är en essäsamling av Frans G. Bengtsson som utkom första gången 1929.  Essäsamlingen var Bengtssons första bok på prosa.

Innehåll
Essäernas titlar är:
 Villon
 Walter Scott
 Joseph Conrad
 Conrads Life and Letters
 Karl XII
 Stonewall Jackson
 Robert Monro
 Sergeant Bourgogne
 Keltiskt och irländskt
 Myter och Sagor
 En dryck ur källan
 Promenad till en myrstack

Utgivning
En textkritisk och kommenterad nyutgåva av boken utkom 2001. Författare var Bertil Romberg, Svante Nordin och Jonas Ellerström.

Litteratur 1929
Essäsamlingar
Verk av Frans G. Bengtsson
George Desvallières

George Desvallières, född 1861, död 1950, var en fransk konstnär.

Desvallières var elev bland annat till Gustave Moreau, och upptog i början den äldre renässansens målningssätt men blev sedan friare i sin stil i neoimpressionismens anda.

Verk 
Målningar
 La Vigne
 Le Bon larron
 En soirée, Madame Pascal Blanchard, (maka till målaren Pascal Blanchard), 1903, olja på marouflerat papper på duk, Paris, musée du Petit Palais.
 Le Christ à la colonne
 Hercule au jardin des Hespérides
 Station de Chemin de Croix
 Sujet sacré
 La Piéta d'Avignon
 L'Ascension du poilu
  Väggmålningar i kapellet till Château de Saint-Privat (Gard), gåva till J. Rouché.

Bibliografi 
 Ladoué, Pierre (1952), Georges Desvallières, peintre et apôtre. Foyer Notre-Dame (Coll. « Convertis du XXe siècle », 12), Bruxelles.
 Catherine Ambroselli de Bayser, George Desvallières et Jacques Rouché in L'Atelier, bulletin n° 5 de l'association Le Temps d'Albert Besnard, décembre 2009, ISSN 1956-2462

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 www.georgedesvallieres.com

Franska konstnärer
Födda 1861
Avlidna 1950
Män
Horta (Norge)

Horta, även kallat Hortavær, är ett fiskeläge i Leka kommun, Trøndelag fylke. Det är beläget cirka 10 km nordväst om ön Leka och består av omkring 360 öar, holmar och skär. Mellan Horta och Leka ligger Hortafjorden.

Horta är obebott sedan 1967. I dag återstår blott ett fåtal byggnader på huvudöarna Burøya och Vågøya. Hela Hortakomplexet är numera ett fredat natur- och fågelreservat.

Externa länkar 
Informationssida om Horta,

Orter i Trøndelag fylke
Leka kommun
Naturreservat i Norge
Theodora Anna Doukaina Selvo

Theodora Anna Doukaina Selvo, född 1058, död 1083, var en bysantinsk prinsessa och dogaressa av Venedig. Hon var gift med Venedigs doge Domenico Selvo från 1075 och dogaressa av Venedig från sitt giftermål till sin död. 

Hon var dotter till kejsar Konstantin X av Bysans och Eudokia Makrembolitissa.

Theodora förlovades med Selvo av sin bror, kejsar Mikael VII Ducas. Det är inte känt hur och varför äktenskapet arrangerades. Vigseln ägde rum i Konstantinopel 1075, där hon av sin bror kejsaren kröntes med det kejserliga diademet enligt fullt kejserligt ceremoniel. 

Hon förde med sig ett stort grekiskt hov som följe till Venedig, där hon blev impopulär på grund av sin luxuösa livsstil och sitt arroganta uppträdande. Theodora uppträdde som en kunglighet, vilket var politiskt känsligt i Venedig, där det fanns en oro över att dogen skulle försöka införa monarki. Vid hennes ankomst noterades det att dogen bar ett kungligt diadem då han tog emot henne. Hon medförde ett helt hov med hovdamer, hovkammarherrar och slavar, och levde enligt samma kejserliga ceremoniell som i Konstantinopel. 

Hon var känd för sin lyx; hon ska bland annat ha badat i vin och parfym och endast ha färdats i gondol. Hon introducerade gaffel, servett, sköljskål och lampetter i Venedig. Hon blev också en förebild inom mode, och många nya vanor introducerades i Venedig efter henne: bland annat ska det ha varit efter henne det blev populärt att parfymera och sminka sig och använda parfymerade handskar i Venedig.

Theodora ska ha avlidit i en venerisk sjukdom, som i krönikan betraktades som ett straff från Gud för hennes dåliga karaktär och synder.

Källor 

  Staley, Edgcumbe: The dogaressas of Venice : The wifes of the doges. London : T. W. Laurie

Noter

Kvinnor
Personer i Italien under 1000-talet
Födda 1058
Avlidna 1083
Dogaressor av Venedig
Cornificia

Cornificia, född 85 f.kr., död 40 f.kr., var en antik romersk poet. Hon var dotter till Quintus Cornificius och syster till poeten, praetorn och auguren Quintus Cornificius. Cornificia var en på sin tid berömd poet, som fortfarande lästes åtminstone hundra år efter sin död. Hennes verk är dock inte bevarade. Hon författade epigram.

Källor 

Födda 85 f.Kr.
Avlidna 40 f.Kr.
Kvinnor
Romerska författare
Personer i Romerska riket under 000-talet f.Kr.
Hugo Johansson

Nation:  

Carl Hugo Johansson, född 16 juni 1887 i Adolf Fredriks församling, död 23 februari 1977 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk sportskytt som deltog i tre olympiska sommarspel, 1912-1924.

Meriter 
Johanssons främsta merit var den individuella olympiska guldmedaljen i armégevär 600 m i Antwerpen 1920. Dessutom tog han fyra medaljer, varav ett guld, i olika lagtävlingar vid spelen 1912 och 1920.

Referenser

Noter

Källor
 
 

Födda 1887
Avlidna 1977
Svenska sportskyttar
Svenska olympiska guldmedaljörer
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Olympiska bronsmedaljörer 1912
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Konungariket Finland

Konungariket Finland () var ett försök att göra Finland till monarki efter inbördeskriget 1918. Fredrik Karl av Hessen valdes till kung den 9 oktober 1918, men han tillträdde aldrig utan meddelade i december samma år att han avstår från kronan. I stället blev Finland republik i juli 1919, såsom det var planerat vid självständighetsförklaringen i december 1917.

Bakgrund 
I Finlands självständighetsförklaring 1917 hade man förklarat att landet avsågs bli en republik och arbetet på en ny konstitution hade påbörjats. Efter inbördeskriget 1918 hade läget ändrats, då de flesta socialistiska riksdagsmän fängslats eller flytt och en del tidigare republikaner ansåg att en tysk kung kunde ge Finland det stöd landet behövde. Detta ledde till en tillfällig majoritet för monarkisterna. Också språkpolitiska överväganden spelade in. Majoriteten var dock inte tillräckligt stor för att godkänna en ny konstitution i brådskande ordning, utan den monarkistiska konstitutionen lämnades vilande över nyval. Då beslöt monarkisterna att utnyttja bestämmelserna om kungaval i 1734 års lag, som fortfarande kunde anses gälla, även om kungavalets lagenlighet i allmänhet ifrågasattes.

Regentnamn och titlar 

Kungens fullständiga titel föreslogs vara Konung av Finland och Karelen, Hertig av Åland, Storhertig av Lappland, Herre över Kaleva och Pohjola, på finska Suomen ja Karjalan kuningas, Ahvenanmaan herttua, Lapinmaan suuriruhtinas, Kalevan ja Pohjolan isäntä.

I samtida officiella finska dokument kallas han Fredrik Kaarle, och det hade förmodligen blivit hans namn som kung. Det finns även påståenden att han hade för avsikt att anta kunganamnet, Väinö Ensimmäinen, Väinö den första, en uppgift som nämns i senare tid men kan ha varit en satirikers verk.

Efterspel 
Innan den nyvalda kungen hann tillträda så hade Tyskland förlorat Första världskriget och Fredrik Karl tackade nej till utnämningen den 14 december 1918. En ny konstitution, som istället hade stark presidentmakt, godkändes 1919 av den riksdag som valts samma år. Friedrich Karl kom aldrig att besöka Finland. Den finska regeringen skickade en krans till hans begravning 1940. Sonen Wolfgang (1896-1989) tjänstgjorde som underrättelseofficer i Lappland under fortsättningskriget och dekorerades med Frihetskorset då han skulle återvända till hemlandet 1943.

Se även
 Finlands självständighet

Källor

1918 i Finland
1919 i Finland
Aconia Fabia Paulina

Aconia Fabia Paulina, född 300-talet, död 384, var en romersk poet, känd för sin hängivenhet inför att hålla liv i den förkristna romerska religionen. Hon var gift med konsuln Fabius Aconius Catullinus Philomathius. 

Paulina var aktiv medlem i flera religiösa icke-kristna kulter. Hennes kärleksdikt till maken blev berömd och bevarad, eftersom den citerades av Hieronymus, som hånade den och framhöll att maken som hedning i själva verket hamnade i helvetet.

Källor 

Födda 300-talet
Avlidna 384
Kvinnor
Romerska författare
Kvinnor i antikens Rom
Romerska präster
Personer i Romerska riket under 300-talet