kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skärmupplösning

Skärmupplösning är ett mått på hur många linjer eller pixlar en bildskärm som till exempel en tv- eller datorskärm visar.

Bildskärmar för datorer 

Upplösningen för LED/LCD-bildskärmar anges i antal punkter horisontellt och antal punkter vertikalt. I och med den tekniska utvecklingen har upplösningen på bildskärmarna ökat. År 2011 var den vanligaste upplösningen för producerade datorskärmar 1920x1080.

Vanliga upplösningar för datorskärmar

Bildskärmar för television 
I dator-, tv- och videosammanhang angavs med äldre typen av tv-apparater med så kallade katodrör, upplösningen i linjer. Vertikalupplösningen är antalet horisontella linjer staplade ovanför varandra, medan horisontalupplösningen, som också anges i linjer, är antalet vertikala linjer sida vid sida. För tv anges dessutom horisontalupplösningen relativt till bildhöjden, det vill säga att den angivna horisontalupplösningen ska multipliceras med tv-apparatens formfaktor, vanligtvis 1,33:1, för att erhålla det absoluta antalet vertikala linjer i bilden.

För PAL är vertikalupplösningen 625 linjer varav 576 används till själva bilden, övriga linjer används för till exempel text-tv. Detta är ett absolut krav för all PAL-kompatibel utrustning och gäller under alla omständigheter och genereras av bland annat kameror, tv-spel, videobandspelare och dvd-spelare.

Horisontalupplösningen kan däremot variera. För utsänd tv anges 500 linjer, medan till exempel en vhs-spelare har en horisontalupplösning på 240 linjer. Eftersom dessa värden är relativa erhålls med tv:ns formfaktor 1,33:1 följande absoluta värden: 1,33 × 500 = 665 linjer för tv-utsändning och 1,33 × 240 = 319 linjer för vhs. Det bör dock anmärkas att antalet faktiska linjer vid tv-mottagning även beror på kvaliteten på antennsystemet och tv-mottagaren då horisontalupplösningen minskar i takt med frekvensbegränsningar i antenner, kablar, och den faktiska tv-mottagaren.

Moderna TV-apparater tillverkas med så kallad LED-teknik med upplösningar från full HD, (1920x1080) och högre.

Bilddukar för biografer 
När det gäller biografer används en specialreflekterande uppspänd duk som saknar egen upplösning. Denna bestäms istället av projektorns objektiv.

Biografer har med början från 1953 anpassats för 35 mm film (och på 2010-talet dess digitala efterföljare), det vill säga filmer inspelade med Cinemascope eller Panavision (inklusive Super Panavision). Formatet för dessa linstekniker är 2,35:1 eller 2,39:1 (inkl. synkroniserat ljud på filmrutorna) och har funnits sedan 1953.
70 mm film, som aldrig slog igenom, bibehöll 2,35:1 respektive 2,39:1 formaten. Avsikten var enbart högre upplösning, men denna uppnås numera allt oftare av digital bio. Experiment med format bredare än 3:1 förekommer dock, men få biografer kan hantera sådan film utan att göra bilden lägre.

Noter

Se även 
 Bildformat (film)
 Digitalkamera
 HDTV

Externa länkar 
 Screen Resolution Test – kontrollera skärmupplösningen

Fotografi
Filmteknik
Grafisk teknik
Best of Snowstorm

Best of Snowstorm var den svenska rockgruppen Snowstorms succéalbum som släpptes i två upplagor, den första 1992 och den andra 1995.

Låtar 
1. Streetwalker - 3:47 (Peeker/Peeker)
2. Vive le rock - 4:10 (Nordholm/Serenban/Diedricson/Ferm)
3. Sommarnatt - 3:52 (Diedricson/Ferm, EMI Music AB)
4. Hisings Island - 2:44 (Diedricson/Ferm)
5. Midnattsboogie - 4:54 (Olsson/Ferm)
6. Silverdröm - 3:40 (Peeker/Serenban/Ferm, Mariann Grammofon Music AB)
7. Hon älskar snabbt - 3:43 (Peeker/Serenban/Peeker)
8. In i gryningen - 3:40 (Peeker/Serenban/Ferm)
9. Nattlivstyrann - 4:06 (Peeker/Serenban/Ferm, Mariann Grammofon Music AB)
10. Vårstämning - 3:38 (Peeker/Serenban/Ferm)
11. London, Paris, New York & L.A. - 3:52 (Peeker/Serenban/Ferm)
12. Lämna mej inte ensam - 4:00 (Peeker/Serenban/Olsson/Ferm, Mariann Grammofon Music AB)

Källor

Fotnoter

Album av Snowstorm
Album utgivna på Mariann Grammofon
Samlingsalbum 1992
Svenska samlingsalbum
Alexander Lauber

Alexander Lauber, född 8 juli 1933 i Prag, död 27 maj 2010, var professor emeritus i industriell mätteknik vid Linköpings universitet. Efter 25 år vid Linköpings universitet lämnade han vid 63 års ålder Linköping för att arbeta upp forskning inom miljöteknik vid högskolan i Kalmar. Han undervisade även i modern mätteknik inom industrin. Han var även aktiv i Instrumenttekniska Föreningens (itf) styrelse och var dess sekreterare 1980-1987.

Källor

Svenska professorer i teknik
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Män
Födda 1933
Avlidna 2010
Personer från Prag
Lisa Scott-Lee

Lisa Scott-Lee, född 5 november 1975 i St. Asaph, Wales, är mest känd som en av sångerskorna i den brittiska popgruppen Steps.

Karriär
Popgruppen Steps hade en rad hits i slutet av 1990-talet och början av 2000-talet. Efter interna strider splittrades gruppen på annandag jul 2001 och alla medlemmarna gick sina egna vägar. Lisa Scott-Lee satsade på en solokarriär, men kunde på egen hand tyvärr aldrig återuppnå framgångarna med Steps. Scott-Lee hade under arbetet med solokarriären även sin egen dokusåpa på MTV: Totally Scott-Lee. 

Under 2007 deltog Scott-Lee i den engelska motsvarigheten till Stjärnor på is. 2008 var hon med i tv-serien CelebAir, i vilken kändisar skulle utföra arbetsuppgifter normalt utförda av kabinpersonal på flyg. 2009 meddelade Scott-Lee sitt beslut att sluta med musiken. Hon flyttade till Dubai med maken Johnny Shentall och deras två barn, och skulle nu istället satsa helt på familjen. 

2011, tio år efter upplösningen av Steps, beslöt Sony Entertainment att släppa en samlingsplatta med bandet. Inför att skivan skulle släppas beslöt sig de forna bandmedlemmarna för att träffas och försöka reda ut alla interna problem. Hela återföreningen filmades av tv-kanalen Sky living och kom att sändas på engelsk TV i tv-serien Steps Reunion hösten 2011. Både tv-serien och samlingsskivan blev en stor succé i England och 2012 gav sig Steps ut på en utsåld turné i hela Storbritannien. Den 22 oktober 2012 släppte Steps singeln "Light Up My World", bandets första nyinspelade material på över 12 år.

Källor

Externa länkar
http://www.esctoday.com/news/read/5311

Kvinnor
Walesiska sångare
Födda 1975
Levande personer
No hay nada màs

No hay nada màs är en sång skriven av Lars Diedricson, Marcos Ubeda och Javiera Muñoz, och framförd av Javiera Muñoz under Melodifestivalen 2002. Bidraget slutade på sjätte plats. Den släpptes även på singel samma år, samt på artistens självtitulerade album som också utkom de året.

Arvingarna spelade 2002 in sången på sitt album Collection, då på svenska under namnet "I gult och blått" med text av Ulf Georgsson.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Engelskspråkiga sånger
Melodifestivalbidrag 2002
Musiksinglar 2002
Spanskspråkiga sånger
Flerspråkiga sånger
Nathalie...

Nathalie... är en fransk långfilm från 2003 i regi av Anne Fontaine, med Fanny Ardant, Emmanuelle Béart, Gérard Depardieu och Wladimir Yordanoff i rollerna.

2009 gjordes det en amerikansk nyinspelning på filmen under namnet Chloe.

Rollista

Externa länkar

Franska dramafilmer
Filmer 2003
Franskspråkiga filmer
Bergvik, Karlstads kommun

Bergvik var tidigare en småort utanför Karlstad men har nu växt ihop alltmer med centralorten, och kan mer ses som en stadsdel.

Villaområdet kallas även Karlstads guldkust av många. Extremt vattennära lägen på de exklusiva fastigheterna med flertalet sjötomter och mycket vacker natur. Även nära till stadens stora, externa köpcenter samt till Skutbergets frilufts- och motionsanläggning i motsatta delen av viken.

Här finns bland annat ett av Värmlands största köpcenter, Bergvik köpcenter. Sedan 2003 har det kraftigt utvidgats och sedan 2007 finns ett Ikea här.

Källor

Externa länkar 

Orter i Karlstads kommun
Stadsdelar i Karlstad
Tidigare småorter i Sverige
Öst på stan

Öst på stan kallas östra delen av gamla Umeå innerstad. Stadsdelen har till stor del karaktären av ordnad villastad med trähus i en stadsmässig rutnätsplan, men villor och mindre hyreshus ersätts successivt med stenhus i kvartersformering.

Stadsdelen avgränsas av Ume älv, Östra Kyrkogatan och Östermalmsleden (länsväg 531, tidigare E12, som senare övergår i Holmsundsvägen).

Längs Storgatan närmast centrum finns mycket av det "gamla Umeå" bevarat. Här finns Döbelns park, Moritzska gården, Scharinska villan, Ringstrandska villan, och inte minst Länsresidenset, uppfört i slutet av 1800-talet och skyddat som byggnadsminne. Vid Storgatan ligger också Länsstyrelsen i Västerbottens län och det gamla cellfängelset från 1861. 

Andra intressanta byggnader i stadsdelen är Umeås gamla stadsbibliotek på Kungsgatan, invigt 1954 men 1986 ersatt av biblioteket i kvarteret Idun i centrala stan . Även längs Kungsgatan finns flera välbevarade byggnadsminnen, som Rektor Johanssons gård, Lektor Waldenströms hus och bostadshusen i kvarteret Ripan, som bland annat haft Wilhelm Peterson-Berger som hyresgäst.

Längs Nygatan, granne med Umeå tingsrätt, ligger både Seminariet för huslig utbildning och det gamla Folkskoleseminariet, som sedan slutet av 1990-talet inhyser friskolan Minervaskolans grundskola. 

Till stadsdelen räknas även bostadsområdena Östermalm (med det Ralph Erskine-ritade kvarteret Träsnidaren), Konstnärligt campus (med bland annat Bildmuseet, Designhögskolan och Sliperiet) samt Öbacka, med Öbackaparken och det nybyggda området Öbacka strand. 

Allra längst i öster ligger Botniabanans ena knutpunkt i Umeå,  järnvägsstationen Östra station, som gränsar till sjukhus- och universitetsområdena.

Fler bilder från Öst på stan

Referenser

Externa länkar
Umea.se:s webbplats om Öst på stan

Stadsdelar i Umeå
Väst på stan

Väst på stan är den västra delen av centrala Umeå. Området ligger mellan Västra Esplanaden (fram till 2012 en del av E4/E12) i öst, Tvärån i väst, järnvägen i norr och i söder Strandpromenaden som följer Umeälvens norra strand längs hela innerstaden. Intill Broparken börjar Umeå stads äldsta bro över älven, den så kallade Gamla bron, som förbinder centrala Umeå med stadsdelen Teg. 

Inom området ryms bland annat gymnasieskolan Dragonskolan och det angränsande Nolia-området, brandstation, polisstation med häkte, Dragonens hälsocentral samt Dragonfältet, ett bostadsområde som uppfördes från slutet av 1990-talet. Åren 1900–1966 var Norrlands dragonregemente (K 4) förlagda till det kasernetablissement som numera utgör Umeå stadshus. Kasernetablissemanget uppfördes 1898–1900 till Norrlands dragonregemente, men byggdes om till kommunhus i samband med att Norrlands dragonregemente 1966 samlokaliserades med Västerbottens regemente. Kasernetablissemanget ligger några kvarter från Hovrätten för Övre Norrland vid Kungsgatan, som bland annat passerar genom parken Döbelns plan.

Byggnadsminnen 
Väst på stan, som undgick att drabbas av stadsbranden i Umeå 1888 – finns flera av Umeås äldsta bevarade byggnader. Längs Storgatan, som sträcker sig genom hela området, ligger Umeås första sjukhus från sent 1700-tal, Bagare Thillmans gård från 1871, Gamla slöjdskolan från 1879, löjtnant Grahns gård från 1882, von Ahnska magasinet från 1887 och Umeås äldsta stenhus, den så kallade "Smörasken" (Gamla bankhuset) från 1877.

Fler bilder från Väst på stan

Externa länkar
Umea.se:s webbplats om Väst på stan

Källor

Stadsdelar i Umeå
Solveig Olsson-Hultgren

Solveig Olsson-Hultgren, född 1 augusti 1958, är en svensk författare. Hon debuterade 2002 och har skrivit om de småländska systrarna Andersson i en skönlitterär serie (BC/Opal) på tio delar där handlingen sträcker sig från 1899 till 1999. Hon har även skrivit boken Bara vara Jennie (Opal) som handlar om en nioårig flicka som lever med sin missbrukande mamma, samt flera andra böcker. Hösten 2020 utkom spänningsromanen Huset i skogen (Lind & Co) för vuxna

Serien om släkten Andersson 
2002 – Siden, sammet, trasa, lump
2003 – Arbetets döttrar
2004 – Drömmar av glas
2005 – Nya tider
2006 – Det fjärde rummet
2007 – Skärvor av kristall
2008 – Roller och ridåer
2009 – Spränga gränser
2011 – Revolternas år
2012 – Fyra systrar

Övriga böcker 
2002 – Prinsessan och de blå jeansen
2004 – Himmel och pannkaka
2010 – Bara vara Jennie
2014 – Årsdagen – Hårtvätten (e-noveller)
2020 – Huset i skogen (spänningsroman för vuxna)

Priser och utmärkelser 
2002 – Hederspris i Bonnier Carlsens manustävling, tema historia
2003 – Stipendium från LO:s fond för kultur
2004 – Saljesällskapets kulturstipendium
2004 – Svenska Pappersindustriarbetareförbundets kulturstipendium
2006 – Emilpriset
2011 – Växjö kommuns jämställdhetspris
2012 – Författarförbundets vistelsestipendium i Ariane Wahlgrens författarhus i Aten

Källor

Externa länkar 
 Solveig Olsson-Hultgren Författarcentrum
  Solveig Olsson-Hultgren Bokförlaget Opal
 https://www.lindco.se/forfattare/solveig-olsson-hultgren/

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Grisbacka

Grisbacka är en gammal by, numera en stadsdel inom Umeå, belägen vid Umeälvens norra strand ca 3 km väster om centrum. Tillsammans med Grubbe och Västerhiske ingår den i det större området Backen.

Grisbacka gränsar i väster till Grubbe och Västerhiske och i öster mot Ytterhiske (numera en del av stadsdelen Väst på stan). Gränsen mellan Grisbacka och Ytterhiske gick förr delvis i Tvärån. I norr finns Vännäsvägen eller Blå vägen (E12) och norr om den Rödäng och Västerslätts industriområde. I söder avgränsas Grisbacka av Umeälven, på vars andra sida Röbäck ligger. Bebyggelsen utgörs huvudsakligen av äldre Västerbottensgårdar och villor från 1900-talet som uppförts sedan man successivt upphört med jordbruk i området - det sista jordbruket avvecklades på 1970-talet. Rakt genom Grisbacka i väst-östlig riktning går Backenvägen, som i öster ansluter till Storgatan som går in mot Umeå centrum.

Historia

Byn hette tidigare Backe.  I bågskattelängden för 1539 hade Backe fem bönder/hemman i byn, varav tre var de välbärgade Jöns, Jon och Nils Griis. I byn bodde även Per Swenske och Olof Smed. Byn kallas även Griisebacke enligt Umeå sockens saköreslängd år 1539, sannolikt efter en stamgård i östra delen av byn, som dominerades av släkten Griis. Det här "ärftliga" tillnamnet innehades även av bönderna Sibjörn och Lasse Griis i byn Östteg i Umeå socken under samma år. Det är troligen att de här bönderna Griis var släkt med varandra antagligen från 1400-talets mitt. Då omnämns nämligen Lasse Griis, danneman i Umeå socken, enligt en svensk eftermedeltida avskrift daterad 1448-07-29.  

Kungens befallningsman Lasse Olsson, som förvärvat mark i bland annat Grisbacka, Grubbe och Västerhiske, upplät 1556 denna mark till anläggandet av Umeå kungsgård. Av denna finns spår i vissa namn, Kungsgårdsvägen, Kungsängsvägen och Kungsängen. Strandområdet kallades 1668 Kungsstranden och låg vid Griisgården, där kronofiske bedrevs. Grisbackaåkern sträcker sig norr om stranden från Tvärån i öster till Ytterlund och Gran i väster, och är ännu obebyggt grönområde. Norrut ligger Sandåkern, som har hört till Grisbacka. Vissa ortnamn anger att det länge fanns varg i byn: Varghålet mot Ytterhiske och Varggärdet vid Rödberget. Tvärån användes från 1600-talet till att driva kvarnar. Från 1800-talet finns beskrivet att man vid Rödberget utvann ockra, ett färgämne som användes för att bestryka hus.

Kyrkor och skolor 
I Grisbacka finns sedan 1980 Grisbackakyrkan, som är ett ombyggt bönehus från 1936. Kyrkan tillhör Umeå landsförsamling men är en samarbetskyrka med EFS. 

Grisbackaskolan är en F-6 skola.

Källor
 Fahlgren, K., 1970 (red.): Umeå sockens historia.
 Stensson, L. (1988). Grisbacka. Från bondby till stadsdel.
 Ortnamnsregistret, Institutet för språk och folkminnen
 Daniel Djurberg, Beskrifning om Svearike: Norrland, Volym 3 (1806-1808), s. 236
Rosenbahr, Christer: Nytt ljus över släkten Grijs i Umeå under medeltiden, Släkten 2017/1, Södra Västerbottens släktforskare.

Noter

Externa länkar
Umea.se:s webbplats om Grubbe och Grisbacka
Byaportalen Umeleden

Stadsdelar i Umeå
Grubbe

Grubbe är ett stadsdelsområde i Backenområdet i västra delen av Umeå, omkring tre kilometer från centrum. Förr var det en by i Umeå landsförsamling. Området angränsar till Grisbacka i öster, Västerhiske och Kyrkobordet i norr och väster, och i söder mot Umeälven. Dessa byar ligger så tätt att det under historien och fortfarande är svårt att dra någon skarp gräns dem emellan. Grubbe ingår i vad som på senare tid kommit att kallas Älvslandskapet.

Historia
Området som utgör Grubbe har haft en bofast befolkning åtminstone så länge som Umeå varit omskrivet i källorna, det vill säga cirka 1200-talet. Här har människor levt och odlat jorden under mer än tusen år, från medeltiden fram till våra dagar. Det är därmed den äldsta, eller en av de äldsta, markerna i Västerbotten som blivit kontinuerligt kultiverad. Byn nämns första gången år 1503, som Grwbba. Innan dess var området Grubbe troligen hemman i Hiske (senare benämnt Ytterhiske och Västerhiske). Innan Umeå stad anlades 1622 var detta område, inklusive andra byar i Hiske, Umeås kärna. Umeå landsförsamling var mycket vidsträckt, och därför fanns många kyrkstugor i Grubbe. Ingen av dessa finns längre kvar. Till den äldre bebyggelsen hör flera parstugor längs Grubbevägen, fyra långbyggnader, några uthus och lador. Under indelningsverkets tid fanns tre roten i Grubbe.

1722 flyttades landshövdingeresidenset från staden till området Gran på Grubbe. Residenset låg på Gran under åren 1722-1775. Under dessa år verkade nio stycken landshövdingar på residenset. Namnet Gran har troligen sitt ursprung i det äldre namnet "Granden", vilket betyder grus. I bibeln kan man läsa (Matt 7:3): Huru kommer det till, att du ser grandet i din broders öga, men icke bliver varse bjälken i ditt eget öga? . Namnet "Granden" återfinns på karta över Umeå och närliggande byar upprättad av lantmätare Jonas Persson Gädda, 1693. 

Byarna till väster om Umeå, det vill säga Grubbe, Grisbacka, Västerhiske och Backen bildade tillsammans 1941 Backens municipalsamhälle. Området mellan Tvärån och Backenkyrkan förtätades etappvis vilket ledde till att området fick sin nuvarande blandning av lantgårdar, äldre hus, nyare småhus och flerbostadshus. Municipalsamhället uppgick 1958 i Umeå landskommun, som i sin tur slogs samman med Umeå stad 1965.

Från Grubbe kommer släkten Grubb av Bureätten, och grenar av denna som adlats med namnen Wallenstierna, af Grubbens, Grubbenfeldt, Grubbenhielm, Grubbensköld, samt kognatiskt besläktade ätter, däribland Björnram, Malmerfelt, von Stierneman, Nordenfelt och Stiernfelt eller Grubbe.

Grubbe i folkmun 

"Är du dum eller är du från Grubbe?" är ett uttryck av oklar härstamning, som bland annat förekommit i revyer skrivna av journalisten och revyförfattaren Benny Karlsson, som även använt uttrycket i en krönika i den lokala gratistidningen Bil & Bostad.

Referenser

Externa länkar
Umea.se:s webbplats om Grubbe och Grisbacka (arkiverad 2013)

Stadsdelar i Umeå
Sydvästra Finlands Skyddskår

Sydvästra Finlands Skyddskår var ett truppförband i Finland under det finska inbördeskriget. Kåren grundades i Nystad under den första veckan i februari 1918 och kallas ofta Nystadskåren. Förbandet bestod av en grupp på 600 man som flytt främst från Åbo efter de rödas maktövertagande i södra Finland under januari 1918. Gruppen bestod av män från Åbo skyddskår, Åbos högre borgarskap, bondpojkar och andra som av patriotisk iver anslutit sig.

Nystadskåren var en av många skyddskårer i Finland mellan åren 1917 och 1947.

Kåren var under befäl av Johan Christian Fabritius i februari månad inblandad i striderna på Åland. Striderna kulminerade i det så kallade Godbyslaget den 17 och 19 februari 1918. I striderna mot ett rött garde från Åbo förlorade Nystadskåren 3 man. Striderna slutade oavgjort. Efter att Sverige medlat mellan de stridande parterna stöts den 21 februari ett fredsfördrag mellan revolutionära verkställande kommittén för ryska garnisonen på Åland och Sydvästra Finlands Skyddskår. Enligt avtalet skulle Åland utrymmas av både de ryska och de finska trupperna. Nystadskåren avväpnades och lämnade Åland den 24 februari för vidare transport till norra Finland.

Se även
 Skärgårdens frikår
 Åland under Finska inbördeskriget

Finska inbördeskriget
Organisationer bildade 1918
Per Gustavsson

Per Gustavsson född 26 december 1951 i Sundsvall, är en en svensk författare och sagoberättare. Han har en bakgrund som barnbibliotekare i Ljungby, där han bland annat var inblandad i grundandet av Ljungby berättarfestival och Sagomuseet. Sedan 1990 är han sagoberättare på heltid, och han är bosatt i Bjärnum i Hässleholms kommun.

Som författare debuterade han 1979. 1997 mottog han Emilpriset och 2022 Lengertz litteraturpris, det senare för boken Skånesägner. Han innehar sedan 2009 särskild författarpenning.

Bibliografi 
1979 – Mera ljus!
1990 – Sägenförteckning, Ljungby kommun
1991 – Sagor och sägner i Ljungby
1992 – Ormsoppa och andra sägner
1993 – Spöken
1994 – Julberättelser i vintermörkret
1995 – Ritsagor
1995 – Påskkärringar
1997 – Det ska jag göra nästa gång
1997 – Midsommar
1997 – På upptäcktsfärd i sagobygden
1999 – När djävulen hoppade från kyrktornet
1999 – Små sagor om djur
2000 – Fler ritsagor
2000 – En liten bok om gårdstomten
2001 – Utflykter i Småland
2001 – Frågvisa sagor
2003 – Den öppna gylfen
2003 – Skära och skäppa
2004 – Väck inte den björn som sover (tillsammans med Anna-Clara Tidholm)
2005 – Skatten i berget och andra folksägner
2005 – Småländska sagor
2006 – Sägenresan
2006 – Surt sa räven
2007 – När svanarna flög ikapp
2008 – Blod från sju bröder (dvd)
2008 – Läskiga vidunder och sällsamma djur
2009 – Göingesägner
2010 – När träden valde kung
2011 – Kloka kvinnor och finurliga flickor
2012 – Gastar och gengångare
2012 – Det var en gång – utflykt i Sagobygden
2014 – Sagor att berätta och leka
2015 – Värdefulla sagor (tillsammans med Mikael Thomasson)
2017 – Folksagan i Sverige. 1.Insamlarna. 2. Berättarna. 3. Sagorna. (tillsammans med Ulf Palmenfelt)
2018 – Våra bästa ritsagor
2020 – Gränslösa sagor (tillsammans med Mikael Thomasson)
2021 — Skånesägner

Priser och utmärkelser 
1997 – Emilpriset
2009 – Mickelpriset
2022 — Lengertz litteraturpris

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1951
Män
Levande personer
Författare från Sundsvall
Abaris

Abaris var en Apollonpräst alternativt schaman från Skytien i den grekiska mytologin.
 Han flög med hjälp från Apollon från Skytien i Kaukasus till Grekland för att förhindra en pest.
 Han fick av Apollon en undergörande guldpil som gjorde honom osynlig, gav honom förmåga att flyga (att förflytta sig blixtsnabbt mellan olika platser) och genom vilken han kunde bota sjukdomar och ge orakelsvar.
Abaris gav senare pilen till Pythagoras.

Abaris är omnämnd av Herodotus och Pindaros,han hade tillnamnet Hyperboréen.

Källor
Stora mytologiska uppslagsboken ()

Personer i grekisk mytologi
Boukolion

Boukolion är en trojansk prins i den grekiska mytologin. Boukolion var den äldsta, men dock oäkta, sonen till den trojanske kung Laomedon och nymfen Calybe. Hans fru var nymfen Abarbaree, och tillsammans med henne fick han sönerna Aisepos och Paidasos. Dessa deltog i det trojanska kriget, och familjen nämns i Iliaden, bok IV.

Referenser

Personer i grekisk mytologi
Abderos

Abderos var i den grekiska mytologin son till guden Hermes och prins av staden Opus i Lokris. Han var Herakles vapenbroder och var djupt älskad av denne. Hans liv fick ett tragiskt slut när han blev uppäten av kung Diomedes hästar i Thrakien då han tillsammans med Herakles rövade bort dem för att föra dem till Mykene. Till hans ära grundade Herakles den thrakiska staden Abdera.

Referenser

Källor 
The Theoi Project : Greek Mythology
Pierer's Universal-Lexikon 

Personer i grekisk mytologi
HBTQ-mytologi