kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eric Carmen

Eric Howard Carmen, född 11 augusti 1949 i Cleveland, Ohio, är en amerikansk sångare, låtskrivare, gitarrist och klaviaturspelare. 

Carmen inledde sin karriär i gruppen Cyrus Erie som bildades 1967. Senare blev han medlem i powerpop-bandet Raspberries som 1972 hade en hit med "Go All the Way". Efter att bandet upplösts 1975 satsade Carmen istället på en solokarriär. Hans debutalbum Eric Carmen (1975) innehöll hitarna "All by Myself" och "Never Gonna Fall in Love Again". Bland hans övriga solohitar finns "Hungry Eyes", som fanns med i filmen Dirty Dancing (1987) och "Make Me Lose Control" från 1985.

Diskografi
Album med Raspberries

Album med Euclid Beach Band

Soloalbum

Singlar (topp 10 på Billboard 100)
1972 – "Go All the Way" (#5)
1975 – "All by Myself" (#2)
1987 – "Hungry Eyes" (#4)
1988 – "Make Me Lose Control" (#3)

Samlingsalbum

Externa länkar
 Officiella webbplats

Födda 1949
Amerikanska sångare
Amerikanska gitarrister
Amerikanska keyboardister
Män
Levande personer
Musiker från Cleveland
Personer i USA under 1900-talet
Personer i USA under 2000-talet
Progressiv rock-sångare
Pavel Křížkovský

Pavel Křížkovský (tysk stavning Karel Krischkowsky), född 9 januari 1820, död 8 maj 1885, var en tjeckisk körtonsättare och dirigent.

Källor 

Tjeckiska klassiska kompositörer
Födda 1820
Avlidna 1885
Män
Tjeckiska musiker under 1800-talet
Barbe-Marguerite Henry

Barbe-Marguerite Henry, även Coudurier och Cénas, född i Paris 1735, död efter år 1775, var en fransk skådespelare och komiker. Hon var aktiv i Sverige som engagerad vid Sällskapet Du Londel. 

Barbe-Marguerite Henry var född i Paris som dotter till den franska apotekaren Michel Henry och Marguerite Lefebvre. Hon gifte sig första gången 4 maj 1755 i Stockholm med den franske sidenhandlaren Jean-Baptiste Coudurier, som var bosatt i Sverige, och blev mor till fem barn mellan 1756 och 1759, bland dem Angélique Cénas. Hon gifte om sig år 1770 med den franske balettmästaren vid svenska hovet, Gaspard Cénas.

Henry engagerades vid det franska teatersällskap som uppträdde i Stockholm och vid det svenska hovet 1753-71. Inom den franska teatern var skådespelarna strängt kategoriserade i sina egna fack. Hon betecknade själv (1773) sin repertoir som förtrogna i tragedier, stödjande roller, komiska gamlingar, drottningroller och komiska bönder. 

År 1771 avskedades det franska teatersällskapet av Gustav III vid hans trontillträde, och Barbe-Marguerite Henry lämnade då Sverige med sin familj. Hon noteras ha uppträtt i bland annat Rouen (1773) och Lille (1774-75).  Efter 1775 försvinner alla spår av henne.

Referenser 

 https://archive.is/20121224084134/http://www.cesar.org.uk/cesar2/people/people.php?fct=edit&person_UOID=341787
 https://web.archive.org/web/20051012144543/http://www.siefar.org/DictionnaireSIEFAR/SFCenas.html
 Koogje, A. J., «Répertoire du Théâtre français de La Haye, 1750-1789». Studies on Voltaire and the eighteenth century, Oxford, Voltaire Foundation, 327, 1995.
 Lhotte, G., Le Théâtre à Lille avant la Révolution. Lille, Danel, 1881, p.53.

Svenska skådespelare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Födda 1735
Dödsår saknas
Kvinnor
Franska komiker
Svenska komiker
Franz Krenn

Franz Krenn, född 26 februari 1816 i Droß, död 18 juni 1897 i Sankt Andrä-Wördern i Tulln, var en österrikisk tonsättare och kompositionslärare.

Krenn studerade för Ignaz von Seyfried i Wien, och var organist i flera kyrkor i staden. År 1862 blev han kapellmästare i Michaelerkirche i Wien. Hans kompositioner omfattar mässor, kantater, oratorier, rekvier, körer och solosånger, musik för orgel och piano samt symfonier.

Krenns mest kända elever är Gustav Mahler och Leoš Janáček. Han utbildade även Hans Rott och Alexander von Zemlinsky.

Källor 

 

Österrikiska klassiska kompositörer
Personer i Österrike under 1800-talet
Födda 1816
Avlidna 1897
Män
Pleasure to Kill

Pleasure to Kill är det andra studioalbumet av det tyska thrash metal-bandet Kreator. Många death metal-band ser detta album som en stor influens.

Nyutgåvor av albumet inkluderar låtarna Flag of Hate, Take Their Lives och Awakening of the Gods, ursprungligen från EP:n Flag of Hate.

Låtlista
 "Choir of the Damned (Intro)" – 1:40
 "Ripping Corpse" – 3:36
 "Death Is Your Saviour" – 3:58
 "Pleasure to Kill" – 4:11
 "Riot of Violence" – 4:56
 "The Pestilence" – 6:58
 "Carrion" – 4:48
 "Command of the Blade" – 3:57
 "Under the Guillotine" – 4:38
 "Flag of Hate" - 3:56
 "Take Their Lives" - 6:26
 "Awakening of the Gods" - 7:33

Musikalbum 1986
Album av Kreator
Joseph Dachs

Josef Dachs, född 30 september 1825 i Regensburg, död 6 juni 1896 i Wien, var en österrikisk pianist och musiklärare.

Dachs utbildade sig för Simon Sechter och Carl Czerny och arbetade som konsertpianist och uruppförde många verk av samtida tonsättare. Han blev lärare vid Hochschule für Musik und darstellende Kunst i Wien. Bland hans elever fanns Hugo Wolf, Ferdinand Löwe och Anton Rubinstein.

Externa länkar
Biografi  (Inloggning krävs)

Österrikiska pianister
Födda 1825
Avlidna 1896
Män
NESARA

NESARA (National Economic Stabilization and Recovery Act) är ett lagförslag av Harvey Barnard vid NESARA Institute in Louisiana. Lagförslaget syftar till att den amerikanska konstitutionens föreskrifter om guld- och silverpräglingen av mynt bibehålls samtidigt som man tillgodoser den flexibilitet som behövs för nationell tillväxt och produktivitet.

Bakgrund 

Dr Harvay Barnard, en ingenjör och utexaminerad systemfilosof från Louisiana, skapade NESARA-förslaget under senare delen av 1980-talet och början av 1990-talet. Han tryckte upp förslaget i 1000 exemplar och skickade det till medlemmar av Kongressen. Under 1990-talet fortsatte han att söka dra upp det politiska intresset för problemen med det skuldbaserade penningsystemet och sina förslag på lösningar. När dessa försök inte lyckades bestämde han sig år 2000 för att publicera förslaget på internet så att det skulle vinna spridning på det sättet. Bernard grundade också NESARA Institue 2001.

Förslaget 

 Den nationella valutan skall ges ut exklusivt av staten och vara av tre typer: standardguldmynt, standardsilvermynt och statskredit-sedlar (Treasury credit-notes eller greenbacks). 

 Ädelmetallinnehållet ska standardiseras enligt konstitutionen och Coinage Act från 1792, vilka gör silverdollarmyntet till standardenhet i det inhemska penningsystemet. 

 För att mynten inte skall bli nedsmälta skall de bara benämnas silverdollar, guldörnar eller delar av dessa mynt. Deras värde ska lämnas att flyta i relation till statskredit-sedlar och till varandra. 

 Växelkurser ska publiceras regelbundet och de ska följa de globala marknadsvärdena. 

 Kongressen ska prägla mynt från sitt eget guld- och silverförråd, men också uppmuntra människor att ta sina privata förråd för att bli präglade och satta i omlopp. 

 Förslaget innebär även ett avskaffande av Federal Reserve System, att allt utestående aktiekapital hos Federal Reserve-bankerna förvärvas av USA:s finansdepartement, att den nationella valutan återförs till folket genom ett återförandet av den nationella valutan till folket genom ett nyskapat U.S. Treasury Reserve System samt ett ersättande av den federala inkomstskatten med en 14-procentig försäljnings- och användarskatt (med undantag för speciella poster inklusive livsmedel och hyror).

Källor

Externa länkar 

 NESARA 

Penningpolitik
Penningreform
Andalusisk barnmorskegroda

Andalusisk barnmorskegroda (Alytes dickhilleni) är en art i familjen skivtungade grodor som tillhör ordningen stjärtlösa groddjur.

Utseende 
Den andalusiska barnmorskegrodan är en liten, knubbig groda som är lik den vanliga barnmorskegrodan. Skinnet är emellertid slätare och inte så paddliknande. Färgen växlar mellan gulaktig, brunaktig eller grönaktig på ovansidan, vanligtvis med små mörka och ljusa prickar. Buken är vitaktig. Fötterna saknar simhud, hanarna har heller inga strupsäckar. Ögonen är stora, och har en smal, vertikal pupill. Parotidkörtlarna är små, men tydligt synliga.

Utbredning 
Grodan förekommer i bergen i sydöstra Spanien som bland annat Sierra Nevada och i provinsen Almería.

Vanor 
Den andalusiska barnmorskegrodan lever främst i bergen på höjder mellan 700 och 2 100 m. Den förekommer i tall- och ekskogar samt öppna, klippiga landskap, gärna på kalkstensgrund. Grodan håller sig nära vatten, ofta på grusmark eller under stenar. Den vuxna grodan lever av leddjur som mångfotingar, skalbaggar, syrsor, flugor och fjärilslarver. Grodynglen lever av växtföda.

Fortplantning 
Den andalusiska barnmorskegrodan leker i april och maj. Amplexus (hanens omklamrande av honan i samband med leken) sker strax framför bakbenen. Efter äggläggningen, som sker på land, virar hanen äggmassan runt bakbenen. Han bär dem därefter med sig i upp till 2 månader, och håller under tiden äggmassan fuktig genom att vistas i fuktiga gömslen nära vatten och genom att regelbundet fukta dem. Hanen deponerar senare äggen inför kläckningen i vattensamlingar som bergsbäckar och ofta människoskapade vattensamlingar som vattentråg och liknande. Ynglen övervintrar i vattnet och kan ta upp till ett år på sig för att förvandlas till fullbildade grodor.

Status 
Den andalusiska barnmorskegrodan är klassificerad som sårbar ("VU", underklassificering "B2ab(iii,iv)"), främst på grund av det lilla utbredningsområdet och den fragmenterade utbredningen i kombination med vattenregleringar, torka och ett moderniserat jordbruk som berövat den många av sina yngelplatser.

Källor 

Skivtungade grodor
Groddjur i palearktiska regionen
Sonkarby

Sonkarby är en by i Österunda socken i Enköpings kommun, södra Uppland.

Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar.

Länsväg C 819 passerar byn, som är belägen knappt en kilometer öster om Österunda kyrka.

Externa länkar
 Torstuna hembygdsförening

Orter i Enköpings kommun
Angélique Cénas

Angélique-Madeleine Cénas, född 14 maj 1757 i Stockholm, död efter 1790, var en fransk skådespelerska och operasångerska. 

Hon var dotter till skådespelaren Barbe Marguerite Henry och sidenhandlaren Jean-Baptiste Coudurier. Hon fick 1770 sin styvfar balettdansaren Gaspard Cénas namn. 

Familjen lämnade Sverige då Sällskapet Du Londel avskedades av Gustav III 1771. Hon gjorde med modern och sin syster i succé i Rouen och i Lille under 1773. Hon spelade unga hjältinnor inom komedi, tragedi och opera. 1778 uppträdde hon i Haag, och 1779 anställdes hon vid teatern La Monnaie i Bryssel, där hon blev ledande operasångerska och subrett. 1783 debuterade hon i Paris, där hon var elev till Doligny. 1784-87 var hon verksam i Amsterdam, och 1788-90 i Liège. Därefter finns ingen information om henne. 

Gift 5 november 1781 med operasångaren Pierre-Henri de Moulinneuf, känd som Montroze.

Källor

 https://web.archive.org/web/20051012144543/http://www.siefar.org/DictionnaireSIEFAR/SFCenas.html
 Koogje, A. J., «Répertoire du Théâtre français de La Haye, 1750-1789». Studies on Voltaire and the eighteenth century, Oxford, Voltaire Foundation, 327, 1995.
 Lhotte, G., Le Théâtre à Lille avant la Révolution. Lille, Danel, 1881, p.53.

Franska operasångare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Skådespelare från Stockholm
Födda 1757
Avlidna okänt år
Kvinnor
Sångare från Stockholm
Bakplåtspapper

Bakplåtspapper är ett tunt papperslager som vanligen läggs på en ugnsplåt som alternativ till att smöra plåten innan något tillagas i ugnen. Det kan även användas till att täcka över gratänger för att skydda mot stark övervärme. Bakplåtspapper finns både i ark och på rulle, och görs ofta av cellulosa.

Om bakplåtspapperet ligger mot grillelementet finns risk att det fattar eld. Bakplåtspapper kan ibland återanvändas för att sedan källsorteras som pappersförpackning.

Tillverkning och egenskaper 
Papperet tillverkas genom att köra bitar av pappersmassa genom ett bad med exempelvis svavelsyra. Processen löser delvis upp, eller gelatinerar pappret, varpå kemikalierna tvättas bort och pappret torkas. Det ger ett sulfuriserat, korslänkat material med hög densitet, stabilitet och värmetålighet och låg ytspänning som ger bra egenskaper för att mat inte skall fastna. Pappret blir något liknande pergament. Bakplåtspapper ska inte förväxlas med smör(gås)papper, som sällan tål hög värme.

Referenser 

Bakplåtspapper i Nationalencyklopedins nätupplaga, läst 24 mars 2010.

Bakning
Pappersprodukter
Endre (namn)

Endre är ett mansnamn, som antingen kan vara av fornnordiskt eller ungerskt ursprung, eller ett efternamn.

Det nordiska namnet kommer från Eindride, som kan vara bildat av orden ein, "en" eller "ensam", och ríða eller ráða vilka betyder "rida" respektive "styra" eller "råda". Namnet skulle således kunna betyda ungefär "han som rider (eller råder) alena". Eindrede var ursprungligen ett tillnamn till guden Tor.

Det ungerska namnet är en variant av grekiska Andreas som kommer från ordet aner och betyder "man".

2005 fanns det 14 834 män i Ungern med namnet Endre, och det var vid denna tidpunkt det 52:a vanligaste förnamnet. Vid årsskiftet 2008/2009 fanns det 2 692 män i Norge som hette Endre. Samtidigt fanns det 137 män i Sverige med namnet, varav 78 med namnet som tilltalsnamn, och 46 personer med Endre som efternamn. Utöver dessa män finns sedan 2009 en kvinna som heter Endre i tilltalsnamn i Sverige.

Namnsdag: 26 september i Norge och flera i Ungern, men det viktigaste datumet är 17 juli.

Personer med namnet Endre

Som förnamn
Endre Ady (1877–1919), ungersk poet
Endre Botka (född 1994), ungersk fotbollsspelare
Endre Brunstad (född 1967), norsk språkforskare
Endre Johannes Cleven (1874–1916), norsk-kanadensisk kulturpersonlighet
Endre Lund Eriksen (född 1977), norsk författare
Endre Kabos (1906-1944), ungersk sabelfäktare
Endre Nemes (1909-1985), svensk konstnär
Endre Ruset (född 1981), norsk författare
Endre Røsjø, norsk investerare och grundare av norska P4 
Endre Szemerédi (född 1940), ungersk matematiker

Som efternamn
Lena Endre, svensk skådespelerska
László Endre (1895-1946), ungersk politiker

Källor

Mansnamn
Nordiska förnamn
Ungerska förnamn
Karel Kovařovic

Karel Kovařovic, född 9 december 1862, död 6 december 1920, var en tjeckisk tonsättare och dirigent.

Biografi
Kovařovic studerade klarinett, harpa och piano mellan 1873 och 1879 vid Prags konservatorium. Han började sin karriär som harpist och år 1900 blev han direktör vid Nationalteatern i Prag, framför allt på grund av framgångarna med sin opera Psohlavci (1898). Hans engagemang vid teatern varade i 20 år, till 1920. Han komponerade sju operor.

Kovařovic är idag framför allt ihågkommen för den bearbetning han gjorde av Leoš Janáčeks Jenůfa inför dess premiär i Prag.

Verk i urval
Operor
 Ženichové (1884)
 Cesta Oknem (1886)
 Noc Šimona a Judy (1892)
 Psohlavci (1898)
 Na starém bĕlidle (1901)

Baletter
 Hašiš (1884)
 Pohádka o nale zeném štestí (1889)
 Královničky (1889)
 Sedm havrani (1889)
 Na Záletech (1909)

Referenser
Noter

Källor

Externa länkar
Verk 

Tjeckiska klassiska kompositörer
Födda 1862
Avlidna 1920
Män
Tjeckiska musiker under 1800-talet
Tjeckiska musiker under 1900-talet
Louis Du Londel

Louis Du Londel, född 1728, död 1793 i Sverige, var en fransk skådespelare och teaterdirektör som var aktiv i Sverige.

Du Londel var son till Jean Du Londel och Jeanne Du Londel och bror till Louise Du Londel. Han var direktör för Sällskapet Du Londel mellan 1756 och 1771. Gift 1759 med dansaren Marguerite Morel. Du Londel var även, tillsammans med sin systers man Pierre Lefebvre, engagerad som lärare i franska och fäktning åt prinsarna.  

Då den franska truppen avskedades 1771, var paret Du Londel de enda som fick behålla sin lön som pension, på grund av ett löfte som Gustav III hade gett sin far. Den 9 juni 1771 annonserade Louis Du Londel i Allehanda att han och hans fru ska resa till Paris om 14 dagar och att alla som har fordringar ska höra av sig i deras bostad, "Grosshandlar Grewesmühls Hus på Stor-Torget". Paret lämnade Sverige 21 juni 1771, trots att de hade lovats en dubbelt så stor pension om de fortsatte vara bosatta i Sverige, möjligen för att Gustav III gärna ville ha deras tjänster som teaterlärare. År 1778 bosatte de sig i Metz. År 1780 hade en del av de kvarvarande artisterna från den franska truppen samlats till en hovteater, och Gustav III anmärkte att denna skulle ha varit en fullvärdig teater om det inte hade varit för att paret Du Londel då befann sig i Paris. År 1792 återvände paret Du Londel till Sverige på grund av franska revolutionen. Eftersom Louis Du Londel var rojalist med adlig påbrå på moderns sida kände sig paret otrygga i Frankrike. Han avled året därpå.

Källor 
 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige, Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 

Födda 1728
Svenska skådespelare under 1700-talet
Avlidna 1793
Män
Personer från Dresden
Franska teaterchefer
Svenska teaterchefer under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Rosa Scarlatti

Rosa Scarlatti, född 1727, död 15 december 1775, var en italiensk operasångerska. Hon var aktiv i Sverige 1752–1757. 

Scarlatti kom ursprungligen från Florens. Hon var brorsdotter till Alessandro Scarlatti och syster till kompositören Giuseppe Scarlatti (1723–1777). Rosa Scarlatti karaktäriseras som buffasångare. Hon omtalades som aktiv i Florens år 1747, och framträdde i huvudrollen i La finta pazzia di Diana i Florens i februari 1748. 

Tillsammans med en grupp italienska musiker, bland dem tenoren Giovanni Croce (död 16 april 1764), violoncellisten Pasquale Pericoli och Francesco Antonio Uttini, tros hon ha blivit engagerad för tillfälliga uppträdanden i Sverige årsskiftet 1752–53. Det italienska operasällskapet återkom enligt traditionell uppgift 1754, men troligen 1755 till Sverige, och uppträdde sedan sommaren 1755 och sommaren 1757. De uppförde Il Re Pastore 1755 och L'Ercole cinese och L'Adriano in Siria 1757, av vilka den första blev en stor succé. Gruppen splittrades 1757; bland annat anställdes Croce som hovsångare. Scarlatti framträdde också vid offentliga konserter på Riddarhuspalatset. 

År 1772–1773, då Gustav III skulle organisera den svenska Operan och sökte efter vokalister, övervägdes hon som artist och uppbar då fortfarande statlig lön som hovsångerska: "På stat aflönades italienska sångerskorna Gallodier och Uttini, men deras år, deras figur, deras språk – allt talade mot dem. En Tyska, fru Keijserin, hvilken äfven var betald som sångerska, men i sin ungdom spelat en mycket angenämare roll, var 70 år gammal och otjänlig." 

Scarlatti vigdes med Francesco Antonio Uttini i spanska legionens kapell i Stockholm 23 januari 1753 och blev mor till Adolpho Ludovico och Carlo Uttini.

Källor 

 https://web.archive.org/web/20120227151329/http://www.riddarhuset.se/jsp/admin/archive/sbdocarchive/Vetenskap_%20Konst.pdf
 
 Eleanor Selfridge-Field: A New Chronology of Venetian Opera and Related Genres, 1660-1760

Födda 1727
Teater i Sverige under 1700-talet
Avlidna 1775
Kvinnor
Italienska operasångare under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Svenska hovsångare
Paola Mastrocola

Paola Mastrocola, född 1956 i Turin, Italien, är en italiensk författare.

Biografi 
Paola Mastrocola är både författare och lärare. Hon undervisar på gymnasiet i Turin, men har också haft en tjänst på Uppsala Universitet där hon undervisade i italiensk litteratur. Hon skriver ofta kritiskt om det italienska skolväsendet och hennes berättelser gränsar emellanåt åt det surrealistiska.

Hennes första roman La gallina volante (Den flygande hönan) belönades med Premio Italo Calvino 1999 året innan den kom ut,  med Premio Selezione Campiello år 2000, och 2001 med Premio Rapallo Carige för kvinnliga författare och den 15:e årgången av Premio Letterario Chianti (Sektion för första verk)

Hon vann Premio Campiello 2004 med romanen Una barca nel bosco (En båt i skogen). Hon har även vunnit

Premio Camaiore för poesi 2010 med sin bok La felicità del gallegiante (flötets lycka).

Arbeten i urval 
 La gallina volante (Den flygande hönan), Parma, Guanda, 2000.
 Palline di pane (Små bollar av bröd), Parma, Guanda, 2001
 Una barca nel bosco (En båt i skogen), Parma, Guanda, 2004.
 La scuola raccontata al mio cane (Skolan, berättad för min hund), Parma, Guanda, 2004.
 Che animale sei? Storia di una pennuta, (Vilket djur är du? Historien om ett fjäderfä), Parma, Guanda, 2005.
 Più lontana della luna (Längre bort än månen) , Parma, Guanda, 2007.
 E se covano i lupi (Och om vargar ruvar på ägg) , Parma, Guanda, 2008.
 La narice del coniglio (Kaninens näsborre), Milano, Corriere della Sera, 2008; Parma, Guanda, 2009
 La felicità del galleggiante (Flötets lycka). Poesie 1995-2009, Parma, Guanda, 2010.
 Facebook in the rain, Roma, Gruppo Editoriale L'Espresso, 2011; Parma, Guanda, 2012.
 Togliamo il disturbo, Saggio sulla libertà di non studiare (Låt oss ta bort störningen, essä om friheten i att inte studera),  Parma, Guanda, 2011.
 Non so niente di te (Jag vet inget om dig), Torino, Einaudi, 2013.
Inget av hennes arbeten finns ännu på svenska.

Referenser 

Italienska författare
Alumner från universitetet i Turin
Kvinnor
Födda 1956
Levande personer
Jordskepp

Ett jordskepp (engelska: earthship) är ett passivt hus som byggs med hjälp av naturligt material och återvinningsmaterial. Prototypen byggdes upp av Michael Reynolds under 1970-talet.

Jordskepp är tänkt att vara ett självförsörjande typ av boende vad avser vatten, värme och även med elektricitet. Idén bygger på att man sätter upp väggarna med hjälp av jordpackade bildäck som husgrund. Med hjälp av en jordkulle på tre av fyra sidor på huset så isoleras värmen i huset.
Sydsidan av huset används till att fånga hela dagens soltillgång för att sköta uppvärmningen av huset.

I Sverige finns ett jordskepp i Värmland som byggdes mellan 2013 och 2018. Det huset kallas Earthship Hällekil och är helt självförsörjande på el, värme, vatten och avlopp. Fler byggen är påbörjade runtom i landet men inte färdigställda.

Ventilation 
Ventileringssystemet fungerar som så att man med hjälp av en lucka i taket och en i främre delen av huset (som båda öppnas med hjälp av en timer och sköter ventilationen av huset). Detta kan då såklart ställas in hur ofta man vill ventilera, men enligt de böcker som arkitekten kommit upp med så räcker det med sammanlagt någon timme per vecka.

Väggar 
Väggarna är byggda av "murade" bildäck som fylls med sand. I ett däck går det i cirka 2-3 skottkärror med sand som packas i däcket och som sedan används att mura upp väggen med (som en gigantisk tegelsten). 
Efter det lägger man på ett armeringsjärn, i stil med ett hönsnät, och efter det en puts gjort på en blandning av lera och halm (engelska adobe) som sedan blir innerväggen. Solen värmer upp luften inne i huset, som i sin tur värmer upp väggarna och på natten strålar däcken tillbaka värmen ut i huset igen som gör att temperaturen håller sig på en dräglig nivå under hela natten och på så vis blir hela huset uppvärmt under hela dygnet. 
På sommaren när solen står högt så släpps inte solen in i huset och därmed håller det sig svalt, och på vintern när solen står lågt så släpps strålarna in längre in i huset och på så sätt värmer det upp huset.
Detta har fungerat i USA och det finns även fungerande jordskepp i Kanada.

Växthuset 
Längst framme i växthuset odlar man upp en eller flera rader med växtlighet som man använder gråvatten till att vattna växterna och på så sätt så skapar man ett litet kretslopp inne i huset och återanvänder vattnet. Växterna tar upp koldioxid och ger tillbaka syre som då, p.g.a. den stora mängden växtlighet i huset, håller luften fräsch. Dock behöver man ventilera ändå.

Anpassningar till svenskt klimat 

Under 2000-talet har det skett flera förbättringar i jordskeppsdesignen och anpassningar har gjorts till bland annat svenskt klimat. År 2011 presenterade Michael Reynolds under en föreläsning på KTH en design med två buffertzoner för att ytterligare minska värmeläckage och ta vara på vintersolens värme.

Källor

Externa länkar 

 NaveTierraMDQ, Project in Mar del Plata, Prov. Buenos Aires, Argentina
 Earthship.net

Byggnadstyper
Passivhus