kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Peter Koch

Johan Peter Koch, född 15 januari 1870 i Vestenskov vid Nakskov, död 13 januari 1928 i Köpenhamn, var en dansk officer, topograf och grönlandsforskare.

Johan Peter Koch blev fänrik i infanteriet 1890, löjtnant samma år, kapten 1907 och överstelöjtnant 1917. Han deltog 1900 i Carlsbergfondets expedition till Östgrönland under Georg Carl Amdrups ledning, under vilken han utarbetade ett betydande kartmaterial. Åren 1903–04 deltog han under svåra naturförhållanden i danska Generalstabens uppmätningar på Islands sydkust, och därefter som topograf och kartograf i Danmarkexpeditionen till Grönlands nordostkust 1906–08 under ledning av Ludvig Mylius-Erichsen. År 1907 företog han en slädexpedition från Danmarkshavn till Kap Bridgman i norra delen av Peary Land, och fullföljde därvid kartläggningen av Grönlands kuster. Under perioden 10–26 mars 1908 företog han tillsammans med grönländaren Tobias Gabrielsen en slädfärd för att eftersöka Mylius-Erichsen och hans kamrater, vilken gav kännedom om deras tragiska öde. 

Under Danmarkexpeditionen hade Koch kommit i kontakt med Alfred Wegener, vars banbrytande hypotes om kontinentaldriften ursprungligen grundades på Kochs uppmätningar på Grönland. Tillsammans uppgjorde de planen till en ny expedition i syfte att ingående studera Grönlands inlandsis. Efter att 1908–12 ha tjänstgjort som lärare vid arméns officersskola, fick han slutligen möjlighet, med stöd av bland annat Carlsbergfondet och danska staten, att genomföra sin sista arktiska bedrift. Åren 1912–13 företog han en vandring från Danmarkshavn tvärs över Grönland till Upernavik med övervintring på själva inlandsisen. Under denna vandring gjorde Koch en rad banbrytande iakttagelser om inlandsisens rörelser och struktur.

År 1917 erhöll Koch militärt flygcertifikat, var från samma år ledare för danska arméns flygtjänst och blev 1923 överste och chef för arméns flygkår. Han utgav skrifterna Gennem den hvide Ørken (1913) och Survey of North-East-Greenland (1917). De vetenskapliga resultaten av expeditionen 1912–13 publicerades postumt i "Meddelelser om Grønland".

Källor

Dansk biografisk leksikon band 8 (1981).

Externa länkar
 

Danska militärer under 1800-talet
Danska upptäcktsresande
Danska topografer
Danska polarforskare (Arktis)
Danska flygare
Personer från Nakskov
Födda 1870
Avlidna 1928
Män
Salmonsens
Gunnar Berg

Namnet Gunnar Berg kan avse bland andra:

* Gunnar Berg (målare) (1863–1893), norsk målare
 Gunnar Berg (industriman) (1892–1987), svensk industriman
 Gunnar Bergh (militär) (1902–1982), svensk militär
 Gunnar Berg (politiker) (1905–1965), svensk politiker
 Gunnar Berg (läkare) (1906–1988), svensk läkare
 Gunnar Berg (tonsättare) (1909–1989), dansk tonsättare
 Gunnar Bergh (1909–1986), svensk kulstötare
 Gunnar Berg (pedagog) (född 1947), svensk professor i pedagogik 
 Sigfrid Johnsson (1889–1961), pseudonym
Centerpartiets HBT-nätverk

Centerpartiets HBT-nätverk, tidigare känt som C-GAY, är en organisation för HBT-personer inom Centerpartiet och dess systerorganisationer.

Politik
Nätverket arbetar för HBT-personers rätt och medverkar bland annat varje år i olika former under Stockholm Pride.. Nätverket kritiserade 2010 Migrationsverket för att man avslår asylansökningar från HBT-personer som flyr till Sverige från länder där de inte är accepterade eller ej har lagligt skydd. Migrationsverket ansåg inte att detta var skäl för asyl i Sverige. Nätverket uttryckte 2009 sin oro över de stora rättighetsskillnaderna för HBT-personer inom EU. Under 2006 riktade man hård kritik mot bland annat RFSL:s rankningslista av hur HBT-vänliga Sveriges riksdagspartier är. Kritiken mot RFSL var att rankningen hade skett med alltför stort inflytande från de politiskt aktiva i förbundets styrelse.

Verksamhet
Nätverket arrangerar Centerpartiets deltagande i Pride och har med jämna mellanrum politiska cafékvällar. Nätverket har medlemskap i världsorganisationen ILGA

Nätverkets ordförande

Se även 
Centerpartiet
Centerstudenter
Centerpartiets Ungdomsförbund
Centerkvinnorna

Referenser 

Centerpartiet
Svenska politiska organisationer för sexuella minoriteter
Organisationer bildade 2004
Hans Olofsson (astronom)

Hans Olofsson, född 1952 i Göteborg, är en svensk professor i astronomi.

Hans Olofsson blev 1975 civilingenjör i elektroteknik vid Chalmers tekniska högskola, och disputerade på samma lärosäte 1983 på en avhandling om interstellära och cirkumstellära gasmoln. 1987 utnämndes han till docent i radioastronomi vid Chalmers. Han utnämndes till professor i astronomi vid Stockholms universitet 1993. 

Olofsson var föreståndare och direktör för Onsala Rymdobservatorium från 1 december 2005 till december 2013 och blev samtidigt gästprofessor i radioastronomi vid Chalmers. I februari 2007 valde Vetenskapsakademien in honom till ny ledamot i klassen för astronomi och rymdvetenskap, med ledamotsnummer 1544.

Källor 
Chalmers

Externa länkar 

Svenska astronomer under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1952
Levande personer
Ingenjörer från Göteborg
Svenska ingenjörer under 2000-talet
Svenska astronomer under 2000-talet
Forskare från Göteborg
Jan Magnusson (ämbetsman)

Jan Olof Magnusson, född 15 november 1948, död 23 oktober 2021 i Stockholm, var en svensk ämbetsman och var från och med 1 mars 2009 till och med 19 januari 2014 generaldirektör för Sveriges geologiska undersökning (SGU). Innan Magnusson tillträdde tjänsten vid SGU var han generaldirektör vid Regeringskansliet, där han inför inrättandet av myndigheterna Tillväxtverket och Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser var utsedd till särskild utredare.

Biografi 
Magnusson utbildade sig till civilingenjör i väg- och vattenbyggnad vid Chalmers i Göteborg och fick anställning vid Naturvårdsverket som handläggare av bullerfrågor. Därifrån gick han till en tjänst som departementssekreterare inom Industridepartementet och arbetade med bland annat energifrågor, en karriär som ledde till en befattning som avdelningschef för forskning och utvecklingsverksamheten vid det nyinrättade Statens energiverk. År 1992 blev han överdirektör och år 1998 generaldirektör för Svenska Kraftnät. 

Magnusson var gift med Birgitta Palmberger, chef för energiteknikavdelningen vid Energimyndigheten.

Källor

Generaldirektörer för Svenska kraftnät
Födda 1948
Avlidna 2021
Män
Estoniamonumentet

Estoniamonumentet är en av flera minnesplatser för Estoniakatastrofens offer.

Estoniamonumentet i Stockholm
Monumentet ligger intill Galärvarvskyrkogården på Djurgården i Stockholm. I monumentet finns namnen inristade på 815 personer som utgjorde offer för Estoniakatastrofen. Egentligen var det 852 som omkom, men för 37 av dessa valde deras anhöriga att namnen inte skulle ristas in i monumentet.

Monumentet är utfört i ljus granit och gestaltades av den polske skulptören Mirosław Bałka. Grundformen är en triangel med ingång från kortsidan, en trappa leder upp till Galärvarvskyrkogården. I mitten står ett träd med en järnring längst ner. Ringen bär förlisningsplatsens koordinater. Monumentet invigdes på treårsdagen av katastrofen den 28 september 1997 av Sveriges riksdags talman Birgitta Dahl. 

På stenen uppräknas antalet omkomna: "Natten till den 28 september 1994 förliste M/S Estonia på resan från Tallinn till Stockholm. I katastrofen på Östersjön omkom 852 människor. De hade hemorter i Sverige (501), Estland (284), Lettland (17), Ryssland (11), Finland (10), Norge (6), Danmark (5), Tyskland (5), Litauen (3), Marocko (2), Nederländerna (1), Frankrike (1), England (1), Kanada (1), Vitryssland (1), Ukraina (1) och Nigeria (1). Deras namn och deras öde vill vi aldrig glömma".

Många av de anhöriga besökte invigningen, men inte alla. Enligt vissa av dem som inte kom skulle ett närvarande uppfattas som om man accepterade den svenska regeringens beslut att låta fartyget ligga kvar på botten.

Minnesmärken och minnesstenar på andra platser

Bruten linje, Tallinn restes 1996.
Pärnu
Võru
Tahkuna − på Tahkuna halvö på Dagö är den närmaste platsen i Estland till olycksplatsen.  
Ersta sjukhus, Stockholm − rest av anhöriga.
Frövi − Vid Näsby kyrka till minne av de 30 personer från Lindesbergs kommun som omkom i olyckan.
Stora Tuna kyrka − Vid kyrkan finns en skulptur i form av en bruten våg, till minne av de personer från Borlänge som omkom i olyckan.
Vilhelmina − Anhöriga har rest en sten vid kyrkan till minne av de lärare och elever vid Malgomajskolan som omkom i olyckan.
Kapellskär − Ett träkors som restes under Alla helgons dag 1994 i närheten av hamnen.
Nagu - Vid Pärnäs i Nagu, Finland, minnessten utformad av konstnärerna Sikke Kiviranta, Kirsti Uuttu och Rauni Elfving-Ugur.

Källor

Noter

Externa länkar 

Minnesmärken på Estoniasamlingen

Estoniakatastrofen
Minnesmärken i Sverige
Djurgården
Giampaolo Mazza

Giampaolo Mazza, född 26 februari 1956, är en sanmarinsk fotbollstränare som mellan 1998 och 2013 var tränare för San Marinos herrlandslag i fotboll. Han är 2010 den europeiske landslagstränare som innehaft sin post längst.

Han spelade för San Marino Calcio i det italienska ligasystemet innan han flyttade runt till ett flertal italienska klubbar under sin karriär innan han avslutade karriären i lokala klubbar i San Marino. Han fick under sin karriär spela fem landskamper för San Marinos landslag.

Efter spelarkarriären blev han tränare. Han började tränarkarriären i samma klubb som hans spelarkarriär började i, San Marino Calcio. Han tränade sedan ett flertal italienska klubbar innan han 1998 blev tränare för San Marinos landslag. Han har varvat jobbet som tränare för landslaget med andra tränarjobb i olika klubbar och med ett jobb som idrottslärare på en skola.

Källor
 UEFA.com, en artikel från på Uefas hemsida om Mazza.
 FIFA.com, en artikel från på Fifas hemsida om Mazza.

Födda 1956
Män
Sanmarinska fotbollsspelare
Spelare i San Marino Calcio
Fotbollstränare
Levande personer
Konung Adolf Fredrik (1744)

Konung Adolf Fredrik var ett svenskt linjeskepp byggt 1744 av Fries i Stockholm. År 1770 döptes fartyget om till Riksens Ständer. Det deltog i sjötågen 1757, 1760 och 1790, samt gick sistnämnda år genom grundstötning och brand förlorat vid anfallet på Reval. Fartyget var bestyckat med 56 kanoner.

Se även 
 Lista över svenska vrak
 Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Källor 

Svenska linjeskepp
Fartyg som förlist efter grundstötning
Fartyg sjösatta 1744
Sjöolyckor 1790
Bremen (1705)

Bremen byggdes 1705 under ledning av Charles Sheldon på Karlskrona örlogsvarv i Karlskrona. Bremen blev förbyggt (renovering samt ombyggnad) 1749 i polhemsdockan. Bremen deltog i sjöslagen vid Kögebukt 1710 och Rügen 1715 samt i sjötågen 1720—21, 1741 och 1757—62. Bremen såldes 1781.

Referenser

Externa länkar 
Bremen

Svenska linjeskepp
Carlskrona (1686)

Carlskrona, officiellt HM Skepp Carlskrona, var ett linjeskepp i svenska Kungliga flottan. Bestyckningen utgjordes av 70 kanoner av olika kalibrar på två batteridäck. Carlskrona byggdes i Kalmar av skeppsbyggmästare Gunnar Roth och sjösattes 1686.

Fartyget hette fram till 1694 Prinsessan Hedvig Sofia, men fick ändra namn i samband med att det nya amiralsskeppet Konung Karl byggdes. Carlskrona deltog i flera sjöslag under Stora nordiska kriget, däribland Öresund 1700, Köge bukt 1710 och Rügen 1715, samt ingick i den förenade svenska flottan 1720. Året efter blev hon blockskepp i Karlskronas inlopp, och fungerade som sådant tills hon sänktes 1730.

Anmärkningar

Referenser

Noter

Tryckta källor

Se även 
 Lista över svenska vrak
 Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1680-talet
Skeppsvrak i Blekinge skärgård
Skeppsvrak i Östersjön
Toliara (provins)

Toliara (franska Tuléar) är den största av Madagaskars sex provinser. Huvudstaden heter så som provinsen Toliara. Med en befolkning på 2 430 100 personer (2004) och en yta på 161 405 km² har provinsen en befolkningstäthet på omkring 15 invånare per kvadratkilometer.

Toliara har som Madagaskars södra del ett livlöst klimat, ofta med brist på nederbörd och således brist på dricksvatten. Befolkningen får under delar av året kämpa mot svårigheterna att få tag i mat och vatten, samtidigt som främst Schistocerca gregaria som förstör skördarna blir allt vanligare. Under 2006 led exempelvis de södra distrikten av svält när den uttorkade marken inte kunde försörja befolkningen. På landsbygden där fattigdomen är stor fick många försöka äta sig mätta på blad och särskilda träds ätbara delar.

Geografi 
Provinsen gränsar till de övriga provinserna Antananarivo i nordöst, Fianarantsoa i öst och Mahajanga i norr.

I oktober 2009 kommer provinsernas administrativa makt underordnas de regioner (faritra) som provinserna är uppdelade i. Dessa är i sin tur uppdelade i ett antal distrikt (fivondronana).

Referenser

Noter

Källor 

Madagaskars provinser
Drottning Ulrika Eleonora (1680)

Drottning Ulrika Eleonora var ett svenskt 70-kanoner linjeskepp, byggt 1680 i Kalmar av Roth. Namnändrat till Prinsessan Ulrika Eleonora 1692 och till Victoria 1694; deltog i expeditionen mot Danmark 1700; sänkt 1714 väster om Söderstjärna vid Karlskrona örlogsvarv.

Se även
Lista över svenska vrak
Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Referenser 

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1680-talet
Fartyg byggda i Kalmar
Ny demokrati

Ny demokrati kan syfta på:

 Ny demokrati (Grekland) – ett politiskt parti i Grekland
 Ny demokrati (Nordmakedonien) – ett politiskt parti i Nordmakedonien
 Ny demokrati (Sverige) – ett politiskt parti i Sverige
Drottning Ulrika Eleonora (1719)

Drottning Ulrica Eleonora var ett svenskt 84-kanoners linjeskepp konstruerat av Charles Sheldon och sjösatt i Karlskrona 1719.

Fartygs historia
Det var planerat som 60-kanonskepp, då 1713 befallning ankom från konung Karl XII om byggandet av två fregatter, varvid beslöts att det under byggnad varande skeppet skulle i stället givas denna typ; då fartyget vid Karls död ej hunnit färdigbyggas återgick man till linjeskeppstypen. Fartyget deltog i 1721 och 1741 års sjötåg, sistnämnda år som flaggskepp.

1744 deltog det som ledande fartyg i den eskader som hämtade prinsessan Lovisa Ulrika från Tyskland till Stockholm för att gifta sig med kronprins Adolf Fredrik. Det slopades 1765.

Referenser 

kulturnav.org

Svenska linjeskepp
Dygden (1784)

Dygden var ett av Svenska flottans linjeskepp som byggdes och sjösattes den 6 juli 1784 under ledning av Fredrik Henrik af Chapman i Karlskrona. Hon deltog i 1788–90 års sjökampanjer mot Ryssland och förlorades på Karlskrona redd i närheten av befästningstornet Godnatt den 29 juni 1793.

Förlisningen 
Olyckan skedde genom en explosion i krutdurken som satte fartyget i brand.. Besättningen ombord bestod av 567 man. Efter förlisningen bärgades skeppets galjonsfigur och denna uppsattes i stället på det 1788 erövrade ryska skeppet Vladislaff. Galjonsfiguren, en skönlockig och lättklädd gudagestalt, som huggits av skulptören Johan Törnström, finns idag på Sjöhistoriska museet i Stockholm.

Vraket 
Vraket efter Dygden lokaliserades 2010 av Hans Lineskär, intendent på Marinmuseum i Karlskrona. Dykningar och undersökningar utfördes av marinarkeologer från Statens maritima museer och Richard Bauer, dåvarande chef på Marinmuseum i Karlskrona.

Enligt Gunnar Ungers bok var fartyget bestyckat med 62 kanoner, men enligt Marinmuseums pressrelease vid vrakets återfinnande uppgavs en bestyckning av 64 kanoner.

Referenser

Se även
 Lista över svenska vrak
 Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Fartygsförlisningar
Fartyg sjösatta 1784
Fartyg byggda i Karlskrona
Kronprins Gustaf Adolf-klass
Marinarkeologi
Skeppsvrak i Blekinge skärgård
Skeppsvrak i Östersjön
Svenska linjeskepp
Enigheten (1696)

Enigheten (94 kanoner) var ett svenskt linjeskepp, byggt 1696 av Charles Sheldon i Karlskrona; förbyggt 1730 och år 1732 omdöpt till Konung Fredrik; deltog i expeditionen mot Danmark 1700 samt sjöslagen i Kögebukt 1710 och vid Rügen 1715, vid vilket senare tillfälle ej mindre än 40 träffar erhölls i vattenlinjen. Enigheten ingick i den förenade flottan 1721, samt i de rustade styrkorna 1742 och 1760. 1768 byggdes hon om till ett 2-däcksskepp. Skeppet sänktes 1785 i Djupasunds spärranläggning i Karlskrona som en del av Vrakkyrkogården vid Ekenabben.

Se även 
 Lista över svenska vrak
 Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Referenser 

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1690-talet
Lars af Malmborg

Lars Magnus William af Malmborg, född 2 februari 1932 i Stockholm, död 27 januari 2022, var en svensk dirigent och chef för Kungliga Operan.

Biografi
Efter studier i Stockholm och Italien knöts af Malmborg 1956 till Kungliga Teatern, där han var kapellmästare 1961–1976. Han var rektor för Statens musikdramatiska skola 1968–1973, en befattning som han återgick till 1976. Han var sedan chef för Kungliga Teatern 1984–1987, chef för Kungliga Operan 1984–87 samt professor i musikteaterdramaturgi vid Operahögskolan 1991–1992. Som chef för Kungliga Operan tvingades han bort från sin post 1987 efter bland annat konflikter med personalen. Lars af Malmborg invaldes 1984 som ledamot nummer 853 av Kungliga Musikaliska Akademien. 

Lars af Malmborg var son till kanslirådet Nils af Malmborg (1902–1996) och montessoriläraren Connie William-Olsson (1901–1992). Han var från 1954 gift med operasångerskan Gunilla af Malmborg och blev far till skådespelaren Maria af Malmborg Linnman och tonsättaren Paula af Malmborg Ward samt sonen Andreas af Malmborg.

Bibliografi
 Musikens dramaturgi: funderingar kring operans kärnfysik: installationsföreläsning vid Operahögskolan den 24 januari 1991 (Norrlandsoperan, 1991)

Översättningar
 Hugo von Hofmannsthal: Die Frau ohne Schatten: opera i tre akter (Operan, 1975) [libretto till Richard Strauss opera]
 Antonio Somma: Maskeradbalen: opera (Norrlandsoperan, 1991) [libretto till Giuseppe Verdis opera]
 Lorenzo da Ponte: Così fan tutte: opera (Malmö musikteater, 1993) [libretto till Wolfgang Amadeus Mozarts opera]

Referenser

Noter

Webbkällor
 af Malmborg, adelsvapen.com

Tryckta källor
 Nationalencyklopedin
 Kungl. Musikaliska Akademiens Matrikel 2003

Svenska dirigenter
Chefer vid Kungliga Operan
Svenska teaterchefer under 1900-talet
Svenska kapellmästare
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från tyska
Översättare från italienska
Musiker från Stockholm
Översättare från Stockholm
Födda 1932
Avlidna 2022
Män
Svensk obetitlad adel
Finland (1735)

Finland var ett svenskt 58-kanoner linjeskepp byggt av C. Falk i Stockholm och sjösatt 1735. Finland deltog i sjötågen 1741—42, 1757 samt 1790, varvid det under utbrytningen från Viborgska viken genom grundstötning gick förlorat.

Se även
Lista över svenska vrak

Referenser
Hämtat från: Illustrerad Svensk Sjökrigshistoria, senare delen omfattande 1680–1814. Utarbetad av Gunnar Unger, kommendör 1923.

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1730-talet
Fartyg som förlist efter grundstötning
Sjöolyckor 1790
Fartyg byggda i Stockholm
Johan Peter Törner

Johan Peter Törner, född 22 augusti 1768 i Linköping, död 26 december 1844 i Stockholm, var en svensk överste, teaterdirektör och tecknare.

Biografi
Han var son till Johan Törner och Fredrica Sophia Schmiedeberg och gift med Hedvig Carolina Agrell samt farfar till Carl Törner. Han blev student i Uppsala 1786, volontär vid Ingenjörskåren 1789 och konduktör vid Fortifikationen 1791. Han var en skicklig matematiker och föreläste i ämnet vid informationsverket 1793–1788. Han utnämnde till professor vid Fortifikationen 1806 och till major 1810 och överstelöjtnant 1815 i armén. Från 1811 var han uppförd på ingenjörskårens stat. Törner var andre direktör vid de kungliga teatrarna 1812-1832 och fick under den tiden överstes grad 1818. Han var under en del av 1818 entreprenör av "Stockholms teater", som Kungliga teatern då kallades. Som tecknare är han representerad vid Uppsala universitetsbibliotek och han var representerad i Christoffer Eichhorns samling.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 499, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Konstnärer från Linköping
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Överstar i svenska armén
Svenska tecknare under 1800-talet
Chefer vid Kungliga Operan
Födda 1768
Avlidna 1844
Män
Ugglan
Militärer från Linköping
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Fredrika Amalia (1698)

Fredrika Amalia var ett svenskt 62-kanoners linjeskepp byggt 1698 av Charles Sheldon i Karlskrona; förbyggt (reparation ombyggnad)1747; deltog i expeditionen mot Danmark 1700 samt i slaget vid Köge bukt  1710 samt sjöslaget vid Rügen 1715; ingått i sjöstyrkor 1720–21, 1757–58 och 1762; slopat 1776.

Referenser 

Svenska linjeskepp
Fartyg sjösatta under 1690-talet
Gilbert Adair

Gilbert Adair, född 29 december 1944 i Edinburgh, död 8 december 2011 i London, var en brittisk (skotsk) författare, filmkritiker och journalist.

Adair vann Scott Moncrieff Translation Prize för boken A Void, vilken var en översättning av den franska La Disparition av Georges Perec. Denna bok, och även översättningen, innehöll inte en enda gång bokstaven e. Hans verk brukade jämföras med de av Julian Barnes, A.S. Byatt och Patrick Gale.

Från 1968 till 1980 bodde han i Paris. Därefter bodde han fram till sin död i London.

Hans tidiga verk inkluderade två oaktoriserade uppföljare till klassiska verk inom viktoriansk engelsk litteratur: Alice through the Needle's Eye (uppföljare till Alice in Wonderland och Alice Through the Looking Glass) och Peter Pan and the Only Children (uppföljare till Peter and Wendy). Adair avled den 8 december 2011.

Bibliografi

Skönlitteratur
Alice through the Needle's Eye (1984)
Peter Pan and the Only Children (1987)
The Holy Innocents (1988)
Love and Death on Long Island (1990)
The Death of the Author (1992)
The Key of the Tower (1997)
A Closed Book (1999)
The Dreamers (2003)
Buenas Noches, Buenos Aires (2004)
The Act of Roger Murgatroyd (2006)
A Mysterious Affair of Style (2007)
And Then There Was No One (2009)

Facklitteratur
A Night at the Pictures (tillsammans med Nick Roddick) (1985)
Myths & Memories (1986)
Hollywood's Vietnam (1981)
The Postmodernist Always Rings Twice (1992)
Wonder Tales: Six French Stories of Enchantment (redaktör tillsammans med Marina Warner) (1995)
Flickers (1995)
Surfing the Zeitgeist (1997)
Movies (redaktör) (1999)
The Real Tadzio (2001)

Översättningar
Letters av François Truffaut (1990) (även redaktör)
A Void av Georges Perec (1994)
Zazie in the Metro av Raymond Queneau (2000) (även ett förord)

Utgivet på svenska 
De heliga oskulderna 1991

Filmatiseringar
Filmen Love and Death on Long Island, 1997 av Richard Kwietniowski baserades på hans roman från 1990 med samma namn.
Filmen The Dreamers av Bernardo Bertolucci, med manus av Adair, baserade sig på hans bok The Holy Innocents.

Priser och utmärkelser 
Author's Club First Novel Award 1988 för The Holy Innocents

Referenser 

Skotska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Födda 1944
Män
Avlidna 2011
Skotska författare under 2000-talet
Jonne Hugo Hamilton

Jonne (John) Hugo Hamilton, född den 25 november 1752, död den 10 augusti 1805, var en svensk friherre, militär och teaterchef.

Hamilton var officer i fransk tjänst, blev löjtnant 1773, kapten 1775 och överste 1794. Han var hovman och stallmästare och direktör för Kungliga Teatern 1798–1804. Den 15 februari 1800 invaldes han som ledamot nummer 191 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Källor
 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska friherrar
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Chefer vid Kungliga Operan
Födda 1752
Avlidna 1805
Män
Svenska teaterchefer under 1700-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Svenska stallmästare
Earthquake (låt)

Earthquake är en låt av den amerikanska rapparen Lil Wayne, släppt 2004 från hans album Tha Carter. Låten gästas av Jazze Pha.

Låten innehållar delar från låten "Let's Stay Together" av Al Green.

Listplaceringar

Källor 

Musiksinglar 2004
Singlar utgivna på Universal Music Group