kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Älvsborg radio

Älvsborg radio var en kustradiostation, ägd av marinen, som hade rollen som kommunikationscentral för marinens verksamhet på västkusten från 1939 och fram till stationens avbemanning år 2000.

Stationens historia

Inledning 
Då kustradiostationen Göteborg radio startade sin verksamhet 1911 på "Gnistängen" vid Kungssten, var det ett samarbete mellan marinen och Telegrafstyrelsen. Från 1912 var telegrafstyrelsen ensam ägare, men viss personal från marinen fanns på plats ytterligare några år.

Då krigshotet blev överhängande i slutet av 1930-talet, beslöt marinledningen på sommaren 1939 att snabbt bygga en egen radiostation på västkusten. Placeringen blev Lilla Billingen, inom flottbasen Nya Varvets område i Göteborg. Planen med 2 stycken 48 meters master, en på Lilla och en på Stora Billingen och en stationsbyggnad i trä med långvåg-, kortvåg och UKV-sändare och mottagare förverkligades tidigt under 1940, men visade sig vara mindre lyckad. Dels fanns radiotekniska problem, dels behov av bergrum. Då ett antal verksamheter konkurrerade om utrymmet och störde varandra letade marinledningen snart efter en bättre stationsplats.

Efter utvärdering valdes, troligen under senhösten 1940, skären Hängesten vid Näset i sydvästra Göteborg som ny stationsplats. Efter en forcerad installationsprocess kunde personalen börja arbeta i Älvsborg radios nya fullträffsäkra anläggning år 1942 med civil anropssignal SHY. 2 stycken 50 meters antennmaster fanns nu uppställda dels på ön Hängesten, dels på Hängestensskär.

Flytt till Munkedal 
En tid efter andra världskrigets slut planerades för en ny flyttning av sändarna från Hängesten, för att möjliggöra bättre sändning och mottagning på flera frekvenser. Bland nya föreslagna platser fanns bland annat Fiskebäck. Då den marina organisationen ändrades 1957 från Marindistrikt till Marinkommando (MKV), flyttade nya chefen in i en ledningsanläggning nära Munkedal. Eftersom radiokommunikation i anslutning till ledningsplatsen var ett bra alternativ, beslöts att Älvsborg radio skulle flytta till samma område redan 1958. Flytten var genomförd och stationen operativ i Munkedal 1962.

Förutom marina verksamheter på västkusten fanns från 1974 även kommunikation mellan Älvsborg radio och svenska FN-förband via kortvåg, och 1977 installerades nya logperiodiska riktantenner. År 1980 ansvarade stationen för radiotrafiken till statsisbrytaren Ymer på sin expedition "Ymer 80" till Norra ishavet.

Åter till Göteborg 
Under 1980-talet planerades för en flyttning av Älvsborg radios mottagarexpedition till Käringberget i Göteborg. År 1987 genomfördes flytten och på grund av personalminskning och reducerat öppethållande togs långresetrafiken över av Karlskrona radio. Ny flyttning ägde rum till gemensamma lokaler i Käringberget med sjöbevakningscentralen 1996. Datorstöd infördes och den gamla anläggningen i Munkedal avinstallerades och förstördes. År 2000 togs beslut om avbemanning av expeditionsplatser, och stationens utrustning fjärrstyrdes därefter från Marinens Radios anläggningar i Karlskrona och Stockholm.

Källor 

Svenska radiostationer
Nateväxter

Nateväxter (Potamogetonaceae) är en familj av enhjärtbladiga växter där natesläktet (Potamogeton) är det största släktet. Nateväxter är vattenväxter och hittas till exempel i dammar, åar och sjöar. De kan spridas till nya växtplatser genom att deras frön följer med vattenfåglar. 

Nateväxter har ofta krypande rotstockar och kan såväl bära blad under vattnet som ha blad som flyter på vattenytan. Blommorna sitter samlade i ax och är små och utan hylle.

I Norden förekommer ett tjugotal arter av nateväxter, bland annat gäddnate och ålnate.

Referenser 
Lundevall, Carl-Fredrik & Björkman, Gebbe. Vilda växter i Norden, 2007, ICA bokförlag (s. 21).

Externa länkar 
Den virtuella floran

Enhjärtbladiga växter
 
Na Växtindex
Angolanska köket

Angolanska köket är den matkultur som finns i Angola. På grund av landets historia som en portugisisk koloni är maten kraftigt influerad av det portugisiska köket, samt Portugals övriga kolonier, såsom det brasilianska köket. Maten är varierande och smakrik, med stapelvaror som fisk, viltkött, mjöl, bönor och cassava som tillagas i grytor. Det finns mycket fisk och skaldjur, mycket beroende på landets kustnära läge. Hummer finns tillgängligt. Tropiska frukter är vanligt förekommande. Kaffeodling är en större inkomstkälla som exportvara, och de bördiga områdena i landet gör att jordbruket är en annan viktig inkomstkälla. Vitlök är en populär krydda, som gör rätterna kryddiga. Till maten serveras ofta såser.

Rätten cozido de bacalhau som är kall fisk med grönsaker är en typisk julrätt. Andra exempel på populära rätter är bönor stekta i palmolja och calulu, en rätt som kan göras på både torkat kött och fisk, och som serveras med de palmoljestekta bönorna. Kyckling muamba är en rätt med kyckling och okra. Som fisk är tilapian vanlig. Farofa, blandat maniokmjöl, olivolja, vatten och salt, serveras som tillbehör till många rätter.

Drycker 

Både alkoholhaltiga drycker och icke-alkoholhaltiga drycker är populära i Angola. Coca-Cola, Pepsi, Mirinda, Sprite och Fanta är populära läskedrycker. Många läskedrycker importeras, även om Angola har en stark inhemsk läskproduktion som har ökat alltjämt sedan inbördeskriget. Läskedrycker serveras ofta på tillställningar. Serveras alkohol är det oftast i form av öl, som dock oftare dricks på pubar. Majsöl, palmvin och vetemjölsdrycken kissangua är billigare och vänder sig till den bredare publiken. Caxi, destillerade potatis- och cassavaskal, och mongozo, ett palmnötsöl, är andra populära alkoholdrycker.

Referenser

Externa länkar 
Recept från angolanska ambassaden i Indien.

 
Olika regioners kök i Afrika
Ritstriden i Indien

Ritstriden i Indien var en tvist inom den romersk-katolska kyrkan under 1600- och 1700-talen om gränserna för anpassningsprincipen (anpassningen av kristna uttryck till lokala kulturer) inom missionen i Indien. 

Centralt i denna striden stod oenighet om jesuitpatern Roberto de Nobilis anpassning till indiska sedvänjor under sin verksamhet i Madurai i det som nu är Tamil Nadu. Striden har också kallats striden om de malabariska riterna, men detta är huvudsakligen missvisande då det syftar på en fråga som endast i liten grad hade att göra med pater de Nobili. 

Pater de Nobili menade att, för att kunna göra katolicismen gångbar i de mer tongivande kretsarna, måste man också komma i kontakt med de högre kasten. Han lade märke till att de hinduistiska munkarna, sadhuerna, var högt respekterade i samhället, och började att klä sig som de. Då han upptäckte att han inte fullt ut kunde umgås med dem han ville, började han att framstå som en kshatriya, och kom till slut fram till att det var som brahminsk tiggarmunk han bäst nådde fram. Han började då att klä sig i saffransfärgad kappa och bara en kamadalu (en vattenkruka) på samma sätt som brahminmunkarna. Han uppförde sig i stor utsträckning som en brahminer. Det innebar bland annat att han höll minsta möjliga kontakt med de låga kasten, han varken döpte dem eller berörde dem i andra sammanhang. Hans tålmodiga arbete bland brahminerna ledde till en rad konverteringar i södra Indien. Han tillät emellertid alla kristna att delta i de gemensamma gudstjänsterna, dock på åtskilda platser. Detta var dock att gå längre än de katolska malabarerna i Kerala tillät.

Hans egna medbröder i jesuitorden i Indien var för det mesta kritiska till metoden. De flesta katoliker i det sydöstliga Indien var fiskare och pärldykare från de lägsta kasten. 

Påven Gregorius XV tillät emellertid Nobilis metod den 31 januari 1623 med bullan Romanae sedis antistetes. Men med kapucinordens ankomst till Indien skärptes konflikten. Den påvliga legaten Maillard de Tournon förbjöd riterna och påven Clemens XII bekräftade förbudet åren 1734 och 1739. Den slutliga fördömelsen gavs av påven Benedikt XIV i bullan Omnium sollicitudinum år 1744.

Först år 1940 modifierades förbudet av Rom.

Se även
Ritstriden i Kina

Referenser

Katolska kyrkans historia
Jesuitorden
Indiens historia
Nowp
Calulu

Calulu är en typisk angolansk och saotomeansk maträtt.

Maträtten kan göras på torkad eller färsk fisk eller kött. Andra ingredienser inkluderar tomater, vitlök, okra, sötpotatis, zucchini och palmolja. I Angola tillagas fisken i en gryta med alla ingredienserna i. Detta kokas över medelhög värme och serveras med svamp och bönor stekta i palmolja. I São Tomé och Príncipe kan även räkor tillsättas.

Se även 
Angolanska köket
Saotomeanska köket

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Recept på angolansk calulu (på portugisiska) 
 Recept på tomeansk calulu (på portugisiska)

Angolanska maträtter
Saotomeanska maträtter
Ptwp
Alessandro Valignano

Alessandro Valignano , född 15 februari 1539 i Chieti i Kungariket Neapel, död 20 januari 1606 i Macao, var en neapolitansk jesuit som hjälpte till att övervaka den katolska missionen i Fjärran Östern, särskilt Japan.

Referenser 

Födda 1539
Män
Avlidna 1606
Missionärer i Japan
Italienska jesuiter
Italienska missionärer
Romersk-katolska missionärer
Alumner från Paduas universitet
WP:Projekt Japan
Đorđe Vujadinović

Đorđe Vujadinović, född den 29 november i Smederevo, Kungariket Serbien (nuvarande Serbien), 1909 och död den 5 oktober 1990, var en serbisk fotbollsspelare. Vujadinović deltog bland annat i det första världsmästerskapet i fotboll 1930 med det jugoslaviska landslaget.

Klubbkarriär
Vujadinović debuterade 1928 för BSK Beograd i hemstaden Belgrad dit han hade flyttat som ung. Han kom att bli BSK trogen hela sin karriär och han var med under klubbens främsta framgångsperiod någonsin när de under 1930-talet blev jugoslaviska mästare fem gånger. Han spelade mer än 400 matcher för klubben. Han blev även erbjuden att få betalt för att spela för klubben, men tackade nej då han ansåg sig tjäna tillräckligt bra som bankman.

Landslagskarriär
Vujadinović debuterade i landslaget 1929 och kom till slut att spela 44 matcher för landslaget. Han deltog i det första världsmästerskapet i fotboll 1930 i Uruguay där han spelade alla Jugoslaviens matcher och gjorde ett mål i gruppspelsmatchen mot Bolivia. Efter att Jugoslavien vunnit sin grupp före favoriterna Brasilien fick de möta hemmanationen Uruguay i semifinalen. Där blev det dock förlust med 6-1.

Tränarkarriär
Efter sin spelarkarriär tränade Vujadinović ungdomslagen i storklubbarna FK Partizan och OFK Beograd och mellan 1960 och 1961 var han även huvudtränare för OFK:s seniorlag. Han var även tränare för Jugoslaviens U21-landslag.

Källor
 FIFA.com Statistik över Đorđe Vujadinović landskamper
 National-Football-Teams.com Statistik över Đorđe Vujadinović karriär

Serbiska fotbollsspelare
Jugoslaviska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1909
Avlidna 1990
Spelare i OFK Beograd
Spelare i VM i fotboll 1930
Tom Sharpe

Thomas "Tom" Sharpe, född 30 mars 1928 i London, död 6 juni 2013 i Llafranc, Katalonien, Spanien, var en brittisk författare. Han var känd för sina satiriska skälmromaner i vilka han har drivit med bland annat apartheidpolitiken i Sydafrika, politisk korrekthet och det ärkekonservativa England.

Biografi
Tom Sharpe var född och uppväxt i England och gjorde sin militärtjänst i marinen. 1951 flyttade han till Sydafrika där han arbetade som socialarbetare, lärare och fotograf. 
1961 blev han utslängd ur Sydafrika. Han flyttade hem till England där han bland annat arbetade som lärare i historia vid Cambridge College of Arts and Technology.

Författarskapet
Tom Sharpe var mest känd för sina romaner om figuren Wilt.

Bibliografi

Porterhouse Blue-serien
Porterhouse Blue (1974)
 Examen i den högre skolan (översättning: Mats Hörmark, Forum, 1992)
Grantchester Grind (1995)
 Nya prövningar på Porterhouse (översättning: Mats Hörmark, Forum, 1999)

Böckerna om Wilt
Wilt (1976)
 Wilt (översättning: Jan Leek, Forum, 1988)
The Wilt Alternative (1979)
Wilt On High (1984)
Wilt in Nowhere (2004)
Wilt in Triplicate (omnibus) (1996)
The Wilt Inheritance (2010)

Övriga romaner
Riotous Assembly (1971)
 En ryslig historia (övers.: Vanja Lantz, Cavefors, 1974)
Indecent Exposure (1973)
 Tjuvnyp och skamgrepp (översättning: Mats Hörmark, Forum, 1994)
Blott on the landscape (1975)
 Bara Blott (översättning: Mats Hörmark, Forum, 1990)
The Great Pursuit (1977)
 Bestsellern (övers. av Carl-Olof Lång, Cavefors, 1978)
The Throwback (1978)
Ancestral Vices (1980)
Vintage Stuff (1982)
The Midden (1996)
 En enda röra (översättning: Mats Hörmark, Forum, 1997)
The Gropes (2009)

Samlingar
Selected Works (1986)
Tom Sharpe Library Pack (2001)

Noveller
Stirring the Pot (1994)

Antologin Knights of Madness: Further Comic Tales of Fantasy (1998) innehåller en berättelse av Tom Sharpe.

Referenser

Noter

Källor
 Dödsnotis - SVD

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1928
Avlidna 2013
Män
Vojtěch Náprstek

Vojtěch (Vojta) Náprstek, född 17 april 1826 i Prag, död 2 september 1894, var en tjeckisk etnograf och forskningsresande.

Náprstek tvingades efter 1848 års politiska händelser att utvandra till USA, där han verkade än som kroppsarbetare, än som journalist eller bokförläggare och studerade sociala förhållanden. Efter återkomsten till Böhmen (1858) inrättade han en slöjdskola och ett industrimuseum och skänkte till staden Prag sina synnerligt rikhaltiga samlingar av etnografiska föremål, fotografier och litteratur från alla världsdelar, vilka kom att placeras i ett hus, som han också skänkte åt staden.  Han ivrade även för kvinnofrågan och andra humanitära reformer. Askan av hans i Gotha brända kropp förvaras i Prags industrimuseum.

Källor

Tjeckiska etnografer
Födda 1826
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Amerikanska journalister
Personer från Prag
Tjeckiska journalister
Francisco Mateucci

Francisco Mateucci, född den 16 maj 1903 (död, men oklart när) var en uruguayansk fotbollsdomare.

Mateucci var en av domarna som dömde matcher vid det första världsmästerskapet i fotboll 1930 i hans hemland Uruguay. Han dömde en match som huvuddomare, nämligen gruppspelsmatchen mellan Jugoslavien och Bolivia som slutade med en seger för Jugoslavien med 4-0. Han var med sina 27 år den yngste domaren under VM 1930.

Referenser

Källor 
 worldfootball.net
 worldreferee.com

Fotbollsdomare från Uruguay
Män
Födda 1903
Domare i VM i fotboll 1930
Dödsår saknas
M/S Stena Germanica

M/S Stena Germanica är ett av Stena Lines fartyg på rutten Göteborg–Kiel. Stena Germanica hette tidigare  och gick på rutten Hoek van Holland–Harwich. Efter ombyggnad på Remontowavarvet i Gdańsk, Polen där hon bland annat fick fler passagerarhytter, sattes hon in på sin nya linje den 31 augusti 2010. I samband med varvsvistelsen skiftade hon från holländsk flagg till svensk flagg med Göteborg som ny hemmahamn.

Måndagen den 11 juli 2011 kl 8.14 gick hon på en fyr utanför Rivö på ingång mot Göteborg efter ett fel på autopiloten. Inga personer skadades och skadorna på skrovet var ytterst små, fartyget kunde senare avgå enligt ordinarie tidtabell samma dag som vanligt, dock med förstärkt plåt där hon skrapat i fyren.

Sedan våren 2015 körs hon på metanol efter en ombyggnad på varv i Danmark.

Hon användes även som inspelningsplats för en större del av Johan Falk filmen Johan Falk: Spelets regler.

Ombord 
Ombord finns två restauranger, en à la carte-restaurang och en bufférestaurang. Man har också tre barer, varav en ligger utomhus på promenaddäcket och som även serverar lättare mat. Vid en annan bar finns en scen med musikuppträdanden, underhållning och discon. Det finns även ett café ombord. Ombord finns också spelautomat, lekrum, taxfree-shop, informationsdisk, hytter och lounge. Det andra fartyget M/S Stena Scandinavica som trafikerar sträckan Göteborg-Kiel har en aning mer att erbjuda ombord. 

'Tidigare fartyg med namnet M/S Stena Germanica..'''

Referenser

Externa länkar 

 marinetraffic.com - Bilder på fartyget

Svenska passagerarfartyg
Stena Seapacer Class
Fartyg sjösatta 2001
Stenas fartyg
Fartyg byggda i Spanien
Lars Jedheim

Lars Jedheim, född 2 februari 1971, är en meriterad tränare i innebandy. Han har tränat lag i Svenska superligan under många år på herrsidan Warbergs IC 85, Balrog IK, IBK Dalen, Finspångs IBK, IK Sirius. På damsidan Djurgårdens och Täby FC.

På meritlistan finns Årets tränare 2010 , Svensk mästare och Champions cup-mästare på både herr- och damsidan samt Svenska Cupen-mästare mm.

Referenser

Svenska innebandyspelare
Födda 1971
Levande personer
Män
Caroline Norrby

Anna Caroline Norrby, född Caroline Kull i 6 augusti 1979, är en svensk exekutiv producent, och tidigare hallåa och programledare på TV4. Hon har varit programledare för Såld på hus i TV4 Plus och Trädgårdshjälpen i Kanal 7. Hon har även varit programledare för Lattjo Lajban och gjorde rollen som Siv i barnprogrammet Siv & Viv.

Externa länkar 
 "Uttrycksfull språknörd öppnar dörrar"

Kvinnor
Svenska TV-programledare
Levande personer
Födda 1979
Svenska programpresentatörer
Robert Blatchford

Robert Peel Glanville Blatchford, född 17 mars 1851 i Maidstone, England, död 17 december 1943 i Horsham, England, var en brittisk socialistisk agitator, journalist och författare.

Efter att ha tjänstgjort som soldat var Blatchford anställd på kontor, innan han 1884 började ägna sig åt journalistisk verksamhet. Han startade arbetartidningen The Clarion 1891, där han i korta, skarpa och välskrivna artiklar argumenterade för socialismen. Vid första världskrigets utbrott agiterade Blatchford bland arbetarna för att förmå dem att ta värvning. Hans mest kända skrift är Merrie England (1894, Det glada England).

Svenska översättningar
 Det glada England (Merrie England) (översättning A. F. Åkerberg, efterskrift Hjalmar Branting, Socialdemokratiska arbetarpartiet, 1896)
 Tre öppna bref till en biskop om socialismen (översättning Kata Dahlström, 1899)
 En existensmöjlig lön och lagen om tillgång och efterfrågan (ett öppet bref till Englands gruvarbetare) (översättning Charles Lindley, Stockholm : Arb.-tr., 1906)
 Lektioner i socialism (bearbetad af Gottfrid Frösell, Hälsingborg, 1909)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

 
 
 

Brittiska socialister
Brittiska författare
Brittiska journalister
Födda 1851
Avlidna 1943
Män
Friedrich Krauss

Friedrich Salomon Krauss, född 7 oktober 1859 i Požega, död 29 maj 1938 i Wien, var en kroatisk  filolog och etnograf.

Krauss blev 1882 filosofie doktor i klassisk filologi vid Wiens universitet. Han inriktade sig därefter på sydslavisk etnografi och folklore, Han företog 1884-85 en forskningsresa i Bosnien, Hercegovina och Dalmatien och skapade en betydande samling av episka visor. Han studerade därefter erotisk folklore och bidrog till att lägga grunden till den psykoanalytiska skolan i Wien. Han författade åtskilliga arbeten rörande Balkanfolkens sedvänjor och sagor.

Bibliografi i urval 
Sägen und Märchen der Südslaven (1883-84)
Sitte und Brauch der Südslaven (1885)
Glück und Schicksal im Volksglauben der Südslaven (1886)
Die vereinigten Königreiche Kroatien und Slavonien (1889)
Volksglaube und religiöser Brauch der Südslaven (1890)
Streifzüge im Reiche der Frauenschönheit (1903)
Die Anmut des Frauenleibes (1904)

Källor

Online Archive of California

Kroatiska filologer
Kroatiska etnografer
Kroatiska slavister
Personer från Požega
Födda 1859
Avlidna 1938
Män
Ugglan
Alumner från Wiens universitet
Edvard Blaumüller

Edvard Blaumüller, född 12 april 1851, död 2 oktober 1911, var en dansk författare.

Blaumüller var präst vid Helligaandskirken i Köpenhamn. Hans viktigaste arbeten är: på vers: Saul (1886), Agnete og Havmanden (1894), Skilderier (1903); samt på prosa: Gækske Masker (1907) och Nymfernes Brønd (1911).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Danska präster
Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1851
Avlidna 1911
Män
Svensk uppslagsbok
Moderato Wisintainer

Moderato Wisintainer, även känd som Moderato, född den 14 juli 1902 och död den 31 januari 1986, var en brasiliansk fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Moderato debuterade för SS Palestra Italia 1921, men flyttade redan 1923 till Rio de Janeiro och  CR Flamengo. Där blev han sedan kvar i sju år. 1931 bytte han till Guarany FC där han avslutade karriären.

Landslagskarriär
Moderato debuterade för det brasilianska landslaget 1925. Han var en av spelarna som deltog i det första världsmästerskapet i fotboll 1930 i Uruguay. Han gjorde där två av målen i Brasiliens seger över Bolivia. Brasilien åkte dock ut redan i gruppspelet efter att slutat tvåa efter Jugoslavien.

Källor
 FIFA.com Statistik över Moderatos landskamper

Brasilianska fotbollsspelare
Män
Födda 1902
Avlidna 1986
Spelare i Cruzeiro EC
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Spelare i VM i fotboll 1930
Coal Mines historiska plats

Coal Mines historiska plats var under en period på 15 år (1833-1848) en skyddstillsynsstation för straffångar och platsen för Tasmaniens (då Van Diemen's Land's) första verksamma kolgruva, "som fungerade som en straffplats för den 'västra sortens' straffångar från Port Arthur".  

Platsen är idag en grupp ruiner och landskapsförändringar och är av sådan kulturell betydelse att det både finns med på Australian National Heritage List och på världsarvslistan tillsammans med 10 andra platser under det gemensamma namnet Australiska straffångeplatser

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 Australian Heritage Database "Coal Mines Historic Site" Place Details

Australian National Heritage List
Byggnader och anläggningar i Tasmanien
Australiska straffångeplatser
Henri Blaze

Ange Henri Blaze, baron de Bury, född 1813 och död 1888, var en fransk musikskriftställare. Han var son till François-Henri-Joseph Castil-Blaze.

Blaze är särskilt känd för sin biografi över Gioacchino Rossini, La vie de Rossini, 1854. Blaze skrev dessutom en rad estetiserade essayer och biografiska studier i Revue des deux mondes, de flera under pseudonymerna Hans Werner och Lagenevais. Dessa utgavs senare i bokform i volymerna Musiciens contemporains (1856), Meyerbeer et son temps (1865) och Goethe et Beethoven (1892).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Franska journalister
Franska författare
Födda 1813
Avlidna 1888
Män
Svensk uppslagsbok
Whitby (olika betydelser)

Whitby kan avse:

Whitby-klass – en fartygsklass om sex fregatter i Royal Navy
Synoden i Whitby (664), kristet kyrkomöte i England

Personer
Ælfflæd av Whitby (654–713), engelskt kristet helgon
Daniel Whitby (1638–1726), engelsk teolog
Greg Whitby (född 1952), australisk pedagog
Hilda av Whitby (omkring 614–680), engelskt kristet helgon
Kevin Whitby, karaktär i Harry Potter-romanerna
Mike Whitby (fl. sedan 1979), engelsk politiker
Tim Whitby (fl. sedan 1992), brittisk TV-manusförfattare/regissör
William Whitby (död 1655), amerikansk kolonialpolitiker
Whitby Hertford (född 1978), amerikansk röstskådespelare

Sport
Whitby Dunlops – namnet på flera kanadensiska hockeyklubbar
Whitby Town FC – engelsk fotbollsklubb

Geografi

Kanada 

 Whitby, Ontario, Ontario,

Storbritannien 

 Whitby, stad i North Yorkshire, England,  
Whitby Abbey, benediktiansk klosterruin i Whitby, Yorkshire

Robotskapade Kanadaförgreningar
Oskar Kolberg

Henryk Oskar Kolberg, född 22 februari 1814 i Przysucha, död 3 juni 1890 i Kraków, var en polsk etnograf och kompositör.

Kolberg utgav Pieśni ludu polskiego (100 polska folkvisor med melodier, 1842; ny samling 1857). År 1879 hade han hunnit utge 28 delar (8 000 visor), som dock utgjorde endast hälften av hans insamlade material. Särskilt hans undersökningar om melodiernas ursprung har stor betydelse för den vetenskapliga forskningen. Han komponerade en opera, Wieslaw, en operett samt några häften polska nationaldanser och fantasier över folkmelodier.

Källor

Polska etnologer
Polska kompositörer
Polska etnografer
Födda 1814
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Randi Blehr

Randi Marie Blehr, född Nielsen 1851 i Bergen, död 1926, var en norsk kvinnosakskämpe. Hon var hustru till Otto Blehr.

Blehr deltog i stiftandet av Norsk kvindesaksforening 1884, där hon i två omgångar var ordförande, samt var en av grundarna av Norske Kvinners Sanitetsforening. Hon arbetade även från 1903 i fredsrörelsen och var en framstående befrämjare av norsk konstindustri med mera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Norska feminister
Norska rösträttskvinnor
Personer från Bergen
Födda 1851
Avlidna 1926
Kvinnor
Personer i Norge under 1800-talet
Personer i Norge under 1900-talet