kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Villach

Villach ( ; slovenska: Beljak, italienska: Villaco, friuliska: Vilac) är en stad i förbundslandet Kärnten i södra Österrike. Det är landets sjunde största stad, med  invånare. ()

Villach ligger vid floden Drau, 35 km väster om Klagenfurt nära gränsen mot Slovenien. Staden har framförallt vuxit upp som en järnvägsknut och vägkorsning, där vägarna och järnvägarna från Slovenien, Wien och Italien möts. Det är en handelsstad med varierande industri samt centrum i en betydande turistregion.

Historia 
Under andra världskriget utsattes staden för totalt 37 allierade bombningar.

Indelning
Kommunen består av 58 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Villach-Innere Stadt ()
Goritschach ()
Heiligengeist ()
Mittewald ob Villach ()
Neufellach ()
Obere Fellach ()
Pogöriach ()
St. Georgen ()
Untere Fellach ()
Drautschen ()
Gratschach ()
Gritschach ()
Großvassach ()
Heiligen Gestade ()
Kleinvassach ()
Kumitz ()
Landskron ()
Neulandskron ()
Oberwollanig ()
Rennstein ()
St. Andrä ()
St. Leonhard ()
St. Magdalen ()
St. Michael ()
St. Ruprecht ()
St. Ulrich ()
Unterwollanig ()
Urlaken ()
Zauchen ()
Bogenfeld ()
Dobrova ()
Duel ()
Egg am Faaker See ()
Graschitz ()
Greuth ()
Großsattel ()
Kleinsattel ()
Kratschach ()
Maria Gail ()
Mittewald ()
Prossowitsch ()
St. Niklas an der Drau ()
Serai ()
Tschinowitsch ()
Turdanitsch ()
Weißenbach ()
Drobollach am Faaker See ()
Oberfederaun ()
Oberschütt ()
Unterfederaun ()
Unterschütt ()
Villach-Auen ()
Villach-Seebach-Wasenboden ()
Villach-Lind ()
Villach-St. Agathen und Perau ()
Villach-St. Martin ()
Villach-Völkendorf ()
Villach-Warmbad-Judendorf ()

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Kärnten
Kommuner i Kärnten
Distrikt i Kärnten
Särna-Idre

Särna-Idre är den nordvästligaste delen av landskapet Dalarna och består av Särna och Idre socknar i Älvdalens kommun. 

Särna-Idre hörde tillsammans med Jämtland och Härjedalen till Norge, men under ledning av Daniel Buscovius införlivades området i det svenska riket år 1645. Gränsen mot Norge var dock oklar ända fram till år 1751.

Befolkningen i Särna-Idre, särskilt den manliga, har historiskt kallats skrullar, även skrollar eller skrållar.

Dalarna kan i övrigt indelas i Dalabergslagen, Övre Dalarna och Orsa finnmark.

Se även
 Särna socken
Idre socken
 Särna och Idre tingslag

Källor
 Laspers, Jan 1986; Clas Ohlssons landskapsguide - 500 sevärdheter och utflyktsmål i Dalarna.

Dalarnas geografi
Geografiska områden i Norges historia
Ford Maverick

Ford Maverick ett modellnamn på olika bilmodeller från Ford. 

I Europa och Australien är Ford Maverick en mellanstor SUV som konkurrerar i Europa med bland annat: Chevrolet Trailblazer, Volvo XC90, Audi Q7 och Volkswagen Touareg. Denna modell kallas Ford Escape i USA. Tidigare gick Ford Escape och Ford Maverick under namnet Mazda Tribute i Europa och USA. Den ändrades till Ford Escape respektive Ford Maverick då Mazda-versionen sålde dåligt.

Den amerikanska Ford Maverick är en mellanklass-sedan som idag konkurrerar med till exempel: Chevrolet Cobalt och Dodge Stratus. Den första generationen ersatte Ford Falcon och konkurrerade i "compact car"-segmentet.
De tidigare konkurrenterna var: Chevrolet Vega, Pontiac Tempest, Oldsmobile Cutlass, Plymouth Valiant osv...

Maverick
Bakhjulsdrivna fordon
Leigh Harline

Leigh Harline, född 26 mars 1907 i Salt Lake City i Utah, död 10 december 1969 i Long Beach i Kalifornien, var en amerikansk tonsättare. På 1920-talet flyttade Harline till Hollywood och fick anställning hos Walt Disney. Han komponerade bland annat musiken till Snövit och de sju dvärgarna (1937), Pinocchio (1940) och Musse Pigg-filmer. Mest känd är "Ser du stjärnan i det blå?" ("When You Wish Upon a Star"), som han fick en Oscar för bästa sång för.

Svensk anknytning 
Leigh Harline var det yngsta av 13 barn. Hans föräldrar, indelte soldaten Carl Härlin och hans hustru Johanna Matilda, kom från byn Härfsta i Simtuna socken år 1891. De hade blivit mormoner och ville till mormonstaden i Utah. I USA ändrade de efternamnet till Harline.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmmusikkompositörer
Personer från Salt Lake City
Musiker från Utah
Födda 1907
Avlidna 1969
Män
Alumner från University of Utah
Christoffer Carlsson (fotbollsspelare)

Fredrik Christoffer Carlsson, född 15 januari 1989 i Stafsinge, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Falkenbergs FF.

Karriär
Carlssons moderklubb är Falkenbergsklubben Stafsinge IF, vilka han lämnade för Landskrona BoIS 2005. Carlsson debuterade för Landskrona i Superettan som 17-åring 2006. Efter fyra säsonger i BoIS återvände han till hemstaden och Falkenbergs FF, där det blev tre säsonger.

I augusti 2012 skrev Carlsson på ett treårskontrakt med option på ytterligare ett år med Hammarby IF. Han spelade dock säsongen ut med Falkenberg och anslöt inte till Hammarby förrän början av 2013.

Efter en säsong i Hammarby skrev Carlsson i december 2013 på ett kontrakt fram över säsongen 2016 med Falkenbergs FF. I november 2016 förlängde Carlsson sitt kontrakt i FFF med tre år. I december 2021 förlängde han sitt kontrakt med ett år. I december 2022 förlängde Carlsson sitt kontrakt med ytterligare ett år.

Referenser

Christoffer Carlsson på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1989
Levande personer
Män
Personer från Falkenbergs kommun
Antti Okkonen

Antti Okkonen, född 2 juni 1982 i Uleåborg, är en finländsk före detta fotbollsspelare som gjort 13 A-landskamper för Finland.

Okkonen har spelat proffsfotboll för klubbar i fyra olika länder, för den svenska publiken är han mest känd för sin tid med Landskrona BoIS.

Karriär
Efter att ha fått sitt genombrott i MyPa flyttade han inför säsongen 2004 till Landskrona BoIS. Sitt första mål för BoIS gjorde han i ett skånederby mot Helsingborgs IF. Efter två säsonger med Landskrona i Allsvenskan degraderades klubben till Superettan då de förlorade det allsvenska kvalet mot Gais, men Okkonen blev kvar i klubben. Hösten 2007 blev han misshandlad på en krog i Landskrona och efter att fotbollssäsongen var över lämnade Okkonen BoIS för belgiska RAEC Mons.

2009 flyttade Okkonen hem till Finland och sin tidigare klubb MyPa, han gjorde senare en säsong med HJK då de vann Tipsligan 2012. Det var första och enda gången i karriären Okkonen blev ligamästare. Efter året i HJK flyttade han till Rovaniemi-baserade RoPS och spelade med klubben till 2018 då han valde att lägga ned spelarkarriären.

Parallellt med klubbkarriären spelade Okkonen 13 landskamper för Finland mellan 2003 och 2006.

Referenser

Spelare i Fotbollsallsvenskan
Födda 1982
Spelare i MyPa
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Spelare i Silkeborg IF
Spelare i RAEC Mons
Spelare i HJK
Spelare i Rovaniemi PS
Män
Levande personer
Finländska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Uleåborg
Spelare i Tipsligan
Spelare i Superettan
Stara Rawa

Stara Rawa är en by i centrala Polen, belägen 75 km sydväst om Warszawa. Den ligger i den östra delen av vojvodskapet Łódź. 

Stara Rawa har ca 280 invånare (2006).

Externa länkar
Karta
Stara Rawa (polska)

Byar i Łódź vojvodskap
Slaget vid Lade

Slaget vid Lade var ett sjöslag som ägde rum 494 f.Kr. mellan jonierna och perserna. Det utgjorde kulmen på det joniska upproret och var en del av de grekisk-persiska krigen.

Bakgrund
Det joniska upproret inleddes 499 f.Kr. när Aristagoras från Miletos reste sig mot perserna, som hade erövrat området. Aristagoras vädjade om hjälp till grekiska fastlandet och 498 f.Kr. erövrade och brände atenarna Sardis, den lokala persiska regeringens centralort. Perserna hämnades genom ett anfall 494 f.Kr.

Slaget
Den persiske befälhavaren Artafernes hade återtagit många av de joniska städerna 494 f.Kr. och belägrade Miletos både från land- och sjösidan. Detta år möttes de persiska och grekiska flottorna vid Miletos hamnstad Lade. Jonierna gick med många av öarna i Egeiska havet och hade en styrka på 353 triremmer (varav en var målad mörkröd), medan perserna hade omkring 500 fartyg. Jonierna leddes av Dionysios av Fokaia, som, enligt Herodotos, drev dem så hårt under förberedelserna inför slaget att de tidvis vägrade slåss. När slaget inleddes vägrade fortfarande många joniska fartyg att slåss mot perserna och vid insikten om detta lämnade 49 fartyg från ön Samos styrkan. Detta fick de 70 fartygen från ön Lesbos att också ge sig av och en kedjereaktion följde, då flera andra fartyg också gav sig av. Dionysios fartyg flydde när de insåg, att slaget var förlorat. Den återstående grekiska flottan krossades och Miletos kapitulerade strax därefter.

Efterverkningar
Det joniska upproret krossades och 492 f.Kr. erövrade perserna Makedonien och Thrakien. De blev inte besegrade på grekiska fastlandet förrän 490 f.Kr. i slaget vid Marathon. Under tiden blev Dionysios pirat på Sicilien.

Referenser

Externa länkar
Livius bildarkiv: Lade (Batiköy)

Slag i Grekland
494 f.Kr.
Asien under 400-talet f.Kr.
Persiska slag
Trafikplats Adolfsberg

Trafikplats Adolfsberg är en trafikplats/motorvägskorsning vid Mossbergavägen, mellan stadsdelarna Pilängen och Adolfsberg i södra Örebro i Sverige.

Här möts motorvägen E20/50 med E18 som har motorvägsstandard från och med 2008. Norr om trafikplatsen benämns den gemensamma motorvägen E20/E18/50 i kommunal namngivning Västerleden.
Trafikplats Adolfsberg betecknas längs E20 med avfartsnummer 110a respektive 110b, eftersom den i praktiken är en dubbel trafikplats. Från Västerleden, i södergående riktning, finns först en avfart för E18 mot Oslo, vilken i sin tur delar sig i en avfart mot Pilängens industriområde. Därefter kommer en avfart mot Adolfsberg, som ansluter till den med E20 parallella Mosåsvägen i en trevägskorsning. I norrgående riktning längs E20 är dock avfarten gemensam mot E18 och Adolfsberg och betecknas som Avfart 110. 

Påfarten i norrgående riktning från Adolfsbergshållet går, under några 100 meter, som en separat väg med en fil i en riktning, innan den sammanstrålar med E18 som i sin tur kommer från en tvåfilig, enkelriktad bro. Påfarten på E20 är sedan gemensam. Det samma gäller för trafik i södergående riktning längs E20, från E18, Pilängen och Adolfsberg.

I samband med utbyggnaden av E18 till motorväg (2005-2008) kommer ett så kallat Truck stop, med bränslestationer, parkering och restauranger, att uppföras i nära anslutning till Trafikplats Adolfsberg, vilket bland annat har lett till att två nya cirkulationsplatser i området har uppförts, dock ej längs Europavägarna. Då trafikplatsen ej är anpassad för trafiken söderifrån kommer trafikplatsen att förses med nya på/avfarts ramper. Klart hösten 2011.

Referenser
Noter

Transport i Örebro
Adolfsberg
Motorvägar i Sverige
Motorvägskorsningar
Mossberga

Mossbergavägen är ett mindre bostadsområde i sydvästra Örebro, mellan stadsdelarna Adolfsberg och Pilängen, vid Trafikplats Adolfsberg där Europavägarna E18 och E20 sammanstrålar. Bostadsbebyggelsen utgörs av villor byggda mellan omkring 1940 och 1995.

Stadsdelar i Örebro
Stand!

Stand! är den amerikanska soul- och funkgruppen Sly and the Family Stones fjärde studioalbum, släppt i maj 1969. I och med albumet fick gruppen sitt stora genombrott. Det har sålt i över 3 miljoner exemplar och räknas av många som ett av de bästa albumen under hela 1960-talet.

Låtlista

Sida 1
"Stand!" – 3:08
"Don't Call Me Nigger, Whitey" (5:58)
"I Want to Take You Higher" (5:22)
"Somebody's Watching You" (3:20)
"Sing a Simple Song" (3:56)

Sida 2
"Everyday People" (2:21)
"Sex Machine" (13:45)
"You Can Make It If You Try" (3:37)

Medverkande musiker
 Sly Stone: sång, orgel, gitarr, piano, munspel, vocoder och bas på "You Can Make It If You Try."
 Freddie Stone: sång, gitarr
 Larry Graham: sång, bas (spår ett till sju)
 Rosie Stone: sång, piano, keyboard
 Cynthia Robinson: trumpet,  körsång på "I Want to Take You Higher"
 Jerry Martini: saxofon, körsång på "I Want to Take You Higher"
 Greg Errico: trummor, körsång på "I Want to Take You Higher"
 Little Sister (Vet Stone, Mary McCreary, Elva Mouton): körsång på "Stand!", "Sing a Simple Song", "Everyday People" och "I Want to Take you Higher"

Musikalbum 1969
Album av Sly and the Family Stone
Claes Adam Wachtmeister

Claes Adam Wachtmeister (af Johannishus), född 16 augusti 1755 i Karlskrona, död 26 juni 1828 på Södertuna slott, Frustuna socken, Södermanlands län, var en svensk greve, en av rikets herrar och amiral.

Familj 
Han var son till majoren vid kavalleriet, greve Carl Wachtmeister och Hilda Birgitta Trolle; bror till Hans Fredrik Wachtmeister (1752–1807), Carl Axel Wachtmeister (1754–1810) och Gustaf Wachtmeister (1757–1826). År 1791 köpte han Lärjeholms gård i Göteborg. Han gifte sig den 23 september 1792 i Göteborg med Christina Hall, dotter till grosshandlaren John Hall och Christina Gothén. I äktenskapet föddes två barn:

 Carl Johan, 1793–1843, generaladjutant, gift med Francese Lovisa von Rehausen och ägare till Marsvinsholms slott i Skåne
 Christina Hilda, 1796–1871, gift med statsrådet friherre Bror Gustaf Albrekt Cederström

Karriär 
Han var överste och chef för avantgardet i hertig Karls flotta under slaget vid Hogland den 17 juli 1788, och hade sitt befälstecken på skeppet Prins Gustaf, där brodern Hans Wachtmeister kommenderade fartyget. Efter en strid på fem timmar mot fyra ryska skepp blev fartyget, som isolerats från resten av avantgardet, övermannat. Wachtmeister blev tillfångatagen tillsammans med de andra. Återkommen till Sverige utnämndes han till amiral och tjänstgjorde från 1799 till 1801 som befälhavande amiral i Karlskrona. 

År 1801 blev Wachtmeister anklagad för att ha försummat svenska flottans avsändande i rätt tid till Köpenhamn för att förstärka den danska flottan. Köpenhamn hotades från brittiskt håll och den 2 april 1801 utdelade Horatio Nelson ett slag mot den danska huvudstaden. 

Claes Adam Wachtmeister rehabiliterades 1802 och tog avsked 1803. Han återfinns på en målning av Per Krafft d.y. (1807).

August Giron karakteriserar honom som "en impulsiv och självrådig natur men en man med vilja att ta ansvar. Han ägde ett praktiskt handlag och var erkännsam mot sina underlydande".

Utmärkelser
Riddare och Kommendör av Kungl. Maj:s Orden (Serafimerorden)
Kommendör av Svärdsorden
Riddare av Franska Militärförtjänstorden - 21 december 1778

Se även 
 Wachtmeister, släkt

Referenser 
Noter

Källor

En av rikets herrar
Svenska grevar
Svenska militärer under 1700-talet
Claes Adam
Militärer från Karlskrona
Födda 1755
Avlidna 1828
Män
Mottagare av Serafimerorden
Deltagare i slaget vid Hogland
Mottagare av franska militärförtjänstorden
Sd.Kfz. 221/222/223

SdKfz 221/222/223 var en serie lätt bepansrat spaningsfordon som användes av Tyskland under andra världskriget. De användes i början av kriget primärt av spaningsbataljonerna tillhörande pansardivisionerna. De fungerade bra i länder med ett väl utbyggt vägnät såsom i Västeuropa, men på östfronten och i nordafrika begränsade deras bristande terrängegenskaper deras användning. Senare i kriget började de ersättas av halvbandvagnen SdKfz 250.

Utveckling 
Fordonet bygger på en standar chassi från en sPkw I Horch 801 och en pansarkaross.
De utvecklades av Eisenwerk Weserhütte i Bad Oeynhausen. Chassina byggdes av Auto Union i Zwickau och pansarkarossen monterades på av F. Schichau i Elbing och Maschinenfabrik Niedersachsen i Hannover-Linden.

Egenskaper 
Alla varianter hade en svansmonterad V-8.

Varianter 
 SdKfz 221
 SdKfz 222 Huvudversionen med tre mans besättning utrustad med ett öppet torn med en 2 cm KwK 30 och en MG 34Vissa av den här versionen utrustades med en 28 mm pansarvärnskanon.
 SdKfz 223Radiofordon. Mer än 500 av versionen tillverkades.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska pansarfordon under andra världskriget
Seyed Jafar Kashfi

Seyed Jafar Kashfi, persisk kalligraf och kulturarbetare som lever i staden Qom i Iran. Han var under 1990-talet bosatt i Sverige där han tjänstgjorde som imam (religiös ledare) och undervisade islamisk kalligrafi. Jafar Kashfi är också en expert på persisk litteratur och bistod i översättningen av persiska klassiker till svenska. För närvarande arbetar Jafar Kashfi med konservering av antika och medeltida monument i Iran.

Externa länkar 
 Jafar Kashfis kalligrafi

Kalligrafer
Män
Levande personer
Svenska imamer
Trafikplats Aspholmen/Bista

Trafikplats Aspholmen/Bista är en motorvägskorsning i södra Örebro, där Västerleden och Södra Infartsleden sammanstrålar. Varje dag passerar mer än 30.000 fordon, vilket gör platsen till en av de hårdast trafikerade knutpunkterna i Närke. Förutom lokaltrafik hanterar trafikplatsen i stort sett alla förbipasserande transporter i nord-sydlig riktning förbi Örebro, men även trafik mot Värmland/Norge från hela Mälardalen. 

Trafikplatsen, som har avfartsnummer 111, byggdes i slutet av 1960-talet mellan Procordiafabriken och Åbyverket och finansierades av Örebro kommun tillsammans med Vägverket. I norrgående riktning längs Västerleden omfattar trafikplatsen en avfart till Södra Infartsleden mot centrum av Örebro, liksom en påfart från Västhagagatan. Genom området går den, idag nedlagda, järnvägen Svartåbanan. Mitt i trafikplatsen går också Bistagatan, som indirekt, via en cirkulationsplats, sammanstrålar med Södra Infartleden i södergående riktning, vilken i sig strax sammanstrålar med Västerleden i en påfart. Någon avfart från Västerleden i södergående riktning finns inte inom området, men motsvaras av en avfart längre norrut vid Hagagatan/Västhagagatan i Västhaga. Trafikplatsen innefattar även av- och påfarter från Södra Infartleden mot Aspholmen/Västhagagatan.

Referenser

Transport i Örebro
Motorvägar i Sverige
Motorvägskorsningar
Furioso

Hästrasen Furioso kallas även Furioso North Star, detta på grund av de två stamhingstarna som är förfäder till rasen, de två fullblodshingstarna vid namn Furioso och North Star. Rasen har blivit känd över Europa som en lugn och trygg ridhäst. Furioson är nära släkt med hästrasen Nonius.

Historia

Furioson utvecklades på Mezohegyesstuteriet i Ungern på ston som var av rasen Nonius. Man importerade två hingstar vid namn Furioso och North Star som kom till stuteriet 1841 respektive 1844. Furioso, en anglonormandisk häst, blev far till 95 hingstar som användes vid de kungliga stuterierna. North Star, ett engelskt fullblod, var sonson till en stor kapplöpningshäst i England kallad Touchstone. 

Rasen har i stort sett varit orörd sen dessa två hingstar. Inkorsning av Norfolktravare ledde nämligen ingen vart då man, av alla dessa avkommor, bara fick en enda som vann ett travlopp. De två linjerna North Star och Furioso hölls åtskilda fram till 1885 då man började korsa dem och rasen kallades rätt och slätt Furioso, eller ibland Furioso Northstar.

Egenskaper

Furioson är känd för sitt lugna sätt och bra temperament. Den har ett stort inslag av fullblod i sig vilket syns väl om man jämför med dess granne och förfader Nonius. Rasen är intelligent och även en bra körhäst. Numera föds den upp över hela centrala Europa men störst är aveln i Ungern, Österrike och Polen.

Källor och Länkar 

Aftonbladets artikel om Furioso
Kort om Furioso
Fakta om stamhingsten Furioso
Furiosons historia

Varmblodshästar
Hästraser från Ungern
Kameralexamen

Kameralexamen var en äldre svensk och finländsk akademisk ämbetsexamen som infördes 1799 och som gav behörighet att inneha befattning i de publika räkenskapsverken samt i rikets kollegier ha befattning med kameralmål.

Kameralexamen innefattade betyg i teologi, svenska språket och aritmetik samt grunderna av naturrätten och sedeläran. Utöver dessa ämnen stadgades även om bevis på vunnen praktisk skicklighet.

Utöver de 1799 stadgade ämnena ingick från början även kameralvetenskap, vartill 1839 kom grundlagarna. Kameralexamen avskaffades 1863 och ersattes med examen till Kungl. Maj:ts kansli. 

Examen avskaffades vid Akademin i Åbo i samband med rikssprängingen 1809 men återinfördes 1817 under annat namn. Den återfick sitt gamla namn 1828 vid Kejserliga Alexanders Universitetet. Examen gav behörighet till tjänster vid statssekretariatet för Finland, senatens ekonomidepartement, allmänna revisionsrätten samt somliga tjänster inom länsförvaltningen. Därefter var en lägre tjänsteexamen som gav behörighet till vissa tjänster samt rätt till auskultering Den var i bruk i till 1894 varefter den ersattes av lägre förvaltningsexamen.

Källor

Noter 

Akademiska examina
Mardonios

Mardonios (död 479 f.Kr.) var persisk befälhavare under de persiska krigen mot Grekland under 400-talet f.Kr.

Han var son till Gobryas och svärson till den persiske kungen Dareios I, vars dotter Artozostra han gifte sig med. Efter det joniska upproret skickades Mardonios 492 f.Kr. att straffa Aten för att ha hjälpt jonierna. Först stannade han dock till i de joniska städerna för att avsätta de persiska tyrannerna och inrätta demokratiska regeringar, troligen för att de inte skulle göra uppror en andra gång efter att den persiska armén hade gått igenom området. Hans flotta och armé gick sedan över Hellesponten, men flottan gick under i en storm vid Athosberget; enligt Herodotos förlorade perserna 300 fartyg och 20.000 man. Mardonios var vid denna tid själv befälhavare över armén, som utkämpade ett slag i Thrakien. Han sårades men segrade; förlusten av flottan tvingade honom dock att retirera till Mindre Asien. Dareios övertog befälet och utsåg Datis och Artafrenes att leda invasionen av Grekland 490 f.Kr. och trots att de framgångsrikt förstörde Eritrea blev Datis och Artafernes besegrade i slaget vid Marathon.

Mardonius kom åter till nåder under Dareios efterträdare Xerxes I. Denne var först inte intresserad av att återuppta kriget mot Grekland, men Mardonios försökte oupphörligen övertyga honom om att han var tvungen att hämnas Dareios nederlag, i motsats till en annan rådgivare, Artabanos, som propagerade för försiktighet i frågan. Herodotos, som framställer Mardonios som en något elak rådgivare (i motsats till ett antal goda rådgivare, vars råd aldrig efterföljs), säger att han helt enkelt ville bli guvernör över Grekland. Han närvarade vid slaget vid Thermopyle och efter det persiska nederlaget vid Salamis försökte han övertyga Xerxes att stanna och utkämpa ytterligare ett slag. Denna gång lyckades Mardonios inte övertala Xerxes, men när Xerxes gav sig av blev han guvernör över de delar av Grekland, som perserna hade erövrat. Han kuvade Alexander I:s Makedonien, men Alexander gav själv värdefull information om Mardonios planer till atenarna. Som grek sade han sig inte kunna bära, att Grekland blev förslavat. Mardonios återerövrade då Aten, som hade blivit övergivet före slaget vid Salamis. Han erbjöd sig att återvända till Aten och hjälpa till att återuppbygga staden, om atenarna gick med på vapenvila, men de vägrade och förberedde sig för ytterligare ett fältslag.

Mardonios förberedde sig för att möta dem vid Plataiai, trots motstånd från den andre persiske befälhavaren, Artabazos, som, liksom Artabanos, inte trodde att en mycket större persisk armé automatiskt kunde besegra grekerna. Mardonios stupade i det efterföljande slaget.

Se även
Amomfaretos

Avlidna 479 f.Kr.
Män
Antikens perser
Födda okänt år