kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dong Phayayen

Dong Phayayen (thai: ดงพญาเย็น, lit. Isherrens djungel) är en bergskedja i centrala Thailand. Som sydöstra delen av Phetchabunbergen, är den en del av området mellan Chao Phraya dalgång och Khoratplatån i nordöstra Thailand. Den har en längd av omkring 230 km och följs av Cardamombergen i söder och Dângrêkbergen i öster.

Bergen dräneras i norr av flera bifloder till floden Mun, medan de sydliga vattendragen rinner ut i Prachinburi. Området ligger på en höjd av mellan 100 och 1 351 meter över havet, med Khao Rom som den högsta punkten. Flera nationalparker ligger på berget. Den mest kända av dessa är Khao Yai nationalpark, som var Thailands första nationalpark. Andra parker är Ta Phraya nationalpark vid gränsen till Kambodja, Thap Lan nationalpark, Pangsida nationalpark, Phra Phutthachai nationalpark och Dongyai vildmarksreservat. Totalt är 6 155 km² skyddade i dessa parker.

Dong Phaya Yen var en gång känd som Dong Phaya Fai eller Brinnande herrens djungel då detta område en gång var den stora skog där de flesta som vandrade genom skogen dödades av malaria. Större delen av skogen har förstörts sedan början av 1900-talet och vicekung Pinklao ändrade senare namnet från Dong Phaya Fai till Dong Phaya Yen (Isherrens djungel) för att indikera att den feberheta skogen har svalnat.

2005 blev skogarna i Dong Phayayenbergen ett världsarv under namnet Dong Phayayen–Khao Yai skogskomplex.

Källor 

Berg i Thailand
Världsarv i Thailand
Världsarv inskrivna 2005
Forserums landskommun

Forserums landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 inrättades i Forserums socken i Tveta härad i Småland denna kommun.

I kommunen inrättades 24 oktober 1890 Forserums municipalsamhälle. 

Vid den riksomfattande kommunreformen 1952, då antalet kommuner minskade från 2 498 till 1037, bildade den storkommun genom sammanläggning med den tidigare kommunen Barkeryd, samtidigt upplöstes municipalsamhället.

Den 1 januari 1953 överfördes från Forserums landskommun och församling till Malmbäcks landskommun och församling området Bretoft med 13 invånare och omfattande en areal av 2,74 km², varav 2,70 land.

Nästa indelningsreform innebar att kommunen upplöstes den 1 januari 1971 och att området gick upp i Nässjö kommun.

Kommunkoden 1952–70 var 0612.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen Forserums församling. 1952 tillkom Barkeryds församling. Sedan 2010 bildar dessa två Barkeryd-Forserums församling.

Geografi
Forserums landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 161,52 km², varav 154,18 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1957 omfattade landskommunen den 1 november 1960 en areal av 158,47 km², varav 151,93 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 59,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1966

Anmärkningar

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Nässjö kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Maxim-Gorki-Theater

Maksim Gorkij-teatern, tyska Maxim-Gorki-Theater, är en teater i Dorotheenstadt i stadsdelen Mitte i Berlin. Teatern grundades 1952, i dåvarande Östberlin i DDR, och den första föreställningen ägde rum samma år. Den har fått sitt namn efter Maksim Gorkij.

Byggnaden var ursprungligen ett konserthus från 1827 för Sing-Akademie zu Berlin, som ritades av Carl Theodor Ottmer baserat på planer av Karl Friedrich Schinkel. Den byggdes om 1888 efter ritningar av Konrad Reimer och Friedrich Körte. 

Byggnaden skadades under andra världskriget och konfiskerades efter kriget av den ryska ockupationsmakten. Från 1947 användes den som teaterlokal för granninstitutionen Haus der Kultur der Sowjetunion.  

Berlin-Mitte
Kultur i Berlin
Teatrar i Tyskland
Malmbäcks landskommun

Malmbäcks landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 inrättades i Sverige cirka 2 400 landskommuner samt 89 städer och ett mindre antal köpingar. Då inrättades i Malmbäcks socken i Västra härad i Småland denna kommun.

Vid den riksomfattande kommunreformen 1952, då antalet kommuner minskade från 2 498 till 1037, bildade den storkommun genom sammanläggning med den tidigare kommunen Almesåkra.

Den 1 januari 1953 överfördes Malmbäcks landskommun och församling från Forserums landskommun och församling området Bretoft med 13 invånare och omfattande en areal av 2,74 km², varav 2,70 land.

Nästa indelningsreform innebar att kommunen upplöstes år 1971 och att området gick upp i Nässjö kommun.

Kommunkoden 1952–70 var 0631.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Malmbäcks församling. Den 1 januari 1952 tillkom Almesåkra församling.

Geografi
Malmbäcks landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 245,16 km², varav 236,15 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1957 omfattade landskommunen den 1 november 1960 en areal av 245,93 km², varav 235,73 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 46,2 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1966

Anmärkningar

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Nässjö kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Jane Björck

Jane Björck, folkbokförd Jane Katarina Björk, född 10 april 1961 i Fagersta, är en svensk programledare och verksam vid SVT:s sportredaktion. Hon flyttade till Stockholm 1987 och kom till SVT samma år. Hon har också varit radiopratare i Örebro. Jane Björck är aktiv i programmen Sportnytt och Sportspegeln.

Referenser

Programledare i Sveriges Television
Svenska sportjournalister
Kvinnor
Födda 1961
Levande personer
Personer från Fagersta
Sjöbergska friluftsteatern

Sjöbergska friluftsteatern var en friluftsteater i Gamla Linköping under åren 1991-2013.

Sjöbergska friluftsteatern anlades 1991, ritades av Brita Jarre-Molander och skapades med stöd av lokala Sparbanken. Teatern kunde ta emot en publik på ca 656 personer. Varje sommar sedan starten spelades här sommarproduktioner med totalt drygt 300 000 besökare. Efter sommarsäsongen 2013 stängdes och revs teatern, då den gamla Folkparksteatern flyttades tvärs över gatan från Folkets park till denna plats för fortsatt scenisk verksamhet under tak.

Teaterproduktioner
2001 - Pettson & Findus
2002 - Sunes sommarlov
2003 - Emil i Lönneberga
2004 - Ture Sventon, privatdetektiv
2005 - Folk och rövare i Kamomilla stad
2006 - Pettson & Findus
2007 - Rasmus på luffen
2008 - Lassemajas detektivbyrå
2009 - Ronja Rövardotter
2010 - Fem myror är fler än fyra elefanter
2011 - Djuren i Hackebackeskogen
2012 - Pettson & Findus

Referenser

Friluftsteatrar i Sverige
Kultur i Linköping
Ingelbertus Olai Helsingus

Ingelbertus Olai Helsingus (Engelbert Olofsson), förmodligen född i Rogsta socken omkring 1520, död i Tibble, Leksands socken 1602, var svensk präst, stamfader till släkten Terserus.

Biografi
Ingelbertus Olai var son till kyrkoherde Olof Jönsson i Hälsingtuna socken, och genomgick skolan i Gävle innan han började studera till präst. Han var hovpredikant hos Gustav Vasa. 1550 tillträdde han tjänsten som kappellan och pastor i Umeå landsförsamling. Där hade han rykte om sig att vara sträng och det sägs att han blev med våld tvingad därifrån, men det finns också ett brev bevarat som ger vid handen att efterträdaren Petrus Mathiaes intriger var det egentliga skälet att han slutade i Umeå. 1561 blev han istället kyrkoherde i Nederluleå församling, men blev redan året därefter kyrkoherde och prost i Leksands socken, där det sägs att han "lärde dalkarlarna krypa till kreutz så det brakade i ryggen på dem". Samma år han kom till Leksand fick han donation på ett hemman i Tibble i Leksand av kungen. 

Ingelbertus hade blivit utnämnd till prosten i Leksand av Erik XIV, men lierade sig trots detta med hertig Johan, och undertecknade liturgin 1577, och kom sedan denne blivit kung att stå i gunst hos honom. Han var sitt stifts representant vid ståndsriksdagen 1594, samt undertecknade beslutet från Uppsala möte. Deklaration för Älvsborgs lösen visar att han var en av de rikaste i stiftet. 

Under en predikan juldagen 1597 fick Ingelbertus ett slaganfall och refereras därefter som blind, förlamad och ”är nu en dumbe”. Han dog 16 augusti 1602 hos sin son Elaus Ingelberti Terserus.

Ingelbertus Olai Helsingus första hustru var Brita Elofsdotter, dotter till herr Elof, kyrkoherde i Delsbo, varigenom syster till Sven Elofsson och svägerska med Olaus Stephani Bellinus i dennes första äktenskap. Andra hustrun hette Katarina Jonsdotter, dotter till kyrkoherde Joen Simonsson i Ljusdal. I första äktenskapet föddes Elaus Ingelberti, som upptog namnet Terserus. Ingelbertus sondotter, Margareta Danielsdotter Tersera, gifte sig med majoren på Sollerön, Daniel Jonsson.

Referenser 
 Biografiska uppgifter om Olai (bl.a. från Munktells herdaminnen) på www.zenker.se
 Leonard Bygdén, Härnösand stift herdaminne, Nederluleå församling

Noter

Svenska hovpredikanter
Avlidna 1602
Män
Födda okänt år
Prästeståndets riksdagsledamöter
Undertecknare av beslutet från Uppsala möte
Det vita bandet

Det vita bandet (originaltitel Das weiße Band) är en dramafilm från 2009, i regi av Michael Haneke. Filmen vann Guldpalmen vid filmfestivalen i Cannes. Den var nominerad till en Oscar för bästa utländska film vid Oscarsgalan 2010. I en av rollerna ses Susanne Lothar som Haneke har spelat in tre filmer med tidigare: Funny Games (1997), Slottet (1997) samt Pianisten (2001).

Handling 
Filmen utspelar sig i en by i norra Tyskland strax innan första världskrigets utbrott, och skildrar den tyska kejsartidens mentalitet strax före första världskrigets utbrott, men har samtidigt ett allmängiltigt budskap. Filmen producerades i svartvitt för att ge autenticitet åt den protestantisk-preussiska miljön i ett auktoritärt godssamhälle i Ostelbien.

Medverkande i urval 

 Christian Friedel – Skollärare
 Ernst Jacobi – Berättarröst (skolläraren många år senare)
 Leonie Benesch – Eva
 Ulrich Tukur – Baronen
 Ursina Lardi – Marie-Luise, baronessan
 Fion Mutert – Sigmund
 Michael Kranz – Informatorn
 Burghart Klaussner – Pastorn
 Steffi Kühnert – Anna, pastorns fru
 Rainer Bock – Läkaren
 Theo Trebs – Ferdinand
 Susanne Lothar – Frau Wagner, barnmorskan
 Leonard Proxauf – Martin
 Sebastian Hülk – Max
 Josef Bierbichler – Förvaltaren
 Detlev Buck – Evas far
 Maria-Victoria Dragus – Klara
 Janina Fautz – Erna
 Levin Henning – Adolf
 Johanna Busse – Margarete
 Gabriela Maria Schmeide – Emma, förvaltarens fru
 Enno Trebs – Georg
 Roxane Duran – Anna
 Miljan Chatelain – Rudi
 Eddy Grahl – Karli

Källor

Externa länkar 

 

Tyska filmer 2009
Filmer i regi av Michael Haneke
Filmer tilldelade Guldpalmen
Tyska dramafilmer
Tyskspråkiga filmer
Österrikiska dramafilmer
1913 på film
Guldbaggen för bästa utländska film
Kaj Eskelinen

Kaj Matti Juhani Eskelinen, född 21 februari 1969 i Nylöse församling, är en svensk före detta fotbollsspelare, mest känd som skyttekung i Allsvenskan 1990.

Karriär 
Kaj Eskelinen började sin karriär i moderklubben Västra Frölunda där han som 17-åring var med och vann Gothia Cup 1986. Han spelade i klubben fram till 1989 då han slog igenom när klubben spelade i Allsvenskan och blev värvad till IFK Göteborg. I IFK Göteborg spelade han fram till 1992. Under sin första säsong i IFK Göteborg vann Eskelinen skytteligan efter att ha gjort 10 mål. Efter flera år i Allsvenskan bar det 1993 iväg till grannlandet Norge till SK Brann men redan året därefter var han tillbaka i Sverige och denna gång till huvudstaden.

1994 fortsatte Eskelinen sin karriär i Djurgårdens IF där han spelade fyra säsonger. 1995 var hans bästa säsong följt av året därpå. Minnesvärt är hans 2–0 mål mot Hammarby IF på Stockholms stadion i allsvenskan 1995. Efter en mycket tung period för Djurgården som inte klarade av att ta det lilla steget upp i allsvenskan valde Eskelinen att gå vidare. Kaj Eskelinen hade några attraktiva erbjudanden i bland annat England, Italien och Tyskland men inget konkret som det Hammarby IF erbjöd honom. Eskelinen slutade i Djurgården 1997 efter fyra år och gick därefter över till rivalen Hammarby.

1998 spelade Eskelinen i Hammarby där han samma år blev matchhjälte då han avgjorde derbyt mot AIK inför drygt 30 000 åskådare på Råsunda fotbollsstadion. Eskelinen spelade i Hammarby fram till år 2000 och hade funderingar på att lägga fotbollen på hyllan. Han fortsatte dock under 2001-2002 med att spela i FC Café Opera och avslutade sedan sin fotbollskarriär. Trots skytteligatiteln fick Eskelinen aldrig göra någon landskamp.

Eskelinen är nu tränare för Märsta IK, som spelar i Division 3 Norra Svealand.

Seriematcher och mål
 1994: ? / 10 (Division 1 Norra)
 1995: 24 / 8
 1996: 24 / 4
 1997: ? / 12 (Division 1 Norra)
 1998: 24 / 4
 1999: 22 / 2
 2000: 21 / 12
 2001: 27 / 10 (Superettan)
 2002: 28 / 9 (Superettan)

Totalt spelade Eskelinen 229 allsvenska matcher och gjorde 61 mål.

Privatliv 
Kaj Eskelinen är far till fotbollsspelaren William Eskelinen.

Referenser

Webbsidor
Lista på landskamper, ''svenskfotboll.se, läst 2013 01 29
 "Kaj Eskelinen till Hammarby" (1997-11-20)
 "Tyvärr, Hammarby – Eskelinen säger adjö" (2000-11-10)
 Statistik hos SvenskFotboll.se
 Statistik hos Hammarby
Kaj Eskelinen på elitefootball

Noter

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Västra Frölunda IF
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i SK Brann
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1969
Levande personer
Män
Sverigefinländare
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Göteborg
Fotbollsspelare i FC Café Opera
Michael Andersson (fotbollsspelare)

Michael Östen Andersson, född 24 augusti 1959 i Brännkyrka församling, Stockholm, är en svensk före detta fotbollsspelare och senare tränare. Andersson vann 1987 UEFA-cupen med IFK Göteborg och deltog med landslaget i OS i Seoul 1988. Han är gift med Mona Andersson Eng.

Spelarkarriär 
Andersson började karriären i Älvsjö AIK och gick senare till Hammarby IF i allsvenskan, men nådde störst framgångar i IFK Göteborg åren 1986-1988 med både SM-guld och UEFA-cupvinst under 1987. 1989 återvände han till Hammarby. Han spelade under karriären 14 A-landskamper, 18 U-landskamper och 14 J-landskamper.

Tränarkarriär 
Michael Andersson var tränaren som tog Malmö FF upp i Allsvenskan 2001 efter en sejour i Superettan 2000. Det var under Michael Anderssons ledning som Zlatan Ibrahimović fick sitt stora genombrott i Malmö FF. Efter den aktiva karriären har Andersson varit verkställande direktör för Hammarby Fotboll AB.

Referenser

Externa länkar 
 Profil på sports-reference.com
 
 

Klubbdirektörer inom fotbollen
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Män
Födda 1959
Levande personer
Tränare i Djurgårdens IF Fotboll
Fotbollstränare i Malmö FF
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1988
Svenska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Fredrik Svensson (ishockeyspelare)

Fredrik Svensson, född 13 april 1975, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare (back). Hans moderklubb är Skå IK. Som 13-åring tog han steget över till Hammarby IF där han spelade hela vägen från pojk- till A-lagshockey under åren 1993-98.

1997 värvades han till Malmö IF som då spelade i Elitserien, men det blev inte någon Elitseriedebut för Svensson den gången. Efter ett halvår i Malmö åkte han tillbaka till Stockholm och avslutade säsongen 97/98 i Hammarby. 1998 spelade han i Skellefteå AIK i Div 1 Norra, men där blev det bara 1 säsong. Följande säsong fick han en ny möjlighet att spela i Elitserien när han skrev ett tvåårskontrakt för Luleå HF. Fredrik spelade 4 säsonger för Luleå (1999–2003) innan han inför säsongen 2003/04 värvades till Leksands IF. Samma år gjorde han debut i Tre Kronor under Ceská Pojištovna Cup samt i Baltica Cup i Moskva. När Leksand åkte ur Elitserien till säsongen 2004/05 stannade Svensson kvar i föreningen och var med att spela upp dem till Elitserien igen. 

Till säsongen 2005/06 lämnar han Sverige för spel i Schweiziska laget Ambri-Piotta. Efter ett kort mellanspel i HPK (Tavastehus i Finland) återkommer han till Ambri-Piotta även säsongen därpå. Sedan följer två säsonger i tyska Grizzly Adams Wolfsburg innan han återkommer till Sverige och Elitserien säsongen 2009/2010. Denna gång för Södertälje SK.

Åren 2010–2012 spelar han för AIK som är tillbaka i Elitserien. 2012/13 återkommer Svensson till Luleå HF som slutar som Europamästare (European Trophy) och tar SM-silver det året. 2013/14 återvänder han till AIK där han gör sin sista säsong i högsta serien som nu har namnet SHL. De kommande åren avslutar han i Hockeyettan-laget IF Vallentuna BK.

Referenser

Födda 1975
Levande personer
Män
Spelare i AIK Ishockey
Spelare i Grizzly Adams Wolfsburg
Spelare i Hammarby Hockey
Spelare i HC Ambri-Piotta
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Luleå HF
Ishockeyspelare i Skellefteå AIK
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Spelare i Vallentuna Hockey
Svenska ishockeyspelare
Herbert Mattson

Johan Herbert Mattson, född 20 mars 1920, död 13 juni 1952, var en svensk militär (fanjunkare) i flygvapnet och färdmekanikern på det svenska signalspaningsplanet som sköts ner av ett sovjetiskt Mig-15-plan den 13 juni 1952 över internationellt vatten öster om Gotska Sandön under en topphemlig flygning i närheten av en stor sovjetisk marinövning. 

Planet återfanns genom försorg av en privat efterforskningsexpedition som leddes av dykaren och den tidigare stridspiloten Anders Jallai den 10 juni 2003. Vraket låg på 120 meters djup, 55 kilometer öster om Gotska Sandön. Den 24 juni 2004 kunde id-kommissionen fastställa identiteten på Herbert Mattson, vars kvarlevor hade anträffats cirka 400 meter från flygplanet. Identifieringen har skett genom DNA-baserad analys.

Den 13 juni 2004, efter exakt 52 år, tilldelades männen som var med på flygningen postumt Försvarsmaktens förtjänstmedalj i guld under en ceremoni på Berga örlogsskolor. Medaljerna överräcktes av överbefälhavare (ÖB) Håkan Syrén till anhöriga efterlevande. 

Mattson begravdes den 5 juli 2006 på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Se även 
 Catalinaaffären

Referenser 

Män
Födda 1920
Avlidna 1952
Svenska militärer under 1900-talet
Personer som omkommit i flygstrider
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Aston, Oxfordshire

Aston är en by i  West Oxfordshire-distriktet i Oxfordshire i England.  2001 var det 1 264 folbokförda i byn. Söder om byn flyter floden Themsen. Byn är en del av Aston, Cote, Shifford and Chimney civil parish. I byn finns kyrkan 'St James church' från 1839.

Externa länkar
Community website
Aston Pottery

Orter i Oxfordshire
Bernardino Occhino

Bernardino Occhino (eller Ochino), född 1487 i Siena död 1564, var en av reformationstidens märkligare personligheter. Han blev 1538 kapucinordens generalvikarie. Utan egentliga studier, men utrustad med en ovanlig begåvning, särskilt med stor förmåga att tala, hänförd av religiös värme och rastlös verksamhetsiver samt i besittning av det anseende, som ett till synes rent liv skänkte, var Occhino en av sin tids väldigaste och mest inflytelserika predikanter. 

Genom spanjoren Juan de Valdès och genom sin landsman Peter Martyr Vermigli närmare bekant med reformationens idéer, blev han emellertid själv protestant och började i Venedig 1542 offentligt predika "den nya läran", särskilt den augustinska
rättfärdiggörelseläran. Av den förtörnade påven kallad till Rom och hotad av inkvisitionen, lämnade han Italien och flydde till Genève samt begav sig därifrån till Basel 1545, därifrån till Augsburg och slutligen över Strassburg till  London 1547, där han blev pastor för en av andra italienska flyktingar bestående evangelisk församling. 

Vid den katolska Marias tronbestigning flydde han åter till Schweiz, där han 1555 i Zürich kom under inflytande av Lælius Socinus. I såväl predikningar som skrifter, i synnerhet i en 1561 utgiven katekes och i sitt 1563 utgivna huvudverk, Dialogi XXX de Messia et de trinitate, ansågs han ha uttalat tvivel på arvsynden, försoningen och sakramenten, varjämte han röjde antitrinitariska idéer. Han beskylldes också för att ha försvarat polygamins berättigande. På grund av allt detta avsatt från sin predikantbefattning i Zürich, begav han sig till Polen samt, utvisad därifrån, till Mähren, där han bortrycktes av pesten.

Reformatorer
Italienska teologer
Tyska teologer
Brittiska teologer
Schweiziska teologer
Personligheter inom anglikanska kyrkan
Personligheter inom kalvinismen
Kapuciner
Personer från Siena
Födda 1487
Avlidna 1564
Män
Civil parish

Civil parish (ofta bara kallat parish) är en typ av administrativ enhet i delar av England med begränsade kommunala funktioner. Där civil parishes förekommer är de den lägsta administrativa nivån. De administrativa funktionerna sköts normalt av en parish council, som kan kallas town council eller city council om det är en civil parish med stadsrättigheter. 

Det fanns  civil parishes i England den 31 december 2015, med cirka 40 procent av Englands befolkning.

Civil parishes förekommer normalt inte i större städer utan dessa är så kallade unparished areas (”områden utan civil parish”).

Wales 
I Wales är motsvarigheten till parish och parish council community (kymriska: cymuned) respektive community council. Det finns för närvarande (2022) 878 communities i Wales.
Wales var indelat i civil parishes fram till 1974 då de ersattes med de nuvarande communities. I motsats till England så är hela Wales indelat i communities, det vill säga unparished areas finns ej i Wales. Det är tillåtet för en community att benämna sig själv town med en town council. För att få använda benämning city krävs stadsrättigheter. Det finns för närvarande (2022) tre communities med stadsrättigheter: Bangor, St Asaph och St David's. I Wales tre största städer, Cardiff, Swansea och Newport saknas community council i stadsområdenas communities.

Skottland, Irland och Nordirland
Skottland har också community councils, men dessa har inte samma rättigheter som i England och Wales. I Irland och Nordirland har indelningen i civil parishes aldrig formellt avskaffats men tappat nästan all betydelse.

Historia 
Ursprunget till civil parishes är Engelska kyrkans församlingar (parishes), vars administration både hade kyrkliga och världsliga ansvarsområden (på liknande sätt som den nordiska landsbygdens socknar och sockenstämmor). Församlingarnas världsliga funktioner överfördes till en separat förvaltningsstruktur under 1800-talet.

Källor 

Brittiska kommuntyper
Polering

Polering är mekanisk eller kemisk ytbehandling, som syftar till att göra en yta slätare. Därmed kan man öka ytans reflektion och erhålla glans.

Se även 
 Polityr
 Slipning

Maskinteknik
Franz Fischler

Franz Fischler, född 23 september 1946 i Absam i Tyrolen, är en österrikisk politiker. 

Fischler är utbildad agronom med doktorsexamen från Universität für Bodenkultur Wien. Han är medlem i det konservativa partiet ÖVP och var jordbruksminister 1989-1994. I samband med Österrikes EU-anslutning 1995 utnämndes Fischler till landets första EU-kommissionär. I Santer-kommissionen (1995-1999) ansvarade han för jordbruk och landsbygdsutveckling och i Prodi-kommissionen (1999-2004) utvidgades hans ansvarsområde med fiskefrågor. Fischler var drivande för att reformera och marknadsorientera den gemensamma jordbrukspolitiken (CAP), till exempel i samband med Agenda 2000 och Mid Term Review (2003 års jordbruksreform eller Fischlerreformen).

Källor

Fischler på EU-kommissionens webbplats

Österrikiska politiker
EU-kommissionärer
Män
Födda 1946
Levande personer