kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Golvhockey

Golvhockey eller floorhockey () är en så kallad "familj" av inomhusspel som räknas till hockeysporterna och påminner om ishockey men utövas på golvyta, som till exempel en basketplan. Båda lagen försöker skjuta bollen eller pucken i mål med klubbor, som ofta är krökta längst ner.

Spelen skiljer sig från streethockey i att spelet är mer strukturerat, och från rollerhockey i att spelarna bär inomhusskor.

Historik

Floorhockey uppstod ur ishockey, som skapades av brittiska soldater stationerade i Kanada vid 1800-talets mitt. 

En version av ringette introducerades till vintervarianten av Special Olympics 1970, och blev enda lagsport vid spelen.

Canadian Ball Hockey Association (CBHA) grundades 1991 för att organisera seriespel. CBHA driver ligor för herrar, damer och juniorer, samt organiserar nationella mästerskap.

2003 släppte National Intermural-Recreational Sports Association Hockey Committee ett regelverk för floorhockey på collegenivå i USA.

Utrustning
Floorhockeyutrustning varierar mellan varianterna. Vissa använder en inomhuspuck, och andra en lättare plastboll, andra en något tyngre. Vissa kräver samma standardklubbor som de som används i  ishockey, landhockey eller bandy, och andra är av lätt plast. Även skyddsutrustningen varierar.

Varianter
En variant, framför allt populär i Europa, är innebandy. Där används lätta plastbollar och plastklubbor som liknar dem som används i bandy. 

En annan variant, COSOM floorhockey, använder plastklubbor och puckar, medan man i ringette använder puckar och klubbor utan blad.

På grund av begränsad skyddsutrustning är kroppskontakten ofta strängt begränsad, kontakt axel mot axel är dock tillåten.

Källor

Fotnoter

Bollsport
Lagsport
Evert Lundqvist (fotbollsspelare)

Nation:  

Evert Viktor "Lunkan" Lundqvist, född 27 februari 1900 i Göteborg, död 19 februari 1979 i Västra Frölunda, var en svensk fotbollsspelare som spelade tio landskamper och blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924. 

Med Örgryte IS vann han Svenska serien 1923/24 och Allsvenskan säsongerna 1925/26 och 1927/28.

Biografi 
Lundqvist började sin fotbollskarriär i IK Virgo som junior 1915 och kom i juli 1917 till Örgryte IS. Där spelade han åren 1923–1930 ytter i representationslaget som vann Svenska serien 1924 och Allsvenskan 1925/26 och 1927/28. Han var under några få dagar i maj 1925, och i endast 1 match, utlånad till konkurrenten IFK Göteborg som då vänskapsspelade mot Blackburn Rovers.

Lundqvist togs ut i den svenska fotbollstruppen till OS 1924 där han i bronsmatchen mot Nederländerna fick göra sin landslagsdebut i en match som slutade oavgjort, 1–1. I omspelsmatchen bidrog han starkt till Sveriges överraskande tredjeplats genom att göra 2–0-målet – hans enda landslagsmål.

Säsongen 1930/31 gjorde Lundqvist ett inhopp på två matcher (1 mål) för Redbergslids IK. Efter den aktiva karriären var han verksam som tränare och domare.

Hemma i Göteborg var Lundqvist känd även utanför planen då han jobbade som ordningsvakt på Liseberg.

Meriter

I klubblag
  Örgryte IS
 Svenska serien (1): 1924
 Allsvenskan (2): 1925/26, 1927/28

I landslag
  
 OS 1924: Brons
 10 landskamper (1 mål)

Individuellt
Mottagare av Stora grabbars märke, 1927

Referenser

Webbsidor

Profil på Sport-Reference.com
1924–25 in Swedish Football

Noter 

Födda 1900
Avlidna 1979
Män
Idrottare från Göteborg
Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
COSOM floorhockey

COSOM floorhockey är en lagsport som utvecklades under 1960- och 70-talen, riktad till framför allt barn och ungdomar. Spelet utövas bland annat i USA och Kanada. Innebandyn har sina rötter i spelet.

Historik
1958 började Schaper Manufacturers COSOM i Lakeville i USA tillverka plastklubbor för att låta framför allt barn och ungdomar kunna spela floorhockey eller "COSOM floorhockey" som det också kallades, vilket var en inomhusvariant av ishockey utan is. Plastklubborna var kopior av ishockeyklubbor, och en lätt plastpuck användes. Ibland ersattes pucken av en plastboll. Den första riktiga turneringen spelades 1962 i Michigan, och i slutet av året spelades en liga med 43 lag.

Vid 1960-talets slut var ungdomar från Sverige på semesterresa i Nederländerna, och fick syn på den amerikanska plastklubban i ett skyltfönster. Nyfikna tog de med sig klubbor och bollar till Sverige, och spelet blev populärt vid skolor och fritidsgårdar. Vissa floorhockeyklubbar kallades "bananklubbor". Deras blad var böjda likt en banan, och påminde om träklubban som används i bandy. Spelet kom senare att kallas bland annat "plastbandy", "mjukbandy" och "landbandy" innan innebandy till slut blev namnet. COSOM floorhockey dog med innebandyns framfart ut i Sverige. 1971 startades ett företag som tillverkade de första helsvenska Unihocklubborna.

Källor

Fotnoter

Bollsport
Lagsport

en:Cosom hockey
Thomas Erpenius

Thomas Erpenius, även känd som Thomas van Erpe, född 11 september 1584, död 13 november 1624, var en nederländsk orientalist.

Erpenius blev 1613 professor i orientaliska språk i Leiden, där han inrättade ett tryckeri med arabiska, hebreiska, syriska och etiopiska stilar och i rask följd utgav en mängd arbeten, däribland Grammatica arabica (1613), Lexicon arabicum (1616), Grammatica hebraica generalis (1621) och Historia saracenia G. Elmacinia arab. et lat. (1625). Genom sina läroböcker blev Erpenius av stor betydelse för återupplivandet av de orientaliska språkens studium.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar 
 

Nederländska orientalister
Födda 1584
Avlidna 1624
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Leidens universitet
Nordiska Konstförbundet

Nordiska Konstförbundet (NKF, även Nordic Art Association) är en samarbetsorganisation för konstnärsföreningar i de nordiska länderna, med syfte att "främja samarbetet och förståelsen mellan enstaka konstnärer såväl som bildkonstföreningar". Förbundet består av nio nationella sektioner i Danmark, Färöarna, Grönland, Finland, Island, Norge, Sverige, Åland respektive Sameområdet. Varje nationellt sektion har konstnärsföreningar som medlemmar. Ordförandeskapet roterar mellan sektionerna i tvåårsperioder, med Danmark som ordförande 2009-2011.

För den svenska sektionens styrelse utsågs ursprungligen ledamöterna av Konstakademien, Konstnärernas riksorganisation (KRO) och Svenska museimannaföreningen. Den svenska sektionen initierade skulpturparken Ulvhälls hällar utanför Strängnäs 2018 och flera internationella projekt som den nordiska gästateljén i Malongen på Södermalm i Stockholm, där stipendiater vistas på bekostnad av Stockholms stads kulturnämnd och Nordiska ministerrådet. På senare år har den svenska sektionen internationaliserat verksamheten avsevärt. 2014 startade NKF det internationella curator residenset CRIS (Curatorial Residency In Stockholm) på initiativ av Jonatan Habib Engqvist vilket lett till flera internationella samarbeten med CPR, Frame Finland, CCA Estland, Iaspis, mf.l.

Historik
Förbundet grundades 1945 som den första samnordiska organisationen på bildkonstens område. Till en början spreds kunskap om nordiska konstnärer genom utställningar, något som dock visade sig dyrbart. Därför tog man initiativ till ett permanent Nordiskt Konstcentrum (NKC), som 1978 öppnade på Sveaborg utanför Helsingfors. Det döptes 1997 om till Nordic Institute for Contemporary Art (NIFCA), men lades ner 2006. Nordiska konstförbundet har dock fortsatt sin verksamhet.

Förbundet har drivit olika projekt som avslutats med seminarierna "Offentlig utsmyckning i Norden" (1980 i Oslo och Moss), "Bildkonsten i TV" (1983 i Stockholm), "Byggnadskonst-Bildkonst" (1985, en del av Bo 85), "Utbyte av offentliga utsmyckningsuppdrag i Norden" (1990 i Stockholm), "Nordisk Bildkonst 1995-96" (1995), "Estetisk vandalism - att förvalta offentlig konst och arkitektur" (1996 i Stockholm), "Art in Architecture & Permanent development" (2003 i Helsingfors), "Artistic strategies" (2005 i Stockholm).

Källor
 Webbplatserna för svenska och finländska sektionerna.

Noter

Externa länkar
 NIFCA, webbarkiv över verksamheten 1997-2006
 Nordiska Konstförbundet, svenska sektionen
 Nordiska Konstförbundet i Finland

Konstföreningar
Nordiskt samarbete
Alexander von Erskein

Alexander von Erskein (före adlandet Erskine), född 31 oktober 1598, död 24 juli 1656, var en svensk friherre och diplomat, bosatt i Pommern.

Erskein tillhörde en till Pommern överflyttad gren av den skotska släkten Erskine, blev diplomatisk agent och assistentråd i Stralsund 1630 och krigsråd vid svenska armén i Tyskland 1634. Han var minister vid fredskongressen i Osnabrück och Münster 1646, där han uppträdde som arméns representant och mellanhand mellan denna och de svenska kommissarierna. Erskein fick 1649 uppdrag att tillsammans med generalissimus Karl Gustav leda "exekutionsverket", det vill säga Tysklands evakuering och truppernas avdankning efter fredsslutet. Han sändes 1651 att ordna regeringen i Bremen-Verden och blev president där 1653. Erskein deltog i Karl X Gustavs polska krig och blev vid Warszawas kapitulation på sommaren 1656 mot tro och loven tillfångatagen och sänd till Zamoście, där han efter några veckor avled. Erskein blev svensk friherre 1655 men tog aldrig introduktion. Erskein samlade även en stor bok- och arkivsamling under krigen i Tyskland, Polen och Böhmen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska diplomater under 1600-talet
Födda 1598
Avlidna 1656
Män
Ann-Mari Lindberg

Ann-Mari Lindberg, född 20 maj 1935 i Helsingfors, är en finlandssvensk författare. Ann-Mari Lindberg har bland annat publicerat en självbiografisk eller autofiktiv trilogi vars delar är "Kraschen” (Söderströms 1996), “Chansen” (Söderströms 1998) samt “Revanschen” (Söderströms 2000). Gustaf Widén skriver i Uppslagsverket Finland: "Lindberg gjorde med de självutlämnande böckerna Kraschen, Chansen och Revanschen en viktig insats som skildrare av psykiska gränstillstånd. Vägen ut ur mentalsjukdomens mörker tecknas med sinnlig konkretion." År 1998 mottog Lindberg ett pris av Centralförbundet för Socialskydd och Hälsa för sina böcker som enligt prismotiveringen har främjat förståelsen för psykiska sjukdomar.

Verk 
Kraschen, Söderströms 1996
Chansen, Söderströms 1998
Revanschen, Södertströms 2000
Nybyggarliv.Om tiden före och efter Porkalaparentesen, Söderströms	2005
 Pappa vet bäst, Sahlgrens förlag 2013

Källor 
 Presentation på Söderströms förlag
 Presentation på Finlands svenska författarförening

Externa länkar 
 Ann-Mari Lindberg i ett utdrag ur Carl Sebastian Lindbergs videoverk "Hem och Fosterland"
 Yle Fst:s program Vetamix om självmordstankar

Finlandssvenska författare
Födda 1935
Levande personer
Kvinnor
Författare från Helsingfors
Kroppsuppfattning

Kroppsuppfattning eller kroppsbild är en central del av individens självuppfattning, såsom individens egen uppfattning om sin egen kropp, dess utseende, storlek och motoriska förmåga, och som ett objekt skilt från andra objekt. Kroppsuppfattning som term uppkom inom den freudianska psykoanalysen för att kunna skilja personens och omgivningens uppfattning om personens fysiska attraktivitet. Den formas av individens erfarenheter, sociokulturella påverkan, självmedvetande och psykiska hälsa. 

Kroppsuppfattningen kan leda till ätstörningar och dysmorfofobi. Detta beror på att kroppsuppfattningen kan vara störd. Missbedömd kroppsuppfattning kan bero på bristande kognitiv förmåga att uppfatta sin egen kroppsstorlek (anse sig vara smalare eller fetare), vilket kan bidra till känslor inför sin egen spegelbild vilka i synnerhet handlar om kroppens storlek. Störd kroppsuppfattning kan yttra sig i missbelåtenhet över utseendet och en vilja att förändra sitt utseende, vilket kan föregripa exempelvis anorexia nervosa när personens ideal inte överensstämmer med spegelbilden. Det senare brukar inte uppkomma förrän under ungdomen.

Se även
Proprioception 
Histrionisk personlighetsstörning
Muskeldysmorfi
Konästesier
Paul Ferdinand Schilder

Referenser

Perception
Medvetande
Psykoanalys
Kroppskonstitution
Colding

Colding är ett danskt efternamn, som burits av bland andra:

 Aage Colding
 August Colding
 Bertil Colding
 Jimmy Colding
 Ludvig August Colding
 Poul Jensen Colding
 Søren Colding
 Tobias Colding
 Valdemar Colding

Se även 

 Kolding

Danska efternamn
Sensoriska trösklar

Sensoriska trösklar är ett relativt begrepp för hur minimal en stimulering av sinnena måste vara för att varseblivas. De sensoriska trösklarna är oberoende av sinnesorganens funktion, och handlar i stället om medvetandefunktioner som uppmärksamhet och sensorisk urskiljningsförmåga, och kan till skillnad från sinnesorganen tränas upp samt vara temporärt nedsatta på grund av till exempel störningar i miljön eller droger. När sinnena stimuleras under de sensoriska trösklarna kallas detta subliminal perception.

Till hörseltröskeln hör att uppfatta ljud, ljudkvantitet, ljudkvalitet och tonhöjd samt att urskilja ett delljud i ett sammansatt ljudsammanhang (till exempel en av musikstämmorna i en orkester). Vid långvarig exponering av höga ljudvolymer sker en så kallad hörseltrötthet som innebär att toleransen ökat och ljudvolymen uppfattas som mindre hög än vad den är.

Smärttröskel är det minsta obehag som krävs för att en person ska uppfatta en smärta, och kan variera på grund av sjukdomar, tillvänjning, droger, med mera.

Smak- och dofttröskel är miniminivån av styrka på smaker och dofter för att dessa ska varseblivas. Liksom för dessa sinnen kan stark exponering höja trösklarna, en stark smak tränga bort en annan smak och en stark doft dölja svagare dofter - det senare används inte minst inom parfymeriet.

Källor
 http://mesh.kib.ki.se/swemesh/show.swemeshtree.cfm?Mesh_No=F02.463.593.710&tool=karolinska

Perception
August Saabye

August Wilhelm Saabye, född den 7 juli 1823 i trakten av Aarhus, död den 12 november 1916 i Köpenhamn, var en dansk skulptör.
 
August Saabye studerade i Köpenhamn vid konstakademien och för H.V. Bissen, utförde till en början konstindustriella arbeten, därefter små bronser, reliefer och porträttbyster. Bland hans tidigaste större arbeten var en staty av Holberg (1851) och en Venus (1852). 

År 1855 begav han sig över Paris till Rom, där han stannade till 1865, och vistades 1869–1870 i Paris. I Rom modellerade han bland annat Fiskargosse (1856, konstmuseet i Köpenhamn), En faun dansar med den lille Bacchus (1857, på samma plats) och Silen ridande på åsna (1861, alla i brons). 

År 1864 modellerade han den stora gruppen Adam och Eva efter syndafallet, 1872 följde Kain, 1875 David med slungan, 1883 Susanna inför rådet (en formskön naken gestalt) och 1891 statyn Lady Macbeth (de båda sistnämnda i marmor i konstmuseet). 

Han utförde även flera monumentala verk, statyer av målaren Abildgaard 1868, H.C. Andersen (efter tävlan 1877, i "Kongens Have") och kompositören J.P.E. Hartmann (1904, på Sankt Annæ Plads i Köpenhamn). År 1909 utförde den då 86-årige konstnären en kraftig och livfull skiss till staty av Grönlands apostel Hans Egede, avsedd att uppställas vid Marmorkyrkan. 

Han utförde flera skisser till monument och grupper, dessutom porträttbyster, statyetter och medaljonger. Även i Glyptoteket och i Hirschsprungs museum är Saabye representerad. Han blev medlem av danska konstakademien 1871 och professor vid konstskolan för kvinnor i Köpenhamn 1888.

Källor 
 

Danska skulptörer
Danska konstnärer under 1800-talet
Danska konstnärer under 1900-talet
Personer från Jylland
Födda 1823
Avlidna 1916
Män
Ugglan
Øystein Rian

Øystein Rian, född den 23 februari 1945 i Lillehammer, är en norsk historiker. Han är yngre bror till den tidigare Høyre-politikern och borgmästaren i Tromsø Erlend Rian.

Rian är professor vid Universitetet i Oslo. Hans specialområde är den danska tiden från 1536 till 1814 med tonvikt på politisk, social och regional historia. 

Rian har utgivit flera böcker och andra publikationer och är föredragshållare i NRK:s populärvetenskapliga radioserie P2-akademiet. Han var redaktör av Historisk Tidsskrift fram till 2009. 

Rian är medlem i Det norske vitenskapsakademi.  Han tilldelades Sverre Steen-priset 1997.

Bibliografi (i urval)

 1975: Jens Juels stattholderskap 1618-29: en studie i stattholderembetets kompetanse og funksjoner
 1980: Vestfolds historie: grevskapstiden 1671-1821
 1995:  Den nye begynnelsen: 1520-1660 - band 5 i Aschehougs Norgeshistorie
 1997: Bratsberg på 1600-tallet : stat og samfunn i symbiose og konflikt
 1997: Den aristokratiske fyrstestaten: 1536-1648 - band 2 i Danmark-Norge 1380-1814
 2002: Norge i dansketiden 
 2002: Nasjonal identitet i dansketiden
 2003: Embetsstanden i dansketida 
 2003: Maktens historie i dansketiden
 2005: Reformasjonstiden som katastrofe i Norgeshistorien
 2007: For Norge, kjempers fødeland: 12 portrett frå dansketida

Øystein Rian är också bidragsgivare och medförfattare i flera antologier och andra historieverk.

Källor
  

Norska professorer i historia
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Ledamöter av Norske Videnskabers Selskab
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Personer från Lillehammer
Födda 1945
Levande personer
Män
Ottar Dahl

Ottar Dahl, född den 5 januari 1924 i Nannestad, död den 4 april 2011 i Oslo, var en norsk historiker.

Han blev dr. philos. 1957 på en historieteoretisk studie om orsaksförklaringar i historieämnet. Han blev universitetsstipendiat 1957 och docent i historia vid universitetet i Oslo 1960. Dahl var anställd som professor i historia vid samma lärosäte från 1966 till 1991.

Ottar Dahl var den norske historiker som tidigast specialiserade sig på historieteori och historiografi. Han skrev också en metodbok i källkritik som var i bruk under lång tid. Dahl skrev även om fascismens framväxt i Italien under mellankrigstiden.

Bibliografi  
 1996 Fra konsens til katastrofe - kapitler av fascismens historie i Italia
 1986 Problemer i historiens teori
 1967 Grunntrekk i historieforskningens metodelære
 1959 Norsk historieforskning i det 19. og 20. århundre (1:a upplagan 1959, 4:e upplagan 1990)
 1957 Om årsaksproblemer i historisk forskning (dissertation)
 1952 Historisk materialisme. Historiesynet hos Koht og Bull

Källor 
 

Norska historiker
Vetenskapshistoriker
Norska professorer
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Födda 1924
Avlidna 2011
Män
Uppdragsutbildning

Uppdragsutbildning är utbildning som en huvudman, exempelvis en arbetsgivare, köper av ett lärosäte. För uppdragsutbildningar i Sverige gäller inte Högskolelagen eller Högskoleförordningen, utan regleras av Förordning om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor (SFS 2002:760). 
Därutöver finns föreskrifter av UHR om uppdragsutbildning vid universitet och högskolor (HSVFS 2013:11).  Vissa längre uppdragsutbildningar är poänggivande och har då kursplan(er), men behöver inte ha samma behörighetskrav som motsvarande högskoleutbildning, och behöver inte kräva högskolebehörighet. Den som genomgått en poänggivande uppdragsutbildning kan under vissa förutsättningar tillgodoräkna sig utbildningen som högskoleutbildning.

Källor

Utbildning
Kansliort

Kansliort är i Sverige en beteckning för den ort, där en domstol har sitt säte.

Referenser

Svenska rättsliga myndigheter
Anton Lehmden

Anton Lehmden, född 2 januari 1929 i Cabaj-Čápor i Nitra i dåvarande Tjeckoslovakien (i nuvarande Slovakien), död 7 augusti 2018 i Wien, Österrike, var en österrikisk bildkonstnär och grafiker, som räknas till Den fantastiska realismens skola i Wien.

Verksamhet 
Anton Lehmden kom som flykting från Tjeckoslovakien till Wien 1945 och antogs till Wiens konstakademi vid 16 års ålder. Han studerade för bland andra Albert Paris Gütersloh, och skulle så småningom själv bli lärare vid samma akademi (1971–1997). Lehmden var tidigt medlem av Art-Club. Till hans offentliga arbeten hör bland annat utformandet av tunnelbanestationen Volkstheater i Wien och av en kyrkobyggnad i anslutning till den österrikiska skolan St. Georgs-Kolleg i Istanbul.

Lehmden bodde och undervisade i Istanbul under några år på 1960-talet, med början 1962. Hans första verkmonografi kom 1968 under titeln Weltlandschaften (Världslandskap). 1966 förvärvade han det förfallna renässansslottet Schloss Deutschkreutz i Burgenland och restaurerade därefter denna stora byggnad undan för undan. Han hade en ateljé där och en stadigvarande utställning av egna verk, samtidigt som han bedrev kursverksamhet i måleri. Tillsammans med sin dotter anordnade han även guidade turer på slottet liksom ett sommarnöje kallat Literatur im Grünen (Litteratur i det gröna).

Anton Lehmden finns representerad på Phantastenmuseum i Wien.

Målningar ur samlingen på Schloß Deutschkreutz

Litteratur 
Alfred Schmeller: Weltlandschaften (1968), en monografi över Lehmdens verk.
Walter Schurian (text), Gerd Lindner (red.): 1900 bis 2010: Phantastische Kunst aus Wien. (Panorama-Museum, Bad Frankenhausen, 2010)  (med bilder, även av och om Arik Brauer, Ernst Fuchs, Rudolf Hausner och Wolfgang Hutter)

Källor

Externa länkar 

 Video från 2009 med konstnären verksam på slottet Deutschkreutz
 Artcyclopedia entry Amerikansk webbplats med grafiska verk.
 Länkar till ett par målningar från 1960-talet Landesmuseum (Niederösterreich).
 Böcker av och om Anton Lehmden på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Österrikiska målare
Österrikiska grafiker
Fantastisk realism
Födda 1929
Män
Personer från Nitra
Avlidna 2018
Bab al-Azizia

Bab al-Azizia (, "Strålande Porten", är en militär garnison belägen i den libyska huvudstaden Tripolis södra förorter. Den användes som högkvarter av den libyske diktatorn Muammar al-Gaddafi.

Referenser 

Libyens militär
Plastid

Plastider är organeller som finns i cellerna hos växter och alger.  Tillverkning och lagring av flera viktiga kemikalier som cellerna behöver äger rum i plastiderna. Plastiderna innehåller ofta biologiska pigment som är aktiva i fotosyntes.

Plastider i växter
Plastider ansvarar för fotosyntes och för lagring av produkter som stärkelse.  Alla plastider kommer från proplastider (tidigare kallade ”eoplastider”), som finns i växtens meristem.  Proplastider och unga kloroplaster delar sig ofta, men även mogna kloroplaster har kvar förmågan.

Hos växter kan plastider utvecklas till olika former, beroende på vilka funktioner som behövs i cellen.  Odifferentierade plastider (proplastider) kan utvecklas till någon av följande former: 
Kloroplaster: för fotosyntes; ''se även etioplaster, föregångare till kloroplasterna.
Kromoplaster: för lagring och syntes av pigment
Gerontoplaster: kontrollerar avveckling av fotosyntesmaskineriet
Leukoplaster: för syntes av terpener. Leukoplaster differentieras ibland till mer specialiserade former:
Amyloplaster: för lagring av stärkelse och avkänning av gravitation
Elaioplaster: för fettlagring
Proteinoplaster: för lagring av protein

Källor

Externa länkar 

Växtanatomi
Cellbiologi