kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bergs församling

Bergs församling kan syfta på:
Bergs församling, Skara stift – en församling i Skara stift
Bergs församling, Växjö stift – en tidigare församling i Växjö stift –2010
Bergs församling, Härnösands stift – en församling i Härnösands stift
Bergs församling, Västerås stift – en tidigare församling i Västerås stift –2006
Hanno Sjöfararen

Hanno Sjöfararen var en karthagisk upptäcktsresande. Han gjorde, omkring år 510 f.Kr., en upptäcktsresa till sjöss längs Afrikas (västra) kust för att utvidga Karthagos handelsförbindelser och grundlägga kolonier.

En grekisk översättning av hans resebeskrivning finns fortfarande i behåll (utgiven i Carolus Müllers "Geographi græci minores", I, 1855). C. M. Kan ("De periplous van Hanno", 1891) och Curt Th. Fischer ("De Hannonis carthaginiensis periplo", 1894) förlägger färden till mitten av 5:e århundrade före Kristus, den sistnämnde med stöd av Herodotos IV, närmare till något av åren mellan 465 och 450 f.kr.

Expeditionen
Hannos expedition dokumenterades i en så kallad periplus, en dagbok och observationer. Denna seglingsbeskrivning upptecknades av romaren Titus Livius och finns bevarad.

Kungen av Karthago skickade Hanno sjöfarare att utforska och kolonisera den västafrikanska kusten. Han var chef för en eskader bestående av 60 galärer. Den seglade ut genom Gibraltar sund och nio kolonier anlades i nuvarande Marocko.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Upptäcktsresande
Män
Karthager
Födda 500-talet f.Kr.
Avlidna okänt år
Bergs landskommun, Jämtland

Bergs landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län. Centralort var Svenstavik och kommunkod 1952-1970 var 2326.

Administrativ historik
Bergs landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Bergs socken i Bergs tingslag i Jämtland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 1 januari 1888 bröts Åsarne landskommun ut ur kommunen.

Den 1 januari 1952 (enligt beslut den 2 december 1949) överfördes från Bergs landskommun och församling till Övre Ljungadalens landskommun och Åsarne församling vissa områden (fastigheterna Börtnen och Flåsjön) med 142 invånare (den 31 december 1950) och omfattande 161,18 km², varav 150,95 km² land.

År 1971 blev kommunen, tillsammans med Ovikens landskommun, Övre Ljungadalens landskommun, Rätans landskommun och Hackås församling ur Hackås landskommun, en del av den nya Bergs kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Bergs församling och till 1887 också Åsarne församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I blått fält en från ett treberg av silver uppskjutande låga av guld, åtföljd till dexter av en sinistervänd yxa, och till sinister av en bössa båda av silver.

Detta vapen antogs av kommunen den 19 oktober 1957. Vapnet var ej fastställt av Kungl. Maj:t. Idag förs vapnet av den nuvarande Bergs kommun. Se artikeln om Bergs kommunvapen för mer information.

Geografi
Bergs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 644,62 km², varav 596,55 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 23,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Bergs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Tour de France 1985

Tour de France 1985 cyklades 28 juni-21 juli 1985 och vanns av Bernard Hinault, Frankrike. Det var Hinaults femte seger i Tour de France.

Etapper

Resultat

Sammanlagt

Referenser

Externa länkar 
 Fullständig resultatlista

1985 i Frankrike
Sportåret 1985
1985
Bergs landskommun, Småland

Bergs landskommun var en tidigare kommun i Kronobergs län.

Administrativ historik 
Landskommunen inrättades i Bergs socken i Norrvidinge härad i Småland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Lammhults landskommun. Sedan 1971 tillhör området Växjö kommun.

1938 valdes Elin Wägner in i kommunalfullmäktige. Hon bodde i "Lilla Björka" nära Bergs kyrka. Bergs-Björka är en by i socknen.

Referenser

Indelningar i Växjö kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Kronobergs län
Bergs landskommun, Västergötland

Bergs landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Bergs socken i Vadsbo härad i Västergötland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.  

Vid kommunreformen 1952 uppgick landskommunen i Timmersdala landskommun som 1971 uppgick i Skövde kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Skövde kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Bergs landskommun, Västmanland

Bergs landskommun var en tidigare kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Bergs socken i Snevringe härad i Västmanland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863.

Kommunen upphörde vid kommunreformen 1952, då en mindre del gick upp i Sura landskommun och huvuddelen gick upp i Hallstahammars köping som 1971 ombildades till Hallstahammars kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942-1946

Källor

Indelningar i Hallstahammars kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Rigas internationella flygplats

Rigas internationella flygplats  () är en internationell flygplats i Lettland, belägen cirka 10 kilometer sydväst om Rigas centrum. Flygplatsen byggdes år 1973 och är den största flygplatsen i de baltiska länderna. Flygplatsen har flyglinjer till över 90 destinationer i 30 länder och trafikerades 2015 av mer än 5 miljoner passagerare.

Flygbolag och destinationer

Marktransport

Buss 
Busslinje 22 går mellan Riga centrum och flygplatsen. Bussarna avgår var 15:e minut från 5:45 till 23:50. Resan tar cirka 30 min.

Taxi 
Uppställningsplats för taxi är precis utanför ankomsthallen. Det tar cirka 20 minuter mellan flygplatsen och centrala Riga.

Referenser

Externa länkar 

 Flygplatsens officiella webbplats

Flygplatser invigda 1973
Flygplatser i Lettland
Transportanläggningar i Riga
Rosenhallon

Rosenhallon (Rubus odoratus) är en art i familjen rosväxter från östra Nordamerika. Den är vanlig som prydnadsväxt i svenska trädgårdar.

Rosväxter
Hans Fleming

Hans Fleming, född omkring 1545 i Namur, död 1623, var en nederländsk fästningsbyggare och arkitekt, till stor del verksam i Sverige.

Hans Fleming, som på 1560-talet var verksam i Lübeck, inkallades av Johan III till Sverige och blev 11 augusti 1590 byggmästare på Vadstena slott samt fick 1603 inseende även över Jönköpings slottsbyggnad och 1605 tillika över Älvsborg, Gullberg, Nylöse och det nyanlagda Karl IX:s Göteborg. Redan 1603 hade Fleming dock tillkallats för att bestämma, vad som borde byggas på Älvsborg och Gullberg, och i början av följande år hade han utstakat den nya staden på Hisingen, till vilken han uppgjort ritning, liksom även till dess befästning, men sistnämnda ritning blev dock ej följd, utan kungen godkände med en del ändringar i stället en, som uppgjorts av holländaren de Kemp, som därefter blev byggmästare i Göteborg 1607. 

Hans Fleming återfick emellertid överinseendet över sistnämnda stads- och fästningsbyggnad 1610. År 1613 erhöll han ny beställning som byggmästare i Jönköping och uppgjorde nu ritning till ny stad där samt till stadsbefästning, och sedan den förra gillats av kungen, utstakade Fleming staden och utdelade dess tomter samt övervakade sedan bebyggandet; även Flemings fästningsritning godkändes med någon ändring, varefter befästningsarbetena påbörjades. Han utarbetade även ritningar till Jönköpings slott och dess förborg samt 1620 ny ritning till staden, vilken senare därefter stadfästes; och slutligen hade han även att göra med nya Göteborgs anläggande. Under tiden hade Fleming 1613 varit hertig Johan behjälplig med Johannisborgs anläggande och 1617 fått byggmästarbeställning även för Kalmar slott och Borgholms slott jämte rätt till stenhuggeri på Öland och till utskeppning därifrån även till utrikes orter. Han levererade sedermera stenhuggeriarbeten till trappor och portaler, bland annat till Vaxholms fästning och slottet Tre Kronor i Stockholm. 

Fleming; som redan 1612 kallas "Hans Gamal", avled 1623.

Källor

Nederländska arkitekter
Svenska arkitekter under 1600-talet
Svenska byggmästare
Avlidna 1623
Män
Personer från Namur (provins)
Födda 1540-talet
Ekeby landskommun, Gotland

För andra landskommuner med detta namn, se Ekeby landskommun.
Ekeby landskommun  var en tidigare kommun i Gotlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i  Ekeby socken i Gotlands norra härad på Gotland denna kommun. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna landskommun i Dalhems landskommun som senare 1971 uppgick i Gotlands kommun.

Folkmängd

Politik

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Gotlands län
Indelningar i Gotlands kommun
Ekeby landskommun, Närke

För andra landskommuner med detta namn, se Ekeby landskommun.
Ekeby landskommun var en tidigare  kommun i Örebro län.

Administrativ historik
Den inrättades i Ekeby socken i Sköllersta härad i Närke när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Ekeby och Gällersta landskommun. Sedan 1971 tillhör området Kumla kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942-1946

Källor

Indelningar i Kumla kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Örebro län
Ekeby landskommun, Skåne

För andra landskommuner med detta namn, se Ekeby landskommun.
Ekeby landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Ekeby socken i Luggude härad i Skåne när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952, men gick upp i Bjuvs kommun 1974. 

Kommunkoden 1952-1973 var 1209.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ekeby församling.

Geografi
Ekeby landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 33,06 km², varav 32,94 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Ekeby landskommun fanns tätorten Skromberga, som hade 2 126 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 69,1 procent.

Näringsliv
Vid folkräkningen den 31 december 1950 var befolkningen i kommunens huvudnäring uppdelad på följande sätt:
54,2 procent av befolkningen levde av industri och hantverk
23,4 procent av jordbruk med binäringar
6,4 procent av handel
5,4 procent av gruvbrytning
4,4 procent av samfärdsel
2,5 procent av offentliga tjänster m.m.
2,0 procent av husligt arbete
1,8 procent av ospecificerad verksamhet.

Av den förvärvsarbetande befolkningen jobbade bland annat 33,2 procent i jord- och stenindustrin och 19,4 procent med jordbruk och boskapsskötsel. 180 av förvärvsarbetarna (13,2 procent) hade sin arbetsplats utanför kommunen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1970

Se även
Ekeby församling, Lunds stift

Källor

Indelningar i Bjuvs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Ekeby landskommun, Uppland

För andra landskommuner med detta namn, se Ekeby landskommun.
Ekeby landskommun var en tidigare kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Ekeby socken i Olands härad i Uppland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 

Den upphörde vid kommunreformen 1952, genom sammanläggning med fyra andra kommuner till dåvarande  Olands landskommun som 1974 upplöstes då detta område fördes till Östhammars kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Källor

Indelningar i Östhammars kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Uppsala län
Konfokalmikroskop

Konfokalmikroskop är en typ av avancerat mikroskop som utnyttjar laserljus för att konstruera tredimensionella bilder av biologiska prov, till exempel vävnadssnitt. Konfokalmikroskop skiljer sig från vanlig ljusmikroskopi i den meningen att ljus som inte är i fokus filtreras bort, vilket gör det möjligt att ta bilder i flera optiska plan. Konfokalmikroskopi används i stor utsträckning inom cellbiologin för att studera subcellulära strukturer.

Optiska instrument
Ekeby landskommun, Östergötland

För andra landskommuner med detta namn, se Ekeby landskommun.
Ekeby landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Landskommunen inrättades i Ekeby socken i Göstrings härad i Östergötland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. År 1880 bröts ett område ut för att ingå i nybildade Blåviks landskommun. 5 augusti 1904 inrättades  Boxholms municipalsamhälle med en del i denna kommun och en del i Åsbo landskommun, där denna del av Åsbö överfördes till Ekeby 1926. 

1947 ombildades Ekeby till Boxholms köping och tillhör sedan 1971 Boxholms kommun.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1942

Referenser

Indelningar i Boxholms kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Neurosfär

Neurosfärer kallas anhopningar av stamceller från hjärnan som växer i en artificiell cellkultur, in vitro. Neurosfärer tillåter experimentell manipulation av stamceller och har därför blivit ett vanligt instrument inom neurovetenskapen för att studera nybildning av nervceller i hjärnan. Neurosfärer består i huvudsak av en cellpopulation med den engelska beteckningen transient amplifying cells (C-celler).

Cellodling
Bromdeoxiuridin

Bromdeoxiuridin (5-brom-2-deoxiuridin, BrdU) är en syntetisk analog till tymidin som är en nukleosid. BrdU används både in vivo och in vitro för att studera celldelningshastighet. BrdU byggs in i DNA:t när cellen genomgår S-fasen i cellcykeln, och kan därför användas som ett indirekt bevis för celldelning. BrdU detekteras med hjälp av immunohistokemi.

Nukleosider
Bromorganiska föreningar
Pyrimidindioner
Irving Farmer Kennedy

Irving Farmer Kennedy, född 4 februari 1922 i Cumberland, Ontario, död 6 januari 2011 var en kanadensisk stridspilot i Royal Canadian Air Force under andra världskriget. Han var en av de piloter från Kanada som sköt ned flest fiender under kriget. Efter att han slutfört flygträningen i Dauphin, Manitoba år 1941 flög han Westland Whirlwind tills han blev förflyttad till RCAF:s Spitfireskvadron nr 421. Han förflyttades därefter över till Malta, där han blev ett flygess med 12 bekräftade nedskjutningar. 

Han var son till Eva Farmer och Robert James Kennedy, en krigsveteran från första världskriget, skadad 1917 under slaget vid Vimy Ridge. Kennedys bröder, Bob och Carlton, var även de i det militära. Carlton dog då hans Halifax Mk.III havererade.

Irving Farmer Kennedy praktiserade som allmänläkare under 35 år innan han pensionerades 2005. Han var bosatt i Cumberland, Ontario.

Dekorationer och medaljer 
 Distinguished Flying Cross.
 Tilldelades franska Hederslegionen, år 2004.

Artikelursprung

Källor
Ralph, Wayne (2005). Aces, warriors and wingman: the firsthand accounts of Canada's fighter pilots in the Second World War. John Wiley & Sons Canada Ltd.. .

Födda 1922
Kanadensiska flygare
Män
Avlidna 2011
Personer från Ontario
Wilhelm Gottlieb Hankel

Wilhelm Gottlieb Hankel, född 17 maj 1814 i Emsleben, död 17 februari 1899 i Leipzig, var en tysk fysiker, far till Hermann Hankel.

Hankel blev 1840 docent i fysik och kemi i Halle och 1847 extra ordinarie professor där samt var 1849-87 professor i fysik i Leipzig. Hankel sysslade huvudsakligen med studiet av elektriciteten, bland annat undersökte han kristallers pyroelektriska egenskaper, termoelektricitet, urladdningsströmmars magnetiska verkningar och luftelektriciteten. Han konstruerade flera vetenskapliga instrument, såsom den efter honom uppkallade elektrometern och apparater för uppmätning av elektrisk strömstyrka genom ledningstrådens värmeutvidgning ("Hitzdraht"-instrument). Hankels undersökningar är offentliggjorda i Johann Christian Poggendorffs och Gustav Heinrich Wiedemanns "Annalen der Physik" samt i sachsiska vetenskapssamfundets skrifter och även i Elektrische Untersuchungen (1856-99, 21 avhandlingar). Han översatte François Aragos arbeten till tyska (16 band, 1854-60).

Källor

Noter

Tyska professorer i fysik
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Fysiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Subventrikulära zonen

Subventrikulära zonen (SVZ) beskriver ett anatomiskt område i de laterala ventriklarna i hjärnan. Den subventrikulära zonen är lokaliserad till området strax under de laterala väggarna till de laterala ventriklarna. SVZ är ett av två områden i hjärnan där man funnit stamceller som bildar nya nervceller. Stamceller som mognar ut till nervceller vandrar från SVZ via rostrala migrationsbanan till luktbulben där de blir funktionella neuroner.  Tillsammans med den subgranulära zonen i gyrus dentatus verkar den subventrikulära zonen som en källa till nya stamceller i hjärnan vid neurogenes hos vuxna.

Fyra celltyper har beskrivits i SVZ:
 Ependymala celler som ligger mot ventrikelns lumen. Cellerna har projektioner för att cirkulera cerebrospinalvätska
 Neuroblaster som migrerar mot luktbulben
 Astrocytiska typ B-celler som av vissa anses vara de riktiga stamcellerna i SVZ
 Transit amplifying cells (C-celler)

Se även 
 Gyrus dentatus

Centrala nervsystemet
Tina Blau

Tina Blau men också Tina Blau-Lang, född 15 november 1845 i Wien, dog 31 oktober 1916 i Wien, var en österrikisk konstnär, som verkade i Wien, Ungern och Italien. 

För sin målning Frühling im Prater fick hon i Paris 1883 stor uppskattning. Kejsaren i Wien och prinsregenten Luitpold av Bayern köpte hennes tavlor. 

1884 gifte Tina Blau sig med Heinrich Lang.

Källor 
Materialet hämtat från tyskspråkiga Wikipedia.
 Tina Blau, tyska Wikipedia

Noter

Externa länkar

Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Konstnärer från Wien
Födda 1845
Avlidna 1916
Kvinnor
Hermann Hankel

Hermann Hankel, född 14 februari 1839 i Halle an der Saale, död 29 augusti 1873 i Schramberg, var en tysk matematiker, son till Wilhelm Gottlieb Hankel.

Hankel, som blev extra ordinarie professor i Leipzig 1867, professor i Erlangen samma år och i Tübingen 1869, rönte stort inflytande av Bernhard Riemann. Med Roch delade han hedern av att ha börjat så att säga popularisera Riemanns läror. I detta hänseende är hans arbete Die Eulerschen Integrale bei unbeschränkter Variabilität des Argumentes (1863) av vikt. Hans huvudarbete är Theorie der complexen Zahlensysteme (1867). Av hans tillämnade matematikens historia utkom endast ett fragment, Zur Geschichte der Mathematik im Alterthum und Mittelalter (1874). Ur hans arvedel utgavs Die Elemente der projektivischen Geometrie (1875).

Källor

Noter

Tyska professorer i matematik
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Matematiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Halle an der Saale
Födda 1839
Avlidna 1873
Män
Ugglan
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Leipzigs universitet
Birkinväskan

Birkinväskan är en känd väska från franska Hermès namngiven efter den brittiska skådespelerskan Jane Birkin.
 
Enligt filmregissören Andrew Litvack hamnade Birkin av en händelse bredvid vd:n för modehuset Hermès på ett flygplan, och råkade då tappa ut innehållet ur sin väska på golvet. Vd:n och Birkin började prata och det slutade med att hon fick skissa sin drömväska på ett papper. Tre år senare, 1984, lanserades Birkinväskan. 

Idag är det vanligt att väskan kopieras och det är ofta mycket svårt att skilja en kopia från den äkta varan. Den äkta väskan har dock ett serienummer ingraverat på låset.

Priset på en Birkinväska är minst 7 500 dollar, men kan kosta betydligt mer, beroende på material och läder, och det är ofta några års väntetid för att få köpa. Väntelistan är numera stängd och du ska bygga en relation med en säljare, samt handla för flera tusentals kronor för att få tag på en väska. I New York såldes en väska på en auktion för 64 800 dollar år 2004. Den var i svart krokodilskinn med specialdesignat lås med diamanter infattade i vitt guld. Ett nytt rekordpris, 379 261 dollar, sattes 2017 på en auktion i Hongkong.

Externa länkar 
 Birkinväskor görs om till Sandaler. Läst 10 feb 2021.

Källor 

Väskor
Triumph TR2

Triumph TR2 är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan augusti 1953 och oktober 1955.

Triumph visade upp en prototyp till en öppen sportbil på London Motor Show i oktober 1952, i efterhand döpt till TR1. Denna vidareutvecklades till TR2 och började produceras ett år senare.

Bilen hade en tvålitersfyra från Standard Vanguard som gav 90 hk, försedd med dubbla SU-förgasare. Växellådan hade fyra växlar och kunde levereras med överväxel.

Karossen var monterad på en separat ram, med individuell framvagn och stel bakaxel upphängd i längsgående bladfjädrar.

Den stora motorn i den lätta bilen gav imponerande prestanda och en TR2:a vann RAC-rallyt 1954.

Produktionen uppgick till 8 628 exemplar.

Externa länkar
Triumph TR Club Sweden

TR2
Bakhjulsdrivna fordon
Triumph TR3

Triumph TR3 är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan oktober 1955 och oktober 1962.

TR3 
TR3:an var en vidareutveckling av föregångaren TR2. Den hade fått en ny grill och motor på 95 hk. Från 1956 fick bilen skivbromsar fram.

Produktionen uppgick till 13 377 exemplar.

Jag== TR3A ==
I september 1957 kom TR3A. Den hade fått en bredare grill, yttre dörrhandtag och motor på 100 hk. Från 1959 kunde man beställa en större 2,1-liters motor.

Produktionen uppgick till 58 236 exemplar. Bilen ersattes 1961 av TR4:an.

TR3B 
Trots att den nya TR4:an introducerats 1961, fortsatte den äldre modellen att tillverkas mellan mars och oktober 1962 med TR4-motorn. Återförsäljarna i USA trodde inte att den nya modellen skulle tilltala mer traditionella sportvagnskunder.

Produktionen uppgick till 3 331 exemplar, alla för USA-marknaden.

Motor

Externa länkar 
 Triumph TR Club Sweden

TR3
Bakhjulsdrivna fordon
Triumph TR4

Triumph TR4 är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan augusti 1961 och augusti 1967.

TR4
TR4:an var en vidareutveckling av föregångaren TR3. Den hade fått en helt ny kaross, ritad av Giovanni Michelotti. Mekaniken var dock densamma som på de äldre TR-modellerna.

Produktionen uppgick till 40 253 exemplar.

TR4A
I januari 1965 genomfördes den första stora förändringen på TR-chassit. TR4A fick individuell bakhjulupphängning. På USA-marknaden fortsatte man dock att erbjuda den gamla stela axeln som alternativ.

Produktionen uppgick till 28 468 exemplar.

Externa länkar
Triumph TR Club Sweden

TR4
Bakhjulsdrivna fordon
Triumph TR5

Triumph TR5 är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan augusti 1967 och december 1968.

TR5
Hösten 1967 fick TR-modellen en sexcylindrig motor. Det var en större version av sexan från 2000-modellen, försedd med bränsleinsprutning. I övrigt var TR5:an identisk med föregångaren. Bilen tillverkades bara ett drygt år innan den ersattes av TR6:an.

Produktionen uppgick till 2 947 exemplar.

TR250
Den nya motorn var svår att anpassa till de skärpta amerikanska avgasreningskraven. Därför såldes bilen på USA-marknaden som TR250 med en nedtrimmad förgasarmotor.

Produktionen uppgick till 8 480 exemplar, alla för USA-marknaden.

Motor

Bilder

Externa länkar
Triumph TR Club Sweden

TR5
Bakhjulsdrivna fordon
Triumph TR6

Triumph TR6 är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan november 1968 och september 1976.

1969 fick TR-modellen en uppdaterad kaross. Fram- och bakparti hade moderniserats av tyska Karmann, medan sittbrunnen förblev intakt från företrädarna. Även mekaniskt var bilen identisk med TR5:an. USA-versionen såldes fortfarande med en renad förgasarmotor. 1972 minskades effekten hos insprutningsmotorn för att förbättra körbarheten.

PI-versionen ersattes 1975 av TR7:an, medan USA-versionen tillverkades ytterligare ett år. Produktionen uppgick till 91 850 exemplar.

Motor

Externa länkar

Triumph TR Club Sweden

TR6
Bakhjulsdrivna fordon