kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lundbladska priset

Lundbladska priset, stiftat 1789 av professorn i Lund Johan Lundblad, skulle enligt givarens förordnande årligen av Svenska akademien tilldelas den vitterhetsidkare utom Svenska Akademien som inom det gångna året antingen vunnit ett av akademiens stora pris eller utgivit någon annan skrift, som akademien prövat god och vittnande om snille. 

Stiftandet avsåg närmast en tacksamhetsgärd mot akademins dåvarande sekreterare, Nils von Rosenstein, för det denne åt Lundblad utverkat rättighet att till Lund förlägga ett boktryckeri För efterkommande innehavare av detta boktryckeriprivilegium utfäste Lundblad det villkor att årligen till Svenska akademien erlägga priset med 50 riksdaler specie. Detta fullgjordes till 1833, då tryckeriets innehavare kom på obestånd. I januari 1805 bestämde akademien att detta pris kunde givas även åt den som fått akademiens mindre pris. 

Lundbladska priset gavs första gången (1789) åt Magnus Lehnberg, sista gången (1833) åt Anders Abraham Grafström Det ersattes 1835 av Karl Johans pris, sedermera kallat Kungliga priset

Pristagare 
 1789 – Hovpredikanten Magnus Lehnberg
 1790 – Kapten Johan Magnus Lannerstierna
 1791 – Hovsekreteraren Carl Michael Bellman
 1792 – Professor Johan Adam Tingstadius
 1793 – Notarien Isac Reinhold Blom
 1794 – Magister docens Frans Michael Franzén
 1795 – Notarien Isac Reinhold Blom
 1797 – Studeranden G. Winberg.
 1798 – Magister docens Benjamin Höijer
 1799 – Stabsadjutanten friherre B. E. Sparre.
 1800 – Magister docens Anders Carlsson Kullberg
 1801 – Magister docens Michael Choraeus
 1802 – Protokollssekreteraren Gustaf Regnér
 1803 – vice Notarien Emanuel Wahlgren
 1804 – Doktor Carl Birger Rutström
 1805 – Amanuensen Per Adam Wallmark
 1806 – Kopisten David Krutmejer
 1807 – Hovpredikanten Carl Peter Hagberg
 1808 – Sekreteraren Johan David Valerius
 1809 – Sekreteraren Johan Erik Remmer
 1810 – Rektor Gustaf Abraham Silverstolpe
 1811 – Magister Carl Ulrik Broocman
 1812 – Sekreteraren Per Adolf Granberg
 1813 – Bergmästaren Gustaf Broling
 1814 – Magister Samuel Hedborn
 1815 – Herr Pehr Henrik Ling
 1816 – Kommerserådet Johan Adolf Hertzman
 1817 – Protokollssekreteraren Jonas Magnus Stiernstolpe
 1818 – Prosten P. Sallander.
 1819 – Sekreteraren Per Adolf Granberg
 1820 – Doktor Göran Wahlenberg
 1821 – Expeditionssekreteraren Johan Erik Remmer
 1822 – Akademiadjunkten Magnus Bruzelius
 1823 – Professor Johan Wilhelm Zetterstedt
 1824 – Seminarieprefekten Carl Georg Rogberg
 1825 – Generalkonsuln Johan Fredrik af Lundblad
 1826 – Kopisten Karl August Nicander
 1827 – Professor Samuel Grubbe
 1828 – Juris utriusque kandidaten och amanuensen Johan Erik Rydqvist
 1829 – Kungliga sekreteraren Göran Gabriel Ingelman
 1830 – Professor Johan Henrik Schröder
 1831 – Komministern Carl Fredric Dahlgren
 1832 – Missionären Petrus Læstadius
 1833 – Lektorn Anders Abraham Grafström

Källor 
 Förteckning i Svenska Akademiens handlingar ifrån år 1796, trettiondefemte delen (1862), sid. 530–531.
 

Svenska litteraturpriser
Svenska Akademien
Priser och utmärkelser instiftade 1789
Vira Eklund

Maria Elvira (Vira) Eklund, född Gustafsson, 13 februari 1880 i Rytterne, död 9 december 1967 i Bromma i Stockholm, var en svensk folkskollärare, författare och (folkpartistisk) politiker. Pseudonymer: Barbro, Birger, Wira.

Biografi
Föräldrar var lantbrukaren Gustaf Johansson och Maria Andersson. Hon tog folkskollärexamen 1898 och var därefter folkskollärare i Strömsholm 1899-1901, Bjuråkers landskommun 1901-1903 samt 1907-1909, Västra Vingåkers landskommun 1910, Tidö (Rytterne landskommun) 1911-1915 samt Ösmo landskommun 1921-1940. 

Hon var aktiv i nykterhetsrörelsen och var bland annat ledamot i IOGT:s verkställande råd 1920-1939 samt i styrelsen för Vita bandet 1925-1955. Hon var även ledamot i styrelsen för Sveriges folkskollärarinneförbund 1927-1940.

Hon var också liberal politiker och var vice ordförande i förtroenderådet (ungefär motsvarande vice partiordförande) för Frisinnade landsföreningen 1928-1934 samt i Folkpartiet 1934. Hon var Folkpartiets kvinnoförbunds första ordförande åren 1935-1938. Eklund var riksdagsledamot i andra kammaren för Stockholms läns valkrets 1934-1936, före den liberala partisammanslagningen för Frisinnade folkpartiet och från 1935 för Folkpartiet. I riksdagen arbetade hon framför allt med utbildningspolitik.

Eklund medarbetade tidigt i tidningspressen med folklivsberättelser, noveller och uppsatser. Sin litterära debut gjorde hon 1905 med romanen Vårbrytningar. Den följdes av flera populära folklivsskildringar.

Bibliografi

Skönlitteratur

 - Dansk översättning.

 - Dansk översättning.

Varia

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Frisinnade folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Brommabor
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Rytterne socken
Födda 1880
Avlidna 1967
Kvinnor
Per Jacobsson i Vindeln

Per Jacobsson (i riksdagen kallad Jacobsson i Vindeln), född 6 januari 1900 i Degerfors i Västerbotten, död där 17 november 1988, var en svensk socialarbetare och politiker (folkpartist). 

Per Jacobsson, som kom från en bondefamilj, var i ungdomen skogsarbetare och därefter lantbrukare till 1948, varefter han arbetade som socialvårdsassistent i Degerfors kommun 1949-1954. Han var även ombudsman i Västerbotten för frisinnade landsföreningen 1932 och 1934 samt ordförande i folkpartiets valkretsförbund i Västerbottens län 1959-1967. I Degerfors kommun var han kommunalfullmäktiges ordförande 1940-1947, och han var vice ordförande i Västerbottens läns landsting 1954-1970.

Han var riksdagsledamot i första kammaren 1955-1970 för Västerbottens läns och Norrbottens läns valkrets. I riksdagen var han bland annat ledamot i statsutskottet 1960-1966 och 1969-1970. Han var särskilt engagerad i glesbygdsfrågor.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 356

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer från Degerfors socken, Västerbotten
Födda 1900
Avlidna 1988
Män
Svenska politiker under 1900-talet
Problematiskt drogbruk

Problematiskt drogbruk (eng. problem drug use, ibland översatt problematiskt drogmissbruk) är ett begrepp som används inom EU:s narkotikastatistik. Begreppet såsom det används har förvisso en exakt definition, men en del länder tillåter sig använda utvidgade eller avgränsade definitioner i sin statistikinsamling. Den utvidgade svenska motsvarigheten kallas för Tungt narkotikamissbruk. 

Europeiska centrumet för kontroll av narkotika och narkotikamissbruk (ECNN) använder definitionen ”injektionsanvändning eller långvarig/vanemässig användning av opiater, kokain och/eller amfetaminer”. Av hävd innefattas även användning av syntetiska opioider, som metadon, i denna definition. Problematiskt narkotikamissbruk skattas utifrån iakttagbara beteenden och konsumtionsmönster hos de "administrativt synliga" narkomanerna, men säger i sig inget om arten av problem. Begreppet anses dock värdefullt för att ta fram bättre skattningar av den grupp narkotikaanvändare som utgör de huvudsakliga klienterna i europeisk behandlingsvård.

Som statistiskt begrepp blev det etablerat på 1980-talet då heroinmissbruk och injektionsmissbruk sågs som de tyngsta beståndsdelarna i det drogproblem som krävde övervakning. Missbruk av till exempel Cannabis samt Ecstasy, LSD och många andra syntetiska droger inkluderas inte av ECNN - men kan inkluderas av enskilda medlemsstater; i de fallen utgör de dock bara en mycket liten andel av de problematiska drogbrukarna (som Sverige nedan). Andra medlemsstater exkluderar allt utom heroin eller andra opiater; detta anses i så fall mer problematiskt, om inte förr så nu, då kokain och, till viss del, annan centralstimulantia blir allt populärare runt om i Europa.

Det svenska tunga narkotikamissbruket uppskattas genom att låta socialtjänst, polis, kriminalvård, behandlingshem och andra institutioner som kommer i kontakt med narkotikamissbrukare rapportera hur många personer de kommer i kontakt med under en sex månaders period som de vet använder narkotika. Med "använder narkotika" menas allt injektionsbruk, oavsett medel, och all daglig eller nästan daglig användning av all narkotika, oavsett intagningssätt. 

Utifrån det underlaget har antalet tunga narkotikamissbrukare i Sverige uppskattas till 26 000 - 30 000, varav de flesta är amfetaminister eller olika typer av blandmissbrukare med amfetamin som huvuddrog, följt av opiater och olika typer av blandmissbruk med opiater. Blandmissbruk är över huvud taget vanligt bland tunga narkomaner och som del av det hade 54% använt cannabis det senaste året, och man beräknar dessutom att en klar majoritet av de tunga narkomanerna konsumerar alkohol på ett sätt som bäst beskrivs som missbruk. Rent cannabismissbruk, eller missbruk av "syntetiska droger" är ovanligare och år 1998 utgjorde de några enstaka procent av alla tunga narkotikamissbrukare i Sverige.

Referenser

Se även
Drogmissbruk
Blandmissbruk

Beroende
Haemantheae

{{Taxobox
| name = Haemantheae
| status = 
| image = Orange freesias.jpg
| image_caption = Mönjelilja (Clivia miniata)
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Växter
| regnum = Plantae
| divisio_sv = Fröväxter
| divisio = Spermatophyta
| subdivisio_sv = Gömfröväxter
| subdivisio = Angiospermae
| classis_sv = Enhjärtbladiga växter
| classis = Monocotyledonae
| ordo_sv = Sparrisordningen
| ordo = Asparagales
| familia_sv = Amaryllisväxter
| familia = Amaryllidaceae
| tribus = Haemantheae
| taxon = Haemantheae
| subdivision_ranks = släkten
| subdivision = :bolliljesläktet (Scadoxus)
mönjeliljesläktet (Clivia)
skärmliljesläktet (Haemanthus)
Apodolirion Cryptostephanus
Gethyllis
}}

Haemantheae är ett tribus i familjen amaryllisväxter med sex släkten från Afrika. Utmärkande för dessa släkten är att de bildar köttiga bär och inte torra kapslar som är vanligast förekommande i familjen.

Släkten

bolliljesläktet (Scadoxus)
mönjeliljesläktet (Clivia)
skärmliljesläktet (Haemanthus)Apodolirion 
CryptostephanusGethyllis

Källor
Amaryllidaceae.com

Amaryllisväxter
Skärmliljesläktet

Skärmliljesläktet (Haemanthus) är ett växtsläkte i familjen amaryllisväxter med 22, ofta mångformiga,    arter från södra Afrika. 

De är perenna örter med lökar. Bladen sitter i två rader, det finns både nedvissnande och städsegröna arter. Blommorna röda till vita och sitter tätt samlade i en flock, 4-150. Högbladen är ofta färgade och kronbladslika. Frukten är ett bär, som kan vara vitt, gult, rosa eller rött. Arterna i släktet är giftiga, särskilt löken.

Namnet Haemanthus (grek.) betyder blodblomma.

Odling
Planteras i väldränerad jord. Krukorna skall inte vara för stora och det räcker med 3–5 cm mellan lök och krukkant. Löken skall täckas av jord.
Placeras så ljust som möjligt. Vattna regelbundet under tillväxtperioden och ge sparsamt med näring. Under höst och vinter vattnas de sparsamt och de nedvissnande arterna kan övervintras helt torrt. De städsegröna arterna vattnas mycket sparsamt. De flesta arter uppskattar en sval övervintring, dock inte lägre än 10°C.

Systematik
Släktet skiljs från de närstående släktingarna i bolliljesläktet (Scadoxus) genom att bladen saknar bladskaft. Bolliljesläktes arter har bladskaft som bildar en falsk stam. Mönjeliljesläktet (Clivia) bildar inte lökar, vilket skärmliljesläktets arter gör.

Referenser

Amaryllidaceae.com
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. .

Amaryllisväxter
Krukväxter
Axel Andersson i Örnsköldsvik

Mårten Axel Johannes Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Örnsköldsvik), född 11 november 1899 i Umeå, död 22 september 1981 i Örnsköldsvik, var en svensk publicist och riksdagsman (folkpartist).

Axel Andersson var son till en bagare och medarbetare i Västerbottens-Kuriren 1920–1924, redaktör och ansvarig utgivare för Norrbottens Tidning 1924–1928 och övergick därefter till Örnsköldsviks Allehanda, vars chefredaktör och ansvarige utgivare han var 1933–1965. Han var även framträdande lokalpolitiker i Örnsköldsvik, bland annat som stadsfullmäktiges ordförande 1959–1966.

Han var riksdagsledamot i första kammaren för Västernorrlands läns och Jämtlands läns valkrets 1949–1970. I riksdagen var han bland annat ledamot i allmänna beredningsutskottet 1954–1958 och statsutskottet 1959–1970. Han var inte minst engagerad i socialpolitiska frågor.

Källor

Litteratur 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 203

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Svenska publicister
Journalister från Umeå
Födda 1899
Avlidna 1981
Män
Politiker från Umeå
Dan Eriksson (sångare)

Dan Eriksson, företagare och sångare, föddes 18 februari 1947 i Mariehamn, var sångare i det åländska bandet Hitch Hikers som startade i början av 1960-talet och som gav ut en EP ”Sweety”. Hitch Hikers turnerade en tid som heltidsmusiker i Österbotten och Åboland där de även var populära. Han var även med i orkestern Stockdoves med Rose-Marie där han sjöng och spelade bas. Var även sångare på 1960-talet i den åländska orkestern The Five.
 
1967 var Dan Eriksson sångare i The Anacondas som på 1960-talet var ett av Ålands populäraste band. Efter det var han med 1970 i det svenska TV-programmet Hylands Hörna med sången ”Barndomshemmet” som gick upp på första platsen på svensktoppen den 21 februari 1971. Initiativet att lansera Dan i Hylands hörna kom från den dåvarande journalisten Lars Wiklöf som senare kom att bli åländsk politiker och finansminister i två omgångar på Åland.
Bor numera i Stockholm och driver tillsammans med sin fru ett företag i damklädesbranschen.

Födda 1947
Åländska musiker
Män
Levande personer
Alfred Nilsson

Alfred Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Steneberg), född 19 december 1887 i Fränninge, död 11 mars 1966 i Södra Åsums församling, var en svensk lantbrukare och politiker (folkpartist).

Alfred Nilsson, som kom från en bondesläkt, var lantbrukare och hästuppfödare, bland annat i Fränninge, där han också var kommunalt verksam. 

Han var en av de ledande politikerna i Sveriges liberala parti och var partiets vice ordförande under hela dess existens 1923-1934. Efter den liberala återföreningen valdes han in i Folkpartiets verkställande utskott, motsvarande partiledning, och han var även ordförande för Folkpartiets valkretsförbund (motsvarande länsförbund) i Malmöhus läns valkrets.

Alfred Nilsson var riksdagsledamot för Malmöhus läns valkrets i två omgångar: från den 24 april 1933 till 1944 i andra kammaren och 1949-1956 i första kammaren. Som företrädare för Sveriges liberala parti tillhörde han dess riksdagsgrupp Liberala riksdagspartiet 1933-1934 innan Folkpartiets riksdagsgrupp bildades 1935. I riksdagen tillhörde han bland annat statsutskottet som suppleant 1943-1944 och 1949-1953, som ledamot 1954 och åter som suppleant 1955-1956. Han var särskilt engagerad i jordbruks- och försvarsfrågor.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 243

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala riksdagspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer från Fränninge socken
Svenska hästuppfödare
Födda 1887
Avlidna 1966
Män
Sonic Drive-In

Sonic Corporation med företagsnamnet: Sonic Drive-In är en amerikansk snabbmatkedja med huvudkontor i Oklahoma City, Oklahoma.

Historia 
Grundades 1953 av Troy Smith med företagsnamnet Top Hat. Första franchiseföretaget tillkom 1956 i Woodward, Oklahoma. Smith tog in grönsaksgrossisten Charlie Pappe som delägare. 1958 utökades rörelsen med två nya drive-in-restauranger. En i Enid, Oklahoma och den andra i Stillwater, Oklahoma. De fick då reda på att Top Hat redan var ett registrerat varumärke, så de ändrade till namnet Sonic med slogan "Service with the Speed of Sound". 

Företaget har fortfarande drive-in-känslan från 1950-talet, med brickor som hängs på bildörren och oftast rullskridskoåkande servitriser.  

År 2022 fanns det omkring 3 500 restauranger i USA.

I december 2018 köpte förvaltningsbolaget Inspire Brands Sonic för 2,3 miljarder dollar.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Företag bildade 1953
Amerikanska snabbmatskedjor
Amerikanska hamburgerrestauranger
Företag i Oklahoma
Oklahoma City
Inspire Brands
Bolliljesläktet

Bolliljesläktet (Scadoxus) är ett växtsläkte i familjen amaryllisväxter med nio, ofta mångformiga, arter från södra Afrika.

Systematik
Släktet skiljs från de närstående släktingarna i skärmliljesläktet (Haemanthus) genom att bladen har bladskaft som bildar en falsk stam, skärmliljorna saknar bladskaft. Mönjeliljesläktet (Clivia) bildar inte lökar, vilket bolliljesläktets arter gör.

Arter
Scadoxus cinnabarinus
Scadoxus cyrtanthiflorus
Scadoxus longifolius
Scadoxus membranaceus
Scadoxus multiflorus
Scadoxus nutans
Scadoxus pole-evansii
Scadoxus pseudocaulus
Scadoxus puniceus

Bildgalleri

Källor
Amaryllidaceae.com
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. .

Noter

Externa länkar 

Amaryllisväxter
Krukväxter
Amaryllideae

Amaryllideae är ett tribus i familjen amaryllisväxter med sex släkten från Afrika. Utmärkande för dessa släkten är lökskalens fibrer och de gröna, kortlivade fröna.

Släkten
Brunsvigiasläktet (Brunsvigia)
Kapamaryllissläktet (Amaryllis)
Krinumsläktet (Crinum)
Nerinesläktet (Nerine)
Ammocharis
Boophone
Crossyne
Cybistetes
Hessea
Namaquanula
Strumaria

Källor
Amaryllidaceae.com

Amaryllisväxter
Martin Nyström (politiker)

Martin Filip Nyström, , född 31 oktober 1845 i Stockholm, död där 24 juli 1916, var en svensk ämbetsman och politiker (liberal).

Martin Nyström verkade i Telegrafverket åren 1866–1905, från 1894 som telegrafkommissarie i Stockholm. Han var också verkställande direktör för AB Separator 1886–1887.

Han var riksdagsledamot för Liberala samlingspartiet i andra kammaren för Stockholms stads valkrets åren 1898–1908. I riksdagen var han bland annat suppleant i bankoutskottet 1903–1905 samt i bevillningsutskottet 1906. Han var särskilt engagerad i egnahemsfrågan och förvaltningspolitik, men motionerade också bland annat om avskaffande av dödsstraffet.

Martin Nyström var i sitt första äktenskap gift med Elisabeth Rosenius, dotter till Carl Olof Rosenius.

Källor 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 154

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet (1895–1900)
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Politiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1845
Avlidna 1916
Män
Vasilij Tjujkov

Vasilij Ivanovitj Tjujkov, född 12 februari 1900 i guvernementet Tula, död 18 mars 1982 i Moskva, var en sovjetisk militär och politiker.

Biografi

Tjujkov var sedan 1918 soldat i Röda armén och han blev medlem i kommunistiska partiet 1919. Han examinerades från den sovjetiska militärakademin 1925. Vid den sovjetiska invasionen i Polen i september 1939 var Tjujkov som generalmajor befälhavare för 4. sovjetiska armen. Han fick senare som chef för 9. sovjetiska armén genomlida nederlaget vid Suomussalmi under finska vinterkriget.

Han placerades därefter som militärattaché i Kina som rådgivare till Chiang Kai-shek i det andra kinesisk-japanska kriget fram till 1942. I juni samma år befordrades han till generallöjtnant. 10 september 1942 fick Tjujkov befälet över 62:a armén som verkningsfullt deltog i slaget om Stalingrad. 1943 ändrades dess namn till 8:e gardesarmén som inom 1:a vitryska fronten under hans befäl deltog i slutstriderna vid Berlin 1945. Han var då generalöverste.

Tjujkov tilldelades 1944 och 1945 utmärkelsen Sovjetunionens hjälte och han stannade kvar i Tyskland efter andra världskrigets slut och var 1949-1953 befälhavare för de sovjetiska ockupationsstyrkorna. 1955 utnämndes Tjujkov till marskalk av Sovjetunionen och han var under åren 1960-1964 chef för Röda arméns markstyrkor. Från 1961 till sin död var han medlem av kommunistiska partiets centralkommitté. Tjujkov begravdes i Mamajev Kurgan (gravkullen i Mamai) strax utanför Stalingrad som den förste marskalk som begravts utanför Moskva.

Se även 
 Lista över marskalkar av Sovjetunionen

Födda 1900
Avlidna 1982
Män
Personer från Tula oblast
Marskalkar av Sovjetunionen
Deltagare i slaget vid Stalingrad
Deltagare i slaget om Berlin
Garcia V av Navarra

García V Sánchez av Nájera var kung över Navarra från år 1035 till 1054 

Han var den äldste legitime sonen till Sancho III den store, vilket medförde att han ärvde Navarra och att han hade bestämmanderätt över sina bröder. García agerade som en sorts överherre. García bror Ferdinand mottog Kastilien som ett kungarike, brodern Gonzala fick Sobrarbe och Ribagorza som också fick status som kungarike och Garcías äldste men oäkta bror Ramiro fick Aragonien.

År 1037 bad Ferdinand García V om hjälp mot Bermudo III av León. I ett slag nära Pisuerga besegrade de två bröderna Bermudo. Som följd av detta övertog Ferdinand makten i León och som tack för hjälpen kunde Navarra expandera till Santanderbukten.

García V gifte sig 1038, med Estefanía, dotter till Ramon Borrell, greve av Barcelona och de fick fyra söner och fem döttrar.

 Sancho IV av Peñalén, kung av Navarra, gift med Placencia
 Ramiro (död 1083), herre av Calahorra, gift med Teresa
 Ferdinand av Bucesta, gift med Nuña de Vizcaya 
 Raymond Brodermördaren (Ramón el Fratricida), herre av Murillo och Cameros
 Ermesinda, gift med Fortún Sánchez de Yarnoz
 Mayor, gift med Guy II av Masón. 
 Urraca (död 1108), gift med García Ordóñez
 Jimena
 Mencia (död 1106), gift med Lope de Nájera 

García V hade också ett antal oäkta söner:

 Sancho, herre av Uncastillo och Sangüesa, gift med Constanzar 
 Ramiro

Efter Garcías död gifte Estefanía troligen om sig med en norsk äventyrare. Enligt en dikt så gifte sig en av Estefanías döttrar med en oäkta son till García.

Källor

 

Avlidna 1054
Navarras regenter
Personer i Spanien under 1000-talet
Män
Födda 1016
Kungligheter som stupat i strid
Sancho IV av Navarra

Sancho IV Garcés (1039 – 4 juni 1076) var kung över Navarra från år 1054 till år 1076. Han var den äldste sonen och arvingen till García V Sánchez av Nájera och hans hustru Estefanía. Sancho IV var bara fjorton år när han övertog sin fars krona efter dennes död.

Sancho IV var i konstant konflikt med Kastilien och konflikten kulminerade i det så kallade kriget mellan de tre Sanchos (1067-1068). Sancho II av Kastilien försökte att återta de delar som García V hade fått av sin bror Ferdinand I av Kastilien. Efter ett slag förlorade Sancho IV Bureba, Alta Rioja och Álava till sin kusin Sancho II av Kastilien.

Han gifte sig år 1068 med en fransyska som hette Placencia och de hade fyra barn, två söner och två döttrar. 

 García
 Ramón, lord av Esquiroz.
 Urraca

Sancho IV blev mördad i Peñalén, det är därför han kallas av Peñalén, av en konspiration ledd av sin bror Ramón. Efter Sancho IV död invaderade både Alfonso VI av Kastilien och Sancho av Aragonien Navarra men det var Sancho som utropade sig till kung över Navarra.

Källor

 Fritt översatt ifrån den engelska artikeln. 

Födda 1039
Avlidna 1076
Navarras regenter
Personer i Spanien under 1000-talet
Män
Kungligheter som blivit mördade