A Nu Day

A Nu Day är det andra studioalbumet av den kanadensiska sångaren Tamia, utgivet i USA den 10 oktober 2000 av skivbolaget Elektra Records. Albumet blev Tamias debut för Elektra efter ett skivbolagsbyte från Quincy Jones Qwest Records 1999. A Nu Day var uppföljare till debutalbumet Tamia (1998), som hade måttliga kommersiella framgångar. Albumet innebar en stiländring för sångaren, där en sexigare image än tidigare lyftes fram men där hon också sjöng låtar med ungdomligare framtoning, ofta i upptempo. Sylvia Rhone, chef för Elektra, blev projektets chefsproducent. Hon anlitade flera låtskrivare och musikproducenter för att bidra med material till albumet, däribland Missy Elliott, Dallas Austin, Bink!, Shep Crawford, Errol "Poppi" McCalla och Jazz Nixon.

Vid utgivningen mottog A Nu Day blandad kritik från musikrecensenter. De flesta lovordade produktionen och Tamias sång som skapade ett "trevligt popalbum" medan andra ansåg att hon misslyckades att stå ut från mängden. Albumet nådde plats 46 på den amerikanska albumlistan Billboard 200 och åttondeplatsen på förgreningslistan Top R&B/Hip-Hop Albums. A Nu Day var långlivad på försäljningslistorna och guldbelönades av Recording Industry Association of America med en försäljning på 668 000 exemplar fram till 2003. Två singlar gavs ut från albumet: huvudsingeln "Can't Go for That" (som blev en måttlig framgång) och balladen "Stranger in My House". Den senare nådde tiondeplatsen på Billboard Hot 100 och blev Tamias signaturhit och största singelframgång i karriären. A Nu Day har i efterhand betraktats som Tamias mest djärva och trendiga studioalbum.

Bakgrund och inspelning

Efter att ha fått ett skivkontrakt med Quincy Jones' Qwest Records 1994 och medverkat på tre Grammy-nominerade musiksinglar började den kanadensiska sångaren Tamia spela in material till ett debutalbum. Fram till dess hade musikjournalister lovordat hennes sångröst och förutspådde att Tamia skulle ha en framgångsrik musikkarriär inom några år. Debuten Tamia, som släpptes i april 1998, mottogs dessvärre inte lika väl av recensenter vilka ansåg att skivans innehåll var "tråkigt" och hade "ojämn kvalitet". Trots en singel som nådde topp-tio på den amerikanska R&B-listan, misslyckades Tamia att katapultera sångaren mot berömmelse utan blev istället en kommersiell besvikelse.
 
1999 spelade Tamia in duetten "Spend My Life with You" tillsammans med Eric Benet. Efter att låten nått förstaplatsen på amerikanska R&B-listan började sångaren att planera ett skivbolagsbyte. Samtidigt letade Sylvia Rhone, chef för Elektra Records, efter en kvinnlig artist att konkurrera med "andra skivbolags Mariahs och Whitneys". I en intervju sade Elektras marknadsföringsansvarig, Michelle Murray, följande: "Vi tror på Tamia till hundra procent och ser på samarbetet som större än bara på en eller två album. Vi hoppas att hon kommer ha en lång karriär hos oss. Vårt mål är att ta henne till alla nivåer." Kort efter att ha skrivit på ett skivkontrakt med bolaget började hon att arbeta på sitt andra studioalbum och hade som mål att ändra sin image och vara mer involverad i skapandet än på föregångaren. Sångaren valde att döpa albumet till A Nu Day, en titel som reflekterade förändringarna. I en intervju med Billboard förklarade hon: "På det här albumet ville jag visa att jag växt musikaliskt." Hon fortsatte: "Jag valde låtar som var mycket svårare att sjunga och som hade budskap. Jag har förändrats som kvinna sedan jag var 19." Hon förklarade att albumets innehåll reflekterade hennes eget liv till skillnad från debuten: "När jag växte upp sjöng jag andra artisters låtar. När det väl var dags att spela in mitt debutalbum visste jag inte vad jag ville sjunga om. Sedan dess har jag mera kontakt med mig själv. Den självständigheten är vad jag vill visa."

Inför skapandet av albumet hjälpte Tamia till att skriva flera låtar. Rhone blev samtidigt chefsproducent för projektet och anlitade Missy Elliot för att skapa en "självklar" singel. Andra producenter som bidrog med väsentligt material var Shep Crawford, Dallas Austin, Merlin Bobb, Bink!, Errol "Poppi" McCalla och Jazz Nixon.

Musik och låttext

Neo Brentacious från Barnes & Noble noterade att Tamia bestod av sorgsna kärleksballader som påminde om musik utgiven av Whitney Houston och att A Nu Day var ett passande namn på sångarens uppföljare som märkte en annan musikalisk inriktning. Det nya albumet innehöll istället "eldiga" och "dramatiska" låtar om kvinnlig egenmakt. A Nu Day hade en ungdomligare framtoning som Rhone hoppades skulle tilltala en bredare publik. I en intervju sade hon: "Vi ville inte riskera några förutfattade meningar utan nå ut till fler människor. Missy levererade låtar som hade en viss ton och en mycket ungdomligare dragningskraft." 

A Nu Day inleds med låtarna "Dear John" och "Can't Go for That". Den sistnämnda är en låt i upptempo som producerades av Elliot. Låten har "nostalgiska grooves" lånade från Hall & Oates "I Can't Go for That (No Can Do)". Tamia sjunger om en kärlekspartner som behandlar henne illa. Den innehåller verser som: "Why you got an attitude?", "Why you acting all foolish?" och "I'm supposed to be your nubian queen". Om skapandet av stycket sade Tamia: "Vi hade så roligt tillsammans att vi gjorde fyra låtar till ihop. Hon [Missy Elliot] låter dig göra din egen grej och för henne handlar allt om låtens vibbar". I den officiella remixversionen av låten medverkar rapparna Snoop Dogg, Warren G och Nate Dogg. Austin-kompositionen "Go" har ett liknande tema men där framföraren nu överväger att lämna sin partner som inte "lär sig av sina misstag". Den "medryckande" låten innehåller verserna "I'm must cite these lonely nights/ Beggin' you to do me right/ This time I just don't know/ Heart says stay, mind says go." 

A Nu Day innehåller även flera lugna ballader och slow jams. Albumets femte låt är en cover på El DeBarges gospel-influerade "Love Me in a Special Way" som Tamia, enligt Billboard, "gjort till sin egen". Sångaren var först osäker på att spela in en cover av låten då hon var rädd att den inte skulle accepteras. Tamia, som varit förtjust i stycket sedan hon var ung, beslutade sig till slut för att spela in sin version. I en intervju sade hon: "Jag har alltid velat göra något med bara piano, något väldigt enkelt. När man tycker om något så mycket vill man inte förstöra det." Tamia utvecklade: "Jag ville sjunga den på samma sätt som DeBarge gjorde för det var sångstilen som fick mig att tycka om den. Så jag ville ha den som den var men med en kvinnlig röst förändrades den ändå. Jag ändrade inte musiken särskilt mycket, jag behöll till och med några av hans ad-libs."

Albumet fortsätter med balladen "Stranger in My House" som producerades av Shep Crawford och beskrevs som "dramatisk" och "storslagen" av Billboard. Stycket, som tog en timme för Tamia att spela in och finslipa, beskriver en relation där mannen beter sig som en främling. Inspirationen bakom kompositionen kom från filmen Sjätte sinnet. I refrängen sjunger framföraren: "You gotta be someone else/ Cause he wouldn't touch me like that/ And he wouldn't treat me like you do/ He would adore me, he wouldn't ignore me". Mot slutet av låten sker en "oväntad vändning" när Tamia plötsligt sjunger: "Or could it be/ That the stranger is me/ Have I changed so drastically?" I en intervju förklarade Crawford: "Jag ville skriva en historia som hade en överraskning i slutet. Handlingen får plötsligt en helt annan betydelse". Albumets tionde låt, balladen "Can't No Man", är en av flera kärleksballader på A Nu Day. Tamia dedicerade låten till sin make efter att han hört "Stranger in My House" och bett henne att lägga till några kärlekslåtar på albumet.

Lansering och marknadsföring

A Nu Day skickades till butiker den 10 oktober 2000. Inför utgivningsdatumet bedrev Elektra en intensiv marknadsföringskampanj. Kampanjen började den 5 september 2000 med att sångaren besökte skivbutiker, radiostationer, pressmöten och musikvideomarknader. Hon uppträdde vid NetNoirs femårsfirande i New York och vid Female Wellnes Tour i Detroit som sponsrades av Procter & Gamble, Honey Magazine och BET. Elektra anordnade flera "vinn den innan du kan köpa den"-tävlingar på amerikanska radiostationer. Hon besökte även den amerikanska komediserien For Your Love, där hon framförde sin musik, samt den amerikanska prisceremonin Soul Train Awards. Den 7 september samma år uppträdde Tamia och artister som Whitney Houston, Gloria Estefan, 'N Sync, Shaggy och Britney Spears vid TV-specialen An All Star Tribute to Michael Jackson - The King of Pop. 

Från A Nu Day släpptes två musiksinglar, "Can't Go for That" och "Stranger in My House". "Can't Go for That" gavs ut som projektets huvudsingel i augusti 2000. Chuck Taylor från Billboard Magazine noterade att singelutgivningen märkte en stiländring för Tamia projekterade en "sexig" och "vuxen" image. Låten mottog mestadels positiv kritik från musikrecensenter. Den klättrade som högst till plats 84 på Hot 100-listan och till plats 23 på förgreningslistan Hot R&B/Hip-Hop Songs. "Stranger in My House" hade premiär på amerikansk radio i mitten av oktober 2000. Låten gavs ut som den andra singeln från skivan den 27 mars 2001 och mottog positiv kritik från musikrecensenter som ansåg att den visade prov på Tamias röstomfång. Kort efter utgivningen blev "Stranger in My House" Tamias framgångsrikaste musiksingel och nådde tiondeplatsen på Hot 100-listan och tredjeplatsen på R&B-listan. Musikvideon, som regisserades av Paul Hunter, uppmärksammades för sitt sensuella innehåll och blev populär på BET under året. Midtempo-spåret "Tell Me Who" gavs ut på 12"-vinyl 1999 och inkluderades senare som B-sida till "Can't Go for That". Låten skickades till amerikanska Urban AC-stationer den 1 maj 2001 som albumets tredje singelutgivning. Den 4 maj samma år var låten den fjärde respektive andra mest tillagda ("Most Added") i radiotopplistorna Urban Top 50 och Urban AC Top 30 utgivna av R&R Magazine.

Mottagande

Vid lanseringen av A Nu Day ådrog sig albumet blandad kritik från musikjournalister. I en recension av albumet skrev Jose F. Promis vid Allmusic: "Den kanadensiska sångerskan Tamias andra studioalbum, A Nu Day, är ett trevligt pop-R&B-album som inte bryter någon ny mark. Hon har en mera traditionell röst (likt Vanessa Williams) än den gutturala sången från många av hennes jämlika." Han fortsatte: "Med detta sagt, det här albumet erbjuder njutningsbar och lättsmält musik." Promis kritiserade dessvärre flera albumspår, däribland "Un'h... to You" för dess "onödigt sexuella innehåll" och "Long Distance Love" som "försöker göra poesi av AT&T, Bell Atlantic och Sprint men som bara daterar och nedgraderar en annars helt okej album." Neo Brentacious från Barnes & Noble började med att prisa Tamias röst som han beskrev som en "änglalik sopran". Han fortsatte att skriva: "Trots att hon hyllades av kritiker föll debuten platt som en pannkaka. Hennes tur ser ut att vända med uppföljaren A Nu Day, en samling självsäkra och dramafyllda låtar." Brentacious avslutade sin recension med att skriva: "Albumets mest framträdande ballad, 'If I Were You', visar att Tamia inte längre är R&B:s kärlekstörstande prinsessa utan istället en wailande diva som inte tänker finna sig i vad som helst."

Craig Seymour, en skribent för Entertainment Weekly, var inte lika förtjust utan gav albumet betyget C-. Han skrev: "Tamia har gått i Toni Braxton-skolan och lärt sig överdriven, självmedveten soulsång som handlar mer om affektion än äkta känslor. Missy Elliott klämmer in med hårdhänta beats och råa låttexter, men Tamias matta wailanden saknar udd och övertygelse." Han avslutade recensionen med att skriva: "I låtar som var menade att förmedla hjärtekross eller ilska utvinns istället en slags loj smärta." Vincent Jackson från NME höll inte med om detta utan skrev istället att Tamias sångröst hade "blues". Han fortsatte: "Tamia fortsätter den gamla traditionen att sjunga om kärlek, smärta och glädje, med lite sorg instoppad i smeten för helhetens skull. På en stor del av A Nu Day lindar hon tyvärr in sin vånda i en filt av lättglömda, långsamma ballader ('Love Me in a Special Way', 'Stranger in My House' och 'If I Were You')."

Webbplatsen People.com skrev: "På sitt andra studioalbum vill Tamia, en gästartist på Quincy Jones' album Q's Jook Joint, bevisa att hon är inte bara är en bra sångare på andra artisters inspelningar (som på förra årets stora hitlåt, "Spend My Life with You", en duett med Eric Benet). Men på A Nu Day - precis som på föregångaren - kämpar NBA-stjärnan Grant Hills fru att skilja sig från mängden." Recensenten elaborerade: "Faktum är att hiphop-låtarna 'Can't Go for That' och 'Wanna Be', producerade av Missy Elliot, låter mer som Missy än Tamia. Långsamma slow jams som 'Stranger in My House' och hennes cover på DeBarges 'Love Me in a Special Way' verkar passa henne betydligt bättre." Jim Abbott från tidningen Orlando Sentinel var måttligt förtjust i albumet och gav det tre stjärnor av fem. Han ansåg att låttexterna stundtals var svaga och tog de första verserna i albumspåret "Long Distance Love" som exempel: "It's so hard having a long distance love/ Oh, it just seems like you're so far away." Han avslutade recensionen med att skriva: "Territoriet är berest men Tamias starka och uttrycksfulla röst svävar över landskapen med stil."

Försäljning och eftermäle
A Nu Day gick in på plats 51 på amerikanska albumlistan Billboard 200 med 25 000 sålda exemplar första veckan efter utgivning. Andra veckan på listan klättrade albumet till plats 46 vilket blev dess topposition. Veckan efter föll A Nu Day till plats 55. Albumet fortsatte att tappa placeringar på listan fram till januari 2001 när den, under några veckor, istället började klättra från plats 111 till 69. Sista gången albumet noterades på listan var på plats 148. Det tillbringade sammanlagt 27 veckor på Billboard 200. A Nu Day presterade avsevärt bättre på Billboards förgreningslista Top R&B/Hip-Hop Albums där den debuterade på nionde plats och därmed blev hennes första topp-tio-album. Albumet nådde åttonde plats på listan veckan efter, vilket blev dess topposition. Det tillbringade sammanlagt 38 veckor på listan. A Nu Day guldcertifierades av Recording Industry Association of America den 4 juni 2001. Fram till 2003 hade albumet sålts i 665 000 exemplar, vilket gör det till Tamias bäst säljande album i karriären.

I december 2000 rankade Jet Magazine albumet på åttonde plats på deras lista "Jet Top 20 Albums". Vid Billboards prisceremoni R&B/Hip-Hop Awards var A Nu Day nominerad i kategorin "Top R&B/Hip-Hop Artist - Female". Albumet nominerades även till en Juno Award i kategorin "Best R&B/Soul Recording". I efterhand har A Nu Day uppmärksammats som Tamias mest djärva och trendiga album. År 2018 lyfte webbplatsen Soul In Stereo fram albumet som ett av de bästa albumen att ges ut år 2000.

Låtlista

Medverkande
 Tamia – sång

Övriga medverkande 
 Snoop Dogg – gästartist (spår 13 "Can't Go for That")
 Warren G – gästartist (spår 13 "Can't Go for That")
 Nate Dogg – gästartist (spår 13 "Can't Go for That")
 Debra Killings – bakgrundssång
 Pam Olivia – bakgrundssång
 Fernando Pullum – horn
 Jay Williams – gitarr
 Professa – gitarr, elgitarr
 Rhemario Webber – keyboard
 Sylvia Rhone – chefsproducent
 Merlin Bobb – chefsproducent
 Tamia – chefsproducent
 Dallas Austin – producent
 Missy Elliot – producent
 Shep Crawford – producent, kompositör
 Lili Picou – design
 Daryl Hall – kompositör
 Janna Allen – kompositör
 Chris Gehringer – mastering
 Rick Sheppard – MIDI-ljuddesign
 Bill Importico – ljudtekniker
 Carlton Lynn – ljudtekniker
 Anne Catalino – ljudtekniker
 David "D-Lo" Lopez – ljudtekniker

Topplistor

Vid årets slut

Certifikat

Utgivningshistorik

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 

Musikalbum 2000
Album av Tamia