kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fristaten Oldenburg

Fristaten Oldenburg var en delstat i Weimarrepubliken. Den upprättades 1918 efter att storhertigen av Oldenburg, Fredrik August II, hade abdikerat till följd av den tyska revolutionen.

Befolkningen
Oldenburg hade 1919 en befolkning på 517 765 invånare, varav 421 081 i det egentliga Oldenburg, 45 424 i Lübeck och
51 260 i Birkenfeld.

Historia

Under revolutionen avgick storhertig Fredrik August 11 november 1918, varpå Bernhard Kuhnt blev president, tills
majoritetssocialister 11 januari 1919 bildade regering.

Ny författning antogs 17 juni 1919, enligt vilken lagstiftningen tillkom lantdagen och statsministeriet gemensamt och i händelse av deras oenighet folket självt genom allmän omröstning. Lantdagen valde ministerpresident och på hans förslag tre statsministrar, som inte fick samtidigt vara lantdagsmän. Vid misstroendevotum
avgick ministären eller upplöses lantdagen. Denna valdes för 3 år genom allmän, direkt, lika och hemlig röstning av alla 20 år gamla medborgare och hade högst 48 ledamöter. För folkinitiativ i lagstiftningsfrågor samt anordnande av folkomröstning erfordrades begäran av minst 20 000 röstberättigade medborgare.

1937 förlorade fristaten sina exklaver Eutin, nära Östersjökusten i nuvarande Schleswig-Holstein, och Birkenfeld i nuvarande Rheinland-Pfalz till Fristaten Preussen och erhöll istället staden Wilhelmshaven. Detta var dock bara en formalitet då nazistregimen de facto hade avskaffat delstaterna 1934. Genom dessa territoriella förändringar hade Oldenburg en yta av 5 375 km² och 580 000 invånare vid andra världskrigets utbrott 1939. 

1946, efter kriget, blev Fristaten Oldenburg ombildad till den administrativa regionen (Verwaltungsbezirk) Oldenburg, en del av den nya delstaten Niedersachsen, som 1949 blev en del av Västtyskland.

Källor

Historiska tyska stater
Nazityskland
Stater och territorier bildade 1918
Stater och territorier upplösta 1946
Weimarrepubliken

pl:Oldenburg (kraina)
Jordströmmar

Jordströmmar, telluriska strömmar, är elektriska strömmar som går under marken eller i havet. Jordströmmar härrör både från naturliga orsaker och mänsklig aktivitet, och växelverkar i ett komplext mönster. Strömmarna är extremt lågfrekventa och går över stora områden på eller nära jordytan.

Beskrivning
Jordströmmar är fenomen som kan iakttas på jordskorpan och jordens mantel. I september 1862, utfördes i Alperna ett experiment som var specifikt inriktat på att uppmäta jordströmmar (Lamont, 1862). Strömmarna induceras i första hand av ändringar i den yttre delen av jordens magnetfält, som vanligen orsakas av växelverkan mellan solvinden och magnetosfären eller genom solstrålnings inverkan på jonosfären. Jordströmmar uppkommer också från åskväder. Jordströmmar flyter i jordens ytlager. Den elektriska potentialen på jordytan kan mätas på olika punkter och möjliggör beräkning av styrka och riktning av strömmarna och följaktligen jordens ledningsförmåga. Dessa strömmar har dygnskaraktär, där den allmänna strömriktningen är mot solen. Jordströmmar flyter mellan de bägge halvkloten hela tiden, dagtid mot ekvatorn och nattetid mot polerna.

Både telluriska och magnetotelluriska metoder används för undersökning av strukturer under jordytan (såsom vid industriell prospektering). Vid mineralprospektering är målet ledande malmkroppar. Andra användningsområden innefattar utforskning av geotermiska fält, oljereserver, förkastningar, grundvatten, magmakammare, och plattektoniska gränser. Jordströmmar kan utnyttjas till produktion av användbar lågspänning med hjälp av jordbatterier. Sådan apparater användes för telegrafsystem i USA så långt tillbaka som 1859.

I industriell prospektering som använder den telluriska metoden, utplaceras elektroder noggrant på marken för att avläsa spänningsskillnaden mellan olika lägen som orsakas av de oscillerande jordströmmarna. Det är känt att ett brytfrekvensfönster (LFW) uppträder, när jordströmmar passerar genom jordens inre strukturer. Inom detta fönster agerar jorden ledare.

I litteraturen

Den huvudsakliga handling i romanen Foucaults pendel av Umberto Eco kretsar kring sökande av Ombilicus Mundi (Latin: världens navel), jordens mystiska centrum vilket antas vara en bestämd punkt ifrån vilken en person kan kontrollera jordens energier och former, och som därmed med genom viljans hjälp kan ombilda den. Romanen går även längre genom att föreslå att monument såsom Eiffeltornet inte är något annat än gigantiska antenner för att katalysera dessa energier.

Jordströmmar tas även till hjälp vid Hsien-Kos och hennes skyddslings resor i Doctor Who ”Missing Adventures”, av David A McIntee.

Telluric strömmar, tillsammans med vad som får sägas vara leylinjer, upptäcks vara kommunikationsmedel i Thomas Pynchons "Mason och Dixon" och var förbundna med bokens kines-jesuithandling. Liksom Eco, som citeras ovan, reflekterar Pynchon också över ihåliga jordteorier i detta verk.

Referenser   
Artikeln är, helt eller delvis, en översättning från engelskspråkiga Wikipedia. Där anges följande referenser:

Geofysik
Snörslå

Snörslå eller märksnöre är ett verktyg som består att ett snöre som befinner sig på en rulle i en kassett som innehåller ett pigment i form av ett pulver. Ett snörslå används av olika hantverkare för att slå ut raka linjer, exempelvis vid montering av kablar. Ett snörslå används på så sätt att snörets ände fästs utefter det objekt som man önskar märka med en linje, snöret spänns, varefter användaren drar snöret bort från objektet och släpper det så att en linje med färgpigmentet avtecknas på objektet.   

Verktyg
Ingrid Bergman (politiker)

Ingrid Helena Bergman, född 14 oktober 1925 i Bygdeå församling, Västerbottens län, död 31 maj 2019 i Sundborns distrikt, Dalarnas län, var en svensk tidigare riksdags- och kommunalpolitiker (socialdemokrat).

Bergman var ledamot av Svärdsjö landskommuns kommunalfullmäktige 1962–1970. Hon var ledamot av riksdagens andra kammare 1969–1970, invald i Kopparbergs läns valkrets.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, vol. 4, Norstedts 1992, , sid 49.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personer från Bygdeå socken
Födda 1925
Avlidna 2019
Kvinnor
Norsk Luthersk Misjonssamband

Norsk Luthersk Misjonssamband (NLM), är Norges största missionsorganisation, med ca. 50 000 medlemmar. Den grundades 1891 som Det norske lutherske Kinamissionsforbund men bytte senare namn till Kinamisjonsforbundet. Det nuvarande namnet antogs sedan man, efter andra världskriget, tvingats lämna Kina.

NLM står på evangelisk-luthersk grund och var länge en del av Den norske kirke, men efter att länge varit missnöjd med, vad man betraktade som, kyrkans anpassning till världsandan bröt man i november 2007 slutligen med den Norska kyrkan, sedan denna beslutat viga praktiserande homosexuella till präster. 2015 beslutade man att upprätta NLM trossamfunn för de medlemmar som valt att lämna Norska kyrkan. Under året antogs stadgar och utsågs nationell ledning för det nya trossamfundet.

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Norsk Luthersk Misjonssamband
 Nytt kristent trossamfunn klart Vårt land, 22 september 2015

Lågkyrklighet
Norska missionsorganisationer
Religiösa organisationer bildade 1891
Lutherska samfund i Norge
Erg (landform)

En erg (även kallad sandhav eller dynhav) är en stor och relativt platt sandöken täckt med dyner som har formats av vinden. Termen kommer från det arabiska ordet erg (عرق), vilket betyder "dynfält". I egentlig mening definieras erg som ett ökenområde som består av mer än 125 kvadratkilometer där vindformad sand täcker minst 20 % av ytan. Mindre områden kallas dynfält. Den största varma öknen i världen, Sahara, är 9 000 000 km² stor och innehåller flera ergar, såsom Erg Chech i Algeriet. Ungefär 85 % av världens alla fria sandpartiklar finns i ergar större än 32 000 km². Ergar finns också på andra himlakroppar, till exempel på planeten Mars.

Referenser

Externa länkar 

 
Öknar
Tittarstorm

Lyssnarstorm eller tittarstorm kallas det när ett radio- respektive TV-program har upprört en större mängd lyssnare/tittare. Det kan vara på ett positivt sätt men det är oftast på ett negativt sätt. Exempel på negativ tittarstorm är att programmet kan innehålla rasistiska fördomar, könsord och att programminnehållet kan framkalla äcklade känslor. Program kan också skapa en tittarstorm om dess kvalité anses vara riktigt usel.

Astrid Kindstrand orsakade en lyssnarstorm 1938 som den första kvinnliga nyhetsuppläsaren från Tidningarnas Telegrambyrå i Sveriges Radio.

Den första tittarstormen i Svensk televisions historia inträffade efter att Ulf "Hajen" Hannerz i februari 1957 efter ett felaktigt domslut missat 5000-kronorsfrågan i programmet Kvitt eller Dubbelt. Domslutet rättades senare och uttrycket "slamkrypare" hade gjort entré i svenskt språkbruk.

Exempel på TV-program som orsakat tittarstorm 
Per Oscarssons kalsongstrip i Hylands hörnaDet finns inga smålänningarHåkan BråkanSkäggenUrsäkta röran (vi bygger om)Rena natta''

Se även
Skäggen
I väntan på nästa OS: Tornado – en tittarstorm!

Källor

Television
Gustav Arnér

Gustav Arnér, född 8 augusti 1893 i Brunflo församling, Jämtlands län, död 8 juli 1988 i Västerleds församling, Stockholm, var en svensk konstnär.

Gustav Arnér studerade vid Tekniska skolan i Stockholm 1912–1915 samt vid Konstakademien 1917–1920 samt genomförde studieresor i Frankrike 1920, 1927 och 1949. Han debuterade 1927 på Liljevalchs konsthall som medlem av konstnärsgruppen "Nio Unga", vilken han tillhörde 1927–1930. Han verkade som teckningslärare i Arvika och senare på Lidingö. Gustav Arnér deltog i utställningar i Stockholm, Arvika, Karlstad och Lidköping.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del I, Allhems Förlag Malmö, sidan 90,

Noter 

Födda 1893
Svenska målare under 1900-talet
Män
Avlidna 1988
Konstnärer från Östersund
Julius von Sachs

Julius von Sachs, född 2 oktober 1832 i Breslau, död 29 maj 1897 i Würzburg, var en tysk växtfysiolog. Han var far till affärsmannen Felix Sachs och bror till Simon Sachs.

Biografi 
Sachs växte upp i enkla förhållanden. Hans far var gravören Christian Gottlieb Sachs (död 1848) och hans mor var Maria Theresia Hofbauer (död 1849). Paret fick sju barn. Sachs blev docent i Prag 1857, professor i naturhistoria vid Poppelsdorfs lantbruksakademi 1861, i växtfysiologi där 1863, i botanik i Freiburg im Breisgau 1867 och i Würzburg 1868. Han var en nydanare inom växtfysiologin, framförallt genom införandet av experimentella metoder, för vilka han själv uppfann flera instrument. Under hans ledning blev Würzburgs fysiologiska institut det mest berömda, och dess publikationer "Arbeiten des botanischen Institutes in Würzburg" blev av det största gagn för vetenskapen.

De viktigaste föremålen för hans egna undersökningar var dels växternas tillväxt, rörelser, riktning och ställning under yttre krafters påverkan, dels också ämnesförflyttningen i groende frön och växter på olika stadier. Han undersökte även klorofyllkropparnas fysiologiska förhållanden och stärkelseproduktionen genom dem samt klargjorde cellernas anordning i växtkroppen. Hans läroböcker för den högre undervisningen var av största betydelse för den vetenskapliga botaniken. I Geschichte der Botanik (1875), en framställning av botanikens historia, begick han dock misstaget att nedvärdera Carl von Linnés vetenskapliga livsgärning, en följd av hans ensidigt fysiologiska synpunkt och otillräckliga källstudier.

Bibliografi (i urval)
Untersuchungen über die Keimung der Schminkbohne (1859)
Vegetationsversuche mit Ausschluss des Bodens... von Mais, Bohnen etc. (1860)
Zur Keimungsgeschichte der Gräser (1862)
Zur Keimungsgeschichte der Dattel (1862)
Untersuchungen über das Verhalten von Starke, Zucker und eiweissartigen Stoffen bei der Entwickelung der Maispflanze (1862)
Ueber den Einfluss des Tageslichtes auf Neubildung und Entfaltung verschiedener Pflanzenorgane (1863)
Handbuch der Experimentalphysiologie der Pflanzen (1865)
Wirkung des Lichtes auf die Blütenbildung unter Vermittelung der Laubblätter (1865)
Ueber Wachsthum und Geotropismus aufrechter Stengel (1873)
Lehrbuch der Botanik (1868; fjärde upplagan 1874)
Geschichte der Botanik (1875)
Ueber orthotrope und plagiotrope Pflanzenteile (1879)
Ueber die Wirkung der ultravioletten Strahlen auf die Blüthenbildung (1887)
Vorlesungen über Pflanzenphysiologie (två delar, 1882; ny upplaga 1887)

Källor

Noter 

Tyska professorer i botanik
Växtfysiologer
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Würzburgs universitet
Botaniker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Breslau
Födda 1832
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Alumner från Karlsuniversitetet
Efat Ghazi

Efat Ghazi (persiska: عفت قاضی), född 2 november 1935, död 6 september 1990 i Västerås, var en svensk kvinna av iranskt-kurdiskt ursprung som dödades i ett bombattentat i Sverige 1990.

Efat Ghazi föddes i en kurdisk familj i norra Iran. Hennes far, Qazi Muhammad, var president i den kurdiska Mahabadrepubliken som utropades i iranska Kurdistan 1946. Efter juridikstudier i Iran arbetade Efat Ghazi som lärare, ett yrke hon fortsatte med i Sverige dit hon senare kom som flykting. Hon fick uppehållstillstånd i Sverige 1985. I Sverige återförenades hon också med sin make med vilken hon hade två döttrar. Maken, Emir Ghazi, var tidigare ledamot av politbyrån i Iranska kurdistans demokratiska parti (PDK-I) och senare ledare för det nybildade Kurdistans självständighetsparti, vars verksamhet han fortsatte att driva aktivt från Sverige. Efat Ghazi själv var inte politiskt aktiv.

Den 6 september 1990 klockan 12.45 skadades Efat Ghazi allvarligt sedan hon öppnat en brevbomb utanför familjens radhus i Västerås. Hon fördes till sjukhus där hon avled av skadorna knappt tre timmar senare. Av de pappersrester som hittades vid attentatsplatsen framgick att brevet inte alls var avsett för henne utan för hennes make. Irans regering utpekades snabbt som skyldigt till attentatet, som hade många likheter med andra mord och mordförsök på iranska oppositionella i exil under den här tiden. Några år efter attentatet beslutade dock den svenska polisen att lägga ned utredningen på grund av brist på bevis.

Cirka 1000 personer, varav många från utlandet, deltog i begravningståget vid Efat Ghazis begravning i Västerås. Bland talarna fanns bland andra den tidigare partiledaren för Vänsterpartiet kommunisterna C.-H. Hermansson.

Referenser

Se även 
 Karim Mohammedzadeh

Kurder i Sverige
Personer som blivit mördade i Sverige
Kvinnor
Födda 1935
Avlidna 1990
Manta, Manta

Manta, Manta, är en tysk actionkomedi från 1991. Manta, Manta blev en stor publikframgång med 1,2 miljoner biobesökare.

Handling 
Den handlar om en grupp män som kör runt i sina Opel Mantas.

Rollista 

 Til Schweiger – Bertie
 Tina Ruland – Uschi
 Michael Kessler – Klausi
 Stefan Gebelhoff – Gerd
 Sabine Berg – Florentine
 Ömer Simsek – Hakan
 Beatrice Manowski – Sabine
 Nadja Naidenow – Angie
 Martin Armknecht – Axel
 Uwe Fellensiek – Helmut, Disco-Besitzer
 Jürgen Schornagel – Herr Ecker, Werkstatt
 Jockel Tschiersch – Radiomoderator
 Karin Johnson – Axels Freundin
 Liz Becker – Berties Mutter
 Paul Faßnacht – Berties Vater
 Ruth Brück – Frau Hartmann, Friseurin
 Susanne Leutenegger – Frauenärztin
 Horst D. Scheel – Lehrer der Abendschule
 Sepp Schauer – Bayernfan im Auto
 Werner Karle Jr. – Tankwart
 Willi Thomczyk – Polizist

Referenser

Externa länkar 

 Manta, Manta på Filmportal.de
 

Filmer 1991
Tyska komedifilmer
Tyskspråkiga filmer
Constantin Film

Constantin Film AG är ett tyskt filmbolag. Constantin Film grundades 1950.

Bernd Eichinger har varit VD och styrelseordförande i bolaget.

Produktioner 
Ett urval av bolagets filmer.
 Den oändliga historien (1983)
 Rosens namn (1985)
 Resident Evil: Apocalypse (2003)
 Undergången (2004)
 Parfymen: Berättelsen om en mördare (2006)
 Resident Evil: Extinction (2007)
 Der Baader Meinhof Komplex (2008)
 Die Welle (2008)
 We Are The Nigh (2010)

Tyska filmbolag
Företag bildade 1950
Till sångens land

Till sångens land är en samling med 150 sånger. Samlingen redigerades av Herbert Brander och Martin Karlsson och illustrerades av Gunila Stierngranat. Första upplaga publicerades 1950, utgiven på Kåbes förlag i Uddevalla. Den användes/används framför allt inom olika frikyrkliga samfund.

Exempel på sånger i samlingen
004. Var inte som en igelkott! (Text och musik av Herbert Brander)

008. Släpp nu lite solsken in. (Text och musik av Sixten Arvidson)

028. Guds kämpar vi äro. (Text och musik av Elsa Eklund)

032. Vi äro fem små vandringsmän. (Text och musik av Herbert Brander)

065. Säg vem har skapat blommorna? (Text och musik av Mildred Adair, Från eng. av Arthur Edebo)

069. Jonte Myra. (Text och melodi av Herbert Brander, Arr. av E.E. = Elsa Eklund?)

098. Vi är den sjungande söndagsskolan. (Text och melodi av Herbert Brander, Arr. av E.E.)

099. Till sångens land. (Text och musik av Herbert Brander)

109. Ticke-ticke-tack. (Arr. av E.E.)

132. När det stormar. (Arr. av E.E.)

Källor

Fotnoter

Barnvisor
Svenska sångböcker
Litteratur 1950
Musikåret 1950
Kristendomsåret 1950
Jacob Marcus

Jacob Marcus (kallades även för R. Jakob), född troligen 1749 i Schwaan, Tyskland, död 13 mars 1819 i Norrköping, var en tysk-svensk köpman. Marcus var en av pionjärerna i Sveriges judiska befolkning som började öka omkring år 1800.

Biografi 
Jacob Marcus var son till skyddsjuden Marx Levien och inkom 1779 till Sverige och Stockholm, där han blev betjänt hos Gumpert Hirsch. Tillsammans med Salomon Jakob fick han 1782 tillstånd att slå sig ned i Karlskrona för att driva handel med nipper, och flyttade samma år till Norrköping där han fick skyddsbrev att syssla med grosshandel. Tillsammans med en kompanjon övertog han 1793 ett kattuntryckeri, samtidigt som han fortsatte med grosshandel i nipper, specerier, ull och garn.

Jacob Marcus avsevärda inverkan på Norrköpings historia och hans betydelse för invandring och förkovran har betonats i flera tryckta verk.

Detta och hans mer generella gärning för Sverige, som av Gustav III speciellt privilegierad handlande, och som östgötsk fastighetsägare framgår också av ett flertal encyklopediska artiklar om honom.

Kända avkomlingar
Ett antal kända svenskar härstammar från honom och hans hustru Fredrika Isaksdotter (Freideh Isaac), såsom sociologen Gustaf Steffen, historikern Hugo Valentin, tv-producenten Gunilla Marcus-Luboff, hovrättslagmannen Stig Marcus, förläggarfamiljen Bonnier, operasångerskan Isa Quensel, urmakarmästaren Stefan Anderson, fotografen Mattias Klum, skådespelerskan Lotta Ramel, popartisten Magnus Uggla, tv-journalisten Jens von Reis, advokaten Biörn Riese och regissören Annabelle Rice. Även den amerikanska författarinnan och ekologen Siri von Reis i New York och hennes dotter CBS-reportern Serena Altschul har Marcus till anfader. Två av Marcus döttrar gifte sig med bröderna Moses och Aron von Reis.

Redan år 1900 gavs en nästan fullständig redogörelse för släkten ut på ett stort tryckt stamträd, och det omfattande släktregistret uppdaterades ända fram till 1942 av Curt Marcus.

Referenser

Externa länkar 

Svensk-judisk historia
Födda 1749
Avlidna 1819
Män
Svenska köpmän
Personer under gustavianska tiden
Personer i Tyskland under 1700-talet
Personer från Schwaan
Personer inom Sveriges näringsliv under 1700-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Jacob
Efron

Efron, även stavat Ephron, är ett  ryskt och judiskt efternamn som även finns representerat i Sverige.

Personer med efternamnet Efron eller Ephron
 Bradley Efron (född 1938), amerikansk statistiker
 Delia Ephron (född 1944), amerikansk författare
 Henry Ephron (1912–1992), amerikansk författare
 Ilja Abramovitj Efron, (1847–1917), rysk judisk bokförläggare
 Inés Efron (född 1985), argentinsk skådespelare
 Elena Efron (född 1959), författare, entreprenör
 Katja Efron (född 1981), svensk förläggare 
 Nora Ephron (1941–2012), amerikansk filmregissör och författare
 Vera Efron-Kosmina (född 1959), judisk-svensk författare och förläggare
 Phoebe Ephron (1914–1971), amerikansk författare
 Zac Efron (född 1987), amerikansk skådespelare

Se även
 Brockhaus och Efrons encyklopediska lexikon,  rysk encyklopedi utgiven 1890–1907
 Efron & Dotter, svenskt bokförlag

Ryska efternamn
Judiska efternamn
Jiddisch-efternamn
Alfonso Rodriguez

Alfonso Rodriguez, Alonso Rodriguez, född 25 juli 1532 i Segovia, Spanien, död 31 oktober 1617 i Palma, Mallorca, Spanien, var en spansk lekman inom jesuitorden. Han vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan.

Rodriguez inträdde i jesuitorden vid cirka fyrtio års ålder efter att hans hustru och tre barn dött. Hans liv var inriktat på bön och självspäkning. En av de jesuiter, som kom under Rodriguez inflytande, var Petrus Claver som, på inrådan av Rodriguez, blev missionär i Sydamerika.

Källor
 Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. 
 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Fotnoter

Födda 1532
Avlidna 1617
Män
Spanska jesuiter
Spanska helgon
Jesuithelgon
Chesty Morgan (musikgrupp)

Orkester Chesty Morgan är en svensk vaudeville-liknande orkester från Stockholm, som har funnits sedan nyår 1990 vid en spelning i Berlin i samband med Berlinmurens fall. Chesty Morgan har grundat sin popularitet genom många spelningar på Mosebacke Etablissement och BUS (Barnens underjordiska scen) på Bondegatan i Stockholm, och under ledning av Märta Skantz på Victoriateatern i Malmö, och Wisby Hotell i Visby. 

Orkestern spelar vanligtvis franska chansoner, italiensk schlager, tango och fado samt  romsk musik men även egna tolkningar av Zarah Leander och Yma Sumac, detta i kabarémiljö, och specialiserar sig på att framföra nummer på så många olika språk som möjligt i en och samma föreställning. Man har en ovanlig sättning med bland annat både banjo och blås. Medlemmar byter ofta instrument under föreställningarna och samspelar med solisten eller agerar motspelare genom utrop och andra inslag av komik. Chesty Morgan centreras runt Maya de Vesque som är orkesterns eldiga vokalist, operasångerska och primadonna. Per Sunding och Patrik Bartosch från Eggstone och Johnny Essing från Bob hund ingår i bandet.

För att hedra Mae West vid 100-årsminnet av hennes födelse 1993 infogade Orkester Chesty Morgan två av Wests stora paradstycken They call me Sister Honky-Tonk och Love is the greatest thing i repertoaren.

Orkester Chesty Morgans showgrupp har varit med på Pridefestivalen, fått fonogramstöd av Statens kulturråd, spelat på många håll i Sverige – som Kulturhuset i Stockholm, Victoriateatern i Malmö och Krokstrandfestivalen i Bohuslän – samt har uppträtt med Riksteatern.

Källor 
 "Chesty Morgan" i Svenska Dagbladet 12 oktober 2007

Noter

Externa länkar 
 
 Chesty Morgan på Svensk mediedatabas

Svenska musikgrupper
Samuel M. Ralston

Samuel Moffett Ralston, född 1 december 1857 i Tuscarawas County, Ohio, död 14 oktober 1925 nära Indianapolis, Indiana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 28:e guvernören i delstaten Indiana 1913-1917. Han representerade Indiana i USA:s senat från 4 mars 1923 fram till sin död.

Ralston utexaminerades 1884 från Central Normal College i Danville, Indiana. Han studerade därefter juridik och inledde 1886 sin karriär som advokat i Indiana. Ralston var elektor för Grover Cleveland i presidentval 1888 och 1892.

Ralston besegrade Progressiva partiets kandidat Albert J. Beveridge i guvernörsvalet 1912. Han efterträdde Thomas R. Marshall som guvernör i januari 1913. Efter fyra år som guvernör återgick Ralston till arbetet som advokat.

I senatsvalet 1922 vann Ralston mot Albert J. Beveridge som denna gång var republikanernas kandidat.

Ralstons grav finns på Oak Hill Cemetery i Lebanon, Indiana.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats

Guvernörer i Indiana
Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Tuscarawas County
Födda 1857
Avlidna 1925
Män