kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Axel Iveroth

Karl Axel Iveroth, född 4 augusti 1914 i Ekerö församling, död 29 april 1993 i Adelsö-Munsö församling, var en svensk företagsekonom som bland annat arbetade inom olika näringslivsorganisationer.

Som nyutexaminerad från Handelshögskolan i Stockholm, och med en bakgrund som radioprogramledare på Radiotjänst rekryterades Iveroth som forskare till Industriens Utredningsinstitut (IUI) i samband med att institutet bildades 1939. 1941 blev han IUI:s sekreterare. 1944 lämnade han IUI för att bli industriattaché i Washington. 

Iveroth var med och grundade organisationen Studieförbundet Näringsliv och Samhälle (SNS) 1948, och blev senare chef för Sveriges Industriförbund under perioden 1957 till 1977.

Iveroth invaldes 1957 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien. Han är begravd på Ekerö kyrkogård.

Bibliografi

 1943 - Småindustri och hantverk i Sverige

 1968 - Industri och samhälle

 1977 - Det goda samhället

 1994 - Det härliga livet: minnen, skrönor och debattinlägg

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska företagsekonomer
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1914
Avlidna 1993
Män
Personer från Ekerö socken
Tryggve Gustafsson

Ulf Tryggve Gustafsson, född den 11 juli 1918 i Ljusterö, Stockholms län, död den 23 september 1989 i Bromma, var en svensk zoolog. Han var son till direktör Edvard Gustafsson och Theresia Gustafsson. Gift 1953 med filosofie magister Ingrid Jonsson. 

Gustafsson blev filosofie doktor i Stockholm 1952, docent i experimentell zoologi vid Stockholms högskola samma år, biträdande lärare vid zoologiska institutionen där 1953, professor i zoofysiologi vid Stockholms universitet 1956-1983 och därefter professor emeritus. Han var ledamot av Vetenskapsakademien, av Fysiografiska sällskapet i Lund, ledamot av Vetenskapsakademien i Sovjet, av Finska vetenskapsakademien samt ledamot av styrelsen för Kristinebergs marinbiologiska station.

Källor 
Sveriges statskalender 1984, sid. 489, 737.
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1985, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1984  ISSN 0347-3341 s. 407

Svenska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1918
Avlidna 1989
Personer från Ljusterö socken
Pithiviers (transitläger)

Transitlägret Pithiviers var ett franskt läger för uppsamling av judar och utlänningar för vidare transport till tyska koncentrationsläger. Lägret låg vid den franska staden Pithiviers i departementet Loiret, cirka 5 mil söder om Paris.

Lägret byggdes av fransmännen vid andra världskrigets början avsett som ett läger för tyska krigsfångar men efter Frankrikes kapitulation 1940 användes det av Vichyregimen och den tyska ockupationsmakten som uppsamlings- och transitläger för judar och utlänningar som sändes vidare till tyska koncentrationsläger och utrotningsläger.

Av de tågkonvojer som lämnade Pithiviers med Auschwitz som slutstation är ”6:e konvojen” som avgick 17 juli 1942 mest omtalad på grund av att den innehöll ett stort antal kvinnor och barn.

1943 blev lägret i Pithiviers ett interneringsläger för politiska fångar.

Under andra världskriget fanns det en mängd interneringsläger och uppsamlingsläger både i Vichyfrankrike och i tyskockuperade Frankrike. De största lägren fanns i Drancy, Montreuil-Bellay, Angouléme, Rennes, Poitiers och Compiégne.

Se även
 Drancy (interneringsläger)
 Compiègne (interneringsläger)
 Gurs (interneringsläger)
 Le Vernet (interneringsläger)
 Vélodrome d’hiver-räden
 Räden i Marseille 1943

Källor
Denna artikel är helt eller delvis baserad på motsvarande artiklar på franska och tyska Wikipedia

Noter 

Frankrike under andra världskriget
Förintelsen
Läger i Frankrike under andra världskriget
Vichyregimen
ATC-kod N01: Anestetika



N01A Allmänanestetika

N01AA Inhalationsanestetika
N01AA01 Dietyleter
N01AA02 Vinyleter

N01AB Halogenerade kolväten och etrar
N01AB01 Halotan
N01AB02 Kloroform
N01AB03 Metoxyfluran
N01AB04 Enfluran
N01AB05 Trikloretylen
N01AB06 Isofluran
N01AB07 Desfluran
N01AB08 Sevofluran

N01AF Barbitursyraderivat
N01AF01 Metohexital
N01AF02 Hexobarbital
N01AF03 Tiopental

N01AG Barbiturater, kombinationer
N01AG01 Enibomal

N01AH Opioidanestetika
N01AH01 Fentanyl
N01AH02 Alfentanil
N01AH03 Sufentanil
N01AH04 Fenoperidin
N01AH05 Anileridin
N01AH06 Remifentanil
N01AH51 Fentanyl, kombinationer

N01AX Övriga allmänanestetika
N01AX01 Droperidol
N01AX03 Ketamin
N01AX04 Propanidid
N01AX05 Alfaxalon
N01AX07 Etomidat
N01AX10 Propofol
N01AX11 Natriumoxibat
N01AX13 Dikväveoxid
N01AX14 Esketamin
N01AX15 Xenon
N01AX63 Dikväveoxid, kombinationer

N01B Lokalanestetika

N01BA Aminobensoesyraestrar
N01BA01 Metabuteamin
N01BA02 Prokain
N01BA03 Tetrakain
N01BA04 Kloroprokain
N01BA05 Bensokain
N01BA52 Prokain, kombinationer

N01BB Amider
N01BB01 Bupivakain
N01BB02 Lidokain
N01BB03 Mepivakain
N01BB04 Prilokain
N01BB05 Butanilikain
N01BB06 Cinkain
N01BB07 Etidokain
N01BB08 Artikain
N01BB09 Ropivakain
N01BB10 Levobupivakain
N01BB20 Kombinationer
N01BB51 Bupivakain, kombinationer
N01BB52 Lidokain, kombinationer
N01BB53 Mepivakain, kombinationer
N01BB54 Prilokain, kombinationer
N01BB57 Etidokain, kombinationer
N01BB58 Artikain, kombinationer

N01BC Estrar av bensoesyra
N01BC01 Kokain

N01BX Övriga lokalanestetika
N01BX01 Etylklorid
N01BX02 Dyklonin
N01BX03 Fenol
N01BX04 Kapsaicin

N
Bengt Rydén

Bengt Rydén, född 1936, är en svensk ekonom, ekonomijournalist och företagsledare.

Utbildning och tidig karriär 
Efter studentexamen på latinlinjen påbörjade Rydén 1957 studier vid Handelshögskolan i Stockholm. Han arbetade under 1960-talet som utredare vid Studieförbundet Näringsliv och Samhälle (SNS) och Industriens Utredningsinstitut (IUI) till 1970. 

Rydén disputerade vid Handelshögskolan i Stockholm 1972 på doktorsavhandlingen Fusioner i svensk industri: en kartläggning och orsaksanalys av svenska industriföretags fusionsverksamhet 1946-69 och blev därigenom ekonomie doktor (ekon.dr). Avhandlingen var baserad på hans forskning vid IUI.

Karriär 
Han var chefredaktör för Veckans Affärer 1971–1973, och återkom därefter till SNS som verkställande direktör 1974-1984.

Under Rydéns VD-tid intog SNS (som hade grundats 1948 med en samförståndsinriktning) en mycket försonligare hållning till socialdemokraternas förslag om löntagarfonder än flera andra näringslivsankutna organisationer, och försökte hitta kompromisser mellan förespråkare och motståndare. SNS och Rydén blev därför föremål för viss kritik inom näringslivsleden. Rydén var därefter chef för Stockholmsbörsen från 1985 till 1998. Rydén var där en av de drivande krafterna bakom börsens modernisering. Börsen var ännu vid mitten av 1980-talet en institution i gränslandet mellan privat och offentligt.  Från 1999 till 2008 var han ordförande för Sjunde AP-fonden. Rydén är även verksam hos Hallvarsson & Halvarsson.

Utmärkelser 
 Ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1986

Familj 
Han är son till Gunnar Rydén och Ragnhild (f. Söderbaum).

Referenser

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv
Civilekonomer
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Svenska chefredaktörer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1936
Män
Levande personer
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Lars Nabseth

Lars Gunnar Nabseth, född 25 juni 1928 i Stockholm, död 25 juli 2022, var en svensk ekonom, forskare och företagsledare.

Utbildning och tidig karriär 
Nabseth avlade ekonomexamen vid Handelshögskolan i Stockholm 1952 och erhöll titeln civilekonom. Han anställdes därefter vid Industriens utredningsinstitut (IUI) 1952, och utsågs 1955 till IUI:s sekreterare.

Nabseth disputerade vid Handelshögskolan i Stockholm 1961 på doktorsavhandlingen Löneökningars verkningar inom industrin: en studie av anpassningsprocessen inom företaget  och erhöll titeln ekonomie doktor (ekon.dr). Avhandlingen byggde delvis på forskning han utfört vid IUI.

Karriär 
Nabseth utsågs 1960 till chefsekonom för Industriförbundet. Han återkom till Industrins utredningsinstitut 1963–1964 som tillförordnad chef, och 1966–1973 som dess VD. År 1973 utsågs Nabseth till VD för Jernkontoret och adjungerad professor vid Stockholms universitet. 

I samband med den svenska stålkrisen under 1970-talet ledde Nabseth Handelsstålsutredningen, som föreslog en sammanslagning av flera stålföretag till en statlig stålkoncern. Resultatet blev att SSAB skapades 1978. Åren 1977 till 1989 var Nabseth VD för Sveriges Industriförbund.

Han var adjungerad professor i nationalekonomi med särskild inriktning mot transformation av industristruktur vid Handelshögskolan i Stockholm 1989–1993. Han hade ett flertal styrelseuppdrag i ledande industriföretag, bland annat MoDo, Fläkt, Marabou och Höganäs.

Familj 
Nabseth gifte sig 1956 med filosofie magister Birgitta Bygdeman (1931–2020), dotter till generaldirektören Konrad Persson. Makarna är begravda på Bromma kyrkogård.

Utmärkelser 
 Ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien

Referenser

Noter

Källor 
 Nabseth, Lars G, i Vem är det, 1993

Män
Födda 1928
Avlidna 2022
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska professorer i nationalekonomi
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Jubeldoktorer vid Handelshögskolan i Stockholm
Forskare från Stockholm
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Järsta

Ej att förväxla med kyrkbyn Järsta (Gärdsta) i Marby socken, Åre kommun eller Järsta gård i Uppsala kommun.

Järsta är en by i Säbrå socken i Härnösands kommun. Den ligger väster om Fröland och söder om Nässjön. 

Ofta brukar Järsta och Ed felaktigt benämnas som en del av Frölands by. Järsta är en liten by belägen på en kulle, som man kan se från hela Gådeådalen. 

I byn finns en del gamla trähus av bl.a. timmer i fint skick. Den stora vita byggnaden av trä brukar ibland kallas för Järsta herrgård. 

Namnet Järsta kommer med största sannolikhet från Hjarrandis bostad eller Järs bostad. Sta är ett fornnordiskt ord för bostad eller gård.

Se även
Fröland
Gådaån

Noter

Orter i Härnösands kommun
Potenslag (statistik)

Potenslag är en egenskap av vissa sannolikhetsfördelningar som innebär att frekvensen av en storhets värde är exponentiellt avtagande med värdet. Exempelvis kan man visa att antalet städer i en viss storlek minskar med storleken och att detta följer en potenslag. Enligt potenslagen ger en viss relativ förändring i storlek alltid samma relativa förändring i frekvens oavsett vilken storlek man utgår ifrån. En halvering av storlek på stad ger enligt potenslagen alltid samma ökning i procent av antalet städer. 

Potenslagen förekommer på många håll i naturen som exempelvis antalet jordbävningar och deras styrka, storlek på organismer och så vidare.

Exempel på potenslagsfördelningar 
 Paretoprincipen (kontinuerlig)
 Zetafördelningen (diskret)
 Yule–Simonfördelningen (diskret)
 T-fördelningen
 Zipfs lag, och dess generalisering Zipf-Mandelbrot. (Avser rankningsfrekvens.)
 Den långa svansen

Statistik

uk:Степенева функція
Detlof Heijkenskjöld den äldre

Detlof Heijke (adlad Heijkenskjöld), född 4 juli 1707 på Gammelbo bruk i Örebro län, död 26 mars 1775 i Stockholm, var en svensk bergmästare.

Detlof Heijke var son till Detlof Heijke den äldre och Margareta Tilas, en faster till Daniel Tilas, och genom faderns äktenskap hamnade Gammelbo bruk och Granhult i släktens ägo. Hans bröder var jämte honom själv brukspatroner på dessa bruk. Sedan Detlof Heijke blivit auskultant vid Bergskollegium 1728 studerade han gruvor och bergsbruk i flera länder på den europeiska kontinenten. Efter hemkomsten blev han 1737 bergmästare i Nya Kopparbergs bergmästardöme. Han blev bergsråd 1758 och adlades 1761 med namnet Heijkenskjöld. 

Heijkenskjöld bidrog i hög grad till bergshanteringens utveckling i Sverige. Han förbättrade gruvdriften, ökade Nya Kopparbergs produktion, uppmuntrade bergsmännen till utökat jordbruk samt anlitades som ledamot av flera kommissioner för bergs- och skogsskötselns höjande. Som preses i Vetenskapsakademien, i vilken han invaldes 1742, höll han två tal: Om bergverksrörelsen i gemen (1759) och Om bergshandteringens olika öden och omvexlingar i vårt kära fädernesland (1768). Dessutom publicerade han tre smärre uppsatser i Vetenskapsakademiens handlingar.

1747 blev han disponent för Gammelbo bruk samt köpte andelar i det förlustbringande Hällefors silverbruk som han omvandlade till järn- och stålmanufaktur varmed det började gå med vinst. Han deltog i bildandet av Jernkontoret.

Hans hustru var Catharina Hising, dotter till Wilhelm Hisinger och friherrinnan Anna Märta Taube af Odenkat. Med henne fick han bland annat sonen Detlof Heijkenskjöld den yngre.

Källor

 Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1970, s. 541
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 2 

Svenska brukspatroner under 1700-talet
Svenska bergmästare
Svenskt adlade
Svenska bergsråd
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Ramsbergs socken
Födda 1707
Avlidna 1775
Män
Ugglan
Daniel V. Gallery

Konteramiral Daniel Vincent Gallery, född 10 juli 1901, död 16 januari 1977, officer i Förenta Staternas flotta. Han stred i det andra slaget om Atlanten under andra världskriget och är mest känd för kapningen av den tyska ubåten U-505.

Bibliografi

Facklitteratur av Daniel V. Gallery
Clear the Decks (Morrow, 1951) 
U-505 (original title: Twenty Million Tons Under the Sea) (1956)
We Captured a U-boat (Popular Book Club, 1958)
The Pueblo Incident (Doubleday, 1970)
Eight Bells (original title: Eight Bells And All's Well) (Norton, 1965)

Romaner av Daniel V. Gallery
Now, Hear This! (Paperback Library, 1966)
Stand By-y-y to Start Engines (Norton, 1966)
Cap'n Fatso (sequel to Now, Hear This) (Norton, 1969)
Away Boarders (sequel to Cap'n Fatso) (Norton, 1971)
The Brink (Warner Books, 1973)

Se även
William O. Gallery
Phillip D. Gallery
William Rynne

Vidare läsning

Externa länkar

Short Biography from Arlington National Cemetery
History of the US Navy Steel Band
Archive of US Navy photographs and reports of the capture of U505

Amiraler i USA:s flotta
Födda 1901
Avlidna 1977
Män
Nascar Busch Series 2004

NASCAR Busch Series 2004 var ett race som vanns av Martin Truex Jr.

Delsegrare

Slutställning

2004
Motorsportevenemang 2004
Kållands skärgårdar

Kållands skärgårdar ligger i södra Vänern kring halvön Kålland och Kållandsö i Lidköpings kommun. Skärgården delas upp i Ekens skärgård norr om Kållandsö och Rackeby skärgård  i väster och den består av cirka 120 öar samt en mängd kala skär. Kållands skärgårdar anses vara av riksintresse för sina natur- och kulturvärden liksom sin betydelse för friluftsliv samt yrkes- och fritidsfiske. .

Kållands skärgårdar har också inrättats som är också ett naturreservat i Lidköpings kommun i Västra Götalands län. Reservatet är 6 489 hektar stort och skyddat sedan 1989. Reservatet består av ca 120 öar och en mängd kala skär. På Stora och Lilla Eken samt Lindön finns ädellövskog. Där växer ek och lind. På sommaren kan man finna lundslok, myskmadra, tandrot och sårläka.
Inom området häckar havsörn, fiskmås, gråtrut, havstrut, fisktärna och småskrake. Man kan även få se fiskgjuse, lärkfalk och bläsand.

Området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden, Natura 2000.

Källor

 Länsstyrelsen naturreservat Kållands skärgårdar

Naturreservat i Lidköpings kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Vänern
Skärgårdar i Sverige
Lidköpings kommun
Naturskyddsområden bildade 1989
Momofuku Ando

, född 5 mars 1910, död 5 januari 2007, var den taiwanesisk-japanska uppfinnaren av snabbnudlar och grundaren av Nissin Foods.

Tidigt liv 
Ando föddes Wu Pai-fu  i en rik familj i Kagi (numera Chiayi) i Taiwan, som då var en del av japanska imperiet. Efter andra världskriget blev Ando japansk medborgare och flyttade till Japan, där han började studera vid Ritsumeikanuniversitetet och grundade ett litet företag i Osaka.

1948 dömdes Ando för skattebrott och fick tillbringa två år i fängelse. I sin biografi skriver Ando att han gav stipendier till studenter, något som på den tiden räknades som skattebrott. Efter att han förlorat sitt företag grundade han vad som skulle bli Nissin Foods i Ikeda, ett företag som i början tillverkade salt.

Snabbnudlar 

Efter kriget hade Japan underskott på mat och hälsoministeriet uppmuntrade folk att äta bröd från USA gjort på vetemjöl. Ando undrade varför bröd rekommenderades istället för nudlar, då ministeriet svarade att företag som tillverkade nudlar var för små och instabila för att fylla matbehovet. Ando bestämde sig då för att utveckla nudelproduktionen själv.

25 augusti 1958, efter flera månader av experimenterande för att utveckla sin snabbfriteringsmetod, lanserade Ando sitt första paket snabbnudlar. Snabbnudlarna kallades  efter sin kycklingsmak och ansågs vara en lyxvara då ett paket kostade 35 yen, vilket var sex gånger dyrare än udon- och soba-nudlar. Ando började sälja koppnudlar 1972. När priserna började sjunka blev snabbnudlar en växande marknad och 2008 var den världsomspännande efterfrågan på snabbnudlar 93 miljarder portioner. 2007 såldes fortfarande Chikin Ramen i Japan, då för 60 yen, vilket var ungefär en tredjedel av den billigaste nudelportionen på en restaurang.

Lanseringen av koppnudlar 1972 bidrog till populariseringen av snabbnudlar utanför Japan. Ando hade sett amerikaner dela snabbnudlarna i två delar och sedan hälla varmt vatten över dem, vilket inspirerade Ando till en kopp av frigolit med vidare topp än botten som en lämplig behållare för att tillaga och hålla nudlar varma i.

Fotnoter

Referenser 

Födda 1910
Avlidna 2007
Män
Personer inom Japans näringsliv under 1900-talet
WP:Projekt Japan
WP:Projekt Kina
Personer inom Japans näringsliv under 2000-talet
Philip II

Philip II Filoromeo, latin: Philippus Philoromaeus; grekiska: Philippos Philoromaios, (romälskaren) även kallad Barypos (tung fot), död 58 f.Kr, var kung i det seleukidiska riket i Syrien 65-64 f.Kr.  Han var den sista regenten i seleukidriket.

Philip II var son till Philip I Philadelphos. Han blev 65 f.Kr kung i Syrien under Pompejus översyn. Han avsattes dock året därpå, varefter Syrien förklarades som en romersk provins. 

År 58 f.Kr. var han föreslagen som make till drottning Berenike IV av Egypten, men äktenskapet förhindrades av den romerska guvernören i Syrien, Aulus Gabinius.

Referenser 

 

Seleukidiska regenter
Män
Födelseår saknas
Avlidna okänt år
Tan Yuling

Tan Yuling, född 1920, död 14 augusti 1942, var officiell konkubin och bihustru till kejsar Puyi av Manchukuo. 

Tan Yuling var född inom den adliga familjen Tatala från Manchuriet. Hon blev hovdam vid det kejserliga titulärhovet i Peking som barn 1927. Hon följde med kejsarfamiljen till Manchuriet 1932. Hon lämnade det tillfälligt då hon studerade vid en flickskola i Peking. 

Den 6 april 1937 utvaldes hon vid sjutton års ålder av kejsaren till officiell "Kejserlig Gemål av Femte Graden".
Tan Yuling stod i opposition till Japan, specifikt till att japanerna kontrollerade Puyi och behandlade honom som en marionett. Japanerna ogillade henne, särskilt då Puyi motstod deras försök att arrangera ett äktenskap mellan honom och en japansk bihustru med hänvisning till att han var gift med Tan. 
Hon dog i tyfoidfeber 1942 strax efter en injektion som gavs till henne av en japansk läkare, och Puyi misstänkte att hon blivit mördad av japanska staten. Efter hennes död utsattes Puyi ännu en gång för press att välja en japansk bihustru, men han ersatte istället Tan Yuling med Li Yuqin. 

2004 fick hon av det avsatta kejsarhusets representanter den postuma titeln kejsarinna.

Källor 

 Puyi, Henry (1988). Jag var kejsare av Kina: från himlens son till medborgare. Lund: Pegas

Avlidna 1942
Födda 1920
Kvinnor
Hovdamer
Cetylpyridinklorid

Cetylpyridinklorid (CPK) är en kemisk förening med formeln C21H38NCl. Ämnet är en kvartär ammoniumförening som har använts i halstabletter, desinfektionslösningar, tandkrämer och hals- och nässprayer.

Användningar 
Cetylpyridinklorid i munvatten och tandkrämer har visats effektivt för att förebygga tandplack och tandköttsinflammationer (gingiviter). Den har emellertid också påståtts ge brun missfärgning mellan tänder. Cetylpyridinklorid i munvatten har också föreslagits som medel mot dålig andedräkt och mot karies. Också användning som konserveringsmedel i ögondroppar har föreslagits.

Fysiska och kemiska egenskaper 
Cetylpyridinklorid har summaformeln C21H38NCl. I ren form är det vid rumstemperatur ett vitt pulver. Den ohydrerade formen har smältpunkt 77 °C, monohydratet har smältpunkt  80–83 °C. Koncentrerade lösningar är vävnadsskadliga och angriper slemhinnor. Ren substans eller i koncentrerad form är cetylpyridinklorid giftig vid förtäring och mycket giftig att inandas.

Monohydratets CAS-nummer är 6004-24-6.

Dess kritiska micellkoncentration är 0,00124 M, motsvarande 0,042 % i vatten.

I vissa produkter har i stället för kloriden bromiden av cetylpyridin använts. Egenskaperna är mycket lika. Bromiden finns nu inte i några kommersiella produkter.

Toxikologi and farmakologi 
Lägsta publicerade letala dosen i råtta efter intraperitoneal injektion är 15 mg kg-1
Mediana letala dosen LD50 i råtta är 30 mg kg-1 vid intravenös injektion och 108 mg kg-1  när substansen ges oralt (säkerhetsdatabladet anger 200 mg kg-1 oralt till råtta).

Referenser 
Delvis baserad på motsvarande engelska artikel.

Externa länkar
"Patient-FASS om Bafucin"

Kvartära ammoniumföreningar
Antiseptika
Konserveringsmedel
Klorider
Pyridiner