kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Friedrich Stohmann

Friedrich Karl Adolph Stohmann, född 25 april 1832 i Bremen, död 1 november 1897 i Leipzig, var en tysk lantbrukskemist.

Stohmann studerade kemi i Tyskland och England och ägnade sig därefter en tid åt kemisk industri, men övergick 1857 till lantbrukskemin, först som assistent hos Wilhelm Henneberg i Celle och sedan i Weende vid Göttingen. År 1862 upprättade han lantbrukskemiska försöksstationen i Braunschweig och 1865 i München, men blev samma år professor i lantbrukskemi vid universitetet i Halle an der Saale och ledare för provinsen Sachsens lantbruksförenings därvarande försöksstation. År 1871 kallades han som professor till universitetet i Leipzig och upprättade dess berömda försöksanstalt. Han ägnade sig från denna tid åt stärkelse- och sockerindustriella frågor samt i synnerhet åt foderläran och forskning om husdjurens näring, inom vilket område hans i samarbete med Henneberg utförda försök väsentligt bidrog till utbildandet av den under 1800-talets senare del allmänt antagna läran. 

Stohmann skrev ett antal framstående arbeten på den tekniska och lantbrukskemins område såsom Encyclopädisches Handbuch der technischen Chemie (utarbetad på grundval av James Sheridan Muspratt, med bland andra Bruno Kerl, 1854-58; fjärde upplagan, band 1–6, 1888–96; fortsatt av Hans Bunte, band 7–12, 1898–1922), Handbuch der technischen Chemie (med Carl Engler, 1872-74), Handbuch der Zuckerfabrikation (1878; fjärde upplagan 1899) samt många redogörelser för sina undersökningar i av Henneberg och Stohmann utgivna "Beiträge zur Begründung einer rationellen Fütterung der Wiederkäuer" (1860-64) och facktidskrifter.

Källor

Noter

Tryckta källor 

Tyska lantbrukskemister
Tyska professorer
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Bremen
Födda 1832
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Giulio Cappellini

Giulio Cappellini äger den italienska designföretaget Cappellini baserat i Milano.

Biografi
Familjeföretaget Cappellini startades av Giulios far år 1946, och Giulio började i företaget 1979.

Företaget
Företagets kollektioner är kända för att "ta upp nya trender och fjärran talanger" och inkluderar soffor, diskbänkar, hyllor och lampor.
Företaget hamnade i ekonomiska svårigheter 2004, och köptes upp av ett annat Italienskt möbel företag Poltrona Frau, ett företag som bland annat producerat inredningar till Maserati, Ferrari, Alfa Romeo, Lancia och Porschebilar. Efter Poltrona Fraus övertag är Giulios uppgifter i firman fortfarande att se till det kreativa och lägga upp produktstrategin. Han har sagt att han hellre jobbar med "long sellers" istället för "best sellers".  
 
Cappellinis produkter har alltid varit kända för att vara dyra, men efter 2004 har man presenterat nya produkter som ska passa i fler hem. 

Vid möbelmässan i Milano i april 2010 flyttade Cappellini ut i staden, till stadsdelen Zona Tortona och Salone del Mobile, istället för att ställa ut i mässhallarna. Lite som Copenhagen Furniture Festival, som kördes ute i stan i olika lokaler. 

I Zona Tortona  presenterades 2010 ett samarbete mellan Cappellini och Walt Disney. På denna mässa presenterade Cappellini även en stol av den svenska möbeldesignern Martin Vallin

Referenser

Externa länkar 
 Officiell Hemsida

Män
Levande personer
Italienska modeskapare
Möbelarkitekter
Italienska formgivare
Cupidzero

Cupidzero, formellt CupidZero, eller Cupido var på 1990-talet ett svenskt erotiskt magasin.

Cupidzero, som från början hette Cupido efter den romerske kärleksguden Cupido, började utges i början av 1990-talet och innehöll sensuella och mjukpornografiska bilder på lättklädda kvinnor och män samt erotiska noveller. Tidningen vände sig till såväl en hetero- som bi- och homosexuell läsekrets. Förlaga till CupidZero var norska Cupido. Åren 1990–1991 var Lill-Marit Bugge chefredaktör för det svenska magasinet.

Referenser 

Svenska pornografiska tidningar
Tina (namn)

För andra betydelser, se Tina
Tina är ett kvinnonamn, en smeknamnsform av namnet Kristina, med betydelsen den kristna. Namnet kan även vara en kortform av namn som Valentina, Albertina, Bettina, Katarina eller Martina.

Namnsdag i Sverige saknas, 1986 infördes det på 22 februari, det flyttades till 14 februari  1993 och utgick 2001..

Kända personer vid namn Tina
 Tina Ahlin (egentligen Katrina Ahlin), svensk musiker
 Tina Charles (egentligen Tina Hoskins), brittisk sångerska
 Tina Cousins, brittisk sångerska
 Tina Fey (egentligen Elizabeth Stamatina Fey)
 Tina Kandelaki, georgisk-rysk programledare
 Tina Leijonberg (egentligen Katarina Leijonberg), svensk skådespelare
 Tina Maze, slovensk alpin skidåkare
 Tina Mehrafzoon, svensk radioprogramledare
 Tina Nordlund, svensk fotbollsspelare
 Tina Nordström (egentligen Kristina Nordström), svensk kock och TV-personlighet
 Tina Turner (egentligen Annie Mae Bullock), amerikansk sångerska.
 Tina Thörner, svensk rallykartläsare
 Tina Weirather, liechtensteinsk alpin skidåkare
Kvinnonamn
Valentina

Valentina är ett latinskt kvinnonamn betyder stark och frisk. Det är ett vanligt förekommande ryskt förnamn. Det används även i bland annat Italien och Spanien. I Italien har det fått ge namn åt en tecknad vuxenserie.

Namnsdag saknas i Sverige. Det relaterade Valentin har dock namnsdag 14 februari.

Kända personer vid namn Valentina
 Valentina Cortese, italiensk skådespelare
 Valentina Jegorova, rysk maratonlöpare
 Valentina Kovpan, sovjetisk bågskytt
 Valentina Lizana, svensk ishockeymålvakt
 Valentina Matvijenko, rysk guvernör
 Valentina Monetta, sanmarinsk sångerska
 Valentina Semerenko, ukrainsk skidskytt
 Valentyna Sjevtjenko, ukrainsk längdåkare
 Valentina Sjevtjenko, kirgizisk kampsportare
 Valentina Teresjkova, sovjetisk kosmonaut
 Valentina Tsibulskaja, vitrysk gångare
 Valentina Zenere, argentinsk skådespelare, sångare och modell.

Inom fiktion
Valentina (tecknad serie)

Se även   

 Valentin

Referenser

Ryska förnamn
Kvinnonamn
Tycho de Hofman

Tycho de Hofman, född 1714, död 1754, var en dansk ämbetsman, bror till Hans och Niels de Hofman. 

de Hofman, som blev höjesteretsassessor 1750, författade Portraits historiques des hommes illustres de Dannemark (1746; utgiven på danska, med förbättringar och tillägg, av Sandvig, "Historiske efterretninger om velfortjente danske adelsmænd", 3 band, 1777-79).

Källor 

 

Födda 1714
Avlidna 1754
Danska ämbetsmän
Män
Danska författare under 1700-talet
Danskspråkiga författare
Niels de Hofman

Niels de Hofman, född 1717, död den 8 juni 1785, var en dansk amtman, bror till Hans och Tycho de Hofman. 

de Hofman blev 1750 landsdomare på Själland och Mön, 1759 tillika amtsförvaltare i Ringsted och Sorø Amter med tillåtelse till atl bo på sin utanför amtets gränser liggande egendom Ravnstrup, som han dock sålde redan följande år. 

1771 blev han kommitterad i den danska kammaren under Finanskollegiet, övergick därifrån 1773 till en motsvarande befattning i Rentekammeret, blev 1775 deputerad där, utnämndes 1777 till amtman över Nordborg och Sønderborg Amter, från vilken post han efter egen önskan fick avsked 1784. 

Redan 1746 hade han fått titeln kansliassessor, 1761 blev han justitieråd, 1768 etatsråd och 1776 konferensråd. 1746 blev han gift med Anne Christine Bang, född Vellejus (1717-1799). Av den fynska gården Bøttigersholm upprättade han 1784 stamhuset Hofmansgave för de efterkommande till hans systerdotter, familjen Hofman-Bang.

Källor

Födda 1717
Avlidna 1785

Danska ämbetsmän
Män
Stamhus

Stamhus är en i släkten nedärvd byggnad eller gård som (adels)släkt stammar från, ett fideikommiss är ett specialfall av ett stamhus.

Begreppet används också av olika ordenssällskap, till exempel frimurarorden, och syftar då på den byggnad där en loge har sina sammanträden, sitt arkiv, bibliotek, samlingar, sällskapsrum, med mera.

Referenser
 

Adel
Ordenssällskap
Ordenshus
Charles Duveyrier

Charles Duveyrier, född den 12 april 1803 i Paris, död där den 10 november 1866, var en fransk författare. Han var son till Honoré-Nicolas-Marie Duveyrier, halvbror till Anne-Honoré-Joseph Duveyrier och far till Henri Duveyrier.

Duveyrier utvecklade en mångsidig verksamhet som journalist och författade därjämte stycken för teatern, dels ensam: Faute de s'entendre (1838; "Förstå hvarandra!", uppförd 1849), dels i förening med Scribe: Oscar (1842; "En otrogen man", 1843) och Les vêpres siciliennes (1855), dels i förening med sin bror: Michel Perrin ou l'espion sans le savoir (1834; "Michel Perrin, eller polisspionen utan att veta det", uppförd 1838), Clifford le voleur (1835; "Paul Clifford", uppförd 1837) och La meunière de Marly (1840; "Qvarnen vid Marly, eller Den vackra arrendatorskan", uppförd 1844) med flera. 

Mest är Duveyrier känd såsom anhängare av saint-simonismen. För att bidraga till denna läras utbredning utgav han flera skrifter. Även hans socialpolitiska skrift L'avenir et les Bonaparte (1864) väckte mycket uppseende.

Källor 

 

Franska journalister under 1800-talet
Saintsimonister
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Författare från Paris
Födda 1803
Avlidna 1866
Män
Ugglan
Augusto Boal

Augusto Boal, född 16 mars 1931, död 2 maj 2009, var en brasiliansk regissör, skådespelare, författare och politiker. Han etablerade uttryck som forumteater och osynlig teater i de förtrycktas tjänst.

Boal studerade teater i USA, bland annat vid Columbia University och han intresserade sig även för den form av skådespeleri som Lee Strasberg introducerat vid Actors Studio, så kallad method acting. 

Boals politiska åsikter som han uttryckte genom sin konst gjorde att han föll i onåd hos regimen i Brasilien. År 1971 arresterades han och utvisades sedermera till Argentina. Han kunde senare återvända till Brasilien varifrån hans rykte som regissör och teaterpedagog spred sig internationellt. Han avled till följd av leukemi.

Se även
Forumspel

Bibliografi i urval 
De förtrycktas teater, Trinambai 2023 (första upplagan Gidlunds 1979)
Förtrollad, förvandlad, förstenad, Gidlunds 1980
För en frigörande teater, Gidlunds 1978

Referenser 

Födda 1931
Avlidna 2009
Män
Brasilianska teaterregissörer
Brasilianska teaterteoretiker
Brasilianska teaterpedagoger
Brasilianska dramapedagoger
Julius Kühn

Julius Kühn, född 23 oktober 1825 vid Pulsnitz i Oberlausitz, död 14 april 1910 i Halle an der Saale, var en tysk agronom.

Biografi 
Efter fleråriga anställningar vid praktiskt jordbruk och studier vid Poppelsdorfs lantbruksinstitut samt en kortare tids anställning som privatdocent i Proskau återvände Julius Kühn till jordbrukspraktiken och förvaltade 1857-1862 greve von Egloffsteins gods vid Grossglogau. Han utförde grundliga undersökningar över växtsjukdomar, varav frukten blev det epokgörande arbetet Die Krankheiten der Kulturgewächse, ihre Ursachen und ihre Verhütung (1858; andra upplagan 1859). 

Kühn kallades 1862 till professor vid universitetet i Halle, genomdrev han redan 1863 inrättandet av en särskild lantbruksinstitution, för vilken han blev den förste föreståndaren. Detta institut vann högt anseende, till stor del på grund av Kühns verksamhet som ledare och lärare, och blev en av de förnämsta brännpunkterna för forskning rörande läran om husdjurens avel och utfodring. Av övriga inrättningar vid nämnda universitet, som kan anses som Kühns skapelser, bör nämnas det lantbruksfysiologiska laboratoriet, samling av olika raser av husdjur samt anstalt för provning av lantbruksredskap. 

Kühn var en ivrig förkämpe för förläggande av de vetenskapliga lantbruksinstituten från de förut vanliga instituten (akademierna) på landet till universiteten och genom sina skrifter och det exempel, som institutet i Halle under hans ledning gav på fördelarna av denna anordning, anses framför andra ha verkat för densammas allmänna genomförande i Tyskland. 

Kühn vann också stort anseende genom arbeten rörande husdjurens utfodring, och hans prisbelönta lärobok Die zweckmäßigste Ernährung des Rindviehes vom wissenschaftlichen und praktischen Gesichtspunkte (1861; 11:e upplagan 1897) hörde till de mest kända och använda läroböckerna i detta ämne. För övrigt publicerade han sina flesta vetenskapliga forskningsresultat i de av honom alltifrån början (1880) utgivna "Berichte aus dem physiologischen Laboratorium und der Versuchsstation des landwirthschaftlichen Instituts der Universität Halle". 

Kühn räknas i Tyskland som en av lantbruksvetenskapens stormän; han förenade i ovanlig grad grundlig vetenskaplighet med framstående praktisk erfarenhet. Han blev ledamot av svenska Lantbruksakademien 1875.

Källor 
 

Tyska agronomer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1825
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Poppelsdorf

Poppelsdorf är en 1904 med Bonn införlivad ort. Slottet på platsen överläts av Fredrik Vilhelm III till universitet i Bonn, vilket ännu sätter sin prägel på stadsdelen.

Källor

Stadsdelar i Bonn
Makgeolli

Makgeolli (막걸리), också känd som Makuly (takju), är en traditionell alkoholhaltig dryck i Sydkorea. 

Drycken framställs av ris (kallas även "koreanskt risvin")  vilket ger den en mjölkaktig, gråvit färg och sötma. Den framställs genom fermentering, jäsning, av en blandning av kokt ris och vatten. Makgeolli uppnår en alkoholhalt om cirka 6,5-7 procent. Ursprungligen var den populär bland bönder och fick namnet Nongju (농주 / 农酒), som betyder ungefär "bondesprit". Senare har den blivit alltmer populär även i stadsområden, särskilt i den yngre generationen. 

Traditionellt serveras makgeolli i en stor metall-, porslins- eller träskål från vilken enskilda koppar och bägare fylls med hjälp av en slev. Kommersiellt säljs makgeolli oftast i plastflaskor eller andra aseptiska behållare. Eftersom makgeolli är en ofiltrerad dryck måste den i allmänhet röras om eller skakas före konsumtionen, eftersom grumlig utfällning tenderar att avsätta sig på bottnen, vilket innebär att man får en blekgul klar vätska på toppen.  

Drycken används även i samband med uråldriga riter i Korea.

Dongdongju (동동주)är en dryck som liknar makgeolli, och som ofta dricks tillsammans med koreanska "pannkakor" vilka kallas pajeon () eller bindaetteok ().

Källor

Se även
 Koreanska köket
 Sake

Sydkoreanska alkoholdrycker
WP:Projekt Korea
Ignaz Brüll

Ignaz Brüll, född 7 november 1846, död 17 september 1907, var en österrikisk tonsättare och pianist.

Brüll var 1872–1878 pianolärare och sedan 1881 meddirektör vid de Horákska pianoskolorna i Wien. Han skrev bland annat pianokompositioner i melodiös senromantisk stil. Av hans operor var Das goldene Kreuz ("Guldkorset, uppförd på kungliga teatern i Stockholm 1879 och 1895) en av de mer populära.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Österrikiska pianister
Österrikiska kompositörer
Pianister under 1800-talet
Österrikiska musiker under 1800-talet
Födda 1846
Avlidna 1907
Män
Svensk uppslagsbok
Heinrich Wilhelm von Pabst

Heinrich Wilhelm von Pabst, född 26 september 1798 i Maar vid Lauterbach (Hessen)Lauterbach i Hessen, död 10 juli 1868 i Hütteldorf vid Wien, var en tysk agronom och lantbrukslärare.

Pabst blev 1822 lärare i teknologi vid lantbruksakademien i Hohenheim, 1823 föreståndare för lantbruksskolan där och 1828 professor vid nämnda akademi. År 1831 flyttade han till Darmstadt, där han verkade som sekreterare hos lantbrukarföreningarna i Hessen, och stiftade där en mycket besökt lantbrukslärokurs. Under denna tid tog han jämte några andra lantbrukare initiativ till årliga tyska lantmannamöten, den första stora sammanslutningen av tyska lantmän, vilken besöktes av jordbrukare från åtskilliga andra länder. 

Han var 1839-43 föreståndare för lantbruksakademien i Eldena vid Greifswald, därefter anställd som rådgivare i lantbruksangelägenheter hos preussiska regeringen, från 1845 föreståndare för akademien i Hohenheim och mottog 1850 kallelse att organisera och leda lantbrukshögskolan i Ungarisch-Altenburg, varifrån han 1861 flyttade till befattningen som ministerialråd vid handels- och ekonomidepartementet i Wien. 

Pabst var en av sin tids främsta lantbrukslärare och bland hans utgivna arbeten blev hans läroböcker (Anleitung zur Rindviehzucht, 1829, fjärde upplagan 1880, Lehrbuch der Landwirtschaft, två band, 1832-39, sjunde upplagan 1878, och Landwirtschaftliche Taxationslehre, 1853, tredje upplagan 1881) mycket använda.

Källor

Tyska agronomer
Tyska professorer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Hessen
Födda 1798
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Abraham Poppius

Abraham Poppius, född den 30 oktober 1793, död den 19 juni 1866, var en lärd finsk skald, kusins son till Gabriel Poppius.

Poppius inskrevs vid Borgå gymnasium 1810 och avlade studentexamen där 1813. Han skrevs in vid Uppsala universitet 1817 där han försvarade en akademisk avhandling om de finska reflexivernas böjning. Poppius prästvigdes i Stockholm 1823 och blev nådårspredikant i Finska församlingen i Stockholm. Han återvände i april 1824 till Finland och blev samma år präst i finska församlingen i S:t Petersburg och kyrkoherdeadjunkt i Viborg, där han tidvis tjänstgjorde som tillförordnad kyrkoherde. Han blev även predikant vid länsfängelset 1825. Vicepastors titel fick han 1827 och blev förste kaplan i sin hemsocken Jockas 1833, en tjänst som han tillträdde 1835. Han kvarstannade där till sin död.

Redan under studieteiden var han intresserad av historia och det finska språket. Han forskade i det finska språkets grammatik. Poppius skrev dikter och räknas till de tidiga finskspråkiga diktarna. Poppius synnerligen stämningsfulla poem på finska är av Julius Krohn samlade i Savolaks-karelska studentavdelningens album Koitar. Poppius bistod den tyske vetenskapsmannen Hans Rudolf Schröter med utgåvan Finnische Runen, Finnisch und Deutsch (1819), ett arbete som tidigt gav uppmärksamhet åt den finska folkpoesin utanför landets gränser. 

Under hela sitt liv samlade Poppius på material till en berättelse om Jockas. Han hade vid sin död en ansenlig mängd underlag som senare försvunnit. Han skrev också släktkrönikan Anteckningar om min slägt som ligger till grund för senare utredningar om släkten Poppius.

Det berättas att han hade en tam trana och en tam björn som husdjur när han bebodde Ryhälä kaplansboställe i Jockas. I hembygdsmuseet i Jockas finns det en skål av sten bevarad som lär ha varit björnens matskål.

Poppius gifte sig 1861 med Vilhelmina Felin (1818-1885), dotter till Johan Felin och Ulrika Hägert.

Källor
 Släkten Poppius 1998, Stockholm, 
 Släkten Poppius 1966, Borgå, med förord av Set Poppius
 

Finländska poeter
Finskspråkiga poeter
Finländska präster under 1800-talet
Poeter under 1800-talet
Finländska författare under 1800-talet
Personer från Jockas
Födda 1793
Avlidna 1866
Män
Halfdan Bryn

Halfdan Bryn, född 20 maj 1864 i Trondheim, död 5 mars 1933 i Trondheim, var en norsk militärläkare och antropolog.

Bryn avlade läkarexamen 1889 och for året efter till USA där han gjorde läkarpraktik i Dakota och New York. 1891 återvände han till Norge och arbetade därefter i sin födelsestad Trondheim där han drev en privat läkarpraktik. Han blev 1911 divisionsläkare, och senare överfältläkare. 1927 promoverades Bryn till hedersdoktor vid Uppsala universitet. Frånsett en del botaniska arbeten ägnade sig Bryn nästan helt åt den fysiska antropologin, och har framhållits som Norges främste antropolog, näst efter Carl Oscar Eugen Arbo. I sin samtid var han den mest kände norske rasbiologen. Hans arbeten behandlar i första hand befolkningen i Tröndelagen: Tröndelagens antropologi (1917). Enligt hans teorier hade befolkningen här uppstått ur en högvuxen, blåögd och blond befolkning med medellång skalle och en lågvuxen, svarthårig, brunögd samt kortskallig.
I Anthropologia Nidarosensis (1920), menade han sig ha kunnat konstatera samma resultat och hans forskning hade i samtiden allmänt stöd. Samma utgångspunkt hade han i sina studier Möre fylkes antropologi (1920) och Selbu og Tydalen (1921). Enligt Bryn skulle den högvuxna rasen vara germansk, medan den lågvuxna inte kunde vara av samisk, utan av alpinskt ursprung (se för övrigt Bertil Lundmans teorier).
Bryn gjorde även studier av nordnorges antropologi i Troms fylkes antropologi (1920), samt studier över ärftlighetslagarna, över skallens index, över irispigmenteringen (ögonfärgen) och över människans utvecklingshistoria.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Halfdan Bryn i Norsk biografisk leksikon
 

Norska antropologer
Alumner från universitetet i Oslo
Rasteoretiker
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Ledamöter av Norske Videnskabers Selskab
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Läkare från Trondheim
Män
Födda 1864
Avlidna 1933
Norska läkare under 1900-talet
Militärläkare
Helmer Halvorsen Bryn

Helmer Halvorsen Bryn, född 23 september 1864 och död 1933, var en norsk diplomat.

Bryn blev byråchef vid inrikesdepartementet 1899, chef för utrikesavdelningen 1902, expeditionschef i utrikesdepartementet 1905 och chargé d' affaires i Stockholm samma år. Han blev legationsråd i Paris 1906, och utnämndes till minister i Washington, D.C. 1910-27.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Norska diplomater
Födda 1864
Avlidna 1933
Män
Christie's

Christie's är en auktionsbyrå, grundad i London 1766, och specialiserad på exklusiva konstföremål. Christie's ägs sedan 1999 av fransmannen François Pinault och hade i januari 2009 cirka 2 100 anställda. Huvudkontoret ligger på King Street i St. James's, London. Runt om i världen finns över 50 kontor och över 10 försäljningsställen.

Externa länkar
Christie's webbplats

Auktioner
Auktionsföretag
London
Ekeby-Almby (naturreservat)

Ekeby-Almby (tidigare Ekeby ekhage) är ett kommunalt naturreservat i Örebro kommun, nära Ekeby-Almby och Örebro tätort.

Hagen ligger nära Hjälmarsbergs herrgård och är ett gammalt kulturlandskap. Den är ett minne av forna tiders herrgårdsmiljö med betade ekhagar. Hagen är ett populärt utflyktsområde med promenadvägar och festplats. Den har en rik vårflora och ett rikt fågelliv. Ekeby ekhage är naturreservat sedan 1994.

Referenser
Om naturreservatet Länsstyrelsen Örebro län

Naturreservat i Örebro kommun
Naturskyddsområden bildade 1994
David Popper

David Popper, född den 16 juni 1843 i Prag, död den 7 augusti 1913 i Baden bei Wien, var en österrikisk (tjeckisk) violoncellist.
 
Popper, som var elev av Goltermann vid konservatoriet i Prag, gjorde från 1863 konsertturnéer genom Europa (han var i Stockholm 1883) och ansågs med avseende på tonens skönhet, uttrycksfullt föredrag och nobel uppfattning även av klassiska kompositioner för en bland samtidens allra främsta virtuoser på sitt instrument. 

Åren 1868-73 var han anställd som förste cellist vid hovoperan i Wien. År 1872 gifte han sig med den berömda pianisten Sophie Menter, men skildes från henne 1886. Han blev 1886 professor vid musikakademin i Budapest. Popper komponerade även solostycken för violoncell och utarbetade en högre violoncellskola.

Källor

Tjeckiska cellister
Klassiska cellister
Tjeckiska kompositörer
Personer från Prag
Födda 1843
Avlidna 1913
Män
Ugglan