kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långforsen

Långforsen kan syfta på:

Långforsen, Västmanland - en sjö i Sala kommun i Västmanland
Långforsen, Vanda å –  en fors i Vanda å mellan städerna Helsingfors och Vanda
Långforsen (Järleån) – en fors i Järleåns naturreservat
Långforsen (Vindelälven) – en fors i Vindelälven i Vännäs kommun i Västerbotten
Långforsen (vattenkraftverk) – ett av Sveriges äldsta vattenkraftverk, beläget i Långan nära Landön i Offerdals socken, Krokoms kommun, Jämtland
Svenarums församling

Svenarums församling är en församling inom Östbo-Västbo kontrakt i Växjö stift inom Svenska kyrkan och ligger i Vaggeryds kommun. Församlingen ingår i Byarum-Bondstorps pastorat.

Församlingskyrka är Svenarums kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde under medeltiden ett eget pastorat, för att därefter bilda pastorat med Ödestugu församling, och sedan från 1525 till 1570 åter utgöra ett eget pastorat. Från 6 januari 1570 till 1980 var församlingen annexförsamling i pastoratet Vrigstad, Svenarum och Nydala, som från 1962 även omfattade Hylletofta församling. Från 1981 är församlingen annexförsamling i pastoratet Byarum, Bondstorp (dessa två sammanslogs 2010) och Svenarum.

Se även
Svenarums socken

Källor

Externa länkar
 Byarums kyrkliga samfällighet

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Vaggeryds kommun
Heiberg (olika betydelser)

Heiberg kan syfta på:

Ett norskt, danskt och tyskt efternamn som burits inom släkten Heiberg (släkt). Bland bärare av namnet märks:

 Agnes Heiberg
 Astri Welhaven Heiberg
 Astrid Nøklebye Heiberg
 Axel Heiberg
 Christen Heiberg, flera personer
 Christen Heiberg (läkare)
 Didi Heiberg
 Ella Dyberg
 Eivind Heiberg
 Ella Heiberg
 Else Heiberg
 Else-Merete Heiberg
 Gunnar Heiberg
 Hans Heiberg
 Hermann Heiberg
 Hjalmar Heiberg
 Jacob Munch Heiberg
 Jacob Vilhelm Rode Heiberg
 Jean Heiberg
 Johan Fritzner Heiberg
 Johan Ludvig Heiberg (1791–1860)
 Johan Ludvig Heiberg (1854–1928)
 Johanne Luise Heiberg
 Kasper Heiberg
 Kirsten Heiberg
 Kristian Axel Heiberg
 Peter Andreas Heiberg
 Peter Andreas Christian Heiberg
 Peter Wilken Heiberg
 Søren Johan Heiberg

Övrigt 
 Axel Heibergön
Nydala socken

Nydala socken i Småland ingick i Västra härad, ingår sedan 1971 i Värnamo kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Nydala distrikt.

Socknens areal är 146,87 kvadratkilometer, varav land 114,41. År 2000 fanns här 224 invånare. Nydala kloster med sockenkyrkan Nydala kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Nydala socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Nydala församling och för de borgerliga frågorna till Nydala landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Vrigstads landskommun innan den 1971 uppgick i Värnamo kommun. Församlingen uppgick 2013 i Nydala-Fryele församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Nydala, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västra härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Mo härads kompani, och Smålands grenadjärkår, Livkompaniet.

Geografi
Nydala socken ligger kring sjön Rusken nordost om Värnamo och med Dalmossen i väster. Socknen består av mossrik skogsmark.

Fornlämningar
Fem hällkistor från stenåldern, några stensättningar från bronsåldern och två järnåldersgravfält med domarringar är kända.

Namnet
Namnet (1143 Nova valle, 1366 Nydal), taget från klosteranläggningen, anspelar på moderklostret i Clairvaux med det latinska namnet Clara vallis, svenska Den klara/ljusa dalen.

Se även
Nydala församling
Lista över fasta fornminnen i Värnamo kommun#Nydala

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning

Externa länkar

Nydala byalag med Nydala hembygdsförening

Indelningar i Värnamo kommun
Socknar i Västra härad
Louis Schmeisser

Louis Schmeisser, född 5 februari 1848 i Zöllnitz, död 23 mars 1917 i Suhl, var en tysk vapenkonstruktör. Hans namn är nära förknippat med den utveckling och produktion som skedde vid Theodor Bergmann Waffenfabrik till och med första världskriget. Schmeissers son Hugo Schmeisser (1884-1953) blev i likhet med sin far också vapenkonstruktör.

Litteratur   
Norbert Moczarski: Zwischen Jena, Gaggenau, Suhl und Sömmerda - Leben und Wirken des Waffenkonstrukteurs Louis Schmeisser (1848-1917), i boken Sömmerdaer Heimatheft. Beiträge zur Heimatkunde des Landkreises Sömmerda und der Unstrut-Finne-Region, sid 82-93 (2000)

Referenser

Översättning

Personer i Tyskland under 1800-talet
Män
Födda 1848
Avlidna 1917
Tyska uppfinnare
Tyska ingenjörer
Personer från Jena
Hugo Schmeisser

Hugo Schmeisser, född 24 september 1884 i Jena, död 12 september 1953 i Erfurt, var en tysk vapenkonstruktör, specialiserad på helautomatiska eldhandvapen. Han är känd för att ha skapat världens första automatkarbin Stg44, som kom att leda till utvecklingen av AK47 och M16

Liv och verk 
Hugo Schmeissers liv och verk är knutet till "vapenstaden" Suhl. Företagsledare och ingenjörer som Simson, Sauer och C.G. Haenel har präglat orten i över 150 år. Schmeissers far, Louis Schmeisser (1848–1917), var under lång tid en av Europas mest namnkunniga vapenkonstruktörer. Namnet Schmeisser är nära knutet till den utveckling och produktion som drevs vid Theodor Bergmann Waffenfabrik fram till och med första världskriget. Schmeisser fick sin grundläggande utbildning i vapenteknik hos vapentillverkaren Bergmann och det var också för detta företag som han gjorde sina första konstruktioner, till exempel genom att utveckla en halvautomatisk pistol som tillverkades i kaliber 7,63 mm och 9 mm. Under första världskriget blev Schmeisser kvar i Suhl eftersom produktionen av automatvapen var så viktig att han blev oumbärlig för företaget. 

Vid två tillfällen under 1900-talet kom Schmeissers vapenkonstruktioner att i grunden förändra infanteritaktiken. Dels hans arbete med kulsprutepistolen MP18 under första världskriget, och under andra världskriget arbetet med MP 43/MP 44, senare omdöpt StG 44, den första egentliga automatkarbinen. Flera faktorer spelade in, till exempel krigsförlopp, strategiska och taktiska idéer, det militära ledarskapets genomdrivande och de tillgängliga vapnen och/eller vapensystemen.

Litteratur 
 Norbert Moczarski: Die Ära der Gebrüder Schmeisser in der Waffenfabrik Fa. C.G. Haenel Suhl 1921–1948. Ein weitgehend unbekanntes Kapitel Suhler Industriegeschichte. I: Hildburghausen: Jahrbuch des Hennebergisch-Fränkischen Geschichtsvereins.sid 237-268. 1999.
 Norbert Moczarski: Zwischen Tabu und Legende - Der weltbekannte Suhler Waffenkonstrukteur Hugo Schmeisser (1884-1953). Suhler Reihe Nr. 29, Suhl 2009
 G. de Vries, B.J. Martens: The MP 38, 40, 40/1 and 41 Submachine gun. Propaganda Photos Series, Volume 2, Special Interest Publicaties BV, Arnhem, The Netherlands, First Edition 2001
 Hans Dieter Götz: German Military Rifles and Machine Pistols, 1871–1945. Schiffer Publishing, Ltd. West Chester, Pennsylvania, 1990. (OCLC 24416255)

Referenser

Noter 

Personer i Tyskland under 1900-talet
Män
Födda 1884
Avlidna 1953
Tyska uppfinnare
Tyska ingenjörer
Vapenkonstruktörer
Personer från Jena
Fröderyds socken

Fröderyds socken i Småland ingick i Västra härad i Njudung, ingår sedan 1971 i Vetlanda kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Fröderyds distrikt.

Socknens areal är 81,08 kvadratkilometer, varav land 76,76. År 2000 fanns här 375 invånare. Kyrkbyn Fröderyd med sockenkyrkan Fröderyds kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Fröderyds socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Fröderyds församling och för de borgerliga frågorna till Fröderyds landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Bäckaby landskommun och uppgick sedan 1971 i Vetlanda kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lannaskede församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Fröderyd, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västra härad. De indelta soldaterna tillhörde Kalmar regemente, Västra härads kompani, och Smålands grenadjärkår, Livkompaniet.

Geografi
Fröderyds socken ligger kring Linnöån. Socknen är höglänt med platser upp till 320 meter över havet och är en kuperad  skogs- och jordbruksbygd.

Fornlämningar

Några boplatser från stenåldern, ett 20-tal gravrösen från bronsåldern och ett järnåldersgravfält finns här. Vid kyrkan finns en runristning med texten Gerbjörn reste denna sten efter Sväll ? sin broder.

Namnet
Namnet (1309 Freyaryd), taget från kyrkbyn, innehållet sannolikt förleden frö, 'fruktbar, frodig' och efterleden ryd, röjning.

Före 22 oktober 1927 brukades också namnet Fröryds socken.

Personer från bygden
I Fröderyd prästgård föddes sång- och psalmförfattarinan Lina Sandell 1832. 
Till hennes minne finns en staty och ett museum i kyrkbyn.

Se även
Fröderyds församling
Lista över fasta fornminnen i Vetlanda kommun#Fröderyd

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 2 Hermes 1955 libris
Så brukades det i Fröderyd : jord och skog i ord och bild. Utgiven av Fröderyd hembygdsförening 2005. libris
Beskrifning öfver Fröderyds socken i Jönköpings län, Bengt Kallenberg 1810. libris
Kulturbilder från Fröderydsbygden, Hugo Fröderberg 1974. libris
En gammal skolpojkes minnen : Martin Angser 1987. libris
100 bilder berättar, från fyra socknars hembygdsföreningar. Utgiven av bland andra Fröderyds hembygdsförening 2010.  libris
Fröderyd skolor. Utgiven av Fröderyd hembygdsförening 2003. libris

Externa länkar

Indelningar i Vetlanda kommun
Socknar i Västra härad
Ramkvilla församling

Ramkvilla församling var en församling i Växjö stift och Vetlanda kommun. Den 1 januari 2010 uppgick församlingen i Lannaskede församling.

Församlingskyrka var Ramkvilla kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen införlivade efter 1565 Skärbäcks församling och var därefter annexförsamling i pastoratet Fröderyd, Ramkvilla och Bäckaby, vilket 1962 utökades med Skepperstads församling. Från 1992 var den annexförsamling i pastoratet  Lannaskede, Ramkvilla, Fröderyd, Bäckaby och Myresjö. Den 1 januari 2010 uppgick församlingen i Lannaskede församling.

Församlingskod var 068507.

Se även
Ramkvilla socken

Referenser

Historiska församlingar i Växjö stift

Indelningar i Vetlanda kommun
Bäckaby socken

Bäckaby socken i Småland ingick i Västra härad i Njudung, ingår sedan 1971 i Vetlanda kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Bäckaby distrikt.

Socknens areal är 61,35 kvadratkilometer, varav land 58,87. År 2000 fanns här 259 invånare. Kyrkbyn Bäckaby med sockenkyrkan Bäckaby kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Bäckaby socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Bäckaby församling och för de borgerliga frågorna till Bäckaby landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick sedan 1971 i Vetlanda kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lannaskede församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Bäckaby, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västra härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Västra härads kompani, och Smålands grenadjärkår, Liv- och Östra härads kompanier.

Geografi
Bäckaby socken ligger sydsydväst om Vetlanda. Socknen är höglänt med platser över 300 meter över havet och är en kuperad skogsbygd.

Fornlämningar
Några gravrösen från bronsåldern och sex järnåldersgravfält finns här.

Namnet
Namnet (1309 Bieccaby), taget från kyrkbyn, innehållet förleden bäck och efterleden by, gård (ar).

Se även
Bäckaby församling
Lista över fornlämningar i Bäckaby socken

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 2 Hermes 1955 libris
Bäckaby : en smålandssockens historia. Utgiven av Bäckaby hembygdsförening 1975. libris
100 bilder berättar, från fyra socknars hembygdsföreningar. Utgiven av bland andra Bäckaby hembygdsförening 2010.  libris

Externa länkar

Bäckaby hembygdsförening

Indelningar i Vetlanda kommun
Socknar i Västra härad
Julio Cejador y Frauca

Julio Cejador y Frauca, född 7 januari 1864 i Zaragoza, död 1 januari 1927 i Madrid, var en spansk filolog.

Cejador y Frauca var jesuit, präst och professor i semitiska språk och i jämförande språkforskning. Senare blev han professor i latin och grekiska vid universitetet i Madrid. Cejador y Frauca skrev flera stora filologiska verk, såsom El lenguaje (12 band, 1901–1914) och Tesoro de la lengua castellana, origen y vida del lenguaje, lo que dicen las palabras (12 band, 1908–1914), där han framförde tämligen originella idéer, bland annat om spanska språkets härstamning från baskiskan. Han utgav även La lengua de Cervantes (2 band, 1905–1906) och Historia de la lengua y literatur castellana (14 band, 1915–1922). Julio Cejador y Frauca har ansetts som mycket påläst inom sitt område, men utan metodologisk och källkritisk kunskap.

Källor 
  (sic!)
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Noter 

Spanska jesuiter
Spanska filologer
Spanska professorer
Spanska forskare under 1900-talet
Födda 1864
Avlidna 1927
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Södra Solberga landskommun

Södra Solberga  landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 inrättades i Sverige cirka 2 400 landskommuner samt 89 städer och ett mindre antal köpingar.

Då inrättades i Södra Solberga socken i Västra härad i Småland denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick den i Korsberga landskommun. När denna 1971 upplöstes övergick denna del till Vetlanda kommun.

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Indelningar i Vetlanda kommun
Södra Solberga socken

Södra Solberga socken i Småland ingick i Västra härad, ingår sedan 1971 i Vetlanda kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Södra Solberga distrikt.

Socknens areal är 50,99 kvadratkilometer, varav land 49,99. År 2000 fanns här 144 invånare. Kyrkbyn Södra Solberga med sockenkyrkan Södra Solberga kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Södra Solberga socken har medeltida ursprung. Före den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) var namnet Solberga socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Södra Solberga församling och för de borgerliga frågorna till Södra Solberga landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Korsberga landskommun och uppgick sedan 1971 i Vetlanda kommun. 2006 i Korsberga församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Södra Solberga, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västra härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Västra härads kompani, och Smålands grenadjärkår, Östra härads kompani.

Geografi
Södra Solberga socken ligger söder om Vetlanda på gränsen till Kronobergs län. Socknen är höglänt med platser upp till 312 meter över havet och är en kuperad skogsbygd.

Fornlämningar
En boplats och två hällkistor från stenåldern och något gravrösen från bronsåldern finns här.

Namnet
Namnet (1335 Solbärga), taget från kyrkbyn, innehållet troligen solens läge vid viss tidpunkt på dagen.

Före 1 januari 1886 var socknens namn Solberga socken.

Se även
Södra Solberga församling
Lista över fasta fornminnen i Vetlanda kommun#Södra Solberga

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 1 Hermes 1952 libris

Externa länkar

Indelningar i Vetlanda kommun
Socknar i Västra härad
Karl Hauck

Karl Hauck, född 21 december 1916 i Leipzig, död 8 maj 2007 i Münster, var en tysk historiker och specialist på medeltiden. Han var under lång tid chef för  vid Münsters universitet.

Litteratur 
 Gerd Althoff: Karl Hauck und die interdisziplinäre Mittelalterforschung in Münster. I: Frühmittelalterliche Studien. Band 41, 2007, sid. 1–9.
 Wilhelm Heizmann: Gold, Macht, Kult: Karl Haucks Studien zur Ikonologie der Goldbrakteaten. I: Frühmittelalterliche Studien. Band 41, 2007, sid. 11–23.
 Hagen Keller: Karl Hauck (21. Dezember 1916 – 8. Mai 2007). I: Frühmittelalterliche Studien. Band 41, 2007, sid. IX–XII.

Referenser

Tyska historiker
Män
Födda 1916
Avlidna 2007
Dewp
Personer från Leipzig
Hauck

Hauck är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Hauck (1845−1918), tysk teolog 
 Frederick Hauck (född 1941), amerikansk astronaut
 Friedrich Wilhelm Hauck (1897–1979), tysk militär
 Karl Hauck (1916–2007), tysk historiker

Tyska efternamn
Ladislav Josef Čelakovský

Ladislav Josef Čelakovský, född 29 november 1834 i Prag, död där 24 november 1902, var en tjeckisk botaniker. Han var son till František Ladislav Čelakovský och bror till Jaromír Čelakovský.

Čelakovský blev filosofie doktor 1863, och professor i botanik vid Karlsuniversitetet i Prag 1880. Han var huvudsakligen verksam på floristikens och morfologins område. Tyngdpunkten i hans forskning låg inom morfologin, där han bland annat behandlade bladens och axlarnas arkitektonik, blommornas byggnad och fylogeni med mera.

Publikationer
1867 - 1881 Prodromus der Flora von Böhmen (fyra band)

Eponymer
Släkte:

(Daphne) Celakovskya

Arter:
 Erigeron celakovskyi Rohlena
 Astracantha celakovskyana (Freyn & Bornm.) Podlech
 Lathyrus celakovskyi Širj.
 Orchis celakovskyi Rohlena
 Pulsatilla celakovskyana Domin
 Thymus celakovskyanus M.Schulze

Källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Tjeckiska botaniker
Tjeckiska professorer
Födda 1834
Avlidna 1902
Män
Svensk uppslagsbok
Professorer i botanik
Albert Hauck

Albert Heinrich Friedrich Stephan Ernst Louis Hauck, född den 9 december 1845 i Wassertrüdingen i Mittelfranken, död den 7 april 1918 i Leipzig, var en tysk kyrkohistoriker. 

Hauck blev 1878 e.o. och 1882 ordinarie professor i Erlangen och 1889 professor i Leipzig. Han var teologie, filosofie och juris doktor samt Geheime Kirchenrat. 

Haucks första mera betydande arbete var Tertullians Leben und Schriften (1877). Några smärre uppsatser, rektorstal och dylikt har sedan sett dagen, men sitt livs egentliga verksamhet koncentrerade Hauck på två uppgifter, dels på redigeringen av tredje upplagan av Realenzyklopädie für protestantische Theologie und Kirche (29 band, 1896-1909), där han själv bidrog med många smärre artiklar, bland annat till påvedömets och de tyska biskopsstiftens historia, dels på Kirchengeschichte Deutschlands, som förblev ofullbordat (fem band, 1887-1910; postumt band V:2, 1920, omfattande tiden från germanernas kristnande till mitten av 1400-talet).  Det belönades 1899 av preussiska vetenskapsakademin med Verdunpriset. 

Genom detta verk förvärvade Hauck sig namn som sin tids kanske störste kyrkohistoriker. Det kännetecknas av den grundligaste genomarbetning av hela det väldiga källmaterialet, parad med en konstnärligt utformad, enastående lättflytande framställning.

Högst nådde Hauck i sina personkarakteristiker, i det galleri av individuella, skarpt tecknade gestalter, som utan avvattning förs fram genom verkets alla delar; som det mest typiska exemplet på hans konstnärskap i detta aveende brukar hänvisas till hans skildring av Gregorius VII. 

År 1916 höll Hauck på inbjudning av Olaus Petristiftelsen föreläsningar i Uppsala över Tyskland och England i deras kyrkohistoriska förbindelser, tryckta samma år (Tysklands och Englands kyrkohistoriska förbindelser).

Skrifter på svenska
 Motsatsen inom den senare medeltidens kyrkobegrepp: offentlig föreläsning (Almqvist & Wiksell, 1911)
 Skilsmässan mellan kyrka och stat (översättning Emanuel Linderholm, Akademiska bokhandeln, 1912)
 Tysklands och Englands kyrkohistoriska förbindelser: Olaus Petri-föreläsningar hållna vid Upsala universitet (Geber, 1916)
 Reformationen och dess inflytande på livet (översättning August Carr, Svenska kyrkans diakonistyrelse, 1918)

Källor 
 

Tyska kyrkohistoriker
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Wassertrüdingen
Födda 1845
Avlidna 1918
Män
Ugglan
AGM-69 SRAM

AGM-69 SRAM är en attackrobot som användes av USA:s flygvapen. SRAM är en förkortning av Short Range Attack Missile. Den ersatte AGM-28 Hound Dog och de AGM-48 Skybolt som aldrig kom i produktion.

AGM-69 SRAM bars av Strategiska Flygkommandots bombplan. B-52 kunde bära sex robotar på en vapenbalk under varje vinge och ytterligare åtta robotar i bombutrymmet, totalt 20 robotar. FB-111A kunde bära två robotar under varje vinge och ytterligare två i bombutrymmet, totalt sex robotar. B-1B Lancer kunde inte bära några robotar under vingarna, men fick i gengäld plats med 24 stycken fördelade på tre bombrum.

AGM-69 SRAM avvecklades 1993 sedan man hittat sprickor i det fasta raketbränslet. Den ersattes av den större och långsammare AGM-86 ALCM.

Källor
Boeing AGM-69 SRAM www.strategic-air-command.com

Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Amerikanska attackrobotar
Kärnvapenbärande robotar
Agis

Agis kan syfta på flera spartanska kungar:
Agis I
Agis II
Agis III
Agis IV
Ingvar Heimer

Ingvar Heimer, född 1943, död 9 februari 2000, var en av de så kallade privatspanarna kring Palmemordet. 
Under elva års tid anordnade han tillsammans med privatspanaren Fritz G Pettersson offentliga möten för att diskutera mordet på Olof Palme och hur det utreddes.

Ingvar Heimer lanserade sin teori under namnet mötesscenariot. Vid mordkvällen den 28 februari 1986 skulle Olof Palme efter biobesöket på Grand gått till ett avtalat möte i korsningen Tunnelgatan - Sveavägen, där han mötte sin baneman. 

Enligt Ingvar Heimer och bland andra författaren Gunnar Wall, finns det uppgifter i utredningen som antyder att makarna Palme stannade till en kort stund och samtalade med en person som sedan följde med dem några meter innan skotten avlossades. För Ingvar Heimer var detta centralt i mordutredningen. 

Ingvar Heimer hittades svårt skadad efter ett sår i bakhuvudet på tunnelbanestationen i Vårberg den 27 januari 2000.  Heimer fördes till Karolinska sjukhuset där han avled den 9 februari. 

Polisen avskrev dödsfallet som en olyckshändelse. Händelsen och dess hantering JO-anmäldes som bristfällig, utan åtgärd av JO.

Externa länkar
Ingvar Heimers hemsida om mötesscenariot

Födda 1943
Avlidna 2000
Män
Pat Toomey

Patrick Joseph "Pat" Toomey, född 17 november 1961 i Providence, Rhode Island, är en amerikansk affärsman och republikansk politiker. Han vann valet till USA:s senat i delstaten Pennsylvania i kongressvalet i USA 2010. Han representerade Pennsylvanias 15:e distrikt i USA:s representanthus 1999–2005.

Toomey avlade 1984 sin kandidatexamen i statsvetenskap vid Harvard University och var sedan verksam inom bankbranschen med bland annat handeln i valutor och derivatinstrument. I kongressvalet 1998 vann han mot demokraten Roy C. Afflerbach. Toomey omvaldes till representanthuset två gånger men bestämde sig sedan år 2004 för att kandidera till senaten i stället. Han förlorade mycket knappt i republikanernas primärval mot ämbetsinnehavaren Arlen Specter. Åren 2005–2009 arbetade han som ordförande för den konservativa lobbygruppen Club for Growth som förespråkar frihandel, låga skatter och låga statsutgifter. Toomey besegrade demokraten Joe Sestak i senatsvalet 2010 med 51% av rösterna mot 49% för Sestak.

Den 5 oktober 2020 meddelade Toomey att han inte skulle kandidera för omval för en tredje mandatperiod år 2022 eller för guvernör. Den 13 februari 2021 var Toomey en av sju republikanska senatorer som röstade för att döma Donald Trump för uppmaning till uppvigling i hans andra riksrättsprocess.

Privatliv 
År 1997 gifte sig Toomey med Kris Ann Duncan. Paret har tre barn tillsammans.

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Officiell webbplats

Födda 1961
Ledamöter av USA:s representanthus från Pennsylvania
Ledamöter av USA:s senat från Pennsylvania
Män
Personer från Providence
Levande personer
Alumner från Harvard University