kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Church of God in Christ

Church of God in Christ (COGIC) är USA:s största och äldsta pingstkyrka. 

1897 grundade Charles H Mason en fri församling i Lexington, Mississippi sedan han blivit utesluten ur sin baptistförsamling på grund av att han predikade helgelserörelsens budskap om helgelsen om en andra välsignelse (efter omvändelsen) som renade från arvssynden.

Fler församlingar bildades i gemenskap med Masons. De kallade sig till en början bara för Guds församling, "Church of God."
Men på många håll i landet bildades vid denna tid andra församlingar och rörelser med namn. För att undvika sammanblandning med dessa lade Mason till orden "in Christ" i namnet. I mars 1907 åkte Mason till Los Angeles, på COGIC:s uppdrag för att studera William J. Seymours omskrivna väckelsekampanj på 312 Azusa Street. Mason upplevde andedopet med åtföljande tungotal och tog till sig Seymours förkunnelse om denna erfarenhet som en tredje välsignelse (efter omvändelsen och helgelsen) i en kristens liv.

Denna lära vållade dock splittring i Masons kyrka när han återvände hem och resulterade i att COGIC samma år delades i två rörelser med samma namn. Masons riktning, bestående av tio församlingar, med högkvarter i Memphis, Tennessee, valde en styrelse som enhälligt utsåg Mason till "Senior Bishop". Efter år av rättsliga tvister vann Masons rörelsen slutligen rätten till namnet COGIC och de som inte delade dessas pingstförkunnelse organiserade sig istället under namnet Church of Christ (Holiness).

Mason färdades flitigt runt i USA, höll väckelsekampanjer, bildade församlingar och ordinerade pastorer inom COGIC.
När Assemblies of God bildades 1914 inbjöds bara vita förkunnare att bli medlemmar, däribland 350 COGIC-pastorer. Mason närvarade dock vid bildandet och önskade dessa lycka till. Därefter kom COGIC främst att utvecklas till en afroamerikansk rörelse.

Vid Masons död 1961 hade COGIC spridit sig till samtliga delstater i USA och flera missionsländer och bestod av över 4000 församlingar med sammanlagt 400 000 medlemmar.

Externa länkar 
Officiell webbplats
Ledare för Church of God in Christ Leaders

Pingströrelsen i USA
Religiösa organisationer bildade 1907
Protestantiska samfund i USA
Torp (efternamn)

Torp är ett nordiskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alf Torp
 Carl Torp
 Jette Torp
 Martin Torp
 Oscar Torp
 Palle Torp
Christian Martin Frähn

Christian Martin Joachim Frähn, född 4 juni 1782 i Rostock, död 16 (nya stilen: 28 augusti) 1851 i Sankt Petersburg, var en tysk orientalist och numismatiker.

Frähn utnämndes 1807 till professor i österländska språk vid universitetet i Kazan samt blev 1817 ledamot av Ryska vetenskapsakademin i Sankt Petersburg, överbibliotekarie och direktor för det asiatiska museet där.
 
Frähn är den egentlige grundläggaren av det vetenskapliga studiet av österländska språk i Ryssland. De viktigaste av hans många arbeten är Antiquitatis muhamedanæ monumenta varia (1820–22), Ibn Fozlans und anderer Araber Berichte über die Rußen älterer Zeit (1823), Recensio numorum muhammedanorum academiæ imperialis scientiarum Petropolitanæ (1826; härtill ett komplement av Dorn, Opuscula posthuma, 1855–77), Sammlung kleiner Abhandlungen, die mohammedanische Numismatik betreffend (1839), med dess fortsättning Neue Sammlung (1844) och Topographische Übersicht der Ausgrabungen von altem arabischen Gelde in Russland (1841).

Källor

Tyska orientalister
Tyska numismatiker
Tyska professorer
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Rostocks universitet
Alumner från Tübingens universitet
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer från Rostock
Födda 1782
Avlidna 1851
Män
Ugglan
Meeting Areva 2011

Meeting Areva 2011 var en friidrottstävling på Stade de France i Paris, Frankrike.

Resultat 
(Endast DL-grenar)

Herrar

Damer

Externa länkar 
 Tävlingens webbplats
2011 i Frankrike
Friidrott i Frankrike
Sportevenemang i Paris
Pehr Tollesson

Pehr Tollesson, född den 2 oktober 1747 i Åseda socken, Småland, död den 28 juni 1821, var en svensk präst och väckelsepredikant.

Tollesson blev student i Uppsala 1765, prästvigd 1771, kyrkoherde i Danviken och Sicklaö 1780, hovpredikant 1792 samt kyrkoherde i Närtuna och Gottröra av ärkestiftet 1793. Samma år utnämndes han till teologie doktor. Tollesson, som var en ganska lärd och beläst man, skildras som mild och älsklig i det enskilda umgänget. Inte minst på äldre dagar hade han stort inflytande som själasörjare. Han rådfrågades vitt omkring i andliga ämnen och bildade i Speners anda utan allt konventikelväsen anhängare, som i synnerhet utmärkte sig för mycken bibelfasthet och noga aktgivande på inre nådeväckelser.

Tollesson hör till den inte stora, men så mycket mer inflytelserika skara folkliga väckelsepredikanter i lagisk anda, som mot slutet av 1700-talet gav det svenska kristendomslivet en allvarligt etisk, om också något tung prägel. Tollessons predikostil, särskilt i hans yngre dagar, var folkpredikantens. Framställningen är deklamatorisk, ordrik och forcerad, överflödande på frågetecken och utropstecken. Stor spridning vann hans domedagspredikan En christelig upväckelsepredikan (många upplagor, 1775-1846). 

Sin litterära verksamhet började Tollesson egentligen först på äldre dagar och utgav bland annat Den förfallna christendomens uphjelpande (1801), Christeliga predikningar ("Tollessons postilla", 2 delar, 1802-03; 3:e upplagan 1833-34), Ordbok öfver Nya testamentet (1815), Geographiskt handlexicon öfver Gamla testamentet (samma år), Handbok i bibliska litteraturen (4 delar, 1816-18) och Jesu Christi lefverne och lära (1819). Efter hans död utkom De första christnas lefvande tro och heliga lefverne (3 delar, 1830-31) och Uppbyggeligt nattvardsförhör för skriftungdom (1844).

Källor

Externa länkar 

 

Svenska präster under 1700-talet
Personer i Svenska kyrkan
Personer från Åseda socken
Födda 1747
Avlidna 1821
Män
Brenda och Wendi Turnbaugh

Brenda och Wendi Turnbaugh, födda 13 augusti 1977 i Los Angeles i Kalifornien, är tvillingar och barnskådespelare, mest kända för att ha spelat Grace Ingalls i serien Lilla huset på prärien. 

Grace Ingalls i TV-serien var en figur som alltså spelades av två personer, vilket är vanligt när det gäller roller som spelas av yngre barn. De delade på denna roll och det framgår aldrig heller i TV-serien vilken av systrarna som syns för ögonblicket.

Externa länkar
 Tvillingarna Turnbaugh – officiell webbsida
 
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1977
Kvinnor
Levande personer
Syskonskaror
Tvillingar
Michele och Jennifer Steffin

Michele och Jennifer Steffin, födda 23 mars 1981 i West Covina i Kalifornien, är amerikanska tvillingar och barnskådespelare, mest kända för att ha spelat Rose Wilder i TV-serien Lilla huset på prärien. 

Rose Wilder i TV-serien var en figur som alltså spelades av två personer, vilket är vanligt när det gäller roller som spelas av yngre barn. De delade på denna roll och det framgår aldrig heller i TV-serien vilken av systrarna som syns för ögonblicket.

Externa länkar
 
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Syskonskaror
Ferdinand Justi

Ferdinand Justi, född 2 juni 1837 i Marburg, död där 17 februari 1907, var en tysk orientalist. Han var sonson till Karl Wilhelm Justi, bror till Carl Justi samt far till Karl och Ludwig Justi.

Justi var från 1869 professor i jämförande språkvetenskap och orientaliska språk vid Marburgs universitet. Bland hans skrifter märks Über die Zusammensetzung der Nomina in der indogermanischen Sprachen (1861), Handbuch der Zendsprache (1864), en kritisk upplaga av den medelpersiska pehleviskriften "Bundehesch" med glossar (1868), Geschichte des alten Persiens (i Wilhelm Onckens "Allgemeine Geschichte in Einzeldarstellungen", 1879), Dictionnaire kurde-français (1879), Kurdische Grammatik (1880), Geschichte der orientalischen Völker im Altertum (i "Allgemeine Weltgeschichte", utgiven av G. Grote'sche Verlagsbuchhandlung 1884), Iranisches Namenbuch (1895), Geschichte Irans (i Ernst Kuhns och Wilhelm Geigers "Grundriß der iranischen Philologie", band II, 1897).

Källor

Tyska orientalister
Iranister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Marburg
Födda 1837
Avlidna 1907
Män
Ugglan
Carl Justi

Carl Justi, född 2 augusti 1832 i Marburg, död 9 december 1912 i Bonn, var en tysk konsthistoriker. Han var sonson till Karl Wilhelm Justi, bror till Ferdinand Justi och farbror till Ludwig Justi. 

Justi blev 1867 professor i filosofi vid Marburgs universitet och var 1873–1901 professor i arkeologi och konsthistoria vid Bonns universitet. Bland hans arbeten märks Dante und die göttliche Komedie (1862), Winckelmann. Sein Leben, seine Werke und Zeitgenossen (1866–72; andra upplagan 1898), Diego Velasquez und sein Jahrhundert (1888, andra upplagan 1903), Murillo (1892) och Michelangelo (1900).

Källor

Tyska konsthistoriker
Tyska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Födda 1832
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Personer från Marburg
Arbetarnas världsfederation

Arbetarnas världsfederation var en internationell facklig organisation, baserad i Europa, som bildades 1920 med namnet Kristna fackföreningsinternationalen. Den organiserade fackförbund som var närstående Europas kristdemokratiska partier och var ett kristet, katolskt alternativ till de världsliga fackföreningarna.  Många av federationens medlemmar förföljdes och fängslades av totalitära regimer under 1930-talet. År 2006 upplöstes federationen liksom Fria fackföreningsinternationalen och de bildade tillsammans Internationella fackliga samorganisationen.

Externa länkar
Officiell webbplats

Internationella fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1920
Fackliga organisationer upplösta 2006
Saeed Sheikh

Ahmed Omar Saeed Sheikh, född 23 december 1973, är en brittisk islamist av pakistansk börd. Han förknippas med islamiska militanta organisationer som Jaish-e-Muhammad, al-Qaida, Harkat-ul-Mujahideen och Talibanerna. Han misstänks ligga bakom flera terrordåd samt bortförandet och mordet på den amerikanske journalisten Daniel Pearl (1963–2002).

Biografi 
Saeed Sheikh studerade i London, då han enligt Pervez Musharrafs bok In the Line of Fire rekryterades av den brittiska underrättelsetjänsten MI6. Senare kom Saaed Sheikh att arbeta Pakistans underrättelsetjänst ISI. Det var dock många i den före detta pakistanska presidenten Musharafs regering, som trodde att Saeed Sheikh erhöll stöd från CIA.

Terrorism 
När Saeed Sheikh var 20 år kidnappade han tre britter och en amerikan i norra Indien. Alla räddades och Saeed Sheikh blev skjuten och gripen av indisk polis. När han släpptes från fängelset, kom han i kontakt med Usama Bin Ladin och fungerade som "mellanhand" till ISI.

Saeed Sheikh anklagades 2001 för att på order av dåvarande ISI-chefen Mahmood Ahmed fört över 100 000 dollar till självmordspiloten Mohammed Atta. Dennis Lormel på FBI:s ekonomiska rotel bekräftade överföringen. Trots detta väckte inte dessa uppgifter 11 september-kommissionens intresse. De försökte snarare tona ned Pakistans roll i 11 septemberattackerna.

Han dömdes av pakistansk domstol för att ha fört bort och sedan dödat journalisten Daniel Pearl 2002. I juli 2002 dömdes han till döden genom hängning.

Saeed Sheikh har även blivit misstänkt av "The Observer Research Foundation" , för att ha planlagt terrordåden i London 2005 från sin fängelsecell.

Referenser 

Män
Födda 1973
Levande personer
Brittiska terrorister
Al-Qaida
Islamister
Alumner från London School of Economics
Friedrich Gottlob Uhlemann

Friedrich Gottlob Uhlemann, född 26 november 1792 i Zeitz, död 19 april 1864, var en tysk evangelisk teolog och orientalist, far till egyptologen Maximilian Adolph Uhlemann.

Uhlemann blev extra ordinarie professor i teologi vid Berlins universitet 1835. Han författade Elementarlehre der syrischen Sprache (1829; andra upplagan under titel Grammatik der syrischen Sprache mit vollständigen Paradigmen, Chrestomathie und Wörterbuch, 1857) och Institutiones linguæ samaritanæ (I–II, 1837).

Källor

Tyska orientalister
Syrologer
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Födda 1792
Avlidna 1864
Män
Ugglan
Personer från Zeitz
Vasoaktiv intestinal peptid

Vasoaktiv intestinal peptid (VIP) är ett peptidhormon och neuropeptid som också fungerar som ett gastrointestinalt hormon.

VIP är mycket basiskt och består av 28 aminosyror. Det skyddar nervcellerna från att dö, och påverkar processer i det kardiovaskulära systemet, andningssystemet och matspjälkningen. Det binds vid cellytan i de organ det verkar i, på VIP-receptorer; det finns två olika former sådana: typ I som huvudsakligen finns i centrala nervsystemet, och typ II finns i lymfocyterna och påverkar immunförsvaret genom att bidra till immunosuppression och fungera antiinflammatoriskt. Typ I-receptorerna aktiverar sköldkörteln och adenylatcyklasen. VIP reglerar metaboliseringen av glykogen i hjärnbarken, samt frisätter prolaktin, elektrocyter och katekolaminer. I sig fungerar VIP avslappnande på den glatta muskulaturen. Dess neuroprotektiva funktion kan vara en nyckel till förståelsen av etiologin och behandlingen av Alzheimers sjukdom och Parkinsons sjukdom.

Vipom är en form av karcinoidsyndrom, ett sjukdomstillstånd när en tumör frisätter för mycket VIP och orsakar vasodilation.

Källor

Neuropeptider
Peptidhormoner
Hypotalamushormoner
Folke Leander

Folke Leander, född 1910, död 1981, var en svensk filosof. Han disputerade 1937 vid Göteborgs högskola med Ernst Cassirer som handledare. Han blev även docent i Göteborg, och när han 1946 sökte en professur vid Uppsala universitet förklarades han vara kompetent för tjänsten, som dock tillsattes med Konrad Marc-Wogau. Leander räknade därefter inte med att kunna få någon svensk filosofiprofessur, då han inte omfattade den positivism och värdenihilism som vid tiden var förhärskande inom ämnet. Han tog därför en tjänst som lektor i filosofi och modersmål vid Norrköpings högre allmänna läroverk, där han stannade till sin pensionering.

Leander verkade i den amerikanska nyhumanismens efterföljd, och systematiserade och vidareutvecklade dessa tankar. Han hade ett särskilt intresse för sambandet mellan epistemologi och estetik. En av Leanders elever var Claes G. Ryn. Folke Leander var son till orientalisten Pontus Leander och är morfar till statsvetaren Anna Leander.

Källor

Litteratur

 Henrik Lundberg, "Hur man blir en bortglömd svensk filosof. En filosofisociologisk studie av Folke Leanders intellektuella interventioner 1937–1945." Sverige och filosoferna. Svensk 1900-talsfilosofi i sociologisk belysning. Red. av C.-G. Heidegren m.fl. Lund 2018, s. 195-236. .

Externa länkar
 MMISI.org

Svenska filosofer under 1900-talet
Alumner från Göteborgs universitet
Män
Födda 1910
Avlidna 1981
Konservativa tänkare
Anna Katharina Emmerick

Anna Katharina Emmerick, född 8 september 1774 i Coesfeld, död 9 februari 1824 i Dülmen, var en tysk nunna och mystiker.

Biografi
Emmerick är mest känd för sina uppseendeväckande stigmatiseringar. År 1802 intogs hon i klostret Agnetenburg vid Dülmen, där hon vistades till 1812, då detta kloster upphävdes av franska erövrare. Hon mottogs då av en fransk präst, abbé Lambert, vilken hon fick rika tillfällen till kontemplativt liv. 

År 1812 fick hon sin första stigmatisering, bestående av sårmärken på händerna och fötterna samt ett Y-formigt kors på sidan. Sedan levde hon under oavbrutna extaser fram till 1819, då en vetenskaplig kommission utsågs för att undersöka hennes stigmatiseringar, som väckt utomordentligt uppseende. 

Kommissionen kunde inte finna någon naturlig förklaring till stigmatasåren, men under undersökningsperioden försvann dock hennes stigmatisering för en tid. De återkom dock året efter, och fortsatte sedan med smärre avbrott fram till hennes död. Emmericks extaser var beledsagade av visioner, huvudsakligen rörande Jesu och Jungfru Marias liv. De upptecknades av Clemens Brentano och har utgivits i flera upplagor. Berättelserna uppvisar en frodig fantasi och kom i hög grad att påverka efterföljande stigmatiseringar inom Katolska kyrkan. Även filmen The Passion of the Christ är inspirerad av hennes syner.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Personer från Coesfeld
Tyska nunnor
Romersk-katolska nunnor
Tyska mystiker
Födda 1774
Avlidna 1824
Kvinnor
Personer i Tyskland under 1800-talet
Saligförklarade personer
Personer förklarade som vördnadsvärda av påve Johannes Paulus II
Personer saligförklarade av påve Johannes Paulus II
Jimmy Dore

James Patrick Anthony "Jimmy" Dore, född 26 juli 1965 i Chicago i Illinois, är en amerikansk ståuppkomiker. Han växte upp med nio syskon i Chicago men bor nu Pasadena i Kalifornien. Han har medverkat i flera amerikanska pratprogram och i Comedy Centrals USA:S roligaste stand-up. Under andra halvan 00-talet har hans humor blivit mer politiskt influerad. Bland annat i ett nationellt radioprogram och flera podcaster.

Diskografi
 It's Not Brain Surgery (2000)
 Really? (2008)
 Citizen Jimmy (2008)

Referenser

Externa länkar
 www.jimmydorecomedy.com

Födda 1965
Levande personer
Amerikanska ståuppkomiker
Män
Radrubrik

Radrubriken är en form av rubrik som skrivs på samma rad som brödtexten, helst i fet eller kursiv stil för att markera skillnaden. Tillvägagångssättet används ofta vid korta brödtexter med ett par få meningar. Olikt vanliga rubriker sätts punkt ut.

Skillnaden mellan radrubrik och ingress är att ingress inte ses som rubrik, utan som en komplettering till rubriken.

Exempel 

 Beslut om grillfest. Styrelsen beslutar att tills vidare bordlägga frågan om grillfest.
 Man rånad på köpcentrum. Polisen i Ystad utreder nu ärendet. Rånaren fångades av en kamera på bild, men är svår att identifiera.

Typografi
Peter van Bohlen

Peter van Bohlen, född 9 mars 1796 i Wüppels, död 6 februari 1840 i Halle an der Saale, var en tysk orientalist och en av pionjärerna för det tyska sanskritstudiet.

Bohlen var en fattig bondson och innehade diverse anställningar innan han 1817 fick tillträde till skolan Johanneum i Hamburg, där han stannade i fyra år. I Halle studerade han under Wilhelm Gesenius och skrev Symbolæ ad interpretationem Sacr. Cod. Ex lingva Persica (1822). I Bonn, där han studerade arabiska under Georg Wilhelm Friedrich Freytag och sanskrit under August Wilhelm von Schlegel, skrev han Commentatio de Montenabbio (1824). Efter att i Berlin ha bevistat Franz Bopps undervisning under en termin, blev han 1825 i Königsberg avlönad privatdocent, 1826 extra ordinarie, 1828 ordinarie professor i orientalisk litteratur och utvecklade en betydande lärarverksamhet.
 
Bohlens habilitationsskrift var Carmen Arabicum Amuli dictum (1826). Hans mest kända bok är Das alte Indien (två band, 1830), som dock sedan länge är helt föråldrad. Dessutom utgav han två sanskritdiktningar med översättning, Bhartriharis Sententiæ (1833) och Kālidāsas Ritusanhara, id est Tempestatum cyclus (1840). Die Genesis, historisch-kritisch erläutert (1835) väckte kritik. Av hans mindre arbeten kan nämnas Über den Ursprung der Zendsprache (1831) och Vergleichung des Litauischen mit dem Sanskrit (1830). År 1839 gick han i pension och flyttade till Halle, där han kort därefter avled. Hans Autobiographie utgavs av I. Voigt (andra upplagan, Königsberg 1842).

Källor

Tyska indologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Födda 1796
Avlidna 1840
Män
Salmonsens
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Wittenbergs universitet
Thomas Addis Emmet

Thomas Addis Emmet, född 24 april 1764, död 14 november 1827, var en amerikansk politiker. Han var bror till Robert Emmet.

Emmet var 1798 en av ledarna för en irländsk nationalistkomplott men undslapp med fängelsestraff och slutade sina dagar som advokat i New York.

Emmet var attorney general i delstaten New York 1812–1813.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1764
Avlidna 1827
Män
Personer på Irland under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från Trinity College, Dublin
Henrietta av Nassau-Weilburg

Henrietta av Nassau-Weilburg, född 30 oktober 1797 i Bayreuth, död 29 december 1829 i Wien, var en österrikisk ärkehertiginna, gift 1815 i Weilburg med Karl av Österrike-Teschen. Hennes make var framgångsrik general i Napoleonkrigen mot Napoleon I.

Biografi 
Hon föddes på slottet Eremitaget nära staden Bayreuth som dotter till Fredrik Vilhelm av Nassau-Weilburg och Isabella av Sayn-Hachenburg-Kirchberg.

Henrietta var kalvinist och den första protestanten som gifte in sig i huset Habsburg utan att konvertera. Maken byggde slottet Weilburg åt henne vid den österrikiska staden Baden och äktenskapet beskrivs som lyckligt. Hon avled hastigt i röda hund. Vid sin död blev hon den första protestant som begravdes i Habsburgs kejserliga gravkapell.

Det kan nämnas att Henrietta var den förste att införa julgranen i det romersk-katolska Österrike.

Barn 
 Maria Theresia av Österrike (1816-1867) gift med Ferdinand II av Bägge Sicilierna (1810-1859)
 Albrecht av Österrike-Teschen, hertig av Teschen (1817-1895) gift med Hildegard av Bayern (1825-1864)
 Karl Ferdinand av Österrike (1818-1874) gift med Elisabeth Franziska av Österrike (1831-1903)
 Fredrik Ferdinand av Österrike (1821-1847) ogift
 Rudolf av Österrike (född och död 1822)
 Maria Carolina av Österrike (1825-1915) gift med Rainier av Österrike (1827-1913)
 Wilhelm Frans av Österrike (1827-1894) ogift

Referenser

Noter 

Födda 1797
Avlidna 1829
Personer från Bayreuth
Kvinnor
Huset Habsburg-Lothringen
Österrikes ärkehertiginnor
Hermine av Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Hermine av Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym, född 2 december 1797 i Hoym, död 14 september 1817 i Pest, var en österrikisk ärkehertiginna och ungersk vicedrottning, gift 1815 i Schaumburg med Ungerns vicekung Josef Anton av Österrike och dotter till furst Viktor II av Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym och Amalia av Nassau-Weilburg. Två av hennes systrar gifte sig med storhertig Paul Fredrik August av Oldenburg.

Under den stora hungersnöden i Ungern år 1816 grundade Hermine "Kungliga kvinnors välgörenhetsförening" för att avhjälpa svälten. Föreningen övertogs och gjordes till en permanent institution av hennes makes nästa fru. Hermine avled i barnsäng.

Barn

 Stefan Frans Viktor av Österrike (1817–1867) ogift
 Hermine Amalia Maria av Österrike (1817–1842) ogift

Källor 
 

Österrikes ärkehertiginnor
Personer i Ungern under 1800-talet
Personer som dött i barnsäng
Födda 1797
Avlidna 1817
Kvinnor