kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kent Huskins

Kent Huskins, född 4 maj 1979 i Almonte, Ontario, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som spelar för Philadelphia Flyers i NHL. Han har tidigare representerat Detroit Red Wings, St. Louis Blues, San Jose Sharks och Anaheim Ducks

Huskins var med och vann Stanley Cup med Ducks säsongen 2006–07.

Externa länkar
Kent Huskins - nhl.com

Födda 1979
Kanadensiska ishockeyspelare
Levande personer
Män
Spelare i Anaheim Ducks
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i San Jose Sharks
Spelare i St. Louis Blues
Idrottare från Ontario
Stanley Cup-mästare 2007
Spelare i Norfolk Admirals (2000–2015)
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Spelare i San Antonio Rampage
Spelare i Manitoba Moose
Spelare i Portland Pirates
Spelare i Utica Comets
Ishockeyspelare i Clarkson Golden Knights
Alumner från Clarkson University
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Spelare valda av Chicago Blackhawks i NHL Entry Draft
Steve Montador

Steve Montador, född 21 december 1979 i Vancouver, British Columbia, död 15 februari 2015 i Mississauga, Ontario, var en kanadensisk professionell ishockeyspelare som tillbringade tio säsonger i den nordamerikanska ishockeyligan National Hockey League (NHL), där han spelade för ishockeyorganisationerna Calgary Flames, Florida Panthers, Anaheim Ducks, Boston Bruins, Buffalo Sabres och Chicago Blackhawks. Han producerade 131 poäng (33 mål och 98 assists) samt drog på sig 807 utvisningsminuter på 571 grundspelsmatcher. Han spelade också för Medveščak Zagreb i Kontinental Hockey League (KHL) och på lägre nivåer för Saint John Flames och Rockford IceHogs i American Hockey League (AHL), Scorpions de Mulhouse i Ligue Magnus (LM) och North Bay Centennials, Erie Otters och Peterborough Petes i OHL.

Han blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

Den 15 februari 2015 avled Montador av för tillfället oklara omständigheter. Det framkom i en intervju den 8 mars 2013 att han led av allvarliga hjärnskakningssymtom som han ådrog sig från först en tackling i matchen mellan Blackhawks och Colorado Avalanche den 7 februari 2012 och det höll honom ur spel fram till 27 mars när Blackhawks mötte New Jersey Devils. Under matchen fick han en ny tackling som resulterade i en ny hjärnskakning och den här gången med allvarliga hjärnskakningssymtom till följd. Under försöken med att komma tillbaka så drabbades han även av depressioner men trots det så skrev han på för spel i AHL och KHL i förhoppning om att få återvända till NHL en dag, dock var försöken förgäves. Han slutade officiellt den 14 oktober 2013.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Steve Montador – Stats – NHL.com
Steve Montador NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Steve Montador hockey statistics and profile at hockeydb.com
Steve Montador – Player profile at The Hockey News

Avlidna 2015
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Anaheim Ducks
Spelare i Boston Bruins
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Florida Panthers
Spelare i Erie Otters
Spelare i Medveščak Zagreb
Spelare i North Bay Centennials
Spelare i Peterborough Petes
Spelare i Rockford Icehogs
Spelare i Saint John Flames
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Vancouver
Födda 1979
Män
Nordic School of Public Health NHV

Nordic School of Public Health NHV (NHV) var en högskola i Göteborg som hade Nordiska ministerrådet som huvudman. Skolan gick tidigare även under namnen Nordiska högskolan för folkhälsovetenskap och Nordiska hälsovårdshögskolan. Högskolan NHV bedrev folkhälsovetenskaplig forskning och utbildning under åren 1953-2014 och finansierades av de nordiska länderna
Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige.

I juni 2013 fattade Nordiska ministerrådet beslutet att avveckla högskolan, som sedan upphörde 31 december 2014 som akademisk institution.

Högskolan var mellan 1987 och till dess nedläggning 2014 belägen på Nya Varvet.

Forskning 
Högskolan bedrev folkhälsovetenskaplig forskning och fungerade som
ett kunskapscentrum för myndigheter och övriga samhället. Kännetecknande för Högskolans forskning var stora gemensamma nordiska projekt och jämförande forskning.

Exempel på forskningsområden var epidemiologi, barnhälsovetenskap, hälso- och sjukvårdsadministration och management, health promotion, global hälsa, public mental health, läkemedelsepidemiologi, smittskydd/vårdhygien, universell design, migration och hälsa, funktionshinder och healthy ageing.

Utbildning 
Högskolans utbildningar var: 
 Diplom i folkhälsovetenskap 60 ECTS med tre olika inriktningar (smittskydd/vårdhygien, allmän folkhälsovetenskap samt universell design)
 Master of Public Health (MPH) 75 ECTS och 120 ECTS 
 Doctor of Public Health (DrPH) 240 ECTS
 Under 2000-2010 fanns också nivån Master of Science in Public Health (MScPH)
Utöver egna utbildningar drev högskolan uppdragsutbildningar, workshops, konferenser och nätverksträffar.

Källor

Vidare läsning 
 Högskolan presenterades i Socialmedicinsk tidskrift nr 1, 2002, samt i ett supplement av Scandinavian Journal of Public Health, våren 2015.

Externa länkar 
www.norden.org - Webbplats för det officiella nordiska samarbetet
norden.org/nordpub Avhandlingar, rapporter och masteruppsatser.

Ej längre existerande universitet och högskolor i Sverige
universitet och högskolor i Göteborg
Nordiska ministerrådet
Nordiskt samarbete
Utbildningsinstitutioner bildade 1953
Internationella universitet
Ryan Carter

Ryan Michael Carter, född 3 augusti 1983 i White Bear Lake, Minnesota, är en amerikansk före detta professionell ishockeyforward.

Han spelade under sin karriär på NHL-nivå för Minnesota Wild, New Jersey Devils, Florida Panthers, Carolina Hurricanes och Anaheim Ducks och på lägre nivåer för Iowa Wild och Portland Pirates i AHL, Minnesota State Mavericks (Minnesota State University Mankato) i NCAA och Green Bay Gamblers i USHL.

Carter blev aldrig draftad av någon NHL-organisation.

Han vann Stanley Cup med Anaheim Ducks för säsongen 2006-2007.

Han pensionerade sig den 12 september 2017.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Ryan Carter NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Ryan Carter (b.1983) hockey statistics and profile at hockeydb.com
Ryan Carter – player profile at The Hockey News

Spelare i Minnesota Wild
Spelare i New Jersey Devils
Spelare i Florida Panthers
Spelare i Carolina Hurricanes
Stanley Cup-mästare 2007
Spelare i Anaheim Ducks
Spelare i Portland Pirates
Alumner från Minnesota State University Mankato
Ishockeyspelare i Minnesota State Mavericks (herrar)
Spelare i Green Bay Gamblers
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Amerikanska ishockeyspelare
Idrottare från Minnesota
Personer från White Bear Lake, Minnesota
Födda 1983
Levande personer
Män
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
The Triumph of Time and Truth

The Triumph of Time and Truth (Sanningens och tidens triumf) är temat för tre allegoriska oratorier komponerade av Georg Friedrich Händel:

 Il trionfo del Tempo e del Disinganno - HWV46a (Tidens och desillusionens triumf)
 Il trionfo del Tempo e della Verità - HWV46b (Tidens och sanningens triumf)
 The Triumph of Time and Truth - HWV71

Temat för oratoriet är typiskt för barocken och handlar om hur de fyra allegoriska väsena Tiden, Sanningen, Njutningen och Skönheten tävlar sinsemellan.

HWV 46a: Il trionfo del Tempo e del Disinganno
Oratoriet skrevs under Händels tid i Italien där operan var förbjuden under den här perioden. Det ledde fram till att oratoriet (både med kyrkliga och världsliga teman) växte fram. Sanningen och Tidens triumf som var Händels första oratorium var ett beställningsverk och det italienska librettot skrevs av kardinal Benedetto Pamphili. Verket framfördes någon gång under våren 1707 i kardinal Pietro Ottobonis palats. Verket var i stort en nyskapelse, men Njutningens aria Lascia la spina var tagen från en saraband från Almira (HWV1).

HWV 46b: Il trionfo del Tempo e della Verità
Denna version är en omarbetning av HWV46a, där den största förändringen är att rollen som Desillusionen nu blivit kvinnlig, Verità, och att oratoriet delats upp i tre delar istället för två. Ny musik tillkom i viss begränsning i form av återanvändning av nya "hits". Verket uppfördes fyra gånger efter premiären 23 mars 1737 på Covent Garden i London.

HWV 71: The Triumph of Time and Truth
Engelsk version av HWV46a/b med ganska omfattande tillskott av nytt material och stora förändringar av partituret i sin helhet, bl.a. har Tiden ändrats från tenor till bas, Njutningen ändrats från mezzosopran till tenor och en ny roll tillkommit genom Sveket (sopran). Texten omarbetades av Thomas Morell och musiken sammanställdes av John Christopher Smith Jr, det finns ingen dokumentation över hur stor aktiv del i förändringarna Händel tog. Uppfördes första gången på Covent Garden den 11 mars 1757.

Som den stora återanvändaren Händel var så återkom många arior, teman och musikstycken från detta verk i olika operor, bl.a. Piaceres arior Lascia la spina, som återkommer som Lascia ch'io pianga i operan Rinaldo; och Come nembo che fugge col vento, som återkommer som Nerones aria Come nube che fugge dal vento i operan Agrippina och som tema i arian Vivi tiranno i operan Rodelinda.

Referenser

Oratorier av Georg Friedrich Händel
Julij Martov

Julij Osipovitj Martov (), född 24 november 1873 i Istanbul, död 4 april 1923 i Berlin, var en rysk revolutionär politiker och mensjevik.

Biografi
Martov var av judisk börd och hette ursprungligen Julij Osipovitj Tsederbaum. Hans politiska aktivitet i slutet av 1800-talet tvingade honom till inre exil, men hindrade inte honom från att vara en av grundarna till Rysslands socialdemokratiska arbetareparti 1898 och tidningen Iskra (Gnistan) 1900. Han kom i samband med andra partikongressen i London 1903 i konflikt med Vladimir Lenin om huruvida partiet skulle vara ett öppet socialdemokratiskt parti efter västeuropeisk modell där även icke-aktiva sympatisörer tilläts vara medlemmar (vilket Martov förespråkade) eller ett mindre parti bestående av en strängt disciplinerad elit. Martovs fraktion var i majoritet, men fick ändå namnet mensjevikerna (ryska för "minoritetsmän"). Efter partikongressen i London splittrades partiet i två fraktioner: mensjeviker och Lenins bolsjeviker. Martov tillhörde mensjevikernas revolutionära vänsterflygel och arbetade förgäves för en återförening av partiet. 

Martov gick i landsflykt 1907 och återvände tuberkulossjuk i samband med februarirevolutionen 1917 och blev officiellt mensjevikernas ledare. Han förespråkade ett snabbt ryskt utträde ur första världskriget och tog avstånd från de mensjeviker som anslutit sig till den provisoriska regeringen. Efter bolsjevikernas maktövertagande i oktoberrevolutionen samma år marginaliserades Martov och mensjevikerna och 1921 tilläts han att lämna Ryssland. År 1923 dog han i exil i Tyskland.

Källor 
 Nationalencyklopedin

Noter

Externa länkar

Födda 1873
Avlidna 1923
Män
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Ryska politiker under 1900-talet
Mensjeviker
Personer från Istanbul
Edson Braafheid

Edson Braafheid, född 8 april 1983 i Paramaribo, Surinam, är en nederländsk fotbollsspelare som spelar som vänsterback för Utrecht.

Externa länkar 
 Profil på VI.nl 

Nederländska fotbollsspelare
Nederländska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Utrecht
Spelare i FC Twente
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Celtic FC
Spelare i TSG 1899 Hoffenheim
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i VM i fotboll 2010
Födda 1983
Levande personer
Män
Personer från Paramaribo
James Brydges, 1:e hertig av Chandos

James Brydges, 1:e hertig av Chandos, född 6 januari 1673, död 9 augusti 1744, var en engelsk ädling, det äldsta av fjorton barn till James Brydges, 8:e baron Chandos of Sudeley och Elizabeth Barnard. 

Han var parlamentsledamot för Hereford från 1698 till 1714.  Tre dagar efter faderns död, den 16 oktober 1714, blev han viscount Wilton och earl av Carnarvon. Han utnämndes till hertig av Chandos 1719. År 1721 blev han medlem av Privy Council . Han var också medlem av Royal Society från 1694. Vidare var han också universitetskansler för S:t Andrew's University 1724-1744.

Familj 

Han var gift första gången med Mary Lake (1668–1712), andra gången 1713 med Cassandra Willoughby (omkring 1690–1735) och  tredje gången 1736 med Lydia Catherine van Hatten (1693–1750).

Barn
 John Brydges, markis av Carnarvon (1702–1727), MP, gift med Catherine Tollemache 
 Henry Brydges, 2:e hertig av Chandos (1707–1771)

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska hertigar
Engelsk adel
Ledamöter av Royal Society
Födda 1673
Avlidna 1744
Män
Alumner från New College, Oxford
Todd White

Todd White, född 21 maj 1975 i Kanata, Ontario, Kanada, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som för närvarande spelar för New York Rangers i NHL. White är en offensiv spelare som säsongen 2008-09 stod för 73 poäng (varav 22 mål) på 82 spelade matcher, vilket var tredje bästa i laget endast slagen av Slava Kozlov och Ilja Kovaltjuk. Han har tidigare spelat för NHL- klubbarna Chicago Blackhawks, Philadelphia Flyers, Ottawa Senators, Minnesota Wild och Atlanta Thrashers.

Källor

Födda 1975
Män
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Minnesota Wild
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i New York Rangers
Levande personer
Spelare i Cleveland Lumberjacks
Spelare i Grand Rapids Griffins (1996–2001)
Spelare i Chicago Wolves (1994–2001)
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Ishockeyspelare i Clarkson Golden Knights
Alumner från Clarkson University
Spelare i Indianapolis Ice
Spelare i Philadelphia Phantoms
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Spelare i Connecticut Whale
Idrottare från Ontario
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Fishamble Street

Fishamble Street (iriska: Sráid Sheamlas an Éisc) är en gata innanför den gamla stadsmuren i Dublin, Irland. Den omnämns på 1300-talet som Vicus Piscariorum och Fish Street ("Fiskgatan"). År 1577, kallade Stanihurst den St John's Street. År 1610 finns den omnämnd som Fish Shambles i några versioner av Speeds karta.

På New Musick Hall på Fishamble Street uruppfördes Händels Messias den 13 april 1742 inför omkring 700 åhörare. 

Dublin
Seta

Seta rf (på finska Seta ry) är en finsk människorättsorganisation för sexuella minoriteter och könsminoriteter. Föreningen grundades 1974, i viss mån med Sveriges RFSL som inspirationskälla. Tarja Halonen, senare republikens president, var ordförande 1980–1981. Seta fungerar som en riksomfattande takorganisation med 21 medlemsföreningar och ett antal stödmedlemmar på olika håll i hela Finland.

Seta är medlemsorganisation i ILGA.

Verksamhet 
Organisationens mest synliga form av verksamhet är Helsingfors Pride som Seta organiserar. Evenemanget har ökat under åren och t.ex. år 2018 hade över 100 000 deltagare.

Under Seta fungerar också Finlands Kompetenscentrum för könsmångfald (tidigare: Transstödcentrum) som ger gratis rådgivning till bland annat transpersoner utan remiss eller diagnos från läkare.

Seta delar ut en årlig utmärkelse "Asiallisen tiedon omena" till en person eller en organisation som har gjort en insats för Setas syfte eller har på något annat sätt befrämjat HBTQ-rättigheter i Finland och spridit saklig information om sexuella och könsminoriteter. Mottagare inkluderar bl.a. journalisten Heli Koskela (år 2006), författaren Sofi Oksanen (2009), företaget Finlayson (2015) och tidningen Lapin Kansa (2018). Som motsats till priset delar Seta också ut utmärkelsen Kunniarotta till sådana personer eller organisationer som har hållit upp skadande stereotypier eller på något annat sätt gjort det svårare för HBTQ-minoriteten. Mottagare av denna utmärkelse inkluderar bl.a. FRK blodtjänst (år 2003), optikeaffären Instrumentarium (2009) och Ramzan Kadyrov (2017).

Lokala medlemsföreningar 
 HeSeta ry, Nyland
 Hobiles ry, Joensuu
 Jyväskylän Seta ry, Jyväskylä
 Kymenlaakson Seta ry, Kotka-Kouvola
 Lahden Seta ry, Lahtis
 Opiskelijavinokkaat – OVI ry, studenkåren vid Helsingfors universitet
 Oulun Seta ry, Uleåborg
 Pirkanmaan Seta ry, Tammerfors
 Rovaniemen Seta ry, Rovaniemi
 Saimaan Seta ry, Villmanstrand
 Satakunnan Seta ry, Björneborg
 Savon Seta ry, Kuopio
 Turun seudun Seta ry, Åbo
 Vaasan Seta ry, Vasa
 Åländska hbt-föreningen Regnbågsfyren rf, Mariehamn
Källa:

Nationella medlemsföreningar 
 Dreamwear Club ry
 Kansallinen sateenkaariryhmä – Kasary ry
 Mummolaakso ry
 Regnbågsallians Svenskfinland (tidigare: Regnbågsankan)
 Sateenkaariperheet ry
 Suomen Karhut Fin-Bears ry
Källa:

Se även 
 FPE-NE
 LGBT Danmark

Källor

Externa länkar 
 Seta

HBTQ-organisationer
Organisationer i Finland
Organisationer bildade 1974
St Patrick's Cathedral, Dublin

Saint Patrick’s Cathedral i Dublin i Irland (även kallad The National Cathedral and Collegiate Church of Saint Patrick, Dublin, på iriska Árd Eaglais Naomh Pádraig) är den större av den anglikanska Irländska kyrkans två katedraler i Dublin och den största kyrkobyggnaden på ön Irland. Katedralen uppfördes åren 1191 till 1270. Dublins anglikanska ärkebiskopssäte finns förvisso numera enbart i Christ Church Cathedral; Patrikskatedralen är i stället nationell katedral för hela Irland.

Den katolske ärkebiskopen i Dublin har sitt säte i Pro-Cathedral of the Immaculate Conception of the Blessed Virgin Mary. I Armagh finns såväl en katolsk som en anglikansk katedral uppkallade efter Sankt Patrik som båda är ärkebiskopssäten.

Externa länkar 
 Katedralens webbplats

Dublin
Domkyrkor på Irland
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Patrik
Christ Church Cathedral, Dublin

Christ Church Cathedral (The Cathedral of the Holy Trinity, vanligen kallad Christ Church, Cathedral of the United Dioceses of Dublin and Glendalough and Metropolitical Cathedral of the United Provinces of Dublin and Cashel) tillhör Romersk-katolska kyrkan. Den finns i Dublin, och är den äldre av stadens två medeltida katedraler. Den andra är St Patrick's Cathedral.

Ursprungliga katedralen uppfördes 1038 av danske vikingkungen i Dublin Sitric Silkenbeard. Byggnaden var sannolikt av trä. Nuvarande stenkyrka uppfördes 1170.

Externa länkar
 Christ Church Cathedral
 Klockringning i Christ Church Cathedral

Dublin
Domkyrkor på Irland
Religiösa byggnader invigda under 1100-talet
Romersk-katolska domkyrkor
Vjatjeslav Kozlov

Vjatjeslav Anatoljevitj Kozlov (ryska: Вячесла́в Анато́льевич Козло́в, Vjatjesláv Anatól'jevitj Kozlóv), kallad "Slava", född 3 maj 1972 i Voskresensk, Moskva oblast, är en före detta rysk ishockeyspelare som spelat för OHK Dynamo Moskva i KHL. Han har vunnit Stanley Cup två gånger med Detroit Red Wings, 1997 och 1998, och har förutom nio säsonger i Detroit även spelat NHL-ishockey för Buffalo Sabres och Atlanta Thrashers. I februari 2011 gick han från HK CSKA Moskva till Salavat Julajev Ufa. Sommaren 2011 skrev han på ett ett-års kontrakt för OHK Dynamo Moskva.

Kozlov är en skicklig offensiv spelare som i ett flertal NHL-säsonger gjort över 70 poäng. Hans främsta säsong var 2006–07, då han noterades för 28 mål och 80 poäng på 81 spelade matcher.

Spelarkarriär 
 Chimik Voskresensk 1987–1991 2004–05
 CSKA Moskva 1991–92, 1994–95, 2010–11
 Adirondack Red Wings 1992–1994
 Detroit Red Wings 1994–2001
 Buffalo Sabres 2001–02
 Atlanta Thrashers 2002–2004, 2005–2010
 Salavat Julajev Ufa 2010–11
 OHK Dynamo Moskva 2011–2012
 HK Spartak Moskva 2012-2014
 Atlant Mytishchi 2014-2015

Källor

Noter 

Ryska ishockeyspelare
Födda 1972
Män
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i HK CSKA Moskva
Spelare i OHK Dynamo Moskva
Spelare i Salavat Julajev Ufa
Levande personer
Personer från Voskresensk, Moskva oblast
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Stanley Cup-mästare 1998
Stanley Cup-mästare 1997
Spelare valda i NHL Entry Draft 1990
Spelare valda av Detroit Red Wings i NHL Entry Draft
Kumlatofta

Kumlatofta är en by i Sjöbo kommun, bestående av tre gårdar i byn och 6 gårdar utanför och 6 villor. 

En av gårdarna är byggnadsminnesförklarad. Kumlatofta är en av Skånes få byar där gårdarna inte är utflyttade från byn, så kallad klungby. Orten är känd sedan 1400-talet. Från Kumlatofta kommer släktföreningen Helje Mattssons.

Hästverksamhet är en av de verksamhetsområdena men även andra företag finns i byn. Lantbruk och hästuppfödning har varit traditionella verksamheter.

Orter i Sjöbo kommun
Trefot

Trefot kan avse:

 Trefot (instrument) – för att montera ett instrument på ett stativ över en mätpunkt vid geodetisk mätning
 Trefot – ett stativ med tre ben, se tripod
 Trefot (kokkärl) – ett forngrekiskt hushållsföremål som i antiken var en kittel av lera eller brons med tre ben
Eurostar Italia

Le Frecce (tidigare Eurostar Italia) är ett nätverk av italienska höghastighetståg och snabbtåg, som drivs av Trenitalia (ett stort italienskt järnvägsföretag), med mer än 130 dagliga avgångar .

Fram till december 2012 användes namnet Eurostar under licens från Iveco, som äger varumärket och använder namnet för en av sina lastbilar. Trots de identiska namnen finns det inte något samband mellan företagen.

Tre varumärken infördes för olika kategorier:
Frecciarossa (Röda pilen) för höghastighetståg
Frecciargento (Silverpilen) för tåg som går upp till 250 km/h
Frecciabianca (Vita pilen) för tåg som går upp till 200 km/h.

Tågen  
Den första typen tillhör Pendolino-familjen av elektriska motorvagnståg byggda av Fiat Ferroviaria (nu Alstom). Den första versionen, ETR 450, trädde i tjänst maj 1988 och numera finns ett otal versioner i tjänst, som till exempel ETR 460 och ETR 480. Alla dessa tåg klarar hastigheter upp till 250 km/tim och är försedda med ett särskilt korglutningssystem som tillåter höga hastigheter även på äldre spår med fler kurvor.

För de viktigaste linjerna använder Trenitalia ETR 500 tåg. Dessa kan ta upp till 590 passagerare och klarar av hastigheter upp till 300 km/tim. ETR 500 består av 11 till 12 vagnar och två dragfordon. Denna konfiguration tillåter ändringar av sammansättningen beroende på resandebehov.

En ny modell kallad Frecciarossa 1000 infördes 2015. Den kan nå 350 km/h och den hastigheten planeras införas i drift 2018.

Linjerna  
De linjer på vilka tågen färdas i högre hastigheter är Milano - Bologna - Florens - Rom - Neapel, Novara - Turin och Padua - Venedig.

Nya järnvägslinjer är under byggnad för hastigheter upp till 300 km/tim. De nya linjerna kommer att minska trängseln på befintliga linjer, och möjliggöra en bättre tidtabell mellan de största städerna. Linjer under konstruktion är bland annat Milano - Padua.

Användning 
Från och med juli 2006 trafikerar Eurostar Italia/Le Frecce följande linjer:

En gång i timmen  
 Milano-Bologna-Florens-Rom-Neapel

Varannan timme  
 Turin-Milano-Verona-Venedig
 Venedig-Bologna-Ancona-Bari
 Venedig-Bologna-Florens-Rom
 Reggio Calabria-Ancona-Rom

Mindre trafikerade linjer 
 Trieste-Venedig
 Udine, Venedig
 Bolzano-Bologna-Florens-Rom
 Turin-Florens-Rom-Neapel-Bari
 Savona-Genua-Pisa-Rom-Taranto

Referenser

Externa länkar  
 Eurostar Italia

Transport i Italien
Alstom
Ed Gilbert

Edmund Ed Francis Gilbert, född Edmund Francis Giesbert, 29 juni 1931, död 8 maj 1999, var en amerikansk skådespelare och entomolog.

Skådespelarkarriär 
En av hans mest minnesvärda roller var rösten till Baloo i Disneys animerade TV-serie Luftens hjältar.Har även medverkat i TV-serierna G.I. Joe: A Real American Hero från 1985 och 1989.

Entomologi 
Under sitt födelsenamn, Edmund Francis Giesbert, Studerade han också skalbaggar och beskrev ett antal skalbaggarter och släkten, speciellt i familjen Långhorningar, Cerambycidae, exempelvis Linsleychroma och Linsleychroma monnei.

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1931
Avlidna 1999
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska entomologer