kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HK Amur Chabarovsk

HK Amur Chabarovsk (ryska: Хоккейный клуб «Амур» Хабаровск) är en ishockeyklubb från Chabarovsk i östra Ryssland. Klubben bildades 1966 som SKA Chabarovsk, 1996 bytte klubben namn till SKA-Amur Chabarovsk för att 1999 få sitt nuvarande namn efter floden Amur. Sedan 2008 spelar klubben i KHL Klubben spelar sina hemmamatcher i Platinum Arena. Klubben har också haft ett reservlag i Asia League Ice Hockey.

Referenser

Klubbar i Kontinental Hockey League
Ishockeyklubbar i Ryssland
Sportklubbar bildade 1966
Sport i Chabarovsk
Himmelsskeppet

Himmelsskeppet (danska: Himmelskibet) är en dansk science fiction-stumfilm från 1918, producerad av Nordisk Film och regisserad av Holger-Madsen. Manuset skrevs av Sophus Michaëlis och Ole Olsen och är baserat på Michaëlis roman med samma namn.

Handling
Filmen handlar om den unge äventyraren Avanti Planetaros (Gunnar Tolnæs), som bestämmer sig för att resa till Mars. Han bygger, under hån från vetenskapen, rymdskeppet Excelsior, och når trots alla tvivlare Mars för att finna att dess invånare lever i harmoni med varandra.

Rollista 
Nicolai Neiiendam – Professor Planetaros, astronom
Gunnar Tolnæs – Avanti Planetaros, marinkapten
Zanny Petersen – Corona, Avantis syster
Alf Blütecher – Dr. Krafft, Avantis vän
Svend Kornbeck – David Dane, amerikan
Philip Bech – Visdomens äldste
Lilly Jacobsson – Marya, Visdomens dotter
Frederik Jacobsen – Professor Dubius
Birger von Cotta-Schønberg – orientalisk medresenär i Excelsior
Harald Mortensen – en upphetsad telegrafist
Alfred Osmund – präst på Mars
Nils Asther – marsian
Peter Jørgensen – medverkande
Aage Lorentzen – medverkande

Källor

Noter 

Danska stumfilmer
Danska science fiction-filmer
Danska filmer 1918
Mars på film
Rymdäventyrsfilmer
Frederick Spencer, 4:e earl Spencer

Frederick Spencer, 4:e earl Spencer, född den 14 april 1798 i London, död den 27 december 1857 på Althorp, var en brittisk viceamiral, son till George Spencer, 2:e earl Spencer.

Lord Frederick Spencer, som passande nog var född i the Admirality Building (Amiralitetet) i Whitehall, London, tog tidigt värvning i engelska flottan och var med i Napoleonkrigen mellan 1811 och 1815. Han tjänstgjorde i flottan fram till cirka 1830. 

År 1831 blev han parlamentsledamot (MP) fram till 1834 och återigen 1837-1841. Han var också kabinettskammarherre hos änkehertiginnan av Kent, mor till Viktoria I av Storbritannien, mellan 1840 och 1845. Åren 1846-1848 var han hovmarskalk hos drottningen. För utförda tjänster blev han riddare av Strumpebandsorden 1849.

År 1845 ärvde han titeln earl av Spencer efter sin barnlöse bror, John Charles Spencer, 3:e earl Spencer (1782-1845).

Familj

Han gifte sig första gången 1830 i London med sin syssling, Georgiana Elizabeth Poyntz (1799-1851).

Barn 
 Lady Georgiana Frances Spencer (1832-1852)  
 John Spencer, 5:e earl Spencer (1835-1910)
 Lady Sarah Isabella Spencer (1838-1919) 

Frederick Spencer gifte om sig 1854 i London med Adelaide Horatia Seymour (1825-1877), dotter till överste sir Horace Beauchamp Seymour. 

 Lady Victoria Alexandrina Spencer (1855-1906), gift med William Mansfield, 1:e viscount Sandhurst
 Charles Spencer, 6:e earl Spencer (1857-1922)

Referenser

Fotnoter 

Engelsk adel
Brittiska politiker under 1800-talet
Brittiska amiraler
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1798
Avlidna 1857
Män
Haslingfield

Haslingfield är en ort och civil parish i South Cambridgeshire i England. Byn ligger cirka 10 kilometer sydväst om Cambridge, mellan Harston, Barton och Barrington. Folkmängden uppgick till 1 507 invånare 2011, på en yta av 0,68 km².

Haslingefeld förekommer i Domesday Book med en befolkning på 400 personer, men det finns arkeologiska uppgifter om bosättningar här för cirka 3 000 år sedan. En anglosaxisk begravningsplats hittades på 1870-talet vid Cantelupe Road, men blev aldrig ordentligt utgrävd. På byns symbol finns Elisabet I som bodde en natt på byns gods 1564. Under vistelsen skall hon ha förlorat en ring, och ett antal ringjakter har hållits under senare år.

Källor

Noter

Orter i South Cambridgeshire
Civil parishes i Cambridgeshire
Harston

Harston är en ort och civil parish några kilometer söder om Cambridge, i Cambridgeshire i England. Folkmängden uppgick till 1 729 invånare 2011, på en yta av 0,97 km².

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i South Cambridgeshire
Civil parishes i Cambridgeshire
Thomas Wale

Thomas Wale, född 7 september 1701, död 1796, var en engelsman från Cambridgeshire, känd för sin samling av dokument som ger en god insikt i livet i England under 1700-talet. Bland dessa papper finns recept, liggare, reseskildringar och kopior av olika samtida dokument.

Källor

Noter

Födda 1701
Avlidna 1796
Män
Brittiska samlare
Sophus Michaëlis

Sophus Michaëlis, född 14 maj 1865 i Odense, död 28 januari 1932 i Köpenhamn, var en dansk författare, en tid gift med Karin Michaëlis. 

Det mest betydande i hans produktion är hans lyrik, som är starkt franskpåverkad och utmärker sig genom sitt konstspråk. Han gav också ut bland annat romanerna Giovanna (1901), Den evige Søvn (1912, om Napoleon I i Ryssland) och Hellener og Barbar (1914), och skådespelet Revolutionsbryllup (1906).

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1865
Avlidna 1932
Män
Personer från Odense
Björka, Köinge socken

Björka är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. Namnet skrivs oftast Börka eller Börcka i äldre kyrk- och domböcker. Bykärnan ligger uppe på en ås omedelbart söder om Björkasjö vars sydligaste delar ligger inom byns gamla gränser. Utmed väg N 781 ligger några friköpta torp, idag gårdar.

På byns utmarker, helt nära gränsen till Varbergs kommun ligger delar av Mjällbjärs naturreservat som innehåller ett tjugotal rödlistade eller på annat sätt intressanta arter.

Historia
Björka var sedan den danska tiden ett helt skattehemman och är första gången omnämnt 1592  och jordeboksnamnet är Olof Torsgård . År 1794 förmedlades hemmanet Björka från ett helt till ett halvt mantal. 

När beståndet av husbehovskvarnar i Faurås härad inventerades 1785 uppgavs det att hemmanet Björka hade en sådan kvarn, men att den på senare tid legat öde.

Laga skifte genomfördes 1866, och ingen av de båda gårdarna behövde flytta från den ursprungliga bytomten.

Bebyggelsenamn
De båda ursprungliga gårdarna tycks inte ha haft några personliga namn, men de gamla torpen har haft bebyggelsenamn. Nedanstående förteckning gäller torp och backstugor som funnits fram till år 1900. För några händelser efter 1900 saknas idag (2011) sammanställda uppgifter.
Slätter / Slätterna / Slätten (cirka 1780 – ). Ett torp, friköpt 1930.
Valbäck (cirka 1729 – ). Ett båtsmanstorp
Åkerjord (1900 – ). Ett torp, friköpt under 1900-talet.
Åsaflatan (1893 – ). Ett torp.

Övrigt
År 1751 blev ägaren till den västra av de båda huvudgårdarna, den 46-årige bonden Olof Bengtsson, enligt sin dödsnotis mördad (ihjälstucken) av drängen Olof Larsson från Lustorp . Dråparen blev dömd till döden av Faurås häradsrätt , men eftervärlden saknar närmare uppgifter kring händelsen och huruvida dödsdomen alls verkställdes .

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Domarp

Domarp är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. Bykärnan ligger utmed väg N 781. Inom byns gamla gränser ligger även mindre delar av såväl Björkasjö som Mjällsjön. Intill den sistnämnda sjön, helt nära gränsen till Varbergs kommun ligger delar av Mjällbjärs naturreservat som innehåller ett tjugotal rödlistade eller på annat sätt intressanta arter.

Historia
Domarp var sedan den danska tiden ett helt skattehemman och är första gången omnämnt 1592  och jordeboksnamnet är Jeppe Olofsgård .

I domboken 1783 finns ett protokoll i vilket länsstyrelsen beordrar domstolen att yttra sig över en av ett antal åbor i Köinge socken begärd förmedling av deras hemman. Dessa är Domarp, Svenstorp, 4 hemman i Axtorna och Köinge #2 och #5. Häradsrätten konstaterade beträffande dessa hemman, att särskilt ängen var svårt besvärad av ljung och mossa. Åkern var något bättre och mer givande, men förmådde ändå inte att föda åbornas hushåll, utan de måste alla köpa säd. Marken var flerstädes bevuxen med gamla ekar som sög ut jorden utan att ge åborna någon förmån, därför att de ej hade rätt att använda träden till sin egen nytta. Deras fattigdom gjorde att den sökta förmedlingen var nödvändig. Annars kunde inte hemmanen bestå, utan kom att läggas öde .

När beståndet av husbehovskvarnar i Faurås härad inventerades 1785 uppgavs det att hemmanet Domarp hade en sådan kvarn och att den var ”urgammal”.

Laga skifte genomfördes 1829, vilket var bland de allra första i denna bygd. Ingen av de fyra gårdarna (som efter förmedlingen bestod av vardera 1/6 mantal) behövde flytta från den ursprungliga bytomten .

Bebyggelsenamn
De ursprungliga gårdarna tycks inte ha haft några personliga namn, men de gamla torpen har haft bebyggelsenamn. Nedanstående förteckning gäller torp och backstugor som funnits fram till år 1900. För några händelser efter 1900 saknas idag (2011) sammanställda uppgifter.
Kalvhagen (1846 – 1870). Ett torp.
Lunden / Skolhuset (ca 1800 – 1853). Ett stuga som fungerade som skolhus.
Skoghagen (1873 – cirka 1895). Ett torp.
Stenholmen (1861 – 1892). En backstuga.
Stenliden / Stenlidarna (cirka 1821 – ). Ett torp, friköpt under 1900-talet.
Ålkistebacken (1860 – ). Ett torp, friköpt 1933.

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Hakestad

Hakestad är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. Namnet skrivs nästan alltid Hagestad i äldre kyrk- och domböcker. I ett par husförhörslängder kallas Hakestad #1 – #3  resp. Övregård, Mellangård och Yttergård.

Historia
Byn är känd sedan 1351 . Samtliga gårdar i Hakestad hade ända sedan den danska tiden (före 1645) ägts av kronan eller frälsemän .

För Hakestad #1 är jordeboksnamnet Anders Nilsgård . År 1690 bestod hemmanet av två gårdar på totalt ett helt mantal frälsehemman men år 1729  hade detta ändrats till tre gårdar om ett helt kronohemman. Hemmanet bytte jordnatur år 1700 därför att kronan köpte eller bytte till sig det av frälsemannen Roluf Hansson, med avsikt att göra det till länsmansboställe. Som sådant ansågs det lämpligt därför att det låg så nära häradets tingsstad i Köinge kyrkby. Det låg också centralt i det ena av Faurås härads två länsmansdistrikt, som omfattade den del av häradet som ingick i Varbergs fögderi. (Det andra länsmansdistriktet var en del av Halmstads fögderi. Dess länsmansboställe låg i Arvidstorp i Stafsinge socken.) Att Hakestad #1 var boställe innebar att länsmännen åtminstone delvis avlönades med de skatter som hemmanet betalade. Detta innebar inte nödvändigtvis att länsmännen måste bo på hemmanet, det kunde även brukas av arrendatorer. Den siste länsmannen flyttade från gården 1858 . 
År 1760 slogs två av de tre gårdarna samman och från cirka 1850 var hemmanet Hakestad #1 bara en brukningsenhet, vilket det är ännu idag (2011). Laga skifte har aldrig ägt rum på detta hemman.

För Hakestad #2 är jordeboksnamnet Nils Börsgård, ett helt mantal kronohemman fördelat på tre gårdar . Laga skifte för Hakestad #2 genomfördes 1862 och två av de tre gårdarna tvangs att flytta till ny tomtplats. Kvarboende blev ’Arne Svenssons’ gård.

För Hakestad #3 är jordeboksnamnet Börje Jönsgård, ett halvt mantal frälsehemman med en enda gård . Frälseägare under 1700-talet fram till dess gården blev friköpt var medlemmar ur familjen Muhl . Gården friköptes i två omgångar 1825 respektive 1826 från familjen Muhl. Gården klövs i två delar 1862. Laga skifte för Hakestad #3 genomfördes 1864 och de båda gårdarna fick ligga kvar på ursprunglig plats. Men redan år 1869 kom båda gårdarna åter under ett enda bruk, och är så ännu idag (2011).

Bebyggelsenamn
Nedanstående förteckning gäller förutom gårdar även torp och backstugor som funnits fram till år 1900. För några händelser efter 1900 saknas idag (2011) sammanställda uppgifter.
Bostället. Gården Hakestad #1.
Böers. Den sydligaste av gårdarna i Hakestad #2.
Hakaslätt (1892 – ). Ett torp, friköpt 1916.
Hästalyckan (byggår okänt). En villa.
Jonsberg (1847 – ). Ett torp, friköpt under 1900-talet.
Sellatorpet / Sälla (cirka 1783 – ). Ett torp, friköpt under 1900-talet.
Vitatorpet (cirka 1770 – 1886). Ett torp.

Övrigt
Den svenske politikern och riksdagsledamoten för högerpartiet, Carl Bengtsson (1874–1942), var född och uppväxt på Bostället här i byn.

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Lunnagård, Köinge socken

Lunnagård är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. Inom byns nordligaste ägovidder ingår delar av Rammsjön vilken ingår i Ätrans huvudavrinningsområde.

Historia
Lunnagård var sedan den danska tiden (före 1645) ett helt mantal skattehemman . Jordeboksnamnet är Anders Bengtsgård . Mantalslängden för 1674 tar upp två gårdar, men år 1689 fanns det enligt mantalslängden tre gårdar, och så förblev det  till år 1847, då den största av de tre gårdarna delades på två fastigheter, en mindre och en större.

Laga skifte skedde i Lunnagård och Kullastugan 1847–54, fastställt 1857. I samma skifte deltog Köinge kyrkby. Det var ett för trakten förhållandevis stort och invecklat skifte. När skiftet genomfördes fanns fyra gårdar i Lunnagård . och byn var förmedlad till 25/36 mantal. Sedan följde under det följande halvseklet en rad hemmansklyvningar och avstyckningar ; År 1867 utökades antalet gårdar till sju och 20 år senare hade antalet växt till nio. Vid mitten av 1920-talet var antalet jordbruksfastigheter uppe i hela 15 stycken.

Torpet Kullastugan
På utmarkerna till Lunnagård ligger torpet Kullastugan.Vid ett utmarksskifte, fastställt av Kungl. Maj:t 1827, förklarades Kullastugan vara en kronolägenhet, det vill säga en från ett kronohemman utbruten fastighet. Sedan dess har Kullastugan behandlats som ett eget jordeboksobjekt.

Bebyggelsenamn
Bredavadsslätt (cirka 1860 – ). Ett torp. 
Hög(a)slätt (cirka 1847 – ). Två torp, friköpta under 1900-talet.
Hakamosse / Karlsvik (cirka 1851 – ). Ett torp, friköpt 1937.
Kullastugan / Kullatorpet / Kullarna / Kulladalen (cirka 1766 – ). Ett torp, utbruten 1827 till en egen ej mantalssatt fastighet (se ovan).
Svartehall (cirka 1817 – ). Ett torp.
Älvasjöslätt (cirka 1811 – ). Ett torp, friköpt under 1900-talet.

Övrigt
Vid Lunnagård anlades år 1926 en hållplats vid slutet av en kraftig stigning 2,5 km norr om Ätrafors station på Falkenbergs Järnväg (FJ – vanligen kallad Pyttebanan) vilken gick rakt genom byn åren 1894 – 1959.

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Ranered

Ranered är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. I domboken heter det ofta på Ranered i stället för i Ranered. Idag (2012) är namnet så när som på ett skogsskifte raderat ur fastighetsregistret efter jordbrukssammanslagning med grannbyn Hakestad. Inom byns gamla ägovidder ligger även en mindre del av Rammsjön vilken ingår i Ätrans huvudavrinningsområde.

Historia
Ranered är omnämnt första gången 1592  och har sedan den danska tiden (före 1645) bestått av en enda gård , ett kronohemman på ett halvt mantal . Jordeboksnamnet är Anders Persgård . När beståndet av husbehovskvarnar i Faurås härad inventerades 1785, uppgavs det att hemmanet Ranered hade en sådan kvarn och att den var byggd bara två år tidigare.

Ranered har aldrig genomfört laga skifte. Utmarkerna blev däremot utlagda vid storskifte 1825.

Gården såldes 1945 till Kungl. Domänstyrelsen och lantbruket sköttes därefter av arrendatorer.

Bebyggelsenamn
Linna(r)storpet (cirka 1798 – 1878). Ett torp.

Även Jonsberg och Sellatorpet (båda tillhörande Hakestad) har i husförhörslängderna tidvis räknats som en del av Ranered.

Övrigt
Ranered kan för åren 1707 – 1820 uppvisa en obruten följd av fyra åbor  som var nämndemän vid Faurås häradsrätt;
Jöns Bengtsson, nämndeman 1707 – 1727 
Sonen Jöns Jönsson, nämndeman 1727 – 1762  och häradsdomare från cirka 1752.
Mågen Per Svensson, nämndeman 1743 – 1801  och blev häradsdomare senast 1789.
Sonen Jöns Persson, nämndeman 1801 – 1820 .

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Svenstorp, Köinge socken

Svenstorp [ˈswɛnːstɛrp] är en by i Köinge socken, Falkenbergs kommun. För att lättare kunna särskiljas från grannbyn med samma namn i Svartrå socken, har man ibland kallat byn Stora Svenstorp. Inom byns gamla gränser ligger även en mindre del av Björkasjö och dessutom en del av Mjällbjärs naturreservat, som innehåller ett tjugotal rödlistade eller på annat sätt intressanta arter..

Historia
Svenstorp är nämnt första gången 1569 och har sedan den danska tiden (före 1645) bestått av ett hemman med två gårdar. Jordeboksnamnet är Sven Larsgård ett helt mantal sämjehemman (ett slags kronohemman) . Hemmanet förmedlades 1/9 mantal år 1651 . När beståndet av husbehovskvarnar i Faurås härad inventerades 1785, uppgavs det att hemmanet Svenstorp hade en sådan kvarn och att den var 10–11 år gammal. År 1794 förmedlades Svenstorp ännu en gång, nu från 8/9 till 3/8 mtl . Laga skifte skedde 1840 då hemmanet hade två ägare som ägde varsin halva och ingen behövde flytta sina hus. Dessa båda gårdar slogs samman till en enda enhet år 1857 och har så förblivit sedan dess .

Byns marker korsades av Falkenbergs Järnväg (FJ – även kallad Pyttebanan) åren 1894 – 1959.

Bebyggelsenamn
De ursprungliga gårdarna tycks inte ha haft några personliga namn, men de gamla torpen har haft bebyggelsenamn. Nedanstående förteckning gäller torp och backstugor som funnits fram till år 1900. För några händelser efter 1900 saknas idag (2011) sammanställda uppgifter.
Grönemad (1840 – ). Ett förpantningstorp, friköpt 1937.
Hökamossen (1889 – efter år 1900). Ett torp
Ljungslätt (1851 – 1870). Ett torp
Nya Stenslätt (1848 – efter år 1900). Ett torp
Ramberg / Rammbjär (etableringsår okänt). Ett torp, friköpt 1864.
Skolhuset (cirka 1872 – 1904). Ett skolhus, gemensamt för Köinge och Svartrå socken.

Stenslätt (cirka 1843 – 1869). Ett torp

Övrigt
En av de sista brukarna på huvudgården var "Per i Svenstorp" (Per Andersson, 1901 – 1996) som var mycket engagerad och drivande i bygdens utveckling och startade bland annat år 1932 ortens första jordbrukskassa.

Referenser

Fotnoter

Litteratur

Byar i Köinge socken
Köinge by

Köinge by är kyrkby och den till ytan största byn i Köinge socken, Falkenbergs kommun. Inom byns gamla ägovidder ligger även de norra delarna av Björkasjö vilken ingår i .

Historia
Laga skifte genomfördes 1857.

Övrigt
Ett bokskogsområde norr om Björkasjö som tillhört gården Stommen i kyrkbyn ägs numera av Naturvårdsverket och bildar sedan 2003 naturreservatet Älmebjär. Detta område är dessutom efter regeringsbeslut 2000 ett Natura 2000-område.

Referenser

Noter

Litteratur

Externa länkar
Länsstyrelsen i Hallands län: Älmebjär
Naturvårdsverket Natura 2000

Byar i Köinge socken
M/S Tiger

M/S Tiger, ursprungligen ST 479  (Small Tug 479), är en bogserbåt byggd 1944 i Florida för den amerikanska arméns räkning. 

Fartyget färdigställdes den första april 1944 och skickades direkt över atlanten tillsammans med ett antal systerskepp för att bogsera flytande hamnkasunerna på plats i samband med Landstigningen i Normandie (se Mullbärshamnen).

Fartyget kom till Sverige via Nederländerna 1948 och tjänstgjorde i Karlshamn från 1952 och kom till Stockholm 1980. Hon är idag privatägd och har sin kajplats i Norra Hammarbyhamnen. Bredvid henne i Hammarbyhamnen ligger systerfartyget M/S Tampa som dock förlängdes efter kriget.

Tekniska data
Byggmaterial: Stål
Byggår: 1944 i Florida, USA
Storlek: 133 bruttoton.
Längd över allt: 26 m.
Bredd: 7,3 m.
Största djup: 2,4 m.
Motor: Clark Bros Co diesel 
Marschfart: 11 knop

Se även
M/S Purha

Referenser
 Hammarby fartygsförenings presentation av fartyget

Externa länkar

Sjöfart i Stockholm
Svenska bogserbåtar
Fartyg byggda i Florida
Franco Bonisolli

Franco Bonisolli, född 25 maj 1937 i Rovereto i Italien, död 30 oktober 2003 i Wien i Österrike, var en italiensk operasångare, tenor, vars roller spände från de lyriska till de dramatiska facken, särskilt uppskattad för sina tolkningar av Manrico och Calaf. Han är även känd för sin nyckfulla, egocentriska personlighet.

Karriär 
Bonisolli debuterade vid Festival di Spoleto  1962, som Ruggero i Puccinis sällan uppförda La Rondine. Han återvände följande år som prins i Prokofjevs Kärleken till de tre apelsinerna. Dessa framträdanden ledde till engagemang i olika italienska hus, som kulminerade i La Scala-debuten i rollen som Cleomene i Rossinis Le siège de Corinthe 1969. Hans repertoarlista vid den här tidpunkten innefattade även Rodolfo, Nemorino och hertigen av Mantua.

Han gjorde sitt första framträdande på Wiener Staatsoper 1968 och med San Francisco Opera följande året, väl mottagen vid båda husen. Han fortsatte till Metropolitan i New York där han sjöng greve Almaviva i Il Barbiere di Siviglia 1972. Han skulle komma att återvända dit som Alfredo, Faust och hertigen i Rigoletto.

I mitten av 1970-talet ersattes lyriska roller av en allt tyngre repertoar. Han blev en eftertraktad uttolkare av Manrico i Trubaduren, Andrea Chénier, Calaf i Turandot och Canio i Pajazzo. Så småningom sjöng han också en rasande Otello.

Röst 
Bonisolli var en mycket begåvad och spännande sångare med en ringande övre register. Han kunde sjunga långa linjer sakta och mycket vackert om han så önskade, han kunde frasera stilfullt om han ville, han kunde till och med skådespela om han bara lade manken till. Problemet var att han alltför ofta inte tog sig besväret att göra någon av dessa saker. Däremot sjöng han med stor generositet och då han var i god form var han en spännande artist.

Med åren blev han tyvärr alltmer odisciplinerad med sin röst. Hans excentriska beteende och hans sceniska upptåg resulterade i smeknamnet "Il Pazzo" (galningen), och gjorde honom svår att arbeta med.

Inspelningar i urval 
 1973 - Verdi - La traviata - Mirella Freni, Franco Bonisolli, Sesto Bruscantini - Berlin State Opera Chorus and Orchestra, Lamberto Gardelli - ARTS
 1975 - Verdi - Il trovatore - Franco Bonisolli, Raina Kabaivanska, Viorica Cortez, Giulio Zancanaro, Gian Carlo Luccardi - Berlin State Opera Chorus and Orchestra, Bruno Bartoletti - ARTS
 1977 - Verdi - Rigoletto - Rolando Panerai, Margherita Rinaldi, Franco Bonisolli, Viorica Cortez, Bendt Rundgren - Dresden Opera Chorus and Orchestra, Francesco Molinari-Pradelli - ARTS

Källor 
 guardian.co.uk

Italienska operasångare under 1900-talet
Födda 1937
Avlidna 2003
Män
Anders Frandsen

Anders Frandsen, född 8 december 1960 i Köpenhamn, död 1 januari 2012 i Hellerup, var en dansk sångare och programledare. Han är antagligen bäst känd för att ha representerat Danmark i Eurovision Song Contest 1991 med sången Lige der hvor hjerter slår.

Frandsen debuterade som skådespelare 1984 i filmen Nødebo Præstegaard. Därefter innehade flera roller i olika teaterpjäser, kabaréer, revyer och musikaler, däribland i Mød mig på Cassiopeia och Kertemindrerevyen.

Åren 1986-1988 var han programledare för det kommersiella och Köpenhamnsbaserade Kanal 2. Det var dock först då han vann Dansk Melodi Grand Prix med låten Lige der hvor hjerter slår 1991 som han blev rikskänd på allvar. Han fick därmed representera Danmark i Eurovision Song Contest 1991, som hölls i Rom. Han slutade på en 19:e plats med 8 poäng (av totalt 22 bidrag). Året därpå släpptes albumet Anders Frandsen och han blev programledare för Dansk Melodi Grand Prix och programledare för danska TV 3, däribland i talangtävlingen Stjerneskud och barnprogrammet Knald eller fald.

Frandsen har också innehaft gästroller i Taxa (1997), Banjos Likørstue (1999), Ørnen (2004) och Vindhætterne och varit gäst i ett flertal program, däribland i 2001 års Dansk Melodi Grand Prix. Han upprättade en egen firma 1997, Corpus Copenhagen, som producerade presentartiklar. Han sålde firman 2007 och flyttade till Thailand.

Referenser 

Artister som representerat Danmark i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1991
Danska sångare under 1900-talet
Danska skådespelare under 1900-talet
Danska skådespelare under 2000-talet
Sångare från Köpenhamn
Skådespelare från Köpenhamn
Födda 1960
Avlidna 2012
Män