kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Belgiens damlandslag i fotboll

Belgiens damlandslag i fotboll representerar Belgien på damsidan. 

I kvalet till VM 2011 lottades man i samma grupp som Azerbajdzjan, Sverige, Tjeckien och Wales.

Belgien kvalificerade sig för EM 2017.

Se även 
Belgiens herrlandslag i fotboll

Referenser

Källor

Externa länkar 
 Royal Belgian Football Association (Belgiens fotbollförund) 

Fotboll damer
Landslag startade 1976
Damlandslaget
Fotbollslandslag
Tjeckiens damlandslag i fotboll

Tjeckiens damlandslag i fotboll representerar Tjeckien på damsidan och spelade sin första landskamp den 21 juni 1993, där de besegrade Slovakien med 6–0. Man låg år 2010 på 25:e plats på Fifas världsranking för damer. 

I kvalet till VM 2011 lottades man i samma grupp som Azerbajdzjan, Belgien, Sverige och Wales.

Laguppställning

Se även
Tjeckoslovakiens damlandslag i fotboll
Tjeckiens herrlandslag i fotboll

Källor

Externa länkar
  Rec. Sport. Soccer Statistics Foundation - Tjeckiens damlandskamper i fotboll
Českomoravský fotbalový svaz (Tjeckiens fotbollförund) 

Landslag startade 1993
Damlandslaget
Fotbollslandslag
Fotboll damer
Wales damlandslag i fotboll

Wales damlandslag i fotboll representerar Wales på damsidan och ligger för närvarande på 50:e plats på Fifas världsranking för damer. Wales har aldrig kvalificerat sig för någon internationell turnering.

I kvalet till VM 2011 lottades man i samma grupp som Azerbajdzjan, Belgien, Sverige och Tjeckien.

Källor

Se även
Wales herrlandslag i fotboll

Externa länkar
Wales Fotbollsförbunds hemsida 
FIFA:s världsranking

Referenser

Landslag startade 1974
Damlandslaget
Fotbollslandslag
Fotboll damer
Le Havre (brädspel)

Le Havre är ett brädspel som handlar om utvecklingen av den franska staden Le Havre. Spelet är konstruerat av Uwe Rosenberg, som även konstruerat Agricola, och är illustrerat av Klemens Franz. Spelet lanserades på spelmässan spiel i Essen 2008 av Lookout Games.

Spelstil 
Spelet utspelar sig vid hamnen i Le Havre, där spelarna tar gods såsom fisk och trä från varven. Godset används antingen för att mata spelarens samhälle, för att bygga byggnader och skepp eller för att förädlas till värdefullare gods. Till exempel kan ett rökhus byggas där spelaren kan förädla sin fisk till rökt fisk som är mer värdefull.

Varje spelares tur kan delas in i två faser:
 Fördela nylevererat gods till erbjudanderutorna
 Utför en handling. En spelare kan här antingen välja att ta allt gods av en viss typ, eller använda någon av de tillgängliga byggnaderna
Byggnader är både en investering och en inkomstkälla, eftersom spelare måste betala en inträdesavgift för att använda byggnader de inte äger själva. Skepp används primärt för att förse sitt samhälle med mat.

Spelet spelas över ett fixt antal rundor, som är en multipel av sju (till exempel 21 rundor). Efter de flesta rundorna i spelet är det skörd och då kan spelarna som möter kraven få ny boskap och säd. Den spelare som har störst förmögenhet i slutet av spelet, räknat i investeringar samt kontanter på hand, vinner.

Mottagande 
Spelet har en topp-10-placering på Board Game Geeks rankinglista med 8,1 av 10 i betyg.

Andra utmärkelser som spelet fått innefattar:
2008
 Meeples' Choice Award, årets spel
2009
 Boardgamegeek Golden Geek, årets "Gamers' Game"
 International Gamers Award, årets spel
 Deutscher Spiele Preis, andra plats som årets spel
 Tric Trac d'or, Game of the Year, Tric Trac d'Argent (andraplats)
2010
 As d'Or (Guldess), nominering till franska årets spel

Utgivningar och expansioner 
Le Havre gavs först ut på spelmässan spiel i Essen 2008 av Lookout Games på tyska och engelska. Det har sedan även släppts under namnet 港都情濃.

Det kanadensiska spelutvecklingsföretaget Codito Development har utannonserat på sin Facebook-sida att de licenserat Le Havre för utgivning på Iphone och att det planeras att lanseras under första halvan av 2011.

I juli 2009 postades ett inlägg på Board Game Geeks forum om att Uwe Rosenberg ville ha idéer på nya specialbyggnader för en liten expansion till spelet. Detta resulterade i expansionen Le Grand Hameau som innehåller 30 kort och som lanserades i februari 2010. Efteråt har det kommit upp ytterligare en tråd från Lookout Games på Board Game Geek där de efterfrågar idéer på 30 nya standardbyggnader.

Källor 
Le Havre hos Boardgamegeek

Noter

Externa länkar 
Lookout Games' officiella webbplats för Le havre 

Brädspel
Strategispel
Historia i brädspel
Frankrike i fiktion
Ragnar Lindén

Oskar Ragnar Lindén, född 16 november 1919 i Norrköpings Matteus församling, död 11 oktober 1989 i Lindesberg, var en svensk målare, tecknare och grafiker.

Han studerade vid Tekniska skolan 1937–1942. Från 1944 var han bosatt i Lindesberg. Han tilldelades stipender från Svenska slöjdföreningen, Konstakademin, Örebro läns kulturstipendium och statens stora resestipendium.

Lindén finns representerad på museerna i Lindesberg, Örebro läns museum, Eskilstuna och Västmanlands läns museum, Örebro läns landsting i Statens konstråds samlingar samt på Nationalmuseum.

Källor 
 Ragnar Lindén berättar om sig och sin konst, Örebro 1981

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1919
Avlidna 1989
Män
Konstnärer från Norrköping
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Nordlig hundhaj

Nordlig hundhaj (Mustelus asterias) är en haj som finns från norra Västafrika till Nordsjön.

Utseende 
Nordliga hundhajen är en långsmal haj med grå- eller blåaktiga till gråbruna sidor och rygg, och nästan vit buk. Sidorna har ett stort antal vita, stjärnformade fläckar. Hajen blir vanligtvis omkring 85 cm lång, något mindre för hanen, även om den som mest kan bli omkring 140 cm. Likt de flesta hundhajar har den platta tänder som sitter tätt ihop så de bildar en yta avsedd att krossa bytesdjurens skal med. Största vikten är omkring 30 kg.

Ekologi 
Födan utgörs av kräftdjur som krabbor, eremitkräftor och hummer. Även musslor tas. Arten har därför specialiserade, platta tänder som bildar en flat "tandmatta" avsedd att krossa födan. Den nordliga hundhajen lever på kontinentalhyllorna nära sand- och grusbottnar. Den kan gå ner till över 100 meters djup.

Fortplantning 
Den nordliga hundhajen blir könsmogen mellan 2 och 3 års ålder. Honan, som föder levande ungar, är dräktig i mellan 10 och 12 månader. Hon föder under sommaren mellan 10 och 15 ungar med en längd av ungefär 30 cm.

Utbredning 
Arten finns i östra Atlanten från Mauretanien och Kanarieöarna, via Medelhavet till Nordsjön. Påträffas sällsynt i Sverige.

Kommersiell användning 
Den nordliga hundhajen är föremål för ett visst fiske, men den äts sällan utan används mest som industrifisk. Den är även föremål för sportfiske, och är en populär fisk i offentliga akvarier.

Referenser 

Gråhajartade hajar
Brass (brädspel)

Brass är ett tyskt brädspel för 3-4 spelare konstruerat av Martin Wallace från Storbritannien och illustrerat av Eckhard Freytag och Peter Dennis. Spelet lanserades 2007 på spelmässan spiel i Essen.

I spelet ska spelarna bygga bomullsspinnerier, kolgruvor, järnverk, kanaler, järnvägar, hamnar och skeppsvarv. Spelarens valmöjligheter begränsas av de kort som spelaren drar och spelarna turas om att göra två handlingar var. Städerna som man bygger i har inte plats för hur många byggnader som helst, och det gäller att koppla ihop städerna som har byggnader med kanaler och järnvägar. Ett bra strategiskt drag kan vara att ha monopol på järn eller kol och att ha tillverkningen centralt så att de andra spelarna behöver använda ditt gods.

Spelet är uppdelat i två faser. Under den första fasen får spelarna bara ha en byggnad var i en viss stad men i fas 2 så kan de ha så många som får plats. Efter första fasen delas halvtidspoäng ut och alla kanaler förstörs. Halvtidspoängen läggs ihop med poängen i slutet av spelet, och den spelare med mest poäng vinner.

Age of Industry är en nyimplementation av Brass från 2010. Förändringar i Age of Industry är bland annat att spelet generaliseras med olika bräden och att restriktioner, som var man får bygga vissa byggnader, lättas.

Mottagande 
Brass vann 2008 pris för årets spel i Portugal (Jogo do Ano).

I en recension beskrivs spelet som strategiskt komplext och att det finns många olika strategier som tål att tänkas över. Det kan medföra att spelet tar ett tag att lära sig.

Källor 
Brass hos Board Game Geek

Noter 

Brädspel
Strategispel
Historia i brädspel

en:Brass (board game)
Armégrupp C

Armégrupp C (ty:Heeresgruppe C) var en tysk armégrupp under andra världskriget. Den sattes upp den 26 augusti 1939 och bevakade gränsen mot Frankrike under invasionen av Polen i väntan på ett anfall från Frankrike och Storbritannien. Under inledningen av Fall Gelb bevakade armégruppen fronten mot Maginotlinjen utan att gå till anfall. Efter att förband från armégrupp A hade nått kanalkusten och sedan tillsammans med armégrupp B vänt söderut för det slutgiltiga anfallet mot Frankrike anföll även armégrupp C. Den 22 juni 1941 ombildades armégruppen till armégrupp Nord inför operation Barbarossa.

Armégrupp C återuppsattes den 26 november 1943 i Italien från staben för Oberbefehlshaber Süd. Under av resten av kriget kom armégruppens befälhavare att också fungera som Oberbefehlshaber Südwest.

Frankrike 

Under inledningen av Fall Gelb bevakade armégruppen fronten mot Maginotlinjen utan att gå till anfall.

Organisation 
Arménsgruppens organisation den 10 maj 1941:
1. Armee
7. Armee

Befälhavare 
Armegruppens befälhavare
Generalfeldmarschall Wilhelm von Leeb (26 aug 1939 - 21 juni 1941)
Generalfeldmarschall Albert Kesselring (26 nov 1943 - 23 okt 1944) (skadad vid bilolycka)
Generaloberst Heinrich von Vietinghoff (24 okt 1944 - 15 jan 1945)
Generalfeldmarschall Albert Kesselring (15 jan 1945 - 9 mar 1945)
Generaloberst Heinrich von Vietinghoff (10 mar 1945 - 29 apr 1945)
General der Infanterie Friedrich Schulz (29 apr 1945 - 2 maj 1945)
Generaloberst Heinrich von Vietinghoff (2 maj 1945 - 2 maj 1945)

Stabschefer för armégruppen:
Generalmajor Georg von Sodenstern (26 aug 1939 - 5 feb 1940)
General der Infanterie Hans-Gustav Felber (5 feb 1940 - 25 okt 1940)
Generalleutnant Kurt Brennecke (25 okt 1940 - 21 jun 1941)
Generalleutnant Siegfried Westphal (26 nov 1943 - 5 jun 1944)
General der Panzertruppe Hans Röttiger (5 jun 1944 - 2 maj 1945)
Generalleutnant Fritz Wentzell (29 apr 1945 - 2 maj 1945)
General der Panzertruppe Hans Röttiger (2 maj 1945 - 2 maj 1945)

Referenser

Noter

Webbkällor  
  

Tyska militära enheter under andra världskriget
Jonas Högström

Jonas Martin Jerker Högström, född 4 juni  1956 i Höganäs, är en svensk skulptör. Jonas Högström är uppvuxen i Lerberget på skånska Kullahalvön och utbildade sig på Konstfack i Stockholm. Han arbetar i brons och har gjort ett stort antal offentliga skulpturer. År 2004 blev han den förste mottagaren av Helsingborgs Dagblads kulturpris. Högström har sin ateljé i Utvälinge.

Offentliga verk i urval
Den gode herden, brons, Munka-Ljungby
Porträtt av keramikern Åke Holm, brons, innegården till Höganäs Museum och Konsthall
Akut akvedukt, brons, Helsingborg
Stunder av lycka, brons, Mörarp
 Saga väves på sanningens varp, skulpturgrupp med Bombi Bitt, Eli och Fritiof Nilsson Piraten, samt dennes katt Skorpan, Piratenmuseet i Vollsjö
Nils Poppe (2001), brons, framför friluftsteatern i Fredriksdalsparken i Helsingborg
De tre skulpturerna Se upp! (2002), brons, Köpmansgatan i Höganäs
Kvinnornas insatser i gummifabriken Tretorn (2004), Bredgatan vid Campus Helsingborg i Helsingborg, tillsammans med Josefine Axelsson
Att bara vara, brons, Helsingborg
Hejsan, Skönborg och Stolpe, brons, Vimmerby
Göran Karlsson (2008), brons, utanför Gekås i Ullared
Tur, hopp och kärlek (2009), brons, hamnen i Viken
Selma Lagerlöf (2009), brons, Nordkap i Landskrona
Släkten följa släktens gång, brons, Upplands Väsby
Staty av Enoch Thulin, brons, Landskrona hamn
Försvunnen men återfunnen, brons, utanför Lerbergets kyrka
Helgpappa, brons, (2012), Bostadsrättsföreningen Suseboparken, Bengt Sparrmans torg i Upplands Väsby
Minnesplakett för Dan Andersson, (2020), brons, på fasaden Bryggargatan 5 i Stockholm (tidigare plats för Hotell Hellman där Dan Andersson omkom den 16 september 1920).
Cheese, föreställandes fotografen Peter P. Lundh på hamnplanen i Mölle.

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Personer från Höganäs
Födda 1956
Levande personer
Män
Radó Kövesligethy

Radó Kövesligethy, född 1 september 1862 i Verona, död 11 oktober 1934 i Budapest, var en ungersk astronom och geofysiker.

Kövesligethy studerade i Wien astronomi och matematik, var 1883-87 observator vid det astrofysikaliska observatoriet i Ógyalla i dåvarande norra Ungern (numera Slovakien), 1887 assistent vid det meteorologiska institutet i Budapest, 1888-93 assistent vid universitetets fysikaliska institut i Budapest, blev 1890 privatdocent och 1893 professor i kosmografi vid universitetet där, från 1897 tillika i astronomi. Åren 1899-1902 var han vicedirektor för det ungerska statsobservatoriet i Ógyalla. Han blev 1906 direktor för det seismologiska observatoriet i Budapest och 1910 direktor för universitetets kosmografiska institut.

Kövesligethys tidigare skrifter behandlar huvudsakligen spektralanalysen. Av dessa, vilka ursprungligen publicerades på ungerska, kan nämnas Grundzüge einer theoretischen Spektralanalyse (1890) Handbuch der matematischen und astronomischen Geographie (1899) och Über die beiden Parametergleichungen der Spektralanalyse (1899). Under senare år ägnade han sig främst åt seismologi och publicerade åtskilliga arbeten inom detta ämne, främst i ungerska tidskrifter. Från 1901 redigerade han den astronomiska delen av den av ungerska vetenskapsakademien utgivna almanackan.

Kövesligethys spektralekvation (om energifördelningen hos en svart kropp) formulerades 1885, 15 år före Plancks. Den säger bland annat att; Våglängden hos intensitets-maximum är omvänt proportionellt mot temperaturen (åtta år före W. Wien).

Kövesligethy formulerade också en ekvation om energifördelningen vid en jordbävning.

Källor

Noter 

Ungerska astronomer
Geofysiker
Ungerska professorer
Födda 1862
Avlidna 1934
Män
Personer från Verona
Ledamöter av Ungerska vetenskapsakademien
Allhuset, Stockholms universitet

Allhuset på Stockholms Universitetsområde, Frescati, är en servicebyggnad till för studenter, anställda och besökare. Allhuset är ritat av arkitekten Ralph Erskine, uppfördes mellan 1979 och 1981 och invigdes samma år det stod klart. Byggnaden fick Kasper Salinpriset 1980.

Allhuset var en del av ett större nybyggnadsprojekt på universitetsområdet i Frescati som Erskine fick gestalta i mitten av 1970-talet. Förutom Allhuset, studenternas kårhus, ritade han universitetsbiblioteket, Aktiverum (Frescatihallen), Juristernas hus och Aula Magna. Allhuset kom till efter intensiva diskussioner mellan arkitekten, brukaren (studenter) och representanter för byggherren (Byggnadsstyrelsen). Den ursprungliga planen var att bygga ett bibliotek som inrymde servicefunktioner, men Erskine valde att bygga bibliotek och allhus på olika platser istället. Allhuset byggdes ihop med Lantbrukarakademiens gamla museibyggnad idag kallad "Lantis" för att bilda ett rikare servicekomplex.

Till en början hade Allhuset formen av en rätvinklig triangel men under skissarbetet blev byggnadens arkitektur alltmer organisk och expressiv. Formspråket påminner om den tyska arkitekten Hans Scharouns idéer och kan nästan uppleva den som anarkistisk i sin form. Slutresultatet uppskattades av studenterna. Det fanns även en tanke om att låta taket på Allhuset vara täckt av gräs, men på grund av tekniska och ekonomiska begränsningar var detta inte möjligt. 

Allhuset är triangelformad, utförd i tre plan med en yta av 7 200 m². Källaren är byggd helt under mark och rymmer förråd och skyddsrum. Tillsammans rymmer Lantis och Allhuset cirka 1000 personer. På entréplanet är butiks- och servicelokaler samlade längs en innergata. På övre våningsplanet finns café, kårlokal och foajé. Vid trappan på övre våningen finns även konstverket "Nike" av Tommy Widing.

Ralph Erskine har en tydlig ambition att skapa mötesplatser för människor i rörelse.
Detta syns väl i Allhusets arkitektur, där många sittplatser, trappor och gångvägar är integrerade.

Karakteristisk för byggnadens arkitektur är de långt utkragande taken och den långt nerdragna takspetsen i norr som samtidigt fungerar som takavvatting. Erskines förkärlek för naturmaterial och obehandlad betong kommer i Allhuset till sin rätt. Här blandade han träpaneler, limträbalkar, rött fasadtegel, klinkerplattor (på golven), träullsplattor (i taken) och betong (i trappor) på ett intressant sätt. Fasaden mot öster, del av fasaden mot söder, samt fasaderna kring gården var från början ofärgad impregnerad träpanel. Övriga fasader är klädda med rött fasadtegel med fogar av rött infärgat fogbruk. Yttertaket är element av träull och cellplast lagda på betong, vars ytskikt är av papp. En brandutrymningstrappa fungerar samtidigt som talartribun med sittplatser på trappstegen. Erskines respekt för naturen gjorde att huset byggdes delvis runt en hundraårig ek.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Ralph Erskine, arkitekt, Mats Egelius, Byggförlaget, Stockholm 1988,

Externa länkar

Byggnader vid Stockholms universitet
Byggnader och anläggningar på Norra Djurgården
Ralph Erskine
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Milomir Stakić

Milomir Stakić, född 1962 i Marićka, Prijedor, Bosnien och Hercegovina, är en bosnienserb som blev åtalad för folkmord, delaktighet i folkmord, brott mot krigets lagar och brott mot mänskligheten av Internationella krigsförbrytartribunalen för det forna Jugoslavien för sina handlingar i Prijedor-regionen under bosnienkriget.

I valet 1991 blev han vice ordförande i Prijedors kommunfullmäktige som medlem av Serbiska demokratiska partiet (SDS). Stakić bildade en parallell administration i regionen och öppnade flera koncentrationsläger för lokala bosniaker och kroater i Prijedor.

Han åtalades av Internationella krigsförbrytartribunalen för det forna Jugoslavien på åtta punkter, bland annat folkmord och förintelse, utvisning och förföljelse genom att han låtit förstöra byar, moskéer och katolska kyrkor. Han blev slutligen dömd på fem åtalspunkter, samtidigt som han frikändes för personligt ansvar i folkmordet. Han dömdes till livstids fängelse, men genom överklaganden minskades hans straff till fyrtio år.

Se även
Biscani
Hambarine

Referenser
BBC News
War crimes in Bosnia-Hercegovina a Helsinki Watch report

Noter

Republika Srpska
Födda 1962
Levande personer
Personer dömda för krigsbrott i Bosnienkriget
Män
Typhlochactas mitchelli

Typhlochactas mitchelli är den minsta skorpionarten och lever uteslutande i Mexiko. Den är även bland de minsta spindeldjuren med en längd på endast runt 9 mm.

Skorpioner
Typhlochactas
Backa Carin Ivarsdotter

Backa Carin Lena Maria Ivarsdotter, född 13 mars 1973 i Uppsala, är en svensk skulptör.

Backa Carin Ivarsdotter utbildade sig på Folkuniversitetets Konstskola i Uppsala 1992, vid konstlinjen på Bollnäs folkhögskola 1992-95, på Konstfack i Stockholm 1995-2000 samt på Högskolan för design och konsthantverk i Göteborg 1998.

I sina verk problematiserar hon människans avstånd till naturen. I stora monumentala verk upprepas och härmas naturens former som för att kunna frysa tiden i en lustgård som varar för evigt.

Offentliga verk i urval
Miraculum 510 (2006), mosaikfasad, Hornstulls strand i Stockholm (med Monica Larsson)
Kärleksträdgård,  gestaltning av två innergårdar på Platensskolan i Motala (2007), laminerat spegelglas, bänkar, belysning, växter och markbeläggning (med landskapsarkitekten Håkan Johansson)
Karp e Diem (2008-09), mosaiker, Biskopsparken vid Konsert & Kongress i Linköping
Kärlek till Nanna (2009), munblåst fönsterglas, bronsskulpturer, kristallprismor, Nannaskolan i Uppsala 
Gaia (2010), mosaiker, bronsskulpturer, Infektionskliniken på Norra Älvsborgs länssjukhus i Trollhättan

Källor
Om Backa Carin Ivarsdotter på Konstnärscentrum Östs webbplats, läst 2013-09-17

Noter

Externa länkar
Backa Carin Ivarsdotters hemsida

Svenska skulptörer under 2000-talet
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Mangelbräde

Mangelbräde eller kavelbräde är ett redskap av trä som använts för mangling av textilier. Mangelbrädet användes tillsammans med en kavel, en slät rulle av trä. Den textil, som skulle manglas, lades på ett bord eller annat slätt underlag. Tyget rullades upp på kaveln och sedan trycktes mangelbrädet mot rullen och fördes fram och tillbaka över tyget.

Mangelbrädets ålder är oklar. Som träföremål hör det till den typ av föremål, som inte ofta har bevarats. Mycket tyder på att användning fick sin stora utbredning under 1500-talet. Det ersatte då den äldre, i södra delar av Sverige in på 1800-talet förekommande, glättestenen. Äldre mangelbräden är jämnbreda och försedda med ett högre, mot kanterna avfasat mittparti. Yngre mangelbräden är ofta bredare mot främre ändan och har en plan översida. De äldsta handtagen har vanligen en enkel bygelform, vilke under 1700-talet ofta omformades till en häst.

En speciell form, där det bygelformade handtaget är placerat direkt i mangelbrädans bakre sida, och därför liknar ett stort klappträ, förekommer i Västsverige, Norge och Island.

Mangelbräden var alldagliga bruksföremål som ofta hade rik dekor, och det var vanligt att de hade skulpterade handtag. Dekoren medförde att mangelbräden var en föremålstyp som många museer samlade in. Upplandsmuseet har till exempel 146 mangelbräden i sina samlingar.

Källor 
 Håkan Liby: Mängder av mangelbräden i årsboken Uppland 2009, sidan 213 och följande

Noter

Externa länkar 
 Mangelbräden på DigitaltMuseum
 Mangelbräde i Nordisk Familjebok, Uggleupplagan

Se även 
 Mangel

Tvättredskap
Folkkonst
Verleskogens naturreservat

Verleskogens naturreservat eller Verle gammelskog är ett naturreservat i skogsområdet Risveden i Hålanda socken cirka 7 km nordost om Skepplanda i Ale kommun.

Beskrivning
Reservatet omfattar 85 hektar och utgörs av delar av byn Verles gamla skog. Skogen i området har relativt hög ålder, och många tallar är mer än 200 år gamla. I områdets nordöstra hörn finns sjön Stora Ljusevattnet. Mindre sjöar i reservatet är Lilla Ljusevattnet och Svartevattnet.

Förutom naturvärdet, så är reservatets tillkomst resultatet av ett unikt samarbete mellan myndigheter och ideella krafter. Strax innan markägarens beslut om avverkning av området skulle verkställas, så skrevs kontrakt med stiftelsen Ett klick för skogen 19 mars 2008 om inköp, där köpesumman måste betalas inom ett år. Med hjälp av stiftelsens webbsida kom betalningsmedel in från olika delar av världen, bland annat USA och Australien. Då slutdatum närmade sig hade stiftelsen fått in drygt tre miljoner kronor, men eftersom det fortfarande saknades några miljoner kronor så sköts pengar till från Ale kommun, Västkuststiftelsen, Naturvårdsverket och Fältbiologerna för att täcka mellanskillnaden med Ett klick för skogens insamlade belopp, och 18 mars 2009 var Verleskogen inköpt och räddad från avverkning.

Naturreservatet invigdes officiellt 29 maj 2010. Området förvaltas av Västkuststiftelsen.

Bilder

Referenser

Källor 
Verleskogen, Länsstyrelsen i Västra Götalands län (läst 2013-05-15)

Noter

Externa länkar 
 Verleskogen, Naturskyddsföreningen i Ale 
 Verleskogen, Naturvårdsverket

Naturreservat i Ale kommun
Naturskyddsområden bildade 2010
Gammelskogar