kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kinesisk and

Kinesisk and (Anas zonorhyncha) är en östasiatisk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den och fläcknäbbsanden behandlades tidigare som en och samma art. Fågeln minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Kinesisk and är en rätt stor (58–63 cm) och mestadels brun simand. Karakteristiskt är ljust huvud med mörk hjässa och ögonstreck, mörkare fjällig kropp och mörk näbb med gul spets och vitt på tertialerna. Jämfört med fläcknäbbsanden (som den tidigare behandlades som en del av) är den större, mycket mindre ljus fjällning på undersidan, mindre vitt på tertialerna och lilablå vingspegel istället för grön. Den saknar också en röd fläck vid näbbroten men har istället ett mörkt streck från mungipan till kinden.

Få uppgifter finns om dess läten, varför allt hur de skiljer sig från fläcknäbbsand. De anses likna gräsandens, även om honans kvackande ska vara ljudligare. Repertoaren är också lik stripandens.

Utbredning 
Kinesisk and häckar i nordöstra Asien i sydöstra Ryssland inklusive Sachalin, östra Mongoliet, Korea, Japan och östra Kina. Den är en flyttfågel som övervintrar så långt söderut som södra Kina, möjligen även till Thailand och Kambodja. Sedan början av 1900-talet har arten expanderat med över 50 mil åt norr, möjligen på grund av växthuseffekten, och där kommit i kontakt med gräsanden i sydöstra Ryssland som den i stor omfattning hybridiserar med.

Systematik 
Länge behandlades den tillsammans med fläcknäbbsand som arten Anas poecilorhyncha, men urskiljs numera som egen art på basis av avvikande utseende. De häckar också sympatriskt i Kina.  Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i olika typer av våtmarker i rätt öppet landskap, både i inlandet och utmed kusten. Den födosöker mestadels kvällar och nätter på jakt efter vegetabilier, men ibland även vattenlevande insekter. Häckningsperioden varierar efter nederbörd, men inträffar normalt mellan april och juli. Den häckar på marken i vegetation nära vatten och lägger sju till nio ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 800 000 och 1,6 miljoner individer.

Taxonomi och namn 
Kinesisk beskrevs taxonomiskt av Robert Swinhoe 1866. Det vetenskapliga artnamnet zonorhyncha betyder "bandnäbbad".

Namn 
Tidigare kallades arten kinesisk fläcknäbband på svenska, men justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté för att förtydliga att den inte är systerart till indisk fläcknäbband, som också döptes om till fläcknäbbsand.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Amerikansk brunand

Amerikansk brunand (Aythya americana) är en nordamerikansk dykand i underfamiljen Aythyinae inom ordningen andfåglar.

Utseende 
Den adulta fågeln mäter ungefär 37 centimeter och har ett genomsnittligt vingspann på 84 centimeter. Den adulta hanen har ljust blågrå näbb med svart näbbnagel, rödbrunt huvud och hals, svart bröst och stjärt, gult öga och grå ovan- och kroppssida. Den adulta honan har brunt huvud och kropp och en mörkare blåaktig näbb med svart näbbspets. Den är mest lik den europeiska brunanden (Aythya ferina), men har jämfört med denna rundare huvud, brantare panna, det typiska näbbmönstret samt ljusare öga. Den simmar också oftare än brunanden med rest stjärt.

Läten 
Från honan hörs grova, raspande läten. Hanens spelläte, ett kattlikt och nasalt ljud, i engelsk litteratur återgivet som "waaow".

Utbredning och systematik 
Amerikansk brunand är en flyttfågel som häckar från Alaska till södra USA och övervintrar så långt söderut som Guatemala och Stora Antillerna. Tillfälligt har den även setts på Guam och i Japan.Den är en mycket sällsynt gäst i Europa. Första fyndet gjordes i februari 1996 i Leicestershire, Storbritannien. Därefter har den observerats två gånger på Island, en gång på Irland och en gång i Azorerna. Det har även gjorts fynd i Nederländerna och Frankrike, men dessa kan röra sig om förrymda individer. Arten har även setts i Japan.

Levnadssätt 
Amerikansk brunand häckar i små och grunda våtmarker i öppet landskap med framträdande vattenlevande växter. Vintertid återfinns den i stora och öppna kustnära vatten, men kan också ses i sjöar, floddeltan, flodmynningar och våtmarker vid kusten. Den bildar då ofta stora flockar, varav merparten i endast två flockar i Mexikanska golfen, i Laguna Madre i Mexiko respektive Laguna Madre i Texas. Fågeln lever främst av vattenlevande växter men kan också inta fiskägg och ryggradslösa djur som sniglar, vandrarmusslor, dagsländor, nattsländor och knott.

Häckning 
Under parningsleken böjer hanen huvudet bakåt tills det nuddar stjärten och snärtar det därefter framåt under ett kattlikt jamande. Endast honan bygger boet av omgivande växtlighet som hon fodrar med sina egna fjädrar. Ibland kan hon böja till växter omkring som en kupol över boet. Däri lägger hon sju till åtta ägg som ruvas i 22-28 dagar. Bara en till två dagar gamla lämnar ungarna boet. 

Amerikansk brunand lägger även i större utsträckning än andra andarter sina ägg i andra fåglars bon, som gräsand, svartnäbbad brunand, stjärtand, snatterand, skedand, amerikansk kopparand, amerikansk bläsand och till och med amerikansk kärrhök.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattades 2015 till 1,2 miljoner individer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Australisk dykand

Australisk dykand (Aythya australis) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende 
Australisk dykand är en liten and, som vanligtvis inte mäter mer än 45 cm men kan bli uppemot 60 cm, och har överlag en rundare form än många änder. Båda könen har en chokladbrun ovansida, med rödbruna kroppssidor, vit buk och vingundersida. Den adulta hanen har ett mörkare huvud och tydligt vit iris, medan honan har brun iris. Den har en proportionellt stor näbb med mörkgrå näbb med ljust blågrå spets och mörkgrå näbbnagel.

Läten 
Australiska dykanden är vanligen tystlåten. Hanar kan dock yttra en mjuk och hes vissling och ett "whirr", medan honans läte är ett högljutt, skallrande "gaark".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer över hela Australien (förutom i de torraste områdena) på Tasmanien och öar i sydvästra Oceanien. I vanliga fall genomför de bara lokala förflyttningar men under perioder av torka kan de genomföra långa flyttningar till bland annat Nya Guinea, Nya Zeeland, och öar i Stilla havet, där de kan bli kvar under längre perioder och även häcka.

De flesta behandlar arten numera som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i underarter, medan andra urskiljer två underarter:
 Aythya australis australis – förekommer i Australien och Nya Zeeland
 Aythya australis extima – förekommer i Vanuatu och Nya Kaledonien

Arten har även påträffats i Indonesien, Papua Nya Guinea, Salomonöarna och Östtimor.

Ekologi
Australisk dykand är den enda äkta dykanden i Australien, och som andra arter inom gruppen födosöker den på djupare vatten, och kan stanna under ytan i upp till en minut. De lever av en mängd olika små vattenlevande djur och även vattenväxter. De föredrar stora djupa lugna sjöar, dammar, våtmarker och floder men kan även uppträda i mindre bäckar, översvämmade gräsmarker och grunda vattendrag. Generellt undviker de brack- och saltvatten. Utöver häckningsperioden befinner de sig sällan på land.

Fågeln häckar främst under perioder av högvatten, troligen huvudsaklogen mellan augusti och december. Boet är en plattform av vass eller annan omgivande växtlighet, fodrad med dun och placerad på marken eller över vatten i tät vegetation. Honan lägger nio till 13 gräddvita ägg som hon själv ruvar i 25-27 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i oceaniska regionen
Amurdykand

Amurdykand (Aythya baeri) är en akut hotad östasiatisk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende 
Amurdykanden är en blekögd dykand, 41–46 centimeter lång. Hanar skiljer sig från andra dykänder genom kombinationen av svartaktigt huvud, hals och ovansida, vitaktiga ögon samt kastanjebruna och vita flanker. I flykten liknar den vitögd dykand men vingbandet sträcker sig inte lika långt ut mot vingpennorna. Honorna saknar till skillnad från vitögd dykand och vigg antydan till tofs och visar en tydlig kontrast mellan det mörka huvudet, bruna bröstet och vita på främre delen av flankerna.

Läte 
Amurdykanden är relativt tystlåten, framför allt vintertid. Under parbildningen hörs hårda "graaaak" från båda könen, vid andra tillfällen från hanen ett "koro koro" och från honan "kura kura kura", allmänt påminnande om brunanden.

Utbredning 
Amurdykanden häckar i nordöstra Asien kring floderna Amur och Ussuri i Ryssland och nordöstra Kina. Den är en flyttfågel som vintertid rör sig till sötvattenssjöar i östra och södra Kina, Indien, Bangladesh och Burma samt i små antal till Japan, Nordkorea och Sydkorea och vidare i Sydostasien. Den har även setts tillfälligt i Pakistan och Filippinerna.

Ekologi 
Fågeln häckar vid sjöar med rik växtlighet och bygger sitt bo i tät gräs eller översvämmade ängar, på en grästuva eller under buskar. I Liaoning i Kina ses den huvudsakligen i kustnära våtmarker eller i floder och dammar omgivna av skog. Den anländer till häckningsområdena i april, ibland så tidigt som mitten av mars och så sent som mitten av maj. Äggläggning sker från slutet av maj till början av juni, sex till 13 gräddfärgade ägg i en uppskrapad grop på marken fodrad med växter och dun, bland tät växtlighet, ibland i mås- och tärnkolonier.

Status och hot 
Fågeln har under relativt kort tid blivit mycket ovanlig. De senaste åren har maximalt 17 individer setts övervintrande i Indien från tidigare 1000-2000 individer. Även i häckningsområdet och utmed dess flyttväg har den minskat kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen bedömer att det återstår endast 150-700 vuxna individer, varför den nu betraktas som akut hotad (CR). Orsaken till att den minskat tros vara jakt och habitatförstörelse.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Karl Ernst von Baer (1792-1876), preussisk embryolog, geograf och upptäcktsresande i Sibirien.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Madagaskardykand

Madagaskardykand (Aythya innotata) är en mycket hotad andfågel i familjen änder som enbart förekommer på Madagaskar.

Utseende 
Arten blir 45 till 56 cm lång och har ett vingspann av 63 till 72 centimeter. Hannar kännetecknas av en mörk kastanjebrun fjäderdräkt på ovansidan och av en vit regnbågshinna i ögat. Hos honor är regnbågshinnan mörk och ovansidan täckt av ljusare bruna fjädrar. Även hannar är ljusare utanför fortplantningstiden. Madagaskardykanden har en vit buk och en grå näbb samt gråa bakre extremiteter. Några kortare fjädrar på vingarnas undersida är vita och på vingarnas ovansida förekommer en vit strimma.

Läten 
Hanens spelläte beskrivs i engelsk litteratur som ett kattliknande "wee-oow" och ett rullande "rrr", medan honan yttrar ett hård "squak".

Levnadssätt 
Antagligen äter denna dykand ryggradslösa djur som sällan kompletteras med växtdelar. I naturen lever individerna ensam eller i par, aldrig i flock eller med andra andarter. Tidigare påträffades arten i grunda vegetationsrika sjöar, men den enda sjö den nu förekommer i är en vulkansjö. Boet byggs vid strandlinjen bland halvgräs cirka 20 till 40 centimeter ovanför vattenytan, där honan lägger sex till tio ägg. Enligt en studie från 2015 sker fortplantningen mellan juli och februari.

Utbredning och status 
Arten är på gränsen till utrotning i det vilda och IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Fågelns sista kända förekomst var länge sjön Alaotra på Madagaskar, där senaste säkra observationerna var från 1960-talet. 2006 upptäcktes en liten grupp fåglar vid en mindre sjö norr om Alaotra. 2008 räknades 25 adulta individer.

Namn 
Arten kallades tidigare madagaskarbrunand på svenska, men fick nytt namn på grund av den inte är särskilt nära släkt med brunanden.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Nyazeelanddykand

Nyazeelanddykand (Aythya novaeseelandiae) är en andfågel endemisk för Nya Zeeland.

Utseende
Nyazeelanddykanden är genomgående mörkbrun och svart. Hanen har tydligt gula ögon och ett mörkt grönaktigt huvud. Honan liknar hanen, men saknar det gula ögat och har en vit fläck i ansiktet under häckningssäsong. I flykten syns ett vitt vingband.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Nya Zeeland, på både Nordön och Sydön. Subfossila lämningar visar att arten tidigare också funnits i Chathamöarna. Arten har försvunnit från låglänta områden sedan människans ankomst till Nya Zeeland och är idag huvudsakligen begränsad till östra sidan av Sydalperna på Sydön samt de norra och centrala delarna av Nordön. Olikt andra arter i släktet Aythya flyttar den inte, även om den rör sig mot öppet vatten från bergssjöar när dessa täcks av is. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, och tros vara närmast släkt med vigg och ringand.

Levnadssätt
Nyazeelanddykanden förekommer i djupa sötvattenssjöar och dammar. Den är en dykand som kan hålla sig under vatten i mellan 20 och 30 sekunder till ett djup av tre meter på jakt efter vattenväxter, småfisk, vattenlevande snäckor, musslor och insekter. Den ses ofta nära sothönan och tros söka efter föda som sothönan rör upp i jakt på räkor.

Häckning 
Fågeln häckar från oktober till mars och lägger fem till åtta gräddvita ägg i ett bo nära vatten. Boet fodras vanligen med gräs och dun. Äggen ruvas av honan i fyra veckor. De nykläckta andungarna dyker efter föda direkt efter att de lämnat boet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC), även om världspopulationen är relativt liten (5.000-10.000 individer).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Svartnäbbad brunand

Svartnäbbad brunand (Aythya valisineria) är en nordamerikansk andfågel i familjen änder.

Utseende 
Svartnäbbad brunand är lik den europeiska brunanden med hanens rödbruna huvud och grå kropp, men är tydligt större (49–65 centimeter jämfört med brunandens 42-49), har mycket ljusare sidenvit kropp samt en mycket längre, mer utdragen helsvart näbb med smal spets. Vidare är hanen mer svartmuskig i ansiktet. Honan är än mer lik brunanden men skiljer sig förutom på storlek samt näbbens färg och form på att huvudet är mer jämnfärgat brungrått.

Läten 
Från honan hörs grova, raspande läten. Hanens spelläte är ett spöklikt och gnissligt hoande.

Utbredning 
Svartnäbbad brunand förekommer i Nordamerika, där den häckar i Kanada och USA och övervintrar så långt söderut som Mexiko. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa, med ett tiotal fynd från Storbritannien, men också från Island, Irland och Frankrike. Den har även påträffats i Japan och Sydkorea.

Ekologi 
Svartnäbbad brunand häckar i våtmarker på den nordamerikanska prärien. Det voluminösa boet placeras över vatten i en våtmark omgiven av vegation som kaveldun och säv. Den häckar också i subarktiska floddeltan i kanadensiska Saskatchewan och Alaskas inland. Honan lägger fem till elva grönaktiga ägg. Ibland kan den lägga ägg i andra arters bon och amerikansk brunand kan å andra sidan lägga ägg i svartnäbbade brunandens bon.

Fågeln födosöker främst genom att dyka och livnär sig huvudsakligen av frön, knoppar, löv, rötter, sniglar och insaktslarver. Förutom dybladsväxten Vallisneria americana som gett arten dess vetenskapliga namn är dess favoritföda borstnate som i vissa perioder kan utgöra 100% av dess föda.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i nearktiska regionen
Vitvingad and

Vitvingad and(Cairina scutulata) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende och läte 

Vitvingad and är en av de större andfåglarna i världen med en längd på 66–81 centimeter och ett vingspann på 116–153 centimeter. Hanarna har en vikt på 2,95–3,9 kilogram medan de i allmänhet mindre honorna når 1,95–3,05 kg. De mest framträdande kännetecknet på den adulta fågeln är den mörka kroppen i kontrast mot det vitaktiga huvudet och nacken. 

Hannar har en huvudsakligen matt gulaktig näbb, svartaktig marmorering på huvud och övre nacke, vita mellersta och mindre täckare samt inre kanter på tertialer och blågrå armpennor. I flykten framträder de vita vingtäckarna starkt mot de övriga delarna av vingarna. Honorna har vanligen tätare marmorering på huvud och övre nacke. Juvenilen har en mattare och brunare dräkt.

Flyktlätet består av en rad livfulla tutanden som ofta avslutas med en nasal vissling. Även enstaka korta och hårdare markerade tutanden förekommer.

Utbredning och status 

Fågelns utbredningsområde sträcker sig från nordöstra Indien, genom Sydostasien till Sumatra och Java. Arten var historiskt sett spridd över ett stort område från nordöstra Indien och Bangladesh, genom sydöstra Asien, till Java och Sumatra i Indonesien. Den har genomgått en dramatisk nedgång vilket har lett till att populationen nu beräknas uppgå till inte mer än 1000 individer. Av dessa finns omkring 200 i Laos, Thailand, Vietnam och Kambodja, 150 på Sumatra, 450 i Indien (huvudsakligen i Assam och Arunachal Pradesh) och Bangladesh samt omkring 100 i Myanmar. 

Arten fortsätter att minska över hela sitt utbredningsområde och förmodas vara utrotad i Malaysia och Java. Internationella naturvårdsunionen kategoriserar arten som starkt hotad på grund av en mycket liten och fragmenterad population som snabbt minskar, främst på grund av förlust och störningar av habitat.

Systematik
Tidigare placerades den i släktet Cairina tillsammans med myskand och vissa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att den är närmare släkt med dykänder i Aythya och Netta och förs därför ofta numera till det egna släktet Asarcornis.

Ekologi 
Arten föredrar stillastående långsamt flödande våtmarker inom eller i närheten av skogar som den använder för vila och häckning. Lågt liggande områden (under cirka 200 m ö.h.) föredras, men den förekommer upp till 1400 meter över havet, framförallt på platåer med stillastående vattendrag.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i orientaliska regionen
Beigekindad and

Beigekindad and (Callonetta leucophrys) är en liten sydamerikansk andfågel i familjen änder.

Utseende 
Beigekindad and är en relativt liten and, 36–38 centimeter i längd och 71 centimeter i vingbredd. Till skillnad från många änder har den samma dräkt året om och anlägger inte en eklipsdräkt. Båda könen har en mörk stjärt, en kontrasterande ljus övergump och en tydlig vit fläck på vingen. Näbben är grå och fötter och ben rosa. Dess klor är ovanligt långa, vilket gör att den till skillnad från andra änder bättre kan sitta på trädgrenar. 

Hanen är djupt kastanjebrun på ryggen, blekgrå på flankerna och har ett laxrosa svartfläckigt bröst. Ett svart band löper från toppen av huvudet till nacken. Honan är olivbrun ovan med vitfläckat och -streckat huvud och tunt tvärbandad på det bleka bröstet och den bleka buken.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra Brasilien till Bolivia, Paraguay, Uruguay och nordöstra Argentina. Beigekindad and är den enda arten i släktet Callonetta. Den förefaller inte vara särskilt nära släkt med någon annan andart utan utgör troligen en egen utvecklingslinje, möjligen systerart till en grupp med bland annat gravänder i Tadorna och mandarinand. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Beigekindad and påträffas i tropisk träskskog och våtmarker i skogklädda låglänta områden, men även i små vattendrag och skyddade gölar. Arten lever av olika sorters växtdelar och ryggradslösa djur som den vanligtvis intar vid ytan, mest aktivt vid skymning och gryning. Den ses i par eller små familjegrupper, tillfälligtvis i större grupper under vintern.

Häckning 
I ett bo som byggs i ett trädhål lägger honan sex till tolv vita ägg som ruvas av båda könen i 29 dagar. Båda föräldrarna är även engagerade i att ta hand om ungarna tills de är flygga när det är 50–55 dagar gamla. I fångenskap läggs en andra kull, varvid hanen tar han om första kullens andungar medan honan ruvar den andra kullen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen