kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kejsarsnapper

Kejsarsnapper (Lutjanus sebae) är en fisk i familjen Lutjanidae som finns från Östafrika till Oceanien.

Utseende 
Kejsarsnappern har en förhållandevis hög kroppsform med starkt sluttande panna. Ryggfenan är lång, med 11 taggstrålar följda av 15 till 16 mjukstrålar. Analfenan har 3 taggstrålar och 10 mjukstrålar. Färgen är skär med 3 breda, mörkröda tvärstrimmor. Alla fenorna utom stjärtfenan har röda kanter, ofta med vit kontur. Stjärtfenan har mörkröda fält upptill och nertill med ett vitaktigt till skärt mittparti. Stora exemplar kan vara enfärgat röda. Arten kan bli upp till 116 cm lång och nå en maxvikt på 32,7 kg, men den blir sällan mycket över 60 cm.

Vanor 
Arten förekommer vid klipp- eller korallrev, ofta över sand- eller grusbotten, men har även påträffats på djupare vatten med förhållandevis släta bottnar. Den lever på djup mellan 5 och 180 m. Även ungfiskar (under 20 cm) kan vistas på öppet vatten vid rev, men de uppehåller sig gärna nära kusten eller bland grumligt vatten kring mangroverötter. Det förekommer även att de söker skydd bland taggarna hos sjöborrar. Födan består av bottenlevande kräftdjur som krabbor och mantisräkor, bläckfiskar och fiskar. Arten kan bli 35 år gammal.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar södra Röda havet och Östafrika till Nya Kaledonien, norrut till södra Japan, samt söderut till Australien. Arten har dessutom påträffats i USA vid två tillfällen. Det ena fyndet, vid Hawaii, kan vara en naturlig förekomst, även om det också kan röra sig om en utsläppt akvariefisk. Det andra fyndet (vid Iowa) är nästan säkert fråga om ett utsläpp.

Betydelse för människan 
Kejsarsnappern är en omtyckt matfisk och föremål för ett kommersiellt fiske; den saluförs både färsk, frusen, saltad eller torkad. Den är också en populär sportfisk. Arten hålls även i akvarier, men kräver stora utrymmen och kan endast hållas med andra fiskar som är för stora för att tjäna som byte.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Jätteknölkalla

Jätteknölkalla, Amorphophallus titanum, är en blomväxt i knölkallasläktet är den växt som har den största blomställningen. 

Jätteknölkallan är känd för sin starka lukt, som påminner om ett ruttnande djur. Jätteknölkallan växer vilt i öppningar i regnskogar på kalkrika kullar på västra delen av Sumatra i Indonesien, i ett område något större än Småland. Lokalbefolkningen kallar den bunga bangkai, som betyder "kadaverblomma".

Jätteknölkallan upptäcktes och beskrevs första gången av Odoardo Beccari 1878. Namnet på latin, Amorphophallus titanum, betyder "formlös jättefallos".

Jätteknölkallans blomställning kan bli upp till tre meter hög. Ståndare och pistill växer på samma blomställning. För att undvika självpollinering blommar de med två–tre dagars mellanrum. Blomning sker mycket sällan i naturen, och än mer sällan vid odling då det tar runt 15 år från sådd till första blomningen. Vid blomning blottas blommans röda färg och en stark lukt av ruttnande däggdjur sprids. Blomman blir dessutom varm, runt människans kroppstemperatur. Kombinationen av dessa egenskaper skapar illusionen av ett ruttnande kadaver, vilket attraherar asätande skalbaggar som lockas in i blomman och pollinerar den. 

Jätteknölkallan är svår och tidskrävande att odla, vilket gör den eftertraktad bland avancerade odlare.

Jätteknölkallor i odling
Se också: Bergianska trädgårdens jätteknölkallor

Botaniska trädgårdar världen över ingår i ett nätverk för att odla och bevara jätteknölkallor, bland andra Bergianska trädgården i Stockholm och Göteborgs botaniska trädgård. Omkring 180 blomningar av odlade exemplar bedöms ha skett efter den första sådana blomningen i Kew Gardens  1889. Fyra jätteknölkallor har blommat varsin gång i Sverige. Första gången var i maj 1935 i Bergianska trädgården och därefter i juli 2005 i Göteborg samt i maj 2011 och i juli 2013 i Stockholm.

Popularitet
Jätteknölkallan odlas i ett fåtal exemplar av botaniska trädgårdar världen över, och dess sällsynta blomningar, totalt hittills omkring ett hundra i odling, drar stora skaror besökare. Universitet i Basel fick 25.000 besökare vid en blomning i april 2011 och botaniska trädgården i Bonn registrerade fler än 16.000 besökare under en tre dagarsblomning. När jätteknölkallan Cronus blommade i Bergianska trädgården i Stockholm 2011 registrerades 7.000 besökare.

David Attenborough populariserade jätteknölkallan i sin tevedokumentär The Private Life of Plants, vilken premiärvisades på BBC i Storbritannien i januari-februari 1995. I den tredje delen, Flowering, ägnas ett avsnitt åt denna växt. Filmavsnittet spelades in 1993 under en expedition till västra Sumatra, vilken organiserades av James R Symon och vid vilken också samlades in frön av Simon från en planta. Dessa frön har senare spridits till olika botaniska trädgårdar och är ursprunget till bland andra Bergianska trädgårdens jätteknölkallor.

Bildgalleri

Vidare läsning
 Tidskriften Aroideana volym 19, utgiven av International Aroid Society (Internationella sällskapet för kallaväxter), är ägnad släktet Amorphophallus

Källor

Om Jätteknölkallan på University of Wisconsins webbplats, läst 2013-07-12

Noter

Externa länkar 

Kallaväxter
Lisbeth Holand

Lisbeth Holand, född den 20 januari 1946 i Vikna, Norge, är en norsk politiker för Socialistpartiet. Hon blev invald till Stortinget för Nordland 1989 och omvaldes vid ett tillfälle. Hon har också varit engagerad i lokalpolitik i Brønnøy kommun och varit ledare för Norges Nei til EU-rörelse. 1968-1970 var hon medlem i den nationella styrelsen för Norges Unge Venstre.

Stortingskommittéer
1993 – 1997 medlem i Den förberedende fullmaktskommittén
1993 – 1997 ordförande i Justitiekommittén
1993 – 1997 medlem i Valkommittén
1989 – 1993 medlem i Kontrollkommittén
1989 – 1993 medlem i Justitiekommittén

Vid sidan om politiken 
Vid sidan om politiken har hon, sedan år 2000, arbetat som lektor vid Nesna University College.

Källor

Externa länkar
Stortinget.no - Biografi

Denna artikel är helt eller delvis baserad på norska wikipedia. 

Födda 1946
Levande personer
Norska politiker
Alumner från universitetet i Oslo
Kvinnor
Henrich Mchitarjan

Henrich Mchitarjan (armeniska: Հենրիխ Մխիթարյան, Henrich Mchitarjan) född 21 januari 1989 i Jerevan i Armeniska SSR i dåvarande Sovjetunionen, är en armenisk fotbollsspelare som spelar för Inter i Serie A.

Klubbkarriär
Mchitarjan inledde sin karriär i den armeniska klubben FK Pjunik Jerevan vid 17 års ålder, då han gjorde sin professionella debut år 2006. Han spelade för Pjunik den sista säsongen år 2009. Sammanlagt spelade han 70 matcher och gjorde 30 mål. Därefter gick han till ukrainska FK Metalurh Donetsk. För Metalurh spelade han 37 matcher och gjorde 12 mål under en ettårsperiod. Den 14 juli 2010 blev han klubbens yngsta lagkapten någonsin, 21 år gammal. 

Under säsongen 2010/2011 köptes Mchitarjan av storklubben Sjachtar Donetsk för 7,5 miljoner amerikanska dollar. Han debuterade den 28 september 2010 i en Champions League-match mot portugisiska SC Braga, som man slog med 3-0.  Mchitarjan gick senare till den tyska klubben Borussia Dortmund varifrån han sedan gick till Manchester United FC 2016. Mchitarjan blev inblandad i ett spelarbyte med Alexis Sánchez från Arsenal FC i januari 2018. Mchitarjan skrev på för Arsenal 22 januari 2018 och fick spelarnummer 7.

Den 2 september 2019 lånades Mchitarjan ut till Roma på ett låneavtal över säsongen 2019/2020. Den 31 augusti 2020 blev han klar för en permanent övergång till Roma. Den 1 juni 2021 förlängde Mchitarjan sitt kontrakt i klubben med ett år.

Den 2 juli 2022 värvades Mchitarjan på fri transfer av italienska Inter, där han skrev på ett tvåårskontrakt.

Landslagskarriär
Mchitarjan debuterade för Armeniens landslag den 14 januari 2007 i en vänskapsmatch mot Panama.

I mars 2022 valde Mchitarjan att avsluta landslagskarriären.

Referenser

Noter 

Armeniska fotbollsspelare
Armeniska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Pjunik
Spelare i FK Metalurh Donetsk
Spelare i FK Sjachtar Donetsk
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Arsenal FC
Spelare i AS Roma
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Premjer-Liha
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i Serie A
Födda 1989
Levande personer
Män
Personer från Jerevan
Armeniska idrottare under 2000-talet
Stiftare

Stiftare är den eller de person/er som stiftat exempelvis en stiftelse. Stiftaren skjuter till ett kapital och bestämmer stiftelsens urkund - den så kallade stiftelseurkunden som berättar vad stiftelsen skall göra. Begreppet används juridiskt och kan även syfta bolagsgrundare eller på personer som grundat hela länder.

Juridiska termer
Jean-François Ducis

Jean-François Ducis, 23 augusti 1733, död 31 mars 1816, var en fransk författare.

Ducis efterträdde 1779 Voltaire i Franska Akademien. Med sina egna tragedier i Voltaires stil hade han föga framgång. Däremot vann han ryktbarhet genom bearbetningar av Shakespeare i det franska 1700-talets anda. Hans Hamlet (1769) och Roméo et Juliette (1772) bearbetades efter tidens smak, bland annat försåg han sin Othello (1792) med ett lyckligt slut.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar

Franska dramatiker under 1700-talet
Franskspråkiga dramatiker
Ledamöter av Franska Akademien
Franska författare under 1700-talet
Födda 1733
Avlidna 1816
Män
Svensk uppslagsbok
Johanneskyrkan, Leipzig

Johanneskyrkan (tyska: Johanniskirche) var en kyrkobyggnad i den östra förstaden i Leipzig, Tyskland. Den låg vid Johannisplatz, öster om Leipzigs centrala del (Innenstadt). Under andra världskriget blev kyrkan allvarligt skadad, och ruinen sprängdes under efterkrigstiden.

Johanneskyrkan byggdes på 1300-talet. Den förstördes delvis 1547 och revs därefter, den återuppbyggdes på nytt 1582–84. Först 1746–49 fick kyrkan ett torn i barockstil.

Under och efter slaget vid Leipzig 1813 tjänade Johanneskyrkan som lasarett. 1894–97 revs kyrkan, med undantag för tornet, och en ny kyrka i nybarock efter ritningar av Hugo Licht byggdes. Benen efter kompositören Johann Sebastian Bach, vilka hittades vid rivningen 1894, samt Christian Fürchtegott Gellerts ben, begravdes i sarkofager framför koret.

Efter att Johanneskyrkan blivit svårt skadad under andra världskriget sprängdes ruinerna av kyrkorummet den 19 februari 1949, och ruinerna efter tornet den 9 maj 1963. Bachs ben begravdes i Thomaskyrkan, och Gellerts i Paulikyrkan.

2003 bildades föreningen Bürgerverein Johanniskirchturm e. V. med målet att återuppbygga Johanneskyrkans torn på dess ursprungliga plats.

Externa länkar 

 Johanneskyrkan i Leipzig-Lexikon 
 Bürgerverein Johanniskirchturm e. V. 

Kyrkobyggnader i Leipzig
Jacob Duck

Jacob Duck, född omkring 1600, död 22 januari 1667, var en holländsk konstnär.

Duck var verksam i Utrecht och Haag, utbildades under inflytande av Dirck Hals och parallellt med Pieter Codde och Anthonie Palamedes till "sedesskildrare", framträdde med interiörer som Musicerande sällskap på konstmuseet i Dresden och Soldater i stallet på konstmuseet i Amsterdam. Duck var även verksam som etsare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Nederländska konstnärer
Nederländska grafiker
Födda okänt år
Avlidna 1667
Män
Birger Jonson

Birger Gerhard Jonson, född 21 januari 1890 i Skövde, död 27 februari 1977 i Hägersten, var en svensk arkitekt.

Biografi
Jonson tog examen vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1916 och studerade sedan två år vid Kungliga Akademien för de fria konsterna i Stockholm. Han anställdes därefter av Ivar Tengbom, där han arbetade 1918-1926. På Tengboms kontor arbetade han bland annat med Stockholms konserthus. År 1928 blev han tjänstgörande arkitekt utom stat vid Byggnadsstyrelsen.

Birger Jonson kom att bli företrädare för de nya radikala arkitekturidéer som presenterats på Stockholmsutställningen 1930 under benämningarna funktionalism och modernism. Filadelfiakyrkan (1929–1930) på Rörstrandsgatan 7 i Stockholm, som uppfördes efter Jonsons ritningar, betraktas som ett av funktionalismens genombrottsverk.

År 1931 tillträdde han tjänsten som chefsarkitekt vid Statens Järnvägars arkitektkontor där den nya stilen kom till uttryck i järnvägshusen. I den numera byggnadsminnesmärkta Falköpings centralstation (1934–1935) utvecklade Jonson den tidiga funktionalismens idéer. Under perioden förstatligades merparten av de enskilda järnvägarna och i samband med det skedde många rivningar och ombyggnader. Under beredskapstidens brist på byggmaterial utformades stationshusen ofta som enkla envåningshus i tegel eller trä. Effektivisering och förbilligande var ledorden i den från andra transportsätt allt mer konkurrensutsatta järnvägen. 75 nya stationshus hade tillkom under Jonsons tid, oftast som ersättning för något som rivits, då han 1955 lämnade tjänsten.

På 1940-talet anlitades han även som arkitekt för utformningen av nya skol- och gymnastikbyggnader på Eolshäll som kom att kallas Göte Olssons pojkhem. Från 1956 drev han sedan egen verksamhet med sonen arkitekt Sten Jonson.

Han var son till byggmästaren Frans Jonson och Maria Andersson samt från 1915 gift med Helny Gustavsson (1889–1984). Makarna Jonson är begravda på Skogskyrkogården i Stockholm.

Bildgalleri

Källor

SvD: Framstående insats inom svensk arkitektur (1977-03-02)

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Skövde
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1890
Avlidna 1977
Män
Abu Simbel

Abu Simbel () är ett samhälle i guvernementet Assuan. Orten ligger vid Nassersjöns västra strand omkring 240 km sydväst om staden Assuan och har cirka 2 600 invånare (2012).

Den är mest känd för Templen i Abu Simbel, som Ramses II på 1200-talet f.Kr. lät uppföra i närheten och som idag är en av Egyptens största turistattraktioner.

Referenser

Orter i Egypten
Auto GP 2011

Auto GP 2011 var den andra säsongen av formelbilsmästerskapet Auto GP, och totalt den trettonde av det som tidigare hette Euroseries 3000. Serien följde med World Touring Car Championship på deras europeiska tävlingar, och ersätte därför FIA Formula Two Championship som WTCC:s supportklass. Auto GP skulle även ha kört en tävlingshelg på Bucharest Ring, då WTCC inte skulle vara med, men den ersattes senare av Autodromo Internazionale del Mugello. Hela säsongen direktsändes på Eurosport och Eurosport 2.

Säsongen startade på Autodromo Nazionale Monza den 14 maj och avslutades på Autodromo Internazionale del Mugello den 2 oktober. Mästaren, samt den bästa föraren under 21 år, vann ett test i GP2 Series. Man hade även stora prispengar. Den som samlade flest poäng under en tävlingshelg fick 60 000 euro, den som samlade näst flest fick 25 000 och den som samlade tredje flest fick 15 000. Mästare blev italienaren Kevin Ceccon, och eftersom han bara var 18 år, vann han båda klasserna. Teammästerskapet vanns av franska DAMS.

Tävlingskalender

Team och förare

Slutställningar

Förarmästerskapet

Teammästerskapet

Under 21 Trophy

Källor

Säsonger 

Auto GP-säsonger
Motorsportevenemang 2011
Andrés Guardado

José Andrés Guardado Hernández, född 28 september 1986 i Guadalajara, är en mexikansk fotbollsspelare som spelar för spanska Real Betis.

Källor

Mexikanska fotbollsspelare
Mexikanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Club Atlas
Spelare i RC Deportivo de La Coruña
Spelare i Valencia CF
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Spelare i PSV Eindhoven
Spelare i Real Betis
Spelare i Liga MX
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Eredivisie
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Concacaf Gold Cup 2007
Spelare i Copa América 2007
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Concacaf Gold Cup 2015
Spelare i Copa América Centenario
Spelare i Fifa Confederations Cup 2017
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i Concacaf Gold Cup 2019
Spelare i VM i fotboll 2022
Födda 1986
Levande personer
Män
Personer från Guadalajara
Mexikanska idrottare under 2000-talet
Marie Anne Duclos

Marie Anne Duclos född Châteauneuf 1670, död 1748, var en fransk skådespelerska.

Duclos sjöng först på operan men övergick snart till talscenen och var 1693-1736 anställd vid Théâtre-Français, där hon i sin tids stil lyste som tragedins hjältinna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1670
Avlidna 1748
Kvinnor
Franska skådespelare under 1600-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Silvia Neid

Silvia Neid, född 2 maj 1964 i Walldürn, är en tysk före detta fotbollsspelare och förbundskapten för Tysklands damlandslag i fotboll mellan 2005 och 2016. Mellan 1997 och 2005 var hon assisterande tränare för landslaget under Christina Theune.

Biografi 

Neid blev redan under Tysklands första landskamp som spelades den 10 november 1982 mot Schweiz inbytt som spelare. Under matchen gjorde hon två mål och Tyskland vann med 5-1. Fram till 25 juli 1996 spelade hon 111 landskamper, vilket var tyskt rekord fram till oktober 1998. Neid var dessutom 79 gånger lagkapten i det tyska damlandslaget.

Med sina klubbar SSG 09 Bergisch Gladbach och senare TSV Siegen vann hon sju tyska mästerskap och sex gånger tyska cupen. Neid var med i de tyska landslag som 1989, 1991 och 1995 blev europamästare och 1995 tog hon VM-silver vid VM i Sverige.

Som tränare var hon i början ansvarig för juniorlandslaget men Neid fungerade samtidig som assisterande tränare för damlandslaget. Sedan 2005 är hon huvudtränare för A-landslaget. Hennes största meriter sedan dess är vinsten i världsmästerskapen 2007, vinsten i europamästerskapen 2009, guldmedaljen vid olympiska spelen 2016 och bronsmedaljen vid de olympiska spelen 2008.

2007 fick hon Bundesverdienstkreuz.

Referenser

Externa länkar 

 Silvia Neid på Tyska fotbollsförbundets officiella webbplats

Tyska landslagsspelare i fotboll
Tyska fotbollstränare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Tyskland
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1996
Spelare i dam-VM i fotboll 1991
Spelare i dam-VM i fotboll 1995
Personer från Baden-Württemberg
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Per Olof Nyström

Per Olof Nyström, född 24 september 1764 i Ystad, död 15 juli 1830 i Karlskrona, var en svensk jurist och psalmdiktare.

Biografi
Per Olof Nyström föddes 1764 i Ystad. Han var son till befallningsmannen Anders Gabriel Nyström och Anna Maria Kock. Nyström blev 1780 student vid Lunds universitet och avlade 1781 juridisk examen. Han blev därefter auskultant i Svea hovrätt och 1782 extra tjänsteman i sjömilitiekontoret och ett par andra ämbetsverk. Nyström var från 1825 överkommissarie vid Kungliga flottan i Karlskrona och blev 1827 amiralitetskammarråd. Han avled 1830 i Karlskrona. 

På fritiden skrev Nyström många dikter, men det mesta brände han upp på äldre dagar. Två av hans psalmer togs dock in i 1819 års psalmbok. En av dem lever vidare och har tagits in i tre psalmböcker på rad, nämligen O Gud, all sannings källa.

Familj
Nyström var gift med Brita Ulrika Wolyn.

Psalmer
1819 års psalmbok
260. O Gud, all sannings källa
475. Matta öga, trötta sinne

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Svenska psalmförfattare
Personer från Ystad
Födda 1764
Avlidna 1830
Män
Leif Färding

Leif Färding (21 maj 1951 i Gävle – 23 november 1983 Vasa, Finland) var en finländsk poet. Han föddes den 21 maj 1951 i Gävle av en svenskspråkig mor och finskspråkig far. Familjen flyttade snart till Finland där Leif Färding, som kallades Lefa av sina vänner, gick i finsk skola. Han växte upp i Vasa och betraktades som något av en outsider som läste österländsk filosofi och skrev dikter. Han flyttade med sin flickvän och sedermera fru till Helsingfors och umgicks i författarkretsar. Paret fick en son, Mikko, 1975. Leif Färdings första diktsamling kom ut 1971; den sista utgavs postumt 1984 sedan han den 23 november 1983 tagit sitt eget liv i Vasa.

Ett brett urval av hans dikter har tolkats till svenska av Göran Ekström och 2012 utkom boken Med ansiktet i vinden möter jag världen på förlaget Fri Press.

Bibliografi 
Följande diktsamlingar av Leif Färding publicerades:
 Maailmaa minä rakastan, 1971
 Luominen, 1972
 Olen onnen poika, 1973
 Levoton oksa, keinuva sydän, runoja, 1977
 Seitsemän vuoden, runot, 1979
 Ihan kuin ihminen kuuntelisi, runoja, 1984
 Kasvojesi valossa, valitut runot 1971–1984, 2000 (toim. Eila Kostamo)
 Med ansiktet i vinden möter jag världen 2012

Referenser

Finländska poeter
Födda 1951
Avlidna 1983
Män
Finskspråkiga poeter
Finländska författare under 1900-talet
Författare från Gävle
Edmond Kapllani

Edmond Kapllani, född den 31 juli 1982 i Durrës i Albanien, är en albansk fotbollsspelare. Kapllani spelar för närvarande för SV Elversberg i tyska Regionalliga Südwest.

Karriär

Klubb 

Kapllani har tidigare spelat för ett antal albanska klubbar, bland annat Teuta Durrës. År 2004 gick han till tyska Karlsruher SC, där han spelade fram till säsongen 2009 och under de fem åren spelade 118 matcher och gjorde 26 mål. År 2009 gick han till FC Augsburg, och har sedan dess spelat utlånad till TuS Koblenz, och nuvarande för SC Paderborn 07.

Internationell 
Kapllani har spelat för Albaniens herrlandslag i fotboll sedan år 2004. Kapllani var Albaniens mesta målskytt vid kvalet till EM 2008. Han har hittills gjort 41 landskamper för Albanien och gjort 6 mål.

Internationella mål

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Albanska fotbollsspelare
Spelare i KF Partizani
Spelare i KS Besa Kavajë
Spelare i HNK Rijeka
Spelare i Karlsruher SC
Spelare i FC Augsburg
Spelare i TuS Koblenz
Spelare i SC Paderborn 07
Spelare i FSV Frankfurt
Personer från Durrës
Personer i Albanien under 1900-talet
Personer i Albanien under 2000-talet
Födda 1982
Levande personer
Män
Skäggalösa

Skäggalösa är en by i Alvesta kommun, belägen vid Åsnens norra spets och i Skatelövs socken. 

Byn består av ett tiotal hushåll.

Orter i Alvesta kommun
Charles Pinot Duclos

Charles Pinot Duclos, född 12 februari 1704 i Dinan i Frankrike, död 26 mars 1772 i Paris, var en fransk författare och upplysningsman.

Duclos var från 1747 ledamot och ständig sekreterare i Franska Akademien, blev 1750 Voltaires efterträdare som kunglig historiograf och adlades 1755. Duclos författarskap omfattar romaner, historiska arbeten som Histoire de Louis XI (4 band, 1745), Mémoires secrets sur le règne de Louis XIV, la régence et le règne de Louis XV (2 band, 1791), samt den tidstypiska Considérations sur les mœrs de ce siècle (1751) och andra småsaker. Bland de senare märks en conte, Acajou et Zirphile (1744), avsedd att utgöra ny text till de kopparstick efter Boucherteckningar som pryder Carl Gustaf Tessins Faunillane.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Franska författare
Ledamöter av Franska Akademien
Franska historiker
Födda 1704
Avlidna 1772
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society