kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sorgegondolen

Sorgegondolen är en diktsamling av poeten Tomas Tranströmer utgiven 1996. 

Titeln kommer från det klassiska musikstycket Sorgegondol komponerat av Franz Liszt. I dikten ”Sorgegondol nr 2” figurerar både Franz Liszt och dennes svärson Richard Wagner.

Diktsamlingens övergripande tema är Tomas Tranströmers upplevda oförmåga att skriva poesi efter att ha drabbats av en hjärnblödning hösten 1990. Slutstrofen i ”April och tystnad” (1.4) syftar sannolikt på detta. Omkring hälften av dikterna skrevs före hjärnblödningen men det är svårt att avgöra vilka.

Sorgegondolen är första diktsamlingen där Tomas Tranströmer använder sig av den japanska versformen haiku som är den övervägande formen i hans senare diktsamling Den stora gåtan.

Tomas Tranströmer tilldelades Augustpriset 1996 för Sorgegondolen. Motiveringen var att ”med Sorgegondolen ger oss Tomas Tranströmer en ny utsaga om det verkliga. I hans dikt äger en förvandling rum; existensens yttre tvång betvingas inifrån genom starkt lysande, ofta häpnadsväckande bilder som försätter läsaren i full inre frihet. Det mänskliga livets mörker skingras, det anade blir synligt; vi befinner oss på resa i den tranströmerska gondolen ’tungt lastad med liv’ – över ’miraklernas skönhet’.”

Innehåll

 April och tystnad
 Osäkerhetens rike
 Nattboksblad
 Sorgegondol nr 2
 Landskap med solar
 November i forna DDR
 Från juli 90
 Göken
 Tre strofer
 Som att vara barn
 Två städer
 Ljuset strömmar in
 Nattlig resa
 Haikudikter
 Från ön 1860
 Tystnad
 Midvinter
 En skiss från 1844

Ljudbok
I ljudboken Tomas Tranströmer läser 82 dikter ur 10 böcker 1954–1996 läser författaren de fem första dikterna ”April och tystnad” (1), ”Osäkerhetens rike” (2), ”Nattboksblad” (3), ”Sorgegondol nr 2” (4) och ”Landskap med solar” (5).

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Med Sorgegondolen mot det okända på Signum.se.

Böcker tilldelade Augustpriset
Diktsamlingar av Tomas Tranströmer
Skönlitteratur 1996
Konstantskimmel

Konstantskimmel kallas en häst som är stickelhårig, dvs. har insprängda vita hår i pälsen och som är mest koncentrerade till bakdelen. Hästen kallas ofta  brun-, svart-, eller rödskimmel osv. beroende på grundfärgen som syns på huvudet och benen. Konstantskimlar har alltid kvar det mesta av sin basfärg på huvudet, svansen och extremiteterna. Vinter- och sommarpälsen hos konstantskimlar ser ofta väldigt olika ut, hos islandshästen kallas hästar med färgen ofta för färgväxlare.

Konstantskimlar är lätta att blanda ihop med skimlar, rabicano, sabino-skäckar och vissa tigrerade hästar. Det finns även hästar som har ett fåtal vita hår i pälsen, dessa kan vara orsakade av till exempel hög ålder, ärrvävnad och vita tecken.

Se även
Skimmel

Externa länkar

Hästfärger
Szamos

Szamos (ungerska) eller Someș (rumänska) är en flod, som flyter genom Ungern och Rumänien. Den ansluter till Tisza vid Vásárosnamény i Ungern.

Vattendrag i Ungern
Vattendrag i Rumänien
Donaus avrinningsområde
Den stora gåtan

Den stora gåtan är en diktsamling av poeten Tomas Tranströmer utgiven 2004.

Diktsamlingen består av 5 inledningsdikter och 45 haikudikter ordnade i 11 sviter. Bärande teman är döden, livsgåtorna och den förunderliga naturen och människan. Hösten 1990 drabbades Tomas Tranströmer av en hjärnblödning och blev delvis förlamad, vilket gjorde det betydligt mer mödosamt för honom att skriva än tidigare.

Till bokens omslag valde Tomas Tranströmer en målning av Peter Frie, föreställande blåvit himmel över en skymningssiluett. Det ledde till ett samarbete där Peter Frie inspirerad av Tomas Tranströmers haikudikter målade 13 landskap i små format som ställdes ut 2007.

Tomas Tranströmer nominerades till Augustpriset 2004 för Den stora gåtan. Motiveringen var att ”Tomas Tranströmers diktning har genomgått oavbruten förtätning och utveckling. Den stora gåtan bärs upp av en tankens klarhet och en erfarenhetens vidsyn som försonar i stället för att söka övertyga. En mästerligt mångskiftande uppsättning haikudikter ger ständigt nya upplevelser av vad som ryms i själva begreppet poesi.”

Innehåll

 Örnklippan
 Fasader
 November
 Snö faller
 Namnteckningar
 Haikudikter

Ljudbok
Den stora gåtan finns inspelad som ljudbok uppläst av Krister Henriksson. Utöver dikterna spelar Tomas Tranströmer sju pianokompositioner ur sin repertoar av vänsterhandsstycken:

 Nachklangstudie I — Josef Matthias Hauer
 Verloren ins weite Blau — Josef Matthias Hauer
 Preludium nr 3 — Federico Mompou
 Tranströmeriana III — Maurice Karkoff
 Cloches dans le matin — Cor de Groot
 Melodia — Werner Wolf Glaser
 Preludium — Klimenty Korchmaryov

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 

Diktsamlingar av Tomas Tranströmer
Skönlitteratur 2004
Oliver (sångare)

Oliver, egentligen William Oliver Swofford, född den 22 februari 1945 i North Wilkesboro, North Carolina, död den 12 februari 2000 i cancer, var en amerikansk popsångare.

Han nådde förstaplatsen på Tio i topp 1969 med låten "Good morning starshine" ur musikalen "Hair". Den blev hans enda hit i Sverige, men han fick en ännu större hit i USA med låten "Jean" från filmen "The Prime of Miss Jean Brodie" samma år.

Externa länkar
Find a Grave

Amerikanska popsångare
Musiker från North Carolina
Amerikanska musiker under 1900-talet
Mononymt kända personer
Personer från Wilkes County, North Carolina
Födda 1945
Avlidna 2000
Män
USA:s Grand Prix 1965

USA:s Grand Prix 1965 var det nionde av tio lopp ingående i formel 1-VM 1965.

Resultat
 Graham Hill, BRM, 9 poäng
 Dan Gurney, Brabham-Climax, 6
 Jack Brabham, Brabham-Climax, 4
 Lorenzo Bandini, Ferrari, 3
 Pedro Rodríguez, Ferrari, 2
 Jochen Rindt, Cooper-Climax, 1 
 Richie Ginther, Honda 
 Joakim Bonnier, R R C Walker (Brabham-Climax) 
 Bob Bondurant, Ferrari
 Richard Attwood, Reg Parnell (Lotus-BRM)
 Jo Siffert, R R C Walker (Brabham-BRM) 
 Moisés Solana, Lotus-Climax 
 Ronnie Bucknum, Honda

Förare som bröt loppet
 Jackie Stewart, BRM (varv 12, upphängning)
 Jim Clark, Lotus-Climax (11, motor)
 Bruce McLaren, Cooper-Climax (11, oljetryck)
 Mike Spence, Lotus-Climax (9, motor)
 Innes Ireland, Reg Parnell (Lotus-BRM) (9, illamående)

Noteringar
 Bob Bondurant gjorde F1-debut.

VM-ställning

1965 i USA
USA:s Grand Prix
Roslags-Kulla

Roslags-Kulla är en småort i Österåkers kommun i Stockholms län, belägen precis söder om Losjön. Orten är även kyrkby i Roslags-Kulla socken.

Byn ligger vid länsväg 276, väster om Östanå slott vid avtagsvägen mot Vira bruk och här återfinns Roslags-Kulla kyrka och en skola.

Referenser 

Orter i Österåkers kommun
Småorter i Sverige
Mexikos Grand Prix 1965

Mexikos Grand Prix 1965 var det sista av tio lopp ingående i formel 1-VM 1965.

Resultat
 Richie Ginther, Honda, 9 poäng
 Dan Gurney, Brabham-Climax, 6
 Mike Spence, Lotus-Climax, 4
 Jo Siffert, R R C Walker (Brabham-BRM), 3
 Ronnie Bucknum, Honda, 2
 Richard Attwood, Reg Parnell (Lotus-BRM), 1 
 Pedro Rodríguez, Ferrari 
 Lorenzo Bandini, Ferrari

Förare som bröt loppet
 Graham Hill, BRM (varv 56, motor)
 Moisés Solana, Lotus-Climax (varv 55, tändning)
 Joakim Bonnier, R R C Walker (Brabham-Climax) (43, upphängning)
 Jochen Rindt, Cooper-Climax (39, tändning)
 Jack Brabham, Brabham-Climax (38, oljeläcka)
 Jackie Stewart, BRM (35, koppling)
 Bob Bondurant, Reg Parnell (Lotus-BRM) (29, upphängning) 
 Bruce McLaren, Cooper-Climax (25, växellåda)
 Jim Clark, Lotus-Climax (8, motor)

Förare som ej startade 
 Ludovico Scarfiotti, Ferrari (Bilen kördes av Pedro Rodríguez)
 Innes Ireland, Reg Parnell (Lotus-BRM) (Avskedades och ersattes av Bob Bondurant)

Noteringar 
 Richie Ginthers första och enda F1-vinst.
 Hondas första F1-vinst.
 Däcktillverkaren Goodyears första snabbaste varv och första F1-vinst.

VM-slutställning

 

1965 i Mexiko
Mexikos Grand Prix
Johannes Mario Simmel

Johannes Mario Simmel, född 7 april 1924 i Wien, död 1 januari 2009 i Zug i Schweiz, var en österrikisk författare.

Simmels föräldrar härstammade båda från Hamburg. Hans far Walter Simmel var kemist och hans mor Lisa (född Schneider) var förläggare vid filmbolaget Wien-film. Simmel växte upp i Österrike och England och utbildade sig till kemiingenjör. Under andra världskriget var han stationerad vid den elektrokemiska forskningsavdelningen hos Kapsch.

Efter andra världskriget arbetade han härnäst som journalist, översättare och tolk för den amerikanska militärregeringen. Som kulturredaktör hos "Welt am Abend" skrev han filmkritik och följetonger. 1947 publicerades hans första novellsamling betitlad Begegnung im Nebel. Från 1950 arbetade Simmel för den illustrerade tidskriften "Quick" där han företog sig flera reportageresor i Europa och över Atlanten.

Simmel skrev faktaberättelser och serieromaner under flera pseudonymer och mellan 1950 och 1962 skrev han ensam eller tillsammans med andra författare sammanlagt 22 filmmanuskript. Efter sin första stora framgång med "Quick"-serien Es muss nicht immer Kaviar sein (svensk titel: Inte bara kaviar) koncentrerade han sitt författande till underhållningslitteratur som ändå berörde samhällspolitik som våld mot invandrare och droghandel.

Ledmotivet i flera av hans verk är förhållandet mellan gott och ont samt hans lidelse för pacifism. Simmel har sedan sitt genombrott varit en av de mest lästa tyskspråkiga författarna och flera av hans böcker har filmatiserats.

Utmärkelser 
Simmel har tilldelats flera utmärkelser, bland andra tyska frimurarnas litteraturpris 1982, Hermann Kestenmedaljen av tyska PEN-klubben 1993 och den tyska förtjänstmedaljen Bundesverdienstkreuz 1. Klasse 2005.

Bibliografi (urval) 
 (översättning Kerstin Fredholm Bernhoff, Wiken, 1989) (Das geheime Brot)
: berättelsen om Thomas Lieven (översättning Ingmar Forsström, Bonnier, 1967) (Es muss nicht immer Kaviar Sein)
 (översättning Vanja Lantz, Bonnier, 1968) (Lieb Vaterland magst ruhig sein)
 (översättning Sune Karlsson, Bergh, 1975) (Und Jimmy ging zum Regenbogen)
 (översättning Sune Karlsson, Bergh, 1976) (Die Antwort kennt nur der Wind)
 (översättning Sune Karlsson, Bergh, 1977) (Niemand ist eine Insel)
 (översättning Harry Jörgens, Bergh, 1980) (Hurra wir leben noch)
 (översättning Sune Karlsson, Bergh, 1983) (Wir heissen euch hoffen)
 (översättning Maria Ortman, Wiken, 1987) (Bitte, lasst die Blumen leben)
 (översättning Annika Gegenheimer, Wiken, 1986) (Die im Dunkeln sieht man nicht)
 (översättning Monica Lövström, Wiken, 1988) (Doch mit den Clowns kamen die Tränen)

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1924
Tyskspråkiga författare
Österrikiska författare
Män
Avlidna 2009
Författare från Wien
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
The Insider

The Insider är en amerikansk dramafilm från 1999 i regi av Michael Mann.

Handling
Jeff Wigand (Russell Crowe) avskedas från sin position som chef för forskning och utveckling på det multinationella tobaksbolaget Brown & Williamson Tobacco Company när han protesterar mot att cancerframkallande ämnen tillförs i cigaretter för att medvetet skapa nikotinberoende. Han hotas att hålla tyst om det han vet och påminns ständigt om sitt sekretessavtal som ständigt utökas. Men hans samvete gör sig påmint, och när han kommer i kontakt med nyhetsproducenten Lowell Bergman (Al Pacino) på CBS 60 Minutes går han med på att bli en visselblåsare, att berätta sin historia för allmänheten. Men Lowell Bergman upptäcker snart att i en värld där affärsintressen och profiten styr har sanningen ett högt pris. Om CBS publicerar Jeffrey Wigands historia så hotas moderbolaget, som är under försäljning till Westinghouse Electric Corporation, av stämning och sannolikt även fientligt uppköp av från Brown & Williamson. Ju mer sanning Wigand berättar, desto större monetär skada orsakas. Allt medan Jeffrey Wigands liv slås i spillror använder tobaksjätten sitt inflytande för att hindra sanningen att triumfera...

Rollista (urval)

Om filmen
The Insider regisserad av Michael Mann, som även skrev manuset tillsammans med Eric Roth, och är filmad i bildformatet cinemascope. Manuset bygger på en artikel The Man Who Knew Too Much ("mannen som visste för mycket") skriven av Marie Brenner som publicerades 1996 i Vanity Fair. Filmens inspelningsplatser inkluderar Louisville, Kentucky, San Francisco i Kalifornien, Pascagoula, New York samt Bahamas. Mississippis dåvarande attorney general, som deltog i den civilrättsliga process som delstaten drev mot tobaksbolagen och i vilken Jeffrey Wigand vittnade, har en cameoroll som sig själv.

Filmen var en kommersiell besvikelse då Joe Roth, dåvarande chefen för Disneys filmavdelning, inför releasen hade hoppats på ett mottagande av en bredare publik likt Alla presidentens män från 1976, men Roth uttryckte ändå stolthet över slutresultatet.

Nomineringar

Filmen förlorade flest av sina Oscar nomineringar på Oscarsgalan 2000 mot American Beauty och The Matrix.

Referenser

Noter

Filmer 1999
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Michael Mann
Engelskspråkiga filmer
Japanskspråkiga filmer
Arabiskspråkiga filmer
Filmer om affärsliv och företag
Filmer om journalister
Filmer om rökning
Filmer från Touchstone Pictures
Georg V av Hannover

Georg V av Hannover, född 27 maj 1819 i Berlin, död 12 juni 1878 i Paris, var kung av Hannover och hertig av Braunschweig-Lüneburg från 1851 men förlorade tronen 20 september 1866, då Hannover blev annekterat av Preussen.

Han var också prins av Storbritannien och Irland samt hertig av Cumberland och Teviotdale då han på fädernet var sonson till kung Georg III.

Biografi
Han var son till kung Ernst August och Fredrika av Mecklenburg-Strelitz. Personalunionen mellan Storbritannien och Hannover upphörde efter kung Vilhelm IV:s död då Hannover enligt den saliska lagen inte tillät kvinnlig tronföljd. Fram till att hans kusin på den brittiska tronen, regerande drottningen Viktoria, fick sitt första barn var han närmast arvsberättigad till Storbritanniens tron. 

Georg var sedan barndomen blind på ett öga genom komplikationer av en barnsjukdom och i tonåren miste han också synen på sitt andra öga genom en olyckshändelse 1833. Detta gjorde att hans underskrifter på statsdokument alltid skulle övervakas och verifieras av två vittnen.

Efter sitt trontillträde 1851 återställde han 1855 regeringsformen av år 1840. Kung Georg V var en obönhörlig motståndare till Preussen och avsattes av Bismarck. Han slöt dock 1867 ett avtal med Preussen, enligt vilket han skulle erhålla en gottgörelse på 16 miljoner thaler för att lämna ifrån sig regeringen av Hannover. Uppgörelsen bröts dock 1868. Georg V levde först i närheten av Wien, senare i Frankrike, separerad från sin maka.

Familj
Georg V gifte sig 18 februari 1843, i Hannover med prinsessan (Alexandrine) Marie av Sachsen-Altenburg (1818–1907), äldsta dotter till Josef av Sachsen-Altenburg och hans hustru hertiginnan Amelie av Württemberg.

Barn
 Ernst August, kronprins av Hannover (1845–1923), gift med prinsessan Thyra av Danmark (1853–1933).
 Friederike (1848–1926), gift med friherre Alfons von Pawel-Ramingen.
 Marie (1849–1904)

Noter

Externa länkar 

Huset Hannover
Riddare av Strumpebandsorden
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Personer från Berlin
Födda 1819
Avlidna 1878
Män
Furfural

Furfural är en aromatisk aldehyd med formeln C4H3OCHO. I rumstemperatur är det en oljeartad, färglös eller svagt gulaktig vätska; doften liknar mandel. Ämnet förekommer i rå träättika och i finkelolja.

Egenskaper
När furfural hettas upp över 250 °C sönderfaller den i furan och kolmonoxid. Om upphettningen sker i en sur miljö stelnar furfural till en hård harts.

Historia
Furfural upptäcktes år 1832 av den tyske kemisten Johann Wolfgang Döbereiner som utvann en liten mängd som biprodukt vid tillverkning av myrsyra. Han tillverkade myrsyra genom destillation av döda myror som antagligen innehöll växtdelar. 1840 fastställde den skotske kemisten John Stenhouse den empiriska formeln till C5H4O2. Han upptäckte också att furfural kunde utvinnas ur en mängd olika växter som majs, havre, kli och sågspån. Det var den tyske kemisten Carl Harries som 1901 fastställde molekylens struktur.

Framställning
Furfural tillverkas av polysackarider, speciellt pentosinnehållande sådana, som finns i många växter. När polysackarid hettas upp tillsammans med svavelsyra bildas xylos (C5H6O(OH)4) som av värmen dehydreras till furfural.

Användning
Furfural används som lösningsmedel inom petrokemin för att separera diener från andra kolväten.
Furfural och furfurylalkohol används, antingen som de är eller utblandade med fenol eller aceton, för att tillverka konstharts som används i glasfiberarmerad plast.
Med ättiksyrat anilin ger den en intensiv, röd färg, vilket kan användas som reagens på pentoser.
Furfural kan användas inom sprängämnesindustrin som acetonersättning, som lösningsmedel för acetylcellulosa m m.

Källor

Aromer
Furaner
Aldehyder
Lösningsmedel
Falkenbergs rådhus

Falkenbergs rådhus är en byggnad från 1826. Huset har gett namn åt det torg det ligger vid, Rådhustorget.

Falkenbergs stad byggde det första rådhuset 1760. Det var ett trähus i en våning. Vid den tiden låg Falkenbergs centrum vid Sankt Laurentii kyrka, men bland annat genom Tullbron växte staden uppströms. Därför kom rådhuset att byggas norr om stadens dåtida centrum. 

Rådhuset blev med tiden tämligen förfallet och var även litet, vilket gjorde att det efter beslut 8 juli 1825 kom att uppföras ett nytt rådhus 1826. På den undre våningen fanns Falkenbergs äldsta skola, Pedagogien, dess rektors bostad, stadens arrester, brandredskap samt mått och vikter. På övervåningen fanns rådhusrättens sessionsal och en festsal

Efterhand kom de delar av undervåningen som inte hörde till skolan att användas för polisiära ändamål. En omfattande renovering genomfördes 1872–1874. Pedagogien lades ner 1 juli 1893, den ersattes av en elementarskola, som fanns kvar i lokalerna fram till 1906. En mindre tillbyggnad genomfördes 1913. 

Mellan 1901 och 1946 sammanträdde stadsfullmäktige i festsalen, som därefter blev inrett till kontor. När Falkenbergs stadshus blivit färdigt lämnade förvaltningen huset, som därefter var polisstation fram till ett nytt polishus invigdes 1971. Byggnaden användes som kontorslokal för stadsarkitektkontoret, nuvarande  stadsbyggnadskontoret, från 1971 till 2000 då det efter en omorganisation flyttade till Stadshuset och kultur- och fritidskontoret flyttade in.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
Falkenbergs kommun: Rådhusets historia

Rådhuset
Rådhus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
George Howe

George Howe, född 19 oktober 1950 var en brittisk popsångare som producerades av Mike Leander. Han gjorde en cover av The Beatles låt Maxwell's Silver Hammer, och blev med den etta på Tio i topp 1970.

Senare har George blivit framgångsrik filmmusikkompositör under peudonymen George Fenton.

Källor 

Födda 1950
Brittiska popsångare
Levande personer
Män
Radimlja

Radimlja är en stor nekropol, gravstenssamling från medeltiden, med stećci (singular: stećak). Dessa gravstenar anses vara 800 år gamla. Radmilja ligger två kilometer från staden Stolac i östra Hercegovina vid vägen mot Mostar. 

Kultur i Bosnien och Hercegovina
Begravningsplatser i Bosnien och Hercegovina
Mark Lindsay

Mark Lindsay, född 9 mars 1942 i Eugene, Oregon, är en amerikansk popsångare. Han var sångare i Paul Revere & the Raiders under hela deras storhetsperiod. 1966 bildade han tillsammans med Steve Alaimo och Keith Allison projektet The Unknowns. 1970 placerade han singeln "Arizona" på Tio i topps förstaplats. Han lyckades dock inte följa upp den låten med någon mer solohit. Singeln "Silver Bird" floppade i Europa, men nådde topp-40 i USA.

Diskografi

Solo
Studioalbum
1969 – Arizona
1970 – Silverbird
1971 – You've Got A Friend
1996 – Video Dreams
2013 – Life Out Loud

Singlar (urval)
1969 – "Arizona"
1969 – "First Hymn From Grand Terrace"
1970 – "Miss America"
1970 – "And The Grass Won't Pay No Mind"
1970 – "Problem Child"
1970 – "Silver Bird"
1970 – "And The Grass Won't Pay No Mind"
1971 – "Been Too Long On The Road"
1971 – "Are You Old Enough"
1973 – "California"
1975 – "Mamacita"
1976 – "Sing Your Own Song"

Med "The Unknowns"
Singlar
1966 – "Melody For An Unknown Girl" / "Peith's Song"
1967 – "Tighter" / "Young Enough To Cry" (promo)

Externa länkar

Diskografi på Discogs

Amerikanska sångare
Män
Födda 1942
Levande personer
Lisa Loeb

Lisa Anne Loeb, född 11 mars 1968 i Bethesda, Maryland, är en amerikansk singer-songwriter. År 1994 var hennes sång "Stay (I Missed You)" listetta på Billboard Hot 100 under två veckor. Hennes senare produktion har ofta fått god respons från musikkritiker men har inte nått samma kommersiella framgång. 

Loeb föddes i Bethesda, Maryland men växte upp i Dallas, Texas. Hon inledde sin musikala karriär som barn med framträdanden vid Dallas Jewish Community Center i Dallas. Hon gick på den privata flickskolan The Hockaday School i samma stad och studerade därefter komparativ litteraturvetenskap vid Brown University. Samtidigt arbetade hon på sin musikkarriär.

Under 2006 var Loeb huvudperson i en egen dokusåpa med titeln #1 Single på kanalen E!. Serien visade hennes försök att hitta en äktenskapspartner och avslutades med att hon inledde ett kortvarigt förhållande med en kämpande musiker. Samma år valde Loeb även att återknyta till sina judiska rötter genom att påbörja studier för en rabbin i Los Angeles, hennes nuvarande bostadsort.

Loeb har även medverkat i de sista avsnitten i första säsongen av Gossip Girl, som värd på konserten med Rufus Humphreys band Lincoln Hawk.

Diskografi
Studioalbum med "Liz and Lisa"

Studioalbum (solo)
 (återutgiven 2008)
 (Lisa Loeb & Nine Stories)

 

Solosinglar (på Billboard Hot 100)
1994 – "Stay (I Missed You)" (#1)
1995 – "Do You Sleep?" (#18)
1996 – "Waiting for Wednesday" (#86)
1997 – "I Do" (#17)
1998 – "Let's Forget About it" (#71)

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Personer från Bethesda, Maryland
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Brown University
Roger James Cooke

Roger James Cooke, född Roger Frederick Cook 19 augusti 1940 i Bristol, också känd som Roger Cook, är en engelsk låtskrivare och sångare. Han hade ett mycket framgångsrikt samarbete med låtskrivaren Roger Greenaway. Tillsammans fick de en stor hit som David & Jonathan med låten "Lovers of the World Unite".

1968 solodebuterade Cook under namnet Roger James Cook, men sedan ändrade han artistnamn till Roger Cook. 1970 fick han till en jättehit på Tio i topp med listettan "Today I Killed a Man I Didn't Know", ursprungligen lanserad av P.J. Proby - vilken för övrigt var den låt som toppade Tio i topp den 5 september 1970, som var det första programmet med Kaj Kindvall som programledare.
Han följde upp sin listetta med hiten "I Gotta Dream" senare samma år, men därefter försvann han från svenska hitlistor.

Han blev 1980 ordförande för brittiska motsvarigheten till STIM och 1995 blev han europachef för amerikanska ASCAP.

Diskogarafi (urval)
Studioalbum som Roger James Cooke

Studioalbum som Roger Cook

Singlar som Roger James Cooke
1968 – "No That It Matters Anymore" / "Paper Chase"
1968 – "Skyline Pigeon" / "I'm Burning"
1969 – "Stop" / "Someday"
1970 – "I Gotta Dream" / "Black Paper Roses"
1970 – "Jubilation" / "Anticipation Grows"
1970 – "Today I Killed A Man I Didn't Know" / "Stop"
1971 – "If You Would Stay" / "Mama Packed A Picnic Tea"

Singlar som Roger Cook
1971 – "People I've Gotta Dream" / "Today I Killed A Man I Didn't Know"
1973 – "She" / "Stay With Me"	
1973 – "If It Wasn't For The Reason" / "Greta Oscawina"
1973 – "Rose On Fire" / "Fast Running Out Of World"
1976 – "Here Comes Our Love Song" / "Oh You Do"
1976 – "Swimming In A Sea Of Trouble" / "Long Ago And Long Away"
1977 – "What's Your Name, What's Your Number" / "Blue Day"
1977 – "Please Get My Name Right" / "Alright"
1981 – "Anwar Sadat" / "I Believe In You"

Externa länkar

Officiell webbplats
Biografi av Steve Huey på AllMusic

Brittiska sångare
Män
Födda 1940
Levande personer