kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gryposaurus

Gryposaurus ("kroknäst ödla"), släkte med växtätande dinosaurier påträffade i Kanada och USA (Montana och Utah), och som tros ha levt för omkring 75 miljoner år sedan. Gryposaurus var en medlem av familjen Hadrosauridae, som man tror levde och betade som kor under senare kritaperioden.

Taxonomi

Gryposaurus var en ornithopod inom överfamilj Hadrosauroidea, och familj Hadrosauridae. Den ingick i familj Hadrosaurinae, och var nära släkt med bland annat Maiasaurus, Edmontosaurus och Shantungosaurus. Släktet Gryposaurus delas in i 3 arter; typarten G. notabilis (Lambe, 1914), G. latidens (Horner, 1992) och G. monumentensis (Fates & Sampson, 2007). Fossilen av G. monumentensis hittades i Utah 2002. G. monumentensis hade mycket grövre skelett än de andra arterna inom samma släkte, kraftigare käkar, och kanske också kraftigare kroppsbyggnad. Den har därför kallats "dinosaurievärldens Arnold Schwarzenegger". av paleontologen Scott Sampson.

Namnet Gryposaurus kommer av de grekiska orden Grypo ("Krökt-", "böjd-" eller "kroknosad") och sauros ("ödla"). Släktet skall inte förväxlas med den närbesläktade Kritosaurus, vilket forskare gjort tidigare.

Beskrivning
Gryposaurus var troligtvis byggd som de flesta andra Hadrosaurider och kunde troligen röra sig både på alla fyra, eller ställa sig på bakbenen när så behövdes. Den hade troligtvis också kraftig svans. Gryposaurus hade märkbart grövre skelett än andra hadrosaurier, och kanske den också hade kraftigare kroppsbyggnad. En fullvuxen Gryposaurus tros ha blivit cirka 9 meter lång

Som hos andra Hadrosaurider var Gryposaurus mun utformad till en ankliknande näbb, som kunde användas för att beta växtmaterial. Bakom den tandlösa näbben satt stora uppsättningar med tänder som användes för att effektivt tugga och mala födan. Gryposaurus kunde ha mellan 300 och 800 tänder på en gång.

Referenser
Prieto-Marquez A, "The braincase and skull roof of Gryposaurus notabilis (Dinosauria, Hadrosauridae), with a taxonomic revision of the genus", Journal of Vertebrate Paleontology 30(3): (Maj, 2010), sid. 838-854.
Sampson S.D & Gates T.A, "A new species of Gryposaurus (Dinosauria: Hadrosauridae) from the late Campanian Kaiparowits Formation, southern utah, USA", Zoological Journal of the Linnean Society 151 (2007): sid. 351-176.
Hecht J, "New duck-billed dinosaur was a 'chewing machine'", NewScientist (2007).

Externa länkar
Illustration av ett par Gryposaurus.

Läsbart.
Fossil "mumie" efter Gryposaurus hittad i North Dakota, 3-12-2007.

Hadrosauroider
Ornithopoda
Dinosaurier från Nordamerika
Dinosaurier från kritaperioden
Alexandre Bisson

Alexandre  Charles Auguste Bisson, född 9 april 1848, död 27 januari 1912, var en fransk lustspelsförfattare.

Bisson har skrivit en rad kvicka och välbyggda lustspel, av vilka flera med stor framgång uppförts även i Sverige, bland annat Duvals skilsmässa och Generaldirektören. Han melodramatiska bravurstycke Madame X ("Den okända") blev en världssuccé.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Franska dramatiker under 1800-talet
Franskspråkiga dramatiker
Franska författare under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1912
Män
Svensk uppslagsbok
Farlig hamn

Farlig hamn (italienska: Le mura di Malapaga, franska: Au-delà des grilles), är en fransk-italiensk dramafilm regisserad av René Clément från 1949. Den vann en Oscar för bästa utländska film vid Oscarsgalan 1951.

Källor 

Italienska dramafilmer
Filmer 1949
Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film
Filmer i regi av René Clément
Filmmanus av Cesare Zavattini
Lista över countyn i Minnesota

Detta är en lista över de 87 countyn som finns i delstaten Minnesota i USA.

Referenser 

 
Minnesotas countyn
Minnesotas countyn
Don Messick

Donald Earl Messick, född 7 september 1926 i Buffalo, New York, död 24 oktober 1997, var en amerikansk röstskådespelare som förmodligen är mest ihågkommen och mest känd som Scooby-Doo. Han har haft flera roller som bland annat Astro (Jetsons), Pixie (Pixie och Dixie), Hamton (Tiny Toon Adventures) Bobo och skogvaktare Smith (Yogi Björn) och Bamm-Bamm och Hoppy (Familjen Flinta). Han har också medverkat i bland annat Stoppa duvan!.

Messick var kollega med Daws Butler.

Externa länkar

Födda 1926
Avlidna 1997
Amerikanska röstskådespelare
Personer från Buffalo, New York
Män
Leonardo Bistolfi

Leonardo Bistolfi, född 14 mars 1859 i Casale Monferrato, död 2 september 1933, var en italiensk skulptör.

Leonardo Bistolfi var verksam i Turin. Hans rörliga realism blev mycket uppskattad, och han anlitades för flera officiella uppdrag såsom monument, medaljer och plaketter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Italienska skulptörer under 1800-talet
Personer från Casale Monferrato
Födda 1859
Avlidna 1933
Män
Italienska skulptörer under 1900-talet
Deltabaryon

Deltabaryon (även Δ-baryon eller deltaresonans) är en baryon som bara innehåller uppkvarkar och nerkvarkar, och som både har spinn och isospin , till skillnad från nukleonerna (proton och neutron) som både har spinn och isospin , men i övrigt är snarlika.  Deltabaryonerna betecknas med den grekiska bokstaven Δ (Delta).  De är relativt lätta för att vara baryoner, med en vilomassa på , och de är extremt kortlivade, med en sönderfallstid på 5,58 ± 0,09 × 10−24 sekunder.

Sönderfall 
Alla typer av  sönderfaller snabbt via den starka växelverkan till en nukleon och en pimeson med lämplig laddning.  Med lägre sannolikhet kan  också sönderfalla till en proton och en foton och  till en neutron och en foton.

Sammansättning 
Att spinnet är  betyder att alla tre kvarkarna i en -partikel har sina spinn på samma håll, till skillnad från protoner och neutroner i vilka två kvarkar spinner på ena hållet och den tredje på andra hållet. 

Familjen Δ-baryoner har fyra medlemmar som skiljer sig åt genom sin elektriska laddning och sitt kvarkinnehåll. De fyra medlemmarna utgörs av de fyra möjliga sätten att skapa kombinationer av tre kvarkar av två olika sorter: uuu, uud, udd, ddd. Det finns också motsvarande anti-deltabaryoner, uppbyggda av motsvarande antikvarkar. Existensen av  , med sin ovanliga laddning +2, var en viktig ledtråd när kvarkmodellen utarbetades på 1960-talet.

Lista 

[a]  Källan ger resonansbredden (Г). Här räknas den om till medellivslängd med t =  istället.

Se även 
 Baryon
 Nukleon
 Kvark
 Partikelfysik

Referenser

Bibliografi 

 

Baryoner
Havsruda

Havsruda (Spondyliosoma cantharus) är en stimfisk från familjen havsrudefiskar (Sparidae) som lever i östra Atlanten från Skandinavien till södra Afrika.

Utseende 
Kroppen är hög, med kropp och sidor varierat färgade i olika grå och blå nyanser med svaga, mörkare tvärstrimmor. Buken är oftast silverfärgad. Munnen har 4 – 6 rader med spetsiga tänder. Längden når upp till 60 cm, och vikten till 3 kg. Ryggfenan har 11 taggstrålar följda av 11 till 13 mjukstrålar.

Vanor 
Havsrudan är hermafrodit som börjar sitt liv som hona. Den är semipelagisk och lever ner till 200 meters djup över sand- klipp- och sjögräsbeklädda bottnar. Fisken bildar stim, ibland mycket stora sådana. Den är allätare, som framför allt lever av alger men även smådjur, speciellt mindre kräftdjur.

Fortplantning 
Arten leker under våren under vilken hanen gräver en grop på bottnen. Honan lägger därefter äggen där. Både dessa och ynglen vaktas av hanen.

Utbredning 
Havsrudan finns i östra Atlanten från södra Norge, Skagerack och Brittiska öarna över Medelhavet (inklusive Svarta havet), Kanarieöarna, Madeira och Kap Verdeöarna till norra Namibia. Den går regelbundet in i Kattegatt, men är sällsynt där.

Kommersiell användning 
Arten är en viktig matfisk i många områden och fiskas i bland annat Medelhavet.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Tadeáš Hájek z Hájku

Tadeáš Hájek z Hájku, Thaddaeus Hagecius, född 1 december 1525 i Prag, död där 1 september 1600, var en tjeckisk läkare och astronom.

Hájek z Hájku var professor i matematik i Prag. Han deltog som fältläkare i kriget mot Osmanska riket 1570 och utnämndes till kunglig livmedikus av Rudolf II. Hans mestadels på latin skrivna arbeten behandlar huvudsakligen astronomi (bland annat Diagrammata seu typi Eclipsium solis et lunæ), och på hans initiativ kallades Tycho Brahe och Johannes Kepler till Prag. Han företog även triangelmätningar i Prags omgivningar 1556-63.

Källor

Tjeckiska astronomer
Tjeckiska läkare
Tjeckiska professorer
Födda 1525
Avlidna 1600
Män
Ugglan
Personer från Prag
FK Dinamo Minsk

FK Dinamo Minsk (vitryska: Футбольны клуб Дынама Мiнск, Futbolnyj Klub Dynama Minsk) är en vitrysk fotbollsklubb i Minsk. Laget spelar hemma på Dynama stadion, som kan ta 41 040 åskådare.

Dinamo Minsk var enda klubb från Vitryska SSR i den Sovjetiska toppserien, där man spelade i 39 av 54 säsonger, och man vann serien 1982.

Historia 
 1927, Klubben bildad som Dinamo Minsk
 1954, Upplöst
 1954, Klubben återstartad som Spartak Minsk
 1959, Klubben bytte namn till Belarus Minsk
 1962, Klubben bytte namn till Dinamo Minsk
 1983, Första deltagande i Europacupen (1983–1984)

Meriter 
 Vyssjaja Liga (1992–)
 Mästare (7): 1992, 1993, 1994, 1995, 1995(a), 1997, 2004 (Tränare 2004  Jurij Sjukanov)

 Vitryska cupen (1992–)
 Mästare (3): 1992, 1994, 2003

 Sovjetiska toppligan (1936–1991)
 Mästare (1): 1982 (Tränare:  Eduard Malofejev)

 Vitryska SSR:s liga
 Mästare (3); 1945, 1951, 1975

Placering tidigare säsonger

Reservelag

Tidigare tränare 
  Leonard Adamov (1974–1977)
  Oleh Bazilevitj (1977–1978)
  Eduard Malofejev (1978–1983)
  Aleksandr Piskarev (2000–2001)
  Edward Vasilevski (2001–2003)
  Andrej Zygmantovitj (2003–2004)
  Anatolij Baidatjny (2004–2005)
  Jurij Sjukanov (2005–2006)
  Slavoljub Muslin (2008–2009)
  Kirill Alsjevskij (2009)

Europeiska rekord 
Gäller mars 2013.

 Klubbens reservlag, FK Dinamo-93 Minsk, spelade också i Europa:

Källor

Externa länkar 
 Official Website  
 FK Dinamo Minsk på Soccerway
 Supporter Guestbook
 Dinamo Minsk på UEFA.COM
 Dinamo Minsk på EUFO.DE
 Dinamo Minsk på Weltfussball.de
 Dinamo Minsk på Weltfussballarchiv.com
 Dinamo Minsk på Transfermarkt.de
 Dinamo Minsk på National Football Teams.com
 Dinamo Minsk på Football-Lineups.com

Fotbollsklubbar i Belarus
Sportklubbar bildade 1927
Sport i Minsk
Moskva tror inte på tårar

Moskva tror inte på tårar (ryska: Москва́ слеза́м не ве́рит Moskvá slezám ne vérit) är en kärleksfilm regisserad av Vladimir Mensjov från 1980. Den utspelar sig i Moskva. Filmen vann en Oscar 1980 för bästa utländska film.

Handling 
Moskva 1958. Katerina, Antonina och Ljudmila till Moskva för att ta fabriksarbete. De delar rum på ett arbetarhem medan Antonina uppvaktas av den tröge Nikolaj och Ljudmila är fast besluten att gifta sig med en rik och/eller berömd man.

Rollista 

 Vera Alentova – Katerina Alexandrovna Tichomirova, montör, senare chef på en kemisk anläggning
 Irina Muravjova – Ljudmila Sviridova, bagare, senare kemtvätt
 Aleksej Batalov – Georgij Ivanovitj (Gosja / Goga / Zjora / Jurij), Katerinas älskare, mekaniker på forskningsinstitutet
 Raisa Rjazanova – Antonina (Tosia) Bujanova, målare på en byggarbetsplats
 Boris Smortjkov – Nikolaj, Tosias man, elektriker på en byggarbetsplats
 Alexander Fatiusjin – Sergej Gurin, framstående hockeystjärna och Ljudmilas fästman
 Jurij Vasiljev – Rodion (Rudolf) Petrovitj Ratjkov, Alexandras far, filmfotograf på Ostankino
 Natalja Vavilova – Alexandra, Katerinas och Rudolfs dotter, student
 Valentina Usjakova – Anna Nikititjna, Nikolajs mamma
 Viktor Uralskij – Michail Ivanovitj, Nikolajs far
 Zoja Fjodorova – faster Pasja, vaktmästare på vandrarhemmet
 Jevgenija Chanajeva – Ratjkovs mamma
 Lija Achedzjakova – Olga Pavlovna, klubbägare
 Oleg Tabakov – Volodja, Katerinas ex
 Vladimir Basov – Anton Kruglov, biträdande chef på Glavka, gäst på Ljudmila och Katerinas fest
 Jurij Perov – Perov, kandidat för teknisk vetenskap, gäst på Ljudmila och Katerinas fest
 Eduard Ozerjanskij – Eduard Vasilievitj Ozerjanskij, testingenjör, gäst på Ljudmila och Katerinas fest
 Viktor Neznanov – poet, gäst på Ljudmila och Katerinas fest
 Michail Zimin – professor Alexej Tichomirov, Katerinas farbror
 Ivetta Kiseleva – Margarita, professor Tichomirovs fru
 Alexander Zjiltsov – Nikita, Alexandras älskare, student
 Jurij Koblov – Gena, Tosia och Nikolajs äldsta son, student
 Nina Savisjtjeva – Marina, Genas älskare, student
 Slava Matvejev – Vitia, Rudolfs yngre bror, pionjär
 Vladlen Paulus – Lednev (Michalytj), butikschef, arbetsledare
 Natalja Sanko – Katerinas kollega på fabriken
 Gennadij Jalovitj – Gosjas vän på en picknick med en hund, filosofie doktor
 Alfred Soljanov – Gosjas vän på picknicken, gitarrist med skäggsår
 Alexander Borodjanskij – Gosjas vän på en picknick
 Larisa Barabanova – bagare, Ljudmilas kollega
 Galina Dobrovolskaja – bagare, Ljudmilas kollega
 Jelena Volskaja – väktare i skyskrapan
 Inna Vychodtseva – tv-direktör
 Ljudmila Stojanova – Ljudmila, tv-korrespondent
 Garri Bardin – chefsingenjör på en kemisk anläggning
 Övriga roller: Andrej Voznesenskij, Tatiana Konjuchova, Innokentij Smoktunovskij (som sig själv), Georgij Jumatov, Leonid Charitonov, Pavel Rudakov, Veniamin Netjajev

Källor 

Ryska romantiska komedifilmer
Sovjetiska romantikfilmer
Sovjetiska dramafilmer
Sovjetiska komedifilmer
Sovjetiska filmer 1980
Moskva på film
Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film
Elisabet Falemo

Anna Elisabet Falemo, född 1959, är en svensk civilingenjör, är en svensk ämbetsman och politisk tjänsteman. Hon är civilingenjör i samhällsbyggnadsteknik från Luleå tekniska universitet. 

Falemo var generaldirektör för Elsäkerhetsverket 2011-2020. Tidigare har Falemo bland annat varit centerpartistisk statssekreterare på Miljödepartementet hos Andreas Carlgren 2006-2010, sekreterare i Energikommissionen 1994-1996, överingenjör på Stor-Stockholms Energi (STOSEB) 1996-2001 och nätchef på Elverket Vallentuna AB 2001-2006. Hon har även varit ledamot av kommunfullmäktige i Luleå 1985-1988 och stadsfullmäktige i Stockholm 1994-1998 för Centerpartiet samt politiskt sakkunnig på Miljö- och naturresursdepartementet 1992-1994.

Källor 

Födda 1959
Kvinnor
Levande personer
Svenska statssekreterare
Svenska centerpartister
Svenska generaldirektörer
Alumner från Luleå tekniska universitet
Václav Hájek z Libočan

Václav Hájek z Libočan, död 18 mars 1553 i Prag, var en tjeckisk historieskrivare.

Hájek z Libočan blev domprost på slottet Karlstein 1527. Han ägnade sig sedermera i Prag åt historieforskning och skrev bland annat Kronika česká (fullbordad 1541, tryckt 1819; översatt till tyska 1596, 1697, 1748, och, delvis, till latin, 1782). Dess vetenskapliga värde är ej synnerligen stort, men det okritiskt samlade materialets rikedom och den lätta stilen gjorde den mycket populär.

Källor

Tjeckiska historiker
Personer i Böhmen under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1553
Män
Alexander Bittner

Alexander Bittner, född 16 mars 1850 i Friedland, Böhmen, död 31 mars 1902 i Wien, var en österrikisk geolog och paleontolog.

Bittner blev 1897 chefsgeolog vid den geologiska riksanstalten i Wien. Hans arbeten rörde främst de geologiska förhållandena i de österrikiska Alperna och i de adriatiska kusttrakterna samt i Grekland.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 Deutsche Biographie: Bittner, Alexander

Noter

Österrikiska paleontologer
Österrikiska geologer
Födda 1850
Avlidna 1902
Män
Personer från Böhmen
Alumner från Wiens universitet
Johan Rönnby

Bo Eric Johan Rönnby, född 16 oktober 1962, är en svensk marinarkeolog, dykare och forskare. Han disputerade 1995 vid Stockholms universitet och är professor i marinarkeologi vid Södertörns högskola. 
Rönnby har från 1980-talet deltagit i marinarkeologiska projekt som utgrävningen av en bronsålderhydda vid den skotska sjön Loch Tay och bärgningarna av den medeltida Oskarshamnskoggen. 

Andra projekt han utforskat och dokumenterat är Gribshunden, Resande Man, Briggen Margareta af Vätö, Saltskutan Anna Maria, Kravellen vid Franska Stenarnaoch Mars. Rönnby är ytterst ansvarig för högskolans marinarkeologiska utbildning vid Institutionen för historia och samtidsstudier. Dessutom är han verksam med dykning, forskning och dokumentation av gamla skeppsvrak i Östersjön och i MARIS samarbete med Statens maritima och transporthistoriska museer.

Källor

Noter

Externa länkar
 Johan Rönnby på Södertörns högskola webbplats

Svenska professorer i marinarkeologi
Personer verksamma vid Södertörns högskola
Alumner från Stockholms universitet
Män
Födda 1962
Levande personer
Marinarkeologer
Tara (tidskrift)

Tara är en svensk tidning som riktar sig till medelålders kvinnor. Den innehåller bland annat avsnitt om träning, kost och diet, utseende, mode, relationer och biografier. Tidningen är en del av Bonnierkoncernen. Tidning är dessutom Skapad Av Amelia Adamo

Chefredaktörer
Maggan Hägglund 2000-
Stina Abenius 2004-2009
Ann Fredlund

Referenser 

Svenska damtidningar
Bonnierkoncernen
Basileios II

Basileios II kan syfta på bland andra:

 Basileios II (bysantinsk kejsare) (958–1025)
 Vasilij II av Ryssland (1415–1462)
Julius Bittner

Julius Bittner, född 9 april 1874, död 9 januari 1939, var en österrikisk tonsättare och jurist.

Bittner har skrivit operorna Der Albenteurer, Das höllisch Gold, Der liebe Augustin, Der Bergsee, Die Kohlhaymerin, Das Rosengärtlein och Die Todestarantella.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Österrikiska kompositörer
Födda 1874
Avlidna 1939
Män
Komedien om oss människor

Komedien om oss människor (engelska: You Can't Take It with You) är en amerikansk romantisk komedi från 1938 i regi av Frank Capra. I huvudrollerna ses James Stewart, Jean Arthur och Lionel Barrymore. Filmen  vann två Oscar, för bästa film och bästa regi.

Handling 
En rik affärsman, Anthony P. Kirby (Edward Arnold), köper upp all mark i ett område. En familj vägrar sälja sitt hus och därmed bussar affärsmannen alla advokater och andra han kan hitta på dem. Familjen är relativt excentrisk och dess överhuvud, Martin Vanderhof (Lionel Barrymore) framhäver att det man ska få ut av livet är glädje och vänskap, inte jakten på pengar. Martins barnbarn Alice Sycamore (Jean Arthur) kommer nu hem och berättar de goda nyheterna att hon hittat en fästman. Men det visar sig att fästmannen, Tony Kirby (James Stewart), är son till den rika affärsmannen som försöker köpa huset. Hur ska mötet mellan de båda familjerna fungera?

Rollista 

Jean Arthur - Alice Sycamore, stenograf
Lionel Barrymore - Martin Vanderhof, Alices morfar
James Stewart - Tony Kirby
Edward Arnold - Anthony P. Kirby, bankir, Tonys far
Mischa Auer - Boris Kolenhkov, den ryske dansläraren
Ann Miller - Essie Carmichael, Mr. Vanderhofs sondotter
Spring Byington - Penelope "Penny" Sycamore, Alices mor, pjäsförfattarinna
Samuel S. Hinds - Paul Sycamore, Alices far, fyrverkerikonstruktör
Donald Meek - Poppins
H.B. Warner - Ramsey
Halliwell Hobbes - Mr. DePinna
Dub Taylor - Ed Carmichael, Essies man
Mary Forbes - Mrs. Anthony P. Kirby
Lillian Yarbo - Rheba
Eddie "Rochester" Anderson - Donald
Clarence Wilson - John Blakely
Josef Swickard - professorn
Ann Doran - Maggie O'Neill, granne
Christian Rub - Schmidt
Bodil Rosing - Mrs. Schmidt
Charles Lane - Wilbur G. Henderson

Priser och utmärkelser 
Filmen nominerades till sju Oscar och vann två, för bästa film och för bästa regi.

Referenser

Externa länkar 

 
 

Amerikanska romantiska komedifilmer
Filmer 1938
Oscar för bästa film
Oscar för bästa regi
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer i regi av Frank Capra
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer från Columbia Pictures
Maria Perekusichina

Maria Savvisjna Perekusichina, född 1739, död 1824, var en rysk memoarförfattare och inflytelserik kammarjungfru till Katarina den stora.

Hon var från en adlig familj och arbetade som kammarjungfru hos Katarina sedan någon gång på 1760-talet fram till dennas död. Hon hade Katarinas tillit och hennes nära position till monarken gjorde att hon blev en värdefull förbindelselänk för supplikanter. Det sades att alla Katarinas favoriter var beroende av henne. Hon var närvarande vid Katarinas död och skrev ned sina minnen av henne.

Källor 
 Denna artikel baseras helt eller delvis på dess motsvarighet på ryskspråkiga Wikipedia

Födda 1739
Avlidna 1824
Personer i Ryssland under 1700-talet
Kvinnor
Katarina den storas hov
Bloomfield Road

Bloomfield Road är en fotbollsarena  i Blackpool, Lancashire, England. Den är hemmaplan för Blackpool och tar för närvarande 16 220 åskådare. Blackpool har spelat sina hemmamatcher på arenan sedan 1901 och den är döpt efter namnet på gatan där anläggningens huvudentré låg förr i tiden. 2000 började man med en totalrenovering, Spion Kop vid norra ändan av arenan revs och ersattes av en ny läktare med bara sittplatser. Ombyggnationen av West Stand var klar i augusti 2002 och i mars 2010 invigdes South Stand, (som revs 2003,) av Jimmy Armfield, en före detta Blackpoolspelare som läktaren är uppkallad efter. En tillfällig East Stand läktare öppnades den 28 augusti 2010, med 5 120 platser. Ombyggnationen fortsätter men man vet idag inte när den blir klar då bland annat mark måste lösas in.

Den färdiga arenan kommer trots ökningen av åskådarplatser till 17 000 platser vara den arena i Premier League med minst åskådarkapacitet. Den kommer att ha 8 000 platser mindre än Wigans hemmaarena DW Stadium som har 25 000 platser och har näst minst i ligan.

Externa länkar 
 Bloomfield Road på Footballgroundguide.com

Fotbollsanläggningar i England
Sportanläggningar invigda 1899
Blackpool FC
Mount Robsons provinspark

Mount Robsons provinspark är en stor provinspark i Canadian Rockies med en area om 2 249 km². Parken ligger helt inom British Columbia, och gränsar till Jaspers nationalpark i Alberta. British Columbias myndigheter skapade parken 1913, samma år som den första bergsbestigningen av Mount Robson skedde, delvis ledd av Conrad Kain.

Rekreationslederna byggdes 1913 av Donald "Curly" Phillips, längs Robson River till Berg Lake.

Från maj till september är ett besökscenter öppet alldeles söder om Mount Robson-utsiktsplatsen vid Yellowhead Highway. Den enda servicen inom parken är ett kombinerat kafé och bensinstation vid utsiktsplatsen.

För att ta sig till parken, följer man Yellowhead Highway 390 km västerut från Edmonton eller 290 km österut från Prince George.

Världsarv
Mount Robson provinspark fick världsarvsstatus 1984 tillsammans med andra nationalparker och provinsparker under namnet Parker i kanadensiska Klippiga bergen, för bergslandskapen med bergstoppar, glaciärer, sjöar, vattenfall, kanjoner och sandstensgrottor samt fossilen som hittats här.

Referenser

Externa länkar
BC Parks - Mount Robson Provincial Park website
UN database entry

Provinsparker i British Columbia
Parker i kanadensiska Klippiga bergen
Giulio Bizzozero

Giulio Bizzozero, född 20 mars 1846 och död 8 april 1901, var en italiensk patolog.

Bizzozero blev medicine doktor i Pavia 1866 och professor i Turin 1872. Han var lärjunge till bland annat Heinrich Frey i Zürich och Rudolf Virchow i Berlin. Han främsta vetenskapliga arbeten rör blodet, benmärgen, lymfkörtlarna och bindväven. Bizzozero var den förste som bevisade, att benmärgen var ett blodbildande organ. Han var också upptäckare av blodplättarna eller trombocyterna, vilkas betydelse vid blodproppsbildningen han påvisade.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Patologer
Italienska läkare
Födda 1846
Avlidna 1901
Män
Nina Vanna

Nina Yasikova Kind Hakim Provatoroff, känd under namnet Nina Vanna, född 27 september 1899, död 8 november 1953, var en ryskfödd brittisk skådespelare som medverkade i flera stumfilmer under 1920-talet. Hon medverkade även i en ljudfilm.

Hon medverkade bland annat i historiska filmer, och spelade bland andra Lady Jane Grey och Lucrezia Borgia. 

Vanna var gift tre gånger, med Robert Kind, regissören Eric Hakim (1900 – 1967) och slutligen Peter Provatoroff. Hon är begraven på Brompton Cemetery i West Brompton.

Filmografi i urval

Referenser
''Den här artikeln är helt eller delvis översatt från Wikipedia, där anges följande källor.

Externa länkar
Artikel om henne

Brittiska skådespelare
Kvinnor
Födda 1899
Avlidna 1953