kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inkrementell säkerhetskopiering

Inkrementell säkerhetskopiering, från engelskans incremental backup, är en metod för säkerhetskopiering som innebär att endast de ändringar som gjorts sedan den senaste säkerhetskopieringen sparas. Denna typ av säkerhetskopiering används ofta som daglig säkerhetskopia efter dagens arbete, och gäller de filer som ändrats och/eller de filer som tillkommit sedan den senaste säkerhetskopieringen utfördes. Denna typ av säkerhetskopiering är ett komplement till en fullständig säkerhetskopiering.

Differentiell inkrementell säkerhetskopiering är en särskild form av inkrementell säkerhetskopiering för att spara det som ändrats sedan den senaste totala eller inkrementella säkerhetskopieringen. En kumulativ inkrementell säkerhetskopiering är dock att föredra vid en eventuell hårddiskkrasch, då man bara behöver läsa tillbaka den senast körda inkrementella säkerhetskopieringen, förutom den fullständiga säkerhetskopieringen som kördes allra först.

Datasäkerhet
Joel Edgerton

Joel Edgerton, född 23 juni 1974 i Sydney, är en australisk skådespelare och filmskapare. Han har bland annat spelat Owen Lars i Star Wars: Episod II – Klonerna anfaller, Star Wars: Episod III – Mörkrets hämnd och Obi-Wan Kenobi. Hans äldre bror Nash Edgerton är stuntskådespelare och regissör.

Filmografi (i urval) 

 (röst)

Referenser

Externa länkar 

 
 

Födda 1974
Australiska skådespelare under 2000-talet
Män
Levande personer
Skådespelare från Sydney
Jens M. Johansson

Jens M. Johansson född 1971, är en norsk journalist och författare.

Johansson har tidigare jobbet för dagstidningen Klassekampen, nu för Dagens Næringsliv.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Tröst 2006

Priser och utmärkelser 
 Tidenpriset 2004

Källor

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1971
Män
Levande personer
Kameltå

Kameltå är ett slanguttryck, från engelskans camel toe, som syftar på konturerna av de yttre blygdläpparna som kan synas då en kvinna har åtsittande kläder vid underlivet. Vidare har termen kameltå gett upphov till kontroverser på internet vid flera tillfällen.

Manlig motsvarighet 
En man i trånga kläder kan också visa konturer av sitt kön, något som skämtsamt kallas moose knuckle. En svensk översättning av begreppet saknas men det skulle ungefärligen kunna översättas till älgknogar.

Se även 
 Behålös
 Whale tail

Referenser

Externa länkar 

Kvinnans könsorgan
Slanguttryck
Mode
Vestfold og Telemarks litteraturpris

Vestfold og Telemarks litteraturpris (tidigare Vestfolds litteraturpris), är ett norskt litterärt pris som instiftades av bokhandeln Norli i Tønsberg (tidigare Olafsens Bog- og Papirhandel) 1997. Den tilldelas en författare som personligen eller genom sitt författarskap har anknytning till Vestfold og Telemark fylke. 

Vestfolds litteraturpris är primärt ett skönlitterärt pris, men kan också ges till en sakprosaförfattare. Den utdelas årligen av en jury bestående av fem medlemmar utsedda av Tønsberg og Nøtterøy Bibliotek, Vestfold fylkesbibliotek, Norli i Tønsberg och Tunsberg Litterære Selskap. 

Vestfolds litteraturpris delas ut under öppningsceremonin vid Litteraturuka i Vestfold i Fylkesbiblioteket i Tønsberg i november varje år. Priset består av ett grafiskt blad och ett resestipendium på 25 000 norska kronor.

Pristagare
1997 – Harald Rosenløw Eeg, ungdomsboksförfattare från Tønsberg
1998 – Gro Dahle, lyriker och författare bosatt på Tjøme
1999 – Ingvar Ambjørnsen, författare från Larvik
2000 – Margaret Skjelbred, författare från Stokke, bosatt i Tønsberg
2001 – Dag Solstad, romanförfattare från Sandefjord
2002 – Trude Marstein, författare från Tønsberg
2003 – Jan Mehlum, kriminalförfattare bosatt i Tønsberg
2004 – Stein Erik Lunde, ungdomsboksförfattare bosatt på Nøtterøy
2005 – Odd Børretzen, skribent bosatt i Tønsberg och Holmestrand
2006 – Kåre Glette, sakprosaförfattare och högskolelektor bosatt i Tønsberg
2007 – Svein Nyhus, barnboksförfattare och illustratör bosatt på Tjøme
2008 – Niels Christian Geelmuyden, författare och skribent bosatt på Tjøme
2009 – Sidsel Mørck, författare uppvuxen i Sandefjord
2010 – Tom Kristensen, författare från Tjøme
2011 – Erling Pedersen, författare bosatt i Larvik
2012 – Jørn Lier Horst, författare bosatt i Stavern
2013 – Mathis Mathisen, forfatter bosatt i Melsomvik
2014 – Kurt Aust, författare bosatt i Horten
2015 – Tone Gleditsch Stabell, författare bosatt i Horten
2016 – Steinar Opstad, författare från Stokke
2017 – Kari Woxholt Sverdrup, författare från Stokke
2018 – Stig Aasvik, författare från Horten
2019 – Marta Breen, författare och journalist från Larvik
2020 – Kim Leine, författare från Telemark
2021 – Tone Hødnebø, lyriker från Tønsberg

Referenser 

Norska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1997
Rapp

Rapp kan avse:

 Rapp – en musikstil, se Rap
 Rapp (hästfärg) – en hästfärg
 HMS Rapp (88) – ett fartyg

Personer

 Albert Rapp
 Anders Rapp
 Anita Rapp
 Anthony Rapp
 David Rapp, byggherre
 Erik Rapp
 Karl Rapp
 Martin Rapp
 Mary Rapp
 Pat Rapp
Philip Jacob Rapp (1820–1917), byggmästare
 Sivert Rapp
 Sofia Rapp Johansson
 Tom Rapp
 Torsten Rapp

Se även 
 Rappe – ätten Rappe

Svenska efternamn
Telefontornet

Telefontornet var ett fackverkstorn i stål på taket på Allmänna Telefonaktiebolagets hus vid Malmskillnadsgatan 30 i Stockholm, uppfört 1887 och rivet 1953. Tornet byggdes för att bära upp telefonledningar till Stockholms telefonabonnenter och var cirka 45 meter högt. Stommen, som byggdes av Motala Verkstad, var den första i Sverige med sammannitade stålbalkar.

Historik

Telefontornet invigdes 1887 och hade beställts av Stockholms Allmänna Telefon AB (SAT), då hade Stockholm 5 500 telefonapparater och ledningar på , i regel utförda med blanktråd över hustaken. Vid invigningen utgick 4 000 telefontrådar från tornet över centrala Stockholm. Från början var det tänkt att telefontornet skulle vara 80 meter högt i järn, men problem med myndighetsbeslut ledde till att man istället uppförde fyra stativ, liknande dem man tidigare uppfört på olika håll i staden, fast här i större dimensioner. 

Ganska snart tyckte allmänheten och pressen att tornet var fult och att det behövdes en utsmyckning. Man utlyste då en pristävlan om tornets utsmyckning. Tävlingen vanns av J. Zetterstedt som var tjänsteman vid bolaget. Förslaget omarbetades i väsentlig grad av arkitekten Fritz Eckert omkring 1890 och därmed fick tornet de fyra hörntornen med vimpelstänger. Vid alla stora evenemang i staden flaggades det där. Även vid bolagets understationer på  Svartmangatan 6 och Hornsgatan 9 fanns mindre telefontorn.

Redan i början av 1890-talet började trådarna sammanföras i kablar under jorden. Omkring 1913 var ombyggnaden genomförd och telefontornet miste sin funktion även om enstaka ledningar fanns kvar.

År 1939 monterades en roterande klocka på tornet, den så kallade NK-klockan. Urtavlan har en diameter av 7,6 meter och var då Europas största. NK-klockan tillverkades 1939 av “Ingenjörsfirman Teknik ASEA” under medverkan av Ruben Morne. Hela anordningen väger sju ton. Uret var en reklamskylt för NK och NK-klockan blev ett populärt inslag i stadsbilden. Uret monterades ner 1953 men monterades upp igen inom ett år på dess nuvarande plats på varuhuset NK:s tak.

Onsdagen den 23 juli 1952 utbröt en eldsvåda i Televerkets Radiolaboratorium som var inrymt under tornet, varvid tornet och den övriga byggnaden skadades svårt. 1953 revs tornet då risken för att det skulle störta samman var för stor. Men tornet skulle ha rivits ändå, eftersom Norrmalmsregleringen hade kommit igång och kvarteren runt Norra Smedjegatan började rivas 1967.

Se även
Telekommunikationer i Stockholm

Referenser

Noter

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Ej längre existerande torn i Sverige
Telekommunikation
Rubem Fonseca

Rubem Fonseca, född 11 maj 1925 i Juiz de Fora i Minas Gerais, död 15 april 2020 i Rio de Janeiro, var en brasiliansk författare.

Efter juridikstudier i Brasilien och USA arbetade han som chef för elektricitetsbolaget i Rio de Janeiro. Under militärdiktaturen på 1960-talet förbjöds hans böcker såsom varande pornografiska.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 (1984) Den stora konsten (2000, Bokförlaget Tranan, Översättning Örjan Sjögren)

Källor

Noter

Brasilianska författare under 1900-talet
Portugisiskspråkiga författare
Personer från Juiz de Fora
Män
Födda 1925
Avlidna 2020
Elim

Elim nämns i Bibeln som en av lägerplatserna för israeliterna under uttåget från Egypten.

Elim är belägen på Sinaihalvöns västra sida, troligen vid Wadi Gharandel, en oas 100 km sydöst om Suez. Enligt 4 Mos 33:9 fanns det vid Elim tolv källor och sjuttio palmer och där slog israeliterna läger efter att ha vandrat från Mara cirka 25 kilometer norr därom. Från Elim fortsatte de till nästa läger vid Sävhavet där folket mättades med vaktlar och manna (2 Mos 16:13). 

Många kyrkor och kapell inom väckelserörelsen bär detta namn.
Exempelvis Stockholms femte baptistförsamlings kyrka i hörnet av Styrmansgatan/Storgatan på Östermalm kallades Elimkapellet. Den nuvarande Elimförsamlingen i Stockholm bildades 1990 genom ett samgående mellan Östermalms baptistförsamling (Elim) och Birka frikyrkoförsamling som tidigare hade en kyrka i Birkastaden.

Externa länkar
Elimkyrkan Stockholm
Fries SA (1897). Stockholms kyrkliga och religiösa förhållanden

Platser i Bibeln
Vanliga namn på kyrkor och kapell inom väckelserörelsen
Baptism i Sverige

Gamla testamentet
Italiens fotbollslandslag i VM 1982

Italiens fotbollslandslag i VM 1982

Italiens herrlandslag i fotbolls VM-trupp till Spanien 1982.

Förbundskapten 
Enzo Bearzot

Spelare 

1982 i Italien
Fotboll i Italien
Italiens fotbollslandslag i OS 1984

Italiens fotbollslandslag i OS 1984

Truppen för Italiens herrlandslag i fotboll vid OS 1984 i Los Angeles.
Franco Tancredi
Riccardo Ferri
Filippo Galli
Sebastiano Nela
Roberto Tricella
Pietro Vierchowod
Salvatore Bagni
Franco Baresi
Sergio Battistini
Antonio Sabato
Beniamino Vignola
Walter Zenga
Pietro Fanna
Daniele Massaro
Massimo Briaschi
Maurizio Iorio
Aldo Serena
Förbundskapten: Enzo Bearzot

1984 i Italien
Fotboll i Italien
Kitchener, Ontario

Kitchener är en stad i de sydvästra delarna av provinsen Ontario i Kanada. Staden täcker ett område på 136,86 kvadratkilometer och är huvudort i Waterloo Region. Den är helt sammanvuxen med Waterloo i norr och gränsar till Cambridge i sydost. Kitchener och Waterloo räknas som  "tvillingstäder" och omtalas ofta som "Kitchener–Waterloo".
Precis som i Tyskland hålls här en så kallad oktoberfest, den största utanför Tyskland.

Staden hette Berlin åren 1833-1916, namngiven efter den stora andelen tysktalande, men bytte namn när Kanada låg i krig med det Kejserliga Tyskland under första världskriget. Det nya namnet Kitchener togs 1916 efter fältmarskalk Horatio Herbert Kitchener. 2004 firade staden sitt 150-årsjubileum. Det var från 1854 orten blev town, från 1912 benämns den city (jämför stad).

Ishockeylaget Kitchener Rangers kommer från staden. Det spelar i Ontario Hockey League.

Källor

Berömdheter 
 Kristin Booth, skådespelerska
 Brian Bradley, tidigare ishockeyspelare
 Woody Dumart, tidigare ishockeyspelare
 Pietro Gagliano, grafikdesigner och underhållare
 Lois Maxwell (1927–2007), skådespelare
 Duanne Moeser, tidigare ishockeyspelare
 David Morrell, författare
 Kyle Quincey, ishockeyspelare
 Jeremy Ratchford, skådespelare
 Jason Reso, fribrottare inom TNA, alias "Christian Cage"
 Brad Schlegel, tidigare ishockeyspelare
 Milt Schmidt, tidigare manager och spelare inom ishockey
 Earl Seibert, tidigare ishockeyspelare
 Frank J. Selke, tidigare manager och spelare inom ishockey
 Darryl Sittler, tidigare ishockeyspelare
 Edna Staebler (1906–2006), författare av regionala kokböcker
 Scott Stevens, tidigare ishockeyspelare
 Murray Irwin "Moe" Norman (1929– 
2004), professionell golfspelare

Artikelursprung

Externa länkar

 Kitcheners stad
 Kitchener Community Profile
 Kitchener-Waterloo Oktoberfest

Orter i Ontario
Primärkommuner i Ontario
Tjuvknop

Tjuvknop är en felslagen råbandsknop, där de fasta parterna ligger diagonalt. Den kan även kallas för falsk råbandsknop

Enligt legenden knöt alltid sjömännen igen sina bröd- och persedelpåsar med denna knop, väl medvetna om att tjuvarna skulle knyta igen dem med en råbandsknop i stället. Men, säger Ashley, "jag har aldrig sett knopen i praktisk användning, jag har inte uppmärksammat knopen och inte heller blivit bestraffad för att inte ha gjort så".

Knopen har nummer 1207 i Ashleys bok om knopar, som också anger namnen "påsknop" (Bag knot) och "brödpåsknop" (Bread bag knot).

Tjuvknopen kan löpa om den belastas, vilket en rättslagen råbandsknop inte gör.

Se även 
Råbandsknop
Käringknut

Källor

Knopar
Paul Zerling

Paul Gustav Zerling, född 7 april 1890 i Sånga församling i Stockholms län, död 16 maj 1972 i Stockholm, var svensk friidrottare (sprint- och häcklöpning) och skridskoåkare. Han tävlade i friidrott för AIK. 

Han hade det svenska rekordet på 110 meter häck 1912 till 1918 och på 400 meter häck 1914 till 1916.

Vid de Olympiska sommarspelen 1912 i Stockholm, var han med i det svenska laget i stafett 4 x 400 meter. Laget slogs dock ut i försöken. Zerling deltog också i den individuella tävlingen på 400 meter men slogs ut i semifinalen.

Han vann SM-guld på 110 meter häck 1915 och på 400 meter häck 1914 och 1915. Han var även med i det segrande stafettlaget på 4 x 400 m vid SM 1912 och 4 x 100 m 1913.

Referenser

Källor

SOK:s personsida

Födda 1890
Avlidna 1972
Svenska kortdistanslöpare
Svenska häcklöpare
Svenska skridskoåkare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Män
Personer från Sånga socken, Uppland
Svenska idrottare under 1900-talet
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1912
Mount Kitchener

Mount Kitchener är ett berg i Alberta inom Columbia Icefield i Jasper National Park, som ingår i Canadian Rockies i Kanada. Berget kan ses från Icefields Parkway (#93) nära Sunwaptapasset.

Berget hette ursprungligen Mount Douglas, ett namn det fått av J. Norman Collie efter David Douglas. 1916 ändrades namnet till det nuvarande efter Horatio Herbert Kitchener, som just dödats i det då pågående första världskriget.

Rutter 
 SouthWest Slopes (Normal Route) I
 Grand Central Couloir V 5.9
 Ramp Route V 5.8

Källor

Externa länkar 
 Mt. Kitchener på Peakware

Berg i Alberta
Vince Gilligan

Vince Gilligan, född 10 februari 1967 i Richmond, Virginia, är en amerikansk manusförfattare, regissör och producent. 

Mest känd för att ha skapat TV-serien Breaking Bad för TV-bolaget AMC och uppföljaren Better call Saul. Han har även jobbat med TV-serierna Arkiv X och The Lone Gunmen.

Filmografi (urval)

Som regissör
2000 - Arkiv X, avsnitt Je Souhaite (TV-serie)
2002 - Arkiv X, avsnitt Sunshine Days (TV-serie)
2008-2011 - Breaking Bad (TV-serie)
2015-2022 - Better Call Saul (TV-serie)

Som manusförfattare

1995-2001 - Arkiv X  (TV-serie)

2008-2013 - Breaking Bad  (TV-serie)

Som producent
1997-2002 - Arkiv X  (TV-serie)

2008-2013 - Breaking Bad  (TV-serie)
2015-2022 - Better Call Saul (TV-serie)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1967
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska TV-regissörer
Amerikanska TV-producenter
Män
Levande personer
Personer från Richmond, Virginia
Alumner från New York University Tisch School of the Arts
Söderhamns rådhus

Det nuvarande rådhuset i Söderhamn uppfördes 1860 och fick sin nuvarande utformning 1876-78. Det är det fjärde i ordningen som funnits i staden.

Det första rådhuset kom till 1621, vilket var året efter att Gustav II Adolf utfärdat stadsprivilegier för den nya staden. Detta rådhus var en träbyggnad i en våning vilket var beläget något sydost om det nuvarande. Den exakta utformningen av detta rådhus, som förstördes i stadsbranden 1675, är okänd.

Det andra rådhuset invigdes 1683 och var betydligt större än föregångaren, men inte heller detta blev gammalt. Det var beläget något sydväst om det nuvarande rådhuset, mitt i nuvarande Rådhusgatan. Den 21 maj 1721 härjade ryska trupper staden och brände då ned i stort sett all bebyggelse, med undantag för den nya Ulrika Eleonora kyrka, som skonades. Såväl rådhuset som den då ännu kvarstående gamla Mariakyrkan blev lågornas rov. 

Det tredje rådhuset uppfördes av byggmästare Jonas Granlund och stod klart 1724. Det var placerat på samma plats som det nuvarande. Denna byggnad var påkostad och försedd med taktorn, urverk, stadskällare och lokaler åt hallrätten. Den var jämte kyrkan stadens mest förnäma byggnad och blev äldre än föregångarna. Den totalförstördes dock i stadsbranden 8 februari 1860, även om man den gången kunde förhindra en större katastrof.

Magistraten agerade dock snabbt och redan samma år invigdes det nuvarande rådhuset, vilket uppfördes efter ritningar av Gävles stadsbyggmästare Gustav N. Runer och blev dennes förnämsta arbete. Denna byggnad uppfördes i tegel med huvudfasad åt söder och två flyglar samt är försedd med taktorn. Den inrymde ursprungligen stadens hela administration med stadsfiskalkontor, lokaler åt polisen med arrest, auktionskammare m.m. Dessutom fick staden nu en större festlokal i rådhuset. 

I den förödande stadsbranden 22 juli 1876 blev Runers rådhus svårt skadat. Taket med tornbyggnaden förstördes helt, men väggarna stod kvar och vid en genomgripande restaurering av stockholmsarkitekten Ernst Jacobsson, vilken var slutförd 1878, fick rådhuset sin nuvarande utformning i holländsk renässans med kalkstensdekorationer. Det nya kopparklädda tornet, som når en höjd av 46 meter, fick invändigt en stomme bestående av järnkolonner gjutna vid Ludwigsbergs verkstad medan uret kom från F.W. Tornberg urfabrik & urhandel. Interiören renoverades, medan rumsdispositionen var i princip den samma som före branden, med stadsfullmäktiges sessionslokal, drätselkammare och lokaler för sparbanken i övervåningen medan nedervåningen bland annat inrymde polisstation med åtta arrester, telegraf och tull. Rådhuset har därefter restaurerats vid flera tillfällen.

Rådhuset har besöksadress Oxtorgsgatan 19 och inrymmer Söderhamns kommunkansli.

Källor

Söderhamns rådhus - en tillbakablick, utgiven av Söderhamns-Kuriren 1975.

Byggnader och anläggningar i Söderhamn
Rådhus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
Byggnadsminnen i Gävleborgs län
Stadshus i Sverige
Gustaf Nilsson i Kristianstad

Gustaf Nilsson, Nilsson i Kristianstad, född 15 oktober 1880 i Västra Skrävlinge, Malmöhus län, död 30 april 1926 i Kristianstad, var en svensk ombudsman och socialdemokratisk politiker.

Nilsson verkade som riksdagsledamot i andra kammaren 1912-1919, invald i Kristianstads läns sydöstra valkrets. Han tillhörde senare första kammaren från 1922 till sin död 1926, invald i Blekinge läns och Kristianstads läns valkrets.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1880
Avlidna 1926
Los Jaivas

Los Jaivas är en chilensk folklore/rockgrupp. De är mycket populära i Latinamerika för sin blandning av progressiv rock och latinamerikanska rytmer, och anses vara Chiles viktigaste rockmusiker genom tiderna.

Historia
Gruppen bildades 1963 i Viña del Mar, Chile som The High & Bass fram till 70-talet och är fortfarande aktiva.
De har sjungit sånger som ursprungligen var dikter av bland annat Pablo Neruda. De har också modifierat låtar av Violeta Parra.

1972 kom deras stora genombrott med singeln Todos Juntos som handlar om enighet och fred mellan människorna på jorden.

Diskografi  
 El Volantín 1971 
 Todos juntos 1972 
 Palomita blanca (Soundtrack) 1973 (Släppt 1995) 
 Sueños de América 1974 
 Los Jaivas (El indio) 1975 
 Canción Del Sur 1977 
 Mambo de Machaguay (Kompilation) 1978 
 Alturas de Machu Picchu (baserad på Pablo Nerudas text om Machu Picchu) 1981 
 Aconcagua 1982 
 En Argentina (Live) 1983
 Obras de Violeta Parra 1984 
 Si tu no estás 1989 
 Hijos de la Tierra 1995 
 Trilogia: El Rencuentro 1997 
 Mamalluca 1999 
 En El Bar-Restaurant Lo Que Nunca Se Supo (Kompilation) 2000 
 Los Jaivas En Concierto: Gira Chile 2000 (Live) 2000 
 Arrebol 2001 
 Obras Cumbres (Kompilation) 2003 
 La Vorágine I, Pan Negro (Improvisationet 1969-70) 2003 
 La Vorágine II, La Reforma (Improvisationer 1969-70) 2003 
 La Vorágine III, El Tótem (Improvisationer 1969-70) 2003 
 La Vorágine IV, Mucha Intensidad (Improvisationer 1969-70) 2003 
 La Vorágine V, ¿Qué Hacer? (Improvisationer 1969-70) 2003 
 Serie de Oro: Grandes Exitos (Kompilation) 2004 

Musik i Sydamerika
Andinsk folkmusik
Chilenska musikgrupper
Chilenska rockgrupper
Spanskspråkig musik
Herman Carlson i Herrljunga

Herman Carlson (i riksdagen kallad Carlson i Herrljunga), född 15 januari 1870 i Fölene socken, död 25 juli 1950 i Herrljunga, var en svensk bankdirektör och politiker (liberal).

Herman Carlson, som kom från en bondefamilj, började som trävaruhandlare i Herrljunga 1898 och blev 1909 styrelseordförande och direktör i AB Herrljunga lantmannabank. Han fortsatte sin bankkarriär på olika poster tills han 1935 blev verkställande direktör för Herrljunga sparbank. I Herrljunga var han kommunalnämndens ordförande 1900–1947.

Carlson var riksdagsledamot i andra kammaren 1909–1918, fram till 1911 för Vättle, Ale och Kullings domsagas valkrets och från 1912 för Älvsborgs läns mellersta valkrets. I riksdagen tillhörde han Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. Han var bland annat ledamot i bankoutskottet 1914–1918 och engagerade sig bland annat i värnpliktigas situation.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 213

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Fölene socken
Födda 1870
Avlidna 1950
Män
So Close

"So Close" är en låt skriven av Stephen Schwartz och musiken är gjord av Alan Menken. Låten kommer från filmen Förtrollad med Amy Adams och Patrick Dempsey i huvudrollerna. Den framförs av sångaren Jon McLaughlin.

Sånger 2007
Algot Sjöström

Algot Natanael Sjöström, född 15 november 1879 i Kvistofta församling, Malmöhus län, död 5 december 1958 i Göteborg (Karl Johan), var en svensk bageriarbetare och socialdemokratisk politiker.

Sjöström verkade som riksdagsledamot i andra kammaren från 1918, invald i Göteborgs stads valkrets.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personer från Kvistofta socken
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1879
Avlidna 1958
Män
Ego Trippin'

Ego Trippin' är det nionde studioalbumet av rapparen Snoop Dogg. Albumet släpptes i Tyskland den 7 mars 2008 och såldes i 137 000 kopior första veckan. 

Det var från början tänkt att albumet inte skulle ha några gästartister utan att Snoop Dogg skulle framföra alla låtar ensam, därav namnet Ego Trippin'. Men på albumet finns nu många gästartister.

Låtlista 

Album av Snoop Dogg
Musikalbum 2008
Hiphopalbum
Red Hot Max

Mats Alvar Olsson, mer känd som Red Hot Max, född 1958, är en svensk sångare och gitarrist inom 50-talsrock och rockabilly. Han var med och bildade en av Sveriges första rockabillyband 1979, Red Hot Max & Cats.
LP:n "The thrilling sound of hot Rock-a-billy" kom 1981, och "Lonesome Rocker" 1983. Båda på Wildcat Records. RHM bytte skivbolag och 1986 kom "Why change" på Sunjay records. 1989 kom "Cuckoo clock rock" på New music, en label under Marianne Records.
"Nothing but live" 1992 och "Furious live" 1998 var båda utgåvor på Start Klart Records, så även senaste utgåvan "25 years of hysterical Rock & Roll", som kom 2006.

Diskografi
The thrilling sound of hot Rock-a-billy  1981
Lonesome Rocker 1983
Why change 1986
Cuckoo clock rock 1989
Nothing but live 1992 
Furious live 1998
25 years of hysterical Rock & Roll 2006

Referenser

Noter

Externa länkar
Red Hot Max hemsida

Rockabillymusiker
Män
Svenska musiker
Levande personer
Födda 1958