kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bryan Habana

Bryan Habana, född den 12 juni 1983 i Benoni, provinsen Gauteng, är en sydafrikansk rugbyspelare, som spelar i det sydafrikanska rugbylandslaget.

Biografi 
Världsmästare med springbockarna vid världscupen 2007, där han avslutade bästa målskytten med åtta mål, vilket motsvarade Nya Zeelands rekord Jonah Lomu 1999, han slutade tredje i upplagan. 2015 i England där han utjämnade Lomus rekord på femton VM-försök, ett rekord som han satte i tre utgåvor mot två för Lomu. Han vinner också med sitt landslag Tri-Nations 2009, tävling varje år mot de tre stora nationerna på södra halvklotet, Australien, Nya Zeeland och Sydafrika.

2007 vann han också titeln som bästa spelare i IRB-världen. I klubbar eller franchise vann han två Super 14-spelare 2007 och 2009 med Bulls, tävlingar som spelades av franchisetjänsterna på de tre stora nationerna på södra halvklotet. Han vann två Currie Cup 2006 och 2009 med Blue Bulls. Han gick sedan med i Europa för att spela med den franska klubben Rugby club Toulon. Han blev mästare i Europa 2014 och mästare i Frankrike under samma säsong. Året därpå vann han en andra titel på Europamästare. Han avslutar sin karriär i slutet av säsongen 2017-2018 när han inte spelar spelet på grund av en skada som avtalats i slutet av föregående säsong.

Han anses vara en av världens bästa wingers med sin snabbhet och kraft.

Sydafrikanska rugbyspelare
Män
Födda 1983
Levande personer
Sandbacka

Sandbacka kan syfta på:
 Sandbacka, Umeå – en stadsdel i Umeå.
 Sandbacka, Österbotten – en by i Österbotten.
 Sandbacka, Stenungsunds kommun – en småort i Stenungsunds kommun.
 Sandbacka Park - en företagspark i Sandvikens kommun.

Se även
 Sandsbacka och Risbacka – småort i Härryda kommun
Grips-Theater

Grips-Theater i Berlin, Tyskland är en välkänd teater för barn och ungdomar vid Hansaplatz. 

Grips-Theater har funnits på Hansaplatz sedan 1974 då man flyttade in där biografen Bellevue tidigare låg. Den ligger i direkt anslutning till tunnelbanestationen.

Externa länkar
Officiell webbsajt

Kultur i Berlin
Teatrar i Tyskland
Hansaviertel
Bogside

The Bogside är bostadsområde i Derry i Nordirland, till största delen bebott av katoliker. Bogside är en viktig plats i historien om konflikten i Nordirland. Bland annat inträffade Den blodiga söndagen-händelserna och Slaget om Bogside här. Området är också känt för sina väggmålningar (muralmålningar) gjorda av The Bogside Artists. Under åren 1969-1972 tillhörde Bogside Free Derry. Torget Free Derry Corner ligger här.

Museum of Free Derry  ligger i Bogside.

Se även
 Den blodiga söndagen
 Free Derry
 Konflikten i Nordirland
 Slaget om Bogside

Externa länkar

 Museum of Free Derry - Bogside Historia
 Slaget om Bogside

Nordirlands geografi
Derry
Centraleuropeiska frihandelsområdet

Centraleuropeiska frihandelsområdet (Central European Free Trade Area, Cefta) är ett frihandelsområde för stater i centrala, sydöstra och östra Europa som inte är medlemmar i Europeiska unionen. Det upprättades genom Centraleuropeiska frihandelsavtalet (Cefta-avtalet).

Historia 
Cefta bildades den 21 december 1992 i polska Kraków. Grundarstaterna var de tre länder som då ingick i Visegrádgruppen, nämligen Polen, Tjeckoslovakien och Ungern. Sedan grundandet har flera länder anslutit. De länder som senare har anslutit till Europeiska unionen har lämnat samarbetet och dagens CEFTA-medlemmar är helt andra än de som ursprungligen grundande organisationen.

Medlemsstater 
Nuvarande (2013) medlemsstater är: Albanien, Bosnien och Hercegovina, Nordmakedonien, Moldavien, Montenegro, Serbien och Kosovo.

Se även 
 Stabiliserings- och associeringsavtal
 Mercosur

Internationell ekonomi
Mellanstatliga organisationer i Europa
Bildanden 1992
Idilia Dubb

Idilia Dubb, född 1834, död 1851, var en skotsk dagboksförfattare. 

Hon gjorde vid sjutton års ålder, tillsammans med sin familj bestående av far William Dubb, mor Elizabeth Dubb och syskonen George och Mary, gjorde en resa till Koblenz år 1851. Idilia försvann spårlöst därifrån, då hon på morgonen gått ut för att måla men inte återvände. 

Hon återfanns inte förrän 10 år senare, när man 1860 rev ett gammalt torn och fann hennes kvarlevor i tornets topp. Skelettet kunde identifieras med hjälp av bl.a. det faktum att hennes hatt och dagbok låg bredvid henne.

Historien berättades, tillsammans med dagbokens två sista sidor, i två nummer av den tyska veckotidningen Adenauer Kreis- und Wochenblatt den 26 oktober och 2 november 1863. Denna version har tills nyligen fått gälla som belägg för historiens äkthet. 

År 2001 (på svenska) och 2002 (på tyska) kom en nyutgåva av vad som angavs vara originaldagboken, i en version sammanställd av Genevieve Hill, väninna till Idilia Dubb. De båda böckerna utger sig för att vara översättningar från en engelsk utgåva, med Genevieve Hill som författare. Någon sådan bok på engelska har dock inte getts ut. Olika efterforskningar ger vid handen att både nyutgåvan och versionen från 1863 troligen är uppdiktade.

Utgåvor
Den svenska översättningen gjordes av Ann-Marie Ljungberg, Idilia Dubbs dagbok (2001) . Ny utgåva (2002) . Som engelsk originaltitel anges Miss Idilia's Diary.
Den tyska översättningen gjordes av Kattrin Stier, Das verschwundene Mädchen: Die Aufzeichnungen der Idilia Dubb (2002) . Som engelsk originaltitel anges The Diary of Miss Idilia.
En norsk översättning gjordes av Kari Bolstad, Idilia Dubbs dagbok (2004) . Som engelsk originaltitel anges The diary of Idilia Dubb.

Analyser
 "Gefabelt und gemuthmaßet", kritisk analys av Karla Scheider, Die Zeit, nr 8, 2003. 
 Lahnsteiner Altertumsverein, Hans G. Kuhn, källtexter och analyser, bland annat texten från 1863 

Avlidna 1851
Skottar
Kvinnor
Födda 1834
Dagboksskrivare under 1800-talet
Skotska författare under 1800-talet
Amerika-Haus

Amerika-Haus på Hardenbergstrasse 22-24 i Charlottenburg i Berlin är ett amerikanskt kultur- och informationscentrum om USA. Huset byggdes 1957 efter Bruno Grimmeks planer. 1953 grundade USA United States Information Agency för att informera om USA i utlandet. 1957 flyttade man in Amerika-Haus och här arrangerades olika kulturella evenemang. Det fanns även ett bibliotek. Från 1968 och framåt har huset flera gånger blivit föremål för antiamerikanska demonstrationer. Huset omges numera av höga staket och kontroller av besökare sker och huset bevakas av polis. Detta har gjort att verksamheten fört en tynande tillvaro och 2006 fick Berlins stad ta över huset.

Charlottenburg
Byggnader och anläggningar i Berlin
Arkitekturåret 1957
Trachtemyriv

Trachtemyriv (ukrainska: Трахтемирів, ryska: Трахтемиров: Trachtemirov, före detta Терехтемиров/Terechtemirov) är en by i Tjerkasy oblast i Ukraina.

Historia 
Orten var zaporizjakosackernas första huvudstad (innan Tjigirin, Baturin och Gluchov). Staden ligger i trakten av Kanivbergen. Kosackernas tid i Trachtemirov började 1578, när den polske kungen Stefan Batory trots sina meningsskiljaktigheter med kosackerna officiellt överlämnade staden till dessa. Då hette den Terechtemirov, medan namnet Trachtemirov dök upp senare, under andra halvan av 1600-talet. Terechtemirov var ett viktigt militärt centrum (bas): här förvarades vapen, krut, proviant. 

Under Bogdan Chmelnytskyjs uppror mot Polen 1648-1654 deltog en Terechtemirovskvadron som en del av Kanevregementet. I Terechtemirov sammankallades de kosackiska råden (det sista 29 oktober 1659), man valde överstar och hetmän.

Byar i Ukraina
Orter i Tjerkasy oblast
Ernst Creutz

Erengisle (Ernst) Larsson Creutz (), ursprungligen Erengisle Larsson, död i februari 1635, var en svensk landshövding och ståthållare.

Biografi 
Creutz var landshövding i Norrland, Öster- och Västerbottens län. Han var son till slottsfogden Lars Mårtensson och Margareta Arvidsdotter (Wildeman). Han ägde Sarvlaks och Malma (nu Malmgård) i Pernå, samt gods i Livland genom sin hustru. Han adlades med namnet Creutz, och var därmed den förste att använda det släktnamnet. Creutz blev överste vid Tavastehus läns infanteriregemente 1625 och ståthållare i Dorpat 1627.

Creutz gifte sig den 14 mars 1614 med Catharina Hess von Wichdorff, död 1660. De var föräldrar till bland andra sönerna Lorentz Creutz den äldre och Ernst Johan Creutz den äldre, båda landshövdingar.

Creutz blev ihjälslagen av Per Dufva (som tidigare även slagit ihjäl hans bror Mats Larsson år 1609) och begravd i Pernå kyrka under en gravhäll av kalksten med hans och hans hustrus bilder i naturlig storlek.

Referenser

Noter 

Avlidna 1635
Landshövdingar i Västerbottens län
Landshövdingar i Österbottens län
Män
Personer under stormaktstiden
Ernst
Personer i Finland under 1600-talet
Svenskt adlade
Ofoten

Ofoten (fornnorska Ófóti eller Ófótr), distrikt kring den 76 km långa Ofotfjorden och dennas många förgreningar i Salten, nordligaste delen av Nordland fylke i Norge.

Ursprungligen hette endast själva fjorden Ofoten, senare användes namnet om omnejden. Ofotfjorden bildar nordöstra fortsättningen av Vestfjorden; gränsen går över den 13,3 km² stora Barø, som delar fjorden i två sund fyllda av skär. Ofoten, som omfattar häradena Evenes, Ankenes och en del av Lødingen, utgör 3 036,16 km².

Inre, östra, bredaste delen av Ofoten med fjordarmarna Skjomen, Beisfjorden och Rombaken, tillhör Nordlands mest storartade trakter med ända upp till 1 600 m höga fjäll (Kongsbaktind vid Skjomen 1 576 m), som stiger brant upp från de trånga fjordarna. Ofoten har åtskilliga järnfyndigheter (Håfjeldet i söder, Bogen i norr) och kopparfyndigheter (Melkedalen mellan Tysfjorden och svenska gränsen). På halvön mellan Beisfjorden och Rombaken ligger staden Narvik, vid innersta viken av Herjangen, Ofotfjordens nordligaste utlöpare, Elvegårdsmoen, Norra Hålogalands regementes exercisplats.

Källor

Landskap i Norge
Stierncreutz

Stierncreutz är en svensk och finländsk adelsätt från Pernå i Nylands län, Finland, som tidigare hette Teit och har gemensamt ursprung med de adliga ätterna Teet och Teetgren. Ätten uppflyttades 1778 i dåvarande riddarklassen men är sedan 1898 utdöd i Sverige, med en gren fortlevande i USA. Ätten introducerades med nummer 35 på Finlands riddarhus 1818, där den fortlever.

I släktens ingress i Svenska adelns Ättar-taflor står att ätten skulle ha varit kommen från Skottland, varifrån en Henric Teit skulle ha anlänt till Sverige under Birger jarls tid varefter han 1249 "lade Tavastland och Nyland under Sveriges krona". Han skulle därefter ha uppfört en kyrka som han skulle ha uppkallat Pernå efter sin födelseort Pirn. Han skulle ha fört ett vapen med delad sköld, med rött andreaskors i silverfält och i övre tredjedelen 3 stjärnor av silver i rött fält, det vapen som släkten sedermera skulle använda. Att släkten, som åberopats, skulle ha adliga skotska anor är tills vidare vederlagt, då Teit är en klan utan huvudman (en "armigerous" klan). Bristen på tidiga källor gör dock även detta osäkert, då Public Register of All Arms and Bearings in Scotland upprättades först 1672. Den äldste kände stamfadern är en Håkan Jönsson Teit som levde i Tetom i Perno.

Dennes ättlingar skrev sig till Kuskoski och hette Theit, däribland Matts Jönsson Theit som var gift med Brita Larsdotter Creutz, en dotter till ätten Creutz anfader Lars Markusson Creutz i Sarflax och Margareta Larsdotter Ekelöf vars mor var en Jägerhorn. Deras son Lars Matsson Theit skulle ha varit hövitsman över en fänika knektar, och i sitt äktenskap med Margareta Hansdotter fått sonen Mårten Teet.

Denne Mårten Teet skickades enligt Anrep av biskopen i Åbo att studera i Tyskland där han blev magister och sedan hemkommen blev han informator till Gustav Vasas söner. Han fick två söner, assessorn i Bergskollegium Henrik adlad Teet och Johan Teet.

Den 20 oktober 1648 fick kaptenen Johan Matsson Teet adelsbrev och "efter det gamla Teetska vapnet kallad Stierncreutz samt introducerad på Riddarhuset år 1649 under nummer 436. Johan Stierncreutz var även stadsmajor i Dorpat 1648-1656. Han fick sonen Jacob Stierncreutz som var ryttmästare med en majors avsked. Ätten fortlevde på svärdssidan med den senares söner löjtnanten Magnus Johan Stierncreutz, gift med Maria Elisabeth Lilljebrunn. Den ännu fortlevande ätten härstammar från sistnämnda makar. Ida Stjerncreutz var gift med postmästare Gustav Sandberg, och deras dotter Clara Sandberg gifte sig 1908 med Gustaf Elgenstierna.

Grenar av ätten introducerades på Finlands riddarhus. Den där fortlevande ätten härstammar från löjtnanten Johan Zacharias Stierncreutz, gift med Brita Carolina Laurin, som introducerades på nummer 38 bland finländska ridderskapet. I Sverige slocknade ätten på svärdssidan 1898, men den fortlever i Finland, och möjligen i USA dit en medlem av den svenska grenen utflyttade under andra halvan av 1800-talet.

Referenser

Noter

Övriga källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 4
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Finländska släkter
Uno Sandén

Lars Uno Sandén, född 26 februari 1924 i Kungsholms församling i Stockholm, död 11 maj 2013 i Linköpings S:t Lars församling, Östergötlands län, var en svensk tonsättare, körledare och organist.

Biografi
Fadern, Josef Sandén, var organist och körledare i Tabernaklet i Norrköping (Norrköpings första baptistförsamling). Sandén studerade i tidiga år orgel för Nils Eriksson. Sandén utbildades vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm där han började som 17-åring 1941. På Musikhögskolan studerade Sandén kontrapunkt för Åke Uddén och orgel för Oskar Lindberg och Otto Olsson. Högre organistexamen avlade han 1945 och högre kantors- och musiklärarexamen 1949. Sandén var medlem i Kammarkören som bildades 1945 och leddes av Eric Ericson.

Uno Sandén var verksam som organist i Betelkapellet och Betaniakyrkan i Stockholm 1945–1954, Falu Kristine kyrka 1954–1969 samt domkyrkoorganist i Linköping 1969–1987. Sandén verkade även som körledare och ledde många körer genom åren, bland annat Poliskören i Stockholm, Kristine kyrkokör i Falun, kammarkören Vox Humana och Domkyrkokören i Linköping. Han var känd för sina orgelimprovisationer.

Verk i urval
Han var en uppskattad tonsättare med framför allt kör-, vokal- och orgelmusik på verkförteckningen. Hans mest kända verk torde vara "Mariaoratorium", där texter av Ylva Eggehorn och musik för solister, kör och orkester har sammanfogats till en komposition (1987).

Körverk
Alleluja
Fyra bibelspråk (1959)
Hosianna
Jesus Kristus är Herre
Löparen på tävlingsbanan
Se vi gå upp till Jerusalem
Som ett brus av stora vatten (för två 4-st körer) (1964)
Sommarpsalm (komponerad 1945, reviderad 1980, text av Samuel Ödmann)
Visa mig vägen
Den korta stund jag vandrar här
Tre Psaltarpsalmer
Huru ljuvliga är icke dina boningar
Jag lyfter mina ögon upp till bergen
Saliga äro de människor
Jag är den gode herden

Orgelverk
Poema Clarum
Laudate Dominum

Tre stycken för orgel (Noteria 1992).
Invention
Mild flöjt
Rytmiskt tutti

Diskografi
1988 - Uno Sandén: Vi tänka Herre på din nåd (Musikhögskolan i Piteå CD)
1993 - Uno Sandén: Mariaoratorium (Naxos Label: Proprius PRCD 9029)

Dirigent
1951 - Brobyggarsången/Led mig, o Herre med Betelseminariets elevkör (Cantus).

1954 - Herrens nåd är var morgon ny/O, att den elden redan brunne med Inga Lindholm och stråkkvintett (Cantus).

Referenser
 Uno Sandén'', dödsruna av Sven Ohm, Svenska Dagbladet 1 juni 2013

Noter 

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 2000-talet
Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Män
Födda 1924
Avlidna 2013
Personer från Stockholm
Manyara (region)

Manyara är en av Tanzanias 26 regioner och är belägen i den nordöstra delen av landet. Den har en beräknad folkmängd av 1 337 015 invånare 2009 på en yta av 46 359 km².. Administrativ huvudort är Babati. Regionen bildades år 2002 och var förut en del av regionen Arusha. Manyara är indelad i fem distrikt, där den västra delen av regionen utgörs av Babati, Hanang och Mbulu och där den östra består av distrikten Kiteto och Simanjiro. Endast en kort landremsa binder samman de båda halvorna. Den östra delen av Manyara domineras av Massajstäppen.

Urbanisering 
Regionens urbaniseringsgrad beräknas till på 14,15 % 2009, en uppgång från 13,86 % året innan. Manyara har endast tre orter med över 10 000 invånare.

Källor 

Tanzanias regioner
Tjyhyryn

Tjyhyryn ( ; ) är en stad i Tjerkasy oblast i Ukraina och är administrativ huvudort för Tjyhyryn rajon. Folkmängden uppgår till cirka 10 000 invånare och staden är belägen vid floden Tjasmin, 63 km från Tjerkasy. Staden har bland annat matindustri.

Historik
Tjyhyryn är känd från första halvan av 1500-talet som ett befäst övervintringsställe för kosackerna. Med tiden blev staden centrum för området och 1592 erhöll Tjyhyryn den så kallade Magdeburgrätten. Mellan 1638 och 1647 var Bohdan Chmelnytskyj stadens äldste. Åren 1648-1657 var den hans residens och huvudstad i hetmanriket (fram till 1676). Efter att Tjyhyryn hade förstörts 1678 och efter att huvudstaden hade flyttas över till Baturin började Tjyhyryn förfalla. Chmelnytskyjpalatset och Spasskajakyrkan har inte klarat sig till våra dagar. På Slottsberget (även Bohdanberget) finns lämningar efter fortifikationerna. Från 1797 var Tjyhyryn en distriktshuvudstadstad i Kievguvernementet. Åren 1843 och 1845 besöktes Tjyhyryn av den ukrainske nationalskalden Taras Sjevtjenko.

I staden finns ett monument till Bohdan Chmelnytskyj (1967) och ett historiskt landsbygdsmuseum. Här finns också lämningar efter fästningen från 1500- och 1600-talen på Slottsberget (Bohdanberget) som var en hetmanresidens 1649-1657 samt lämningar efter Spasskajakyrkan.

Bildgalleri

Vänorter 
Tjyhyryn har en vänort:
  Sebastopol, Kalifornien, USA

Referenser

Externa länkar 
 Tjyhyryns officiella webbplats

Städer i Ukraina
Orter i Tjerkasy oblast
Manuela Ramin-Osmundsen

Manuela Ramin-Osmundsen, född 15 juli 1963 på Antony, Hauts-de-Seine (Frankrike), är en franskfödd norsk politiker i Arbeiderpartiet.

Hon var mellan 18 oktober 2007 och 15 februari 2008 barne- og likestillingsminister i Jens Stoltenbergs andra regering. Hon ersatte Karita Bekkemellem och blev Norges första färgade minister. I hennes portfölj ingick ansvaret för Seksjon for anti-diskrimineringsarbeid i Arbeids- og inkluderingsdepartementet. Hon invandrade till Norge 1991 och blev norsk medborgare ett par veckor innan hon blev utsedd till statsråd. Hon efterträddes på sin ministerpost av Anniken Huitfeldt.

Källor 

Födda 1963
Norska socialdemokrater
Kvinnor
Levande personer
Norges ministrar
Integrationsministrar
Jämställdhetsministrar
Personer från Hauts-de-Seine
Sylvia Brustad

Sylvia Brustad, född 19 december 1966 i Elverum, är en norsk ämbetsman och politiker. Brustad har varit statsråd och representerat Arbeiderpartiet i Stortinget.

Brustad har arbetat som journalist på norska LO:s tidning LO-aktuelt (1987–1988) och Aktuelt perspektiv (1988–1989). Hon blev stortingsledamot 1989 och var heltidspolitiker i 20 år. Hon ställde inte upp för omval till Stortinget 2009. Sylvia Brustad är gift för andra gången, och har en dotter. Brustad var statsråd i Thorbjørn Jaglands regering och i Jens Stoltenbergs första och andra regering. Hon avgick som statsråd hösten 2009. I februari 2010 blev Brustad tillförordnad fylkesman i Hedmarks fylke.

I oktober 2013 blev det känt att hon ska bli verkställande direktör för Aker Kværner Holding AS, fyra år efter att hon stått i centrum för en konflikt mellan Aker och regeringen (2009).

Politiska uppdrag
 1987–1989: Medlem av Hedmarks fylkesting och fylkesutvalg
 1989–2009: Stortingsledamot för Hedmark
 1996–1997: Statsråd i Barne- og familiedepartementet. Hon var ett av de yngsta statsråden i Norges historia då hon 29 år gammal blev barn- och familjeminister 1996.
 2000–2001: Statsråd i Kommunal- og regionaldepartementet
 2005–2008: Statsråd i Helse- og omsorgsdepartementet
 2008–2009: Statsråd i Nærings- og handelsdepartementet
 Ledamot i Arbeidarpartiets kvinnopolitiska utskott 1990–1992, ordförande 1992–1998 
 Ledamot i Arbeidarpartiets partistyrelse 1992–1998 och 2003–2009

Referenser

Externa länkar
Stortinget.no - Biografi

Stortingsledamöter för Arbeiderpartiet
Norges kommunalministrar
Norges näringsministrar
Norges hälsoministrar
Norska journalister under 2000-talet
Personer från Elverums kommun
Födda 1966
Kvinnor
Levande personer
Jan Petersen (politiker)

Jan Petersen, född 11 juni 1946 i Oslo, är en norsk politiker från Oppegård som representerar partiet Høyre. Han är utbildad jurist.

Petersen var stortingsrepresentant 1981-2009 och partiledare för Høyre 1994-2004. 2001 ledde Petersen Høyre till ett stort framgångsval och banade därmed väg för en borgerlig regering. Petersen blev dock, trots att han ledde regeringens största parti, inte statsminister, utan var i stället utrikesminister i Regeringen Bondevik II 2001-2005.

Petersen var 2009-2014 norsk ambassadör i Österrike.

Källor

Externa länkar

Födda 1946
Norska politiker
Norges utrikesministrar
Norges ambassadörer i Österrike
Alumner från universitetet i Oslo
Män
Levande personer
Personer från Oppegårds kommun
Spelflotte

Spelflotte är en flotte med ett vertikalt spel, med en lång lina, som förr användes för att dra flottningstimmer över sjöar. 

I flotten fästes en läns av sammanfogade stockar, i form av en stor ögla, vilken inneslöt det timmer man ville dra. Linan roddes till en fästpunkt, exempelvis på den strand dit man ville komma, eller en fästpunkt uppbyggd från botten. När linan var fäst spelade man in linan, varigenom flotten tillsammans med det av länsen inneslutna timret sakta flyttades över sjön. 
Spelflottar användes främst i Dalarna och Norrland, och var ganska vanliga fram till c:a 1930-talet. Spelflottarna ersattes senare med spelekor, med så småningom motordrivet spel.

Källor
 
 Flottning i Lantmannens uppslagsbok, sid 283, 1923

Se även
 Varpning
 Timmerflottning

Externa länkar
 Spelflotte - flotta i ån, bogsera på sjön från Västerbottens museum
Spelflotten från Torvsjö kvarnar
Eskil Tåg (2005): Spelekor i Kvarnåsen och Gårdbäck, Norsjö kommun 1930-1937 

Skogsbruk
Båtar
Herrestads kyrka, Bohuslän

Herrestads kyrka är en kyrkobyggnad i Herrestads församling i Göteborgs stift. Den ligger i Herrestad i Uddevalla kommun.

Kyrkobyggnaden
På medeltiden byggdes här en träkyrka som senast på 1500-talet ersattes av en kyrka i sten. År 1826 genomfördes en radikal ombyggnad då merparten av kyrkan byttes ut och 1849 byggdes ett kyrktorn vid västra kortsidan och tornets bottenvåning inreddes till vapenhus. I sin nuvarande form består kyrkan av långhus med tresidigt kor i öster, av samma bredd som långhuset. Vid långhusets södra sida finns en sakristia och vid långhusets västra sida kyrktorn med huvudingång.

Inventarier
 Predikstolen med femsidig korg och femsidigt ljudtak är från mitten av 1800-talet.
 Dopfunten av trä anskaffades 1922.
 Altartavlan, dekorationsmålningar i fönsternischer och takrosetter är utförda av John Hedaeus på 1923-1925.
 Nattvardskalk och paten i förgyllt silver är från 1703.
 Bänkluckorna från 1600-talet är bevarade.
 Klockorna är gjutna 1777 och 1850.

Orglar
 Huvudorgeln, som har 17 stämmor, två manualer och pedal, är tillverkad 1971 av Tore Lindegren.
 Kororgeln har sex stämmor,  manual och pedal. Den är tillverkad 1982.

Bildgalleri

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 
 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Uddevalla kommun
Dodoma (region)

Dodoma är en av Tanzanias 26 regioner och är belägen i den centrala delen av landet. Den har en beräknad folkmängd på 2 058 630 invånare 2009 på en yta av 41 311 km². Den administrativa huvudorten är Dodoma, som även är Tanzanias officiella huvudstad.

Administrativ indelning
Regionen är indelad i fem distrikt:
Dodoma stad
Dodoma landsbygd
Kondoa
Kongwa
Mpwapwa

Urbanisering
Regionens urbaniseringsgrad beräknas ligga på 18,20 % år 2009, en uppgång från 17,40 % året innan. Dodoma är den klart största staden, och regionen har ytterligare tre orter med över 10 000 invånare.

Källor

Tanzanias regioner