kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gedser–Rostock

Mellan Gedser och Rostock går en bilfärjelinje. Överfartstid är cirka 1 timme 45 minuter, och det går upp till nio turer per dag och riktning, normalt varannan timme. Den trafikeras av Scandlines. Europaväg 55 följer denna färjelinje.

Hamnar
Gedser är en mycket liten ort, vid sidan av vägen, och vägen går rakt till färjehamnen. Persontåg går inte längre till Gedser, utan man får åka buss från Nykøbing Falster, dit tåg går. Movia organiserar de lokala bussarna.

I Rostock ligger hamnen bara en kilometer från motorvägen, men åtskilliga kilometer norr om centrum. Det går att åka kollektivt dit, med tåg eller buss från Rostock centrum, se Deutsche Bahn.

Det finns direkta linjebussar till exempel Köpenhamn–Berlin, med till exempel Eurolines, Gråhundbus och Flixbus.

Fartyg
M/S Kronprins Frederik
M/S Prins Joachim
M/S Rostock
M/S Berlin (från april 2012)
M/S Copenhagen (från april/maj 2012)

Historik
Järnvägssträckan Orehoved–Nykøbing Falster invigdes 1872, järnvägsfärjelinjen Masnedø–Orehoved 1884, järnvägssträckan Nykøbing Falster–Gedser 1886 och postångarlinjen Gedser–Warnemünde samma år. 1903 blev denna till en järnvägsfärjelinje, och 1937 ersattes järnvägsfärjelinjen Masnedø–Orehoved av Storstrømsbron. Denna sträckan tog hand om den livliga tågtrafiken mellan Köpenhamn–Berlin via Warnemünde nära Rostock. Efterkrigstidens indelning av Tyskland gjorde dock att linjen stagnerade mycket, men fanns. I och med Tysklands återförening har linjen fått en renässans, nu till Rostocks hamn på östra sidan om havsviken, med bättre anslutning till motorvägen. Detta innebar dock att tågfärjorna försvann 1995. För att åka tåg Köpenhamn–Berlin åker man numera via Malmö– Köpenhamn-Hamburg eller dagtåg via Hamburg från Köpenhamn.

Uppgraderingar av motorerna ombord på färjorna har betytt att restiden minskat från 2 timmar och 15 minuter till cirka 1 timme och 45 minuter under de senaste åren.

Källor

Färjelinjer till/från Danmark
Färjelinjer till/från Tyskland
Relationer mellan Danmark och Tyskland
Östersjön
Rostock
Falster
Transport i Mecklenburg-Vorpommern
Rødby–Puttgarden

Rødby–Puttgarden är en bilfärjelinje över Fehmarn Bält som går mellan Rødbyhavn på Lolland i Danmark och Puttgarden på Fehmarn i Tyskland. Färjelinjen är en del av den så kallade Fågelvägslinjen (danska: Fugleflugtslinjen, tyska: Vogelfluglinie), den kombinerade väg- och järnvägsförbindelsen mellan Öresundsregionen och Hamburgområdet. Namnet Fågelvägslinjen skall föra tanken till den direkta rutten som flyttfåglar tar på sin väg till och från Skandinavien. Överfartstid är mellan 45 minuter och 1 timme, och det går cirka 50 turer per dag och riktning. Den trafikeras av Scandlines.

Europaväg E47 följer denna färjelinje.

Färjor
Följande färjor trafikerar linjen:
M/S Prins Richard
M/S Prinsesse Benedikte
M/S Schleswig-Holstein
M/S Deutschland
Det finns 54 avgångar per dygn och överfarten tar 45 minuter.

Väganslutningar
Orterna Rødbyhavn och Puttgarden domineras av hamnen, och bilvägen går rakt till terminalen. På danska sidan är det motorväg (E47) ända fram. Orten Rødby ligger några km norrut vid sidan av motorvägen. På tyska sidan är det 25 km landsväg (E47/väg 207) innan motorvägen A1 börjar.

Historik
Färjelinjen Rødby–Puttgarden invigdes år 1963. Långa anslutande bilvägar byggdes inför detta, mer än 20 km korsningsfri väg på vardera sidan plus Fehmarnsundbron. Före 1963 gick en bil- och tågfärja mellan Gedser och Grossenbrode söder om Fehmarn.

De danska och tyska regeringarna beslutade den 29 juni 2007 att bygga en fast förbindelse som ska ersätta färjelinjen. Den planerade tunneln beräknas vara klar år 2028, betydligt senare än det först planerade invigningsdatumet i slutet av 2021.

Tidigare, fram till mitten av december 2019, följde även persontåg mellan Köpenhamn och Hamburg med ombord färjan, men godstågen och nattågen gick efter 1997 via Stora Bältbron.

Den 14 december 2019 avgick sista tågfärjan, och därmed upphörde trafiken med tåg ombord för alltid. Anslutande järnvägar ska byggas om inför invigningen av Fehmarn Bält-förbindelsen, som förväntas ske år 2028. I gengäld går under tiden direkttågen sträckan Köpenhamn–Odense–Hamburg, och körs över Stora Bältbron, bussar via Rødby-Puttgarden färjan.

Referenser

Färjelinjer till/från Danmark
Färjelinjer till/från Tyskland
Relationer mellan Danmark och Tyskland
Östersjön
Fehmarn
Lolland
Transport i Schleswig-Holstein
Bilfärjelinjer
Tågfärjelinjer
Nils Jacobsson (tonsättare)

För andra personer med samma namn, se Nils Jakobsson

Nils Jacobsson, född 1863, död 1942, svensk smed, predikant och tonsättare.

Kompositioner
Min Gud, jag sjunker ner

Födda 1863
Avlidna 1942
Män
Svenska koralkompositörer
Sjungom

Sjungom utkom 1943 och ersatte Kyrklig sång. I samlingen har alla psalmer som infördes i 1937 års psalmbok lyfts bort och i huvudsak ersatts av annat material. Därtill gjordes en helt ny uppställning av innehåller. Samma år gavs en musikupplaga ut.

Källor

Litteratur 1943
Musikåret 1943
Svenska psalmböcker
Kristendomsåret 1943
Engelbrekt (opera)

Engelbrekt, är en opera i fyra akter med musik och text av Natanael Berg.

Historia
Urpremiären ägde rum på Stockholmsoperan den 21 september 1929.  Operan gavs säsongen 1929-1930 tolv gånger och har uppförts med repriser sammanlagt 19 gånger, vilket får anses vara en hög siffra för en svensk opera från denna tid.

Personer
Engelbrekt (baryton)
Ingrid, hans hustru (sopran)
Karin, deras dotter (sopran)
Olof Mats Pers, dalkarl (bas)
Erik, kung av Danmark (tenor)
Cecilia, kungens frilla (sopran)
Jens Eriksen, kungens fogde (baryton)
Torkil, hans son (tenor)
Ärkebiskop Olof (bas)
Thomas, biskop i Strängnäs (bas)
Knut, biskop i Linköping
Sigge, biskop i Skara (tenor)
Erik Puke (baryton)
Karl Knutsson (baryton)
Magnus Bengtsson (tenor)
Pogwisch, dansk hovman (tenor)
Witzlau, dansk hovman (baryton)
En spelman (tenor)
Dalfolk, svenska rådsherrar och riddare, danska rådsherrar, riddare och damer, svenska och danska knektar, munkar, präster, skrivare, härolder, musikanter, pager och borgare.

Handling
Operan utspelar sig i Dalarna, Köpenhamn, Vadstena, Stockholm och vid Hjälmaren åren 1433 till 1436.
Ämnet var inte nytt; 1845 gavs Engelbrekt och hans dalkarlar av August Blanche med musik av Jacob Niclas Ahlström. Det nya med Bergs opera var studier av delvis nya källor och ett försök att inom hjälteoperans ram försöka skapa en så historiskt trogen opera som möjligt utan att rucka på vare sig hjälte- eller offerprincipen. 

Engelbrekt är skriven på en för sin tid typisk högstämd orimmad svenska där Berg även låter danskarna sjunga på sitt modersmål. Huvudpersonen är som figur en typiserad man, som pekar med hela handen på ett sätt som gör att folk följer honom. När starka krafter manar till strid emot Engelbrekt, vill denne hellre än att spilla ett folks blod, resignerat dra sig tillbaka och på så sätt ändå få sympatierna på sin sida. En typisk nationalhjälte kan göra så, särskilt eftersom han mördas, fast inte på scenen, och dör med folkets väl på sina läppar. 
En kör, inte han själv, fullständigar engelbrektfiguren genom att på ett folkligt enkelt och symbolartat sätt, i en ballad, likna folkledaren vid en duva på liljekvist.

Referenser

1400-talet i fiktion
Kultur i Stockholm
1929 i Sverige
Engelbrekt Engelbrektsson
Musikåret 1929
Svenskspråkiga operor
Teateråret 1929
Svenska operor
Maggie Wheeler

Margaret Emily Wheeler, född 7 augusti 1961 i New York, är en amerikansk skådespelerska. Hon är mest känd som Janice i TV-serien Vänner. Hon hade också en liten roll i filmen Föräldrafällan från 1998 som lägerledare. Hon förekommer även som sjuksköterskan miss Spencer i tv-serien "Dr Howser" säsong 3 avsnitt 18.

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1961
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Psalm och Sång

Psalm och Sång var en 1966 utgiven sångbok (), gemensam för Svenska baptistsamfundet och Örebromissionen, som ersatte Baptistsamfundets Psalmisten och Örebromissionens Andliga sånger.

Sångboken innehåller 688 sånger. Kommittén som tog fram sångboken tillsattes hösten 1956 och bestod av 19 personer. 1964 skrev Oscar Lövgren att man beräknade att utgivningen skulle ske 1965. Första upplagan utgavs 1966 med Ragnar Ragné som medarbetare och med Märta Westerdahl som ansvarig för notskrift och illustrationer. 

Denna sångboks titel skall inte förväxlas med den ekumeniska sångboken Psalmer och sånger (som utgavs 1987).

Inte heller ska denna Psalm och Sång förväxlas med den tidigare utgivningen från Fria Kristliga Studentföreningen (FKS) och Fria Kristliga Seminarist- och Lärarförbundet (FKSL) med samma namn (vilken gavs ut 1929 och reviderades 1935 och där en musikupplaga gavs ut 1931).

Källor

Fotnoter

Svenska psalmböcker
Kristendomsåret 1966
Musikåret 1966
Litteratur 1966
Svenska Baptistsamfundet
Psalmisten

Psalmisten var Svenska Baptistsamfundets första sångbok som utgavs från 1880 och som omarbetades sista gången 1928. Sångboken ersattes sedermera med sångboken Psalm och Sång som var gemensam med Örebromissionen.

Till denna sångbok gavs i november 1909 ut en första upplaga av Lilla Psalmisten. Sånger för söndagsskolan och hemmet med 255 andliga sånger för barn.

Tredje utgåvan av melodisångboken (med noter) 1922 finns publicerad som på Projekt Runeberg och innehåller 620 Sånger till enskildt och offentligt begagnande, arrangerade för sopran, alt, tenor och bas och slutredigerade av Albert Lindström.

I USA gavs  1903 Nya Psalmisten ut av baptisterna i Minnesota, Minneapolis, Illinois och Chicago med i huvudsak 675 svenskspråkiga psalmer ur Fridsbasunen som dess redaktör och upphovsman E. Wingren överlät åt dem att förfoga över.

1903 – Nya Psalmisten
1909 – Lilla Psalmisten

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Projekt Runeberg, Musik till Psalmisten

Svenska psalmböcker
Svenska Baptistsamfundet
Gubbängsskolan

Gubbängsskolan (tidigare Gubbängens folkskola) är en kommunal grundskola belägen vid Gubbängsvägen 63 i stadsdelen Gubbängen i södra Stockholm. Skolans byggnader uppfördes i slutet av 1940-talet efter ritningar av arkitekterna Helge Zimdahl och Nils Ahrbom. Dagens verksamhet omfattar allt från förskoleklasser upp till årskurs nio med cirka 700 elever.

Historik

I trakten byggdes redan 1880 en småskola som låg vid nuvarande Perstorpsvägen / Gamla Dalarövägen. Dagens Gubbängsskolan, ursprungligen kallad "Gubbängens folkskola", uppfördes i slutet av 1940-talet efter ritningar av arkitekterna Helge Zimdahl och Nils Ahrbom på den i stadsplanen från 1944 avsedda platsen. Avvikande från stadsplanen gav Zimdahl & Ahrbom dock det nya komplexet samma riktning som huvudaxeln för allén till Gubbängens gård, vars mangårdsbyggnad stod kvar på skolgården fram till 1965.

Anläggningen bestod till en början av två längor. Västra längan består av fyra byggnadskroppar, om två respektive tre våningar, placerade av i sidled förskjutna volymer. Här anordnades bland annat lektionssalar, lärarrum och personallokaler. Södra längan har tre byggnadskroppar. Den västra är i en våning och innehåller matsalen. Den i mitten är i två våningar och innehåller fritidshemmet. Den östra är i en våning och innehåller aulan. Samtliga fasader består av rött tegel. Alléns träd integrerades av Zimdahl & Ahrbom i den yttre miljön och är fortfarande bevarade liksom gårdens matkällare vid ingången till allén.

Under åren 1962 till 1968 tillkom en östra länga (kallad Gubbängsbadet) som blev skolans gymnastik- och simhallsbyggnad. Även här ansvarade Zimdahl & Ahrbom genom arkitekt Einar Lovén för en arkitektoniska utformningen. Alla tre byggnader är grönmarkerade av Stockholms stadsmuseum vilket betyder att bebyggelsen är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt.

Historiska bilder
En bildserie från 1950 tagen av fotografen Lennart af Petersens.

Nutida bilder

Se även
 Gubbängens gymnasium, som uppfördes 1954 i direkt anslutning väster om Gubbängens folkskola och som också ritades av Helge Zimdahl och Nils Ahrbom.

Källor

 RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM GUBBÄNGSGÅRDEN 17 - husnr 2, GUBBÄNGSSKOLAN.
 RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM GUBBÄNGSGÅRDEN 17 - husnr 4, GUBBÄNGSSKOLAN.
 RAÄ:s bebyggelsregister: STOCKHOLM GUBBÄNGSGÅRDEN 19 - husnr 1, GUBBÄNGSSKOLAN.

Externa länkar

 Gubbängsskolan, officiell webbplats.

Byggnader och anläggningar i Söderort
Gubbängen
Grundskolor i Sverige
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Andliga sånger (sångbok)

Andliga sånger var Örebromissionens sångbok som utgavs första gången 1931 och utkom i en utökad utgåva 1935. Denna sångbok ersattes senare med Psalm och Sång, som var gemensam med Svenska Baptistsamfundet församlingar.

Se även
Andliga Sånger (af Wirsén)
Andliga sånger (radioprogram)
Andeliga sånger utgivna av August Östlund

Källor

Fotnoter

Svenska psalmböcker
Kristendomsåret 1931
Musikåret 1931
Litteratur 1931
Svenska Baptistsamfundet
Homeyra

Parvaneh Amir-Afshari känd som  Homeyra  är en av Irans mest kända sångerskor. Homeyra föddes 1945 i en rik familj och hennes far ägde 15 byar i östra Iran. Hennes familj hade många kända kompositörer och musiker i bekantskapskretsen, men trots Homeyras talang och intresse förbjöd hennes far henne från att sjunga för andra än honom. Hon gifte sig med en iransk man som hade studerat i Tyskland när hon var 16 år och då började hon satsa på en musikkarriär. Hon studerade i hemlighet under Ali Tajvidi och nådde nationell berömmelse redan som 18-åring då hennes första singel Sabram Ataa Kon släpptes. Homeyras far godkände inte sin dotters offentliga framträdande och slutade då att ha kontakt med henne.

Efter den iranska revolutionen flyttade Homeyra till USA.

Diskografi
 Ghanari
 Bahar Bahare 
 Vaghti ke Eshgh Miad
 Sar Nevesht 
 Montazer Bash 
 Ham Zaboonam 
 Gozashteh
 Golbarg
 Eshgh-O-Erfan
 Entezar
 Bahar-E-Zendeghi
 Darya Kenar 
 Darvishan
 Bahar-E-Eshgh
 Khab-O-Khial
 Hedieh
 Mahtab-E-Eshgh

Externa länkar
 Homeyra

Iranska sångare
Kvinnor
Födda 1944
Levande personer
Mononymt kända personer
Dymo

Dymo är ett företag som gjort sig känt för att tillverka märkapparater, och grundades 1958 i Kalifornien som Dymo Industries. Företaget har därefter fått global räckvidd och utökat sortimentet till att även omfatta industriella bärbara produkter, datoranpassade produkter och programvaror.

Företagshistoria 
Företaget lanserade omgående den första personliga märkapparaten Ciceleraren och byggde snabbt upp sig till att bli synonymt med etiketter och identifiering/märkning. De köptes 1978 upp av Esselte Office Products. 1990 lanserades den första elektroniska märkapparaten och det är numera företagets största och viktigaste affärsområde. I och med Esseltes köp av CoStar Corporation 1998, införlivades LabelWriter i sortimentet - skrivare för etiketter som kopplas till datorn. Idag sitter ledningen för Dymo i Connecticut, USA och företaget ägnar sig i huvudsak åt etikettskrivare för sammankoppling med datorer. 2005 köptes företaget upp av Newell Rubbermaid, ett av de 100 största företagen i USA (läst 2011). I samband med det breddades sortimentet med kontakthanteringsprogramvara, produkter för visitkortsskanning och posthantering samt brevvågar och portohantering online.

Källor

Externa länkar  
 Dymos globala webbplats

Amerikanska tillverkningsföretag
Företag bildade 1958
Andliga sånger, sjungna af Ira D. Sankey

Andliga sånger, sjungna af Ira D. Sankey är som namnet anger en sångsamling av Ira D. Sankeys framförda sånger. Den gavs ut i tre häften mellan 1875 och 1877. Ansvarig för sammanställningen var Teodor Trued Truvé. Totalt publicerades 230 sånger ur Ira Sankeys reperotoar. Men samlingen blev inte så populär som den senare utgivningen av totalt tio häften med titeln Sånger till Lammets lof, varav de första sex häftena bands ihop till en volym 1877.

Svenska psalmböcker
Fredhällsbron

Fredhällsbron är en motorvägsbro i Stockholm och en del av Essingeleden. Bron leder över Mariebergssundet och finns i direkt anslutning till södra mynning av Fredhällstunneln och fortsätter till Lilla Essingen. Fredhällsbron är 270 meter lång och har en segelfri höjd på 7,5 meter. Namnet härrör från stadsdelen Fredhäll.

Historik
Fredhällsbron är liksom Gröndalsbron och Essingebron ritad av arkitektföretaget Ahlgren-Olsson-Silow (AOS) och konstruerad av det kommunala aktiebolaget Gekonsult. Broförbindelsen är uppbyggd av två parallella broar som vilar på skivpelare.  Pelarna närmast Lilla Essingen grundlades på stålrörspålar som efter nedslagningen armerades och fylldes med betong. 

Broarnas överdelar (som körbanan vilar på) är utförda som kontinuerliga spännarmerade balkbroar, där tvärsnittet liknar en låda. Vid bygget användes  en stålställning som kunde flyttas fram efter varje gjutetapp. På ställningen byggdes själva gjutformen som försköts efter gjutning till nästa spann (30 meter). Under uppförandet av det västra brospannet gav stålställningen vika, vilket fick till följd att ett 30 meter långt spann av bron rasade ner i vattnet den 10 december 1964. Ingen kom till skada men olyckan försenade bygget med ett par månader. En olycka inträffade även vid bygget av Midsommarkransens viadukt, där omkom en arbetare.

Invigningen av brons östra körbana skedde samtidigt med Essingeleden den 21 augusti 1966, fortfarande med vänstertrafik. Västra brohalvan togs i trafik i samband med högertrafikomläggningen den 3 september 1967.

Bilder

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Broar i Stockholm
Motorvägsbroar i Sverige
Broar invigda 1966
1966 i Sverige
Essingeleden
Märg

Märg kan avse:

 Benmärg – en vävnad som finns inuti skelettets stora rörben
 Märg (botanik) – en mjuka vävnaden i centrum av en växtstam eller i en lavbål
Gröndalsbron

Gröndalsbron betecknar två parallella broar över Essingesundet mellan Gröndal och Stora Essingen i Stockholm, en motorvägsbro som utgör en del av Essingeleden och en spårvägsbro som utgör en del av Tvärbanan.

Motorvägsbron 

Motorvägsbron består av två parallella broar, vilka i sin tur är konstruerade av tre delsegment på 70, 120 och 70 meters längd. Den högsta (mittersta) har en segelfri höjd på 25,2 meter. Gröndalsbron är liksom Fredhällsbron ritad av arkitektföretaget AOS (Ahlgren-Olsson-Silow) och konstruerad av det kommunala aktiebolaget Gekonsult. Brospannet är utfört som en lådbalk i efterspänd betong. Spännarmering används även i själva plattan motorvägsbanan. Lådbalken är fast inspänd i pelarna vid stöd G11 och G12 (de stöd som står i vatten). I brohjässan (brons högsta punkt) finns två pendellager monterade, som innebär att respektive brodel hjälper den andra att bära trafiklast. Brons pelare grundlades som mest 32 meter under Mälarens vattenyta.

Spannen kunde byggas med hängande ställningar i balkändarna utan att ställningar från mark eller vatten behövde användas, efter tyska förebilder även kallad Freivorbau. För interna transporter mellan de ofärdiga broavsnitten användes ett provisoriskt stålfackverk som lyftes på plats av den flytande hamnkranen Lodbrok. Byggarbetena började 1961 och invigningen skedde samtidigt med Essingeleden den 21 augusti 1966. För byggarbetena svarade "Konsortiet Essingebroarna" med Samuelsson & Bonnier och Widmark & Platzer som entreprenörer. Utöver Gröndalsbron ingick även Trafikplats Stora Essingen, Essingebron (inklusive lokalbron) samt ramper för Brommagrenen i konsortiets byggnadsetapp.

Spårvägsbron 
Gröndalsbron är även namnet på spårvägsbron (för Tvärbanan) över Gröndalssundet vilken löper parallellt med motorvägsbron och som har en liknande konstruktion och ett liknande utseende som denna. Brons totalentreprenörer var Skanska och NCC och konstruerades av konsultföretaget ELU. Bron öppnades för spårvägstrafik år 2000 samtidigt med Alviksbron.

Snart upptäcktes sprickbildning på grund av skjuvspänning i båda broarnas lådbalkar och vid slutet av 2001 bedömde SL (Stockholms Lokaltrafik) att utvecklingen föranledde en närmare undersökning. Under utredningsarbetet förstärktes broarna temporärt med utanpåliggande stålstag och under hösten 2002 genomfördes en permanent invändig förstärkning.

Panorama

Bildgalleri 
</center>

Se även 
 Alviksbron
 Fredhällsbron
 Essingebron
 Broparken

Referenser

Noter

Källor
 
 
 Undersökning angående skador på Gröndal- och Alviksbron, pdf-fil

Externa länkar

Broar i Stockholm
Motorvägsbroar i Sverige
Broar invigda 1966
Broar uppförda av Skanska
Broar uppförda av NCC
Tvärbanan
1966 i Sverige
Essingeleden
Reimersholmsbron

Reimersholmsbron är en bro i Stockholm, som leder från Södermalm till Reimersholme. Nuvarande bro uppfördes 1942 och fick sitt nuvarande namn 1949. Ett äldre namn är Reimersbron.

Historia

Fram till början av 1800-talet fanns ingen broförbindelse mellan Reimersholme och fastlandet. Poeten Johan Elers konstaterade 1801: Överfarten till ön från Södra malmen är helt kort, men dertil måste båt eller färga nyttjas.... Den första broförbindelsen med Södermalm tillkom mellan 1815 och 1818 och visas på kartan till Wägvisaren i Stockholm från 1819. Bron skall enligt uppgift ha bekostats av Johan August Sandels inför ett besök av Karl XIV Johan på ön. Sandels ägde vid denna tid sommarbostaden Charlottenburg, belägen vid Reimersholmes västra spets. 

Innan nuvarande bro anlades fanns en smal järnkonstruktion. Nuvarande bro uppfördes 1942 när Reimersholme började bebyggas med bostadshus i regi av HSB (se kvarteren Flaskan och Räkenholmen). Det är en betongbro med överbyggnad av stål och byggdes i två omgångar. På ett fotografi från 1942 syns byggarbetena när den andra brohalvans järnkonstruktion läggs på plats med hjälp av en pontonkran. Bron har tre spann som vilar på runda betongpelare. Den är 13 meter bred och 50 meter lång, den segelfria höjd är 2,6 meter och djupet under bron är bara en meter.

Kluckarnas bro
Reimersholmsbron kallades skämtsamt Kluckarnas bro, som en anspelning dels på all sprit som fraktades från Reymersholms Spritförädlings AB som låg på ön, dels på Suckarnas bro, som Långholmsbron över till fängelseön Långholmen brukade kallas.

Bilder

Källor

Externa länkar

Broar i Stockholm
Södermalm
Reimersholme
Guldlax

Guldlax (Argentina silus) är en långsmal fisk som tillhör familjen silverfiskar. Den kallas även strömsill.

Beskrivning  
Guldlaxen är långsmal med stora ögon och kort nos (ögats diameter är större än längden på nosen, vilket är ett viktigt karaktärsdrag). Kroppen är silverfärgad med en gulaktig anstrykning. Den blir upp till 70 cm lång.

Vanor 
Arten lever som stimfisk nära bottnen på mellan 150 och 1 400 meters djup. Den äter småfisk, bläckfiskar och djurplankton som bland annat lysräkor, märlkräftor, pilmaskar och kammaneter. Leken sker pelagiskt under mars till juli. Även ägg och larver är pelagiska på ett djup mellan 400 och 500 m. Tillväxten är långsam; arten kan bli upp till 35 år gammal.

Kommersiell användning 
Arten fiskas som industrifisk men även för mänsklig konsumtion, den är idag den vanligaste fisken i fiskbullar.

Utbredning 
Den förekommer från Spetsbergen, över norska kusten, i Nordsjön, kring Brittiska öarna, i ett bälte över Nordatlanten förbi Island och ända bort till öster om Newfoundland och Labrador och Nova Scotia.

Referenser 

Strålfeniga fiskar
Guldlaxfiskar
K8

K8, K 8  eller K-8 kan syfta på:

 K 8 – ett svenskt kavalleriförband åren 1843–2004, se Norrlands dragonregemente
 AMD K8 – en processorarkitektur som togs fram 2003 av AMD
 Schleicher K 8 – ett tyskt segelflygplan
 K-8 (ubåt) – en sovjetisk atomubåt