kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europamästerskapet i bandy 1913

Europamästerskapet i bandy 1913 var det första europamästerskapet nånsin och det avgjordes i Davos, Schweiz

Bandy EM 1913 

England stod som slutsegrare och Europamästare i ett mästerskap där åtta länder deltog, matcherna spelades på Eisstadion Davos. 

Deltagande nationer

Bandy-EM 100 år 

Den 6 januari 2014 spelades ett inofficiellt Europamästerskap i bandy i Davos med syftet att sprida sporten i Centraleuropa och för att fira 100-årsjubileet av Bandy-EM. Turneringen arrangerades av Federation of International Bandy, de nationer som deltog var Nederländerna, Tjeckien, Tyskland och Ungern.

Källor

Bandytipset, läst 7 oktober 2012

Bandy i Schweiz
1913 i Schweiz
Bandysäsongen 1912/1913
Sportevenemang i Schweiz
Sport i Davos
Bandy i Europa
James Jesus Angleton

James Jesus Angleton, född  9 december 1917 i Boise, Idaho, död 11 maj 1987 i Washington D.C., var en amerikansk ämbetsman och chef för CIA:s kontraspionage (CI) från 1954 till 1975. Hans officiella position inom CIA var "Associate Deputy Director of Operations for Counterintelligence (ADDOCI)". Angleton var allmänt ansedd som en av USA:s mäktigaste män under 50-, 60- och 70-talen. Angleton verkade inom CIA under sex chefer, bl.a. Walter Bedell Smith, Allen W. Dulles och Richard Helms.

Biografi 
James Angleton föddes i Boise, Idaho, som son till James Hugh Angleton och Carmen Mercedes Moreno. Hans föräldrar träffades i Mexiko när hans far var kavalleriofficer under general John Pershing. Efter första världskriget flyttade familjen till Milano i Italien och fadern tog över det förlustdrabbade kassaapparatsföretaget NCR. Angleton studerade sedan vid Malvern College i England och från 1937 vid Yale University i USA, samtidigt som han tillbringade somrarna med sin familj i Italien. Angleton påbörjade studier vid Harvard Law School men tog ingen examen därifrån.

Under andra världskriget rekryterades Angleton till Office of Strategic Services (OSS), föregångaren till CIA, och arbetade under kriget i London, där han lärde känna och blev god vän med Kim Philby, och Italien. Efter krigsslutet 1945 stannade Angleton i Italien under ett par år, innan han återvände till USA. Där specialiserade han sig på att studera den sovjetiska underrättelsetjänsten KGB, och fick 1954 i uppdrag av dåvarande CIA-chefen Allen W. Dulles att upprätta CIA:s första kontraspionage, CI. Han var sedermera chef för CI tills 1975, då han tvingades avgå av CIA-chefen William E. Colby.

Angleton avled i lungcancer 1987, och begravdes i sin hemstad Boise.

Referenser

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1917
Avlidna 1987
Alumner från Yale University
Alumner från Harvard Law School
Amerikanska antikommunister
Amerikanska spioner
Personer från Boise
Personer vid CIA
Spioner under 1900-talet
Crying Out Your Name

Crying out your name är en låt av svenska sångerskan och producenten Loreen. Den släpptes på Spotify den 6 oktober 2012 som den fjärde singeln från hennes debutalbum Heal. Låten är skriven av Moh Denebi, Ana Diaz, Niklas Jarl, Gino Yonan, Svante Halldin och Jakob Hazell. Den är producerad av SeventyEight, som även medproducerade "Euphoria".

Referenser 
 Youtube.com 

Musiksinglar 2012
Låtar av Loreen
Petar Meseldžija

Petar Meseldžija (serbisk kyrilliska: Петар Меселџија) född 1965 i Novi Sad i Serbien (dåvarande Jugoslavien), är en serbisk målare och serieskapare. 

Han är skapare av bland annat "Esmeralda" (serieförfattare: Dušan Vukojev), "Tarzan" (sc. Vukojev) och illustrationer: "Legend of Steel Bashaw", "King Arthur and the Knights of the Round Table", "Children of the Lamp" och "Sagan om ringen" ("The Lord of the Rings").

Utmärkelser
 The "International Golden pen of Belgrade" Plaque ("Zlatno pero"), Yugoslavia, 1994.
 The “Art Show Judges Choice Award” – 59th World Science Fiction Convention, Philadelphia, U.S., 2001. 
 Silver Award from “Spectrum 4 – The Best in Contemporary Fantastic Art”, U.S., 1997. 
 Silver Award from “Spectrum 10 – The Best in Contemporary Fantastic Art”, U.S., 2003.
 Gold Award “Spectrum 16 – The Best in Contemporary Fantastic Art”, U.S., 2009.

Referenser

Externa länkar
 "Petar Meseldžija Art" (officiell webbplats)  
  Petar Meseldžija (officiell blog) 

Serbiska serieskapare
Serbiska konstnärer
Män
Födda 1965
Levande personer
Personer från Novi Sad
Röda nejlikan (1999)

Röda nejlikan är en brittisk TV-serie, som ursprungligen visades 1999-2000. Originaltiteln är The Scarlet Pimpernel.  TV-serien är löst baserad på Emmuska Orczys romanserie om den Röda nejlikan utgiven första gången 1905.

Handling 
Serien utspelar sig under tiden för den franska revolutionen, massor av adelsmän och kvinnor får sätta livet till i giljotinen. Den enda som kan rädda dem är den Röda nejlikan, som på olika sätt lyckas sätta stopp för avrättningar och frita adeln. 

På grund av detta blir han fiende med Chauvelin som är chef för de revolutionäras hemliga polis. Ingen anar ens att den snillrika och mystiska Röda nejlikan i själva verket är den fåfänge och lite småblåste Sir Percy Blakeney som är vid det brittiska hovet. 

Men hur listig och lyckosam Percy än är med den Röda nejlikan, så har han en svag punkt - hans franska fru Marguerite. Även hans fiende Chauvelin är kär i henne - men kan Percy lita på henne, och är hon honom trogen eller är hon egentligen trogen sitt hemland?

Rollista (urval) 
Richard E. Grant - Sir Percy Blakeney 
Ronan Vibert - Maximilien de Robespierre 
Gerard Murphy - Planchet 
Jonathan Coy - Prinsen av Wales
Ron Donachie - Arturo Mazarini 
Milton Johns - Fisher 
John McEnery - Sir William Wetherby 
Elizabeth McGovern - Marguerite Blakeney 
Anthony Green - Sir Andrew Ffoulkes 
Martin Shaw - Chauvelin
Beth Goddard - Lady Suzanne Ffoulkes 
Christopher Fairbank - Fumier

Avsnitt

Säsong 1
 "The Scarlet Pimpernel" (24 januari 1999)
 "Valentine Gautier", även kallat "The Scarlet Pimpernel Meets Madame Guillotine" (31 januari 1999)
 "The King's Ransom", även kallat "The Scarlet Pimpernel and the Kidnapped King" (7 februari 1999)

Säsong 2
 "Ennui" (18 oktober 2000)
 "Friends and Enemies" (25 oktober 2000)
 "A Good Name" (1 november 2000)

Caroline Carver vann priset "Royal Television Society Best Actress Award" för rollen som Claudette i 'A Good Name'.

Externa länkar

Brittiska TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1999
Engelskspråkiga TV-serier
Franska revolutionen i fiktion
TV-serieavslutningar 2000
TV-program i BBC
Brittiska TV-serier från 2000-talet
Brittiska dramaserier
Kungligheter på film
Eusthenopteron

Eusthenopteron är ett släkte lobfeniga fiskar från förhistorisk tid, nära släkt med tetrapoder. Tidiga skildringar av detta djur visar det som levande i våtmarker eller helt på land, men paleontologer kan genom modern forskning nu styrka att det rörde sig om vattenlevande djur. Släktet omfattar minst två arter som levde under yngre devonperioden för cirka 385 miljoner år sedan. Eusthenopteron beskrevs först av Joseph Frederick Whiteaves år 1881, som en del av en stor samling av fiskar från Miguasha nationalpark i Kanada.

Beskrivning
Rent anatomiskt så delar Eusthenopteron många unika egenskaper med de första tetrapoderna. De största individerna blev uppemot 1,8 meter långa, och de hade ett mönster av benplattor i kraniet liknande de som återfinns i släktena Ichthyostega och Acanthostega. Precis som de flesta andra fiskar i kladen Tetrapodomorpha hade Eusthenopteron inre näsborrar (choaner), som bara återfinns hos landlevande djur och lobfeniga fiskar. De hade tänder liknande de hos de första medlemmarna i underklassen Labyrinthodontia, groddjur som levde för 360 till 150 miljoner år sedan. Släktet är även känt för att arterna börjat utveckla ben i fenorna. Det skiljer sig från exempelvis benfiskarna, och man tror att fenorna hos Eusthenopteron senare utvecklades till benen på dagens landlevande djur.

Galleri

Referenser

Förhistoriska benfiskar
Kocsis

Kocsis är ett ungerskt efternamn, som burits av bland andra:

 Antal Kocsis
 Erzsébet Kocsis
 Ferenc Kocsis (född 1953), ungersk brottare
 Lajos Kocsis
 Sándor Kocsis (1929–1979), ungersk fotbollsspelare

Ungerska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Szabó

Szabó, en Szabo, Sabo, Sabău ("skräddarsy"):

 Attila Szabó (slovakisk kanotist)
 Attila Szabó (ungersk kanotist)
 Bence Szabó
 Dezső Szabó
 Ecaterina Szabó
 Gábor Szabó
 Gabriela Szabó
 Gabriella Szabó
 Gabriella Szabó (kanotist)
 Herma Szabo
 István Szabó
 István Szabó (kanotist)
 István Nagyatádi Szabó
 Jozjef Sabo
 József Szabó
 Magda Szabó
 Nikolett Szabó
 Olga Orban-Szabo
 Petra Szabo
 Reka Szabo
 Szilvia Szabó
 Tünde Szabó
 Vilmoș Szabo
 Violette Szabo

Se även 
 Schröder
 Schrader
 Schneider
 Weber
 Lista över de vanligaste ungerska efternamnen

Ungerska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Varga

Varga är ett ungerskt efternamn som burits av bland andra:

 Eugen Varga (1879–1964), ungersk-sovjetisk marxistisk ekonom
 Eva Pierrou Varga, tidigare och seare Eva Pierrou, (född 1945), svensk pianist
 Ferenc Varga (född 1925), ungersk kanotist
 Gabor Varga (1961–2006), svensk pilot och konstflygare
 Ida Marko-Varga (född 1985), svensk simmare
 István Varga (född 1940), svensk skulptör
 Károly Varga (född 1955), ungersk sportskytt
 Sara Varga (född 1982), svensk sångerska, DJ och låtskrivare

Se även 
 Vargas, spanskt och portugisiskt namn
 Lista över de vanligaste ungerska efternamnen

Ungerska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Fältspade

En fältspade eller arméspade är en spade avsedd att bäras och användas av soldater. Fältspadar ingår i många arméers utrustning.

Referenser

Externa länkar

Militär utrustning
Mészáros

Mészáros, på slovakiska skrivet Meszároš är ett ungerskt efternamn. Det var ursprungligen en yrkesbeteckning med betydelsen "slaktare". Det har burits av bland andra:

 Andrej Meszároš (född 1985), slovakisk ishockeyspelare
 Erika Mészáros (född 1966), ungersk kanotist
 Ervin Mészáros (1877–1940), ungersk fäktare
 Lázár Mészáros (1796–1858), ungersk revolutionsgeneral och krigsminister
 Márta Mészáros (född 1931), ungersk filmregissör
 Michu Meszaros (1939–2016), ungersk-amerikansk cirkusartist och skådespelare

Se även
 Lista över de vanligaste ungerska efternamnen

Ungerska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Johnnie To

Johnnie To Kei-Fung (杜琪峯), född 22 april 1955 i Hongkong, är en hongkongesisk filmregissör och producent. Utöver sitt höga arbetstempo är han i väst främst känd för sina stiliserade gangsterfilmer, men han har jobbat inom flera olika genrer. 1996 grundade han produktionsbolaget Milkyway Image. Han har ofta samarbetat med manusförfattaren Wai Ka-Fai.

Filmografi som regissör
 Bi shui han shan duo ming jin (1980)
 Kai xin gui zhuang gui (1986)
 Qi nian zhi yang (1987)
 Ba xing bao xi (1988)
 Cheng shi te jing (1988)
 Ji xing gong zhao (1989)
 A Lang de gu shi (1989)
 Dak ging 90 II - Zi mong meng tin ngaai (1990)
 Ai de shi jie (1990)
 Sha Tan-Zi yu Zhou Shih-Nai (1991)
 Sam sei goon (1992)
 Ti dao bao (1992)
 Zhi zu wu shang II yong ba tian xia (1993)
 Chik geuk siu ji (1993)
 The Heroic Trio (Dung fong saam hap) (1993)
 Chai gong (1993)
 Xian dai hao xia zhuan (1993)
 Wu wei shen tan (1995)
 Shi wan huo ji (1997)
 Tian ruo you qing III: Feng huo jia ren (1997)
 Chan sam ying hung (1998)
 Joi gin a long (1999)
 Am zin (1999)
 Cheung fo (1999)
 Goo laam gwa lui (2000)
 Chung mo yim (2001)
 Lat sau wui cheun (2001)
 Sau san naam neui (2001)
 Chuen jik sat sau (2001)
 Am zin 2 (2001)
 Lik goo lik goo san nin choi (2002)
 Ngo joh aan gin diy gwai (2002)
 Baak nin hiu gap (2003)
 PTU (2003)
 Heung joh chow heung yau chow (2003)
 Daai chek liu (2003)
 Breaking News (Dai si gein) (2004)
 Yau doh lung fu bong (2004)
 Lung fung dau (2004)
 Election (Hak se wui) (2005)
 Election II - Triaden (Hak se wui yi wo wai kwai) (2006)
 Fong juk (2006)
 Tie saam gok (2007)
 Sun taam (2007)
 Hu die fei (2008)
 Man jeuk (2008)
 Fuk sau (2009)
 Daan gyun naam yu (2011)
 Duo Ming Jin (2011)
 Gao hai ba zhi lian II (2012)

Källor

Födda 1955
Filmregissörer från Hongkong
Levande personer
Personer från Hongkong
WP:Projekt Kina
Män
Södermanlands runinskrifter 246

Runinskrift Sö 246 är en runsten som nu står bakom Hammars huvudbyggnad i Västerhaninge socken, Haninge kommun och Sotholms härad på Södertörn.

Runstenen påträffades 1884 i en grusgrop vid gården Vreten i Krigslida och den låg då i kanten av ett skadat gravfält från yngre järnåldern. Stenens övre del är avslagen.

Inskriften 

Translitterering: ...riR : auk : auþsta... ... ...-... ...ntr · rnistu stai... ... ... sin

Normalisering: [Þo]riR ok Auðstæ[inn] ... ... [Anu]ndr ræistu stæi[n] ... ... sinn.

Nusvenska: Tore och Östen... ...Anund reste stenen... ...sin.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden

Källor 
 Runinskrifter i Haninge, Harry Runqvist, 1975, Haninge Hembygdsgille

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Haninge kommun
Rekognitionsskog

Rekognitionsskog var i Sverige ett skogsområde som av kronan tilldelades ett bruk för att täcka dess behov av framför allt kolningsved. För nyttjandet av dessa skogsrättigheter fick bruken betala en årlig avgift, så kallad rekognition.

Historia 
För att järnbruken skulle kunna framställa träkol fick de av kronan rätt att avverka träd inom särskilda skogsområden. I slutet av 1600-talet blev det vanligt att bruken fick erlägga en avgift, rekognition, för detta privilegium. De tilldelade skogarna kallades därmed för rekognitionsskogar. De blev särskilt vanliga i Hälsingland men fanns även längre norrut.

Rekognitionsskogar kunde antingen tilldelas från allmänningar, där kronan hävdade sitt delägarskap, eller från de obebodda marker som kronan helt och hållet ansåg vara sina. Om skattebönder fanns inom det tilldelade området kunde deras skatter köpas in av bruken och transformeras till kolningsskyldighet. Rekognitionsskogarna var knutna till enskilda bruk, vilket innebar att de återgick till kronan om bruk lades ned. Kronan kunde dock ge tillstånd till att nyttjanderätten överfördes till något annat företag.

Genom ett kungligt brev 1739 fick sågverken på motsvarande sätt möjlighet att ta timmer på kronoskogar, som kom att kallas för stockfångstskogar.

Rekognitionsskogarnas försvinnande 
År 1811 utfärdade riksdagen en kungörelse som gav bruken rätt att köpa loss rekognitionsskogarna. Över 333 000 hektar övergick på detta sätt i brukens ägo innan rätten upphörde 1898. De återstående rekognitionsskogarna omvandlades successivt till kronoparker. År 1941 fanns 23 000 hektar gamla rekognitionsskogar eller bergverksskogar kvar, men detta år minskades arealen till omkring 9 000 hektar genom att Kengis kolfångstskog blev kronopark. Den exakta arealen angavs 1957 till 8 984 hektar, varav 7 695 hektar skogsmark.

Referenser

Noter

Källor 

 

Skogsbruk i Sverige
Bruk
Sveriges ekonomiska historia
Lidens kyrka

Lidens kyrka är en kyrkobyggnad i Sundsvalls kommun. Den är församlingskyrka i Lidens församling, Härnösands stift. Nära kyrkan finns prästgård och sockenstuga.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes åren 1856-1858 av byggmästare Johan Nordell efter ritningar av arkitekt Johan Erik Söderlund. 25 augusti 1861 invigdes kyrkan av biskop Israel Bergman. Kyrkan har en stomme av gråsten och tegel och består av ett långhus med smalare femsidigt kor i öster och kyrktorn i väster. En mindre tillbyggnad finns i sydost. Ingångar finns i tornets bottenvåning samt på kyrkans norra och södra långsidor. Kyrkorummet täcks av ett flackt tunnvalv. I kyrkorummets nordöstra och sydöstra hörn finns läktare under vilka sakristia och förrum är inhysta.

Inventarier
 Predikstolen är troligen samtida med kyrkan. Korgen har förgyllda emblem. Tillhörande ljudtak är ovanligt högt placerat.
 Vid sydöstra läktarväggen finns dopfunt och reliefer snidade 1943-1945 av Per och Tor Carlsson.
 På altaret står ett förgyllt kors med svepeduk och törnekrans som sannolikt är samtida med kyrkan.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Vidare läsning

Byggnader ritade av Johan Erik Söderlund
Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Sundsvalls kommun
Kyrkobyggnader invigda 1861
1861 i Sverige
Södermanlands runinskrifter 247

Runinskrift Sö 247 är två, nu försvunna runstensfragment som påträffades 1891 i en grusgrop intill gården Ålstas huvudbyggnad i Tungelsta och Västerhaninge socken, Haninge kommun och Sotholms härad på Södertörn.

Fragmenten  
Fragmenten fotograferades av Erik Brate år 1900 och de var då upplagda på något som liknar en malsten framför en lada. Gustaf Jacobsson som sett båda fragmenten och bodde i granngården Vadet, var helt övertygad om att bitarna kom från två helt olika runstenar. Den större biten hade nedanstående text, samt en inristad tupp av samma slag som Sö 245 vid Vadet. Båda gårdarna låg utmed samma åförbindelse.  

Tuppen, eller hanen som man också säger, står ovanpå ett ringkors. Ordet "hane" som åsyftar skogstupparna orre och tjäder ligger till grund för ortnamnen Hanveden och Haninge. Ytterligare en sådan tuppristning är Sö 270 i Tyresta. 

På den mindre biten återstod endast en stump av en sliga med runorna "in".

Inskriften 

Runsvenska: ...anutr --istu : st...

Nusvenska: Anund reste stenen.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källa 
 Runinskrifter i Haninge, Harry Runqvist, 1975, Haninge Hembygdsgille

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Haninge kommun
Trapez

Trapez är en entypsklassad segeljolle konstruerad av danska OS-seglaren Paul Elvstrøm. Den är byggd för två mans besättning med rorsman och gast i trapets. Båten är snabb och livlig, planar lätt och farter upp mot 15 knop är möjligt på undanvind med spinnaker. Klassen var stor under 1960 och 1970-talet. Numera tävlas det endast med Trapez på lokal nivå. Det finns ett antal klubbar i Danmark som är aktiva.

Externa länkar
trapezjolle.dk Danska trapezjolleklubben 

Jollar
Henrique Capriles Radonski

Henrique Capriles Radonski, född 11 juli 1972 i Caracas, är en venezuelansk advokat och politiker. Han var oppositionens kandidat i det venezuelanska presidentvalet 2012 och 2013.

Externa länkar 

Födda 1972
Män
Levande personer
Venezuelanska politiker under 1900-talet
Personer från Caracas
Venezuelanska politiker under 2000-talet
Torskinge kyrka

Torskinge  kyrka en kyrkobyggnad som tillhör Forshedabygdens  församling i Växjö stift.

Kyrkobyggnaden
Under 1800-talet var det nära att kyrkan blivit riven. Stiftet förordade med hänvisning till en kunglig kungörelse från den 19 juni 1830 ett gemensamt kyrkbygge med Forsheda församling. Efter 30 års strid gjordes striden upp i godo. Församlingen fick behålla sin kyrka. 

Kyrkan är byggd av gråsten under slutet av 1100-talet eller början av 1200-talet. Den är ursprungligen en romansk byggnad bestående av långhus, kor och absid i öster. Kyrkan utökades åt väster under 1700-talets början. Eventuellt ombyggdes eller nybyggdes sakristian på norra sidan vid detta tillfälle.

En omfattande renovering efter ritningar av arkitekt Gustaf Hermansson skedde 1903-05.Ett vapenhus uppfördes på kyrkans södra sida. Kyrkan fick till sitt inre en nationalromantisk prägel. Kyrkorummet har ett plant trätak medan korpartiet är försett med kryssvalv. De tidigare små fönstergluggarna har uppförstorats samtidigt som norra väggen, som ursprungligen saknade ljusöppningar, erhållit salkyrkofönster. Klockstapeln uppfördes 1678. Den är inbyggd med bräder och innesluter två klockor: Storklockan av okänd ålder, omgjuten 1772 och lillklockan inköpt 1715.

Inventarier
Altartavla anskaffad 1733.
Triumfkrucifix daterat till 1400-talet.
Altarring med svarvade balusterdockor.
 Dopfunt av sandsten från 1200-talet.
 Predikstol med ljudtak, rundformad och rikt förgylld. Den är utförd av Sven Nilsson Morin, Gnosjö.
Öppen bänkinredning som tillkom 1903-05.
Orgelläktare

Orgel
Den nuvarande orgeln är byggd 1875 av Johannes Andersson i Långaryd. Den renoverades 1971 av Västbo Orgelbyggeri, Långaryd. Orgeln är mekanisk.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor
                 Torskinge kyrka, Jönköpings läns museum
                   Riksantikvarieämbetet, Torskinge kyrka  
 Hångers kyrka
 
 

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Värnamo kommun
Louise Fenger-Krog

Louise Simone Fenger-Krog, född 12 april 1961 i Falun, är en svensk målare och skulptör, verksam i Stockholm.

Hennes utbildning innefattar studier på KV Kristianstads konstnärliga utbildning 1980–1982, Hovedskous målarskola i Göteborg 1982–1984 och Kungliga konsthögskolan i Stockholm, måleri och skulptur 1984–1989. Hon tilldelades Ester Lindahls stipendium 1995.

Louise Fenger-Krog finns representerad bland annat på Moderna museet i Stockholm, Malmö museum, Göteborgs konstmuseum, Dalarnas museum, Bodens Konsthall, Kalmar slott, Växjö kommun, Haninge kommun, Rättviks kommun samt i Hedvig Eleonora kyrka i Stockholm.

Referenser

Externa länkar
Louise Fenger-Krogh Officiell webbplats.
LOUISE FENGER-KROG på Konstnärslexikonett Amanda.
Louise Fenger-Krog på Discogs.

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Konstnärer från Falun
Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Jerusalempriset

Jerusalempriset, Jerusalem Prize for the Freedom of the Individual in Society, är ett litteraturpris som tilldelas författare vars verk behandlar mänsklig frihet i samhället. Det utdelas vartannat år sedan 1963 av Jerusalems internationella bokmässa. Prissumman är på $10 000. Det finns även ett nationellt Jerusalempris som tilldelas israeliska författare.

Pristagare

Källor

Litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1963
Abayudaya

Abayudaya är ett samfund inom Baganda-folket i östra Uganda, som utövar judendom. Ordet betyder Judas folk på luganda. De anses inte ha något etniskt släktskap med andra judar, men utövar alla huvudsakliga religiösa traditioner. Befolkningen uppgår till ungefär 1 500 personer. En viss andel av den talar, utöver afrikanska språk som luganda, lusoga och lugwere, även hebreiska.

Abayudaya grundades av krigsherren Semei Kakungulu i början av 1900-talet. Han konverterade till Kristendomen omkring 1880 genom brittisk påverkan, bland annat eftersom han trodde att britterna skulle hjälpa honom att bli kung över Bukedi- och Bugisu-områdena. När de förra inte levde upp till sina löften, anslöt sig Kakungulu 1913 till Bamalaki-sekten, en religiös rörelse som blandade kristendom och judendom, och bland annat vägrade använda västerländsk medicin. Eftersom detta medförde att de också vägrade vaccinera sin boskap, följde ytterligare konflikter med britterna. 

Efter omfattande studier av Moseböckerna beslöt sig Kakungulu för att låta omskära sig. Bamalakiledningen invände att han i så fall skulle bli som en jude, som inte tror på det Nya Testamentet, varvid Kakungulu påstås ha svarat: "Om så är fallet, är jag från och med denna dag jude!" Han lät omskära sig själv, sina barn och de anhängare han kunde övertyga. Bland annat eftersom Baganda-folket är ett av få kända Bantu-folk som strikt förbjuder all form av självstympning blev beslutet kontroversiellt, men Kakungulu lyckades etablera en spirande församling.

1920 tros en europeiskättad jude vid namn Josef ha anlänt till området, och hjälpt det nystartade samfundet att utöva sin religion. Liknande kontakter har förekommit av och till under 1900- och 2000-talet; 1962 anlände exempelvis den israeliske studenten Arye Oded, och blev den förste israel som träffade de afrikanska judarna. Han författade boken Religion and Politics in Uganda, och kom därmed att både introducera Abayudana till världsjudenheten, liksom bidra till religiös förnyelse av själva samfundet. Under Idi Amin förföljdes Abayudaya skoningslöst, och tros ha sjunkit i antal till några få hundra, men efter diktatorns bortgång har man återhämtat sig. 2002 anlände till exempel konservativa rabbiner från Israel och genomförde formella konverteringar av 400 Abayudaya-anhängare, vilket följdes av 200 nykonverteringar.

Källor

Externa länkar 
Putti Village Assistance Organization Bygemenskap grundad av Abayudaya
Facebook-grupp for Ugandas judar
The Jews of Uganda, fotografier av Richard Sobol

Judendom i Afrika