kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Diedric Duwall

Johan Didrik Duwall, född den 5 oktober 1723, död den 12 mars 1801, var en svensk militär och politiker.

Biografi
Duwall föddes på Bredsjö gård i Järlåsa socken som son till majoren, friherre Sven Duwall och friherrinnan Sophia Charlotta Kruse af Verchou och bror till Gustava Duwal. Han ägnade sig först åt den militära banan, och blev 1747 regementskvartermästare och därefter kapten vid livgardet. Sedan han 1757 ingått giftermål med Ulrika Kierman, dotter till hattledare, talmannen för borgarståndet Gustaf Kierman drogs hans intresse in på den politiska banan. Redan vid riksdagen 1760–1762 var han så högt uppburen att han bland sina partivänner uppfördes på förslag till riksråd. Efter riksdagens slut befordrades han till överste. Räfsten med växelkontoren 1765 i samband med mössornas seger gav honom vid den riksdagen nog sysselsättning med att förgäves rädda sin svärfar från straff. Vid den följande riksdagen 1769–1770, då hattarna åter förfogade över majoriteten, insattes Duwall i sekreta utskottet och blev på nytt framförd på riksrådsförslag.

Vid riksdagen 1771–1772 var han en av de tre hattar, som på initiativ av Gustav III underhandlade med motsvarande antal mössor om försoning mellan partierna. Efter revolutionen blev han 1773 utnämnd till generalmajor och 1786 till generallöjtnant. Samma år förordnades han av kungen till lantmarskalk, och belönades för sina insatser under riksdagen med serafimerorden. Han anslöt sig dock inte till det gustavianska partiet, och vid riksdagen 1789 återfanns han bland den konstitutionella frihetens vänner, och efter Fersen och De Geers häktande blev han en av oppositionens ledare. Han protesterade med kraft mot förenings- och säkerhetsakten, bevillningens utgående på obestämd tid med mera, och många rykten gick om han förestående häktning. Han kom dock att dra sig tillbaka till det enskilda livets lugn och ro.

Källor

Noter 

Lantmarskalkar
Hattpartiet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Bureätten
Personer från Taxinge socken
Födda 1723
Avlidna 1801
Män
SBH
Mottagare av Serafimerorden
Everett J. Lake

Everett J. Lake, född den 8 februari 1871, död den 16 september 1948, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut. Han var den 50:e guvernören sedan självständigheten från Storbritannien.

Tidigt liv
Lake föddes i Woodstock, Connecticut. Han läste vid Worcester Polytechnic och tog examen 1890. Därefter studerade han vid Harvard University, där han tog examen 1892. Under dessa år spelade och tränade han amerikansk fotboll.

Lake inledde sin yrkeskarriär med att arbeta för Hartford Lumber Company. He was the president of Hartford Lumber Company from 1900 to 1939.

Politisk karriär
Lake var medlem av Republikanerna. Han blev invald i Connecticuts representationshus och var även ledamot av Connecticuts senat från 1905 till 1907. Han blev viceguvernör i Connecticut den 9 januari 1907 under guvernören Rollin S. Woodruff. Han satt kvar på den posten den tvååriga mandatperioden ut, till den 6 januari 1909.

Lake blev guvernör i Connecticut den 5 januari 1921 efter partikamraten Marcus H. Holcomb. Under hans mandatperiod instiftades en lag som förbjöd barnarbetare från arbete mer än åtta timmar per dag. Det stiftades också en lag som hindrade arbetarcertifikat att ställas ut till barn som inte hade tillräcklig skolutbildning.

Lake slutade som guvernör den 3 januari 1923. Han efterträddes av sin partikamrat Charles A. Templeton, som hade varit viceguvernör när Lake var guvernör.

Övrigt
Lake var gift två gånger, första gången med Eva Louise Sykes och andra gången med Barbara G. Lincoln. Han var kongregationalist.

Han avled i Hartford, Connecticut, den 16 september 1948, 77 år gammal.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser
 Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. 

Födda 1871
Avlidna 1948
Guvernörer i Connecticut
Viceguvernörer i Connecticut
Män
Jan-Olof Eklundh

Jan-Olof Eklundh, född 22 juli 1939, död 21 februari 2021 i Saltsjö-Boo, var en svensk datalog.

Eklundh disputerade 1980 vid Kungliga Tekniska högskolan, där han senare blivit professor. Hans forskningsområde var datorseende och autonoma system. Eklundh invaldes 1992 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och 2002 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Externa länkar 

Svenska professorer i datalogi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1939
Avlidna 2021
Män
Janna Michaels

Janna Michaels född 1983, är en amerikansk barnskådespelare som medverkade i ett flertal filmer, som  Doktor Quinn och Startrek men avslutade sin skådespelarkarriär 1997.

Filmografi (urval)
Luftens hjältar - Molly Cunningham (svensk röst, Mia Kihl och Elina Raeder)

Referenser

Externa länkar
IMDb

Amerikanska barnskådespelare
Kvinnor
Födda 1983
Levande personer
Chain gang

Chain gang (bokstavligt kedjegäng) är en grupp fångar sammansatta med kedja för att utföra enformigt eller fysiskt utmattande arbete som en typ av straffarbete. Arbete som kunde utföras av dessa typer av gäng inkluderade bland annat byggandet av vägar, grävande av diken eller röjande av sten. Straffsystemet existerade primärt i södra USA, och hade 1955 fasats ut i hela nationen, med Georgia som sista delstat som övergav straffet. Chain gangs återinfördes av vissa stater under "get tough on crime"-rörelsen under 1990-talet, med Alabama som första delstat att återuppliva straffet 1995. Experimentet avslutades efter ungefär ett år i alla delstater utom Arizona, där man i Maricopa County fortfarande som fånge kan frivilligt anmäla sig till arbetet för att intjäna kredit mot ett skoldiplom eller undvika disciplinära åtgärder för regelbrott.

Källor

Externa länkar

Kriminalvård
Tvångsarbete
Saudi Binladin Group

Saudi Binladin (eller Binladen) Group (SBG) (arabiska: مجموعة بن لادن السعودية, Majmūʿat Bin Lādin al-Saʿūdīya) är ett multinationellt företag, privat konglomerat inom byggnadskonstruktionen och holdingbolag med högkvarter i Jeddah, Saudiarabien.

SBG bildades 1950 av Sheikh Muhammed bin Ladin, vars relation med landets grundare och första monark 'Abd al-'Aziz al-Saud ledde till betydande offentliga upphandlingar såsom renoveringen av helgedomarna i Mekka och Medina. Muhammed, som hade 22 fruar och 52 barn, är också far till terroristledaren Usama bin Ladin, ansvarig för 11 september-attackerna 2001 mot USA.

Sheikh Muhammed avled 1968. SBG:s nuvarande direktör är Muhammeds son Bakr bin Ladin.

Externa länkar
Saudi Binladin Group  

Saudiska företag

Investmentbolag
Företag bildade 1950
Birkat hammazon

Birkat hammazon eller Birkat hamazon (hebreiska:ברכת המזון, ungefär "välsignelse över näringen") är en judisk bordsbön. Den består av ett antal brachot, dvs välsignelser, som alla troende judar förväntas uttala efter måltider där bröd eller matza förtärts. Under vanliga vardagar kan man läsa dessa välsignelser tyst, men är det sabbat eller annan högtid med flera samlade så är det vanligare med en recitation inför gemenskapen.

Referenser 

Judendom
Yeslam bin Ladin

Yeslam bin Muhammad bin 'Awad bin Ladin (arabiska: يسلم بن محمد بن عوض بن لادن), född 19 oktober 1950, mer känd som Yeslam bin Ladin, också skrivet Yeslam Binladin, är en saudisk affärsman och halvbror till al-Qaida-ledaren Usama bin Ladin. 

Yeslam Bin Ladin är son till schejk Muhammed bin Ladin och Rabab Haguigui. Han har 54 halvbröder och halvsystrar. Han har bott i Schweiz sedan mitten på 1980-talet och blev schweizisk medborgare i april 2001. Han talar flytande arabiska, engelska, franska och persiska. 

Efter att ha gått ut skolan i Beirut, Libanon, studerade bin Ladin ekonomi vid Göteborgs universitet i Sverige och handel- och administration vid University of California i Los Angeles, USA. Sedan 1980 är Yeslam direktör för Saudi Investment Company i Genève, ett företag som representerar Saudi Binladin Groups finansiella intressen på internationell nivå.

Yeslam bin Ladin är sunnimuslim.

Män
Födda 1950
Personer inom Saudiarabiens näringsliv under 1900-talet
Alumner från Göteborgs universitet
Levande personer
Alumner från University of California, Los Angeles
Personer inom Saudiarabiens näringsliv under 2000-talet

fr:Yeslam Bin Ladin
Saad bin Ladin

Sa'ad bin Osama bin Muhammad bin 'Awad bin Ladin (arabiska: سعد بن أسامة بن محمد بن عوض بن لادن), bättre känd som Saad bin Ladin, född 1979, för närvarande förmodat död, är en av terroristledaren Usama bin Ladins söner. Han har fortsatt i sin fars fotspår genom att inneha en ställning inom terrornätverket al-Qaida. Han tros vara ansvarig för bombningen av en synagoga i Tunisien den 11 april 2002. 19 personer omkom i dådet.

Den 22 juli 2009 kom rapporter om Saad bin Ladins död. Han skall ha dödats i en flygattack administrerad av USA:s underrättelsetjänst.

Referenser

Män
Födda 1979
Al-Qaida
Avlidna 2009
Konkurens Rekårdz

Konkurens Rekårdz senare kallad Konkurrens Records är ett svenskt skivbolag. I början av 1980-talet i skivbolagets begynnelse anordnade det tre stödgalor för att sätta fart på sin verksamhet . De kallades Konkurens gala, Konkurens gala 2 och Konkurens gala 3 och band som Sarah Coffman, KSMB, Dom dummaste, Cortex, Brända barn och P-Nissarna spelade. Bolaget har sina rötter i Örebro och Örebropunken men är framförallt kopplat till ett band som härstammar ifrån Kalmar. Daniel Engström och Anders Ohlsson, två medlemmar ur Sarah Coffman var personerna bakom Konkurrens Records. Den hittills sista skivan från bolag släpptes 2003.

Skivsläpp

Släppen från tiden som Konkurens Rekårdz
De tidigaste släppen gjordes under namnet Konkurens Rekårdz. 
1980 - Sarah Coffman Debut-EP med låtarna Retro, Titta jag är död och Destroy blev skivbolagets första släpp (KONK 001).
1981 - Skivbolagets andra släpp blev en samlingsskiva med låtar från olika nya punkband med titeln Svenska Tonårsgrupper Vol. 3 (KONK 002). Det var det första släpp som Onkel Kånkel figurerade på och efter denna skiva kom Konkurens Rekårdz att enbart släppa Onkel Kånkel-skivor.
1983 - Onkel Kånkels Gyllene Tider (KONK 003).

Släppen från tiden som Konkurrens Records
1992 släpptes en hyllningsskiva till Onkel Kånkel med namn Kånkelmania (KONK 004) och på dess baksida syns skivbolagets nya stavning. Här figurerar bland annat Union Carbide Productions, Charta 77, Dom dummaste och Stig Vig.
1993 återsläpps Onkel Kånkels Gyllene Tider (KONK 003) som CD.
1994 släpptes Onkel Kånkels Underbara Värld (KONK 005).
1994 släpptes Gammeldags jul (KONK 006).
1999 släpptes Onkel Kånkels fantastiska äfventyr (KONK 007).
2003 släpptes Blitzkrieg Blepp (KONK 008)

Fotnoter och referenser

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1980
Järn(II)oxid

Järn(II)oxid har den kemiska formeln FeO och är en av flera järnoxider. Den förekommer naturligt i mineralet wustit. När järnföremål drabbas av svåra rostangrepp, så kallad gravrost, består dessa djupare angrepp i hög utsträckning av järn(II)oxid.

Egenskaper 
Järn(II)oxid är ett exempel på ett icke-stökiometriskt material. Vanligen råder underskott på järn och järnhalten varierar mellan Fe0.84O och Fe0.95O. Icke-stökiometrin beror på att Fe2+ lätt oxideras till Fe3+ och bildar tetraediska kristaller i den annars kubiska strukturen.

FeO är termodynamisk instabil vid temperaturer under 560 °C och sönderfaller lätt till järn och Fe3O4.

Stabiliteten kan ökas genom att materialet hettas upp och sedan snabbt kyls ner igen för att behålla den stabilare strukturen (samma process som vid härdning av stål).

Framställning 
Järn(II)oxid kan framställas genom reduktion av järn(III)oxid med vätgas eller kolmonoxid.

Det kan också framställas genom att oxidera järn i vattenånga vid temperaturer över 560 °C (jämför järn(II,III)oxid).

Den vätgas som avgår vid oxideringen ser till att järnet bara oxideras till FeO. Den Fe2O3 och Fe3O4 som bildas reduceras till FeO enligt ovan.

Gravrost kan uppstå i små håligheter i järngods, där den utgör en elakartad form av rostbildning, eftersom det är svårt att förutse på vilka punkter den kan uppträda. Från de små håligheterna tränger rosten rakt in i godset med förstörande verkan.

Användning 
Järn(II)oxid används som svart pigment i livsmedel och för tatuering.

Källor

Se även 
 Järn(III)oxid
 Järn(II,III)oxid
 Järn(II)hydroxid
 Järnoxid
 Rost

Järnföreningar
Oxider
Li Dazhao

Li Dazhao född 29 oktober 1889 i Leting nära Tangshan, Hebei, död 28 april 1927 i Peking, var en kinesisk kommunistisk politiker och en av grundarna av Kinas kommunistiska parti.

Han kom från en fattig bondefamilj i nuvarande Hebei och reste 1913 till Tokyo  för att studera ekonomi vid Wasedauniversitetet. 1918 återvände han till Kina, där han fick anställning som chefsbibliotekarie vid Pekinguniversitetet. Det var under tiden som bibliotekarie han lärde känna Mao Zedong och bekantade denne med marxismen.

1919 deltog Li i den nationella väckelsen Fjärde majrörelsen, där han radikaliserades ytterligare och två år sedan var han med om att grunda Kinas kommunistiska parti. Han blev en förgrundsfigur för partiet i norra Kina, medan Chen Duxiu dominerade partiets verksamhet i södra Kina.

Under den Norra expeditionen 1926-1927 tvingades Li Dazhao söka tillflykt i den sovjetiska ambassaden i Peking och avrättades av krigsherren Zhang Zuolin våren 1927.

Källor

Födda 1889
Avlidna 1927
Män
Kinesiska kommunister
Kinesiska marxistiska teoretiker
Personer från Tangshan
WP:Projekt Kina
Julie Driscoll

Julie Driscoll Tippetts, född som Julie Driscoll den 8 juni 1947 i London, är en brittisk sångerska och skådespelerska, känd för sina 1960-talsversioner av Bob Dylans "This Wheel's on Fire" och Donovans "Season of the Witch", båda med Brian Auger & Brian Auger and The Trinity. Hon och Auger hade tidigare arbetat i Steampacket med Long John Baldry och Rod Stewart.

"This Wheel's on Fire" nådde en femteplats i Storbritannien. Denna version kom att företräda den psykedeliska eran i brittisk musik. Driscoll spelade in låten igen i början av 90-talet med Adrian Edmondson som tema till en komediserie på BBC, Absolutely Fabulous.

Sedan 1970-talet har Driscoll koncentrerat sig på experimentell vokalmusik. Hon är gift med jazzmusikern Keith Tippett med vilken hon har samarbetat. Hennes namn är nu "Julie Tippetts", p.g.a. att hon använder den ursprungliga stavningen av sin makes efternamn. Hon deltog i Keith Tippetts storband Centipede som 1974 deltog i Robert Wyatts Theatre Royal Drury Lane konsert. Hon har släppt ett soloalbum,  Sunset Glow, och var sångare i Carla Bleys album Tropic Appetites.

Senare under 1970-talet turnerade hon med sitt eget band och har spelat in låtar och framträtt som en av sångarna i "Voice", med Maggie Nicols, Phil Minton och Brian Eley.

Externa länkar

Mind Your Own Music, the Keith Tippett/Julie Tippetts website.
Julie Driscoll @ The British Beat Boom 1963-66
Julie Driscoll @ pHinnWeb
BBC - Classic Pop/Rock Review - Brian Auger Julie Driscoll & The Trinity, Open, Definitely What!, Streetnoise
Diskografi på Discogs (Julie Driscoll)
Diskografi på Discogs (Julie Tippetts)

Brittiska sångare
Brittiska pop- och rocksångare
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer
Progressiv rock-sångare
Svenska Hollywoodfruar

Svenska Hollywoodfruar var en svensk reality-TV-serie från 2009–2019 som följde svenska kvinnor i Hollywood och deras glamourösa liv. Första avsnittet sändes på TV3 den 14 september 2009 och blev en tittarsucce med över 600 000 tittare. I mars 2020 meddelade TV3 att den trettonde säsongen blev den sista.

Koncept och produktion 

Svenska Hollywoodfruar var en svensk dokumentärserie i reality-TV-format. Första säsongen följer de tre svenska kvinnorna Anna Anka, Maria Montazami, och Agnes-Nicole Winter, alla gifta med rika amerikanska män. Konceptet kommer från den amerikanska media-franchisen The Real Housewives med serier som The Real Housewives of Orange County, New York City, Atlanta, och New Jersey. Anders Knave, programdirektör på TV3, kommenterade: "The Real Housewives shows är väldigt populära och vi ville gå ett steg längre. Därför har vi letat upp svenska kvinnor i Hollywood, som har gift sig med rika män och lever, vad man skulle kunna kalla, det ultimata lyxlivet." Knave bekräftade också att fruarna inte följer några instruktioner från produktionen utan serien följer bara deras vardagliga liv.

Första avsnittet av Svenska Hollywoodfruar sändes 14 september 2009 och sågs av 600 000 tittare, vilket gjorde det till den dagens mest sedda program. Övriga program på samma sändningstid som TV4:s Kändisdjungeln och Kanal 5:s CSI: NY, sågs av 527 000 respektive 504 000 tittare. Premiären av säsong 2 sågs av 594.000. Det andra avsnittet blev TV3:s mest sedda avsnitt på länge med hela 1 000 100 tittare. Serien vann "Årets realityprogram" under Kristallen 2010. Fyra spinoff på serien finns, Svenska New York-fruar, Montazami med vänner, Maria and Mindy - Best friends forever och The Eklands.

Under våren 2015 visades säsong 8 (6 avsnitt) av svenska hollywoodfruar med Maria Montazami, Gunilla Persson, Åsa Vesterlund. Agnes-Nicole Winter gjorde en comeback och vi fick även se den nya hollywoodfrun, Caroline Grane.

I säsong 12 som sändes under hösten 2018 gjorde Anna Anka en comeback och deltog tillsammans med fruarna Maria Montazami, Gunilla Persson, Elena Belle och Sofie Prydz. I säsongsavslutningen kom Isabel Adrian, Åsa Vesterlund, Siv Cotton, Margareta Svensson och Päivi Hacker tillbaka till programmet som alla varit tidigare Hollywoodfruar.

Fruarna

Referenser

Externa länkar 

 TV3:s sida om programmet
 Blogg om Svenska Hollywoodfruar

Svenska dokumentär-TV-serier
Kristallenvinnare 2010
Svenska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2009
TV-serieavslutningar 2020
Long John Baldry

John William "Long John" Baldry, född 12 januari 1941 i East Haddon i Northamptonshire, död 21 juli 2005 i Vancouver i Kanada, var en brittisk bluessångare och röstskådespelare i många filmer. Han sjöng med många brittiska musiker, som Rod Stewart och Elton John som dök upp i band som leddes av Baldry på 1960-talet. Han njöt av sin popframgång i Storbritannien där Let The Heartaches Begin nådde en första plats på singellista i England 1967 och i Australien, där hans duett med Kathi McDonald när You've Lost That Lovin 'Feelin' nådde en andra plats 1980. Baldry bodde i Kanada från slutet av 1970 fram till sin död. Där fortsatte han att göra skivor och arbeta som röstskådespelare. Han gjorde den engelska rösten till Dr. Robotnik i Adventures of Sonic the Hedgehog.

Baldry var uttalat homosexuell. Han var 201 cm lång. Han hade en historik av dålig hälsa; han överkonsumerade alkohol och benzodiazepiner och fick magsår vid flera tillfällen. Dessutom utvecklade han antibiotikaresistens efter en lunginflammation. Han avled den 21 juli 2005 i sviterna av långvariga bröstsmärtor.

Diskografi
Long John's Blues (United Artists, 1964) 
Looking at Long John (United Artists, 1966) 
Let the Heartaches Begin (Pye, 1968) 
Let There Be Long John (Pye, 1968) 
Wait For Me (Pye, 1969) 
It Ain't Easy (Warner Brothers, 1971) 
Everything Stops for Tea (Warner Brothers, 1972)
Mar Y Sol: The First International Puerto Rico Pop Festival (Atco, 1972)
Good To Be Alive (GM, 1973)
Welcome To Club Casablanca (Casablanca, 1976)
Baldry's Out! (EMI, 1979)
Long John Baldry (EMI, 1980)
Rock With The Beat (EMI, 1982)
Silent Treatment (Musicline, 1986)
A Touch Of Blues (Musicline, 1989)
It Still Ain't Easy (Stony Plain, 1991)
On Stage Tonight: Baldry's Out! (Hypertension, 1993)
A Thrill's a Thrill: The Canadian Years (1995)
Right To Sing The Blues (Hypertension, 1997)
Long John Baldry Trio-Live (Hypertension, 2000)
Remembering Leadbelly (Stony Plain Records, 2002)

TV
1985 — Ewokerna - Diverse röster
1986 — Star Wars: Droids - The Great Heep
1989 — Salty's Lighthouse - Top Hat
1989 — Dragon Warrior - Diverse röster
1989 — Captain N: The Game Master - The King
1990 — Madeline - Diverse röster
1991 — The New Adventures of He-Man - Treylus
1991 — Bucky O'Hare and the Toad Wars - Komplex
1992 — Conan the Adventurer - Wrath-Amon
1993 — Adventures of Sonic the Hedgehog - Dr. Ivo Robotnik (1993-1995)
1993 — Dr. Robotnik's Mean Bean Machine - Dr. Ivo Robotnik
1993 — Sonic Spinball - Dr. Ivo Robotnik
1994 — ReBoot - Captain Capacitor
1996 — Sonic Christmas Blast - Dr. Ivo Robotnik
1998 — Sonic Underground - Moby Deep
1999 — Sabrina, the Animated Series - Diverse röster
1999 — Toad Patrol - Mistle Toad
1999 — Spider-Man Unlimited - Dirwood Bromley
2002 — He-Man and the Masters of the Universe - Azdar
2003 — X-Men: Evolution - Apocalypse

Referenser

Externa länkar
Officiell webbsida
Musical Tree ~ JohnBaldry.com

Födda 1941
Avlidna 2005
Brittiska bluesmusiker
Brittiska röstskådespelare
Män
Paul Bergsøe

Paul Peter Vilhelm Bergsøe, född den 22 december 1872 i Köpenhamn, död den 29 december 1963 i Nærum, var en dansk fabrikör och civilingenjör. Han var son till författaren och zoologen Vilhelm Bergsøe och Margrethe Kirstine Smidth.

Paul Bergsøe var under sitt långa liv aktiv på åtskilliga områden, således också som förmedlare av tekniskt vetenskapliga ämnen, bland annat med popularisering av kemi och astronomi. I Danmarks Radio hörde man honom ofta, inte bara med ämnen som de nämnda, utan dessutom som en utmärkt uppläsare av H.C. Andersens sagor. Han skrev även en läsvärd självbiografi.

Paul Bergsøe grundade företaget Bergsöe och har givit namn åt Paul Bergsøe Kollegiet, i Nærum, vilket är byggt på hans egendom Kofoedsminde.

Bibliografi 
Muligheder for Liv paa andre Kloder (Radioföredrag 1937 tryckt i Fra Himlens Stjerner til Menneskets Bomber; Fremad 1938)
Hvor nye Verdener fødes (Radioföredrag 1937 tryckt i Fra Himlens Stjerner til Menneskets Bomber; Fremad 1938)
Københavns Bombardement - en Familieerindring (Radioföredrag 1937 tryckt i Fra Himlens Stjerner til Menneskets Bomber; Fremad 1938)
Kemi paa en anden maade (En hjälp till självstudium av oorganisk kemi; första upplagan 1942)
De tre Vinduer (Hvad der huskes bedst; 1945)
Vejen til Atombomben (Thaning og Appels Forlag; utgiven 1946)
Fra den gamle fabrik til Glostrup. 1902-1952 (tillsammans med sonen Svend Bergsøe; 1952)
Verdensrummet og Vi (Populär astronomi; utgiven 1959)
Jeg husker (självbiografi; utgiven 1964)

Referenser

Noter 

Män
Danska ingenjörer
Danska memoarskrivare
Födda 1872
Avlidna 1963
Populärvetenskapliga författare
Personer från Köpenhamn
Memoarskrivare under 1900-talet
Eggenburg

Eggenburg är en stad och en kommun i distriktet Horn i förbundslandet Niederösterreich i Österrike. Eggenburg är beläget cirka 14 kilometer öster om distriktshuvudorten Horn.

Historia
I mitten av 1100-talet grundades Eggenburg som gräns- och borgstad. På 1300- och 1400-talen byggdes befästningen ut men stod inte emot vare sig husiter eller ungrare. Stadens blomstringstid började först på 1500-talet när den utvecklades till marknads- och handelsstad.

Efter en stor brandkatastrof 1808 började Eggenburgs nedgång, som hejdades först när Franz-Josefsbanan byggdes 1870.

Stadsbild och sevärdheter
I gamla staden står hus från 1500- till 1700-talen. Runt torget finns sengotiska hus, bland annat ”det målade huset” från 1547. På torget finns Martinsbrunnen, skampålen, Mariakolonnen och trefaldighetskolonnen, en barock pestkolonn.

Stadskyrkan uppfördes på 1100- till 1400-talen. Tornen är romanska, själva kyrkan och altaret samt predikstolen gotiska. Även Bürgerspital (ett medeltida sjukhus) med Martinskapellet är gotiska.

Den medeltida staden är omgiven av en väl bevarad, upp till 8 meter hög stadsmur med torn.

Museer
Krahuletzmuseet visar folklore och en geologisk-paleontologisk samling. Johann Krahuletz var en österrikisk geolog från Eggenburg.
Motorcykel- och teknikmuseet

Kommunikationer
Eggenburg ligger vid Franz-Josefsbanan.

Genom Eggenburg går vägarna B35 (Pulkau – Krems an der Donau) och B303 (Horn-Hollabrunn).

Orter 
Kommunen består av fyra orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):
Eggenburg ()
Engelsdorf ()
Gauderndorf ()
Stoitzendorf ()

Källor 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich