kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Per Lucia

Per Lucia var Italiens bidrag till Eurovision Song Contest 1983, och sjöngs på italienska av Riccardo Fogli. Låten är en ballad, där Fogli sjunger om vad han vill göra för sin älskade Lucia, bland annat anordna en fest i hela landet.

Låten var det femte bidraget som framfördes (efter Sveriges Främling med Carola Häggkvist och före Turkiets Çetin Alp & The Short Waves med bidraget Opera). Då omröstningen avslutats hade låten fått 41 poäng, och slutade på elfte plats av 20.

Svenska dansbandet Wizex tolkade låten på albumet Julie 1983 som "Här är sången" med text på svenska av Monica Forsberg.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Text på italienska

Bidrag till Eurovision Song Contest 1983
Italiens bidrag i Eurovision Song Contest
Musiksinglar 1983
Italienskspråkiga sånger
Helga Hahnemann

Helga Hahnemann, född 8 september 1937 i Berlin, död där 20 november 1991, var en tysk komiker, skådespelare och showmaster.

Biografi 

Hahnemann var mångsysslare inom den östtyska televisionssändaren Deutscher Fernsehfunk. Hon studerade mellan 1956 och 1959 vid högskolan för skådespel i Berlin-Niederschöneweide. Sina första uppmärksammade framträdanden hade hon vid kabaréprogrammet Leipziger Pfeffermühle innan hon återvände till Berlin. Där fick hon uppdrag av TV och ett fast radioprogram, Helgas Top(p)-Musike. Hahnemann kom även ut med flera schlagerlåtar som Wo ist mein Jeld bloß geblieben, Jetzt kommt dein Süßer, U-Bahn-Beat, 100 mal Berlin, Clärchens Ballhaus (tillsammans med Hartmut Schulze-Gerlach) och Een kleenet Menschenkind. Låtarnas kompositör var huvudsakligen Arndt Bause.

Hahnemann var flera gångar showmaster för Östtysklands stora lördagsunderhållning, Ein Kessel Buntes. Hon var även känd från den östtyska dubbade versionen av Olsen-banden filmserien där hon gav Yvonne Jensen sin röst.

Hahnemann dog 1991 i lungcancer.

Hedersbetygelser 
Priset Goldene Henne som instiftades av två tyska tidningar och TV-bolaget Mitteldeutscher Rundfunk utdelas varje år i flera kategorier till personer som var framgångsrik inom politik, sport, kultur och massmedia. Henne syftar här på Hanemanns smeknamn som betyder höna. I september 2010 fick hon en stjärna på Boulevard der Stars i Berlin, som är en tysk motsvarighet till Hollywood Walk of Fame i Los Angeles.

Referenser

Tryckta källor 
 Angela Gentzmer: Een kleenet Menschenkind. Erinnerungen an Helga Hahnemann. Mit vielen Fotos aus dem Leben und von Bühnenauftritten Helga Hahnemanns, Das Neue Berlin, Berlin 1994, .
 Angela Gentzmer: Die schärfsten Sprüche, Eulenspiegel, Berlin 2000, .
 Angela Gentzmer: Das dicke Helga-Hahnemann-Buch : war schön mit euch ... Mit Liedern, Sketchen, Sprüchen, Erinnerungen, Eulenspiegel, Berlin 2006, .

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Kultur i Östtyskland
Tyska komiker
Skådespelare från Berlin
Födda 1937
Avlidna 1991
Kvinnor
Tscherning

Tscherning är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Anton Frederik Tscherning (1795–1874), dansk politiker och militär
 Carl Christian Tscherning (1942–2014), dansk geodet 
 Eilert Tscherning (1851–1919), dansk kirurg
 Hans Christian Tscherning (1804–1886), dansk veterinär
 Marius Tscherning (1854–1939), dansk oftalmolog
 Tom Tscherning (1930–2017), svensk diplomat
Erik Langsted

Niels Erik Langsted, född 15 januari 1915 i Köpenhamn, död 9 juli 2003, var en dansk direktör och advokat. Han var gift med den f.d. social- och justitieministern Nathalie Lind från 1968 till hennes död 11. januari 1999.

Erik Langsted var son till postmästare Johan Langsted och dennes hustru Johanne Langsted, född Rasmussen. Han genomgick sin gymnasieutbildning vid Statsgymnasiet Schneekloths Skole, varifrån han avlade studentexamen 1933. Han avlade sedan en kandidatexamen i juridik från Köpenhamns universitet 1939 och blev samma år anställd som sekreterare vid Handelsministeriet. Med tiden avancerade han till att bli fullmäktig (1948) och expeditionssekreterare (1956). Han var dessutom ministersekreterare för Jens Otto Krag, då denne var Danmarks handelsminister i Hans Hedtofts första regering (1947-1950). Från och med 1948 var han även landsretssagfører, motsvarigheten till Sveriges hovrätts- och kammarrättsadvokater, och åren 1950-1951 dansk delegat vid OEEC. Därefter var han direktör för handelsskoleundervisningen (1958-1965) och för De Danske Handelsforeningers Fællesorganisation från 1965, samt redaktör för Danmarks Handels Tidende från 1967. I några år var han dessutom direktör och styrelseledamot av Arbejdsløshedskassen for Selvstændige Erhvervsdrivende (ASE).

Langsted var, liksom sin hustru, medlem av partiet Venstre och var under en tid kandidat till Folketinget. Han lyckades dock inte bli invald.

Övriga förtroendeposter 
 Ordförande av Det Danske Selskab
 Ordförande av Landsforeningen for Loyal Handel
 Ordförande av partiet Venstre på Frederiksberg
 Vice president av Terre des Hommes
 Presidiemedlem av Butikshandelens Fællesråd
 Styrelseledamot av Købmandsskolen
 Styrelseledamot av Foreningen til unge Handelsmænds Uddannelse
 Sakkunnig domare inom handel för Østre Landsret
 Representant för handelssektorn i flera utskott och kommissioner rörande lagstiftningen för näringslivet
 Medlem av Erhvervsvejledningsrådet (1958-1965)
 Medlem av Lærlingerådet 
 Medlem av Undervisningsministeriets inspektionsråd för handelshögskolorna
 Ordförande av censorutskottet för handelsmedhjälparexpeditionen
 Ordförande av examenskommissioner för handelsskolorna och handelslärare
 Ordförande av Handelsskolerådet

Bibliografi 
 Handelsskolebogen (1960)
 Handelslæren (1961)
 Dokumenter vi møder (1965)
 Orientering om Lov og Ret (1965, tillsammans med Mette Kofoed Bjørnsen & P. Nyvang Knudsen)
 Samfundet set gennem dokumenter (1967)
 Moms uden tårer (1967, tillsammans med Hans Kjær)
 Erhverv og Samfund (1970, som medförfattare)
 Hvad med butikshandelen? (1971, tillsammans med K E Gillberg)

Se även 
 Erik Tfelt-Hansen
 Lis Groes

Referenser 
Tryckta källor
 Kraks Blå Bog 1974
Noter

Födda 1915
Avlidna 2003
Personer från Köpenhamn
Män
Danska jurister
Danska ämbetsmän
Danskspråkiga författare
Danska fackboksförfattare
Danska redaktörer
Alumner från Köpenhamns universitet
Eilert Tscherning (kirurg)

Eilert Adam Tscherning, född 5 maj 1851 i Köpenhamn, död där 4 maj 1919, var en dansk kirurg. Han var son till A.F. Tscherning.

Tscherning tog 1875 medicinsk examen och deltog som ung kandidat i rysk-turkiska kriget 1877–78, då han ledde ett turkiskt lasarett i Erzurum. Efter att ha varit kandidat vid Kommunehospitalet i Köpenhamn blev han medicine doktor 1881 på avhandlingen Lokaltuberkulosens Betydning for Tumor albus, och hela hans följande utveckling blev knuten till nämnda sjukhus, där han var prosektor (1881–83), reservkirurg (1884–87) och från 1893 till sin död var anställd som överkirurg. År 1900 erhöll han professors titel. 

Tscherning var medstiftare av Nordisk kirurgisk forening och Dansk kirurgisk selskab samt av Radiumfondet. Som ordförande i Det medicinske selskab 1896–98 utgav han 1897 dettas jubileumsskrift Det medicinske selskab i København. Han var även verksam i Arbejderforsikringsrådet, och under första världskriget organiserade och ledde han La mission sanitaire danoise i Le Tréport. Med anledning av sitt 25-årsjubileum som överkirurg hyllades Tscherning 1918 med en festskrift av vänner och kolleger.

Källor 

Danska kirurger
Danska professorer
Födda 1851
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Salmonsens
Personer från Köpenhamn
René Dreyfus

René Dreyfus, född den 6 maj 1905 i Nice, död den 16 augusti 1993 i New York, var en fransk-amerikansk racerförare.

Dreyfus började tävla 1925. Hans bästa resultat som privatförare kom när han vann Monacos Grand Prix 1930. Året därpå blev han proffs och började köra för Maserati. 1933 bytte han stall till Bugatti och 1935 blev det Alfa Romeo hos Scuderia Ferrari.

1937 började Dreyfus köra för Lucy O’Reilly-Schells stall Ecurie Bleue och slog hastighetsrekordet på Autodrome de Linas-Montlhéry med en Delahaye 145. Året därpå tog han sin kanske viktigaste seger när han vann Paus Grand Prix före de närmast oslagbara tyska silverpilarna. Dreyfus vinst fick en extra dimension av det faktum att han var jude. 

När andra världskriget bröt ut tog Dreyfus värvning i franska armén, men han utsågs att representera Frankrike i Indianapolis 500 1940 och efter en överenskommelse med armén åkte han till USA för att tävla. Under tiden i USA ockuperades Frankrike av tyskarna och Dreyfus blev kvar på andra sidan Atlanten. Han gick in i den amerikanska armén och deltog i invasionen av Italien. 

Dreyfus blev amerikansk medborgare 1945 och öppnade restaurang i New York tillsammans med sin bror. Han körde några enstaka biltävlingar i början av 1950-talet.

Källor 
 
 kolumbus.fi

Externa länkar
 Grand Prix History 
 forix.autosport.com/8w/ 

Födda 1905
Avlidna 1993
Franska racerförare
Grand Prix-förare
Män
Giuseppe Campari

Giuseppe Campari, född den 8 juni 1892 i Lodi, död den 10 september 1933 i Monza, var en italiensk racerförare.

Campari började arbeta för Alfa Romeo redan i tonåren och avancerade snart från testförare till tävlingsförare. Han tog sin första större seger i Mugello . Under 1920-talet tog han flera segrar i Mille Miglia och Coppa Acerbo. 

Till 1933 bytte han stall till Maserati, men hade problem att hänga med sina yngre kollegor och bestämde sig för att sluta tävla efter säsongen. Campari älskade opera och hade en vacker barytonstämma. Han hade planerat för sin fortsatta karriär och hade redan börjat sjunga professionellt, när han förolyckades vid Italiens Grand Prix i slutet av säsongen.

Källor 
 
 kolumbus.fi

Externa länkar

 Grand Prix History 
 forix.autosport.com/8w 

Födda 1892
Avlidna 1933
Italienska racerförare
Grand Prix-förare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Klagomuren (SVT)

Klagomuren var en avdelning för tittarkontakt för Sveriges Television som lades ned vid årsskiftet 2004/2005 för att öka närheten till, och kunskapen om, publiken genom att släppa fram tittarna till redaktionerna.
Klagomuren hanterade de klagomål tittare hade på utbudet.

Referenser 

Sveriges Television
Nicholas Aaron

{{Infobox Skådespelare
| namn              = Nicholas Aaron
| bild              = 
| bildstorlek       = 
| bildtext          = 
| födelsenamn       = Nicholas Aaron
| födelsedatum      = 
| plats             =  Storbritannien
| dödsdatum         = 
| dödsplats         = 
| andra namn        = 
| år aktiv          = 2001 -
| make              = 
| maka              = 
| hemsida           = 
| noterbara roller  = Pvt. Robert 'Popeye' Wynn iBand of Brothers
| guldbaggen        =
| kristallen        =
| oscars            = 
| emmyawards        = 
| tonyawards        = 
| goldenglobeawards = 
| baftaawards       = 
| imdb              = 1056790
}}
Nicholas Aaron, är en brittisk skådespelare. Aaron studerade vid Royal Academy of Dramatic Art, där han fick undervisning av Richard Attenborough. Han är känd för sin roll som Pvt. Robert 'Popeye' Wynn i den prisbelönade serien Band of Brothers.

Filmografi
Filmer

 (kortfilm)

 (TV-film)
 (kortfilm)

 (dokumentär)

 (kortfilm)
TV-serier
2010-2012 - I Shouldn't Be Alive (26 avsnitt)
2007 och 2009 - The Bill (2 avsnitt)
2008 - Coming Up (1 avsnitt)
2007 - Lonelygirl15 (1 avsnitt)
2006 - Ultimate Force (1 avsnitt)
2006 - Totally Frank (1 avsnitt)
2002 och 2004 - Casualty (2 avsnitt)
2002 - First Degree (? avsnitt)
2001 - Band of Brothers (9 avsnitt)
Röst i TV-spel
2011 - The Book of Unwritten Tales2012 - Risen 2: Dark Waters''

Referenser

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Födelseår saknas
Män
Levande personer
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Tim Hetherington

Timothy "Tim" Hetherington, född 5 december 1970 i Liverpool, död 20 april 2011 i Misrata, Libyen, var en brittisk krigskorrespondent, fotograf och dokumentärfilmare. Han skildrade på nära håll flera krig och konflikter världen över, och hans dokumentär Restrepo nominerades 2011 till en Oscar för bästa dokumentärfilm. År 2008 tilldelades han utmärkelsen World Press Photo of the Year för sitt foto av en utmattad amerikansk soldat under Afghanistankriget.

Han dödades den 20 april 2011 i det belägrade Misrata i det pågående inbördeskriget i Libyen.

Källor

Externa länkar

Födda 1970
Avlidna 2011
Män
Brittiska fotografer
Personer från Birkenhead
Krigsfotografer
Wurzenpasset

Wurzenpasset (, ) eller bara Koren (slovenska) är ett högt bergspass vid Karawankenbergskedjan I Södra kalkalperna, på gränsen mellan Arnoldstein i Kärnten, Österrike och Kranjska Gora i Slovenien. Det har namngivits efter närliggande byn Podkoren (Wurzen).

Den sammanbinder B109 Wurzenpass Straße från Villach med slovenska väg nummer 201 til A2-motorvägen och Ljubljana. Lutningen på 1 073 meter gör vägen mycket kurvig, med en lutning på max 18 %.
Wurzenpasset har varit en historisk korsning vid Karawanken, även om huvudrutten inom handel  gick från Hertigdömet Kärnten till Trieste, Österrikiska kustlandet och Carniola från Tarvisio längsmed Predilpasset och den höga Ratečedalen som var mycket enklare att ta sig genom. Dess betydelse ökade då man byggt klart den första grusvägen 1734. Under det Kalla krigets dagar byggde Österrikes väpnade styrkor flera försvarsanläggningar och bunkrar längsmed Wurzenpass Straße som i dag är öppna för allmänheten i anknytning till ett dokumentationscentrum.

Innan Karawanken-motorvägstunneln öppnades 1991, var Wurzenpasset tillsammans med östra Loibl (Ljubelj) en av de viktigare genomfartslederna för vägtrafiken mellan Österrike och  Jugoslavien, och var även startpunkt för autoput-vägen till Grekland och Turkiet. Då Slovenien blivit en del av Schengenområdet 2004, avskaffades gränskontrollerna den 21 december 2007.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Bunkermuseet 

Alperna
Bergspass i Slovenien
Bergspass i Österrike
Geografi i Kärnten
Relationer mellan Slovenien och Österrike
Sloveniens gränser
Österrikes gränser
Nick Leddy

Nicholas Michael "Nick" Leddy, född 20 mars 1991 i Eden Prairie, Minnesota, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som spelar för St. Louis Blues i NHL. 

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för Detroit Red Wings, New York Islanders och Chicago Blackhawks. Leddy listades som 16:e spelare totalt i NHL-draften 2009 av Minnesota Wild.

Den 12 februari 2010 bytte Minnesota Wild bort Nick Leddy och Kim Johnsson till Chicago Blackhawks i utbyte mot backen Cam Barker. Blackhawks motiverade bytet med att man var tvungna att förbereda sig inför arbetet med lönetaket. Man valde att byta bort den talangfulle backen Barker mot en rutinerad veteran med utgående kontrakt och en lovande junior. Nick Leddy ansågs vara en stor backtalang med både offensiva och defensiva egenskaper, framför allt har han potential att bli en power play-back.

Under säsongen 2010–11 fick Leddy chansen flera gånger att spela i Blackhawks A-lag. Både på grund av att andra backar blev skadade men också för att bredden i Blackhawks inte var lika stor som tidigare säsonger. Under sin debutsäsong gjorde han 4 mål och 7 poäng på 46 matcher. Leddy hann också med att spela 23 matcher för Blackhawks farmalag Rockford IceHogs, där gjorde han 2 mål och 10 poäng på 23 matcher. 

Han vann Stanley Cup med Chicago Blackhawks 2013.

Privatliv 
Nick Leddys far, Mike Leddy, var en framgångsrik Broomballspelare på 1980- och 90-talet, med flera amerikanska mästerskap för Rockets från Minneapolis.

Externa länkar
Nick Leddy - nhl.com

Amerikanska ishockeyspelare
Män
Födda 1991
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i New York Islanders
Levande personer
Idrottare från Minnesota
Spelare i Rockford Icehogs
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Stanley Cup-mästare 2013
Ishockeyspelare i Minnesota Golden Gophers (herrar)
Alumner från University of Minnesota
Personer från Eden Prairie
Spelare valda i NHL Entry Draft 2009
Spelare valda av Minnesota Wild i NHL Entry Draft
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i St. Louis Blues
Jeremy Morin

Jeremy Morin, född 16 april 1991 i Auburn, New York, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som är free agent. Han listades som 45:e spelare totalt i NHL-draften 2009 av Atlanta Thrashers.

Morin är en talangfull ytterforward med ett hårt skott. Hans spelstil påminner om en typisk målskytt då han söker upp de ytor där han bäst kan få ett skottläge. Morin har vid flera tillfällen representerat USA i juniorsammanhang. Bland annat har han vunnit både guld med U18-laget och USA:s juniorlandslag.

Den 1 juni 2010 skrev han ett rookie-kontrakt med Thrashers men 23 dagar senare blev han bortbytt till Chicago Blackhawks. I bytesaffären fick Atlanta Thrashers spelarna Dustin Byfuglien, Brent Sopel, Ben Eager och Akim Aliu medan Morin, Marty Reasoner och Joey Crabb gick till Chicago Blackhawks.

Under försäsongen 2010–2011 gjorde Morin ett bra intryck på Blackhawks tränare Joel Quenneville men man valde till slut att satsa på svensken Viktor Stålberg. Men vid ett par tillfällen under samma säsong blev han uppkallad från Rockford IceHogs. Dock fick han bara spela totalt nio matcher och noterades för två mål och tre poäng. I Rockford spelade han 22 matcher och noterades för tolv poäng.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Jeremy Morin NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Jeremy Morin hockey statistics and profile at hockeydb.com
Jeremy Morin – Player profile at The Hockey News

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Columbus Blue Jackets
Spelare i Kitchener Rangers
Spelare i Rockford Icehogs
Spelare i Toronto Marlies
Spelare i HK Jugra Chanty-Mansijsk
Spelare med anknytning till USA Hockey National Team Development Program
Idrottare från delstaten New York
Personer från Auburn, New York
Födda 1991
Levande personer
Män
Spelare i Team USA (NAHL)
Spelare valda i NHL Entry Draft 2009
Spelare i South Carolina Stingrays
Spelare valda av Atlanta Thrashers i NHL Entry Draft
9M14 Maljutka

9M14 Maljutka (ryska: 9М14 Малютка) var den första handburna pansarvärnsroboten som utvecklades i Sovjetunionen. Det är troligen också den mest tillverkade pansarvärnsroboten någonsin.

Namngivning
9M14 är beteckningen på själva roboten
9P111 är beteckningen på den låda som roboten transporteras i och avfyras från
9S415 är beteckningen på den siktesenhet som skytten använder för att avfyra och styra roboten
9K11 är beteckningen på systemet med samtliga ovan nämnda delar

Dessutom använder NATO rapporteringsnamnet AT-3 Sagger.

Historia

Vietnamkriget
9K11 användes i strid första gången 23 april 1972 då den slog ut en M48 Patton och en M113 från Sydvietnams 20:e pansardivision. Totalt slogs åtta stridsvagnar ut av Maljutka-robotar under Vietnamkriget. Kombinationen av terrängen och den relativt långa minimiräckvidden gjorde att vapnet inte kom till sin rätt.

Oktoberkriget
Betydligt bättre lyckades Egyptiska armén använda robotarna under oktoberkriget. Totalt 800 israeliska stridsvagnar slogs ut av Maljutka-robotar.

Varianter
9M14 (AT-3a) ursprungliga modellen som togs i tjänst 1963
9M15M (AT-3b) med kraftigare motor som minskar flygtiden
9M14P (AT-3c) modernare styrsystem där roboten styrs genom att målet hålls i siktet
9M14P1 kraftigare laddning som kan slå igenom upp till 520 mm pansarstål
9M14-2 (AT-3d) kraftigare laddning på 3,5 kg som kan slå igenom upp till 800 mm pansarstål
9M14-2F 3,0 kg termobarisk laddning
9M14-2M 4,3 kg tandemladdning slå igenom upp till 1000 mm pansarstål
9M14-2T 9M14-2M tillverkad i Jugoslavien
HJ-73 Hongjian (röd pil) tillverkad i Kina

Se även
3M11 Falanga (AT-2 Swatter)

Källor
AT-3 Sagger 9K11 Malyutka Army Recognition
AT-3 SAGGER Anti-Tank Guided Missile Federation of American Scientists
9K11 Malutka/AT-3 Sagger Army Guide
Soviet Union - AT-3 Sagger Anti-Tank Guided Missile tanks.net

Externa länkar

Sovjetiska pansarvärnsrobotar
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Martin Ridne

Martin Ridne född 8 juni 1983, är svensk fotograf, journalist och tidigare chefredaktör för Moore Magazine.

Martin Ridne började sin bana som fotograf på MDM media, däribland tidningarna Slitz och Man magazine. Han jobbade även som moderedaktör på Slitz under en tid innan han 2010 rekryterades som chefredaktör för Moore Magazine. Där hade han uppdraget att förnya tidningen.

Källor

Svenska chefredaktörer
Födda 1983
Män
Levande personer
Martin Möbius

Martin August Johannes Möbius, född den 7 december  1859 i Leipzig, död den 25 januari 1946 i Frankfurt am Main, var en tysk botanist, son till Paul Möbius, far till Hans Möbius.

Möbius blev extra ordinarie professor i Heidelberg 1891 samt 1893 docent och direktor för Senckenbergska institutionens botaniska trädgård i Frankfurt, vid vars universitet han 1914 blev professor. 

Möbius utgav Beiträge zu der Lehre von der Fortpflanzung der Gewächse (1897) samt botaniska handböcker, bidrag till botanikens historia med mera.

Källor

Noter 

Tyska professorer i botanik
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Frankfurt am Main
Botaniker under 1800-talet
Botaniker under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Leipzig
Födda 1859
Avlidna 1946
Män
Ugglan
Voltolino Fontani

Voltolino Fontani, född 1920 i Livorno, Italien, död 1976, var en italiensk konstnär.

Fontani var grundare av konströrelsen Eaismo, som var mycket kritisk till kärnkraft.

Målningar 
Ineluttabile (1937)
 La canzone degli anni perduti (1937)
 Simbolismo romantico (1937)
 La famiglia (1946)
Dinamica di assestamento e mancata stasi (1948)
 Mathausen (1950)
 Questione biologica (1951)
 Gli errori (1951)
 La capra (1956)
 Frattura e coesione (1966)
 Traslazione di Cristo (1974)

Litteratur 
Carlo Emanuele Bugatti: Voltolino Fontani, editore Bugatti, Ancona 1972

Externa länkar 
http://www.artonweb.it/artemoderna/artepostbellica/articolo14.htm 

Italienska konstnärer
Födda 1920
Avlidna 1976
Män
Danske Kvinders Forsvarsforening

Danske Kvinders Forsvarsforening (DKF) var en dansk frivillig försvarsorganisation  som bildades 1907 i samband med ökande politiska och militära spänningar inom Europa, främst på grund av Tysklands upprustning. Föreningens främsta mål var att stärka Danmarks militära försvar genom upprustning av de väpnade styrkorna då man menade att det för Danmarks del var det enda sättet att bevara freden. Runt år 1913 hade föreningen c:a 50 000 medlemmar, vilka bl.a. skaffade fram ammunition och kläder till de frivilliga skyttekårerna. Bland föreningens mest framträdande grundare var de konservativa politikerna Ellen Branth och Helga Charlotte Norrie. Föreningen var från början partipolitiskt och klassmässigt neutral, men kom genom en del av sina medlemmar att bli mer eller mindre knuten till partierna Højre (numera Det Konservative Folkeparti) och Venstre, eftersom de önskade ett starkt försvar och att säkra ekonomiskt stöd till det militära. Föreningen kom till och med att stötta kandidater till Rigsdagen från de två nämnda partierna. Inom de övriga partierna, speciellt Det Radikale Venstre, existerade det starka antimilitaristiska och/eller nedrustningsinriktade krafter vilket utgjorde ett hot mot den linje som DKF drev. 

Föreningen kom även att fungera som ett mobiliseringsforum för konservativt sinnade kvinnor och redan år 1912 hade lokala föreningar upprättats i större delen av landet. I DKF fanns en falang som önskade att inrikta föreningen till ett nationellt arbete med fokus på Sønderjyllands/Slesvigs återförening med Danmark. År 1921 ombildades DKF till Danske Kvinders Slesvigske Forening.

Ordförande 
 Helga Charlotte Norrie (1907–1915)
 Agnes Slott-Møller (1915–1917)
 Kirsten Langkilde (1917–1919)
 Julie Ramsing (1919–1921)

Framträdande medlemmar 
 Mathilde Malling Hauschultz
 Gerda Mundt
 Wilhelmine Rerup
 Ellen la Cour Overgaard

Se även 
 Danske Kvinders Beredskab
 Kvindeligt Marinekorps
 Kvinnlig krigsberedskap

Källor 
Noter

Kvinnoorganisationer i Danmark
Dansk kvinnohistoria
Organisationer bildade 1907
Frivilliga försvarsorganisationer
Civilförsvarsorganisationer