kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marcus Junianus Justinus

Marcus Junianus Justinus var en romersk historiker som levde på 200-talet e.Kr. Han författade verket Historia Philippicae et Totius Mundi Origines et Terrae Situs, ett sammandrag av Pompejus Trogus universalhistoria. Trogus historia bestod av 44 böcker som numera är försvunna. Den behandlade troligtvis Makedoniens historia. Justinus sammandrag anses härstamma från 200-talet e.Kr.

Källor 
  

Romerska historiker under antiken
Män
Personer i Romerska riket under 200-talet
Justinus

Justinus kan syfta på:

 Justinus (namn) – ett mansnamn
 Marcus Junianus Justinus (200-talet), en romersk historiker
 Justinus I (ca 460–527), östromersk kejsare 518-527
 Justinus II (520–578, östromersk kejsare 566-578
 Justinus Martyren (100–165), romersk författare på 100-talet, helgon
Vic Morrow

Victor "Vic" Morrow, ursprungligen Victor Morozoff, född 14 februari 1929 i Bronx i New York, död 23 juli 1982 i Indian Dunes, Ventura County, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och regissör.

Vic Morrow filmdebuterade i Vänd dem inte ryggen (1955). Han medverkade i 152 avsnitt av krigs-TV-serien Combat! 1962–1967.

Vic Morrow dog den 23 juli 1982, samtidigt som de två barnskådespelarna My-ca Dinh Le och Renee Shin-Yi Chen, under inspelningarna av filmen Twilight Zone - på gränsen till det okända (1983). En helikopter svävade på låg höjd under inspelningen av en scen men skadades av pyroteknik, vilket ledde till att helikoptern kraschlandade över de tre skådespelarna. Morrow och Dinh Le halshöggs av roterbladet samtidigt som Chen krossades av helikopterkroppen. Olyckan kallades för Twilight Zone-tragedin.

Vic Morrow var far till skådespelarna Jennifer Jason Leigh och Carrie Morrow.

Filmografi i urval 

 (avsnittet "A Little Sleep")

 (två avsnitt)
 (152 avsnitt)
 (ett avsnitt)

 (Vic Morrow avled under inspelningen av en scen. Scenen klipptes bort ur den slutliga versionen.)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Alumner från Florida State University
Födda 1929
Avlidna 1982
Män
Mats Hellerstedt Thorin

Mats Anders Ingemar Hellerstedt Thorin, född Thorin 24 april 1958 i Lund, Skåne, är en svensk skådespelare, teaterpedagog och kampregissör. Han är son till Ingemar Thorin och hans hustru Birgitta Hellerstedt.
2009 lämnade han teatern och arbetar numera som elektriker.

Biografi
Hellerstedt Thorin är utbildad på The Drama Studio i London och tog examen 1982. Sedan dess har han arbetat vid Atelierteatern i Göteborg, Varietéteatern Barbès i Malmö, Moomsteatern i Malmö, Wasa Teater i Vasa, Göteborgs Stadsteater, Helsingborgs Stadsteater, Göteborgsoperan, Musikteatern i Värmland, Lunds stifts kyrkospel, Kronobergsteatern, Skånska teatern, Borås stadsteater med flera.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
 Mats Thorin på Malmö stadsteater

Svenska skådespelare under 1900-talet
Födda 1958
Män
Levande personer
Skådespelare från Lund
Purpurdraken

Purpurdraken (originaltitel: Garden of the Purple Dragon) är en bok av Carole Wilkinson från 2005 och den andra boken ur serien om Ping efter Drakväktaren. Den kom ut i svensk översättning 2006.

Handling 
Hon träffar på kejsaren igen. Han är ovanligt intresserad av Danzi och Lu yus barn Kai. Men hon stannar där. Har trevligt och så. Prinsessan lär henne läsa. Det är svårt men hon är ganska duktig. Kejsaren är besatt av att inte bli gammal och gör något väldigt dåligt...

Källor

Fantasy
Brittiska barnböcker
Skönlitteratur 2005
Lana Clarkson

Lana Jean Clarkson, född 5 april 1962 i Long Beach i Kalifornien, död 3 februari 2003 i Alhambra i Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska. Hon medverkade bland annat i filmerna Häftigt drag i plugget (1982), Deathstalker (1983) och Barbarian Queen (1985) och i ett flertal TV-serier under främst 1980-talet.

Den 3 februari 2003 sköts Lana Clarkson ihjäl efter att ha träffat musikproducenten Phil Spector på konserthallen House of Blues i West Hollywood, där hon arbetade. Hon hittades skjuten på en stol i Phil Spectors hem. Phil Spector hävdar att hon begick självmord. Spector dömdes den 13 april 2009, efter att 2007 års rättegång tagits om, till mellan 19 år och livstids fängelse för mord.

Filmografi i urval 

 1984 – Knight Rider (avsnittet "The Rotten Apples")

 (delen "Amazon Women on the Moon")

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Mördade skådespelare
Personer som blivit mördade i USA
Skådespelare från Kalifornien
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Personer från Long Beach
Födda 1962
Avlidna 2003
Kvinnor
Deathstalker (film)

Deathstalker är en argentinsk-amerikansk fantasy-äventyrsfilm från 1983. Filmen är regisserad av James Sbardellati med manus skrivet av Howard R. Cohen.

Rollista

Uppföljare
Deathstalker II Duel of the Titans (1987)
Deathstalker III The Warriors from Hell (1988)
Deathstalker IV: Match of Titans (1990)

Källor

Externa länkar

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Argentinska actionfilmer
Argentinska fantasyfilmer
Argentinska äventyrsfilmer
Filmer 1983
Deathstalker

Deathstalker kan avse:

Deathstalker – engelskt namn på en skorpion, se Leiurus quinquestriatus
Deathstalker (novell) – en novell författad av Simon R Green
Deathstalker (film) – en argentinsk/amerikansk lågbudgetfilm med sci-fi/fantasy-tema från 1983
Carole Wilkinson

Carole Wilkinson, född 1950 i Derby i England, är en brittisk barnboksförfattare, mest känd för boken Drakväktaren som fick många priser.

Wilkinsons familj flyttade till Australien när hon var 12 år gammal. Fram till 30-årsåldern arbetade hon som assistent i ett laboratorium innan hon bytte yrke. Redan under tiden vid universitetet skrev hon mindre berättelser och visade en av dem för en vän som arbetade på ett förlag. Detta manuskript blev senare Wilkinsons första bok för tonåringar.

Sedan dess har hon publicerat flera böcker för barn och ungdomar. Hon skriver även korta historier för australisk barn-TV.

Bibliografi

Drakväktaren-serien 
 Dragon Keeper (2003, svenska: Drakväktaren 2005)
 Garden of the Purple Dragon (2005, svenska: Purpurdraken 2006)
 Dragon Moon (2007, svenska: Drakmåne 2008)

Ramose-serien 
 Ramose: Prince in Exile (2003)
 Ramose and the Tomb Robbers (2003)
 Ramose: Sting of the Scorpion (2006)
 Ramose: Wrath of Ra (2006)

The Drum-serien 
 Black Snake (2002)
 Fire in the Belly (2004)
 Alexander the Great (2004)

Andra böcker 
 Stagefright (1996)
 Deepwater (1999)
 Out of Orbit (1999)
 Bertrand's Quest (2000)
 Knight's Progress (2000)
 Watery Graves (2000)
 Careless Wishes (2001)

Källor

Externa länkar 
 Carole Wilkinson's Homepage
 Carole Wilkinson info

Engelskspråkiga författare
Födda 1950
Kvinnor
Levande personer
Brittiska författare
Lina (namn)

Lina är ett kvinnligt förnamn som ursprungligen var en smeknamnsform av olika namn som slutar på -lina. Det kan också vara en kvinnlig form av Linus. Det äldsta belägget i Sverige är från 1802. Namnet är vanligast på personer födda efter 1980. Line är den danska formen, en kortform av till exempel Karoline. Lina (لينا) är också ett arabiskt kvinnonamn, som kan betyda "palm" eller "öm".

Personer med namnet Lina eller Line
Lina Andersson, längdskidåkare
Lina Englund, skådespelerska
Lina Hallberg, sångerska
Lina Hedlund, sångerska
Line Knutzon, dansk skådespelerska och dramatiker
Lina Nordwall, filantrop
Lina Pleijel, skådespelerska
Lina Sandell (gift Lina Sandell-Berg), psalmförfattare
Lina Sandell (skådespelare)
Line Østvold, norsk snowboardåkare

Fiktiva personer 
Pigan Lina i Emil i Lönneberga av Astrid Lindgren
Huvudpersonen i boken och filmen Linas kvällsbok

Referenser 

Kvinnonamn
Nils Persson i Vadensjö

Nils Persson i Vadensjö, född 2 oktober 1838 i Asmundtorp, Malmöhus län, död 16 augusti 1921 i Vadensjö, var en svensk lantbrukare och riksdagsman (lantmannapartist/frihandlare).

Persson var lantbrukare i Vadensjö. I riksdagen var han ledamot av andra kammaren 1885-1887 och 1891-1893 för Rönnebergs och Harjagers häraders valkrets. Han var också, till en början invald för mandatperioden 1888-1890, men efter slarv eller fusk från kommunalordföranden i Vadensjö som inte ordentligt redovisat alla valsedlar, underkände högsta domstolens elva av rösterna i valkretsen vilket gjorde att Jöns Andersson i Örstorp istället hade fått flest röster.

Källor

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Män
Födda 1838
Avlidna 1921
Personer från Asmundtorps socken
Timo Nikki

Timo Nikki, född 1960, är en finländsk gitarrist, sångare, kompositör och grundare av det finska hårdrocksbandet Peer Günt.

Födda 1960
Finländska musiker
Män
Levande personer
Personer från Kouvola
Atelerix

Atelerix är ett släkte i underfamiljen igelkottar med arter som förekommer i Afrika och södra Europa.

Systematik och utbredning 
Släktet omfattar fyra arter:
 Afrikansk pygméigelkott (Atelerix albiventris) - förekommer i hela centrala Afrika från Senegal och Sudan till Zambia.
 Atelerix frontalis - lever i södra Afrika från Angola och Zimbabwe till Sydafrika.
 Spansk igelkott (Atelerix algirus) - förekommer i norra Afrika (Marocko och Libyen) och i Spanien vid Medelhavets kustlinje, den blev av människan införd i Frankrike och på Kanarieöarna.
 Atelerix sclateri - förekommer i norra Somalia.

Utseende 

Atelerix har på huvud och rygg korta taggar som vid roten och spetsen är vita och i mellersta delen bruna eller svarta. Skillnader mot släktet Erinaceus består i arternas jämförelsevis ringa storlek, en ljusare pälsfärg på kroppens undersida och olika detaljer i skallens, tändernas och tårnas uppbyggnad. Arterna i släktet Atelerix har en kroppslängd mellan 17 och 23 cm (svansens längd är 2 till 5 cm) och en vikt mellan 250 och 700 gram.

Ekologi 

Dessa djur förekommer i olika habitat, till exempel i buskland och savann men även i människans trädgårdar. De undviker däremot ökenområden och alltför täta skogar. De är aktiva på natten och gömmer sig under dagen i bladansamlingar, i bergssprickor och i mindre grottor. När de letar efter föda använder de huvudsakligen lukt- och hörselsinnet medan synen är sämre utvecklad. I kalla regioner, till exempel södra Sydafrika, håller de vinterdvala eller de faller i dvala (torpor), men kortare än europeiska igelkottar. Dessa djur lever huvudsakligen ensamma men har inga utpräglade revir.

Liksom centraleuropeiska igelkottar har de förmåga att rulla ihop sig vid fara.

Föda 

Arterna i släktet är allätare men föredrar insekter. De äter även snäckor, daggmaskar, mindre ryggradsdjur, ägg, frukter och svampar.

Fortplantning 

Honorna har flera gånger per år möjligheten att föda ungar. Efter dräktigheten som varar vanligen 35 dagar födds vanligen fyra till fem ungar, sällan upp till tio ungar. Dessa väger i början tio gram och är naken och blind. Efter högst 6 veckor sluter honan att ge di åt ungdjuren som måste lämna hennes revir. Nio veckor efter födelsen är ungarna könsmogna. Medellivslängden i naturen ligger vid tre år medan individer i fångenskap blir upp till sju år gamla.

Atelerix och människan 

Afrikansk pygméigelkott hålls som sällskapsdjur. Aveln skedde i början i USA men numera vid flera ställen i Europa. Inledningsvis blev många exemplar importerade men idag finns huvudsakligen individer från europeiska uppfödningsstationer i handeln. Ingen art i släktet Atelerix är hotad enligt IUCN.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Igelkottdjur
Erinaceidae
Stretching

Stretching är en handling medvetet utförd i syfte att förlänga muskler, generellt öka välbehag och smidighet samt minska träningsvärk, även om det senaste numera är ifrågasatt (se nedan). Som ett inslag i vanlig träning blev stretching populärt under 70- och 80-talet i samband med jogging- och aerobicsvågen i västvärlden. Stretching utförs ofta aktivt, men det är även en vanlig behandlingsmetod och kallas då för passiv stretching. Stretching är en medveten och aktiv eller passiv behandling som prövas enligt vetenskapliga kriterier och skall inte förväxlas med reflexmässig sträckning. Man kan stretcha både efter uppvärmning och efter träning. Man är ofta varm i muskler och leder när man stretchar. 

Några vanliga metoder vid stretching är: 
 Statisk stretching - Muskel hålls stilla i rörelsebanans ytterläge. 
 CRAC (Contract Relax Antagonist Contract) Att man använder en antagonist för att töja en agonist. Ett problem med denna metod är att det är lätt att få kramp i antagonisten då den tvingas arbeta i ändläge. 
 PNF (Proprioceptiv neuromuskulär facilitering) brukar även ses som synonym till - 
 KAT (Kontraktion, avslappning, töjning) Då en muskel precis har varit anspänd så blir avslappningen större. Muskeln antas då vara mer töjbar. 
 Ballistisk töjning. Töjning av typen "åkarbrasa". Alltså häftiga rörelser i rörelsebanans hela längd, eller gungande stretching i muskelns ändlägen. Denna typ av stretching antas aktivera muskelns sträckreflex. Effekten av övningen blir i så fall att muskeln i själva verket förkortas. 

Terapeutisk, eller passiv stretching har god evidens och kan med fördel användas för att behandla ett flertal sjukdomstillstånd i rörelseapparaten. Men skall då utföras flera gånger dagligen.

Kontroverser 

 Stretching som metod för att minska träningsvärk är idag omtvistad.
 Stretching som en generell metod för att förbättra prestationsförmågan blir allt mer ifrågasatt. Dels för att förlängningen av muskeln bara håller i sig ca 3 timmar. Dels för att uttöjda muskler kan antas ha sämre proprioception. Dessutom finns de som argumenterar för att de förkortade musklerna är en anpassning till den träning eller idrott man utövar.

Källor 

Träning
Fysioterapi
Font Màgica de Montjuïc

Font Màgica de Montjuïc är en fontän i Barcelona, huvudstad i den spanska regionen Katalonien. Fontänen tillkom 1929 i samband med världsutställningen i Barcelona och är konstruerad i art déco-stil av arkitekten Carles Buïgas.

Funktioner 
Namnet betyder "den magiska fontänen", och fontänens ljusspel kombinerar vatten i rörelse med färger, ljus och musik. Anläggningen har totalt 3 000 munstycken som kan spruta vatten, åtta färger ingår i ljussystemet och minst ett trettiotal olika musikprogram med varierande musik ingår i arrangemanget. De cirka 2 000 liter vatten per sekund som pressas genom fontänens munstycken är återanvänt vatten, för att hushålla med staden Barcelonas vattenresurser.

Historik 
Fontänen är placerad på Plaça Carles Buïgas, mellan Plaça Espanya och Palau Nacional och vid nordsluttningen av berget Montjuïc. Den konstruerades av arkitekten Carles Buïgas, som 1922 skapade sin första fontän i liknande stil. På platsen för fontänen stod dessförinnan den katalanistiska skulpturen Quatre Columnes, vilken 1928 förstördes på order av premiärministern Miguel Primo de Rivera; skulpturen återuppbyggdes dock 2010 ett antal meter från sin ursprungliga plats.

Buïgas skickade in sin ritning på fontänen ett år före världsutställningen, och många tyckte både att planen var för ambitiös och i senaste laget. Bygget kom att sysselsätta över 3000 arbetare. Fontänens första ljusspel ägde rum 19 maj 1929, dagen före invigningen av själva världsutställningen.

Under spanska inbördeskriget blev fontänen svårt skadad. Den kom inte att återuppstå som fontän förrän 1955, efter att Buïgas själv lett de nödvändiga reparationsarbetena.

Under 1980-talet integrerades musik i fontänens ljus- och vattenspel. Detta samordnades med återställandet av stadens konstmuseum, Museu Nacional d'Art de Catalunya. Båda två var färdigrestaurerade i tid till 1992 års olympiska sommarspel, som huvudsakligen anordnades på berget Montjuïc. Fontänen figurerade bland annat i presentationen av OS-sången "Barcelona", insjungen av Freddie Mercury och Montserrat Caballé.

Platsen med fontänen och museibyggnaden har på senare år återkommande använts som scen för nyårsfiranden som direktsänts i katalanska region-TV-kanalen TV3. Fontänen har också varje år en roll i Barcelonas stadsfestival La Mercè.

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Barcelona
Fontäner
Svensk-albanska föreningen

Svensk-albanska föreningen är en svensk förening. Den var under Albaniens kommunistiska period prokommunistisk och regimvänlig. Föreningen gav ut Svensk-albanska föreningens bulletin. 

Det finns fortfarande år 2007 en förening med samma namn, som bland annat verkar opinionsbildande i Kosovofrågan. Dess politiska position är okänd, liksom huruvida det är samma förening som den prokommunistiska, eller en nystartad förening med samma namn

Se även 
 Albaner i Sverige

Albanien
Kommunism i Sverige
Relationer mellan Albanien och Sverige
Klocklök

Klocklök (Allium narcissiflorum) är en art i familjen amaryllisväxter från sydvästra Alperna, nordvästra Portugal.

Synonymer
Allium grandiflorum Lam.  
Allium pedemontanum Willd.
Allium roseum L. (1762), inte L. (1753).
 

Lökväxter
Kl Växtindex
Slack space

Slack space är outnyttjat lagringsutrymme på hårddisken. Slack space finns i fyra olika varianter: volume slack, file system slack, file slack och ram slack.

Volume slack
Är det utrymme som finns mellan slutet på filsystemet och volymen (partitionen).

File system slack
När ett filsystem har större kluster än 1 så kan det bildas file system slack och utgörs av att volymens storlek inte är jämnt delbar med klusterstorleken.

File slack
Är det utrymme som bildas när en fil inte helt fyller upp sista klustret. Om ett kluster består av 4 sektorer och filen är 5 sektorer stor så blir det 3 sektorer över till nästa klustergräns. Dessa 3 sektorer utgör file slack.

Ram slack
Ram slack är det utrymme som bildas när en fil inte helt fyller upp sista sektorn. Detta område har fått sitt namn efter att Microsoft brukade fylla ut området med data från RAM-minnet. Numera fyller de ut det området med nollor.

Filsystem
Julio de Caro

Julio de Caro, född 11 december 1899, död 11 mars 1980, var en argentinsk violinist, orkesterledare och kompositör inom tango. De Caro startade en sextett 1924 och blev snart en av de mest omhuldade uttolkarna av tangomusik. Pianisten i sextetten var hans bror Francisco De Caro, bandoneonisten var Pedro Laurentz, och de bidrog bägge med kompositioner. Tangons dag firas varje år på Julio de Caros och Carlos Gardels gemensamma födelsedag, den 11 december.

Uppväxt och inledande karriär 
Julio De Caro föddes i stadsdelen Balvanera i Buenos Aires och var näst äldst i en syskonskara på tolv barn. Hans far José De Caro hade varit direktör på konservatioriet vid Teatro della Scala de Milano, och beslöt att Julio skulle studera piano och hans bror Francisco violin. Bröderna bytte dock instrument med varandra, och hängav sig dessutom åt tangomusiken, vilket deras far aldrig skulle förlåta dem för. Bandoneonisten Eduardo Arolas tog Julio De Caro under sina vingar.

Karriär 
År 1924 grundade De Caro sin första sextett och gjorde sina första inspelningar för skivbolaget Victor. Under de följande åren gjorde han sedan över 400 inspelningar. Från 1933 och framåt blev De Caros tolkningar mer experimentella och introducerade exempelvis blåsinstrument i orkestern. Senare återvände han till sin äldre stil och mellan 1949 och 1953 gjorde han flera återinspelningar av sina gamla verk, nu med bättre inspelningsteknik och för skivbolaget Odeon.

Kompositioner i urval 
 Boedo
 Colombina (med Francisco De Caro)
 Copacabana
 El arranque
 Mala junta (med Pedro Laurenz)
 Mala pinta (med Francisco De Caro)
 Orgullo criollo (med Pedro Laurenz)
 Tierra querida

Se även 
Tangons dag

Argentinska violinister
Tangoorkestrar
Tangomusiker
Män
Födda 1899
Avlidna 1980
Rune Lindblad

Rune Lindblad, född 12 maj 1923 i Göteborg, död 5 maj 1991 i Göteborgs Domkyrkoförsamling, var en svensk kompositör, musiker, kemiingenjör, målare och grafiker, verksam mestadels i Göteborg. Han var en av de första att experimentera inom elektronisk musik i Sverige. 

Som ung studerade han till bildkonstnär men utbildade sig också till kemiingenjör. År 1953 gjorde han sin första elektroakustiska komposition, Party, ett konkret stycke som räknas som det första helt elektroakustiska verket skapat i Sverige. Under denna period pågick det en estetisk debatt bland elektronmusikkompositörer i Köln och Paris huruvida man skulle skapa musik med hjälp av tongeneratorer eller konkret musik med bandslingor. Men Lindblad brydde sig aldrig om denna estetiska uppdelning utan komponerade utifrån båda perspektiv.

Den 14 februari 1957 genomförde Lindblad, Sven-Eric Johanson och Bruno Epstein en konsert i Folkets hus i Göteborg, vilken inte bara var hans första offentliga spelning utan även den absolut första konserten med konkret och elektronisk musik i Göteborg. Många i publiken ska ha uppfattat konserten som skandalös och konserten sågades dagen efter av kritikerna. Samma år släppte han också sin första skiva, vilket var en ensidig EP.

Nästa skiva, med namnet Predestination, dröjde fram till 1975 och innehåller fem kompositioner inspelade mellan 1968 och 1974. 

Under en treårsperiod experimenterade han även med optik och ljud och producerade fem ljudstycken, bland annat Optica 1 och Optia 2 som lagrades på över 1800 meter film. Några av dessa verk tillsammans med ett antal andra gavs sedan ut av skivbolaget Radium 1988 på en dubbel-Lp. 

Som bildkonstnär var han främst verksam som grafiker och målare men skapade också en mängd collage.

Från 1953 och fram till sin död komponerade han över 200 ljudverk, de flesta i Göteborg, men även på EMS i Stockholm. Som lärare på Göteborgs universitet hade han studenter som Rolf Enström, Åke Parmerud och Ulf Bilting.

Rune Lindblad är begravd på Örgryte nya kyrkogård.

Källor 
GAS-festivalen (2007) programkatalog, sid:5 & 18
www.discogs.com - Rune Lindblad
Rune Lindbald Pionjär och outsider
www.soundofmusic.nu
 Lindblad, Rune på SvenskaGravar.se

Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Musiker från Göteborg
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 1991
Män
Villa Mullberget

Villa Mullberget, eller kort Mullberget, är en stor villa i nationalromantisk stil på Djurgårdsvägen 242 på Djurgården i Stockholm, mellan Nedre Manilla och Täcka udden vid Stockholms inlopp. 

Byggnaden är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär att den bedöms vara särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt.

Historik

Den ursprungliga byggnaden, då kallad Lilla Manilla var en villa i schweizerstil uppförd 1889 efter ritningar av arkitekt E. Lundroth, som sommarbostad inom fastigheten Nedre Manilla för kamrer John Edvard Berg.

1909 genomfördes en större ombyggnad och modernisering efter ritningar av sedermera stadshusarkitekten Ragnar Östberg för borgarrådet Yngve Larsson och Elin Larsson (född Bonnier) med familj. 

Liksom med Villa Ekarne klädde Östberg husets fasader och tak med mörkbrunt spån. Interiör dekormålning utfördes av Filip Månsson, och vardagsrummets kolonner utfördes av Elis i Taserud. År 1925 påbörjades utbyggnader i markplan åt sydväst och åt öster, även dessa efter ritningar av Östberg. År 1962 utökades den östra tillbyggnaden med över- och vindsvåningar, denna gång efter ritningar av Yngve Larssons son arkitekt Mårten Larsson.

Familjen Larsson kom att bo på Mullberget under 70 år. Makarnas barn var Matts Bergom Larsson, Verna Lindberg, Ester Berggren, Richard Larsson, Yngve Larsson den yngre och Mårten Larsson.

Efter makarna Larssons bortgång förvärvades fastigheten 1981 av bankdirektören Rune Barnéus med maka Birgitta.

Se även
Nedre Manilla (grannfastigheten mot väster, förvärvad samma år av Elin Bonniers föräldrar)
Täcka udden (grannfastigheten mot öster)
Villa Yngve Larsson (uppförd av samme byggherre i Storängen, Nacka två år tidigare)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

, läst 2010-05-25

Byggnader ritade av Ragnar Östberg
Byggnader med anknytning till Bonnierfamiljen
Mullberget
Grönmärkta byggnader i Stockholm