kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bore (tidskrift)

Bore var en dagstidning grundad i Stockholm som utkom med sitt första nummer den 17 december 1848 med ett provnummer. Utgivningen upphörde 29 november 1851.

Tidningens historia 
Tidningen Bores utgivningsbevis erhölls av  boktryckerikonstförvandterna Magnus Petter Dahlskog den 9 december 1848 , sedan av Carl Bror Amadeus Dahlgren den 24 december 1848, samt ånyo av M. P. Dahlskog 4 december 1850  och 27 december 1850 för Bore Dagligt Allehanda i Stockholm som var tidningens nya titel. Sedan förlagsrätten till Dagligt Allehanda övergått genom köp till Bores redaktion, ändrades dess titel den 27 december 1850 .Tidningen  kom dagligen ut med två upplagor, en morgon- och en aftonupplaga. Det med Bore förenade annonsbladet Dagligt Allehanda såldes till överste Johan August Hazelius, vilken samtidigt grundlade: Svenska Tidningen. Dagligt Allehanda i Stockholm. Sedan ett par av Bores grundläggare, Lallerstedt och Lilljeborg, blivit delägare i Aftonbladet, dit även sedermera dess fasta redaktionspersonal August Sohlman, C. Lilljeborg och C. Ekgren övergick. Detta blev orsaken till att tidningen Bore upphörde.

Tidningens utgivningsfrekvens var en dag i veckan, söndagar till 1 december 1850, sedan  fyra dagar i veckan måndag, tisdag, torsdag och fredag och från och med 1851 var den sexdagarstidning till upphörandet. Tidningen trycktes med antikva.

Medarbetare 
Grundarna var, enligt anmälan, några unge män utan namn i den publicistiska eller litterära världen. De var Gustaf Lallerstedt, André Oscar Wallenberg, C.Lilljeborg samt R.Agardh. Samtliga grundare hade varit medlemmar i ett konsortium av tio personer, vilka fört förhandlingar om övertagande av Aftonbladet vid Lars Johan Hiertas frånträde. Tidningen Bores program var att stödja frisinnade åsikter samt att i polemiken iaktta mer hovsamhet än vad som var brukligt inom pressen på den tiden. Bore höll sig till detta program och föredömet blev inte utan verkan. Som daglig tidning hade Bore som ansvarig utgivare först Georg Fredrik Ameen och därefter August Sohlman. En flitig medarbetare i ekonomiska ämnen var biskop Carl Adolph Agardh. Vidare medverkade ofta Karl Anders af Kullberg med följetongsartiklar och kåserier. I sin nya gestalt utgavs tidningen endast ett år innan den lades ned i december 1851.

Tryckning 
Tidningen trycktes hos  J. Beckman från den 17 december 1848 till  den 1 december 1850  därefter hos N. Marcus. Typsnitt var Antikva. Tidningen hade först 4 sidor varje söndag i folio med 4 eller 5 spalter på format 52 x 32 cm. Från 5 december 1850 trycktes den 4 dagar i veckan med 4 sidor i folio 43x27,5 cm och hela 1851 sex dagar i veckan. Tidningen kostade 4 riksdaler banko 1849 och sedan 10 riksdaler banco från och med 1850.

Referenser

 

Nedlagda svenska dagstidningar
Dagstidningar startade 1848
Dagstidningar nedlagda 1851
Ugglan
Abdurrahim Buza

Abdurrahim Buza, född 22 december 1905 i Skopje i Osmanska riket, död 7 november 1987 i Tirana i Albanien, var en albansk målare.

Buza föddes den 22 december 1905 i det osmanska Skopje, i nuvarande Nordmakedonien. Hans föräldrar dog när han var nio år gammal. År 1924 flyttade han till Albanien för att skaffa sig en utbildning. Buza gick ut gymnasiet i Tirana och fick ett stipendium för att studera konst i Italien. Hans lärare vid konstskolan i Florens, Cesar Ferro och Galileo Chini, var de ledande bildkonstnärerna i landet. År 1933 slutförde Buza studierna i dekorativ konst och monumentalkonst. Efter studierna återvände han till Albanien och blev professor i teckning. 

I samarbete med samtida konstnärer grundade Buza 1933 den första konstskola i Tirana som haft avgörande betydelse för albansk konst. Han är också medgrundaren av en konstskola som öppnades 1951, där Buza arbetade med att utforma stadgarna och läroplanen.

År 1935 målade han en nakenbild, den första i sitt slag i en tid i Albanien då det ansågs som omoraliskt och oacceptabelt. Buza var illustratör för den viktigaste albanska läroboken (publicerad 1945). Under det kommunistiska styret bröt han med det vanliga socialistiska bruket inom måleri.

Under sin livstid skapade Buza över 500 oljemålningar och tusentals teckningar. Han bidrog med en modern udd till den albanska konsten då han använde impressionistiska och expressionistiska element samtidigt som han behöll sin egenartade stil. Han har mottagit höga utmärkelser av staten Albanien.

Verk 
 Dasma kosovare 
 Pogradeci 
 Lagjja ime Nusja kosovare 
 Një pjate rrush
 Autoportret
 Lojërat popullore 
 Azem Galica dhe luftëtarët 
 Refugjatët

Källor

Noter

Albanska konstnärer
Makedonalbaner
Personer i Albanien under 1900-talet
Personer från Skopje
Födda 1905
Avlidna 1987
Män
Kristna Publicistförbundet

Kristna Publicistförbundet är ett forum för journalister och andra mediaintresserade med kristen förankring. Det bildades under första halvan av 1900-talet. Föreningen vill inspirera till samtal och debatt om tro och journalistik, men också väcka nyfikenhet i profana sammanhang. Föreningen vill vidare medverka till att kristna värderingar får ett ökat genomslag i media och stödja enskilda yrkesarbetare i deras strävan att stå för sin tro på arbetsplatsen. Genom lunchmöten med kända och okända föredragshållare vill föreningen skapa en naturlig mötesplats för sina medlemmar och bygga broar till andra publicistiska miljöer.

Externa länkar
Kristna Publicistförbundets webbplats

Organisationer i Sverige
Världsmästerskapen i skidskytte 1965

De sjätte världsmästerskapen i skidskytte  genomfördes 1965 i Elverum i Norge.

Eftersom OS genomfördes 1964 anordnades det året inga världsmästerskap.
Fram till 1966 utsågs världsmästare i en enda disciplin – 20 km individuellt  – idag vanligtvis benämnd ”distans”. I samband med tävlingarna genomfördes även en stafettävling, som emellertid fram till 1966 betraktades som inofficiell varför inga medaljer utdelades. Stafetten kallades för ”ramprogram”. 

Till och med 1983 anordnades världsmästerskap i skidskytte endast för herrar.

Resultat

Distans herrar 20 km

Stafett 3 x 7,5 km herrar (inofficiell tävling)

Medaljfördelning 

1965 i Norge
Skidskyttesäsongen 1964/1965
Internationella sportevenemang i Norge
1965
Skidskytte i Norge
Elverums kommun
Lucius Antonius

Lucius Antonius "Pietas" var en romersk politiker och militär under första århundradet före vår tideräkning. Han var yngre bror till Marcus Antonius. Lucius var konsul 41 f.Kr. och innan dess folktribun. Han stödde sin äldre bror under inbördeskriget mellan denne och Caesar Octavianus (senare Augustus). Efter att ha drivit ut Lepidus från Rom så drog han sig tillbaka till Perusia i centrala Italien när Augustus gjorde sitt återtåg från att ha besegrat Marcus. Vid Perusia belägrades och besegrades han och staden förstördes. Hans liv skonades dock och han sändes av Augustus till Spanien som guvernör. Inga historiska källor redogör för hans död.

Referenser 

Romerska militärer
Män
Födda 000-talet f.Kr.
Avlidna 000-talet f.Kr.
Romerska konsuler
Ostindiefarare

En Ostindiefarare var ett segelfartyg som användes som handelsfartyg i trafik mellan Europa och Ostasien under 1700-talet och början av 1800-talet, strax före ångfartygen slog igenom. De seglade för de olika ostindiska kompanierna från flera länder - Danmark, Frankrike, Nederländerna, Portugal, Spanien, Storbritannien och Sverige.

Fartygen rörde sig över Indiska oceanen, och var byggda som en slags blandning av handelsfartyg och krigsfartyg där det förutom lastutrymmen ombord också fanns däck med kanoner så man kunde försvara sig mot pirater.

Bildgalleri

Se även 
 Handelskompani

Källor

Externa länkar

Handelsfartyg
Segelfartygstyper
Europa under 1700-talet
Asien under 1700-talet
Ekonomisk historia
Sjöhistoria
Sinsharishkun

Sinsharishkun var en av de sista kungarna i det assyriska riket. Han var son till Ashurbanipal och regerade från 627 f.Kr. till 612 f.Kr.

Assyriska kungar
Män
Åse Gruda Skard

Åse Gruda Skard, född Koht 2 december 1905 i Kristiania, död 13 augusti 1985 i Bærum, var en norsk barnpsykolog och kvinnosakskvinna, dotter till historikern Halvdan Koht.

Hon gifte sig 1933 med litteraturforskaren Sigmund Skard och fick fem barn.
Hon blev den första kvinna i Norge som uppnådde magistergraden i psykologi 1931 vid Universitetet i Oslo, där hon från 1947 till 1973 arbetade som docent i barnpsykologi. 1934 etablerade hon Norsk Psykologforening. 

Genom otaliga föredrag, över två tusen artiklar och tjugofyra fackböcker var hon en viktig person i den norska debatten under efterkrigstiden.
I boken Ungene våre (1948) skriver hon om hur den moderna familjen skall låta barnens mening komma fram i högre grad.  

Som förkämpe för barns rättigheter bidrog hon till inrättandet av ett nationellt barnombud.  

Forskningsrådets pris för popularisering av psykologisk vetenskap tilldelades henne 1976.
2005 instiftade Norsk Psykologforening ett pris till hennes minne: Åse Gruda Skards pris.
Hon finns även avbildad på ett norskt frimärke.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Barn i vardagslivet 1940
 Dina barn och mina ungar 1948
 Ungarna växer 1954
 Barn och disciplin 1956
 Vad vi kan vänta oss av våra barn i olika åldrar 1962
 Vanliga problem med vanliga barn 1964

Priser och utmärkelser 
 Melsom-priset 1936
 Sunnmørspriset 1985 för Liv laga

Källor 

Norska feminister
Födda 1905
Avlidna 1985
Kvinnor
Norska psykologer
Barnpsykologer
Alumner från universitetet i Oslo
Forskare från Oslo
Norska forskare under 1900-talet
Fernão Mendes Pinto

Fernão Mendes Pinto, född 1509 i Montemor-o-Velho, död 8 juli 1583 i Pragal vid Almada, var en portugisisk äventyrare och upptäcktsresande. Han skrev en bok om sina äventyr, Peregrinação ("Pilgrimsfärd"), som gavs ut postumt år 1614.

Källor 
Breve História da Literatura Portuguesa, Texto Editora, Lisboa, 1999
A. J. Barreiros, História da Literatura Portuguesa, Editora Pax, 11th ed.
A. J. Saraiva, O. Lopes, História da Literatura Portuguesa, Porto Editora, 12tg ed.
Verbo Enciclopédia Luso-Brasileira de Cultura, 15th ed., Editorial Verbo, Lisboa
Lexicoteca Moderna Enciclopédia Universal, vol. 15, Círculo de Leitores, 1987
The Travels of Mendes Pinto,

Noter

Externa länkar 

Catholic Encyclopedia
Hispania – American Association of Teachers of Spanish and Portuguese, Inc.

Portugisiska äventyrare
Portugisiska upptäcktsresande
Portugisiskspråkiga författare
Portugisiska författare under 1500-talet
Födda 1509
Avlidna 1583
Män
Personer från distriktet Coimbra
Ashur-etil-ilani

Ashur-etil-ilani var kung i det assyriska riket 631 - 627 f.Kr.. Han efterträdde sin far Ashurbanipal. 

Assyriska kungar
Män
Ivan Ivanovitch Sackarin

Ivan Ivanovitch Sackarin är en figur i Tintinalbumet Enhörningens hemlighet. Sackarin, vars namn antyder ett östeuropeiskt ursprung, bor i lägenhet på Eucalyptusvägen 21. Hemmet präglas av Sackarins maritima intresse. Skeppsmodeller står på utställning och väggarna pryds av fartygstavlor som föreställer segelbåtar och lastångare. Herr Sackarin titulerar sig samlare.

Sackarin i handlingen 
Herr Sackarin dyker upp tidigt i handlingen, på en loppmarknad där han lägger bud på den fartygsmodell som Tintin för 40 Franc har köpt till kapten Haddock. Trots intensiv uppvaktning från Herr Sackarin avböjer Tintin alla övertalningsförsök att sälja fartygsmodellen. Sackarin envisas dock och förföljer Tintin till dennes bostad tillsammans med ytterligare en spekulant, den av bröderna Vogel utsände Bartold. Sackarin argumenterar med blossande kinder, är burdus och påstridig.

Ögonblicket senare uppvaktar Herr Sackarin Tintin genom att ringa på dörren till den unge journalistens privatbostad. Sackarins övertalningsförsök är fruktlösa och till slut överlämnar han sitt visitkort och manar Tintin att åtminstone överväga saken. När sedan Tintins fartygsmodell försvinner, faller Tintins misstankar utan betänketid på Ivan Ivanovitch, men genom ett besök i samlarens bostad inser Tintin att det finns flera modellfartyg i samma utförande.

Halvvägs i handlingen påträffar Tintin och Haddock herr Sackarin liggande på golvet i bostaden, avsvimmad. Sackarin befaras till och med död, men kvicknar till och kan berätta att han förlorade medvetandet sedan någon, Bartold skall det visa sig, hade tvingat honom att inandas kloroform. I slutet av historien låter portvakten på Eucalyptusvägen 21 meddela att herr Sackarin avrest på semester och först återkommer om fjorton dagar.

Han ses också i slutet av Rackham den rödes skatt där han är inbjuden av Kapten Haddock att bese salen med en utställning om fartyget Enhörningen. Där syns också alla tre fartygsmodeller. Så herr Sackarin har antingen lånat ut sin modell eller gett den till Kapten Haddock.

Sackarin är mörkhårig, med hög panna, kammad mittbena och markerade, nästan sammanväxta ögonbryn. På loppmarknaden är han iförd svart hatt och beige trenchcoat. Hemma i sin lägenhet tar herr Sackarin emot Tintin iförd en brun, fotsid rökrock.

Seriefigurer i Tintin
Sven Bengtsson (politiker)

Sven Bengtsson (i riksdagen kallad Bengtsson i Norup), född 9 december 1866 i Knislinge socken, död där 16 december 1936, var en svensk lantbrukare politiker (folkpartist). Far till riksdagsmannen Sam Norup.

Sven Bengtsson, som kom från en bondesläkt, arbetade som dräng och som spårvagnskusk i Stockholm innan han blev lantbrukare på Norups gård i Knislinge 1907. I Knislinge var han också kommunalstämmans ordförande 1903-1936 och även ordförande i kommunalnämnden. Sven Bengtsson blev 1902 ledamot av Kristianstads läns landsting och blev senare landstingets ålderspresident och vice ordförande samt från 1909 ordförande i Kristianstads läns landstings frisinnade grupp.  Han var även ledamot av styrelsen för Svenska landskommunernas förbund från 1919. Från  Han var aktiv i den skånska bonderörelsen.

Sven Bengtsson var ledamot av styrelsen för Tidningsaktiebolaget Svenska Morgonbladet, Osby samskola, Osby lantmannaskola Osby sjukhelm för obildbara sinneslöa, var ordförande i styrelsen Skånes sinneslöanstalt i Helsingborg och i styrelsen för skolhemmet Fridhem i Hässleholm, för sinnesjukhemmet i Bommeryd samt i Skånes skyddshemsstifts nämnd.

Sven Bengtsson var även aktiv inom Svenska missionsförbundet, var ledamot av missionstyrelsen från 1913 och dess ordförande åren 1918-1936 

Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1912-1936, år 1912-1921 för Kristianstads läns nordvästra valkrets och från 1922 för Kristianstads läns valkrets. Som kandidat för Frisinnade landsföreningen tillhörde han dess riksdagsparti Liberala samlingspartiet, efter den liberala partisprängningen hösten 1923 Frisinnade folkpartiet. I riksdagen tillhörde han bland annat utrikesutskottet som ledamot alternativt suppleant 1927-1935; han var också andra kammarens andre vice talman 1931-1932 och förste vice talman 1933-1934. Han var även ordförande i riksdagens nykterhetsgrupp 1924-1932. Han var främst engagerad i förvaltningspolitik och alkoholpolitiska frågor.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 106-107

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Frisinnade folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Andra kammarens vice talmän
Personligheter inom Svenska Missionskyrkan
Personer från Knislinge socken
Födda 1866
Avlidna 1936
Män
Världscupen i nordisk kombination 2007/2008

Världscupen i nordisk kombination 2007/2008 var ett multitävlingsevenemang inom nordisk kombination som hölls 30 november 2007-9 mars 2008. Organisatör var FIS. Ronny Ackermann, Tyskland vann totalcupen.

Tävlingskalender

Slutställning

Totalt

Sprint

Referenser

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats, från FIS

Nordisk kombination-säsongen 2007/2008
Nordisk kombination
2007/2008
Världsmästerskapen i skidskytte 1966

De sjunde världsmästerskapen i skidskytte  genomfördes 1966 i Garmisch-Partenkirchen i Västtyskland.

Från och med detta år var stafetten en officiell disciplin och följaktligen utdelades medaljer. Samtidigt ändrades stafetten till att åkas över 4 x 7,5 km.

Till och med 1983 anordnades världsmästerskap i skidskytte endast för herrar.

Resultat

Distans herrar 20 km

Stafett herrar 4 x 7,5 km

Medaljfördelning 

1966 i Västtyskland
Skidskyttesäsongen 1965/1966
Internationella sportevenemang i Västtyskland
1966
Skidskytte i Västtyskland
Sport i Garmisch-Partenkirchen
Bayern under 1900-talet
Sportevenemang i Bayern
Havsten

Havsten är en ö i Tanums kommuns norra skärgård, Bohuslän, Västra Götalands län. Ön ligger ca 300 m norr om Havstenssund.

Ön var med säkerhet bebodd omkring mitten på 1600-talet. På den första kartan över det svenska Bohuslän, utgiven år 1658, så finns ett bebyggelsetecken på Havsten. Ön var bebodd med befolkning året runt till 1990-talets början.

Havsten ligger i Sannäsfjordens mynning. Större fartyg måste passera norr om Havsten för att komma in i fjorden, medan mindre båtar även når Sannäsfjorden genom att passera söder om Havsten.

I skalgrusbankarna i dalgången på öns nordöstra del utvanns snäckskal. Utvinningen pågick ända in på 1950-talet. Skalresterna användes för att kalkberika hönsfoder. Den sand som sållades ur skalgruset, lämnades kvar strax ovanför den dåvarande stranden, sanden har nu skapat den bråddjupa sandstrand som finns i dalgångens östra del, Sönnåre Hamne. Stranden är sommartid en mycket populär badstrand, som i folkmun har kallats "Snäckfabriken" och "Snäckis".

I början av 1900-talet bröts sten ur berget på öns västra del av stenbolaget Kullgrens Enka. 

På öns sydvästra udde finns en fyr, Havstenfyren eller officiellt Havstenssund övre. Fyren är den ena av två ensfyrar som underlättar passagen från öppna havet in till Havstenssund. Den andra ensfyren står nere vid sundet i Havstenssund, Havstenssund nedre. Havstenfyren uppfördes år 1901.

Etymologi
Ön hette ursprungligen Håstein, där hå här har betydelsen hög och brant. Efterledet stein betyder sten. Troligen refererar namnet till det 60 m höga och mycket branta bergspartiet, Havstenberget, på öns nordöstra udde. 

Namnet Håstein finns omnämnt i kung Sverre Sigurdssons saga då kungen, på ön år 1196, tillsammans med en medhjälpare slår ihjäl några av fiendens vaktposter.

Källor
 Källgård, Anders; Sveriges öar, Kristianstad 2005
 Löfdahl, Maria; Ortnamnen i Tanums Härad 2. Naturnamnen, Göteborg 2006

Externa länkar
Sverres saga på modern norska (vers 130)

Öar i Tanums kommun
Swen Persson (politiker)

Swen Persson, Persson i Fritorp, född 28 april 1875 i Nymö, död 16 januari 1937 i Oppmanna församling, Kristianstads län, var en svensk lantbrukare och högerpolitiker. 

Persson blev i september 1902 som representant för Liberala samlingspartiet invald till riksdagen i Villands härads valkrets, men valet ogiltigförklarades efter en överklagan och i omvalet i november 1902 blev Persson besegrad av den sittande riksdagsledamoten i valkretsen.

Som representant för Lantmanna- och borgarpartiet var Persson var riksdagsledamot i andra kammaren 1916–1936, invald i Kristianstads läns sydöstra valkrets fram till 1921 och från 1922 invald i Kristianstads läns valkrets.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Män
Födda 1875
Avlidna 1937
Tehsil

Tehsil (alternativa stavningar och typvarianter: tahasil, tahsil, taluk, taluka, taluq) är en administrativ enhet som används i Pakistan och Indien. Området består normalt av en administrativ huvudort, eventuellt ytterligare någon ort samt omgivande byområden. Beslut som rör områdets administration, exempelvis ekonomi och politiska beslut på en lokal nivå, sköts från områdets huvudort. En tehsil ligger en nivå lägre än distrikt i den indiska administrativa hierarkin, och kan möjligen jämföras med Sveriges kommuner. Det finns dock ingen översättning av tehsil, och denna term används även på engelska.

Källor

 
Pakistans geografi
Ryssugn

Ryssugn är en enkel, kallmurad stenugn för utomhusbruk. Ordet används specifikt för stenugnar som påträffas i havsbandet.

Traditionellt anses dessa ugnar vara anlagda av ryssar i samband med kriget i 1700-talets början. I Stockholms skärgård finns sådana lämningar på ett flertal ställen, bland annat i stort antal på Utö och Rånö. Omkring 400 stycken har hittats i Stockholms län. Enstaka ryssugnar som påträffats längre in i landet vilket då skulle kunna visa hur långt de främmande trupperna trängde in. En ryssugn finns söder om Stensjön i Tyresta nationalpark, flera kilometer från havet. Det är inte uteslutet att den antingen är anlagd av en förlupen ryss eller av traktens skogsarbetare. I ugnarna bakades, enligt traditionen om rysshärjningarna, "det mörka ryska brödet". 

Det som talar för att ugnarna byggts av den ryska invasionstyrkan är att de följer ryska arméns rörelser under rysshärjningarna 1719, att de kallas just ryssugnar och att inget annat användningsområde är känt. 

Det som talar emot är att de återanvänts ett flertal gånger, med tillräcklig lång tid emellan för att kyla stenarna och det orimliga i att ryssarna skulle kunna anlägga så många, samt att skärgårdsbefolkningen ofta använde ordet "ryss" som ett prefix för olika lämningar i skärgården. Det är möjligt att ryssarna både byggde egna ugnar och använde redan befintliga ugnar från en äldre skärgårdskultur, samt att de vid senare tillfällen åter nyttjade dessa ugnar.

Ryska trupper har vistats i Sverige vid andra tillfällen. och kan då ha nyttjat ugnarna igen. Bland annat var ryska trupper förlagda i Roslagen under hattarnas ryska krig 1743-44. Gräddö fungerade då som samlingsplats, en kontingent förlades till Frötuna socken, en annan till Östhammar. Även under finska kriget 1809 invaderade en avdelning om 400 ryssar Grisslehamn.

Ryssugnar påträffas också på andra ställen längs Sveriges och Finlands kuster, inklusive Åland. I norr förekommer de ofta tillsammans med tomtningar, en lämningstyp som är betydligt äldre än 1700-talet. Enligt vissa författare har man i dessa ugnarna rökt eller torkat strömming, eftersom den är för fet för att soltorka.  Utredningar och praktiska försök antyder att fisken snarare blir stekt än torkad och att ugnarna lämpar sig bättre för matlagning och brödbak än för konservering. Försöken är inte helt säkerställda och det är möjligt att moderna replikor av ugnarna skiljer sig stort från äldre originalutföranden.

Källor

Fornminnen
Brederode (1644)

Brederode var ett linjeskepp och ett örlogsfartyg i Holländska flottan. Hon byggdes på ett skeppsvarv i Rotterdam och sjösattes 1644. Bestyckningen bestod av 53-59 kanoner.

Brederode deltog i flera slag mot engelska flottan 1652-1653 och hon medverkade i slaget vid Öresund 1658 som Witte Corneliszon de Withs amiralsskepp. Hon attackerades av de svenska skeppen Draken, Leoparden och Wismar, samt äntrades av det sistnämnda. Brederode var dock så sönderskjuten att hon inte kunde hålla sig flytande, utan sjönk utanför Espergaerde söder om Helsingör. Amiralen de With stupade i slaget.

På befallning av Karl X Gustav fick Albrecht von Treileben i uppdrag att "söka taga upp stycken och vad han kunde" från det holländska viceamiralskeppet Brederode och 1659 lyckades han bärga "ett parti stycken av ovan nämnda skepp med sina dykare och instrumenter till hans K. M. ; ts tjänst och nådigast särdeles nöje". Dock blev de tvungna att avbryta bärgningsarbetet när fienden dök upp. Treileben som var dykarbas och entreprenör dök inte själv utan anlitade den skotske mästerdykaren Jacob Maule.

Se även 
 Lista över svenska vrak

Referenser 

Nederländska örlogsfartyg
Skeppsvrak i Danmark
Skeppsvrak i Kattegatt
Nederländska segelfartyg
Fartyg sjösatta under 1640-talet
Fartyg byggda i Nederländerna