kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hermann von Salza

Hermann von Salza, född omkring 1179, död 20 mars 1239 i Palermo, var den fjärde stormästaren av Tyska orden och innehade ämbetet mellan åren 1209-39. Han var en skicklig diplomat och hade goda förbindelser med både påven och kejsaren av det Tysk-romerska riket. 

Hermann von Salza föddes i en familj från Thüringen, kanske runt 1179. Den exakta tidpunkten för hans inträde i tyska orden är okänd, men från 1209 är han stormästare. Hermann var en vän och rådgivare åt kejsaren Frederik II. Påven Honorius III noterade Hermanns kompetens och beviljade tyska orden en likvärdig ställning med Malteserorden och Tempelherreorden, efter att orden hade varit på tillbakagång under tidigare stormästare. 
  
På begäran från kung Andreas II av Ungern 1211 placerade Hermann ut riddare från tyska orden i Burzenland i Transsylvanien för att bilda en buffert mot Kumanerna. Ungerska adeln började klaga över närvaron av orden och deras förmåner, och de var tvungna att lämna Ungern 1225. Under tiden hade Hermann åtföljde Fredrik på femte korståget mot Damietta år 1219. Hermann övertygade senare Fredrik om att genomföra det sjätte korståget, och var delvis ansvarig för Fredriks äktenskap med Yolanda, dotter till John av Brienne. 

Vid sin återkomst till Europa bidrog Hermann till att lyfta påvens bannlysning av Fredrik. På begäran av Konrad I av Masovia bekämpade tyska orden stammarna i Preussen. Efter Hermann hade fått godkännande från både påven och kejsaren började riddarna sin långa kampanj för att kristna Preussen 1230. 

Hermanns efterföljande besök hos påven eller kejsaren ledde till nya privilegier och donationer till orden. Han lyckades också införliva Svärdsriddarorden i tyska orden 1237. En inblick i Hermanns betydelse som medlare mellan Gregorius IX och kejsaren kan förstås av det faktum att all kommunikation mellan Fredrik och påven bröts i och med Hermanns död. 

Inom tyska orden växte missnöjdet över att deras stormästare ofta var frånvarande, så de avsatte om honom och lät honom dra sig tillbaka från hans politiska liv. Han drog sig tillbaka till Salerno 1238, där han dog 1239. 

Under andra världskriget, uppkallades SS-Panzer-Abteilung 11 efter Herman von Salza.

Män
Födda 1179
Avlidna 1239
Tyska diplomater
Australia and New Zealand Banking Group

The Australia and New Zealand Banking Group Limited (ASX:ANZ, NZX: ANZ), även kallad ANZ, är den fjärde största banken i Australien efter National Australia Bank, the Commonwealth Bank och Westpac Banking Corporation. Största delen av ANZ:s marknad är Australien. Banken är dock den största banken på Nya Zeeland, där den är mer känd som ANZ National Bank Limited. Banken arbetar där under namnen ANZ och National Bank of New Zealand.

Företag listade på Australian Securities Exchange
Australiska banker
Företag listade på New Zealand Exchange
Affärsbanker
Företag i Melbourne
Slovenske železnice

Slovenske železnice (SŽ) är den statliga järnvägen i Slovenien, grundat 1991.

Historia
Slovenien fick sin första järnväg på 1840-talet då Südliche Staatsbahn byggdes mellan Wien och Trieste. Maribor fick järnvägsanslutning till Graz 1844 och sträckan byggdes ut till Celje 1846 och via Zidani Most till Ljubljana 1849. Nätet byggdes sedan ut till bland annat Kroatien.

Den övervägande delen av järnvägsnätet byggdes under tiden då Slovenien var en del av Österrike-Ungern. Den viktigaste sträckan som byggdes var Kronprinz Rudolf-Bahn som gick från Wien via Maribor och Ljubljana till Trieste. I Jugoslavien kom den viktigaste utbyggnaden av nätet att vara sträckan Prešnica–Koper som öppnade för trafik 1967.

När Jugoslavien föll sönder i början av 1990-talet bildades Slovenske Železnice (SŽ) som sedan 1992 är med i Internationella järnvägsunionen.

Externa länkar
 Slovenske železnice (officiell webbplats)

Järnvägsbolag
Slovenska företag
Järnvägsbolag bildade 1991
Antonello Venditti

Antonello Venditti, född 8 mars 1949 i Rom, är en italiensk singer-songwriter. Venditti slog igenom på 1970-talet och är känd för sina politiskt och socialt färgade texter, men även för sina sånger om staden Rom och AS Roma, som Venditti stödjer. Han ligger bakom den officiella hyllningssången till laget, Roma Roma, som sjungs av supportrarna före varje match, liksom Grazie Roma, som supportrarna stämmer upp efter varje Roma-seger.

Venditti gav ut sin första skiva, Theorius Campus, 1972. Sedan dess har ett tjugotal album getts ut.

Referenser

Källor
, läst 23 januari 2019.

Externa länkar
Antonello Vendittis officiella hemsida

Födda 1949
Italienska sångare
Italienska pianister
Alumner från Universitetet La Sapienza
Män
Levande personer
Musiker från Rom
Alexander Husebye

Alexander Husebye född den 12 maj 1958, är VD för Centrum för Näringslivshistoria.

Husebye är sedan 1997 vd för Centrum för Näringslivshistoria, som tidigare hette Föreningen Stockholms Företagsminnen. Under hans tid i ledningen har verksamheten vuxit mycket kraftigt och blivit till en välkänd internationell institution med eget förlag.

Husebye medverkar regelbundet som föreläsare vid svenska och internationella konferenser i ämnen med koppling till näringslivshistoria och behovet av att företagens material bevaras som en del av vårt kulturarv. 

Husebye är i botten fil.mag. i historia, med forskningserfarenhet, samt arkivarie. Innan han tillträdde som vd hade han uppburit chefsposter på dåvarande Stockholms Företagsminnen samt varit verksam vid Stockholms stadsarkiv. Han sitter i styrelsen för Samfundet Djursholms Forntid och Framtid  och har även suttit i styrelsen för Tekniska Museet i Stockholm. Han har sedan starten, dvs 2014, varit jurymedlem för SvDs pris för Årets Affärsbragd. 

Vid sidan om sitt arbete medverkar Husebye regelbundet med recensioner i tidskriften Opera och skriver även musikrelaterade artiklar till Svenskt biografiskt lexikon. Han har en bakgrund som medlem av Storkyrkans kör (Storkokören) i Stockholm och statist vid Kungliga Operan.  

Husebye tilldelades 2014 Svenskt Näringslivs pris till Curt Nicolins minne för framstående insats i samhällsdebatten. Under 2018 tilldelades han Kungl. Patriotiska Sällskapets medalj för bevarande av svenskt kulturarv.

Referenser

Externa länkar 
 

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Svenska arkivarier
Födda 1958
Levande personer
Män
Stalons kraftstation

Stalons kraftstation är belägen i Ångermanälven mellan sjöarna Kultsjön och Malgomaj. Stationen har fått sitt namn från jätten Stalo, som i forna tider var fruktad av samerna, han var ofantligt stor och hade bara ett öga som satt mitt i pannan. Jätten hade även en hustru och man förstår att de var fruktade, jätteparet var människoätare. Nedströms ligger Malgomajs kraftstation.

Konstruktion 
Genom att en damm byggdes i Kultsjöns utlopp torrlades i stort sett Kultsjöån, endast ett flöde på 1,5 m³/s behöver tappas ut i den gamla åfåran under vintertid. Genom att man byggde ett antal grunddammar i åfåran bibehölls vattennivån i de mellanliggande sjöarna och ån ser inte helt torrlagd ut. En 250 meter lång tilloppskanal ledder vattnet från sjön till tilloppstunneln, som är en 17 800 meter lång bergtunnel med en tvärsnittsarea på 60 m². Den totala volymen utsprängt berg i tunneln var 1 070 000 m³. I ändan av bergtunneln finns en 150 meter lång expansionskammare med turbinintaget, varifrån en 250 meter lång tilloppstub i betong leder ner till den underjordiska maskinstationen. Tilloppstuben har en diameter på 6 meter och lutar 47° från horisontalplanet. I maskinstationen installerades en enkel francisturbin tillverkad av KMW med en spiral av plåt. Turbinen som har ett flöde på 60 m³/s roterar med 250 varv per minut och driver en 24-polig generator tillverkad av ASEA. Från maskinstationen leds vattnet genom en 710 meter lång avloppstunnel ut i en 2 250 meter lång avloppskanal för att sedan återföras till Kultsjöån strax ovanför Malgomaj. Energin matas ut via Korsselbränna till Långbjörn via en 175 km lång 220 kV-ledning.

Byggnationen 
På grund av risken för elbrist kom bygget att forceras kraftigt med en byggtid på lite mer än 3 år, den ursprungliga tidplanen för byggnationen var sju år. Denna forcering krävde en större personalstyrka, som mest var 900 man anställda. Bygget dominerades av den 17,8 kilometer långa tilloppstunneln som sprängdes från båda ändar och från tre mellansänken för att klara av den aggressiva tidplanen. Byggnationen startade 1958 och redan den 2 september 1961 fasades stationens enda aggregat på 130 MW in på elnätet För att hysa stora delar av arbetsstyrkan uppfördes provisoriska bostäder. För familjer uppfördes 28 hus med totalt 54 lägenheter om 2-6 rum och kök. För ungkarlar uppfördes 23 hus, summa 355 rum för 710 man. Ytterligare 16 byggnader såsom tjänstemannamässar, socialhus, skola, affärshus, bastu, tvättstuga uppfördes även.

Utbyggnad 

Den 16 november 2008 folkomröstade invånarna i Vilhelmina om Vattenfalls förslag att leda om huvuddelen av Vojmåns vatten till Stalons kraftstation, resultatet blev ett tydligt nej.

Källor 

Vattenkraftverk i Ångermanälven
Anna Kozak

Anna Kozak, född den 22 juni 1974, är en vitrysk friidrottare som tävlar huvudsakligen på 400 meter. 

Individuellt har Kozak två gånger varit i semifinal vid ett världsmästerskap. Såväl 2001 som 2005 slutade hon sist i sin semifinal och kvalificerade sig inte vidare till finalen.

Som en del av det vitryska stafettlaget över 4 x 400 meter har hon varit med att vinna två VM-silver inomhus, ett VM-brons inomhus och ett EM-silver utomhus.

Personliga rekord 
 400 meter - 51,36

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1974
Belarusiska kortdistanslöpare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Fernando Savater

Fernando Fernández-Savater Martín, född 21 juni 1947 i San Sebastián, Spanien, är en spansk filosof, aktivist och romanförfattare.

Biografi 

Efter studier i filosofi och litteraturvetenskap vid universitetet i Madrid fick han tjänst vid Autonoma universitetet. Han satt en tid som politisk fånge, under Francoregimen, och förlorade sedan sin tjänst vid universitetet. Därefter levde han en tid i exil i Frankrike. Han doktorerade 1975 med en avhandling om Nietzsche och Cioran, anställdes vid filosofiska fakulteten vid universitetet i Baskien, och sedan vid Alcalá de Henares. Han ägnar sig särskilt åt etik och pedagogik, och hans akademiska verk har flerfaldigt prisbelönats. Hans filosofiska verk har översatts till arton språk. Etiken och hans ursprung har lett till att han har behandlat frågor om extremnationalism och terrorism, varför han lever under dödshot från ETA. Såsom ordförande för ¡Basta Ya! mottog Savater Sacharovpriset för mänskliga rättigheter (2000). 

Vid sidan av sin akademiska karriär har Savater skrivit romaner; sammanlagt har han utkommit med omkring 20 titlar. Detektivromanen La Hermandad de la buena suerte belönades 2008 med Premio Planeta de Novela, vilket med prissumman sex miljoner kronor är Spaniens största litteraturpris.

Bibliografi 
Utgivet på svenska
 Etik för min son, Brombergs förlag 1994

Källor 
 Biografi vid unesco.org
 CBC News, "Fernando Savater wins Spain's richest literary prize", 16 oktober 2008
 Svensk Bokhandel, "Tunga romanpriser till filosofi och politik", 21 oktober 2008

Födda 1947
Spanska filosofer
Spanska författare
Spanskspråkiga författare
Män
Levande personer
Fuyang, Hangzhou

Fuyang är en stad på häradsnivå i östra Kina, och tillhör Hangzhous stad på prefekturnivå i Zhejiangprovinsen. Antalet invånare är 717694. Befolkningen består av  kvinnor och  män. Barn under 15 år utgör  %, vuxna 15-64 år  %, och äldre över 65 år  %.  invånare bodde i själva centralorten vid folkräkningen år 2000. Staden är belägen vid Qiantangfloden, nära dess utflöde i Hangzhoubukten vid Östkinesiska havet. Häradet var år 2000 administrativt indelat i 17 köpingar (zhen) och åtta socknar (xiang). Den enda större orten i stadshäradet är, förutom centrala Fuyang, Xindeng med 70 057 invånare (2000).

Noter 

WP:Projekt Kina
Sven Dahlman

Sven Werner Dahlman, född 2 januari 1905 i Härnösand, död 6 maj 2000 i Stockholm, var en svensk journalist och diplomat.

Biografi 
Sven Dahlman föddes in i grosshandlarfamiljen Sigurd och Sigrid Dahlman. Han var sedan 1936 gift med Brita Westberg, dottern till redaktören Axel Westberg och Sigrid Westberg.

Dahlman avlade studentexamen vid Norra Latin i Stockholm år 1923.
Han blev efter studier vid  Uppsala universitet fil.kand. 1927 och, efter studier i statsvetenskap i Helsingfors och Genève, politisk redaktör i Upsala Nya Tidning 1933. År 1936 blev han pressattaché i Helsingfors. Från 1939 till 1940 var han förste legationssekreterare i Helsingfors, från 1940 till 1945 i Washington, D.C..

År 1946 blev Dahlman chef för UD:s pressbyrå. Från 1948 till 1953 var han utrikesråd och chef för UD:s politiska avdelning. Mellan 1953 och 1961 var han sändebud i Haag, från 1961 till 1962 i Kairo. Mellan 1969 och 1981 var han ordförande i Svensk-nederländska föreningen.

Han var ledamot av Finlandskommittén från 1939 till 1940, under finska vinterkriget, och skapade devisen "Finlands sak är vår". Från 1948 till 1949 var han sakkunnig i den skandinaviska försvarskommittén.

Dahlman blev ordförande i styrelsen för Vattenbyggnadsbyrån 1966 och Svenska Unilever AB 1971 samt styrelseledamot i Uddeholms AB 1968, Airco Alloys AB 1970 och Mölnlycke AB från 1970 till 1975.

Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Solna kommun.

Utmärkelser
  Kommendör med  stora korset av Nordstjärneorden (KmstkNO, 1974)
  Riddare av Vasaorden (RVO, 1944)
  Storkors (2kl) av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (StkTyskRFO2kl, 1970)

Källor

Noter

Externa länkar
Sven Dahlman i Svensk mediedatabas

Utrikesråd
Chefer för Utrikesdepartementets politiska avdelning
Sveriges ambassadörer i Egypten
Sveriges ambassadörer i Nederländerna
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Svenska diplomater under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Härnösand
Födda 1905
Avlidna 2000
Män
Jiande

, även känt som Kienteh, är en stad på häradsnivå i östra Kina, och tillhör Hangzhous subprovinsiella stad i provinsen Zhejiang. Det ligger omkring 120 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Hangzhou.

Stadshäradet hade 473 062 invånare vid folkräkningen år 2000, varav 99 039 invånare bodde i huvudorten Xin'anjiang. Jiande täcker ett område strax öster om Qiandaosjön, och var år 2000 administrativt indelat i femton köpingar (zhen) och tolv socknar (xiang).

Staden är bland annat känd för den kulturminnesskyddade byn Xinye, där en stor mängd traditionell arkitektur från Mingdynastin och framåt bevarats.

Noter

WP:Projekt Kina
Sam Ellis

Sam Ellis, född 23 juni 1982 i Barnsley, är en brittisk friidrottare (medeldistans). Han vann brons vid EM 2006.

Personbästa
Ellis satte sitt personbästa på 800 m den 10 juni 2006 i Watford. Hans näst snabbast tid genom tiderna på 800 m är 1.46,64, som han satte i finalen i Göteborg på 800 m vid EM 2006.

Utomhus
200 m - 22,20 (13 maj 2000, Cudworth) 
400 m - 47,61 (6 maj 2002, Bedford) 
800 m - 1.45,67 (10 juni 2006, Watford) 
Spjut - 55,41 (31 juli 2004, Cudworth) 
Höjdhopp - 1,93 (27 september 1998, Grimsby)

Inomhus
400 m - 48,48 (29 januari 2006, Sheffield) 
600 m - 1.18,48 (26 november 2005, Sheffield) 
800 m - 1.49,33 (19 februari 2005, Sheffield)

Brittiska medeldistanslöpare
Födda 1982
Män
Levande personer
Jean-Marc Moret

Jean-Marc Moret, född 6 juni 1942 i Genève, är en schweizisk arkeolog och konsthistoriker.

Karriär 
Sedan 1999 är han professor i arkeologi vid universitetet i Lyon. Han är specialist på grekisk ikonografi. Hans magnum opus l'Ilioupersis dans la céramique Italiote, anses vara en av de viktigaste publikationerna om syditalienskt vasmåleri.

Moret påbörjade utgrävningarna 1999 av den s.k. Schola del Traiano vid Ostia.

Urval av bibliografi

Böcker
 L'Ilioupersis dans la céramique italiote. Les mythes et leur expression figurée au IVe siècle (1975)
 Oedipe, la Sphinx et les Thébains. Essai de mythologie iconographique (1984)
 Les pierres gravées représentant le rapt du Palladion (1997)

Andra publikationer
 "ΙΩ ΑΠΟΤΑΥΡΟΥΜΕΝΗ", i Revue Archéologique 1990/1
 A Commentary on Pindar Nemean One, av Bruce Karl Braswell med ikonografisk bilaga av Jean-Marc Moret (1992)
 "Le Laocoon agenouillé: généalogie d'un type iconographique", Revue Archéologique 2002/1
 "Dessins sans dessein: une clé de lecture simple pour les métopes 13-20 Sud du Parthénon" (med Domingo Gasparro), Revue Archéologique 2005/1

Källor

Födda 1942
Schweiziska arkeologer
Schweiziska konsthistoriker
Män
Levande personer
Personer från Genève
Lin'an

Lin'an är en stad på häradsnivå i östra Kina, och tillhör den subprovinsiella staden Hangzhou i provinsen Zhejiang. Den ligger omkring 43 kilometer väster om provinshuvudstaden  Hangshou. 

Befolkningen uppgick till 514 238 invånare vid folkräkningen år 2000, varav 110 360 invånare bodde i huvudorten Jincheng. Stadshäradet var år 2000 indelat i 16 köpingar (zhèn) och 23 socknar (xiāng).

Referenser 

WP:Projekt Kina
Chun'an

Chun'an är ett härad i östra Kina, och tillhör Hangzhous subprovinsiella stad i provinsen Zhejiang. Befolkningen uppgick till 382 347 invånare vid folkräkningen år 2000, varav 58 065 invånare bodde i huvudorten Qiandaohu. Häradet täcker området runt Qiandaosjön, och var år 2000 indelat i 12 köpingar (zhen) och 25 socknar (xiang).

Noter 

WP:Projekt Kina
Maria Sid

Maria Sid-Achrén, född 13 maj 1968 i Helsingfors, är en finlandssvensk skådespelare och regissör.

Biografi
Maria Sid har deltagit i produktioner för bio och TV i både Finland och Sverige och har bland annat spelat rollen som Muminmamman i ett par långfilmer. 2010 spelade hon rollfiguren Ritva i Hotell Gyllene Knorren, årets julkalender på SVT. Dessutom har hon varit aktiv i teateruppsättningar. Sid har regisserat på många teatrar i Finland, och har specialiserat sig på nyskriven musikteater, hon har bland annat satt upp popmusikalen Playme först i Helsingfors och sedan i Kina. Hon har spelat Eliza i My Fair Lady och senare regisserat verket på Svenska Teatern i Helsingfors. Hon har även verkat som biträdande regissör för Kristina från Duvemåla i Helsingfors, Göteborg och Stockholm. Maria Sid har även verkat som konferencier i många direktsända galor, bland annat Jussigalan (Finlands Oscar) och QX-Gaygalan.

Sid debuterade 1993, i rollen som fästmö, i den finska filmen Akvaariorakkaus (svensk titel Akvariekärlek). Hon har varit flitig både på film och i TV-serier sedan början av 00-talet i både Finland och Sverige.

Genom sin karriär har hon hittills mest fått spela olika biroller. Sin första huvudroll i en större produktion fick hon i den svenska komedin Hallåhallå, där hon regisserades av Maria Blom. Filmen hade premiär i januari 2014.

Maria Sid har även varit aktiv på och vid teaterscenen. Hon har bland annat deltagit som aktris i En midsommarnattsdröm på Svenska Teatern i Helsingfors och stod för regin i musikalen Fighting Star som hade premiär på Wasa Teater (i Vasa) september 2013.

Maria Sid utsågs i oktober 2018 till biträdande teaterchef för Kulturhuset Stadsteatern i Stockholm. I oktober 2019 tillträdde hon där som teaterchef,  i första hand till slutet av 2020. I augusti 2021 förlängdes förordnandet till 2024.

Maria Sid är dotter till skådespelaren Sven Sid.

Filmografi och roller (urval)

Film
1993 – Akvariekärlek (finska: Akvaariorakkaus) .... fästmö
2003 – Nainen kedolla .... Liisa Veräjä
2003 – Operation Stella Polaris.... Anna Höglund
2004 – Fling .... Camilla
2005 – Onnen varjot .... Nainen luokkajuhlissa
2009 – Mumintrollens farliga midsommar (finska: Muumi ja vaarallinen juhannus) .... Muminmamman
2010 –  Mumintrollet och kometjakten (finska: Muumi ja punainen pyrstötähti) ... Muminmamman
2011 – Hotell Gyllene Knorren – filmen .... Ritva Rantanen
2012 – Flimmer .... Tarja
 ... Fanny
2014 – Hallåhallå .... Disa
2014 – Muminfamiljen på Rivieran .... Muminmamman

TV-serier 
2004 – Kätevä emäntä
2004 – Vasikantanssi .... Minna Vuorinen
2006 – Kirkkaalta taivaalta .... Mimmu
2006–2007 – Donna Paukku .... Donna Paukku
2007, 2009 – Karjalan kunnailla .... Kirsti Miettinen
2008 – Livet i Fagervik (SVT) .... Annika
2008 – Hymy Pyllyyn (YLE TV2) .... Programledare
2010 – Sokkokokki (Nelonen) .... Programledare
2010 – Hotell Gyllene Knorren (Julkalender, SVT) .... Ritva Rantanen
 (TV4) .... Margot (överläkare, chef)

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Finlandssvenska skådespelare
Skådespelare från Helsingfors
Regissörer från Helsingfors
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Sommarpratare 2018
You Can't Hurry Love

"You Can't Hurry Love" är en sång ursprungligen inspelad av The Supremes på skivbolaget Motown. Sången skrevs och producerades av Motowns främsta låtskrivarteam Holland-Dozier-Holland och släpptes sommaren 1966. "You Can't Hurry Love" blev inte bara en av The Supremes mest kända sånger, utan även en av Motowns största. Sången låg etta på Billboardlistans dotterlista för popmusik i två veckor, från 4 september 1966 till 17 september 1966 och var även placerad överst på soultopplistan i två veckor.

När Phil Collins gjorde en inspelning av sången 16 år senare blev den återigen en listetta när den 1982 gick upp på den brittiska singellistans förstaplats i två veckor med start 9 januari 1983.

Sången var även B-sida på Stray Cats-singeln Rock this town 1981.

Dan Hylander spelade in en version av låten under namnet "Komedianterna" med ny text på svenska 1981. Låten finns på Hylanders skiva September.

Källor

Amerikanska sånger
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 1966
Soullåtar
Singelettor i USA
Tonglu

Tonglu, tidigare romaniserat Tunglu, är ett härad som lyder under Hangzhous stad på prefekturnivå i Zhejiang-provinsen i östra Kina. Det ligger omkring 75 kilometer sydväst om provinshuvudstaden Hangzhou.

Befolkningen uppgick till 378 060 invånare vid folkräkningen år 2000, varav 88 118 invånare bodde i huvudorten Tonglu. Häradet omfattar områden på båda sidor Qiantangfloden, och var år 2000 indelad i 13 köpingar (zhèn) och 12 socknar (xiāng).

Noter 

WP:Projekt Kina
Åke Thulstrup

Åke Thulstrup, född 24 december 1904 i Södertälje, död 24 augusti 1989, var en svensk journalist, redaktör och författare.

Thulstrup avlade filosofie kandidatexamen vid Uppsala universitet 1926 och filosofie licentiatexamen vid Stockholms högskola 1929 samt disputerade för filosofie doktorsgrad 1958. År 1928 var han ordförande för humanistiska studentföreningen vid lärosätet. Mellan 1932 och 1933 var han anställd vid Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning och Morgontidningen, från 1934 till 1944 vid Nu, och mellan 1945 och 1946 var han redaktör för Nu. Från 1946 till 1969 var han förlagsredaktör och lektör vid Albert Bonniers förlag. 

Åke Thulstrup var son till Södertäljes borgmästare Jakob Pettersson och Ebba Thulstrup. År 1936 gifte han sig med Anita Abadie. Han blev änkling 1944 och sitt andra äktenskap ingick han med Elisabeth Munthe 1946. Detta upplöstes 1961. Han är begravd på Södertälje kyrkogård.

Bibliografi 
 Friheten och välståndet (1931)
 När demokratin bröt igenom (1937)
 Försvar och reformer (1938)
 Ras, språk, nation (1940)
 Fredrik Böök som politisk skriftställare (1941)
 I kejsarens skugga (1942)
 Konsten att översätta och redigera (1942)
 Med lock och pock (1962)
 Svensk politik 1905-1939 (1968)
 Historien efter 1914 (tillsammans med Åke Holmberg 1975)

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska chefredaktörer
Ordförande för Humanistiska föreningen vid Stockholms universitet
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Södertälje
Födda 1904
Avlidna 1989
Män