kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Atia

Atia Balba Caesonia, född 85, död 43 f.Kr., var systerdotter till Julius Caesar och mor till kejsare Augustus.

Biografi 
Hon gifte sig med provinsguvernören och senatorn Gajus Octavius. Deras barn var Octavia och den yngre Octavianus, senare Augustus. 59 f.Kr. avled Gajus Octavius på sin väg till Rom till sitt konsulat, och samma år gifte Atia om sig med en av Julius Caesars anhängare, Lucius Marcius Philippus, som blev konsul 56 f.Kr. Han älskade att uppfostra sina styvbarn vid sidan av sin son och dotter från ett tidigare äktenskap. Han arrangerade Octavias första bröllop med konsuln Gajus Claudius Marcellus.

Atia var en religiös och omtänksam husmor. Historikern Publius Cornelius Tacitus ansåg att hon var en idealisk romersk husmor. Författaren Suetonius redogörelse för Augustus nämner de onda omen hon upplevde före och efter hans födelse:

När Atia mitt i natten kom till Apollos omhändertagande, fick hon sin bår placerad mitt i templet där hon somnade, medan de övriga husmödrarna sov. Plötsligt slingrade sig en orm upp till henne och försvann snabbt. När hon vaknade renade hon sig själv, som om det vore efter att hennes make hade omfamnat henne, och omedelbart visades på hennes kropp ett avtryck i färg som liknade en orm, och hon kunde aldrig bli av med det; så hon upphörde genast att besöka offentliga bad. Den tionde månaden efter det, föddes Augustus och han betraktades därför som Apollos son. Innan Atia födde honom drömde hon att hennes kroppsdelar bars upp till stjärnorna och spreds över hav och land, medan Octavius drömde att solen gick upp ur Atias sköte.

Dagen då han föddes stod Catilinakonspirationen för dörren, och Octavius kom sent på grund av sin hustrus förlossning; då förklarade Publius Nigidius, som alla känner till, som visste orsaken till den sena ankomsten och även var informerad om klockslaget för födelsen, att världens härskare hade fötts.

Klausul 94. 

Hon hyste tvivel över sin sons legitimitet som Caesars arvinge och försökte att avråda honom från att acceptera arvet. Hon avled under sin sons första konsulat, i augusti/september 43 f.Kr. Octavius gav henne de högsta hedersbetygelser. Philippus gifte senare om sig med en av hennes systrar.

Referenser 

Födda 85 f.Kr.
Avlidna 43 f.Kr.
Kvinnor
Kvinnor i antikens Rom
Gravsatta i Augustus mausoleum
Personer i Romerska riket under 000-talet f.Kr.
Slo Burn

Slo Burn var ett kortlivat amerikanskt stonerrockband som bildades 1996 i Kyuss kölvatten. De släppte bara en EP, Amusing the Amazing, innan de splittrades. Bandet bestod av Damon Garrison, Chris Hale, Brady Houghton och John Garcia, och turnerade med Ozzfest 1997 innan de splittrades mot slutet av turnén.

Medlemmar
John Garcia – sång (1996–1997)
Chris Hale – gitarr (1996–1997)
Damon Garrison – basgitarr (1996–1997)
Brady Houghton – trummor (1996–1997)

Diskografi
Demo
Slo Burn (1996)
EP
Amusing the Amazing (1996, Malicious Vinyl)

Externa länkar
Slo Burn på Encyclopaedia Metallum

Amerikanska metalgrupper
Stonerrock
Musikgrupper bildade 1996
Nordsjö (varumärke)

Nordsjö är ett varumärke för målarfärg, inklusive lacker, fyllnadsmedel och accessoarer för både konsumenter och hantverkare. Man gör produkter för användning såväl inomhus som utomhus.

Nordsjö är sedan 1994 ett varumärke inom färg- och kemikoncernen Akzo Nobel.

Historia
Axel Nordström och Albin Sjögren grundade Nordsjö 1903, under namnet Nordström & Sjögren. Den första butiken låg på Gustav Adolfs torg i Malmö.

1933 flyttades verksamheten till Husarkasernerna och sedan 1948 sker tillverkningen i Sege i Burlövs kommun.

1994 köptes Nordsjö av AkzoNobel.

Referenser

Externa länkar
Nordsjös webbplats

Svenska kemisk-tekniska företag
Företag bildade 1903
Färgvarumärken
Akzo Nobel
Sydafrikas Grand Prix 1978

Sydafrikas Grand Prix 1978 var det tredje av 16 lopp ingående i formel 1-VM 1978.

Resultat
 Ronnie Peterson, Lotus-Ford, 9 poäng
 Patrick Depailler, Tyrrell-Ford, 6 
 John Watson, Brabham-Alfa Romeo, 4
 Alan Jones, Williams-Ford, 3 
 Jacques Laffite, Ligier-Matra, 2 
 Didier Pironi, Tyrrell-Ford, 1 
 Mario Andretti, Lotus-Ford 
 Jean-Pierre Jarier, ATS-Ford
 Rolf Stommelen, Arrows-Ford
 Hector Rebaque, Rebaque (Lotus-Ford) 
 Brett Lunger, BS Fabrications (McLaren-Ford)
 Vittorio Brambilla, Surtees-Ford

Förare som bröt loppet 
 Riccardo Patrese, Arrows-Ford (varv 63, motor) 
 Jody Scheckter, Wolf-Ford (59, snurrade av) 
 Patrick Tambay, McLaren-Ford (56, olycka)
 Gilles Villeneuve, Ferrari (55, oljeläcka) 
 Carlos Reutemann, Ferrari (55, snurrade av) 
 Niki Lauda, Brabham-Alfa Romeo (52, motor) 
 Rupert Keegan, Surtees-Ford (52, motor) 
 Jochen Mass, ATS-Ford (43, motor) 
 Arturo Merzario, Merzario-Ford (39, upphängning) 
 Jean-Pierre Jabouille, Renault (38, motor) 
 Keke Rosberg, Theodore-Ford (15, koppling) 
 Emerson Fittipaldi, Fittipaldi-Ford (9, transmission)
 Eddie Cheever, Hesketh-Ford (8, oljeläcka) 
 James Hunt, McLaren-Ford (5, motor)

Förare som ej kvalificerade sig 
 René Arnoux, Martini-Ford
 Clay Regazzoni, Shadow-Ford 
 Lamberto Leoni, Ensign-Ford
 Hans-Joachim Stuck, Shadow-Ford

Noteringar 
 René Arnoux och Keke Rosberg gjorde F1-debut.

VM-ställning

 

1978 i Sydafrika
Sydafrikas Grand Prix
Legacy Family Tree

Legacy Family Tree är ett genealogiprogram för Windows. Det finns tillgängligt i två versioner, Standard Edition, vilket distribueras som freeware, och Deluxe Edition.

Referenser

Externa länkar
Legacy Family Tree 
Programvaran på svenska

Genealogiprogram
Fria genealogiprogram
Freewareprogram
Windows-program
Tistad slott

Tistad (även stavat Tista) är ett slott i Nyköpings kommun, Södermanland. Slottet ägs av adelsfamiljen Wachtmeister af Johannishus.

Tistad slott ligger i Bärbo socken, cirka 12 kilometer nordväst om Nyköping. Huvudbyggnaden är ett tre våningar högt slott i italiensk stil, uppfört 1766–1771 av friherre Fredrik Bengt Rosenhane. Slottet ligger på en hög terrass och på dess södra sluttning finns en stor trädgård i fransk stil. På slottet bedrivs konferensverksamhet och ett tidigare sädesmagasin är ombyggt till kaffestuga. Guidade visningar av slottet ordnas för grupper.

Historia
Tistads historia går tillbaka till 1500-talet. Dess förste, säkert kände ägare var Åke Johansson Bååt, död 1588. Han innehade även Tidö i Västmanland och Eknaholm i Tjureda socken i Kronobergs län. Han var gift med Christina Trolle, död 1609.

Åke Johansson Bååt hade, förutom en son, även två döttrar. Kerstin Åkesdotter Bååt, död 1622, var gift med ryttmästaren Bengt Jöransson Sparre af Rossvik, 1570–1632. Den yngre dottern, Anna Åkesdotter Bååt, 1579–1649, var gift med rikskanslern, greve Axel Oxenstierna, 1583–1654.

Kerstin Bååt och Bengt Sparre hade en dotter Beata (eller Bengta). Genom Beatas äktenskap med riksrådet friherre Schering Rosenhane (1609–1663), som 1651 fick säterifrihet för godset, kom Tistad till ätten Rosenhane.

Efter Schering Rosenhanes död ärvdes Tistad av sonen Johan, född 1642, och vid hans död 1710 övergick Tistad till Johans brorson Schering Fredrikson Rosenhane, 1685–1738. Hans son Fredrik Bengt Rosenhane avled år 1800 och året därpå beslutade hans barn, Schering och Sofia Eleonora, att deras svåger landshövding Fabian Ulfsparre skulle få överta Tistad. Ulfsparre var gift med systern Catharina Magdalena som avlidet 1799. Fabian Ulfsparre sålde senare Tistad 1808 och 1812 till excellensen greve Gustaf Wachtmeister, i vars släkts ägo det ännu är. Från 1873 ägdes Tistad av utrikesministern greve Fredrik Wachtmeister, som gjorde Tistad till en mönstergård och samlade en mängd dyrbara konstverk. Sedan 1983 är slottet byggnadsminne.

Se även
Tista

Externa länkar
 Officiell webbplats
 

Slott i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Nyköpings kommun
Byggnadsminnen i Södermanlands län
Stensjökyrkan

Stensjökyrkan är en kyrkobyggnad i Mölndals kommun. Den tillhör Stensjöns församling i Göteborgs stift.

Historia
År 1967 konstituerades Stensjöns småkyrkostiftelse, som hade till uppgift att samla in medel till en småkyrka i östra Mölndal. Men redan sedan 1949 hade Stiftelsen Heleneviks Församlingshem arbetat för att få ett församlingshem på platsen. 
Till en början var Stensjökyrkan en stadsdelskyrka i dåvarande Mölndals församling. Då Stensjöns församling bildades blev den församlingskyrka där.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan ligger i den norra delen av församlingen, i närheten av Stensjön och ett stycke från Gunnebo slott. Byggnaden är uppförd i gult tegel och togs i bruk 1974. Arkitekt var Kjell Malmqvist på Arne Nygård AB i Göteborg, som utförde en stor del av arbetet ideellt. Kyrkan invigdes den 9 mars 1974 av biskop Bertil Gärtner.

Vid en omfattande om- och tillbyggnad 1985–1986 tillkom kyrktorg, sakristia, församlingslokaler och pastorsexpedition. Återinvigningen ägde rum den 13 november 1986. En ytterligare utbyggnad ägde rum 2005 då kyrkorummet utvidgades genom att långväggen ut mot Gunnebogatan flyttades fyra meter närmare gatan.

Inventarier
 En terrakottaskulptur föreställande en ängel är utförd av Hertha Hillfon.
 Dopfunten är ett hugget granitblock som är fast förankrat i södra väggen. Från en öppning i väggen rinner vatten ned i funten för att sedan rinna vidare.

Klocka
Kyrkklockan är synlig inifrån kyrkorummet. Den göts 1674 av Hans Ternanat med malm från en kyrkklocka från 1100-talet som ringts sönder 1588. Klockan hängde tidigare i Fässbergs gamla kyrka och flyttades till den nya 1887, men harmonierade inte med övriga klockor.

Orglar
Den första orgeln var byggd av J. Künkels Orgelverkstad 1974 och hade fem stämmor. Den ansågs för liten efter att kyrkan blivit församlingskyrka och byggts ut. Den flyttades därför till Apelgårdens kyrka. 
Dagens mekaniska orgel, som är tillverkad 1979 av Lindegren Orgelbyggeri AB, har nitton stämmor fördelade på huvudverk, bröstverk och pedalverk.

Referenser

Svenska kyrkan Mölndal: Stensjökyrkan - historik

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Mölndal
Kyrkobyggnader invigda 1974
1974 i Sverige
Battlefield Earth (film)

Battlefield Earth är en amerikansk film från år 2000, regisserad av Roger Christian och baserad på L. Ron Hubbards bok Kampen om jorden.

Bakgrund
Filmen hade varit ett drömprojekt för John Travolta alltsedan L. Ron Hubbards litterära förlaga givits ut 1982. När filmen väl blev av var han för gammal för att spela hjälten Jonnie Goodboy Tyler, och han spelar istället skurken Terl. Jonnie spelas av Barry Pepper. Travolta var även en av filmens producenter.

Handling
Filmen täcker endast handlingen i första halvan av boken och är inte särskilt trogen sin förlaga.

Mottagande
Filmen fick i stort sett uteslutande dålig kritik och anses av många vara en av de sämsta storfilmer som någonsin gjorts. Filmen vann sju Razzie Awards år 2001, bland annat som Sämsta film, och år 2005 fick den ett specialpris som Sämsta drama under de 25 år priset funnits.

Eftersom filmen bara täcker halva bokens handling var en uppföljare planerad, men denna blev aldrig av eftersom filmen floppade. Finansiären Intertainment stämde produktionsbolaget Franchise Pictures för bedrägeri. Franchise hade redovisat en budget på $31 miljoner mer än den verkliga budgeten. Franchise blev dömda att betala skadestånd på $121,7 miljoner och gick därefter i konkurs.

Skådespelare (urval)
John Travolta – Terl
Barry Pepper – Jonnie Goodboy Tyler
Forest Whitaker – Ker
Kim Coates – Carlo
Sabine Karsenti – Chrissy
Michael Byrne – Parson Staffer
Christian Tessier – Mickey
Sylvain Landry – Sammy
Richard Tyson – den vilde skogsmannen
Travoltas fru Kelly Preston syns i en liten biroll som "Chirk"

Externa länkar

Battlefield Earth på Rotten Tomatoes — sammanställning av 148 recensioner (av vilka fyra inte är odelat negativa)

Amerikanska science fiction-actionfilmer
Filmer 2000
Filmer baserade på amerikanska romaner
Razzie-pristagare för sämsta film
Slaveri på film
Andreas Düben

Andreas eller Anders Düben kan syfta på:

 Andreas Düben (1558-1625), tysk organist, far till Anders (Andreas) Düben den äldre
 Anders (Andreas) Düben den äldre, omkring 1597-1662, tysk-svensk musiker
 Anders von Düben den yngre, 1673-1738, svensk musiker, sonson till Anders Düben den äldre
Unida

Unida är ett amerikanskt stonerrockband som bildades 1998.

Historia 
Efter upplösningen av stonerrock-pionjärerna Kyuss och det kortlivade projektet Slo Burn kom John Garcia tillbaka med Unida, ett band som förutom Garcia på sång också bestod av Arthur Seay (gitarr), Dave Dinsmore (basgitarr) och Mike Cancino (trummor). Dinsmore blev sedermera ersatt av Scott Reeder.

1999 gav Unida ut en delad CD med det svenska bandet Dozer, där Unidas del heter The Best of Wayne-Gro EP. Senare samma år gav de ut sitt första album, Coping With the Urban Coyote på det nu nedlagda skivbolaget Man's Ruin Records.

Kontakterna med deras nästa skivbolag, American Records, slutade med juridiska problem. Det som skulle ha blivit deras andra album, planerat att ges ut 2001, har ännu inte kommit ut.

Sedan dess har John Garcia givit ut två album med bandet Hermano och 2004 medverkade Unida på High Times Records' High Volume: The Stoner Rock Collection, där de bidrog med låten "Left Us To Mold".

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Miguel Cancino – trummor (1998–2003, 2012–)
Arthur Seay – gitarr (1998–2003, 2012–)
John Garcia – sång (1998–2003, 2012–)
Owen Seay – basgitarr (2012–)

Tidigare medlemmar
Scott Reeder – basgitarr
Jerry Montano – basgitarr
Dave Dinsmore – basgitarr (1998–2000)
Eddie Plascencia – basgitarr (2000–2003)

Turnerande medlemmar
Paul Gray – basgitarr (2003, död 2010)

Diskografi 
Studioalbum
Coping With The Urban Coyote (1999)
EP
The Best of Wayne-Gro / Coming Down the Mountain (delad EP med Dozer) (1999)
Unida vs Entombed (delad EP) (2003)
Samlingsalbum med div. artister
Rise 13: Magick Rock, Vol. 1 (med låten Black Woman) (1999)
High Volume: The Stoner Rock Collection (med låten Left Us To Mold) (2004)
Bootleg
For the Working Man (2002)

Referenser

Externa länkar
Diskografi på Rate Your Music

Amerikanska rockgrupper
Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1998

it:John Garcia#Unida
Trävattna kyrka

Trävattna kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Floby församling (2002-2006 Hällestad-Trävattna församling och före 2002 Trävattna församling) i Skara stift. Den ligger i västra delen av Falköpings kommun.

Kyrkobyggnad
Kyrkan är byggd av sten med trappgaveltorn och uppfördes 1854 efter att Trävattnas gamla, medeltida kyrka förstörts av vådeld 1849. Kyrkan är ritad av arkitekten vid Kungliga överintendentsämbetet J A Haverman.

Inventarier 
Predikstolen och altarringen är utförda i empirstil. Ett målat kors på glasfönstret över altaret tjänstgjorde de första åren som altartavla. Tre fönster i korväggen bemålades 1962 med treenigheten och motiv ur Jesu liv av den svensk-nederländske konstnären Folke Heybroek. Lillklockan räddades ur branden 1849 och har en inskription från 1669.

Externa länkar

Referenser

Noter

Tryckta källor 

  

Kyrkobyggnader i Falköpings kommun
Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader invigda 1854
1854 i Sverige
Gustaf von Düben den yngre

Gustaf von Düben den yngre, född i Stockholm 9 maj 1660, död där 5 december 1726, var en svensk friherre, musiker och hovman.

Biografi

Tidiga år 
Han var son till Gustaf Düben den äldre och Emerentia Standaert och äldste bror till Anders von Düben den yngre, Joachim von Düben den äldre och Emerentia von Düben. Gustav von Düben anställdes 1682 som kammartjänare hos kronprins Karl (senare Karl XII). Han skickades på sin fars bekostnad till bland annat Frankrike för att vidareutbilda sig i musik.

Karriär 
Han redovisas åren 1685 till 1688 som musiker vid hovkapellets lönestat. Därefter fick han av änkedrottningen Hedvig Eleonora ett tvåårigt stipendium för fortsatta musikstudier i utlandet. Vid faderns frånfälle sökte han tjänsten som hovkapellmästare som han också genast fick. Vid sidan om denna tjänst fortsatte han en betald tjänst som kammartjänare till kronprins Karl. 

År 1698 sökte han tjänsten som hovintendent och rekommenderade samtidigt sin broder Anders som sin efterträdare, vilket beviljades. Själv inlämnade han året efter sitt frånträde som hovkapellmästare de första stadgarna för hovkapellet vilka godkändes av konungen. Gustav von Düben gifte sig 1695 med den förmögna borgar- och borgmästardottern Sara Törne och tillsammans adlades de 1698. 

Han följde från 1701 Karl XII som intendent på dennes fälttåg. Han utsågs till hovmarskalk 1712 och blev upphöjd till friherre 1718. Gustav von Düben och Sara Törne fick flera barn, varav en dotter gifte sig med Niklas Peter von Gedda. Två av sönerna var friherrarna Carl Gustav von Düben (1700–1758) och Ulric von Düben (1706–1771). Ulric von Düben gjorde också karriär inom hovet, han började som page 1712 och slutade sin karriär som hovmarskalk.

Se även 

 Dübensamlingen

Referenser

Övriga källor 
 Ättlingen Steve Palmqvists släktforskning, insamlad i arkiv m.m.. 
 Erik Kjellberg, Kungliga musiker i Sverige under stormaktstiden ca 1620-ca 1720, (1979).

Vidare läsning 
 

Svenska hovmarskalkar
Svenska friherrar
Svenska musiker under 1600-talet
Svenska musiker under 1700-talet
Gustaf
Födda 1660
Avlidna 1726
Män
Karl XI:s hov
Karl XII:s hov
Anders Düben den äldre

(eller Andreas), född 1597 eller 1598, död  7 juli 1662 i Stockholm, var en tyskfödd svensk kapellmästare och tonsättare. Hans födelseår är obekant (dock anges ibland 1597).

Biografi 
Dübens var son till organisten vid Thomaskyrkan i Leipzig Andreas Düben och Elisabet Bessler. Han gifte sig med drottning Maria Eleonora av Brandenburgs kammarjungfru Anna Maria Gabrielsdotter. Deras son var Gustaf Düben den äldre, som följde fadern i yrket.

Anders Düben studerade först i Leipzig och därefter 1614–1620 för organisten Jan Pieterszoon Sweelinck i Amsterdam och kom 1620 till Stockholm med anledning av Gustav II och Maria Eleonoras bröllop. Där blev han 1625 organist vid Tyska kyrkan och från 1649–1650 även i Storkyrkan. Han blev senare hovorganist och utnämndes av drottning Kristina 1640 till hovkapellmästare. Hans tonsättningar ansluter sig närmast till den venetianska skolans körstil.

Verkförteckning
 Pugna triumphalis, för två fyrstämmiga körer, med anledning av Gustav II Adolfs begravning 1634
 Miserere, för femstämmig kör och generalbas, med anledning av Karl X Gustavs begravning 1660
 Danser (ett 20-tal) för 4-5 instrument, avsedda för Drottning Kristinas hov

Orgelverk
Allein Gott in der Höh sei Ehr
1. Variatio (komponerad av Anders Düben den äldre)
2. Variatio (komponerad av Anders Düben den äldre)
3. Variatio (komponerad av Martin Düben, finns i två olika versioner)
Wo Gott der Herr nicht bei uns hält
Preludium med pedal i a-moll

Referenser

Tryckta källor
 Sohlmans musiklexikon, band 2. Sohlmans förlag AB 1975.
 Musiken i Sverige, band 1. Fischer & Co 1994.
 Erik Kjellberg, Kungliga musiker i Sverige under stormaktstiden ca 1620-ca 1720, (1979).
Orgelmusik av familjen Düben av Pieter Dirksen (1996), ISMN M-706864-00-6.

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Tyska klassiska kompositörer
Svenska klassiska kompositörer under 1600-talet
Tyska organister
Svenska organister under 1600-talet
Klassiska organister
Anders
Födda 1590-talet
Avlidna 1662
Män
Svenska musiker under 1600-talet
NBA Most Improved Player Award

NBA Most Improved Player Award är ett pris i basketligan NBA till den spelare som under säsongen har förbättrats sig mest sedan säsongen eller säsongerna före.

Vinnare

Se även 
 NBA Coach of the Year Award
 NBA Defensive Player of the Year Award
 NBA Most Valuable Player Award
 NBA Rookie of the Year Award
 NBA Sportsmanship Award
 NBA Sixth Man of the Year Award
 J. Walter Kennedy Citizenship Award

Priser och utmärkelser instiftade 1986
NBA-priser
Vareniklin

Vareniklin är ett läkemedel mot beroende av nikotin. Läkemedlet är utvecklat av läkemedelsföretaget Pfizer och säljs under läkemedelsnamnen Champix och Chantix.

Vareniklin binder selektivt till acetylkolinreceptorn. Detta är samma receptor som nikotin binder till. Genom att binda till receptorn minskar den abstinens som annars kan uppträda.

I USA är vareniklin redan godkänt som läkemedel och säljs under namnet Chantix. I Sverige säljs det sedan 22 november 2006 under namnet Champix.

Behandling med vareniklin ska ske i kombination med ett supportprogram inkluderat med läkemedlet.

Minskar abstinens och stoppar nikotin
Genom att vareniklin binder till acetylkolinreceptorn minskar abstinens och längtan efter nikotin. Vareniklin binder emellertid inte på exakt samma sätt som nikotin vilket gör att läkemedlet inte ger samma tydliga "belöningskänsla" som nikotin kan ge.

Genom att vareniklin binder till samma receptor som nikotin kan nikotin inte binda till acetylkolinreceptorn i samma utsträckning som annars. Detta gör att rökning inte blir angenämt på samma sätt om rökaren samtidigt medicineras med läkemedlet.

Tillfällig rökning efter rökstoppet innebär normalt att man börjar röka igen. En förhoppning med vareniklin är att det minskade nöjet av rökning som läkemedlet ger upphov till minskar denna risk.

Binder till 5-HT3
Förutom att binda till acetylkolinreceptorn binder vareniklin till 5-HT3-receptorn i hjärnans serotoninsystem. Det finns forskning som antyder att ämnen som binder till 5-HT3-receptorn kan minska droglängtan.

Hur effekten på 5-HT3-receptorn bidrar till effekten hos läkemedlet är oklart.

Historia
Vareniklin valdes ut från ett större antal ämnen som binder till samma receptor som nikotin. Ämnet är kemiskt besläktat med cytisin. Cytisin har en jämförbar effekt som nikotin eftersom de båda ämnena är kemiskt lika varandra.

Vareniklin blev godkänt i USA av Food and Drug Administration den 11 maj 2006.

Externa länkar
 Chantix.com - presentationssajt av tillverkaren Pfizer
 Hur Champix fungerar, Nyfiken vital
 Chantix kommer kanske sent i höst och heter Champix, Nyfiken vital

Rökavvänjning
Nikotinagonister
Pyrazinobensazepiner
Pfizer
Hypotenar

Hypotenar (latin: hypothenar) är, i människans kropp, en muskelgrupp i handen (manus) som har stor betydelse för lillfingrets (digitus minimus) finmotorrik och därför ofta kallas "lillfingrets muskler". 

I muskelgruppen ingår tre muskler som utgår från handlovens (carpus) ulnara sida och flexorretinaklet (retinaculum flexorum) på handledens (art. radiocarpea) palmarsida.

M. abductor digiti minimi är en ytlig muskel som från handlovens sesamben (os pisiforme) sträcker sig till den ulnara sidan av basen för lillfingrets grundfalang.

M. flexor digiti minimi brevis sträcker tillsammans med m. abductor digiti minimi från os pisiforme men ligger radialt om denna muskel.

M. opponens digit minimi täcks nästan fullständigt av de två ovan nämnda musklerna och sträcker sig till den ulnara sidan av lillfingrets metakarpalben.

Hypotenar innerveras av n. ulnaris.

Referenser 
 Anatomisk atlas, Michael Budowick, Jan G. Bjålie, Bent Rolstad, Kari C. Toverud, Liber, 
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber,

Se även 
 Tenar
 Handens muskler
 Arm
 Övre extremitetens skelett
 Övre extremitetens muskler

Externa länkar 
 Dartmouth Medical School - Dissection videor/Hypothenar muscles - Dissektion av hypotenar (Varning för känsliga personer)
Övre extremitetens anatomi
Skelettmuskler
Övre höjd

Övre höjd är beräknad genomsnittlig höjd på de 100 grövsta träden per ha - och därmed de förmodat högsta träden i ett bestånd. Som i de flesta andra delar av arbetet med skogsuppskattning, används provytor och statistisk beräkning.

Det finns ett stort antal definitioner på övre höjd för ett bestånd. En variant är att ta medelhöjden för 10% av de grövsta träden. I praktiken tas ofta medelhöjden på de 10 grövsta träden på en 0,1 ha stor yta.

Skogsbruk