kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kaktovik

Kaktovik (engelska Kaktovik) är ett litet samhälle i Alaska som ligger vid Norra ishavets kust i Beauforthavet. Hela orten är ett alkoholfritt område .

Staden 
Kaktovik ligger på Barteröns nordöstra del cirka 450 km sydöst om Barrow vid Areyviken på Alaskas norra kust och cirka 145 km väster om den kanadensiska gränsen. Dess geografiska koordinater är  

Orten har en areal om cirka 2,2 km² .

Befolkningen uppgår till cirka 300 invånare av Inupiaqfolket (inuiter) .

Barteröns flygplats Barter Island Airport (flygplatskod "BTI") är en militärflygplats och ligger direkt nordöst om centrum.

Förvaltningsmässigt ingår orten i distriktet "North Slope Borough" och ligger inom nationalparken Arctic National Wildlife Refuge.

Historia 
I början av 1900-talet var orten och ön en viktig handels- och mötesplats för inuiter från Alaska och Kanada .

Under det Kalla kriget byggde USA åren 1953 till 1954 såväl flygplatsen som en radarstation (som del i den så kallade "Distant Early Warning Line") intill orten.

1971 utnämndes orten till "Incorporated second class city" av United States Census Bureau .

Källor

Externa länkar 
 Om Kaktovik
 Karta över Kaktovik
 Bilder från Kaktovik
 Kaktoviks hemsida

Orter i Alaska
Ernest Leffingwell

Ernest de Koven Leffingwell, född 13 januari 1875 i Knoxville, Illinois, död 27 januari 1971 i Carmel-by-the-Sea, Kalifornien, var en amerikansk geolog och upptäcktsresande. Leffingwell var den förste som skapade en noggrann karta över North Slopeområdet  i Alaska. Han var även den förste som fastslog att Arktis saknar landmassa  och den förste att vetenskapligt beskriva permafrost .

Biografi
Endast lite finns dokumenterat om Leffingwells liv. Han studerade geologi vid University of Chicago .

1901 deltog Leffingwell i Baldwin-Zieglers polarexpedition från Frans Josefs land. Expeditionen nådde visserligen inte Nordpolen men resan väckte ett intresse för polarforskning.

Under denna expedition träffade han dansken Ejnar Mikkelsen och tillsammans planerade de en ny expedition till området. Målet var att utforska området i Beauforthavet norr om Banks Land. Efter ekonomiskt bidrag av John D. Rockefeller lämnade Anglo-American Polar Expedition med 15 medlemmar Victoria, British Columbia i maj 1906  med kurs norrut. Man nådde fram till Flaxmanön innan fartyget "Duchess of Bedford" fastande i isen och blev sjöoduglig. Fartyget nedmonterades och man byggde ett läger av virket. Mikkelsen lämnade ön 1909 och även övriga deltagare undsattes senare av ett valfångstfartyg. Leffingwell valde att stanna och fortsatte att utforska området. Bortsett korta resor stannade han på ön till 1914 och kartlade området ända från Point Barrow till Demarcation Bay .

Under denna tid utförde han sina undersökningar av permafrosten och hittade även olja nära Prudhoe Bay . Han insåg dock att det inte skulle gå att utvinna med dåtidens teknik.

Leffingwell publicerar några vetenskapliga arbeten över sina forskningar men för övrigt finns ingen ytterligare dokumentation om hans liv.

Eftermäle
Den 2 juni 1978 utsågs Leffingwells läger till "National Historic Landmark". 

Utifrån Leffingwells studier fortsätter man att söka olja i området och den 12 mars 1968 upptäcks Nordamerikas största oljefyndighet, Prudhoe Bay Oil Field, ca 25 km sydväst om Prudhoe Bay .

Källor

Externa länkar
 Om Ernest Leffingwell
 Bild på Leffingwell
 Bilder från Anglo-American Polar Expedition
 Leffingwells skrifter
 Om minnesmärket

Amerikanska upptäcktsresande
Amerikanska geologer
Amerikanska polarforskare (Arktis)
Personer från Knox County, Illinois
Födda 1875
Avlidna 1971
Män
Point Barrow

Point Barrow (engelska Point Barrow, iñupiaq Nuwak, tidigare Cape North) är en udde i regionen Alaska North Slope i norra Alaska. Udden är den nordligaste punkten i USA och är en av världens yttersta platser. Den nordligaste punkten på Nordamerikas fastland är Murchisonhalvön cirka 65 km norrut i Kanada.

Geografi
Point Barrow ligger längst norrut i regionen Alaska North Slope cirka 20 km nordöst om staden Utqiaġvik (tidigare Barrow) i Norra ishavet mellan Tjuktjerhavet i väst och Beauforthavet  i öst. Nordpolen ligger cirka 2000 km norr om Point Barrow.

Förvaltningsmässigt utgör udden en del av staden Utqiaġvik som är huvudort i distriktet North Slope Borough.

Historia
Området har varit bebott av inuiter i över tusen år.

Point Barrow namngavs 1826 av den brittiske upptäcktsresanden Frederick William Beechey efter den brittiske historikern John Barrow.

Åren 1907 till 1914 utforskades och kartlades området av Ernest Leffingwell under dennes expeditioner i området.

Den 22 april 1928 startade Hubert Wilkins och Carl Eielson sin transarktiska flygning till Spetsbergen från Point Barrow.

Mellan åren 1965 och 1972 användes Point Barrow som startplats för sondraketer.

I oktober 1988 fastnade några gråvalar nära udden i packisen, slutligen lyckades ryska isbrytare skapa en fri led till havet. Insatsen kallades ”Operation Breakthrough“. Denna händelse blev grunden till långfilmen Big Miracle från 2012 med Drew Barrymore och John Krasinski.

Referenser

Externa länkar 

 Om Point Barrow (AlaskaTours.com)
 Satellitbild över området (NASA)
 Karta över Point Barrow (Tea.armadaproject.org)
 Bilder från området (GettyImages)

Alaskas geografi
Norra ishavet
Geografiska ytterpunkter
Prudhoe Bay

Prudhoe Bay (engelska Prudhoe Bay) är en havsvik och en liten ort i Alaska vid Norra ishavets kust. Oljefyndigheterna vid "Prudhoe Bay Oil Field" anses vara de största i Nordamerika.

Geografi
Viken Prudhoe Bay har en diameter på ca 15,5 km och ligger vid Beauforthavet cirka 12 km nordöst om Deadhorse och ca 330 km sydöst om Barrow.

Orten Prudhoe Bay ligger vid vikens östra del och har en förvaltningsareal om ca 1.445 km² och 5 invånare .

Prudehoe Bay är startplatsen för oljeledningen Trans-Alaska Pipeline som slutar i Valdez och slutpunkten på Dalton Highway som börjar i Fairbanks.

Förvaltningsmässigt ingår orten i distriktet "North Slope Borough".

Området kring Prudhoe Bay är rik på råoljefyndigheter och "Prudhoe Bay Oil Field", ca 25 km sydväst om orten anses vara Nordamerikas största oljefyndighet .

Historia
1826 namngav John Franklin viken under sin forskningsresa i området.

1906 fann Ernest Leffingwell olja här under sina expeditioner i området , han insåg dock att det inte skulle gå att utvinna med dåtidens teknik.

Utifrån Leffingwells studier fortsatte man att söka olja här och den 12 mars 1968 upptäcktes "Prudhoe Bay Oil Field"  och utvinningen började 1977.

Källor

Externa länkar
 Om Prudhoe Bay
 Om Prudhoe Bay Oil Field

Alaskas geografi
Bukter i Norra ishavet
Demarcation Bay

Demarcation Bay (inuktitut: Pataktak engelska: Demarcation Bay) är en havsvik som ligger i norra Alaska vid Norra ishavets kust cirka 13 km väster om den kanadensiska gränsen.

Geografi
Demarcation Bay ligger cirka 112 km sydöst om Kaktovik och ca 430 km sydöst om Utqiaġvik (tidigare Barrow) vid Beauforthavet i Norra ishavet.

Viken har en diameter på ca 9 km och skiljs genom en serie av sandbankar från Beauforthavet. Yttersta punkten kallas Demarcation Point.

Förvaltningsmässigt ingår viken i borough (distrikt) North Slope Borough och ligger inom nationalparken Arctic National Wildlife Refuge.

Historia
Demarcation Point namngavs 1826 av John Franklin som dåvarande nordliga gränspunkt brittiska Nordamerika och Ryska Amerika. Demarcation Bay utgjorde senare även gränsen mellan USA och Kanada innan gränsdragningen justerades några kilometer österut.

I början på 1900-talet var området en viktig handels- och mötesplats för inuiter från Alaska och Kanada. Kring 1917 öppnade skotske handelsmannen Tom Gordon en handelspost för pälshandel med de lokala Inupiaqfolket (inuiter) vid vikens östra del. Senare flyttade han handelsposten till Barterön.

Åren 1907 till 1914 utforskades och kartlades viken av Ernest Leffingwell under dennes expeditioner i området.

1912 fick området sitt nuvarande namn av International Boundary Commission i samband med att gränsen flyttades cirka 13 km österut.

1980 instiftades nationalparken.

Referenser

Externa länkar
 Bilder över Demarcation Bay (Flickr)
 Karta över Demarcation Bay (National Wildlife Refuge | Alaska)

Alaskas geografi
Bukter i Norra ishavet
Arctic National Wildlife Refuge

Arctic National Wildlife Refuge är ett viltreservat, en nationalpark som ligger i nordöstra Alaska, USA.

Geografi 
Reservatet har en sammanlagd area på ca 76.889 km² där ca 32.374 km² är utnämnda till särskilt Wilderness Area. Reservatet sträcker sig från Kaktovik i norr till Brooks Range-bergen i söder.

Reservatet är habitat för cirka 45 olika arter av däggdjur, 36 olika fiskar och 180 olika fåglar .

Arctic National Wildlife Refuge förvaltas av United States Fish and Wildlife Service.

Historia 
Arctic National Wildlife Refuge grundades 1960 och omfattade då endast ett mindre område . I området finns orten Kaktovik.

1977 började man utvinna olja vid Prudhoe Bay Oil Field vid Prudhoe Bay.

I december 1980 utökades reservatområdet med ytterligare områden och det har därefter vuxit genom ytterligare utökningar genom åren. I samband med utvidgningen bestämdes att ingen fick bo i området, med undantag för de sex familjer av vita nybyggare som redan bodde där. Numer är det bara Heimo Korth och hans familj som är kvar.

Källor

Externa länkar 
 Om Arctic National Wildlife Refuge
 Karta över Arctic National Wildlife Refuge

Före detta tentativa världsarv
Hulahulafloden

Hulahulafloden (engelska Hulahula River) är en liten flod som ligger i norra Alaska och mynnar ut i Beauforthavet vid Norra ishavet.

Geografi
Hulahulafloden börjar i bergsområdet Mount Michelson (cirka 69 03 57 N / 144 00 06 W) inom bergskedjan Brooks Range och rinner därefter först västerut och svänger sedan norrut genom dalen mellan Mount Chamberlin och Franklin Mountains på ena sidan och Romanzof Mountains på andra sidan. Vidare norrut förbi Shublik Mountains. Floden mynnar ut i Beauforthavet vid Camden Bay mellan Flaxmanön och Areyön cirka 20 km väster om Kaktovik på Barterön (North Slope Borough) och cirka 450 km sydöst om områdets huvudort Utqiaġvik.

Hulahulafloden är cirka 150 km lång.

Förvaltningsmässigt ingår floden i distriktet North Slope Borough och ligger inom nationalparken Arctic National Wildlife Refuge.

Historia
Ordet Hulahula (Hoolahoola) härstammar egentligen från Hawaii men namnet Hulahulafloden började användas av valfångare i början på 1800-talet och har därefter levt kvar.

Floden omnämns enligt Ernest Leffingwell i skrift första gången 1902 av prospekteraren S. J. Marsh i ett brev till amerikanske geolog en Alfred Hulse Brooks.

Floden är idag ett mycket populärt mål för forsränning och forspaddling.

Referenser

Externa länkar
 om Hulahulafloden (Alaska.org)
 bilder över Hulahulafloden (ArcticWild.com)
 karta över Hulahulafloden (Aktrekking.com)

Vattendrag i Alaska
Norra ishavets avrinningsområde
Reduplikativa ortnamn
Šako Polumenta

Sakib "Šako" Polumenta (kyrilliska: Шако Полумента), född 27 mars 1968 i Bijelo Polje, Montenegro, är en montenegrinsk musiker av bosniakisk börd.

Diskografi
Ej, sudbino (1993)
Skitnica (1995)
Hej, ženo (1997)
Aman, Aman (1999)
Od ljubavi oslepeo (2000)
Šako Live (2001)
Dišem za tebe (2002)
Uvijek blizu (2004)
Najbolje do sada... (2005)
Karta za budućnost (2006)
Sanjao sam san... (2008)
Ljepsa od noći... (2008) (med Dado Polumenta)

Externa länkar
Officiell webbplats
Šako Polumenta på Facebook

Födda 1968
Män
Montenegrinska sångare
Levande personer
Personer från Bijelo Polje
Lasse Mollby

Nils "Lasse Mollby" Svante Larsson, född 24 februari 1907 i Mjölby, död där 12 februari 1971, var en svensk musiker med piano och dragspel som främsta instrument. Han var son till Theodor "Skånska Lasse" Larsson. Mollby började som biografpianist och turnerade sedan med sin far och blev därefter restaurangmusiker. Under flera år var han ett populärt inslag vid Friluftsfrämjandets turiststation Lapplandia vid Riksgränsen. 

Mollby skrev ett större antal bondkomikervisor, i början ofta under signaturen "Skånska Lasse J:r", men senare som "Lasse Mollby", vilket är det namn han mest förknippas med. Några kompositioner sjöng han också in på skiva. De mest kända är Petter och Frida, Swing på Ararat och Ett dragspel på jorden. 

Han var bror till Rolf Larsson och Walter Larsson, vilken också använde sig av namnet Skånska Lasse J:r.

Referenser

Noter 

Svenska sångtextförfattare
Bondkomiker
Födda 1907
Avlidna 1971
Män
Personer från Mjölby socken
Centrum för Livslångt Lärande

Centrum för Livslångt Lärande, förkortat CLL eller C3L och ibland skrivet med endast c:et versalt, är ett namn som återkommer i samband med vuxenutbildningen i Sveriges kommuner, i något fall synonymt med Komvux och vanligen presenterat på respektive kommuns webbplats. 

Någon sammanhållande eller överordnad organisation har ej kunnat iakttas. Högskolan i Jönköping är huvudman för Encell, som även kallas Nationellt kompetenscentrum för livslångt lärande och saknar organisatoriskt samband med rubricerade.

Externa länkar
Webbplats med C3L

Utbildning i Sverige
Steneryd

Steneryd är en by i Torhamns socken i Karlskrona kommun i Blekinge län. Där finns naturreservatet Steneryds lövängar.

Orter i Karlskrona kommun
Sheng (olika betydelser)

Sheng kan syfta på flera saker:
Sheng – ett kinesiskt musikinstrument
Sheng (språk) – en variant av swahili
Shěng (省) – kinesiska för provins, se Kinas provinser
Sheng (språk)

Sheng är en sociolekt av swahili, ibland kallad ett pidginspråk, med ursprung i Nairobi, Kenya. Sheng föddes på 1970-talet i de fattiga Nairobiförorterna i Eastlands. Dialekten har dock spritt sig, både geografiskt och över klassgränserna, och delar av den återfinns över hela Kenya, liksom i Tanzania och Uganda.

I sheng återfinns många lånord från andra kenyanska språk, främst engelska, gĩkũyũ, luo och kamba.

Hiphopartister som Nonini och Kalamashaka har spelat stor roll för att sprida sheng i Östafrika, sedan de på 1990-talet började rappa på dialekten.

Många delar av till exempel Nairobi har delvis sin egen sheng. Den uppdateras dessutom ständigt för att vara ny och häftig, samtidigt som vuxenvärlden inte ska förstå vad ungdomarna pratar om.

Grammatik
Grammatiken i sheng är oftast oförändrad från swahilin, medan vokabulären kan skilja sig kraftigt.

"Jag kommer" heter på swahili nakuja men kan på sheng bli nacome. Verbstammen kuja, "kom", är alltså utbytt mot det engelska verbet come, medan prefixet, som anger både tempus och subjekt, är oförändrat.

På samma sätt blir swahilins unaona? ("ser du?") på sheng till unacheki?. Här är engelskans check out transformerat till cheki medan prefix sitter kvar.

Språk i Kenya
Swahili
VoIF Diana

VoIF Diana (Velociped och Idrottsföreningen Diana) grundades på Valborgsmässoaftonen den 30 april 1902 i Eskilstuna och är en av stadens äldsta idrottsföreningar. Från början hade man endast en cykelsektion, men föreningen växte sen med fler idrotter. Idag bedrivs endast seniorfotboll i division 5. Klubbnamnet Diana härstammar från cykelmärket Durkopfs Diana. 

Från och med 1920 tillkom fler idrottssektioner i klubben såsom skridsko, friidrott, bordtennis, skidor, vattenpolo och fotboll. Senare kom även handboll, bandy och ishockey.

2013 spelade Diana inte seriefotboll på grund av brist på spelare. 2015 återupptogs fotbollen i form av ett veteranlag. De placerade sig på 4:e plats första året i den serien.

Källor 

 Föreningens webbplats

Upplösta bandyklubbar i Sverige
Upplösta bordtennisklubbar i Sverige
Upplösta cykelklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Upplösta friidrottsklubbar i Sverige
Upplösta handbollsklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Upplösta skidklubbar i Sverige
Upplösta skridskoklubbar i Sverige
Upplösta vattenpoloklubbar i Sverige
Eskilstuna
Sportklubbar bildade 1902
Israel Post Company

Israel Post Company är ett statligt företag som är specialiserat på att tillhandahålla post- och banktjänster i Israel. Företaget levererar brev, paket och dylikt, både i och utanför Israel. Post Service är ett statligt monopol.

Postväsen
Israeliska företag
Formel 3000 1993

Formel 3000 1993 kördes över 9 omgångar. Olivier Panis tog titeln.

Delsegrare

Slutställning

Formel 3000-säsonger
Motorsportevenemang 1993
Villa Wallbeck-Hallgren

Villa Wallbeck-Hallgren, även Villa Thorshem, är en kulturhistoriskt värdefull villafastighet vid Parkvägen 46 i Storängen, Nacka.

Historik
Byggnaden ritades i nationalromantisk stil av arkitekten Alf Landén och uppfördes 1907-1908. Förebilden var Kyrkhultsstugan på Skansen. Byggherre var tidningsmannen Thorgny Wallbeck-Hallgren. Byggnaden omfattar 184 m² boyta och tomtens storlek är 1652 m². 

Villan består av två vinkelrätt mot varann ställda huskroppar, en hög i två våningar och en låg i en våning. Dessa sammankopplas av en låg förbindelsebyggnad. Fasaderna består av tjärad liggtimmer, som har fått en mörkbrun patina. Fönstren är blyinfattade och småspröjsade, som var vanligt på storängsvillorna och har rödmålade omfattningar. Taken är tegeltäckta sadeltak. På tomten finns även en ateljébyggnad, nedflyttad från Gästrikland 1960 samt ombyggd 1986, samt ett härbre. 

Här föddes 1908 sångaren Sigvard Wallbeck-Hallgren. Bland senare ägare märks konstnärerna Anton Genberg 1916-24 och Roland Svensson som bodde i villan från 1957 fram till sin död 2003. Villan bedömdes 1979 som kulturhistoriskt "omistlig".

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Wallbeck-Hansen
1908 i Sverige
Arkitekturåret 1908
Stefano Coletti

Stefano Coletti, född 6 april 1989 i Monte Carlo, är en monegaskisk racerförare.

Racingkarriär
Coletti kom sjua i Formel BMW ADAC 2006, och började sedan köra i Formula Renault 2.0 Eurocup, vilket gav en fjärdeplats 2007, efter en seger på Hungaroring, Ungern. 2008 tävlade Coletti utan större framgångar i F3 Euroseries, där han inte blev bättre än sexa i något race. Säsongen 2009 startade lysande för Coletti, som vann på Hockenheim, men han tappade farten i de kommande tävlingarna, och blev bland annat diskvalificerad på Norisring, efter att ha attackerat Jules Bianchi på väg till prispallen.

Senare under säsongen gjorde Coletti några inhopp i GP2 för det bankrutta Durango, men hans säsong avbröts med en vådlig krasch på Spa-Francorchamps, där han ådrog sig mindre skador.

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Karriärdetaljer på Driver Database

Födda 1989
Monegaskiska racerförare
F3 Euroseries-förare
Formula Renault 3.5 Series-förare
Män
Levande personer
Auto GP-förare
Monegaskiska idrottare under 2000-talet
Red Bull Junior Team
Albert G. Schmedeman

Albert George Schmedeman, född 25 november 1864 i Madison, Wisconsin, död 26 november 1946 i Madison, Wisconsin, var en amerikansk demokratisk politiker och diplomat. Han var den 28:e guvernören i delstaten Wisconsin 1933-1935.

Schmedemans far Heinrich var en tysk invandrare. Schmedeman studerade vid Northwestern Business College i Madison. Han kandiderade 1910 till USA:s representanthus men förlorade mot republikanen John M. Nelson.

Schmedeman var chef för USA:s diplomatiska beskickning i Norge 1913-1921. I den egenskapen tog han emot Nobels fredspris som 1919 tilldelades USA:s president Woodrow Wilson i Christiania. Schmedeman var borgmästare i Madison 1925-1932.

Schmedeman besegrade tidigare guvernören Walter J. Kohler i guvernörsvalet i Wisconsin 1932. Han efterträddes 1935 som guvernör av sin företrädare Philip La Follette som hade under tiden bytt parti från republikanerna till Progressiva partiet.

Schmedeman var frimurare. Han talade flytande tyska och norska. Hans grav finns på Forest Hill Cemetery i Madison.

Källor

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Albert G. Schmedeman på Dictionary of Wisconsin History
Political Graveyard

Amerikanska diplomater
Guvernörer i Wisconsin
Borgmästare i Madison, Wisconsin
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Madison, Wisconsin
Födda 1864
Avlidna 1946
Män
CART World Series 1991

CART World Series 1991 kördes över 17 omgångar. Michael Andretti tog sin enda stora titel i karriären, när han vann före Bobby Rahal.

Delsegrare

Slutställning

1991 i Kanada
1991 i USA
Champ Car-säsonger
Motorsportevenemang 1991
Dragutin Topić

Dragutin Topić (), född den 12 mars 1971 i Belgrad, är en serbisk höjdhoppare som under början av sin karriär tävlade för Jugoslavien.

Topićs genombrott kom under 1990 när han hoppade 2,37 vilket fortfarande gäller som världsrekord för juniorer. Samma år vann han även VM-guld för juniorer samt EM-guld vid EM i Split. Året efter deltog han vid VM i Tokyo där han placerade sig som nia efter att ha klarat 2,28.

Under 1992 blev han bronsmedaljör vid EM inomhus. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona där han slutade på nionde plats. Vid VM 1993 lyckades han inte kvalificera sig till finalomgången. Något bättre gick det vid VM 1995 i Göteborg där han tog sig vidare till finalen men hans 2,25 räckte bara till en åttonde plats.

Topić deltog vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta där han blev fyra efter att ha klarat 2,32. Samma höjd nådde han året efter vid inomhus VM i Paris vilket räckte till en bronsmedalj. 

Ytterligare en framskjuten placering blev det vid VM 1999 i Sevilla där han slutade på fjärde plats efter att ha klarat 2,32. Däremot misslyckades han vid Olympiska sommarspelen 2000 och tog sig inte vidare från kvalet. 

2001 stängdes han av i två år efter att ha åkt fast för doping. Han var tillbaka till inomhus-VM 2003 där han slutade fyra. 

Han deltog vid Olympiska sommarspelen 2004 där han slutade på en tionde plats. Vid VM 2005 i Helsingfors blev han nia med ett hopp på 2,25. Vid både VM 2007 och vid Olympiska sommarspelen 2008 blev han utslagen redan i kvalet. 

Topićs personliga rekord är 2,38 utomhus samt 2,35 inomhus.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1971
Män
Jugoslaviska höjdhoppare
Serbiska höjdhoppare
Serbiska dopningsfall
Idrottare från Belgrad
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 som oberoende olympiska deltagare
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Serbien och Montenegro
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Serbien och Montenegro
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Serbien och Montenegro
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Serbien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Serbien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Europamästare i höjdhopp
Landkreis Heidekreis

Landkreis Heidekreis är ett distrikt i det tyska förbundslandet Niedersachsen. Distriktet grundades 1 augusti 1977 då man slog ihop distrikten Soltau och Fallingbostel med varandra. År 1988 infördes även grundkaptenen för det socialistiska miljöpartiet.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun).

Einheitsgemeinden

Samtgemeinde

Kommunfritt område

Referenser 

Heidekreis