kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vilhelm Behm

Wilhelm Emanuel Behm, född 23 februari 1859 i Ervalla, Örebro län, död 13 november 1934 i Rönninge, var en svensk konstnär.  Han tillhörde släkten Behm från Gävle. Behms förnamn stavas omväxlande Vilhelm och Wilhelm.

Biografi 
Behm studerade vid Konstakademien i Stockholm 1879–1885 och i Paris 1889–1890. Han anslöt sig till 1880-talets friluftsrealism och visar i sina tidiga arbeten ett fint, blont valörmåleri. Senare knyter Behm an till 1890-talets nationella romantik och hans konst får en starkare stämningsprägel och en djupare kolorit, gärna åt det kopparröda. Helst skildrade han det mellansvenska landskapet, särskilt i vårbrytning och skymningsljus. Bland hans verk märks Vinterdag (1900) på Nationalmuseum och Marsafton (1904) på Göteborgs konstmuseum. I Nationalmuseum finns Behm representerad med målningarna Vinterdag, Halmstack, Landskapsstudie, Sjöbod, Trosa skärgård, Skärgårdsbrygga, Stuga i höststämning och Vinterafton och på Norrköpings konstmuseum finns han representerad med målningarna Landskap och Gården.

Han beskrevs vid sin bortgång som hörande till "den gammaldags och solida skolan i landskapskonst" och en "fullgod representant för det realistiska friluftsmåleriet" som inte lät sig påverkas av de många nya strömningar inom konsten under senare delen av hans liv. Likväl visade han i sitt medlemskap i Konstakademien sedan 1910 en ideell tro på konstens utveckling och intresse för de unga vilkas konst var så olik hans - ett vittnesbörd om devisen "Ars longa, vita brevis" ("Konsten är lång, livet är kort").

Bildgalleri

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 
 Lexikon för konst A - G sid 74. Stockholm 1957.

Noter

Vidare läsning 
 
 IDUN, Torsdagen den 29 augusti 1907 Bilder från Konstutställningen i Lund och artikel av Yngve von Schmidten. Oljemålningen "Loge. Vinterkväll." av Wilhelm Behm finns på sidan 5 (av 12 sidor) på pdf-filen (sidan 434 i IDUN).

Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1900-talet
Ledamöter av Konstakademien
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Ervalla socken
Födda 1859
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Daniel Haines

Daniel Haines, född 6 januari 1801, död 26 januari 1877, var en amerikansk jurist som tjänstgjorde som den fjortonde guvernören av New Jersey.

Tidigt liv
Daniel Haines föddes i New York. Han var systerson till Aaron Ogden, som var femte guvernör av New Jersey. Daniel Haines tog examen från The College of New Jersey (numera Princeton) 1820, och började arbeta som jurist i Newton och Hamburg i New Jersey. Han inledde sin politiska karriär som lokal valarbetare för Andrew Jackson i 1824 års amerikanska presidentval.

Karriär
Haines vann val till New Jerseys parlament 1839 och 1840, och valdes till guvernör av New Jersey 1843. Under sin första tjänstgöringsperiod kallade han till ett konvent för att skriva en ny grundlag för New Jersey. Han efterträddes i januari 1845 av Charles C. Stratton, som enligt den nya grundlagen satt i tre år. Haines valdes om till en ny period som guvernör 1847 och hans administration koncentrerade sig på att förbättra de statliga skolorna och statsstyret. Han efterträddes som guvernör av George F. Fort 1851.

Efter sin tid som guvernör fick Haines 1852 tjänst som domare vid New Jerseys högsta domstol, där han satt kvar till 1866. Han ägnade återstoden av sitt liv för en kriminalvårdsreform, ett ämne som han brann för.

Haines begravdes på North Hardyston Cemetery i Hardyston Township, New Jersey.

Se även
Lista över guvernörer i New Jersey

Referenser

Noter

Externa länkar
Biography for Daniel Haines (PDF)
New Jersey Governor Daniel Haines
Political Graveyard information for Daniel Haines

Amerikanska politiker under 1800-talet
Guvernörer i New Jersey
Födda 1801
Avlidna 1877
Män
Alumner från Princeton University
Tandoori masala

Tandoori masala eller bara Tandoori är en kryddblandning som huvudsakligen används med en tandoor i pakistanska köket, indiska köket och afghanska köket. De exakta kryddorna varierar något bland de olika regionerna men innehåller vanligtvis garam masala, vitlök, ingefära, spiskummin, cayennepeppar och andra kryddor, samt tillsatsämnen såsom citronsaft. Kryddorna stöts ofta i en mortel.

Kryddan används framförallt i tandoori chicken där kyckling täcks med en blandning av yoghurt och tandoori masala, varpå kycklingen långsamt tillagas i tandooren. Den färdiga kyckligen har en rosafärgad utsida och en saftig insida.

Kryddan kan även användas till olika rätter och köttslag, såsom tikka eller tandoorifisk. Kryddan säljs på indiska stormarknader från olika märken och det är därför många invånare i Indien och Pakistan köper den istället för att göra den hemma.

Referenser

Externa länkar 
 Om indisk mat, Tandoori masala

Kryddblandningar
Tandoorikyckling

Tandoorikyckling eller på engelska Tandoori chicken är en indisk maträtt. Kycklingen marineras i yoghurt och kryddas med tandoori masala. Rätten är ganska stark, vilket dock har tonats ner till en mild smak i de flesta länder i västvärlden. Cayennepeppar, rött chilipulver eller andra röda kryddor ger rätten en röd nyans. Gurkmeja ger rätten en orange nyans. I vissa moderna former används både röda och gula färgämnen. Tandoorikycklingen tillagas traditionellt i en tandoor men kan också tillagas på grillen.

Referenser 

Mat och dryck i Indien
Nordmalings kyrka

Nordmalings kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Nordmalings församling i Luleå stift. Kyrkan ligger mitt i samhället Nordmaling vid E4:an halvvägs mellan Örnsköldsvik och Umeå.

Kyrkobyggnaden
Stenkyrkan uppfördes troligen på 1480-talet under ärkebiskop Jakob Ulvssons tid. Första gången kyrkan omnämns är i en tingshandling från 1494. Kyrkan är en av de fåtaliga medeltida kyrkorna i övre Norrland. Murarna formar en enskeppig, tornlös salkyrka med tre travéer, vidbyggd sakristia i norr och vapenhus i söder. Kyrkan skadades av brand 1658 varvid taket förstördes. 1721 vandaliserades kyrkan av ryssarna som också brände ner prästgården. Kyrkan återuppbyggdes och på 1730-talet slogs nya valv, stjärnvalv av trä efter medeltida förebilder och utförda av Hans Biskop från Finland. Från denna tid härrör även orgelläktaren och den slutna bänkinredningen. 1781 byggdes sakristan och orgelläktaren breddades. Då utfördes målningar, bland annat på läktarbröstningen, av Thomas Kiempe från Finland. 1850 förändrades interiören i nyklassicistisk anda. Ny altaruppsats och predikstol snidades av Olof Hofrén. En genomgripande restaurering 1950 under Erik Fant syftade mot en återgång till 1700-talets färgsättning. Under en restaurering 1977 under Bengt Lidström insattes ett nytt korfönster med glasmålning av Bo Beskow.

Nuvarande klockstapel uppfördes 1767 - 1768 av Per Zakrisson i Kubbe, Anundsjö socken och ersatte en äldre förfallen stapel. Lillklockan göts 1739 och storklockan göts om 1761.

Inventarier

Orglar
1750 byggde Paul Billberg, Nordmaling en orgel med 6 stämmor. Piporna var av trä.
1811 byggde Pehr Strand, Stockholm en orgel med 12 stämmor.
1906 byggde E A Setterquist & Son, Örebro en orgel med 16 stämmor och två manualer. Den renoverades och utökades 1950 av åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Knivsta. Den hade då 20 stämmor, två manualer och pedal.
 Den nuvarande orgeln är från Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad och installerades 1970. Orgeln är mekanisk.

Kororgel
 Kororgeln tillkom 1988 och tillverkades av Johannes Menzel Orgelbyggeri AB i Härnösand. Orgeln är mekanisk.

Bildgalleri

Referenser

 
 Nordmalings församling
 Kyrktorget

Noter

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Nordmalings kommun
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
George F. Fort

George Franklin Fort, född 1809 död 23 april 1872, var en läkare, politiker, domare och företrädare för Demokraterna som tjänstgjorde som sextonde guvernör av New Jersey 1851-1854. Hans brorson John Franklin Fort företrädde Republikanerna och var guvernör av New Jersey 1908-1911.

Tidigt liv 
George Fort föddes nära Pemberton, New Jersey. Han tog examen från medicinska fakulteten vid University of Pennsylvania 1828 och började arbeta som läkare i Imlaystown, New Jersey. Han gifte sig med Anna Marie Bodine 1830, de fick fyra barn.

Offentlig karriär 
Forts politiska karriär startade när han valdes till 1844 års konstitutionella konvent i New Jersey som Demokrat från Monmouth County. På konventet stödde han allmän rösträtt, möjlighet för alla att få offentliga tjänster och allmänna val till alla poster inom delstaten och olika countyn. Senare samma år valdes han till underhuset i New Jerseys parlament. Efter en period där valdes han till delstatens senat, där han tjänstgjorde från 1846 till 1848.

År 1850 vann han sitt partis nominering till guvernörsvalet och besegrade Whigpartiets kandidat John Runk (som tidigare hade varit ledamot i USA:s representanthus). Vid den tiden var Whig-partiet något splittrat, några var motståndare till den federala lagen som påbjöd att förrymda slavar skulle återbördas till ägarna, medan andra lutade mer åt Demokraternas position att lagen måste stödjas för att hålla samman unionen. Whig-partiet angrep också Fort, inte utan skäl, för att vara för beroende av de starka järnvägsintressena i delstaten. Hur som helst var Whig-partiet inte enat och Fort vann valet tämligen enkelt.

Fort efterträdde Daniel Haines som guvernör i New Jersey och tjänstgjorde 1851-1854. Under sin tid som guvernör lagstiftades om stora reformer, bland annat tio timmars arbetsdag och skydd för barn. Vid slutet av hans tjänstgöringsperiod tillsatte hans Demokratiske efterträdare, Rodman M. Price, honom som domare. Från 1863 till 1868 tjänstgjorde han i överinstansen Court of Errors and Appeals. Därefter återupptog han sitt arbete som läkare. Han bodde i New Egypt. Han är begravd på United Methodist Church Cemetery i Pemberton.

Bibliografi 
Fort var författare till Early History of Antiquities of Freemasonry (1875) och A Historical Treatise on Early Builders' Marks.

Se även 
 Lista över guvernörer i New Jersey

Referenser

Externa länkar 
 New Jersey Governor George Franklin Fort

Guvernörer i New Jersey
Män
Födda 1809
Avlidna 1872
Harry Partch

Harry Partch, född den 24 juni 1901 i Oakland, Kalifornien, död den 3 september 1974, var en amerikansk autodidakt mikrotonal kompositör och musikinstrumentbyggare.

Biografi
Partch var son till ett presbyterianskt missionärspar och växte upp i Benson, Arizona. Hans mor uppmuntrade sina barn att lära sig musik, och han lärde sig mandolin, fiol, piano och kornett.

År 1913 flyttade familjen till Albuquerque, New Mexico, där Partch på allvar började studerade pianospel. Han arbetade också med att spela orgel för stumfilmer under sin gymnasietid. Han fann tidigt ett intresse att skriva musik för dramatiska situationer, och ofta citerad är den förlorade kompositionen Death and the Desert (1916) som ett tidigt exempel. Han tog studenten 1919.

Partch experimenterade med mikrotoner och konstruerade instrumen som motsvarade hans skalsystem. Många av hans verk har litterärt underlag (Sofokles, James Joyce m. fl.).

År 1925 var Partch redo att sätta sin teori i praktik genom att utveckla pappersbeläggningar för violin och viola med tanke på just intonation, och skrev en stråkkvartett där han använde sådana stämningar. Han satte sina teorier i ord i maj 1928 i det första utkastet till en bok, som då hette Exposition of Monophony. Han försörjde sig under denna tid på en mängd olika jobb, bland annat pianoundervisning, korrekturläsning och arbete som sjöman.

Med stöd av Guggenheim och universitetsbidrag, tog Partch plats vid University of Wisconsin från 1944 fram till 1947. Detta var en produktiv period, där han föreläste, tränade en ensemble, iscensatte föreställningar, släppte sina första inspelningar, och avslutade sin bok, nu kallad Genesis of a Musik. Genesis slutfördes 1947 och publicerades 1949 av University of Wisconsin Press. Han lämnade universitetet, eftersom det aldrig accepterat honom som fast anställd, och det fanns litet utrymme för hans växande lager av instrument.

Partch inrättat en studio i slutet 1962 i Petaluma, Kalifornien, i ett före detta kycklingkläckeri. Där komponerade han And on the Seventh Day, Petals Fell in Petaluma. Han lämnade studion sommaren 1964 och tillbringade sina sista decenniuer i olika städer i södra Kalifornien. Han hade sällan universitetsarbete under denna period, och överlevde på bidrag, provisioner och skivförsäljning,

Partch Diamant 
          7/4
       3/2   7/5
    5/4   6/5   7/6
 1/1   1/1   1/1   1/1
    8/5   5/3   12/7
       4/3   10/7
          8/7

Bibliografi
Blackburn, Philip (1998). Harry Partch: Enclosure III. Saint Paul: Innova. .
Gilmore, Bob (1998). Harry Partch, A Biography, New Haven: Yale University Press.
Partch, Harry (1974). Genesis of a Music. New York: Da Capo Press. .
Partch, Harry (1991). Bitter Music: Collected Journals, Essays, Introductions and Librettos, Champaign: University of Illinois Press.

Källor

Bra Böckers lexikon, 1978.

Externa länkar 
www.harrypartch.com
Corporeal Meadows
American Mavericks: Harry Partch's Instrumenten
Harry Partch Informatie Centrum 
Newband Home Page
Enclosures Series: Harry Partch's archief

Amerikanska klassiska kompositörer
Födda 1901
Avlidna 1974
Män
Personer från Oakland
Jonathan Erlich

Jonathan Dario "Yoni" Erlich, född 5 april 1977 i Buenos Aires, Argentina, är en israelisk högerhänt professionell tennisspelare, utpräglad dubbelspecialist. I dubbel har Erlich nått rank 5 som högst, en tid då han främst spelade tillsammans med landsmannen Andy Ram.

Tenniskarriären 
Erlich blev professionell tennisspelare på ATP-touren 1996. Han rankas från juli 2008 (gäller i augusti 2009) som världsetta i dubbel tillsammans med Andy Ram. Erlich har under karriären till augusti 2009 vunnit 13 dubbeltitlar på touren och nått ytterligare 11 finaler.

Erlich och Ram är ett framgångsrikt dubbelpar sedan juni säsongen 2001. Tillsammans har de till augusti 2009 vunnit 12 tour-titlar i dubbel. Säsongen 2003 vann paret sin första titel (Thailand Open), och några veckor senare den andra titeln (Lyon). Säsongen 2004 upprepade de triumfen i Lyon, då de i finalen besegrade Jonas Björkman och Radek Štěpánek med 7-6, 6-2. 

Erlich/Ram finalbesegrade 2006 det topprankade brödraparet Bob och Mike Bryan i Cincinnati med siffrorna 4–6, 6–3, 13-11. I november samma år finalbesegrade de åter bröderna Bryan, nu i China Open (7–6, 2–6, 6–1).

I Grand Slam-turneringar har paret haft betydande framgångar. Som första israeliska par någonsin nådde de 2003 semifinal i Wimbledonmästerskapen. I kvartsfinalen besegrade de andraseedade Mark Knowles/Daniel Nestor. Erlich/Ram vann sin och därmed Israels första GS-titel 2008 i Australiska öppna genom finalseger över Arnaud Clément/Michaël Llodra (7–5, 7–6). 

Erlich var från hösten 2008 till maj 2009 tvingad till speluppehåll beroende på en armbågsskada i höger arm som krävt kirurgiska ingrepp. 

Erlich har deltagit i det israeliska Davis Cup-laget 2000 och 2002-2009. Han har spelat totlat 16 matcher och vunnit 12 av dem. 

Erlich and Ram representerade Israel i olympiska sommarspelen 2004 i Aten, och nådde kvartsfinalen.

Spelaren och personen 
Jonathan Erlich föddes i Argentina, men familjen flyttade till Haifa i Israel när han var ett år gammal. Numera bor Erlich i Tel Aviv. Han började spela tennis redan som treåring och har spelat turneringar på olika nivåer sedan 7-årsåldern.

Grand Slam finaler (1)

Dubbeltitlar: 1

Övriga ATP-titlar 
 Dubbel
 2000 - Newport (med Harel Levy), 
 2003 - Bangkok (med Andy Ram), Lyon (med Andy Ram),
 2004 – Lyon (med Andy Ram)
 2005 - Rotterdam (med Andy Ram), Nottingham (med Andy Ram), 
 2006 - Adelaide med Andy Ram, Nottingham (med Andy Ram), New Haven (med Andy Ram), Bangkok (med Andy Ram), 
 2007 - Cincinnati (med Andy Ram)
 2008 - Indian Wells (med Andy Ram)

Externa länkar 
 Davis Cup, spelarprofil
 

Israeliska tennisspelare
Män
Födda 1977
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Israel
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Israel
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Israel
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2012
Peter Reichard

Peter Reichard, född 9 januari 1925 i Wiener Neustadt, Österrike, död 18 juni 2018 i Padova, Italien, var en österrikisk-svensk biokemist. 

Han var professor i medicinsk och fysiologisk kemi vid Uppsala universitet 1961–1963 och blev professor i biokemi vid Karolinska institutet 1971. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1977.

Externa länkar

Noter 

Svenska professorer i medicinsk och fysiologisk kemi
Svenska professorer i biokemi
Österrikiska kemister
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1925
Avlidna 2018
Divebomb

Divebomb är en gitarrteknik som går ut på att slå an en ton och sedan sänka den med svajarmen så långt det bara går. Tanken är att strängarna skall bli alldeles slaka. Tekniken har gjorts känd av Eddie Van Halen med låten Eruption.

Se även
Finger tapping

Gitarrteknik
Svajarmsflageolett

Svajarmsflageolett (eller whammybar harmonics) är en gitarrteknik som går ut på att gitarristen sänker svajarmen maximalt, snärtar till en sträng och håller ett finger över någon punkt på strängen för att framkalla en flageolett. När svajarmen därefter släpps frambringas en skrikig ton. Denna manöver är enklast att utföra på G-strängen.

Gitarrteknik
Fabian Hertner

Fabian Hertner, född 24 februari 1985, är en schweizisk orienterare. Han vann medeldistansen i Juniorvärldsmästerskapen 2005 och stafetten vid VM 2015, tog silver på sprintdistansen vid VM 2009 och 2010 samt på medeldistansen vid VM 2014.

Externa länkar
World of O Runners - Fabian Hertner 
Fabians webbplats

Schweiziska orienterare
Världsmästare i orientering
Europamästare i orientering
Män
Födda 1985
Levande personer
Linnea Gustafsson

Linnea Gustafsson, född 20 februari 1986 i Fole på Gotland, är en svensk orienterare. Hon gjorde sitt stora internationella genombrott 2009 med guld i nordiska mästerskapen, silver på världsmästerskapen och brons i World Games.

Hennes moderklubb är Visborgs OK som hon tävlade i fram till 2009 då hon bytte till Stigtomtaklubben OK Hällen.. 

Gustafsson har också provat på att tävla i friidrott. I denna sport representerar hon klubben IK Norrköping Friidrott.

Linnea gifte sig 2019 och bär numera efternamnet McCarthy.

Friidrott

Personliga rekord 

Inomhus 
3 000 meter – 9:55,61 (Linköping 5 februari 2010)

Källhänvisningar

Externa länkar 
Svenska Orienteringsförbundet - Linnea McCarthy
World of O Runners - Linnea Gustafsson 
Linnea Gustafssons blogg

Svenska orienterare
Födda 1986
Kvinnor
Levande personer
Världsmästare i orientering
Personer från Gotland
Idrottare från Gotlands kommun
Gösta Bergenheim

Rolf Anders Gösta Bergenheim, tidigare Andersson, född 23 augusti 1949 i Träslövs församling i Hallands län, är en svensk politiker (moderat) och före detta polis.

Bergenheim var kommunalråd och kommunstyrelsens ordförande i Varbergs kommun 1999–2010 samt regionråd och regionstyrelsens ordförande Halland 2011–2014. Han var kommunfullmäktiges ordförande i Varberg 2014–2022. Han är ordförande för Hallandstrafiken och ledamot i Öresundstågs styrelse.

Bergenheim arbetade som polis i 25 år, och innan dess som gymnasieingenjör, innan han blev kommunalråd. Han är gift med Agneta Bergenheim. Namnet Bergenheim var svärmoderns flicknamn, som paret antog på 1980-talet. Tillsammans har de en dotter och en son.

Referenser

Noter 

Svenska moderata kommunalråd
Kommunalråd i Varbergs kommun
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Svenska poliser
Personer från Träslövs socken
Födda 1949
Levande personer
Män
Panama Viejo

Panama Viejo är de återstående delarna av gamla Panama City och landets tidigare huvudstad. Den ligger i förorterna till den moderna staden. Tillsammans med Panamas historiska distrikt utgör det ett världsarv.

Staden grundades 15 augusti 1519 av Peter Arias och 100 andra invånare, vid den tiden, var detta den första permanenta koloniala bosättningen vid Stilla havet, och ersatte de två samhällena Santa María la Antiga del Darién och Acla. Två år senare, 1521, fick bosättningen stadsrättigheter genom ett kungligt dekret och gavs ett stadsvapen av Karl V, och bildade ett nytt Cabildo. Kort efter dess grundläggande blev staden utgångspunkt för expeditioner till Peru och en viktig bas där guld och silver skickades till Spanien.

1539 och 1563, drabbades staden av bränder som förstörde delar av den, men den hindrade inte stadens utveckling. 1610, hade staden nått en befolkning på 5 000, med 500 hus och några konvent och kapell, ett sjukhus och en katedral.

I början av 1600-talet, attackerades staden flera gångar av pirater och ursprungsbefolkningen från Darién. 2 maj 1620, förstörde en jordbävning flera byggnader i staden. 21 februari 1644, förstörde den stora branden 83 religiösa byggnader, däribland katedralen. Vid denna tid, bodde i staden 8 000 människor.

1670, räknade staden 10 000 invånare. 28 januari 1671, attackerade den engelske piraten Henry Morgan staden med 1 400 män som marscherade från den karibiska kusten genom djungeln. Morgans styrkor besegrade stadens milis och fortsatte sedan plundra Panama. Antingen var det Morgan och hans armé som startade en stadsbrand eller så var det generalkapten Don Juan Pérez de Guzmán som gav order att spränga krutmagasinen. Oavsett detta resulterade branden i att staden förstördes. Morgans attack orsakade att tusentals dödades och att Panama blev uppbyggt ett par kilometer väster på en ny plats (den nuvarande).

På grund av att plundringen av Panama bröt mot ett nytt fredsavtal mellan England och Spanien, arresterades Morgan och fördes till England 1672. Det visade sig att han inte kände till avtalet. Istället för straff, adlades Morgan av kung Karl II av England 1674 innan han återvände till Jamaica och de följande åren innehade posten som viceguvernör.

Referenser

Världsarv i Panama
Bortriklorid

Bortriklorid är en kemisk förening med formeln BCl3. Det är en färglös gas som i luft reagerar med vattenånga och bildar saltsyra.

Ämnet är mycket reaktivt. För att minska riskerna hanteras det oftast bundet till dimetylsulfid (S(CH3)2).

Till skillnad från många andra trihalogenider bildar bortriklorid inga dimerer.

Framställning 
Rent bor reagerar med halogener och bildar motsvarande halid. Industriell framställning sker dock oftast genom att låta boroxid reagera med klorgas och kol vid en temperatur av 500 °C.

Användning 
Bortriklorid är ett mellansteg vid framställning av kemiskt ren bor för dopning av halvledare. Den används också för rening av andra metaller genom att bortföra nitrider, karbider och oxider från smältan. Vid tillverkning av elektriska motstånd används den för att få ett jämnt och hållbart lager kolfilm att fästa på keramik.

Se även
 Bortrifluorid

Borföreningar
Klorider