kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Soukolojärvi

Soukolojärvi är en småort i Övertorneå distrikt (Övertorneå socken) i Övertorneå kommun i Sverige som är belägen vid sjön Soukolojärvi, cirka 12 kilometer nordväst om Övertorneå. 

Byns första bosättningar är troligen från 1200-talet.

Befolkningsutveckling 

Den 2 november 2016 fanns det enligt Ratsit 88 personer över 16 år registrerade med Soukolojärvi som adress.

Rökbastun
Soukolojärvi är känd för sina många rökbastuar och bastun med vedeldade ugnar, totalt närmare 30 st. Byn är den rökbastutätaste i Sverige. Enligt Bastuakademiens inventering av rökbastubeståndet i Sverige finns 54 rökbastur i Sverige. 30 av dem finns inom Övertorneå kommun, varav 13 i Soukolojärvi. I Soukolojärvi finns också den bastu som tros vara världens äldsta rökbastu.

År 2005 anordnades för första gången "öppen rökbastu" i Soukolojärvi.

Evenemang
Ett annat återkommande arrangemang är Soukolojärvinappet, en pimpeltävling som varje år anordnas på sjön.

Personer från orten
Berömda bybor genom åren är språkvetaren Erik Wahlberg, folkhögskolerektorn Uno Hanno, friidrottarna Sixten och Östen Wahlberg samt konstnären Lars Siekas.

Referenser

Vidare läsning

Orter i Övertorneå kommun
Småorter i Sverige
Rökbastu

Rökbastu (estniska: Suitsusaun, finska: savusauna, norska: röykbadstue) är en sorts bastu, som värms upp av en vedeldad, förhållandevis stor, bastuugn i ett basturum utan skorsten. Bastun värms upp genom att i första hand stenarna i ugnen värms upp, gärna i flera timmar, inte luften direkt. Röken fyller rummet och när bastun är varm nog, tillåts elden brinna ned och röken ventileras ut för att ersättas av syrerik luft. Den kvarvarande värmen i eldstaden är tillräcklig för att värma bastun under en badsejour. Rökbastun representerar en tidig form av bastu, eftersom skorstenar introducerades i norra Europa senare än bastur. I Finland började man ansluta en skorsten till bastuugnen först på 1800-talet.

I en rökbastu i bruk är väggarna från en viss höjd belagda med ett tjockt lager av sot. Bänkarna tvättas före bastubadet. Ångan från vatten som hälls över stenarna (finska: löyly) anses var längre och mjukare i en rökbastu, med dess större bastuugn, än i vanliga bastur.

Rökbastur förekommer idag fortfarande i Estland, Finland, Lettland och Litauen. År 2014 sattes rökbastutraditionen i Võrumaa i Estland upp på Unescos Lista över bevaransvärda kulturföreteelser.

Till södra delarna av Norge och Sverige har rökbastur kommit med invandringen av skogsfinnar. I Hedmark finns restaurerade rökbastur idag på Norsk Skogsfinsk Museum vid bland annat Nedre Øyeren i Brandval Finnskog. En sådan bastu har två sammanbyggda rökugnar vid sidan av varandra.

I Soukolojärvi finns den bastu som tros vara världens äldsta rökbastu.

Vidare läsning
Ilmar Talve: Bastu och torkhus i Nordeuropa, avhandling, Stockholm 1960

Källor
Rökbastu på Svenska YLE:s webbplats den 4 september 2005

Noter

Skogsfinsk kultur
Bastu
Uno Hanno

Uno Fritiof Hanno, född 12 augusti 1901 i Jukkasjärvi församling, Kiruna, död 8 februari 1989 i Övertorneå församling, var en svensk agronom och skolledare. 

Uno Hanno, som var son till köpmannen Carl-Johan Hannu och Alma Luttu, utbildade sig till agronom i Alnarp, där han utexaminerades 1927. Året därpå blev han konsulent vid International Education Board i Västerbotten och år 1931 ungdomskonsulent i Jordbrukare-Ungdomens Förbund i Västerbotten samt i Norrbotten 1934. År 1942 övergick han till skolverksamhet och blev ämneslärare vid Tornedalens lantmannaskola i Övertorneå och var åren 1948–1966 rektor för Tornedalens lantbruksskola i Vojakkala. 

Uno Hanno var tidigt engagerad i hembygdsrörelsen och var initiativtagare till och redaktör för tidskriften Tornedalen som utgavs av Tornedalens JUF-krets i 15 nummer åren 1936–1945. 1969 utgavs nummer 16 av Övertorneå kommun, även då med Hanno som redaktör. 1981 utgavs en festskrift till Hanno som nummer 17 av tidskriften med anledning av hans 80-årsdag.

Uno Hanno bodde i Soukolojärvi. I äktenskapet med Linnéa Kerttu föddes två söner, varav en är Carl-Uno Hanno.

Bibliografi (i urval) 
Kiruna kyrka, Tornedalen nr 5 s. 205–211, 1937, en beskrivning av kyrkan med anledning av dess 25-årsjubileum
Hur det kom sig att August Lundberg i Lannavaara blev lappmarksbo, Tornedalen nr 5 s. 219–223, 1937
Från Daidalos irrgång på Kreta till Jatulin tarhaat i Tornedalen, Tornedalen nr 6 s. 283–284, 1938
Den fasta lantbruksundervisningen i Norrbotten under ett sekel, Norrbottens läns hushållningssällskap 1850–1950: minnesskrift, s.136–152, 1950
Tornedalens lantmanna- och folkhögskola 1899–1949, minnesskrift utgiven med anledning av skolornas 50-åriga verksamhet, under redaktion av Karl-Ragnar Tidström och Uno Hanno, 1950
Övertorneå sockensigill, Tornedalen nr 16 s. 50–51, 1969

Referenser

Noter

Källor 
Vem är det, 2 uppl., Norrland 1968 http://runeberg.org/vemarvem/norr68/0174.html 

Svenska agronomer
Svenska redaktörer
Tornedalingar
Personer från Jukkasjärvi socken
Män
Födda 1901
Avlidna 1989
Albert Fossum

Albert Marinius Fossum, född 13 oktober 1862 i Norge,  död 24 april 1917 i Svarteborgs församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk spelman och låtskrivare.

Fossum föddes i Norge men flyttade som barn med sina föräldrar till Karleholm, söder om Södra Bullaresjön i Svarteborg och bosatte sig 1898 i Dingle.

Fossum var lärjunge till spelmannen Niklas Larsson. Han deltog vid riksspelmansstämman 1910. Fossum spelade sina polskor i ett ovanligt raskt tempo och utan stark rytmbetoning.

Upptecknade låtar
I Svenska Låtar, Bohuslän. finns 25 melodier upptecknade efter Albert Fossum.

Källor
Bohuslänska spelmän
Andersson, Nils: Svenska låtar. Bohuslän och Halland. PA Norstedt & Söners förlag, Stockholm 1931

Noter

Svenska fiolspelmän
Födda 1862
Avlidna 1917
Män
Estádio do Restelo

Estádio do Restelo är en fotbollsanläggning i Lissabon, Portugal. Den är hemmaarena åt fotbollsklubben CF Os Belenenses och tar in 19 856 åskådare.

Anläggningen invigdes den 23 september 1956 med en match mellan CF Os Belenenses och Sporting Lissabon som Belenenses vann med 2-1.

Referenser 

Sportanläggningar i Portugal
Sportanläggningar invigda 1956
Sport i Lissabon
Fotbollsanläggningar i Portugal
Finalarenor i Uefa Women's Champions League
Jordbrukare-Ungdomens Förbund

Jordbrukare-Ungdomens Förbund (JUF) bildades 1918 och är en partipolitiskt och religiöst obunden förening som bland annat har till syfte att "utveckla ungdomsaktiviteter kring natur, miljö och jordbruk, samt i övrigt stimulera en allmän kulturell verksamhet". Den första JUF-avdelningen blev Erkheikki i Tornedalen. På 1940-talet hade förbundet ca 40 000 medlemmar. I dag är ca 4 000 personer medlemmar, fördelade på 191 avdelningar i 25 JUF-distrikt (län).

Det finns lokala avdelningar i Uppsala och Enköping.

Externa länkar 
JUF:s webbplats

Organisationer inom jordbruk
Ungdomsorganisationer i Sverige
Ljungris

Ljungris är ett centrum för renskötsel strax norr om samhället Ljungdalen i Storsjö distrikt (Storsjö socken) i Bergs kommun i nordvästra Härjedalen som tillhör i Handölsdalens sameby. 

Vid Ljungris genomförs årligen kalvmärkning och slakt och det finns ett antal hagar där för det ändamålet samt ett slakteri. Ljungris ligger längs med Ljungans översta lopp en knapp mil norr om samhället, på gränsen till kalfjället. Det finns vägförbindelse med Ljungdalen genom en enskild väg, de sista kilometrarna är vägen avstängd för obehörig trafik. Ljungris används inte året runt, utan bara när renarna samlas in för kalvmärkning och slakt.

Ett flertal skoter-, skid- och vandringsleder passerar Ljungris, bland annat från Ljungdalen mot Vålåsjön, Helags och Dunsjöfjället.

Bilder

Externa länkar

Orter i Bergs kommun
Renskötsel
Norrbottens kavallerikår

Norrbottens kavallerikår (K 9) var ett kavalleriförband inom svenska armén som planerades att sättas upp 1919. Förbandsledningen var planerad att förläggas i Bodens garnison i Boden.

Historik
Norrbottens kavallerikår var ett planerat kavalleriregemente inom armén. Enligt 1914 års härordning skulle Norrbottens kavallerikår (K 9) sättas upp den 1 januari 1919, om 2 skvadroner och ingå i Bodens trupper. Dock kom kåren aldrig att bli uppsatt. En skvadron ur Norrlands dragonregemente (K 8) förflyttades till Boden som kader för Kavallerikåren. "Bodenskvadronen" överfördes till Livregementet till häst i samband med 1925 års försvarsbeslut och omlokaliserades till Stockholm. Dess chef var då ryttmästare Alfred "Pippi" Vogel, sedermera regementskvartermästare. Kårens kasern i Boden blev dock färdigbyggda.

Förläggningar och övningsplatser
Kavallerikåren var planerad till att förläggas till ett nyuppfört kasernområde längs Sveavägen i Boden. Då kåren aldrig sattes upp, kom kasernområdet att övertas av Norrbottens artillerikår. Vilka under åren 1928–1940 delade kasernområdet med 3:e skvadronen ur Norrlands dragonregemente (K 4), vilka var förlagda till den västra kasernen. Den 19 juli 1940 övertogs den kasernen av Bodens signalkompani (S 1 B), vilka var förlagda där fram till den 31 oktober 1945.

Efter avvecklingen av Norrbottens artillerikår, och artilleridivisionen lämnat området, övertogs kasernområdet 1954 helt av Signalbataljonen i Boden (S 3). Från den 31 augusti 2005 är Artilleriregementet (A 9) förlagda på kasernområdet.

Namn, beteckning och förläggningsort

Galleri

Se även

Bodens garnison
Norrbottens regemente
Norrbottens artillerikår
Norrlands dragonregemente

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor

Externa länkar

Ej längre existerande svenska kavalleriförband
Bodens garnison
Brandon, Florida

Brandon är en ort strax utanför Tampa i Hillsborough County, Florida. Vid folkräkningen 2000 hade orten en folkmängd på 77 895 invånare. 2007 hade folkmängden ökat till 90 470, en ökning på 16,1%. I Brandon ligger köpcentrumet Westfield Shopping Center Mall (tidigare Brandon Town Center).

Källor

Orter i Florida
Orter grundade 1857
Hillsborough County, Florida
Hans Groop

Hans Groop född 1932 i Vasa, blev skeppsbyggnadsingenjör i Helsingfors och arbetade sedan där många år vid Wärtsiläs varv som konstruktör och PR-chef. Sedan början på 1970-talet är han heltidsarbetande båtkonstruktör i egen regi. H-båten, som initierades av Helsingfors Segelsällskap, premiärseglade 1968, är Hans Groops skapelse. Den är nu den största entypsklassen av kölbåtar i Europa, ja kanske i världen, med nära 5000 exemplar. Han har konstruerat mer än 100 entyps och serebyggda segel- och motorbåtar. Några exempel är ett flertal 5,5or, en till Kung Olav som vann silvermedalj och en 5,5 a som vann VM i Kalifornien 1985, H-35, H-star, H-323, och Targa 42, samt fylligare men välseglande båtar med mer komfort som till exempel Targa 96 och 101, Finnsailor 29 och 34,  Joe 17, Joe 34, Netta, Artina 33samt Degerö 33. Dessutom har han ritat flera one-off båtar t. ex. stora segelbåtar 54, 72 och 76 fot långa. Hans Groop är själv en mycket skicklig seglare med flera mästerskap. I dag seglar han en IS 400 av egen design. Hans Groop är långtida medlem i aktiv medlem i Helsingfors Segelsällskap (HSS). H-båten uppstod till en del som ett resultat av segelföreningens medlemmars diskussion om en modern ny förmånlig segelbåt med både goda kappseglings- och långfärdsegenskaper.

Se även 
Båtbyggnad
 Artikel om Hans Groop H-40
Svenska H-båts förbundets hemsida

Födda 1932
Finländska båtkonstruktörer
Män
Levande personer
Civila vapen

Civila vapen är vapen som används av civilpersoner. Användningsområdena för civila vapen kan skifta, men oftast är syftet jakt eller sportskytte. Vilka vapen som man som civilperson kan söka licens på skiftar från land till land.

Civila vapen i Sverige 
I Sverige kan man som privatperson söka licens på vapen av exempelvis cylinderrepeterande typ eller halvautomatisk typ. Automatvapen får inte ägas av civilpersoner, men kan förvaltas av person som har något myndighetsutövande. Exempelvis militär eller hemvärnspersonal.

Vapen
Kukko

Kukko är finskt glutenfri ölmärke bryggt och ägt av bryggeriet Laitilan Wirvoitusjuomatehdas sedan år 2001. Det mesta av Kukko säljs på burk och flaska.

Kukko skiljer sig från många andra ölsorter genom att den tillverkas med hjälp av vindkraft.
Ordet Kukko betyder tupp på finska och en sådan finns även på bryggeriets logotyp. Tuppen kommer från Letalas kommunvapen.

År 2003, fick Kukko Pils i Tammerfors utmärkelsen den bästa inhemska ölen.

Varianter
 Kukko Pils III (4,5 %, Pilsner)
 Kukko Vahva Pils (5,5 %, Pilsner)
 Kukko Tumma III (4,5 %, dark)
 Kukko Lager III (4,7 %, Lager)
 Kukko Vaalea III Olut (4,7%, blond)
 Kukko Portteri (6,5 %, Porter)

Referenser 

Finländska ölmärken
Lanzas grottsalamander

Lanzas grottsalamander (Salamandra lanzai) är ett groddjur i familjen salamandrar.

Utseende 
Lanzas grottsalamander är mycket lik den nära släktingen alpsalamander, som den tidigare betraktades som en underart till. Den är dock något större; som mest kan den bli upp till 16 cm lång, den har en mera avrundad svansspets och saknar parotidkörtlar. Färgen är vanligtvis helsvart utan mönster. Trots att den inte lever i vatten har fötterna simhudsliknande hudveck.

Vanor 
Arten lever i klippig bergsterräng som alpängar och bergssluttningar, oftast ovan trädgränsen och nära rinnande vatten. På lägre nivåer återfinns den i barr- och blandskog. Den lever främst på höjder mellan 1 200 och 2 600 meter, även om det finns obekräftade uppgifter om att den skall ha iakttagits på 2 800 meters höjd. Födan består av allehanda ryggradslösa djur. Lanzas grottsalamander är aktiv mellan början av maj till oktober och framför allt nattetid, även om kraftiga regn kan få den att visa sig även under dagen. Under resten av dygnet gömmer den sig under stenar, i klippskrevor och dylikt. Arten är långlivad, och kan bli åtminstone 20 år gammal.

Fortplantning 
Litet är känt om artens fortplantning, men det förefaller som om den skulle para sig under sensommaren. Dräktigheten varar åtminstone 2 år, varefter honan föder 1 till 6 välutvecklade ungar.

Utbredning 
Arten finns i ett begränsat område i de västra alperna i sydöstra Frankrike och nordvästra Italien.

Status 
Lanzas grottsalamander är klassad som sårbar ("VU", underklassning "D2") på grund av det begränsade utbredningsområdet och populationen, men beståndet anses vara stabilt.

Referenser 

Salamandrar
Hejnumskäringen

Hejnumskäringen var benämningen för två naturläkekvinnor: 

 Greta Olofsdotter Enderberg
 Gertrud Olofsdotter Ahlgren
Det är vattenpumpen, Gerd

Det är vattenpumpen, Gerd är en sång med Galenskaparna och After Shave med text och musik av Claes Eriksson.

Låten framförs i ett avsnitt av TV-serien Macken, då rollfiguren Edvard, spelad av Per Fritzell, frågar Roy om han får låna telefonen för att ringa ett samtal hem till sin fru och berätta att han är försenad. Väl på kontoret vid telefonen levererar han sedan lätt snyftandes denna sång om att han inte kan komma hem i tid eftersom han fått fel på vattenpumpen på bilen.

Låten återfinns även på albumet Macken (1986) samt samlingsboxen En go' box (1994).

Galenskaparna och After Shave
Sånger 1986
Greta Enderberg

Greta Olofsdotter Enderberg, född 1746 vid Västerbjers i Gothem, död 3 oktober 1831 i Hejnum, känd under namnet Hejnumskäringen, var en välkänd svensk naturläkare, en så kallad klok gumma, verksam på Gotland under 1700-talets andra hälft. Hon var vida omtalad och känd utanför sitt landskaps gränser och utgör ett känt namn i Gotlands folkflora. Hon kallades ibland "den gamla Hejnumkärringen" för att skilja henne från hennes dotter, som också kallades Hejnumkärringen.

Biografi
Greta Enderberg var dotter till båtsman Olof Jönsson Lunda (1692–1773) och dennes andra maka Pernilla Larsesdotter (1715–1779) och sondotter till den berömda folkmedicinaren Brita Biörn. Hon gifte sig 1778 med Olof Enderberg från Visby (1751–1723), och flyttade med honom till Hejnum, där han var skolmästare. Greta Enderberg blev liksom sin farmor verksam som naturläkare eller klok gumma. Det är inte känt om någon av hennes föräldrar var verksamma som naturläkare, men det anses troligast att hon lärde sig läkekonsten av antingen sin mor eller också sin berömda farmor, som avled vid okänd tipunkt och kan ha varit vid liv så sent som år 1765.      

År 1813 efterträddes hon i sin medicinska verksamhet av sin dotter, Gertrud Olofsdotter Ahlgren, som också kallades Hejnumskäringen. De har därför ibland blivit förväxlade. Mor och dotter var båda kända för sina örtmediciner men troddes också ha magiska egenskaper.   

I en insändare i Wisby Weckoblad år 1836 beskriver provinsialläkaren i Visby, Andreas Andrée, hennes och hennes dotters verksamhet och andra av samma yrke: 
"Gotlands kloka Gummor: Kronan för dem alla, den så kallade Hejnumkärringen, mor och dotter, har i många år opåtaldt drifwit sitt gyckleri, ... Efterfrågar man nu hwilka dessa kloka qwinnor äro, så finner man, att de för det mesta äro ur den sämsta folkklassen, råa, okunniga och ofta wanfrejdade quinspersoner, …"

Källor 
 Jan-Inge Wall: Hon var en gång tagen under jorden (1989)
 http://www.gotland.net/sv/kvinnfolki/hejnumkallingen
 Botare. En bok om Etnomedicin i Norden. Gummessons Tryckeri AB, Falköping 1980. 

Personer i Gotlands historia
Födda 1746
Avlidna 1831
Kvinnor
Svenska botare
Flemming Lund

Fleming Lund, född 6 oktober 1952 i Köpenhamn, är en dansk före detta fotbollsspelare.

Han spelade oftast som offensiv mittfältare på planen. Han spelade 20 A-landskamper för danska landslaget (1972-1979). Han spelade som proffs för Fortuna Düsseldorf och Rot-Weiss Essen. 1979 blev han tysk cupmästare med Düssleldorf. Under 1980-talet spelade han i olika amerikanska klubbar.

Externa länkar 
 Karriärstatistik på Fussballdaten.de

Danska fotbollsspelare
Födda 1952
Män
Spelare i Royal Antwerp FC
Spelare i Rot-Weiss Essen
Spelare i Fortuna Düsseldorf
Spelare i Vancouver Whitecaps FC
Levande personer
Spelare i Tampa Bay Rowdies (1975–1993)
George Howard, 9:e earl av Carlisle

George James Howard, 9:e earl av Carlisle, född den 12 augusti 1843 i London, död 1911 på Brackland, Hindhead, Surrey, England, var en brittisk politiker och konstnär. Han var son till Charles Wentworth Howard och Mary Priscilla Harriet Parke, och sonson till George Howard, 6:e earl av Carlisle.

Han gifte sig 1864 med Rosalind Stanley (1845-1921), dotter till Edward John Stanley, Baron Stanley of Alderley.

George Howard var parlamentsledamot (liberal) 1879-1885. Han blev jur.dr. vid universitetet i Durham 1908. Han efterträdde sin ogifte farbror, William George Howard, 8:e earl av Carlisle som earl av Carlisle 1889. Han var känd som en duktig konstnär i prerafaelitisk stil.

Barn 
 Lady Mary Henrietta Howard (1865-1956), gift med George Gilbert Aimé Murray
 Charles James Stanley Howard, 10:e earl av Carlisle (1867-1912) , gift med Rhoda Ankaret L'Estrange (1867-1957)
 Lady Cecilia Maude Howard (1868-1947), gift med Charles Henry Roberts
 Hubert George Lyulph Howard (1871- d. i Omdurman, Sudan, 1898)
 Christopher Edward Howard, löjtnant (1873-1896)
 Oliver Howard (1875-1908), gift med Muriel Stephenson (d. 1952) 
 Geoffrey William Algernon Howard (1877-1935), gift med Hon. Ethel Christian Methuen
 Michael Francis Stafford Howard, löjtnant (1880-1917), gift med Nora Hensman
 Lady Dorothy Georgiana Howard (1881-1968), gift med Francis Robert Eden, Baron Henley of Chardstock
 Elizabeth Dacre Howard (1883-1887)
 Lady Aurea Fredeswide Howard (1884-  ), gift 1:o 1923 med Denyss Chamberlaine Wace. Gift 2:o 1928 med major Thomas MacLeod.

Källor

Noter

Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska konstnärer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1843
Avlidna 1911
Män
Generalstaben i Folkets befrielsearmé

Generalstaben i Folkets befrielsearmé är en av de fyra högkvarteren som lyder direkt under Centrala militärkommissionen i Folkrepubliken Kina. Den har ansvar för operativt kommando, värvning, gruppering, utbildning och administration.

Generalstaben är belägen i Peking och stabschef är sedan 2022 Liu Zhenli.

Den har följande avdelningar

Operativ militär ledning Första avdelningen av Generalstaben i Folkets befrielsearmé
Försvarsunderrättelser, Andra avdelningen av Generalstaben i Folkets befrielsearmé
Signalspaning, Tredje avdelningen av Generalstaben i Folkets befrielsearmé
Elektronisk krigföring, Fjärde avdelningen av Generalstaben i Folkets befrielsearmé
Avdelning för militära kommunikationer
Avdelning för Mobilisering
Avdelning för Ledning

Stabschefer
Xu Xiangqian (徐向前): 1949-1950 
Nie Rongzhen (聂荣臻): 1950-1954
Su Yu (粟裕): 1954-1958 
Huang Kecheng (黄克诚): 1958-1959 
Luo Ruiqing (罗瑞卿): 1959-1965 
Yang Chengwu (杨成武): 1965-1966 
Huang Yongsheng (黄永胜): 1968-1971 
Deng Xiaoping (邓小平): 1975-1980 
Yang Dezhi (杨得志): 1980-1987 
Chi Haotian (迟浩田): 1987-1992 
Zhang Wannian (张万年): 1992-1995 
Fu Quanyou (傅全有): 1995-2002
Liang Guanglie (梁光烈): 2002-2007 
Chen Bingde (陈炳德): 2007-2012
Fang Fenghui (房峰辉): 2012-2017
Li Zuocheng (李作成): 2017-2022
Liu Zhenli (刘振立): 2022-

Källor

Kinas militär
WP:Projekt Kina
Charles Howard, 10:e earl av Carlisle

Charles James Stanley Howard, 10:e earl av Carlisle, född den 8 mars 1867 i London, död där den 20 januari 1912, känd som viscount Morpeth mellan 1889 och 1911, var en brittisk militär och liberalunionistisk politiker. Han var son till George Howard, 9:e earl av Carlisle.

Carlisle gjorde delvis en militär karriär och tjänstgjorde bland annat som kapten under andra boerkriget 1902. Han var också politiskt engagerad och från 1904 ledamot av underhuset där han tillhörde unionistpartiets mera bemärkta yngre medlemmar och var en av den Chamberlainska "tariffreformens" ivrigaste förespråkare. 

Carlisle gifte sig 1894 med Rhoda Ankaret L'Estrange (1867-1957), dotter till överste Paget Walter L'Estrange.  Earlen ligger begravd i Lanercost Abbey.

Barn
 George Howard, 11:e earl av Carlisle (1895-1963) , gift 1:o 1918 med Bridget Helen Hore-Ruthven (1896-1982) , (skilda 1947) . Han gifte sig 2:o 1947 med Esmé Mary Iredell (d. 1997)
 Lady Constance Ankaret Howard (1897-1964) 
 Lady Ankaret Cecilia Caroline Howard (1900-1945) , gift med Sir William Jackson, 7th Bt.
 Lady Elizabeth Henrietta Howard (1903-1969) , gift med Lawrence Robert Maconochie-Welwood

Källor

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Engelsk adel
Brittiska politiker
Alumner från Balliol College, Oxford
Födda 1867
Avlidna 1912
Män
Holmsjön, Ånge kommun

Holmsjön är en sjö i Ånge kommun i Medelpad som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Ljungan.

Sjön är reglerad genom Östavallselet och dess höjd över havet varierar mellan 240 och 244 meter. Medeldjupet är 7,3 meter och största djup är 24 meter enligt SMHI:s sjöregister. I Holmsjön finns bl.a. abborre, gädda, sik, öring, lake, mört och id. I strömmande delar finns harr. Före regleringen fanns även ål.

Geografi 
Sjön är indelad flera olika delar. Området längst i norr utgör Bysjön, som i sydvästlig riktning övergår i Boviksfjärden. Denna slutar vid Ålnäset där vägbron mellan halvön Holmnäset och byn Krog går. Söder om bron ligger Skärsundsviken med sjöns ostligaste del. I nordost, sydväst om Holmnäset finns Lastarfjärden. I väster, vid byn Kölsillre, mynnar Ljungan ut i sjön. Ljungan fortsätter sin färd mot havet efter att passerat Östavallselet i Skärsundsviken väster om tätorten Östavall. Vattendragen Juån och Kvarnån har också sin mynning i sjön vid byn Rotnäset.

Delavrinningsområde 
Holmsjön ingår i delavrinningsområde (692413-148032) som SMHI kallar för Utloppet av Holmsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 541 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Ljungan mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (56 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Ånge kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ljungans avrinningsområde
Insjöar i Medelpad
Insjöar i Ånge kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer