kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brad Delp

Bradley Edward Delp, född 12 juni 1951 i Peabody, Massachusetts, uppväxt i Danvers, Massachusetts, död 9 mars 2007 i Atkinson, New Hampshire, var en amerikansk musiker, främst känd som sångare i bandet Boston.

Död
Den 9 mars 2007 hittades Delp död i sitt hem i Atkinson i New Hampshire. Delp, som endast var 55 år gammal, hade låst in sig i sitt badrum och avled av röken från två träkolsgrillar han hade tänt på. Han hittades av sin fästmö, Pamela Sullivan, liggande på en kudde på badrumsgolvet med ett avskedsbrev, fastsatt på sin tröja, som löd: "ensam själ". Den officiella dödsorsaken var kolmonoxidförgiftning. Delp var känd som en hänsynsfull person och hade lämnat en varningslapp på husdörren att det fanns kolmonoxid i huset. Samma dag togs Bostons officiella webbplats ner och byttes ut av uttalandet: "Vi har just förlorat den trevligaste personen i rock and roll-världen." Delp lämnade privata lappar till samtliga familjemedlemmar och en lapp till allmänheten: "Mr. Brad Delp. Je suis une âme solitaire" (franska för "Jag är en ensam själ").

En 5 timmar lång hyllningskonsert ägde rum 19 augusti 2007 med band som Extreme, Godsmack och Delps andra band under nittiotalet, RTZ och hans Beatles-coverband, Beatlejuice. Boston som var avslutande huvudakt hade bjudit in samtliga forna bandmedlemmar.

Diskografi 
Album med Boston

Album med Barry Goudreau

Album med Orion the Hunter

Album med RTZ

Album med Delp and Goudreau

Album med Mark "Guitar" Miller

Referenser

Noter

Externa länkar

Artikel av Fredrik Strage Dagens Nyheter 30 mars 2007

Födda 1951
Avlidna 2007
Amerikanska rocksångare
Män
Personer från Danvers
Robert Högfeldt

Gustav Robert Högfeldt, född 13 februari 1894 i Eindhoven, Nederländerna, död 5 juni 1986 i Djursholm, var en svensk tecknare, grafiker, illustratör och karikatyrist.

Biografi
Högfeldt studerade måleri i Düsseldorf, 1913/17 vid Stockholms Akademi och i Paris. Han bereste Frankrike och Italien och levde i Stockholm. Högfeldt är särskilt känd för sina humoristiska bilder och bokillustrationer som t.ex. i Maria Olofsson bok På trollkalas, sagor för snälla och stygga barn. Högfeldt tecknade vinjetten till förstautgåvan av Fridas bok.

En del av hans verk måste idag betecknas som rasistiska. Svarta människor avbildades med de för tiden typiska attributen, såsom jätteläppar. En teckning med titeln Fel leverans visar ett svart barn som släpps ner av storken i en skorsten i en stad med bara vita människor. I akvarellen Farlig kust dansar en svart flicka i bastkjol för att locka till sig en intet ont anande sjöman, medan kannibaler väntar bakom ett plank med grytan kokande.

Högfeldt finns representerad vid bland annat Norrköpings konstmuseum.

Bibliografi
 - Tyska upplagor 1937 och 1940.
 - Tyska upplagor 1938, 1943, 1951, 1959, 1974 och 1980.
 - Tyska upplagor 1942 och 1955.
 - Tysk upplaga 1943.

 - Innehåller även en faksimil av Solo i negerbyn.

Illustrerade böcker av andra upphovsmän

 - Även dansk, norsk och tysk upplaga.
 - Tyska upplagor 1947 och 1960.

Filmografi  
1934 – Bam-Bam – Så tuktas ett troll

Teater

Scenografi

Referenser

Artikeln är baserad på tyska Wikipedias artikel Robert Högfeldt

Художник-иллюстратор Густав Роберт Хёгфельд - Presentation med flera avbildade verk.

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska illustratörer under 1900-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Eindhoven
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1894
Avlidna 1986
Män
Kansk

Kansk (ryska Канск) är en stad i Krasnojarsk kraj, Ryssland. Folkmängden uppgick till 91 658 invånare i början av 2015. Kansk grundades 1628 som en träfästning (ostrog) och fick stadsrättigheter 1782. Den är en av de äldsta städerna i Sibirien. Staden är belägen vid vänstra stranden av floden Kan, en biflod till Jenisej, av vilken staden fått sitt namn. Staden ligger vid Transsibiriska järnvägen och väg M55 "Bajkal" och har en flygvapenbas. Staden är centrum i brunkolsdistriktet Kansk-Atjinsk, som under början av 1980-talet utvecklades till ett av de största kolfälten i Sovjetunionen. Den har även bomulls-, cellulosa- och livsmedelsindustri.

Källor

Externa länkar
Stadens webbplats

Orter i Krasnojarsk kraj
Orter grundade 1628
Zjeleznogorsk, Krasnojarsk kraj

Zjeleznogorsk (ryska Железного́рск) är en stad i Krasnojarsk kraj, Ryssland, och har cirka 85 000 invånare. Staden är starkt knuten kring den kärnvapenindustri som var anledningen att man grundade staden år 1950, då under namnet Krasnojarsk-26. Zjeleznogorsk är och var från början en så kallad stängd stad, som lyder under strikta regler när det gäller resor till och från staden samt boende.

Administrativt område 
Zjeleznogorsk administrerar även områden utanför själva centralorten.

Källor 

Orter i Krasnojarsk kraj
Simeon Solomon

Simeon Solomon, född 9 oktober 1840 i London, död 14 augusti 1905 på St. Giles fattighus i London, var en brittisk prerafaelitisk målare.

Biografi
Simeon föddes i en judisk familj som det åttonde och sista barnet. Han var son till den framstående köpmannen Meyer Solomon och konstnären Kathe Levey. Simeon var yngre bror till konstnärerna Abraham Solomon och Rebecca Solomon (1832–1886).

Efter att ha utbildat sig tog han, omkring 1850, målerilektioner för Abraham och studerade 1852 vid Carey's Art Academy. Hans syster var den första som ställde ut hans verk, i Royal Academy samma år.

Som student vid Royal Academys skolor presenterades han 1857 av Dante Gabriel Rossetti för andra medlemmar i det prerafaelitiska sällskapet, däribland poeten Algernon Swinburne och målaren Edward Burne-Jones. Hans första utställning var på Royal Academy 1858 och han fortsatte att ställa ut sina verk på Royal Academy mellan 1858 och 1872. Utöver sådana litterära målningar som karaktäriserade den prerafaelitiska skolan, innehöll hans verk även scener ur den hebreiska bibeln samt genremålningar som skildrade det judiska livet och dess seder. 

1873 avbröts hans karriär då han arresterades på en offentlig toalett i London och dömdes till straffarbete för onaturlig otukt. Straffet reducerades senare till polisövervakning. Han flydde till Frankrike, men arresterades på nytt 1874 och dömdes då till tre månaders fängelse. 

Från år 1885 bodde han på fattighus. Han förtjänade ibland lite pengar som trottoarmålare och på att sälja tändstickor. Han hade sällan råd med duk till sina tavlor utan var hänvisad till papper och överblivna kartongbitar. Det anses att hans konstnärliga gärning även blev lidande av hans höga alkoholkonsumtion, vilken så småningom ledde till hälsoproblem och till hans död 1905. Han är begravd på den judiska kyrkogården i Willesden.

Externa länkar 

 Delvis översatt version från engelskspråkiga Wikipedia
 Simeon Solomon Research Archive
 Profil ur GLBTQ Encyclopedia
 Fallen angel - artikel av Neil Bartlett ur The Guardian, 7 oktober 2005

Referenser 

Brittiska konstnärer
Födda 1840
Avlidna 1905
Män
Prerafaeliterna
Dan Olweus

Dan Åke Olweus, född 18 april 1931 i Kalmar, död 20 september 2020 i Bærum, Norge, var en svensk psykolog som var professor i personlighetspsykologi vid Universitetet i Bergen i Norge. Han var internationellt känd för sin forskning om mobbning bland skolbarn.

Olweus tjänstgjorde som rektor vid Ericastiftelsen i Stockholm, där han bedrev forskning om utagerande pojkar. Han disputerade för filosofie doktorsgrad vid Umeå universitet 1969. Vid denna tidpunkt kom de första internationella diskussionerna om fenomenet mobbning, och Olweus insåg sambandet med sin egen forskning. Han tillträdde som professor i Bergen 1969, och året därpå inledde han en av de första vetenskapliga undersökningarna om mobbning.

Förutom vetenskapliga rapporter har Olweus skrivit flera populärvetenskapliga böcker. Hans bok Åtgärdsprogram mot mobbning används ofta i svenska skolor. Han erhöll flera internationella priser för sin forskning och invaldes 1990 till medlem i Academia Europaea.

Bibliografi i urval
 Hackkycklingar och översittare: forskning om skolmobbning (1973)
 Mobbning: vad vi vet och vad vi kan göra. (1986)
 Mobbning bland barn och ungdomar (1999)

Källor

 

Födda 1931
Svenska psykologer
Alumner från Umeå universitet
Män
Avlidna 2020
Svenskar i Norge
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Kalmar
Ledamöter av Academia Europaea
Berezniki

Berezniki (ryska Березники) är den näst största staden i Perm kraj, Ryssland. Folkmängden uppgick till 148 955 invånare i början av 2015.

Källor 

Orter i Perm kraj
Solikamsk

Solikamsk (ryska Соликамск) är den tredje största staden i Perm kraj i Ryssland. Folkmängden uppgick till 95 514 invånare i början av 2015.

Efter det svenska nederlaget vid Poltava 1709 tillfångatogs bl.a. 93 svenska officerare och fyra läkare. De fördes efter kapitulationen vid Perevolotjna till fångenskap i Solikamsk. Officerarna fördes främst till staden Solikamsk, medan de meniga spreds ut på olika platser i Ryssland. Även andra svenskar hade under dessa år förts till Solikamsk. Först 1722, sedan fred slutits i Nystad, kunde de sista 186 överlevande svenskarna i Solikamsk återvända till Sverige.

Källor

Externa länkar

Orter i Perm kraj
Ussurijsk

Ussurijsk () är den näst största staden i Primorje kraj i sydöstra Ryssland. Centralorten hade 168 137 invånare i början av 2015, med totalt 194 250 invånare i hela det område som administreras av staden. Ussurijsk fick sitt nuvarande namn 1957. Staden grundades 1866 under namnet Nikolskoje, och dess stadsrättigheter härrör från 1898. Ussurijsk hette Vorosjilov mellan åren 1935 och 1957.

Källor 

Orter i Primorje kraj
Gränsorter i Asien
Muztagh Tower

Muztagh Tower (även Mustagh Tower; Muztagh: istornet), är ett 7273 meter högt berg i Karakoram i norra Pakistan. Muztagh Tower anses bland utövare av bergsklättring vara ett av de mest svårbestigna berg som finns i världen. Berget ligger mellan sänkorna från Baltoro- och Sarpo Laggo-glaciärerna och har förutom sin topp på 7273 meter ytterligare en mindre topp på sin nordöstliga kam med en höjd på 7180 meter.

Länge ansågs det inte vara möjligt att bestiga berget, men 6 juli 1956 bestegs det från den västra sidan av en brittisk expedition, bestående av John Hartog, Joe Brown, Tom Patey och Ian MacNaught Davis. Den brittiska expeditionen besteg berget fem dagar före en fransk expedition gjorde det från östsidan. Den lägre toppen bestegs först år 1984, via den nordöstliga kammen.

1990 bestegs Muztagh Tower av Göran Kropp och Rafael Jensen.

Anmärkningar

Karakoram
Berg i Pakistan
WP:Projekt Kina
Nachodka

Nachodka (ryska Нахо́дка) är den tredje största staden i Primorje kraj i Ryssland. Den är belägen cirka 85 kilometer öst om Vladivostok och har cirka 155 000 invånare. Staden är en av de östligaste storstäderna i Ryssland, på ett avstånd av ca 9 000 kilometer från Moskva.

Historia 
Bukten där staden ligger hade ingen permanent befolkning innan byn  grundlades 1907. 1939 beslutade Sovjetunionen att en hamn skulle anläggas. Arbetet försenades av andra världskriget och hamnen kom i bruk 1947. Staden fick stadsprivilegier i maj 1950 och befolkningen var då runt 28 000. 1950 stängdes Vladivostok för utlänningar eftersom basen för Sovjetunionens stillahavsflotta förlades dit. I och med det utvecklades Nachodka till Rysslands viktigaste hamnstad i Östasien. Efter att Vladivostok öppnats upp igen 1991, och efter ryska finanskrisen 1998 har stadens ekonomi gått tillbaka.

Administrativt område 
Nachodka administrerar även områden utanför själva centralorten. 

Livadija och Vrangel är sammanslagna med centrala Nachodka sedan 2004.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Primorje kraj
Marcel Marceau

Marcel Marceau, egentligen Marcel Mangel, född 22 mars 1923 i Strasbourg, död 22 september 2007 i Cahors i Lot (i hjärtinfarkt), var en fransk mimartist.

Biografi
Marceau fick sitt intresse för scenen efter att ha sett Charlie Chaplin. 1944 började Marceau som elev hos Étienne Decroux, och då kom också filmen Paradisets barn av Marcel Carné. Paradisets barn handlar om mimaren Jean-Gaspard Deburau på 1800-talet (i romantisk tappning). Inspirerad av filmen skapade Marceau en modern motsvarighet i sin gestalt Bip. Typiskt för Marceau är att han gör tyst pantomim som berättar något - en historia, en moralitet, en betraktelse. Berömd är också hans kapacitet att ur tomma intet få publiken att se hela världar.

Marceau medverkade som sig själv i Mel Brooks film Det våras för stumfilmen (1976) i vilken han uttalar filmens enda talade ord - Non. Kanske också det enda ord han någonsin uttalat under sin konstutövning som mimare. I filmen Barbarella (1968) spelade han dock Professor Ping i en talande roll. Detta var första gången hans röst hördes på film.

År 1978 öppnade han en mimskola som hette École de mimodrame som då låg i Paris.

Övrigt
Filmen Resistance från 2020 handlar om Marcel Marceaus liv under andra världskriget.

Fotnoter

Franska skådespelare under 1900-talet
Franska mimare
Mottagare av Wallenbergmedaljen
Födda 1923
Avlidna 2007
Män
Officerare av Hederslegionen
Personer från Strasbourg
Abel Muzorewa

Abel Tendekayi Muzorewa, född 14 april 1925 i Mutare, död 8 april 2010 i Harare, var en zimbabwisk metodistbiskop och nationalistledare. Han var premiärminister i det så kallade Zimbabwe Rhodesia juni till december 1979.

Muzorewa var under 1970-talet ledare för partiet United African National Council (UANC), som förespråkade icke-våld mot det rådande brittisk-dominerade vita styret i Rhodesia. Partiet var det enda lagliga partiet, eftersom Joshua Nkomos ZAPU och Ndabaningi Sitholes och Robert Mugabes ZANU bedrev gerillakrig. I mars 1978 skrev Muzorewa och andra nationalistledare under ett avtal om en övergångsregering till svart majoritetsstyre, dock så att ett antal platser i landets parlament och regering skulle reserveras för landets vita. Det första valet hölls år 1979 och Muzorewa tillträdde som premiärminister. Joshua Nkomo och Robert Mugabe motsatte sig dock arrangemanget och inbördeskriget fortsatte, tills nyval förrättades i februari 1980. I valet förlorade Muzorewas UANC stort.

Abel Muzorewa ställde upp i presidentvalet mot Robert Mugabe år 1995, men förlorade stort. Muzorewa avled den 8 april 2010.

Externa länkar 

Zimbabwiska politiker
Födda 1925
Avlidna 2010
Män
Personer från Mutare
Pjatigorsk

Pjatigorsk (ryska: Пятиго́рск) är en kurort, den näst största staden i Stavropol kraj och huvudstaden i det Nordkaukasiska federala distriktet i Ryssland. Det är den enda staden i Ryssland som är huvudstad för ett federalt distrikt men inte för sitt federationssubjekt.

Kurorten inrättades 1831 och har varit kända för sina varma svavelkällor med hög radioaktivitet.

Administrativt område 
Pjatigorsk administrerar ytterligare två orter samt viss del landsbygd utanför själva centralorten.

Källor

Externa länkar
Nevinnomyssk

Nevinnomyssk (ryska Невинномы́сск) är den fjärde största staden i Stavropol kraj, Ryssland. Folkmängden uppgick till 117 868 invånare i början av 2015.

Källor
Isle of Dogs

Isle of Dogs är en halvö i Docklandsområdet i östra London, Storbritannien. Isle of Dogs är även en stadsdel (district) i London Borough of Tower Hamlets. 

Halvön, som omges av floden Themsen på tre sidor, präglas ännu av kontraster, med såväl nya skyskrapor som en del mer nedgångna kvarter.

Stadsdelar i London
Halvöar i Storbritannien
Före detta öar
Étienne Decroux

Étienne Decroux (uttal: [də'kru]), född 19 juli 1898 i Paris i Frankrike, död 12 mars 1991 i Billancourt i Frankrike, var en fransk skådespelare och koreograf. Han var en av förnyarna inom den moderna mimkonsten.

Från början var Decroux en teater- och filmskådespelare. I trettioårsåldern började han utforska kroppens rörelser. Decroux ägnade resten av livet främst åt att undervisa och komponera rörelser i dramatiska sekvenser. Han strävade efter en teater där skådespelaren använder kroppen på samma sätt som musikern använder sitt musikinstrument; hans ord för denna mimkonst var "kroppslig mim" (mime corporel). Skådespelaren ska vara en skapande konstnär och inte bara exponerar sitt eget inre.

Förnyaren Decroux hade ett stort antal moderna mimare, inklusive Marcel Marceau, i lära hos sig.

Referenser

Externa länkar

Franska skådespelare under 1900-talet
Franska koreografer
Franska mimare
Födda 1898
Avlidna 1991
Män
Skådespelare från Paris
Kislovodsk

Kislovodsk (ryska Кисловодск) är en kurort och den tredje största staden i Stavropol kraj i Ryssland. Den hade 130 007 invånare i början av 2015, med totalt 136 831 invånare boende i hela det område som administreras av staden.

Kända personer från Kislovodsk 
 Arthur Adamov, författare
 Aleksandr Solzjenitsyn, författare, mottagare av Nobelpriset i litteratur

Externa länkar 
Stadens officiella webbplats (på ryska)

Källor 

 
Orter grundade 1803
Paradisets barn

Paradisets barn (franska: Les Enfants du paradis) är en fransk dramafilm från 1945 i regi av Marcel Carné, med manus av Jacques Prévert. Filmen nominerades till en Oscar för bästa originalmanus vid Oscarsgalan 1947.

Handling 

Synopsis bygger delvis på kända fakta, bland annat kring den berömde mimaren Jean-Gaspard Deburau och hans Théâtre des Funambules på Boulevard du Temple (Tempelboulevarden) – eller Brottets boulevard som den kallades i folkmun – i Paris. 

Filmen är en storslagen fresk om teaterlivet i Frankrike på 1830-talet och om den omöjliga kärleken mellan just mimaren, kallad Baptiste, spelad av Jean-Louis Barrault, och den koketta aktrisen Garance, spelad av Arletty. Handlingen tillspetsas av ytterligare en beryktad karaktär från denna tid, mördaren och poeten Pierre François Lacenaire, gestaltad av Marcel Herrand, vilken även han har en relation till Garance i filmen, liksom två andra män för övrigt.

Om filmen 
Paradisets barn har visats i SVT, bland annat 1978, 1986 och 2002.

Rollista

Andra adaptioner 
På Dramatens lilla scen gjorde Ellen Lamm  berättelsen till en pjäs år 2012.

Fotnoter

Externa länkar 

 
 
 

Franska dramafilmer
Franska filmer 1945
Filmer som utspelar sig på en teater
Franskspråkiga filmer
Filmer i regi av Marcel Carné
Pik Lenina

Pik Lenina eller Пик Ленина (svenska: Lenintoppen) är det högsta berget i Trans-Alaykedjan i Centralasien, och den näst högsta punkten bland Pamirbergen (Pik Ismoil Somoni i Tadzjikistan är högre; 7495 m, förutom ett berg i kinesiska Pamir). Pik Lenina är 7134 meter högt, toppen ligger på gränsen mellan Tadzjikistan och Kirgizistan och är den näst högsta punkten i de båda länderna (Dzjengisj Tjokusu är högst i Kirgizistan; 7439 m). Berget kallas ibland för "Achiktash". Det upptäcktes 1871 och namngavs först efter Konstantin Kaufmann till Pik Kaufmann.

1928 ändrades namnet till Pik Lenina efter Sovjetunionens ledare Vladimir Lenin. Ända tills 1933 trodde man att berget var det högsta i Pamir, ända tills Pik Ismoil Somoni (vid tidpunkten kallad för Pik Stalin) bestegs och höjdbestämdes.

I juli 2006 byttes namnet igen. Motstridiga uppgifter talar om olika namn för berget. Det nya namnet Självständighetstoppen rapporteras av olika ryska medier, medan andra källor kallar den lägre toppen för detta namn och kallar den högre Avicenna efter filosofen .

Berget bestegs första gången 1928 av en tysk expedition bestående av Karl Wien, Eugene Allwein och Erwin Schneider.

16 etablerades rutter uppför berget finns, nio på södra sidan och sju på de norra sluttningarna. Pik Lenina anses bland bergsklättrare vara ett lätt berg att bestiga trots sin höjd med flera tekniskt okomplicerade rutter, och som ligger cirka 40 km från bilväg, och har därför blivit en populär destination. Det är det mest bestigna av alla 7000-metersberg. Det har ägt rum många olyckor på berget, ofta orsakade av laviner och snöstormar. 1974 omkom en expedition av 8 kvinnliga bergsklättrare i en snöstorm. 1990 orsakade en lavin 43 klättrares död.

Referenser

Externa länkar
Personer som bestigit berget.
Angående namnet

Berg 7000 meter över havet eller högre
Pamir
Berg i Tadzjikistan
Berg i Kirgizistan
Jean-Gaspard Deburau

Jean-Gaspard "Baptiste" Deburau, ursprungligen Jan Kašpar Dvorák, född 31 juli 1796 i Kolín, död 16 juni 1846 i Paris, var en böhmisk-fransk mimare, berömd för rollen som Pierrot på Théâtre des Funambules mellan 1817 och 1830.

Théâtre des Funambules, vilket betyder Lindansarteatern, låg i Paris på nr 54 Boulevard du Temple, i folkmun benämnd Boulevard du Crime. 1815 fick teatern intressant nog tillstånd att spela, inte talteater men pantomimer, och Jean-Gaspard Deburau började skapa olika scener för sin stående, stumma rollkaraktär Pierrot. Han blev snabbt populär och mellan 1817 och 1830 spelade Deburau varje dag på Funambules, tre gånger om dagen. Deburaus Pierrot är en typisk parisare med jobb som stalldräng, murare, mjölnare och så vidare.

Funambules var en enkel teater för fattigt folk, inga journalister skrev om föreställningarna, inga författare skrev åt teatern. Ändå rymde den 600 åskådare och spelade för utsålda hus. Men 1830 upptäcktes teatern av journalister. Berömda författare började skriva pjäser om Pierrot som förändrade honom till en romantisk drömmare i månsken. 

Den franska långfilmen Paradisets barn (1945) utgick bland annat från Jean-Gaspard Deburaus liv när den skildrade stämningarna i dåtidens Paris. Manusförfattaren Jacques Prévert gav så småningom ut filmmanuset i bokform.

Externa länkar

Franska skådespelare under 1800-talet
Män
Födda 1796
Avlidna 1846
Personer från Kolín
Komsomolsk-na-Amure

Komsomolsk-na-Amure (ryska Комсомо́льск-на-Аму́ре) är den näst största staden i Chabarovsk kraj i Ryssland och hade 253 030 invånare i början av 2015. Den är belägen vid floden Amur och grundades 1860 under namnet Permskoje.

Historia 
Området där staden ligger var tidigare en del av Mongolväldet och sedan Qingdynastin innan det blev en del av Tsarryssland 1858. 1860 grundades byn Permskoje. Dagens stad började byggas när Ryska SFSR på 1930-talet beslutade anlägga ett skeppsvarv på platsen. Staden har fått sitt namn av det kommunistiska ungdomsförbundet Komsomol som hjälpte till att bygga staden. Efterledet "na-Amure" har lagts till för att särskilja den från andra städer med samma namn.

Staden är ett viktigt industriellt center i Ryska fjärran östern med bland annat flygplansfabrik, skeppsvarv och timmerindustri.

Vänorter 
 Jiamusi, Kina 
 Kamo, Japan

Kända personer från Komsomolsk-na-Amure
Sergej Plotnikov (1990–), ishockeyspelare
Julija Tjepalova (1976-), längdskidåkare

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Chabarovsk kraj
Sagan om världens mest hypade band

Sagan om världens mest hypade band är en punkmusikal skriven och producerad av Per Granberg sångare och gitarrist (började som basist) i punkbandet Charta 77

Det var under 1999 som Granberg fick idén att skriva en punkmusikal, han skrev historien och texterna som spelades av hans band Charta 77. Efter ett halvårs spelande och mixande i studion var det klart och punkmusikalen släpptes på cd i februari 2000.

Musikalen handlar om det fiktiva bandet "Världens Mest Hypade Band" hela vägen från bildandet utanför replokalen genom motgångar, framgångar, medlemsbyten, splittring, solokarriärer och till sist sångarens tragiska död.

Granberg och resten av bandet funderade ett tag på att filmatisera historien men kom istället ut som radioteater i P3:s program Frispel den 10/9-2000 mellan klockan 20.03 och 23.00 detta gjorde att planerna på filmatisering lades på is.

Låtlista 
Arga Barn 
Sagan om världens mest hypade band del 1 
Spelar ingen roll 
Sagan om världens mest hypade band del 2 
Skyll inte på regnet 
Är vi fel? 
Månadens smak 
Sagan om världens mest hypade band del 3 
Två utav tre 
Så pratar dom väder 
Det går fort när sländor dör 
Jag är gud 
Sagan om världens mest hypade band del 4 
Dit solen aldrig når 
Han var ju gud 
Tre utav fem - Ung och död

Externa länkar 
Birdnest.se Charta 77

Svenska rockoperor
Album utgivna på Birdnest Records
Schweinshaxe

Schweinshaxe är ett sätt att tillaga fläsklägg genom att grilla hela läggen från rått tillstånd (till skillnad från rimmad). Vid tillagningen lämnas svålen på köttet, och den blir av detta knaprig.

Schweinshaxe är framför allt vanligt i södra Tyskland och Österrike där den serveras med surkål och knödel.

I norra Tyskland rimmas och kokas som regel fläskläggen, som då kallas Eisbein.

Kötträtter