kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Plommonbacken

Plommonbacken är ett område på östra delen av Blockhusudden på Södra Djurgården i Stockholm. Nedanför Plommonbacken ligger de historiska byggnaderna för Stora sjötullen.

Historik
På 1770-talet blev området upplåtet till hamninspektorn A. Valentinsson som började uppföra mindre sommarnöjen. I husens trädgårdar odlades med förkärlek plommon, därav namnet "Plommonbacken". Valentinssons son fortsatte med faderns arbete att bygga sommarhus och han sprängde bort en del av berget som fanns här ute. Graniten från berget användes på 1790-talet för bland annat bygget av Norrbro inne i Stockholm. 

De flesta av Plommonbackens stugor uppfördes i början av 1800-talet. Fasaderna är målade i gul kulör med röda snickeridetaljer, men även grönmålade hus förekommer. För sommargästernas nöje fanns ett badhus, också målat i gult och rött, som låg direkt öster om nuvarande Konditori Blockhusporten. Badstugan är numera riven. Plommonbackens sommarhus har upprustats till permanentbostäder och ägs av Djurgårdsförvaltningen som hyr ut dem.

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Djurgården
Johan I av Aragonien

Johan I av Aragonien (spanska Juan), född den 27 december 1350 i Perpignan, död den 19 maj 1396, var kung av Aragonien.

Johan efterträdde 1387 sin far Peter IV. Under sin regering väckte Johan I missnöje genom kostnaderna för krig på Sicilien och Sardinien och för ett präktigt hov. Han efterträddes av sin bror Martin.

Källor 
 

Aragoniens regenter
Sardiniens regenter
Personer i Spanien under 1300-talet
Personer från Perpignan
Födda 1350
Avlidna 1396
Män
Ugglan
André-Pierre Gignac

André-Pierre Gignac, född den 5 december 1985 i Martigues, är en fransk fotbollsspelare som spelar för Tigres och det franska landslaget.

Källor

Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Martigues
Spelare i FC Lorient
Spelare i Pau FC
Spelare i Toulouse FC
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i UANL Tigres
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i Liga MX
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Frankrike
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2020
Personer från Martigues
Födda 1985
Levande personer
Män
Lennart Hane

Lennart Hane, född 27 april 1931, död 10 december 2010, var en svensk advokat och debattör. Under 1970-talet var Hane engagerad inom den antikommunistiska rörelsen, för att senare ge aktivt stöd åt det högerextrema Europeiska arbetarpartiet.

Böcker 
Hane skrev böckerna Smygande diktatur : En studie i 1970-talets svenska reformpolitik (1972), Högerspöket : en analys över den nya socialdemokratins socialisering och utplåning av Sveriges civilisation (1976) och Förstatligandet av våra barn (1980). Boken Smygande diktatur skrevs enligt Hane själv för att "väcka opinionen för den fara mot Sveriges oberoende som den sovjetiska undergrävande verksamheten på lagstiftningens område utgör". Hane ansåg att Sovjets "undergrävande verksamhet" i Sverige hade gått så långt att massmedia redan "i hög grad" kontrollerades av "Moskvas intentioner". Hane redigerade även antologin Rättvisan och psykologin : en studie över psykologins makt i domstolarna (1993).

Politiskt engagemang 
Under 1970-talet var Hane styrelseledamot inom Svensk-Chilenska Sällskapet, en organisation som drevs av Ulf Hamacher och Åke Lindsten och arbetade för att ge en positiv bild av militärdiktaturens Chile (vilken sällskapet ansåg var utsatt för en kommunistisk smutskastningskampanj) Han var även styrelseledamot i Gustaf Petréns Medborgarrättsrörelsen Hane medverkade även med artiklar i tidningar som Operation Sverige, Argument för Frihet och Rätt samt Contra.

LaRoucherörelsen 
Enligt egen uppgift föreläste Hane även på konferenser anordnade av Schillerinstitutet i mitten av 1980-talet. I samband med att politikern Lyndon LaRouche åtalades för och dömdes till ett femtonårigt fängelsestraff för skattebrott medverkade Hane även i antologin Railroad! : U.S.A. vs Lyndon LaRouche, et al (1989) där han hävdade att Larouche var oskyldig och utsatt för en "häxprocess", samt att rättegången och den fällande domen mot Larouche hade förvandlat den amerikanska konstitutionen till en tom "Potemkin-kuliss".

Referenser

Män
Födda 1931
Avlidna 2010
Konspirationsteoretiker
Svenska jurister
Amroth (Tolkien)

Amroth är en fiktiv karaktär i J.R.R Tolkiens fiktiva värld om midgård.

Amroth, son till Amdír, var en Sindarin alv som efterträdde sin far, som var Herren över Lorien. Han blev trött på Midgård och färdades söderut till Edhellond, en gammal tillflyktsort för sitt folk. Han gick tillsammans med Nimrodel, hans älskade.
 
Nimrodel gick vilse i Ered Nimrais och Amroth försenade sin avresa till Valinor. När han slutligen satte segel tyckte han såg Nimrodel på kajerna, och han hoppade överbord för att simma tillbaka till henne. Han drunknade i Belfalas och återvände aldrig hem. Dol Amroth i södra Gondor är döpt efter honom, liksom flera ställen i Lorien. I tidigare versioner om Midgård var Amroth Galadriels och Celeborns son, och bror till Celebrían. Men denna idé övergavs.

Alver i Tolkiens värld
Sprechgesang

Sprechgesang (’talsång’) är ett tal som närmar sig sång, eller sång som närmar sig tal. Den tyska termen används i de flesta språk, vilket beror på att företeelsen oftast förknippas med tysktalande tonsättares verk.

I vidare bemärkelse kan flera blandformer betraktas som sprechgesang, till exempel ett parlando eller ett operarecitativ eller en psalmodi i liturgisk sång.

I strikt mening går det dock en skarp skiljelinje mellan sprechgesang och ett talat föredrag då den förra endast existerat i modern tid. Den moderna sprechgesang förutsätter att det finns en text som inte sjungs.

Sprechgesang uppkom i slutet av 1800-talet. Den förknippas med en innovativ modernistisk notation och framförs till strikt musikaliska parametrar som rytm och mer eller mindre exakt noterade tonhöjder.

Arnold Schönberg (Gurre-Lieder, Pierrot Lunaire) eller Alban Berg (Wozzeck) har i sina verk infört sprechgesang. I avant-garde-musik återfinns flera former av sprechgesang.

Sång
Ord och fraser på tyska
Millennium (svensk miniserie)

Millennium är en svensk TV-serie i sex delar från 2010 baserad på filmerna Män som hatar kvinnor, Flickan som lekte med elden samt Luftslottet som sprängdes (Millennium-serien av Stieg Larsson) med Michael Nyqvist och Noomi Rapace m.fl. TV-serien är producerad av Yellow Bird i samproduktion med ett flertal produktionsbolag såsom SVT, Nordisk Film och Film i Väst. TV-serien har till skillnad från filmerna en åldersgräns på 11 år. TV-serien Kristallen 2010 i kategorin "Årets TV-drama" och fick under 2011 en Emmy Award för bästa TV-film. Till Emmyn nominerades också Michael Nyqvist och Noomi Rapace som bästa skådespelare och skådespelerska.

Om serien
Varje film i serien är 2 x 90 minuter lång, vilket gör TV-serien ca 110 minuter längre än filmversion som gick upp på biograferna. Därmed bjuder den på en större fördjupning av både historier och rollfigurer. TV-serien sändes i sex delar i SVT1 med start 20 mars 2010. Sista delen sändes således den 24 april 2010. Varje filmdel släpptes i sin fulla version på DVD och Blu-ray i form av en box i oktober 2010.

Filmer som ingick i serien:

Rollista (i urval)

Referenser

Externa länkar 
 

TV-seriestarter 2010
TV-serieavslutningar 2010
TV-serier baserade på filmer
Kristallenvinnare 2010
Millennium (bokserie)
Svenskspråkiga TV-serier
Stockholm på film
Stockholm i fiktion
Svenska miniserier från 2010-talet
Family Force 5

Family Force 5 (FF5) är ett amerikanskt crunk rock-band från Atlanta. Det är ett kristet rockband, men medlemmarna har sagt i en intervju att de inte vill att deras musik ska vara mossig som den mesta kristna musiken, utan att den är till för att underhålla.

Bandet grundades 2004 av de tre bröderna Solomon (alias "Soul Glow Activatur"), Joshua (alias "Fatty"), och Jacob (alias "Crouton") Olds. Sedan tillkom Derek Mount (alias "Chapstique") och Nathan "Nate" Currin (alias "Nadaddy"). Bandet har givit ut tre album: Business Up Front, Party in the Back (2006), Dance or Die (2008) och Family Force 5 Christmas Pageant (2009). Ett fjärde album är planerat till mitten av 2010.

Family Force 5 spelar en blandning av hiphop, post-hardcore, alternativ rock, punkrock, och club oriented crunk, crunkcore, electropunk, electronica och nu-metal med positiva partytexter.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Crouton (Jacob Olds) – trummor (2004–2013), sång (2013–)
Fatty (Joshua Olds) – basgitarr, sång (2004– )

Tidigare medlemmar
Soul Glow Activatur (Solomon Olds) – sång, rytmgitarr (2004–2013) 
20 Cent (Brad Allen) – gitarr (2004–2005)
Nadaddy (Nathan Currin) – synthesizer, sång, slagverk (2004–2017)
Chapstique (Derek Mount) – sologitarr (2005–2017)
Hollywood (Teddy Boldt) – trummor (2013–2018)

Diskografi
Studioalbum
2006 – Business Up Front/Party in the Back
2008 – Dance or Die
2009 – Family Force 5 Christmas Pageant
2011 – III
2014 – Time Stands Still

Remixalbum
2009 – Dance or Die with a Vengeance
2013 – Reanimated

EP
2004 – The Phamily EP
2005 – Family Force 5 EP
2006 – Business Up Front, Party In the Back Diamond Edition EP
2008 – Dance or Die EP
2009 – Keep the Party Alive EP
2011 – III EP
2011 – Junk In the Trunk EP
2012 – III.V EP
2013 – Crank It Like a Chainsaw EP

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Family Force 5 live in Sweden

Amerikanska rockgrupper
Amerikanska kristna musikgrupper
Musik i Georgia
Kultur i Atlanta
Skansenberget

Skansenberget är ett berg på Djurgården i Stockholm som ligger inom friluftsmuseet Skansen. Berget är med sina 46 meter över havet södra Djurgårdens högsta punkt.

Skansenberget är intimt förknippat med friluftsmuseet Skansen som hade sin början i ett område kring berget. På våren 1891 fick Artur Hazelius köpa en bit mark uppe på Skansenberget och redan på hösten samma år öppnades Skansen för allmänheten.

Högsta byggnad på Skansenberget är tornet Bredablick. Nedanför bergets norra sida finns bland annat Skånska gruvan och villan Sirishov och nedanför bergets västra sluttning ligger Skansens gamla huvudingång, Hazeliusporten med Skansens bergbana upp till Skansenberget.

Referenser

 
Skansen
Dåliga mänskor

Dåliga mänskor är en roman av Mary Andersson, utgiven på Tidens förlag år 1991.

Romanen kretsar kring de båda tonåringarna Mackie och Lillemor i de av somliga illa sedda fattigkvarteren och barnrikehusen i Malmö under 1940-talets krigsår. De får sitt första arbete på senaps- och ättiksfabriken. Världen ligger öppen för dem; de drömmer om jitterbuggtävlingar och korkskor och håller sina drömmar levande trots en omgivning av våld och misär. Det hela är beskrivet med stor humor och berättarglädje, trots svårigheterna som människorna levde under 1943. 

Berättelsen utgör också underlag till musikalen Dåliga mänskor med urpremiär på Malmö Musikteater 26 november 1999 i regi av Philip Zandén. Musiken skrevs av Mikael Wiehe och manus av Philip Zandén, Jan Mark och Jonas Jarl.

I myllret av personer figurerar också karaktären Putte Hågen, som sedermera blev underlag till ännu en minimusikal med samma titel, uruppförd 2004 av Tommy Juth.

Referenser

Sydsvenskan 16 januari 2010, "Mayvi växte upp i de fattiga kvarteren"

Svenska romaner
Malmö i skönlitteratur
Friedrich von Alberti

Friedrich August von Alberti, född 4 september 1795, död 12 september 1878, var en tysk geolog och bergsman.

Alberti var verksam i den tyska saltindustrin som direktör för saltverket i Bad Friedrichshall. Alberti har infört benämningen Trias för den brokiga standstenen, musselkalken och keupern. År 1836 särskilde han för Tyskland dessa tre bildningar, och har i senare arbeten ytterligare bidragit till kännedomen om Tiasperioden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter 

Tyska geologer under 1800-talet
Födda 1795
Avlidna 1878
Män
Svensk uppslagsbok
Ginger Pooley

Ginger A. Pooley, född 22 april 1977 i  Chicago, Illinois som Ginger Reyes, är en amerikansk rockmusiker med mexikanska och peruanska drag. Hon är även känd under namnet Ginger Sling när hon uppträder som soloartist.

Pooley rekryterades som basist och bakgrundssångare till rockgruppen The Smashing Pumpkins av frontmannen Billy Corgan under turnén för deras sjunde album Zeitgeist (2007). Hon syns i musikvideorna till "Tarantula", "That's the Way (My Love Is)" och "G.L.O.W.".

Hon bytte efternamn från Reyes till Pooley när hon gifte sig med sin man Kristopher Pooley 2008.

Diskografi 
Med The Israelites 

Med Halo Friendlies

Solo (som Ginger Sling)

Med The Smashing Pumpkins

 (UK Tour Edition)

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats
 Ginger Pooley på Myspace
 Ginger Pooley på Fender.com

Medlemmar i The Smashing Pumpkins
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Kvinnor
Födda 1977
Levande personer
Amerikanska rockbasister
Carl Christian Alberti

Carl Christian Alberti, född den 12 maj 1814 nära Viborg, död den 18 maj 1890, var en dansk advokat och politiker. Han var far till kvinnosakskämpen Sophie Alberti och justitieministern Peter Adler Alberti.

Biografi
Alberti, vars far var godsägare, tog en juridisk examen 1839 och började 1853 som advokat i Köpenhamn och fick snart ett betydande klientel, särskilt från landsbygden. För landsbygdens folk visade han alltid det största intresse. I Folketinget, som han tillhörde under drygt en mansålder (1849-1890), anslöt han sig till den bondevänliga vänstern och förvärvade under sin långa politiska bana stort anseende; hans inlägg, speciellt i jordkreditfrågor, kom med tiden att betraktas nästan som auktoritativa. Albertis förnämsta livsverk var skapandet av Den sjællandske Bondestands Sparekasse, epokgörande för det danska jordbrukets kreditförhållanden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Danska jurister
Danska Folketingsledamöter
Danska politiker under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1890
Män
Svensk uppslagsbok
Sophie Alberti (kvinnosakskvinna)

Sophie Alberti, född 19 september 1846 i Köpenhamn, död 17 juni 1947 där, var en dansk kvinnosakskämpe; hon var dotter till advokaten och politikern Carl Christian Alberti och syster till justitieministern Peter Adler Alberti.

Alberti fungerade 1871–1892 som sekreterare och från 1892 som ordförande i Kvindelig Læseforening i Köpenhamn, som under hennes ledning upparbetats till en vittomspännande och betydelsefull organisation. Genom Albertis initiativ tillkom föreningens 1910 invigda byggnad, inrymmande bibliotek, föredragslokaler och hotell- och restaurangrörelse för en kvinnlig publik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar
 Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Danska politiker under 1900-talet
Födda 1846
Avlidna 1947
Kvinnor
Danska kvinnorättskämpar
Damernas sprintstafett i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010

Damernas sprintstafett i de olympiska vinterspelen 2010 hölls vid Whistler Olympic Park i Whistler, British Columbia den 22 februari 2010.

Medaljörer

Resultat

Semifinaler

Final

Referenser 

 Ladies' Team Sprint Free - Resultat från vancouver2010.com

Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Peter Adler Alberti

Peter Adler Alberti, född den 10 juni 1851 i Köpenhamn, död där den 14 juni 1932, var en dansk jurist och politiker. Alberti var son till advokaten och politikern Carl Christian Alberti och bror till kvinnosakskämpen Sophie Alberti.

Biografi
Efter juristexamen anställdes Alberti i den av fadern grundade banken. Han blev 1876 overrets- och 1881 højesteretssagfører samt 1887 suppleant för fadern som ordförande i Den sjællandske Bondestands Sparekasses styrelse. Han blev 1890 dess ordförande. Redan då hade Alberti inlett omfattande affärer i lantegendomar, vilka slutade med stora förluster, och hade, till stor del för att reparera dem, 1888 grundat två nya ekonomiska företag, det ena för smörexport och det andra för försäkring av mindre lantegendomar. Genom sin verksamhet hade Alberti lyckats vinna böndernas förtroende och invaldes 1892 i folketinget, där han anslöt sig till den moderata vänstern. I politiken gjorde sig hans energi och begåvning gällande, samtidigt som opportunistiska och fördomsfria metoder framträdde. 

År 1895 frångick han sin förutvarande politiska uppfattning och medverkade vid tillkomsten av den så kallade reformvänstern. Han blev en av det nybildade partiets förgrundsfigurer. År 1901 utnämndes han till justitieminister och fungerade som sådan till 1908, först i Johan Henrik Deuntzers ministär och från 1905 i Jens Christian Christensens. Under Albertis ministertid genomfördes den stora rättsreformen och ett par smärre lagändringar, bland vilka kan nämnas antagandet av en lag om försummade och vanartade barn och avskaffandet av den offentliga prostitutionen. Även hans gärning som justitieminister präglades av initiativkraft men också av hänsynslöshet. 

Rykten om oegentligheter i stor skala från Albertis sida hade länge cirkulerat; de fick bestämd form under 1907-08, då de i folketinget öppet uttalades av olika politiska motståndare. Alberti försvarade sig mot angreppen med fick hjälp av andra statsråd, bland andra J. C. Christensen, men nödgades avgå i juli 1908. Den 8 september samma år fick saken en oväntad lösning, då Alberti själv anmälde sig hos polisen i Köpenhamn för förfalskning och bedrägerier, vilka visade sig handla om summor på omkring 16 miljoner kronor. Efter en rättegång, som varade i mer än två år och skakade hela Danmark, dömdes han 1910 till åtta års tukthus men benådades 1917.

Källor 
Hans-Peter Stülten, "Ministern som åkte i finkan." Släkthistoriskt forum 35 (2016), nr 4.
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Danmarks justitieministrar
Danska Folketingsledamöter
Danska politiker under 1900-talet
Politiker från Köpenhamn
Födda 1851
Avlidna 1932
Män
Svensk uppslagsbok
Jästextrakt

Jästextrakt är det allmänna namnet på olika slags bearbetade jästprodukter som görs genom att utvinna innehållet i celler, vilket i sin tur görs genom att ta bort cellväggarna. Produkterna används som livsmedelstillsatser, eller som näringsämnen i bakteriekulturer. De används ofta för att åstadkomma aromatiska smaker och umamismaker. 

Natriumglutamat används för umami, men har ingen smak. Jästextrakt såsom Marmite innehåller ofta naturligt glutaminsyra. Jästextrakt i vätskeform kan torkas till en lätt pasta eller ett torrt pulver. Glutaminsyra i jästextrakt görs från en syrabaserad fermenteringscykel, och återfinns bara i några jäst, vanligtvis de som används i bakning.

Referenser

Livsmedelstillsatser
Smakförstärkare
Matingredienser
Jäst
William Hope Hodgson

William Hope Hodgson, född 15 november 1877 i Blackmore End, Essex, England, stupade 17 eller 19 april 1918 i Yperen, Belgien, var en engelsk författare, främst av skräckhistorier. Han var även tidvis sjöman, kroppsbyggare, och soldat.

Biografi 
Hodgson, son till en anglikansk präst, rymde som trettonåring från sin internatskola i ett försök att bli seglare. Han blev infångad och återvände till sin familj. 1891 fick han faderns tillstånd att börja en fyraårig lärlingsutbildning till sjöss. Efter lärlingstiden studerade han i två år i Liverpool. Han klarade studierna och kunde därefter ta anställning som sjöman. För att utstå brutaliteten han utsattes för av andra i besättningen började han med kroppsbyggning, som blev ett långvarigt intresse. Flera av hans skräckberättelser innehåller marina motiv.

Under första världskriget inträdde Hogdson i armén, och blev 1915 sekundlöjtnant i Royal Artillery. Året därpå blev han avkastad från sin häst och bröt käken och fick en skallskada. Skadorna innebar att han fick lämna sin tjänst och återvände till skrivandet. Han vägrade att stå utanför och lyckades återhämta sig tillräckligt så att han återanställdes med samma rang år 1917. Hans publicerade berättelser från denna tid behandlar hans krigserfarenheter. Samma år befordrades han till löjtnant, vilket dock ej hann kungöras officiellt innan han dödades av en artillerigranat i belgiska Ieper den 17 eller 19 april 1918.

Författarskap 
Hodgson skrev många noveller, som räknas som skräckklassiker, samt romanerna The House on the Borderland (1908; ”Huset vid avgrunden”) och The Night Land (1912). Hans verk hyllades av H.P. Lovecraft, som dock inte var okritisk mot bland annat hans prosa.

Böcker utgivna på svenska 
1978 - Havsmonster 
1982 - Huset vid avgrunden 
2003 - Rösten i mörkret och andra skräckfyllda berättelser 
2013 - Carnacki, spökdetektiven

Källor

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Brittiska militärer
Personer i Storbritannien under första världskriget
Personer som stupat i strid under första världskriget
Födda 1877
Avlidna 1918
Män
Brink (spel)

Brink är en klass- och uppgiftsbaserad förstapersonsskjutare som utvecklats av Splash Damage och publiceras av Bethesda Softworks. Spelet är tillgängligt på Playstation 3, Xbox 360 och PC.

Gameplay 
Brink är en förstapersonsskjutare med fokus på rörelser i parkourstil. Upp till sexton spelare kan spela tillsammans online. Det finns både kooperativa och team-baserade tävlingsalternativ samt möjlighet att spela mot bots. 

Man kan utforma sin karaktär och föremål till detta kan köpas med erfarenhetspoäng som spelaren får genom uppnå mål. Samma erfarenhetspoäng kan tjänas in i både singleplayer och multiplayer. 

Splash Damage har till spelet utvecklat vad de kallar SMART (Smooth Movement Across Random Terrain)-systemet. Systemets uppgift är att tillåta spelare att manövrera i komplicerade miljöer utan lika komplicerad inmatning genom att analysera spelarens position och bedöma vad de försöker göra. 

Det finns fyra sorters karaktärer, soldaten, sjukvårdaren, ingenjören och den operativa. Soldatklassen kan ge förnödenheter till sina lagkamrater och använder sprängämnen för att förstöra viktiga mål. Ingenjörsklassen ökar sina lagkamraters vapens effektivitet och kan placera ut stationära torn. Sjukvårdarklassen kan läka sårade lagkamrater och öka sina lagkamraters hälsa. Den operativa klassen kan utföra sabotage och kan förklä sig som en av fiendelaget. 

Gruppbefälssystemet ger spelarna sammanhangsberoende uppdrag. Spelarens specifika position på kartan, hans relativa skicklighet, pågående utvecklingen inom det övergripande uppdraget, och en mängd faktorer påverkar de tillgängliga uppdragen. Under både online- och offlinespel kan spelaren erövra eller försvara befälsposter.

Handling 
Spelet utspelar sig i en nära framtid i en flytande stad utanför San Francisco, känd som "The Ark". Staden var bara tänkt att ha en befolkning på 5.000 personer, men till slut sörjde den för tio gånger så många människor. Befolkningen blev snabbt missnöjd med brist på mat, kläder och vatten, och bildade en fraktion kallad "The Resistance". Efter att The Arks ledare vägrade ge de det de ville ha, beväpnade de sig för att ta makten och distribuera vatten och mat fritt och hävdade att The Ark har gott om förnybara resurser. The Ark hade till att börja med inget behov av en säkerhetsstyrka, men staden började snabbt rekrytera och staden handlade upp eldvapen för att motverka motståndsrörelsen. I spelets nutid är den enda plats på The Ark där det finns någon mån av fred området kring huvudstaden, där The Arks ledare frenetiskt försöker kontakta omvärlden med begäran om hjälp. Motståndsrörelsen ses av säkerhetsstyrkorna som terrorister, och motståndet ser på säkerhetsstyrkorna som förtryckande soldater som anlitas av The Arks ledare för att krossa motståndsrörelsen. Man kommer att kunna spela som både fraktionerna.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Datorspel 2011
Förstapersonsskjutare
Datorspel utgivna av Bethesda Softworks
Playstation 3-spel
Xbox 360-spel
Windows-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge