kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adolph von Carlowitz

Hans Karl Adolph von Carlowitz, född 25 mars 1858, död 9 juli 1922, var en sachsisk militär.

von Carlowitz blev officer vid infanteriet 1879, major vid generalstaben 1898, överste och regementschef 1906, generallöjtnant 1913 och general av infanteriet 1914. Han fick avsked 1919. Under första världskriget var von Carlowitz armékårschef 1914-1917 såväl på öst- som på västfronten och blev i augusti 1918 i chef för 9:e armén (mellan Cambrai och Saint-Quentin). Mellan maj 1914 och oktober 1916 var han sachsisk krigsminister.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Se även 
Carlowitz

Tysklands ministrar
Tyska generaler
Födda 1858
Avlidna 1922
Män
Fiskarhustruns dröm

Fiskarhustruns dröm, med japansk skrift 蛸と海女, är det vanligen använda namnet på ett känt japanskt erotiskt träsnitt från 1814 som tillskrivs Katsushika Hokusai.

Fiskarhustruns dröm, egentligen Tako to ama (Bläckfiskar och pärldykerska), är en bild i genren shunga  som ingår i samlingen Kinoe no kamatsu (Unga tallar). Den publicerades anonymt under pseudonymen Shiunan Ganko 1814. Bruket av pseudonymer för denna typ av ukiyo-e var inte ovanligt. Unga tallar är ett planschverk i tre delar, med tolv, tolv, respektive 14 illustrationer per del.

Motivet är explicit sexuellt och föreställer en trekant med en naken kvinna som uppvaktas av två bläckfiskar. Den större bläckfisken har armar kring kvinnans lår och berör hennes könsorgan med sin mun i cunnilingus, medan den mindre har sina armar runt hennes hals och kysser hennes mun.

Det var inte ovanligt i shungagenren att avbilda ovanliga sexuella kontakter. Däremot var det ovanligt att kvinnan i bilden var helt naken; sådan nakenhet ansågs inte erotiskt upphetsande under denna epok i japansk historia. Bildmotivet anspelar på en sägen om pärldykerskan Tamatori. I denna berättelse stjäl Tamatori en pärla av drakkungen. Med sina havslevande undersåtar, däribland bläckfiskar, följer drakkungen efter henne. 

Sägnen om Tamatori har också senare illustrerats av Utagawa Kuniyoshi. Hokosais bildmotiv med bläckfiskarna har tagits upp i många japanska teckningar i modern tid. 

Träsnittet kan ses som ett tidigt exempel på tentakelerotik.

Källor
Bryan Angelo Lim: From the Dream of the Fisherman's Wife to the World of Shunga'' på www.slideshare.net, läst 2010-06-05

Noter

Japanska träsnitt 
Verk av Katsushika Hokusai
Erotik i konsten
Konstverk i Japan
WP:Projekt Japan
Konstverk 1814
Hex

Hex kan syfta på:

 Hex (spel) – ett brädspel
 Hex (datorspel) – ett datorspel
 Hex (TV-serie) – en brittisk tv-serie som började sändas i Storbritannien på hösten 2004
 Hexadecimala talsystemet – ett talsystem med basen 16
 Hex – en kemisk förening av uran och fluor, se uranhexafluorid
 Hex (Skivvärlden) – en fiktiv maskin skapad av Terry Pratchett
 HEX-Dr. (1977–), en svensk artist, låtskrivare och musiker
Ben 10: Alien Swarm

Ben 10: Alien Swarm är en film baserad på Ben 10. Den hade premiär den 25 november 2009 i USA. Huvudrollerna spelas av Ryan Kelley  (Ben Tennyson), Barry Corbin (Farfar Max Tennyson), Galadriel Stineman (Gwen Tennyson), Nathan Keyes (Kevin Levin) och Alyssa Diaz (Elena Validus).

Referenser

Externa länkar
IMDb

TV-filmer 2009
Amerikanska TV-filmer
Ben 10
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Bombus bellardii

Bombus bellardii (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Myanmar och södra till centrala Kina.

Utseende 
Bombus bellardii är en förhållandevis liten humla med mörkbruna vingar. Drottningen blir mellan 14 och 16 mm lång, hanen omkring 15 mm. Huvudet är övervägande svart, mellankroppens ovansida är gul, möjligtvis med en del svarta hår samlade i en central fläck. Mellankroppens sidor och de två främsta bakkroppssegmenten är svarta; dock förekommer det att hanarna har gult första bakkroppssegment. Resten av bakkroppen är gul.

Vanor 
Arten är en snylthumla som saknar arbetare. Den befruktade honan bildar inget eget samhälle, utan tränger in i en annan humlearts bo, dödar drottningen och tvingar arbetarna att föda upp sin egen avkomma. Humlan lever på förhållandevis låg höjd (180 till 1 600 m) i bergsområden. Den är nära släkt med den huvudsakligen europeiska arten åkersnylthumla.

Utbredning 
Bombus bellardii utbredningsområde sträcker sig från Myanmar till södra och centrala Kina (Inre Mongoliet samt provinserna Liaoning, Shanxi, Shaanxi, Sichuan, Guangxi, Hubei, Anhui, Jiangxi, Fujian och Zhejiang).

Källor 

Humlor
Bombus
WP:Projekt Kina
Deutscher Amateur-Radio-Club e. V.

Deutscher Amateur-Radio-Club e. V. (DARC, svenska: Tyska Amatörradioklubben)  är Tysklands största amatörradioförbund med cirka 37000 medlemmar. I Tyskland finns totalt cirka 67500 licensierade radioamatörer, vilket innebär att mer än hälften är medlem i DARC. Deras tidning heter CQ DL.

Organisationen grundades 1950, huvudkontoret ligger i Baunatal i Landkreis Kassel. De är medlemmar i IARU - internationella amatörradiounionen.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats 

Amatörradio
Organisationer i Tyskland
Organisationer bildade 1950
Bodmer papyri

Bodmer-papyri är en stor samling papyrusböcker med texter från Gamla Testamentet och Nya Testamentet, några ark innehåller också litterära skrifter med texter av Homeros, Menander och Thukydides. Manuskripten innehåller de äldsta bevarade versionerna av Lukasevangeliet och Herrens bön. De äldsta delarna är från cirka 200-talet e.Kr. och förvaras idag på Bodmerbiblioteket i Cologny i Schweiz.

Manuskripten 
Bodmer-papyri är en välbevarad samling av papyrusböcker och papyrusrullar (Bodmer delarna XVI, XIX och XXII är skrivna på pergament). Texterna är skrivna på koptiska och klassisk grekiska. Papyrusarken dateras till mellan 200-talet och 500-talet e. Kr. Samlingen omfattar 22 delar med sammanlagd cirka 1700 ark.

Bibliska skrifter 
Bland de bibliska manuskripten finns främst:

 P 66 (P Bodmer II), om 75 ark med 156 sidor i storlek 16 × 14 centimeter med delar ur Johannesevangeliet, daterad till cirka 200-talet e. Kr., en av de äldsta bevarade versionerna av Johannesevangeliet.
 P 72 (P Bodmer VII och VIII), om 90 ark i storlek 14 × 13 med delar ur Första Petrusbrevet och Andra Petrusbrevet samt Judasbrevet, daterad till cirka 300-talet e. Kr., den äldsta bevarade versionen av Judasbrevet.
 P 75 (P Bodmer XIV och XV), om 51 ark i storlek 25 × 13 centimeter med delar ur Lukasevangeliet och Johannesevangeliet, daterad till cirka 225 e. Kr., de äldsta bevarade versioner av Lukasevangeliet och Herrens bön (Lukas 11:1-4).

Litterära skrifter 
Bland de litterära manuskripten finns främst avskrifter av:

 P Bodmer I, Homeros, del 5 och 6 ur Iliaden
 P Bodmer IV, Menander, delar ur Dyskolos
 P Bodmer XXV, Menander, delar ur Samia
 P Bodmer XXVI, Menander, delar ur Aspis
 P Bodmer XXVII, Thukydides, delar ur okänd text
 P Bodmer XLVIII, Homeros, delar ur Iliaden
 P Bodmer XLIX, Homeros, delar ur Odysséen

Historia 
Manuskripten upptäcktes 1952 i ett Pachomianskt kloster nära Pabau i Egypten . Fyndplatsen ligger även nära orten Nag Hammadi där Nag Hammadi papyri upptäcktes några år tidigare. Hela samlingen sammanställdes i hemlighet av cypriotiske Phokio Tano och smugglades senare till Schweiz där delar köptes bland andra av schweiziske Martin Bodmer och brittiske Alfred Chester Beatty.

1956 publicerades den första översättningen av P 66 gjord av Victor Martin vid Genèves universitet.

1969 donerades P 72 (P Bodmer VIII) med Första Petrusbrevet och Andra Petrusbrevet till påve Paulus VI.

2007 donerades P 75 (P Bodmer XIV och XV) till påve Benedictus XVI. Samlingen fördes under enorm bevakning till Rom där de idag förvaras i Vatikanbiblioteket.

Referenser

Externa länkar 
 Om Bodmer papyri
 Om Bodmer papyrus 66
 Om Bodmer papyrus 72
 Om Bodmer papyrus 75

Gamla testamentet
Nya testamentet
Grekiskspråkig litteratur
Handskrifter
Papyrus
Indianagent

Indianagent är titeln på statstjänstemän i USA och Kanada som är chefer för den federala administrationen på indianreservaten.

USA

Historia
Under det amerikanska frihetskriget utnämnde kontinentalkongressen agenter som skulle bo bland indianerna och påverka dem att stödja den amerikanska saken. Det viktigaste medlet för att uppnå detta stöd var handeln. 1786 delades indianförvaltningen i två distrikt, ett nordligt norr om Ohiofloden och ett sydligt söder därom. En överintendent (superintendent) blev chef för varje distrikt och han kunde utnämnda två biträden.

När indianreservaten minskade i storlek, började regeringen utnämnda indianagenter med ansvar för ett reservat. Agenterna var underställda överintendenterna som distriktschefer. I början på 1800-talet utövades befattningen som överintendent ex officio av de territoriella guvernörerna i Michigan, Arkansas och Missouri. Bland kända guvernörer och intendenter märks Lewis Cass och William Clark. 1822 fanns det 17 indianagenter utnämnda av presidenten. Det fanns också 25 underagenter (subagents). Dessutom fanns 34 tolkar och 25 smeder anställda.

Med tiden fick agenterna allt större makt över indianfolkens liv och egendom. Många missbrukade sin maktställning för egen vinning. För att få bukt med korruptionen började president Ulysses S. Grant utnämna officerare som indianagenter, men detta förbjöds av kongressen 1870. Istället vände sig presidenten till olika kyrkliga samfund, som fick föreslå lämpliga kandidater till befattningen som indianagent.

Under indianagenten lydde andra federala anställda, som kanslister, tolkar, lantbruksinstruktörer, smeder, mjölnare, slaktare, kuskar, boskapsskötare, arbetskarlar, väktare, ingenjörer och läkare samt lärare.

Referenser

Nordamerikanska indianer
Egerton 2-papyrusen

Egerton 2-papyrusen (även Egertonevangeliet) är en samling av papyrusfragment ur en kodex med texter från ett  evangelium som fram till fragmentens upptäckt varit helt okänt. Fragmenten innehåller lämningar av en av de äldsta bevarade texterna av ett evangelium från tiden för urkristendomen. Handskriften dateras till cirka år 200 e.Kr. och de tre bevarade fragmenten förvaras i dag på British Library i London.

Papyrusfragmenten
Egerton 2-papyrerna utgör en starkt fragmenterad samling. Texterna är skrivna på koinégrekiska. Papyrusarken dateras genom paleografiska undersökningar till perioden cirka 100-talet till 200-talet e.Kr. Samlingen omfattar 4 fragment med sammanlagt cirka 2 000 bokstäver i 400 ord fördelade på 94 rader.

 Fragment 1, storlek 11,5 × 9,2 cm, verso rader 1-24, recto rader 25-48
 Fragment 2, storlek 11,8 × 9,7 cm, recto rader 49-66, verso rader 67-82
 Fragment 3, storlek 6,0 × 2,3 cm, verso rader 83-88, recto rader 89-94
 Fragment 4, endast brottstycken

Texterna kan delas i 5 perikoper med paralleller i andra skrifter i Nya Testamentet:

Rad 7 till 17: Texten beskriver ett samtal mellan lagmän om ett brott begånget av Jesus. Detta liknar Johannesevangeliet 5:39, 5:45 och 9:29.

Rad 25 till 34: Texten beskriver ett försök att arrestera Jesus. Detta liknar Johannesevangeliet 7:30, 7:44, 8:20, 8:59, 10:31 och 10:39 samt Lukasevangeliet 4:30.

Rad 35 till 47: Texten beskriver en helbrägdagörelse där Jesus botar en leprasjuk. Detta liknar Matteusevangeliet 8:2-4, Markusevangeliet 1:40-44 och Lukasevangeliet 5:12-14 och 17:12-19.

Rad 50 till 66: Texten beskriver falska anklagelser mot Jesus. Detta liknar Matteusevangeliet 22:15-22, Markusevangeliet 12:13-17 och Lukasevangeliet 20:20-26.

Rad 67 till 82: Texten beskriver en mirakelhandling av Jesus vid floden Jordan. Detta liknar dock inget annat av de kända evangelierna.

Rad 83 till 94: Texten beskriver troligen ytterligare falska anklagelser mot Jesus. Detta liknar dock inget annat av de kända evangelierna.

Historia
Textfragmenten upptäcktes under okända omständigheter i Egypten och införskaffades 1934 av British Museum.

1935 publicerades den första översättningen i boken "Fragments of an Unknown Gospel and other Early Christian Papyri" av Theodore Cressy Skeat och Harold Idris Bell utgiven av Oxford University Press i London.

1987 upptäcktes att ytterligare ett fragment tillhörande samma handskrift fanns bland samlingarna vid Kölns universitet i tyska Köln. Detta femte fragment  (Papyrus Köln 255) har en storlek om 5,5 × 3,0 cm och passar ihop med Fragment 1.

Manuskriptens arkivnummer i British Library är P. Lond. Christ 1-4 och visas på "John Ritblat Gallery".

Referenser

Externa länkar
 Om Egerton 2 papyrusen
 Engelsk översättning av Egerton 2

Apokryfer
Nya testamentet
Grekiskspråkig litteratur
Papyrus
Nash-papyrusen

Nash-papyrusen är en liten samling papyrusfragment med texter från De tio budorden och Shema Yisrael. Fragmenten är de äldsta kända manuskript på hebreiska tillsammans med Dödahavsrullarna. Manuskripten dateras till cirka 200-talet f.Kr. och förvaras idag på University of Cambridge i Cambridge.

Manuskripten
Nash-papyrusen är en starkt fragmenterad samling av delar av ett ark. Texterna är skrivna på hebreiska. Papyrusarket dateras till cirka mellan 100-talet och 200-talet f. Kr. Samlingen omfattar 4 fragment med sammanlagd 24 rader. Fragmentens storlek är cirka 7,5 × 12,5 cm.

Texterna visar på tydliga skillnader mellan originalversioner och masoreternas versioner som tillkom betydligt senare.

Versionen av De tio budorden liknar endast bitvis masoreternas version i Andra Moseboken och Femte Moseboken och det finns även skillnader mot Septuagintan där främst ordningsföljden av budorden är annorlunda.

Tetragrammatonet "J H W H" återfinns på 7 ställen i texten.

Historia
Manuskripten upptäcktes under okända omständigheter i Egypten och införskaffades 1898 av brittiske samlaren Walter Llewellyn Nash vid engelska Society of Biblical Archaeology. 1902 donerade Nash manuskriptet till Cambridge.

1903 publicerades den första översättningen "A Pre-Massoretic Biblical Papyrus" i tidningen Society of Biblical Archaeology av Stanley Arthur Cook utgiven i London.

Manuskriptets arkivnummer i Cambridge University Library är Or. 233.

Referenser

Externa länkar

 Om Nash papyrusen
 Bild på delar av Nash papyrusen

Judisk historia
Kanoniska skrifter
Gamla testamentet
Handskrifter
Papyrus
Kahun-papyrusen

Kahun-papyrusen (även Lahun-papyrusen och Petriepapyrusen) är den äldsta bevarade skriften om gynekologi och veterinärmedicin och bland de äldsta skrifterna om medicin, några ark innehåller också skrifter om matematik. Papyrusrullen är från cirka 1800-talet f.Kr. och förvaras idag på Petrie Museum of Egyptian Archaeology vid University College London.

Manuskripten 
Kahun-papyrusen beskriver en rad gynekologiska och veterinärmedicinska åkommor men innehåller även texter om matematik. Texten är skriven i hieratisk skrift. Papyrusarken dateras till cirka mellan 1900-talet och 1800-talet f. Kr. under Egyptens tolfte dynasti. Manuskriptet är ett av de bevarade Fornegyptiska medicinska papyri.

Om Gynekologi 
Papyrusens gynekologiska delar beskriver behandling av sjukdomar i slidan och livmodern, metoder för diagnostik av graviditet och fostrets kön och former av preventivmedel. Bland dessa nämns beredningar av krokodilavföring (en liknande beskrivning återfinns även i Ramesseum papyri), honung och surmjölk.

Manuskriptet består av 34 kolumner uppdelad på 4 avsnitt. Det första avsnittet om 17 delar har samma upplägg. Dessa har en specifik titel och beskriver konsekvent symtomen för olika diagnoser. Det andra avsnittet om 8 delar är svårtydda men de sista handlar om preventivmedel. Det tredje avsnittet om 7 delar handlar om olika metoder att fastställa en graviditet. Det sista avsnittet om 2 delar handlar om olika tillstånd under en graviditet.

Om veterinärmedicin 
Papyrusens veterinärmedicinska delar beskriver en rad djursjukdomar och råd om hur dessa kan behandlas och förebyggas. Skriften avhandlar främst boskap men tar även upp lite om husdjur.

Om matematik 
Papyrusens matematiska del består av 6 mycket fragmenterade delar och beskriver bland annat beräkning av bråk (fragment IV, 3), fördelning mellan rationella tal i aritmetisk följd (fragment IV, 2) och beräkning av volymen i en cylindrisk behållare (fragment IV, 3).

Historia 
1889 upptäcktes papyrusarken av brittiske William Flinders Petrie vid utgrävningar i al-Lahun nära al-Fayyūm i Egypten.

1898 publicerades även den första översättningen "The Petrie Papyri. Hieratic Papyri from Kahun and Gurob" gjord av Francis Llewellyn Griffith och utgiven i London.

Referenser

Externa länkar 
 Om Kahun-papyrusens gynologiska del
 Om Kahun-papyrusens veterinärmedicinska del
 Bild från den veterinärmedicinska delen
 Om Kahun-papyrusens matematiska del
 Bild från den matematiska delen
 F L Griffiths bok The Petrie Papyri online

Medicinsk historia
Veterinärmedicin
Obstetrik och gynekologi
Handskrifter
Papyrus
Medicinsk litteratur
Århundradets skattereform

Århundradets skattereform är det namn som populärt gavs åt den svenska skattereformen 1990–1991. Under 1980-talet var den högsta marginalskatten i Sverige över 80 procent. Socialdemokraterna och Folkpartiet kom överens om ett nytt skattesystem där den högsta marginalskatten inte skulle överstiga 50 procent. Reformen innehöll höjningar och sänkningar av skatter motsvarande 6 % av bruttonationalprodukten. Kombinationen av höjningar och sänkningar utformades för att vara budgetneutral, det vill säga utan påverkan på nivån av statens skatteintäkter. När reformen utvärderades 1995 uppskattades att det faktiska utfallet blivit ett underskott på 1,5 % av bruttonationalprodukten. Effekten berodde åtminstone till del på att olika skattebaser hade påverkats olika mycket av lågkonjunkturen i början av 1990-talet.

Beredningsarbetet för reformen genomfördes till största delen inom tre statliga utredningar som alla lämnade sina huvudbetänkanden 1989. Dessa var Utredningen om reformerad inkomstbeskattning, Utredningen om reformerad företagsbeskattning samt Kommittén för indirekta skatter. Den sistnämnda kommittén behandlade mervärdesskatten. Regeringen ställde sig bakom utredningarnas förslag i en proposition som överlämnades till Riksdagen 1990.

Redan 1995 frångick man principen att hälften av en löneökning skulle behållas av löntagaren genom införandet av värnskatten. Värnskatten var endast tillfällig, men den ersattes 1998 av en snarlik skatt.

Se även
Underbara natten
Skatt i Sverige

Referenser

Politik i Sverige 1990
Politik i Sverige 1991
Sveriges politiska historia
Sveriges ekonomiska historia
Ekonomiåret 1990
Adidas Jabulani

Adidas Jabulani var den officiella matchbollen vid Världsmästerskapet i fotboll 2010 i Sydafrika. Jabulani betyder ungefär fest eller firande på zulu. Bollen skall på den tiden ha varit den rundaste fotboll som tillverkats, och väger endast 440 gram.

Bollen har fyra triangulära fält som innehåller elva färger som skall symbolisera de elva spelarna på planen, de elva språken som talas i Sydafrika samt Sydafrikas elva communities.

Finalvariant 
Under finalen användes en specialversion av bollen, kallad Jo'bulani. Skillnaden mot den ordinarie bollen är att Jo'bulani är guldfärgad.

Kritik 
Flera spelare kritiserade bollen redan innan VM startade och från vissa håll kom kritik att bollen var för rund. Sedan VM startade har ett par målvakter framfört kritik.

Källor

Noter 

Jabulani
Fotbollsutrustning
Världsmästerskapet i fotboll 2010
Matchbollar för världsmästerskapet i fotboll
Joachim Siöcrona

Hans Joachim Siöcrona, född 1 april 1943 i Gustaf Vasa församling i Stockholm, är en svensk bibliotekarie, författare, bokförläggare och översättare.

Biografi 
Siöcrona växte upp i Strängnäs och avlade studentexamen 1962. Han studerade vid Uppsala universitet, där han 1967 blev filosofie kandidat i teoretisk och praktisk filosofi, estetik, idé- och lärdomshistoria och konsthistoria. År 1972 diplomerades han från Institutet för högre reklam- och kommunikationsutbildning, IHR. Han skrev 1971 trebetygsuppsatsen "Fem skulpturer av Niklas Byström" och erhöll 1973 Romstipendiet under ledning av Torgil Magnuson. 

År 1985 blev han biblioteksassistent vid Svenska Akademiens Nobelbibliotek och var 1986–1989 bibliotekarie vid Riksarkivets bibliotek samt 1990–2007 bibliotekarie vid Kungliga Skogs- och Lantbruksakademiens bibliotek. 

Siöcrona grundade 1993 bokförlaget Hilaritas. Han har intresserat sig för 1600-talsfilosofen Spinoza och gjort insatser för att översätta och tillgängliggöra honom på svenska. På liknande sätt har han publicerat flera skrifter om och av Christopher Jacob Boström samt Friedrich Nietzsche, Emanuel Swedenborg och Vilhelm Ekelund. 

Joachim Siöcrona är brorson till Vera Siöcrona. År 2018 invigdes Vera Siöcronas Torg i Stockholm på förslag av brorsonen. År 2005 gifte han sig med juris kandidat Carin Frostberg, född Nordström, som varit avdelningsdirektör på Arbetsmiljöverket.

Bibliografi

Om och av Baruch Spinoza
 1985 - 
 1986 - 
 1990 - 
 1992 - 
 1993 - 
 1993 - 
 1994 - 
 2004 - 
 2006 - 
 2007 - 
 2010 - 
 2011 - 
 2012 - 
 2014 -

Om och av Christopher Jacob Boström
 1998 - 
 1998 - 
 1999 - 
 2002 - 
 2002 - 
 2010 -

Övrigt
 1971 -  Fem skulpturer av Niklas Byström (otryckt 3-betygsuppsats, Konsthistoriska institutionen, Uppsala universitet)

 1994 - 
 1995 - 
 1996 - 
 1997 - 
 2008 - 
 2011 -

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska bibliotekarier
Svenska förläggare
Svenska översättare
Födda 1943
Levande personer
Män
Översättare från Stockholm
Författare från Stockholm
John F.A. Sanford

John F.A. Sanford, född 1806 i Virginia, död 1857 i New York, var en amerikansk handelsman och indianagent, svarande i målet Dred Scott mot Sandford.

Indianagent
John Sanford blev 1825 kanslist hos William Clark, som då var överintendent och distriktschef för indianförvaltningen i Saint Louis. Året därefter utnämndes han till underagent för övre Missouri och vistades två år bland mandanerna. Han återvände tillfälligt till Saint Louis 1828 och 1830. Han ledde 1831 en delegation med indianer till Washington, D.C. På återväg till indianlandet var han, tillsammans med Pierre Chouteau, Jr och indianmålaren George Catlin passagerare på hjulångaren Yellow Stone under dess jungfrufärd uppför Missourifloden. Sanford återkom till Saint Louis och gifte sig med Emelie Chouteau, dotter till Pierre Chouteau, Jr. När Sanford återvände till sin agentur våren 1833 medföljde som passagerare på Yellow Stones färd uppströms även den tyske naturhistorikern Maximilian zu Wied-Neuwied och hans schweiziske illustratör, och George Catlins konkurrent som indianmålare, Karl Bodmer.

Handelsman
Sanford tog avsked som indianagent 1834 och började arbeta för sin svärfar och förblev i Chouteaus tjänst resten av sitt liv. Han blev delägare i firman 1838, gjorde sig en förmögenhet, flyttade till New York och gifte om sig då Emelie hade avlidit redan 1836. Sanford hade en kortare tid ägt slaven Dred Scott och blev därför svarande i det kända rättsfallet Dred Scott mot Sandford 1853 (genom ett administrativt misstag stavades hans namn fel i domstolshandlingarna). 1856 drabbades Sanford av ett psykiskt sammanbrott och intogs på mentalsjukhus där han även dog.

Referenser

Män
Födda 1806
Avlidna 1857
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet
Pälshandel i Nordamerika
Glädjens blomster

Glädjens blomster är en svensk folkvisa från Uppland. Sången populariserades genom Hugo Alfvéns arrangemang för manskör och blandad kör från 1938. Den ingick bland de stamsånger som var obligatoriska i skolundervisningen 1943–1949.

Referenser

Glädjens blomster
Sånger för manskör
Svenska visor