kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Levande Böcker

Levande Böcker var ett svenskt datorspelsföretag. Företaget har bland annat publicerat ett flertal lek och lärspel.

Historik 
Levande Böcker grundades 1993 av Jonas Ryberg och Pelle Tornell. Företagets första spel, Äventyret Människan, gavs ut hösten 1994. Det var en svensk bearbetning av ett spel utvecklat av amerikanska Knowledge Adventure. Även Levande Böckers nästa spel, Äventyr bland småkryp och Den magiska biografen, hade utvecklats av Knowledge Adventure.

År 1995 bildade Levande Böcker ett gemensamt bolag med Rabén & Sjögren för utgivande av nytt svenskt material. Den första produkten från detta samarbete, Krakel Spektakels ABC, kom under hösten 1995.

Hösten 1997 köptes IQ Media av Levande Böcker. IQ var en renodlad distributör och förläggare som bland annat hade rättigheterna till spelet Backpacker.

Ryberg och Tornell utvecklade över tid Levande Böcker-gruppen till en koncern som fick namnet Enlight Interactive och presenterades i februari 1999. Ambitionen var att börsnotera företaget. Enlight Interactive noterades på O-listan den 12 oktober 1999.

I juni 1999 köptes den mindre konkurrenten Snille Publishing. Snille hade bildats år 1998 ur Telia Infomedia Interactives CD-ROM-utgivning.

I augusti 2000 meddelades det att IQ Media skulle slås ihop med KF Medias Pan Interactive. Den 15 maj 2001 meddelades det vidare att hela ägandet i Pan Interactive och Levande Böcker skulle föras över till KF. Senare under år 2001 köpte KF även Vision Park varefter företagen slogs ihop för att bilda Pan Vision under hösten. Levande Böcker överlevde som varumärke några år därefter.

Spel i urval 
spelen i Mulle Meck-serien.
spelen i Krakels ABC-serien.
spelen i Lek & Lär-serien.
spelen i Svea Rike-serien.
spelen i Ett-tu-tre-serien.
spelen i Matteraketen-serien.
3D-Äventyret Människan
Casper
Den fantastiska kroppen
Den magiska biografen
Djuphavsjakten
Fantastiska djur
Freddi Fisk
 Fixat! 
 Inget knussel, sa Emil i Lönneberga 
Gilbert och den kemystiska ön
Kannan
Levande Böckers Uppslagsverk för barn
Mitt första kunskapsäventyr
Pyramiden - Gåtan vid Nilens strand
Rymdjakten
 SimPark
SimSafari
SimStad
Sverigejakten
Sveriges Historia
Tillbaka till historien
 Uppfinnarverkstan
 Äventyr bland Dinosaurier
 Äventyr bland Småkryp
 Äventyret Flyget
 Äventyret Havet

Källor

Externa länkar 
 

Svenska datorspelsföretag
Djibouti (sång)

Djibouti är det afrikanska landet Djiboutis nationalsång sedan landets frigörelse från Frankrike 1977. Musiken skrevs av Abdi Robleh och texten av Aden Elmi.

Text 
Hinjinnee u sara kacaa

Calankaan harraad iyo

Haydaar u mudateen.

Hir cagaarku qariyayiyo

Habkay samadu tahayoo

Xiddig dhiig leh hoorshoo

Caddaan lagu hadheeyaay.

Maxaa haybad kugu yaal.

Engelsk översättning 
Arise with strength! For we have raised our flag,

The flag which has cost us dear

With extremes of thirst and pain.

Our flag, whose colours are the everlasting green of the earth,

The blue of the sky, and white, the colour of peace;

And in the centre the red star of blood.

Oh flag of ours, what a glorious sight!

Källor 

Nationalsånger i Afrika
Kultur i Djibouti
Vocal Six

Vocal Six är en svensk vokalgrupp med rötter i Helsingborg. Gruppen, som främst sjunger a cappella (utan instrumentalt ackompanjemang), bildades år 1988. Flera av medlemmarna har en bakgrund som barbershopsångare.

Repertoaren är främst egna arrangemang av pop- och rockmusik, kombinerad med humor och en aktiv publikkontakt. Vocal Six ägnar sig åt en omfattande konsertverksamhet, både i Sverige och utomlands, där gruppen till exempel har uppträtt i Taiwan, USA, Nederländerna, Irland, England, Estland och Österrike.

Debuten skedde hösten 1988 på Ramlösa brunnshotell. Gruppen medverkade år 2008 i Allsång på Skansen.

Medlemmar 
Staffan Paulson, tenor
Stefan Högström, tenor
Robert Green, tenor
Tommy Wallström, tenor
Per Kockum, baryton
Peder Tennek, bas

Staffan Paulson och Peder Tennek har varit med i sånggruppen sedan den bildades.

Tidigare Medlemmar 
Jens Friis-Hansen, tenor
Jan "Janne" Olsson, tenor
Martin Andersson, baryton
Niclas Kåse, tenor

Diskografi 
Vocal six (1992)
Why Dance? (1994)
Livboj (EP) (1996)Tivoli (2001)Second To None (2006)International (2006)Jul'' (2011)

Noter

Externa länkar 
Vocal Six webbplats
Vocal Six Facebook-sida

Svenska vokalgrupper
Musik i Helsingborg
Musikgrupper bildade 1988
Li Zhi

Li Zhi är en romanisering av olika kinesiska namn och kan syfta på:

Tang Gaozong – en kejsare under Tangdynastin, vars personnamn var Li Zhi.
Li Zhi (filosof) – en neokonfuciansk filosof under Mingdynastin
Li Zhi (dissident) – en politisk dissident.
Li Zhi (politiker) – en kommunistisk kinesisk politiker.
Nina Li Chi – en kinesisk skådespelerska som är gift med Jet Li
Alain Peyrefitte

Alain Peyrefitte, född 26 augusti 1925 i Najac, död 27 november 1999 i Paris, var en fransk diplomat, politiker och skriftställare.

Biografi 

Alain Peyrefitte föddes i Najac som son till lärarna Jean och Augustine Peyrefitte. Han studerade vid École normale supérieure och antropologi vid C.N.R.S. samt blev fil.dr. Dessutom hade han studier från École nationale d'administration. Han värvades som diplomat efter studierna, med tjänst förlagd i bland annat Tyskland och Polen, och blev ministre plénipotentiaire 1975. 

1958 invaldes han i femte republikens parlamentet för Seine-et-Marne, och omvaldes till 1995 då han utsågs till senator för Seine-et-Marne. 1964-1988 var han conseiller général för Bray-sur-Seine. 

Sedan han några månader varit statssekreterare vid informationsdepartementet, kallade Charles de Gaulle honom till posten som informationsminister i december 1962 vilket han kvarblev som till 1966. 1966-1967 var han minister för vetenskaplig forskning, och 1967-1968 utbildningsminister - han avgick i den senare befattningen med anledning av majrevolten. Fram till 1972 var han ordförande för nationalförsamlingens kulturkommission och därpå ett år generalsekreterare för gaullistierna, U.D.R. Han återkom till regeringen 1973 som minister för administrativa reformer, var några månader miljö- och kultuminister, innan han 1977 utsågs till justitieminister, vilket han var till 1988.

Som skriftställare och författare gjorde han sin debut 1946 med Rue d’Ulm. 1949 utkom Le Mythe de Pénélope som belönades av Franska akademien. 1983 blev han ordförande för le Figaros redaktionskommitté. Han utgav flera essäsamlingar, däribland När Kina vaknar kommer världen att darra, vilket var den första bok som utgavs av det nybildade Brombergs förlag, 1976. Han invaldes i Franska akademien 1977 på stol 11.

Källor 

 Biografi vid Franska akademiens webbplats, sidan läst 7 september 2009

Noter

Födda 1925
Avlidna 1999
Franska politiker
Franska diplomater
Franska författare
Franskspråkiga författare
Män
Alumner från École normale supérieure
FIBT-världsmästerskapen 1999

FIBT-världsmästerskapen 1999 hölls i Cortina d'Ampezzo, Italien (bob) och Altenberg, Tyskland (skeleton). Cortina höll i mästerskapen för nionde gången. Altenberg höll mästerskapet för tredje gången.

Tvåmannabob

Fyrmannabob

För fransmännen var det första gången de vann ett av mästerskapen.

Herrar skeleton

Shea blev den första amerikanen att vinna ett av mästerskapen sedan 1959.

Medaljtabell

Källor

1999 i Italien
Bobsäsongen 1998/1999
Skeletonsäsongen 1998/1999
1999
Sport i Italien
Pachamanca

Pachamanca är en traditionell peruansk maträtt som består av med hjälp av varma stenar bakade köttbitar av lammkött, fårkött, fläskkött, kyckling eller marsvin som marineras i kryddor. Andra andinska stapelvaror såsom potatis, limabönor, sötpotatis, då och då maniok, majs, humitas och chilipeppar används i tillagningen.

Maträtten görs huvudsakligen i de centrala Anderna i Peru. I peruanska amazonas, södra och norra Anderna och vissa delar av kusten är rätten ovanlig på grund av bristen på ved eller lämpliga stenar. I resten av landet är rätten vanlig. Köttet slås in i bananskal innan det tillagas i jordugnen.

Ordet kommer från två ord från quechuan; pacha och manca som betyder jordugn.
Rätten, som har existerat sedan inkariket, har utvecklats med tiden och rätten är nu utbredd över hela moderna Peru, med några regionala skillnader som har framträtt i den tekniska delen, men inte bland ingredienserna.

Tillagning

Tillagningen sker ute i det fria, i torr och inte så stenig mark. Man börjar med att göra en grop med en halv meters diameter (eller man gör packamancan direkt på marken, som bilderna visar). Botten täcks med rengjorda stenar. Runt om staplas stenar och i mitten läggs en ordentlig mängd ved som sedan antänds. Elden bör hållas vid liv under cirka tre timmar. Därefter släcks elden och askan och vedresterna tas bort. På de varma stenarna läggs sedan det som skall tillagas. I mitten kan ett får eller lamm placeras som har kryddats på förhand. Allt täcks in väl med hjälp av bananblad. Sedan läggs allt övrigt in, till exempel majskolvar eller humitas, fyllda fåglar, marsvin, kamottepotatis, potatis, yucca, en eller två fårostar, allt efter egen smak.

Man täcker snabbt allt med bananblad. De varma stenarna placeras tätt runt omkring och allt täcks över med gräs (örter) och jord, varvid man får se till att inte maten kommer i kontakt med jorden. En filt kan till exempel läggas emellan som skydd.

Vanligtvis tillagas mycket kött på samma gång, bland annat hela får, för att räcka till ett flertal personer.

Servering 
Pachamancan serveras med salsa de ají och chicha.

Se även
Hangi (New Zealand)

Fotnoter och källor

Mat och dryck i Peru
Nicobars (distrikt)

Nicobars (alternativt Nicobar District) är ett av tre distrikt i det indiska unionsterritoriet Andamanerna och Nikobarerna. Distriktet bildades den 1 augusti 1974 från att tidigare ha varit en del av Andamandistriktet, och omfattar hela ögruppen Nikobarerna. Befolkningen uppgick till 36 842 invånare vid folkräkningen 2011, på en yta av 1 841 kvadratkilometer. Distriktets myndigheter finns på ön Car Nicobar. Distriktets sydligaste punkt, Indira Point, ligger cirka 150 kilometer nordväst om den indonesiska ön Sumatra. Denna plats är samtidigt Indiens sydligaste punkt. Ögruppen drabbades hårt av jordbävningen i Indiska oceanen 2004, med åtföljande tsunami, och man uppskattar att cirka 3 400 människor dog eller saknas efter katastrofen.

Administrativ indelning
Distriktet är indelat i tre underdistrikt:
Car Nicobar (17 841 invånare, folkräkning 2011)
Great Nicobar (8 367 invånare, folkräkning 2011)
Nancowry (10 634 invånare, folkräkning 2011)

Hela distriktet är klassat som landsbygd, och det finns inga städer utan enbart byar. De folkrikaste byarna är Perka (2 527 invånare år 2011) på Car Nicobar, och Campbell Bay (5 736 invånare år 2011) på Great Nicobar.

Öar

Distriktet och ögruppen Nikobarerna består av totalt 22 öar, varav 10 är obebodda.

Bebodda öar
Bompuka
Car Nicobar
Chowra
Great Nicobar
Kamorta
Katchal
Kondul
Little Nicobar
Nancowry
Pulomilo
Teressa
Trinket

Obebodda öar
Battimaly
Cubra
Isle of Man
Megapod
Menchal
Meroe
Pigeon
Tark
Teris
Tillangchong

Källor

Distrikt i Andamanerna och Nikobarerna
Pisco sour

Pisco sour är en cocktail som innehåller pisco, limesaft, äggvitor, sockerlag och olika slags bitter.

Kultur 
På grund av att piscons, samt regionala bitters, tillgänglighet har ökat utanför Sydamerika har pisco sour, likt mojito och caipirinha, ökat i popularitet, framför allt i USA. Den första lördagen i februari firas nationella pisco sour-dagen varje år i Peru.

Drickan kommer från Peru och görs med limesaft. I USA görs den oftast på citroner.

Historia 
Själva piscon härstammar från det koloniala styret under 1500-talet. Spanjorerna tog med sig druvor från Europa. Emellertid förbjöd den spanska kungen vin under 1600-talet vilket tvingade sydamerikanerna att dricka annan alkohol än den gjord på druvor.

Guillermo Toro Lira upptäckte att en föregångare till drycken fanns i vicekungadömet Peru där pisco blandades med citron, runt 1700-talet i Lima. Drycken kallades punche och var även en föregångare till drycken Pisco punch som innehåll pisco, citron och ananas.

Peru 
Drycken pisco sour är en variation på Whiskey sour som uppfanns under 1920-talets början av den landsförvisade amerikanen Victor "Gringo" Morris vid Morris' Bar i Lima, Perus huvudstad. Drycken blev snabbt populär och många av de större hotellen i Lima tog efter drycken och började servera pisco sour till sina internationella gäster, vilket fick drycken att bli internationell. Den äldsta kända reklamen för pisco sour i världen utgavs 1924 av Morris' Bar.

Eliott Stubb 
1962 publicerade Universidad del Cuyo, Argentina, en berättelse grundad på El Comercio de Iquique som indikerade att Elliott Stubb var grundaren till drycken whiskey sour. "El Comercio de Iquique" var en peruansk tidning som publicerades mellan 1874 och 1879.

Berättelsen sade att en engelsk steward på ett skepp kallat Sunshine, Elliott Stubb, 1872 önskade öppna en bar i Iquique, en peruansk stad, med mål att bosätta sig i staden och öppna en bar. På hans bar experimenterade han med många olika aperitifer och drycker, ofta innehållandes närodlade limefrukter. För att kunna erbjuda nya variationer på alkoholiska drycker experimenterade han med många olika kombinationer, för att skapa njutningsfulla drinkar. En dag blandade han whisky med limefrukten, och en större mängd socker. Han blev nöjd över resultatet och gjorde drycken till barens specialitet, och gav den namnet whisky sour, sour för den sura smaken som den fick av limefrukten.
 Den nya drycken spreds till klubbar och barer över först hela Iquique, och därifrån vidare över flera regioner, vidare till Storbritannien. 1930 åtnjöts drycken av miljontals människor.
1884 blev Iquique en chilensk stad. 1985 berättar Orestes Plat samma berättelse men ändrar whiskey till pisco.

Hursomhelst är världens äldsta benämning av drycken från en tidning år 1870 i Wisconsin.

Referenser

Mat och dryck i Peru
Drinkar
Chilenska spritdrycker
John Milton Miller

John Milton Miller, född 22 juni 1882, död 17 maj 1962, var en amerikansk elektroingenjör, mest känd för att ha upptäckt Miller-effekten och uppfinnandet av fundamentala kretsar för kristalloscillatorer (Miller-oscillatorer).

Miller föddes i Pennsylvania. 1904 utexaminerades han från Yale University. 1915 blev han doktor i fysik vid Yale. Han arbetade för bland annat National Bureau of Standards, Naval Research Labotratory och RCA Radiotron Company.

Miller tilldelades Distinguished Civilian Service Award 1945 för "initieringen av utvecklingen av en ny flexibel RF-kabel som var brådskande behövlig i radio och radarutrustning och som löste en desperat brist i USA under andra världskriget" och han tilldelades även IRE Medal of Honor 1953 för "hans pionjärarbete inom vår grundläggande kunskap om teorin bakom radiorör, radioinstrument och tester och om kristall-kontrollerade oscillatorer.

Källor
Denna artikel är helt eller delvis kopierad från engelskspråkiga Wikipedia

Män
Födda 1882
Avlidna 1962
Amerikanska ingenjörer
Amerikanska uppfinnare
Alumner från Yale University
Wilhelm Odelberg (bibliotekarie)

Carl Victor Wilhelm Odelberg, född 1 juli 1918 i Gustavsbergs församling, Stockholms län, död 12 oktober 2002 i Lovö församling, var en svensk överbibliotekarie, son till Victor Odelberg.

Biografi 
Odelberg avlade 1947 filosofie licentiatexamen vid Stockholms högskola och blev samma år amanuens på Kungliga Biblioteket, där han 1952 blev bibliotekarie. Han disputerade 1954 på en avhandling om viceamiral Carl Olof Cronstedt. Han var 1959–1979 överbibliotekarie vid Vetenskapsakademiens bibliotek. Han var känd som framstående kulturhistorisk och personhistorisk forskare och författare.

Odelberg blev 1960 ledamot av Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia, 1963 korresponderande ledamot av Örlogsmannasällskapet, 1974 ledamot av Vetenskapsakademien, 1982 ledamot av Krigsvetenskapsakademien och 1988 korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien.

Enligt uppgift var han förebild till "Ville med Sillen" i böckerna om Pelle Svanslös.

Utmärkelser 
  Riddare av Nordstjärneorden, 1963
  Kommendör av Nordstjärneorden, 1 december 1973.

Bibliografi

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska överbibliotekarier
Svenska kulturhistoriker
Personhistoriker
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av Nordstjärneorden
Personer från Gustavsbergs socken
Födda 1918
Avlidna 2002
Män
Richard D. Hubbard

Richard Dudley Hubbard, född 7 september 1818, död 28 februari 1884, var en amerikansk politiker, ledamot av USA:s representanthus och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Richard D. Hubbard föddes i Berlin, Connecticut, läste i East Hartford och tog examen från Yale College 1839. Han läste juridik, antogs till advokatsamfundet 1842 och började praktisera juridik i Hartford.

Politisk karriär
Hubbard var ledamot av Connecticuts representanthus 1842, 1855, och återigen 1858. Han var åklagare i Hartford County från 1846 till 1868.

Hubbard valdes som Demokrat till USA:s representanthus 1866 och tjänstgjorde från den 4 mars 1867 till den 3 mars 1869. Han avböjde nominering till omval 1868 och återgick till att praktisera juridik i Hartford.

Guvernör
I november 1876 valdes Hubbard till guvernör i Connecticut. Han var den förste som, efter en ändring av delstatens grundlag, valdes för en tvåårig mandatperiod. Enligt den nya skrivningen i grundlagen skulle mandatperioden också börja i januari, i stället för i maj, som tidigare. Han tjänstgjorde från den 3 januari 1877. Han kandiderade till omval 1878, men förlorade och lämnade posten som guvernör den 9 januari 1879.

Han återgick till att arbeta som jurist och fortsatte med det till sin död 1884 i Hartford. Han begravdes på Cedar Hill Cemetery.

En staty av Hubbard står på den östra gräsmattan vid Connecticuts parlamentsbyggnad i Hartford. Enligt inskriptionen var Hubbard "jurist", "talare" och "statsman".

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Guvernörer i Connecticut
Personer från Berlin, Connecticut
Födda 1818
Avlidna 1884
Män
Patagonsk drake

Patagonsk drake (Andiperla willinki) är en art i insektsordningen bäcksländor som upptäcktes av den franske biologen Jacques Aubert 1956. På grund av artens sällsynthet, litenhet och extrema habitat så troddes den länge vara utdöd. 2001 återupptäcktes den av ett franskt filmteam djupt nere i en glaciärspricka i den chilenska nationalparken Torres del Paine.

Kännetecken
Insektens färg är rödbrun och svart och den är omkring 15 millimeter lång.

Utbredning
Denna insekt lever i Patagonien i Chile och Argentina.

Levnadssätt 
Den patagonska draken lever uppe på glaciärer, i glaciärsprickor och i vattnet under en glaciär. Den livnär sig på bakterier som lever i isen. Dess förmåga att överleva i extremt låga temperaturer gör den till en extremofil, närmare bestämt en psykrotrof.

Referenser
Denna artikel är helt eller delvis baserad på material från franskspråkiga Wikipedia, 7 september 2009.

Le Dragon de Patagonie de Gilles Santantonio (France, 2005) voir .

Catalogue of life: Andiperla willinki

Bäcksländor
Bernard Tellegen

Bernard Dominicus Hubertus Tellegen, född 24 juni 1900, död 30 augusti 1990, var en nederländsk elektroingenjör och uppfinnare av pentoden och gyratorn. Han är också känd för ett teorem inom kretselektroniken kallat Tellegens teorem.

Han utexaminerades från Tekniska Universitetet i Delft 1923 som elektroingenjör och arbetade därefter för Philips Research Laboratories i Eindhoven. Han uppfann pentoden 1926. Gyratorn som han uppfann omkring 1948 är användbar för att simulera en induktans utan att använda en spole. Detta är exempelvis användbart i HiFi-equalizers. Han innehade 41 amerikanska patent.

Under perioden 1946-1966 var han adjungerad professor i kretsteori vid TU Delft. Från 1942 till 1952 var han ordförande för NERG, Nederlands Elektronica en Radio Genootschap och blev 1952 hedersmedlem. Han var även medlem av IEEE och tilldelades Edisonmedaljen 1973 "för en kreativ karriär med signifikant prestation inom elektrisk kretsteori, inklusive gyratorn."

Källor
Denna artikel är helt eller delvis kopierad från engelskspråkiga Wikipedia
IEEE:s artikel om Bernhard Tellegen, läst 8 september 2009

Nederländska professorer
Nederländska uppfinnare
Mottagare av Edisonmedaljen
Födda 1900
Avlidna 1990
Män
Hertigdömet Magdeburg

Hertigdömet Magdeburg (tyska: Herzogtum Magdeburg), var ett riksfurstendöme i Tysk-romerska riket som genom Westfaliska freden 1648 kom att tillhöra Markgrevskapet och kurfurstendömet Brandenburg. Hertigdömet bildades som efterföljare till det sekulariserade ärkebiskopsdömet Magdeburg och tillföll Brandenburg som kompensation för förlusten av Brandenburgs pommerska territorier i det som efter freden blev Svenska Pommern. Enligt bestämmelserna i Westfaliska freden kom ärkebiskopsdömet Magdeburg att upplösas först efter den sista administratorns död 1680, då det omvandlades till ett hertigdöme i personalunion med Brandenburg under Fredrik Vilhelm av Brandenburg. Hertigdömet bestod från 1680 till 1807 och kom att tillsammans med kurfurstendömet Brandenburg 1701 att bli del av det då bildade kungariket Preussen. Efter Napoleonkrigen blev territoriet en del av den preussiska provinsen Sachsen 1815. 

Sedan Tysklands återförening 1990 ingår större delen av territoriet idag i förbundslandet Sachsen-Anhalt.

Källor

Magdeburg
Historiska monarkier
Stater och territorier bildade 1680
Stater och territorier upplösta 1807
Sachsen-Anhalts historia
Historiska hertigdömen
Avgasbroms

Avgasbroms är en variant av ordinarie motorbroms, och används på större dieselmotorer i bussar och lastbilar. Syftet är att minska slitaget/användningen av det ordinarie bromssystemet, vars slitage på tunga fordon ofta är kostsam. Avgasbroms kan också vara bra ur säkerhetssynpunkt vid körning i långa branta nedförsbackar, där det ordinarie bromssystemet riskerar att fallera på grund av fading.

Avgasbromsning, i likhet med motorbromsning, används endast då gaspedalen är uppsläppt helt. Inget bränsle sprutas då in och inga avgaser produceras. Fordonets rörelse framåt driver motorn som i sin tur bara transporterar luft genom motorn. 

Avgasbromsen i sin enklaste form fungerar genom att ett spjäll vid turboaggregatet nästan stängs helt och skapar ett övertryck i avgasgrenröret. Detta gör det tungt för motorns kolvar att vid gasväxling pressa ut luften ur cylindern, förbi avgasventilerna. På detta sätt erhålls en viss bromseffekt utöver drivlinans friktion. Observera att spjället inte får stängas helt eftersom luften då inte kan passera ut från cylindern utan istället fjädrar tillbaka likt en gasfjäder, bromseffekten blir i så fall noll. Detta kan man själv prova med en cykelpump. Hur mycket man kan bromsa begränsas av hur mycket tryck som avgasgrenrörets och turbons skruvförband tål.

Mer avancerade system finns, så kallad kompressionsbroms (i USA "Jake Brake"), som gör att även motorns kompressionstakt kan användas för bromsning. När kolven är som högst och skall vända med stängda ventiler så kan avgasventilen öppnas en kort tid och punktera trycket/gasfjäderverkan. Mycket energi går förlorad vilket innebär lika mycket energi i bromsning. Denna broms är mångfaldigt bättre än den som enbart har ett spjäll men är avancerad och ganska dyr.

Man kan ansätta avgasbroms/kompressionsbroms via en fotpedal, men vissa fordon har automatiserat detta så att då bromspedalen trycks ned så används först avgasbromsen och först när den inte räcker till så ansätts de ordinarie bromsarna. Avgasbromsen/kompressionsbromsen fungerar bäst när motorn går på höga varvtal.

Källor  

Bromssystem
Fordonsteknik

de:Motorbremse#Motorstaubremse