kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan I av Kastilien

Johan I av Kastilien, född 24 augusti 1358, död 9 oktober 1390, var en monark (kung) av Kastilien. Han var son till Henrik II av Kastilien och dennes hustru Juana Manuel av Kastilien, i sin tur dotter till Don Juan Manuel, Hertig av Penafiel och ledare av en yngre gren av Huset av Kastilien.

Biografi
I sitt första äktenskap, med Eleonora av Aragonien den 18 juni 1375 fick han de flesta av sina barn, bland dem de blivande kungarna Henrik III av Kastilien och Ferdinand I av Aragonien.

Han betalade lösen för Levon VI, den siste regerande kungen av Armenien, för att få honom frigiven av mamlukerna, och gav honom 1383 av medlidande livslångt herravälde över Madrid, Ciudad Real och Andújar.

Han hade varit i konflikt med Portugal. De första tvisterna med Portugal bilades med hans bröllop, 1382, med Beatrice av Portugal, dotter till kung Ferdinand I av Portugal. Vid svärfaderns död 1383 lyckades Johan driva igenom att hustrun, Ferdinands enda barn, skulle överta regentskapet över Portugal. Krisen 1383–1385, en period med politiska oroligheter och anarki i Portugal, följde. Han motarbetades av förbittrade portugiser och besegrades fullständigt i slaget vid Aljubarrota den 14 augusti 1385.

Han måste också hantera fiendskapen med Johan av Gent, hertig av Lancaster, som gjorde anspråk på kronan via sin hustru Constanza, äldsta dotter till Peter I av Kastilien. Johan köpte sig slutligen fri från sin engelske konkurrents anspråk genom att 1387 arrangera ett äktenskap mellan sin son, Henrik, och Katarina av Lancaster, dotter till Constanza och Johan av Gent.

Johan omkom den 9 oktober 1390, i Alcalá, då hans häst ramlade under ryttarövningar tillsammans med lätta kavallerister utrustade i arabisk stil (farfanes). Hans grav finns i ett kapell i katedralen i Toledo i Spanien.

Referenser

Noter 
 

Avlidna 1390
Män
Kastiliens regenter
Födda 1358
Huset Trastámara
Henrik III av Kastilien

Henrik III av Kastilien, född 4 oktober 1379, död 25 december 1406, var en monark (kung) av Kastilien. Han var son till Johan I av Kastilien och Eleonora av Aragonien, och efterträdde 1390 fadern som kung av Kastilien och Leon.

Biografi
Henrik föddes i Kastiliens huvudstad Burgos. Som den naturlige kronprinsen bar han titeln Prins av Asturien. Han tillträdde som regent redan vid 11 års ålder, och kom i praktiken till makten vid 14. Sitt öknamn till trots ("den obeslutsamme", Enrique el Doliente) engagerade han sig i livfull utrikespolitik under de första åren av 1400-talet. Han lyckades lugna adeln och återställa den kungliga makten. Under hans tid vann den kastilianska flottan flera segrar mot den engelska. År 1400 skickade han en flottstyrka till nordafrika som förstörde piratnästet Tétouan. 1402 påbörjade han kolonisationen av Kanarieöarna genom att skicka ut den franske utforskaren Jean de Béthencourt. Med en attack mot Badajoz avvärjde han en portugisisk invasion, och signerade 1402 ett fredsavtal med Johan I av Portugal. Han återupptog konflikten med kungadömet Grenada och vann 1406 en seger vid Collejares, i närheten av Úbeda.

1388 gifte sig Henrik med Katarina av Lancaster (Catalina de Lancaster; 1372–1418), dotter till Johan av Gent, hertig av Lancaster, och hans andra hustru, Constanza av Kastilien, i sin tur äldsta dotter till Peter I av Kastilien. Detta innebar slutet på en konflikt mellan dynastier, och konsoliderade Huset Trastámara. Henriks och Katarinas son efterträdde Henrik sedan denne dött i Toledo. Katarina regerade i sonens, Johan II av Kastilien, ställe eftersom han vid tillträdet var minderårig.

Barn 

Samtliga med hustrun, Katarina av Lancaster:
 Catalina (1402–1439) 
 Johan II av Kastilien 
 Maria av Kastilien. Gift med Alfons V av Aragonien.

Referenser

Noter 
 

Avlidna 1406
Män
Kastiliens regenter
Födda 1379
Huset Trastámara
Nyfiken blomfluga

Nyfiken blomfluga (Eupeodes corollae) är en blomfluga som tillhör släktet fältblomflugor.

Kännetecken

Nyfiken blomfluga är mellan 6 och 10 millimeter lång. Liksom de flesta andra fältblomflugor är den svart med gula fläckar på bakkroppen och ger därmed ett getinglikt intryck (mimikry). De gula fläckarna på bakkroppen är stora och når i framkanten ut till bakkroppens kant. Hanens parfläckar på tergiterna tre och fyra är ibland förbundna med ett smalt gult band medan honans alltid är åtskilda. Liksom de flesta andra blomflugor så är hanens fasettögon sammanstötande medan honans är åtskilda. Hanens genitalier är stora och når oftast fram till sternit fyra (alltså undersidan på bakkroppssegment fyra).

Levnadssätt
Nyfiken blomfluga lever på öppen mark som ängar, stränder, jordbruksmark, trädgårdar, parker och fjällhedar. Den är orädd för människor och kommer gärna fram till fikabordet i trädgården, därav det svenska namnet nyfiken blomfluga. Man kan se den hämta nektar och pollen på flockblommiga växter, men även på många andra blommor. Man kan i Sverige se den från början av maj till september, ibland längre. Den övervintrar inte i Sverige utan migrerar varje år norrut från Centraleuropa där den har övervintrat som puppa. I Sydeuropa kan den ses året runt. Larven lever på bladlöss på till exempel ärtväxter, bland annat olika arter av långrörsbladlöss. Vid god tillgång till bladlöss kan utvecklingen från ägg till fluga gå så snabbt som elva dygn.

Utbredning
Nyfiken blomfluga kan bli väldigt talrik på sensommaren i Norden. Den finns i större delen av Europa, Asien och Afrika.

Etymologi
Corollae är diminutivform av corona som betyder krans eller krona på latin.

Källor

Externa länkar 

Blomflugor
Mimikry
Gryts landskommun

Gryt kan syfta på

 Gryts landskommun, Skåne – en tidigare kommun i dåvarande Kristianstads län
 Gryts landskommun, Södermanland – en tidigare kommun i Södermanlands län
 Gryts landskommun, Östergötland – en tidigare kommun i Östergötlands län
Ferdinand I av Portugal

Ferdinand I av Portugal, född 31 oktober 1345, död 22 oktober 1383, var en monark (kung) av Portugal. Han var andre son, den äldste levande, till Peter I av Portugal och hans maka Constance av Peñafiel. Han efterträdde sin far som regent 1367.

Biografi
När Peter I av Kastilien dog 1369 gjorde Ferdinand anspråk på tronen i egenskap av ättling till Sancho IV av Kastilien på spinnsidan. Som konkurrenter om detta anspråk hade han kungarna av Aragonien respektive Navarra, och så småningom Hertigen av Lancaster Johan av Gent, som 1370 gift sig med Constanza av Kastilien, Peters äldsta dotter.

Under tiden hade emellertid Henrik II av Kastilien, Peters utomäktenskaplige bror som besegrat honom, övertagit kronan. Efter en eller två resultatlösa kampanjer var alla parter beredda att acceptera medling av påven Gregorius XI. Villkoren, som ratificerades 1371, innebar bland annat att Ferdinand skulle gifta sig med Eleonora av Kastilien. Innan äktenskapet hann ingås hade dock Ferdinand blivit passionerat förälskad i Leonor Telles de Menezes, hustru till en hovman. Efter att ha lyckats få det äktenskapet upplöst gifte han sig 1371 med henne.

Detta anmärkningsvärda beteende ledde visserligen till ett allvarligt uppror i Portugal, men orsakade inte omedelbart något krig med Henrik. Det skenbara lugnet stördes dock av att Hertigen av Lancaster intrigerade för att övertala Ferdinand att ingå en hemlig överenskommelse att störta Henrik från tronen. Kriget som följde var resultatlöst, och fred slöts igen 1373. När Henrik dog 1379 förde Hertigen av Lancaster åter sina krav på tal, och fann en allierad i Portugal. Att döma av de kontinentala krönikörerna var dock engelsmännen lika offensiva mot sina allierade som mot sina fiender, varför Ferdinand själv 1382 slöt fred i Badajoz. I freden stipulerades att Beatrice, Ferdinands dotter och arvtagerska, skulle gifta sig med Johan I av Kastilien och på så sätt förena de två kungadömena.

Ferdinand hade ingen manlig arvinge då han dog, den 22 oktober 1383. Villkoren från freden i Badajoz bröts, och Johan, stormästare av Avizorden, Ferdinands utomäktenskaplige halvbror, gjorde anspråk på tronen. Detta ledde till en period av anarki 1383–1385. 1385 blev så Johan den förste kungen av ätten Aviz, Johan I av Portugal.

Barn

Med hustrun Leonor Telles de Menezes fick han två söner, som båda dog som spädbarn, och en dotter, Beatrice av Portugal.

Med en okänd kvinna fick han en utomäktenskaplig dotter, Isabella (sedermera grevinna av Gijón och Noreña).

Referenser

  

Personer i Portugal under 1300-talet
Avlidna 1383
Män
Portugals regenter
Födda 1345
Huset Burgund
Henrik I av Portugal

Henrik I av Portugal (portugisiska: Henrique), född 31 januari 1512, död 31 januari 1580, var kung av Portugal och kardinal i katolska kyrkan. Han regerade mellan 1578 och 1580.

Biografi
Henrik var son till Manuel I av Portugal och Maria av Aragonien och yngre bror till Johan III, och som sådan förväntades han inte att hamna på den portugisiska tronen. Tidigt i sitt liv gick han in i kyrkan för att driva portugisiska intressen inom den katolska kyrkan, som då dominerades av Spanien. Han avancerade snabbt genom den kyrkliga hierarkin och kom i snabb takt att bli ärkebiskop i Braga,  ärkebiskop i Évora, och storinkvisitor innan han blev kardinal och fick titeln Ss. Quattuor Coronatorum. Henrik arbetade hårt för att få jesuiterna till Portugal och använde dem sedan för uppdrag och mission i sina kolonier.

Efter 1557 fick han tjänstgöra som förmyndare för sin kusin Sebastian I, efter det katastrofala slaget vid Slaget vid Alcácer-Quibir 1578, då Sebastian dog efterträdde han honom som kung. 

Henrik avsade sig sina plikter som präst och försökte få tag på en brud så att ätten Aviz inte skulle dö ut, men påven Gregorius XIII som hade nära förbindelser med habsburgarna befriade honom inte från hans löften. Han dog utan att ha utsett ett regentråd som kunde välja en efterträdare. En av de närmaste som gjorde anspråk på tronen var Filip II som i november 1580 skickade hertigen av Alba för att ta Portugal med våld. Lissabon föll och Filip valdes till kung av Portugal under förutsättning att landet och dess kolonier inte skulle bli spanska provinser. Personalunionen som därmed bildades har kommit att kallas Iberiska unionen.

Förfäder

Referenser 

 Portugisiska wikipedia

Portugals regenter
Personer i Portugal under 1500-talet
Födda 1512
Avlidna 1580
Män
Personer som avlidit på sin födelsedag
Anton I av Portugal

Anton I av Portugal (), född 1531 i Lissabon i Portugal, död 26 augusti 1595 i Paris i Frankrike, var en portugisisk kung under successionskrisen, innan den spanska kungen Filip II erövrade kungakronan. Han var en utomäktenskaplig son till Ludvig av Portugal.

Anfäder

Referenser 

Personer i Portugal under 1500-talet
Födda 1531
Avlidna 1595
Män
Portugals regenter
Huset Aviz
John Fletcher

John Fletcher kan syfta på flera personer, bland andra:

* John Fletcher (1579–1625), engelsk dramatiker
 John Fletcher (1903–1984), svensk ingenjör
 John Edward Fletcher (1940–1992), australisk/brittisk forskare
 John William Fletcher (1729–1785), ledande metodist
Europeisk bergssork

Europeisk bergssork (Dinaromys bogdanovi) är en gnagare i underfamiljen sorkar som förekommer i bergstrakter på Balkan. Arten är den enda i sitt släkte.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig över Kroatien, Bosnien och Hercegovina, Montenegro, Serbien och Nordmakedonien. Tidigare hade den en större utbredning, enligt upphittade fossil fanns den under pleistocen även i Italien, Grekland, Ungern och Ukraina. I vissa regioner förekommer djuret mycket talrik. Till exempel har den i Montenegro den största populationen av alla små däggdjur.

Utseende 
Kroppslängden (huvud och bål) ligger mellan 10 och 15 centimeter och därtill kommer en 8 till 11 centimeter lång svans. Arten väger 30 till 82 g. Pälsens ovansida är gråbrun till blågrå och undersidan är ljusgrå. Svansen är uppdelad i en brun ovansida och en vit undersida. Vid svanens spets förekommer en tofs av styva hår.

Ekologi 
Habitatet utgörs av bergstrakter som ligger 1 300 till 2 200 meter över havet. Europeisk bergssork är aktiv på natten och gömmer sig på dagen under stenar eller i bergssprickor. Den äter främst gräs. Före vinter samlar den ett förråd. Arten håller ingen vinterdvala. Honor kan ha en (under våren) eller två (den andra under sommaren) kullar per år. Dräktigheten varar uppskattningsvis en månad och en månad senare är ungarna självständiga.

Systematik 
Arten räknas i underfamiljen sorkar ofta till tribus Clethrionomyini, alltså som nära släkting till skogssorkarna. Denna indelning är omstridd. Enligt nyare undersökningar har arten idag inga släktingar i underfamiljen. Den ryska zoologen Igor Zagorodnyuk listar europeisk skogssork till tribus Pliomyini, som annars innefattar utdöda sorkar som levde mellan pliocen och pleistocen i Eurasien. I äldre systematiska förteckningar räknas arten till släktet Dolomys. Idag listas bara utdöda arter till Dolomys.

Status 
I arten utbredningsområde förekommer bara ett fåtal lämpliga habitat och hela beståndet är uppdelat i flera från varandra skilda populationer. Konkurrensen med snösorken (Chionomys nivalis) kan påverka arten negativ. IUCN listar europeisk bergssork som sårbar (VU).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
Musser, G. G. and M. D. Carleton. 2005. Superfamily Muroidea. pp. 894–1531 in: Mammal Species of the World a Taxonomic and Geographic Reference. D. E. Wilson and D. M. Reeder eds. Johns Hopkins University Press, Baltimore.

Sorkar
Däggdjur i palearktiska regionen
Sigfrid Wallengren

Mårten Johan Sigfrid Wallengren, född 23 juli 1876 i Lund, död där 4 juli 1927, var en svensk statsvetare. 

Wallengren blev i Lund filosofie kandidat 1897, filosofie licentiat 1904 och filosofie doktor 1907, på en avhandling om Hans Järta. Sistnämnda år blev han tillförordnad och 1917 ordinarie professor i statskunskap och statistik där. Wallengren var lärare vid Lunds privata elementarskola 1906–1918, redaktionssekreterare för Statsvetenskaplig tidskrift 1900–1901, 1905 och 1906–1910 samt förlikningsman 1917. Han blev ledamot av Humanistiska vetenskapssamfundet i Lund 1922. Wallengren var ordförande i Lunds studentkår 1905 och i Akademiska Föreningen 1924–1927. 

Sigfrid Wallengren var son till kommunaltjänstemannen Mårten Svensson, bror till författaren Axel Wallengren och läkaren Herman Wallengren samt kusin till zoologen Hans Wallengren och tidningsmannen Waldemar Bülow. Han är begraven på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi (i urval)
Hans Järta som politisk teoretiker (akademisk avhandling, 1906)
Valrättsproblem. Studier på grundvalen af den politiska valreformen i Österrike 1907 (1915)
Tvåkammarsystemet i belysning af den danska författningsrevisionen 1912–15 (1915) 
Förstakammarfrågan inför svenska riksdagen efter 1866 (1916) 
Första kammaren i nutida författningar: en översikt (1919)

Källor

Noter 

Svenska professorer i statsvetenskap
Svenska professorer i statistik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Personer verksamma inom Akademiska Föreningen
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1876
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Silverfotblomfluga

Silverfotblomfluga (Platycheirus albimanus) är en fluga i familjen blomflugor inom släktet fotblomflugor.

Utbredning 
Silverfotblomflugan förekommer över större delen av palearktis och Nordamerika, och arten är vanlig i hela Norden.

Kännetecken 
Silverfotblomflugan är liten långsmal blomfluga som är 7 till 10 millimeter lång. Den är svart med silverfärgade parfläckar på tergiterna 2 till 4. Framskenbenen är gula och framtill breda och tillplattade. Även framfötterna är breda och tillplattade. Flera andra arter i släktet är mycket snarlika.

Levnadssätt 
Silverfotblomflugan kan påträffas i många olika miljöer. Den besöker många olika blommer, men företrädesvis gula och vita. Man ser den i Sverige från april till oktober. Larven lever på olika sorters bladlöss på örter och buskar.

Etymologi 
Albimanus betyder vithand på latin.

Källor

Externa länkar

Blomflugor
Quadrumvir

Quadrumvir (pl. quadrumvirerna) var medlemmarna i den fyrmannajunta som under il duce Benito Mussolinis ledning organiserade den av de italienska fascisterna iscensatta Marschen mot Rom, i oktober 1922. En landsomfattande politisk manifestation som ledde till att Mussolini, av kung Viktor Emanuel III, utsågs till premiärminister trots att fascistpartiet endast hade en minoritet av ledamöterna i deputeradekammaren i parlamentet.

Quadrumvirerna var:
Michele Bianchi, tidigare syndikalistledare
Emilio De Bono, tidigare general
Cesare Maria De Vecchi, ledamot av deputeradekammaren för fascistpartiet
Italo Balbo, fascistledare från Ferrara

Genom sin roll vid Marschen mot Rom uppnådde de fyra en särställning inom regimen som de skulle behålla ända till Mussolinis fall 1943. Quadrumviererna var de enda, vid sidan av Mussolini själv, som hade personligt designerade platser i Fascismens stora råd när detta skapades som fascistpartiets högsta organ 1923. Från att ha varit ett partiorgan upphöjdes detta från 1928 till att även bli Italiens officiella regeringsorgan, och genom detta fick var och en av de fyra quadrumvirerna en personlig permanent plats i landets regering.

Vid omröstningen i Fascismens stora råd den 25 juli 1943, röstade de bägge i livet kvarvarande quadrumvirerna De Bono och De Vecchi för Mussolinis avsättning. De Vecchi lyckades fly till Sydamerika, men efter Salòrepublikens upprättande arkebuserades  De Bono tillsammans med Mussolinis svärson Galeazzo Ciano den 11 januari 1944 för förräderi.

Källor 

Italiens historia
Ej längre existerande regeringsämbeten
Mypollux

Mypollux var en fransk nu-metalgrupp från Nancy, Frankrike.

Medlemmar 
Senaste medlemmar
Lucie "Lussi" Lebrun – sång, piano, cello
Yann Klimezyk – gitarr
Florent Perreton – basgitarr
Thomas Copier – trummor

Tidigare medlemmar
Max Maire – trummor
Max Philippe – basgitarr
Karim Attoumane – gitarr

Bidragande musiker (studio)
Julien Prevos – cello
Joe Duplantier – sång

Diskografi 
Studioalbum
Trouble Amarante (2004)
Contraires (2006)
Dédales (2008)

Externa länkar 
Mypollux på facebook

Franska metalgrupper
Nu-metal-grupper
Andrij Bandera

Andrij Mychajlovytj Bandera (ukrainska:Андрі́й Миха́йлович Банде́ра ), född 11 december 1882 i Stryi, Österrike-Ungern, död 15 oktober 1941 i Kiev, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, var en ukrainsk nationalist.
 
Bandera föddes i en del av österrikiska kronlandet Galizien som numera tillhör Lviv oblast i Ukraina. 
Han var präst i grekisk-katolska kyrkan och verkade som frivillig soldatpräst i ukrainsk-galiziska armén under det polsk-ukrainska kriget 1918-1919.

Under senare delen av 1910-talet och framåt blev han en del av den pånyttfödda organiserade ukrainska nationalismen i Galizien och Volynien, som hade blivit en del av den nybildade staten Polen efter första världskriget 1918 och Versaillesfreden 1919. 

Bandera var gift med Myroslava, som var prästdotter; hon dog i tuberkulos våren 1922. Svärfadern Vasyl Oparovskyj dog 1919 i strid mot de polska styrkorna under det polsk-ukrainska kriget. Alla hans barn deltog i de nationalistiska strömningarna och arbetade inom Organisationen för ukrainska nationalister (OUN). Den äldste sonen Stepan Bandera är den mest kända.

Bandera greps av NKVD under natten 23 maj 1941 för att han gömt en OUN-medlem. Han transporterades till Kiev där han 8 juli av en sovjetisk militärdomstol dömdes till döden och avrättades vid arkebusering den 10 juli.

Ukrainska politiker
Politiker som blivit avrättade
Födda 1882
Avlidna 1941
Män
Per Gudmundson (musikalbum)

Per Gudmundson är ett musikalbum av Per Gudmundson, utgivet 1993 av GIGA

Låtlista
Alla låtar är traditionella.
"Polska efter Monis Olle" – 2:25
"Polska efter Ollas Per" – 2:15
"'Kalla kårar', polska efter Pekkos Helmer" – 1:48
"Brudhisslåt efter Jonas Olle / 'Jag ser uppå dina ögon', vispolska efter Petters Erik" – 2:20
"Polska efter Blank Anna" – 1:49
"Skänklåt efter Flink / Steklåt efter Tjäder Hans" – 3:06
"Hornlåt efter Börjes Olle" – 1:22
"Grins Hans jässpôdspolska" – 1:48
"Sjöns Gubbens polska" – 1:44
"'Vårvindar friska', polska efter Petters Erik" – 2:36
"Vispolska efter Erik Björk" – 2:24
"Till Mikaelidagen" – 1:29
"Brudpolska efter Blank Anders" – 1:39
"Polska efter Blank Anders" – 1:43
"Jässpôdspolska" – 2:12
"Sarkofagmarschen" – 2:26
"Polska efter Petters Erik" – 2:34
"Två polskor efter Jonas Olle" – 3:42
"Skänklåt efter Sparv Far" – 1:17
"Sparv Fars visa" – 2:02
"Köpmanpolska efter Petters Erik" – 2:40
"Polska efter Söderholm" – 2:33
Total tid: 49:00

Medverkande
Per Gudmundson — fiol

Externa länkar
GIGA Folkmusik

Musikalbum 1993
Folkmusikalbum från Dalarna
Gabriel Garko

Gabriel Garko eller Dario Gabriel Oliviero, född 12 juli 1972 i Turin, Piemonte, Italien, är en italiensk skådespelare och fotomodell; 1991 utsedd till "Mister Italia".

Garko är i hemlandet mest renommerad för en av huvudrollerna i TV-serien "L'Onore e il rispetto" (2006 och 2009), ett maffiadrama i 1970-talsmiljö. Dessförinnan hade han bland annat medverkat han i Franco Zeffirellis film om operadivan Maria Callas, Callas Forever (2002), där han spelade mot Fanny Ardant.

Filmografi (urval) 
2002 - Callas Forever
2002 - Senso '45

TV
2006 - L'onore e il rispetto

Italienska skådespelare under 2000-talet
Födda 1972
Män
Levande personer
Italienska fotomodeller
Skådespelare från Turin
Folkets befrielsearmés flygvapen

Folkets befrielsearmés flygvapen är kinesiska Folkets befrielsearmés luftburna försvarsgren och grundades 1949. Flygvapnet är också känt under sin engelska förkortning PLAAF. 2014 bestod kinas flygvapen av 398.000 man och mellan 2.700 och 3.000 flygplan och är därmed Asiens största flygvapen och världens tredje största efter USA:s flygvapen och Ryska flygvapnet.

Utrustning
På grund av västvärldens vapenembargo mot Kina efter massakern på Himmelska fridens torg har Kina inte kunnat köpa in avancerad krigsutrustning från väst sedan 1989. Fram till början av 1990-talet använde flygvapnet mest av föråldrade kopior av sovjetiska plan som MiG-17 och MiG-19. I takt med den växande kinesiska ekonomin har man köpt in avancerade flygplan främst från Ryssland och den inhemska flygindustrin har på senare år utvecklats kraftigt. Man har idag kapaciteten att utveckla och producera egna flygplan och sedan 2017 är man det enda land utöver USA som har utvecklat ett 5:e generations flygplan och har tagit det i tjänst (se Jian J-20). Man håller även på att utveckla nya strategiska bombflygplan och har börjat introducera avancerade drönare. 

För närvarande använder Folkets befrielsearmés flygvapen bland annat följande flygplan och helikoptrar:

Jaktflyg
Chengdu Jian-7
Chengdu Jian-10
Chengdu Jian-11
Suchoj Su-35
Suchoj Su-30
Suchoj Su-27
Shenyang J-6
Shenyang Jian-8
Chengdu Jian-20

Attackflyg
JH-7
Q5 Nanchang

Helikoptrar
WZ-10
WZ-9
Z-11
Mil-17
S-70C Black Hawk

Transportflygplan
Iljusjin Il-76
Y-8

Bombflyg
Xian H-6

Specialflygplan
AWAC KJ-2000

Källor

Kinas militär
Flygvapen
WP:Projekt Kina