kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Småblommig sabellilja

Småblommig sabellilja (Gladiolus communis) är en växtart familjen irisväxter och förekommer naturligt från södra och centrala Europa till Iran och nordvästra Afrika. Arten odlas ibland som trädgårdsväxt i Sverige.

Småblommig sabellilja är en flerårig ört med rotknöl. Den är vårväxande och stjälken blir mellan 50 och 100 cm hög, ofta med två eller tre grenar. De nedre bladen blir 30-70 cm långa och 1,0-2,5 cm breda. Blommorna är vanligen fler än 10 stycken och sitter i två rader i ett glest ax, de är rosa till djupt purpurröda. Blompipen är något krökt och kronans flikar är vanligen överlappande. Ståndarknapparna är inte längre än ståndarsträngarna. Fröna är vingade. Arten blommar under tidig sommar.

Underarter
Två underarter kan urskiljas, men World Checklist of Monocotyledons erkänner inte dessa underarter.
subsp. communis - blir inte högre än 80 cm. De nedre bladen är 30-50 cm långa och 1-1,5 cm breda. Blommorna sitter relativt glest, de är vanligen rosa. Kronans flikar är 1-2 cm breda. Förekommer i södra och centrala Europa, till Iran och nordvästra Afrika.
Tätblommig sabellilja (subsp. byzantinus) - blir upp till 100 cm. De nedre bladen är 30-70 cm långa och 1-2,5 cm breda. Blommorna sitter relativt tätt, de är vanligen djupt purpurröda. Kronans flikar är 1,5-2,5 cm breda. Förekommer i södra Spanien, på Sicilien och i nordvästra Afrika.

Odlade plantor skiljer sig något från vilda, de är nästan sterila och har 90 kromosomer istället för 120.

Småblommig sabellilja liknar mörkröd sabellilja (G. illyricus) som skiljer sig genom att ha färre än 10 blommor och en ogrenad stjälk. En annan liknande art är rysk sabellilja (G. imbricatus) som dock har blommor i en enradig blomställning.

Hybrider
Korsningar med mörkröd sabellilja har fått namnet Gladiolus ×dubius.

Synonymer

Gladiolus arvaticus Jord. 
Gladiolus byzantinus Mill.
Gladiolus collinus Salisb.
Gladiolus communis subsp. byzantinus (Mill.) Douin 
Gladiolus communis subsp. notarisii (Parl.) K.Richt.
Gladiolus communis var. byzantinus (Mill.) O.Bolòs & Vigo
Gladiolus communis var. carneus Ker Gawl.
Gladiolus communis var. grandiflorus Gouan
Gladiolus communis var. montserratii O.Bolòs & Vigo
Gladiolus cyclocarpus Jord.
Gladiolus gussonei Lojac.
Gladiolus hanru Jord. 
Gladiolus lannesii Jord.  
Gladiolus littoralis Jord. 
Gladiolus notarisii Parl.
Gladiolus numidicus Jord.  
Gladiolus porrigens Jord. 
Gladiolus rigescens Jord. 
Gladiolus ruricola Jord. 
Gladiolus tinei Lojac.

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas
Govaerts, R. (2006). World Checklist of Monocotyledons. The Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew, 2009 Mar 23.

Tryckta källor
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. . 

Irisväxter
Sm Växtindex
Arbetsmarknadsmässa

En arbetsmarknadsmässa eller arbetsmarknadsdag är en mässa med syfte att skapa en kontaktyta mellan arbetsgivare och arbetstagare, oftast studenter.

De flesta arbetsmarknadsmässor varar i en eller två dagar och är årligt återkommande. Det vanligaste är att mässorna arrangeras av lokala studentorganisationer, även om det förekommer att lärosäten eller företag arrangerar.

Till typiska aktiviteter som kan förekomma under en arbetsmarknadsmässa hör:
 Mässbord från utställare
 Företagspresentationer
 Arbetsmarknadsföreläsningar
 Avslutande bankett eller pubmingel
 Enskilda samtal med rekryterare

Arbetsmarknad
Mässor
Rysk sabellilja

Rysk sabelilja (Gladiolus imbricatus) är en växtart familjen irisväxter som förekommer naturligt från centrala, östra och södra Europa, till västra Sibirien, Turkiet och Kaukasus. Arten odlas ibland som trädgårdsväxt i Sverige.

Arten är en flerårig ört med rotknöl. Den är vårväxande och blir mellan 30 och 80 cm hög. Bladen är två eller tre stycken i två rader, de nedre blir 15-35 cm långa och 1-1,5 cm breda. Blommorna är 4-12 stycken, cirka 3 cm långa och sitter tätt i ett ensidigt ax, de är purpurrosa till purpurröda. Blompipen är kraftigt krökt och kronans flikar är vanligen överlappande. Ståndarknapparna är inte längre än ståndarsträngarna. Fröna är vingade. Arten blommar under tidig sommar.

Rysk sabelilja liknar småblommig sabellilja (G. communis) och mörkröd sabellilja (G. illyricus) som dock har blommor i två rader.

Synonymer

Gladiolus apterus Klokov
Gladiolus crispiflorus Herb.
Gladiolus galiciensis Besser
Gladiolus hygrophilus Boiss. & A.Huet ex Baker
Gladiolus imbricatus subsp. crispiflorus (Herb.) K.Richt.
Gladiolus imbricatus subsp. galiciensis (Besser) O.Schwarz
Gladiolus imbricatus var. crispiflorus (Herb.) Nyman
Gladiolus imbricatus var. galiciensis (Besser) Nyman
Gladiolus libanoticus Boiss. & Kotschy 
Gladiolus marschallii Poir. 
Gladiolus neglectus Schult.
Gladiolus raddeanus Trautv.
Gladiolus rossicus Pers.
Sphaerospora imbricata (L.) Sweet

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Tryckta källor
Walters, S.M. (1986). The European Garden Flora, Vol. 1. Pteridophyta; Gymnospermae; Angiospermae — Alismataceae to Iridaceae. . 

Irisväxter
Ry Växtindex
Kärrsabellilja

Kärrsabellilja (Gladiolus palustris) är en växtart familjen irisväxter från centrala och nordöstra Europa och en av de mest nordliga arterna i släktet. Arten odlas sällsynt som trädgårdsväxt i Sverige.

Synonymer

Gladiolus boucheanus Schltdl.
Gladiolus felicis Z.Mirek
Gladiolus imbricatus subsp. parviflorus K.Richt’.
Gladiolus parviflorus Berdau, nom. illeg.
Gladiolus pratensis A.Dietr.
Gladiolus triphyllus Bertol., nom. illeg.

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Irisväxter
Kä Växtindex
Tidig sabellilja

Tidig sabellilja (Gladiolus italicus) är en växtart familjen irisväxter och förekommer naturligt på Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och från Medelhavsområdet till Centralasien. Arten odlas ibland som trädgårdsväxt i Sverige.

Synonymer

Ballosporum segetum (Ker Gawl.) Salisb.
Gladiolus bornetii Ardoino
Gladiolus communis subsp. inarimensis (Guss.) Nyman
Gladiolus commutatus Bouché
Gladiolus dalmaticus Tausch ex Rchb.
Gladiolus dubius Parl., nom. illeg.
Gladiolus gawleri Jord., nom. illeg.
Gladiolus guepinii K.Koch
Gladiolus inarimensis Guss.
Gladiolus infestus Bianca
Gladiolus leucanthus Bouché
Gladiolus ludovicae Jan ex Bertol.
Gladiolus pallidus Bouché
Gladiolus paui Sennen
Gladiolus proteiflorus G.B.Romano ex Lutati
Gladiolus segetalis St.-Lag.
Gladiolus segetum Ker Gawl.
Gladiolus segetum subsp. guepinii (K.Koch) Nyman
Gladiolus segetum var. infestus (Bianca) Nyman
Gladiolus segetum var. ludovicae (Jan ex Bertol.) Nyman
Gladiolus segetum subsp. commutatus (Bouché) K.Richt.
Gladiolus segetum subsp. inarimensis (Guss.) K.Richt.
Gladiolus segetum subsp. ludovicae (Jan ex Bertol.) K.Richt.
Gladiolus spathaceus Parl., nom. illeg.
Gladiolus tenuiflorus K.Koch
Gladiolus turkmenorum Czerniak.
Sphaerospora segetum (Ker Gawl.) Sweet, nom. inval.

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Irisväxter
Ti Växtindex
Gladiol

Gladiol (Gladiolus ×hortulanus) är en komplex hybrid familjen irisväxter mellan flertalet afrikanska arter, som G. cruentus, G. dalenii, G. oppositiflorus, G. papilio med flera. De odlas som utplanteringsväxter i Sverige och är även vanliga som snittblommor.

Grupper
Det finns ett stort antal sorter som delas in tre sortgrupper:
Fjärilsgladioler (Fjärilsblommiga gruppen) – sorterna i gruppen blir mellan 70 och 120 cm, blommorna är mindre och har oftast en starkare färg i svalget än på hyllebladen i övrigt.
Storblommiga gladioler (Storblommiga gruppen) – sorterna blir upp till 120 cm med styva stjälkar och ofta starkt färgade blommir i täta ax.
Sorter i Glamini-serien är ett mellanting mellan fjärils- och storblommiga gladioler.

Synonymer
Gladiolus ×gandavensis Van Houtte (= G. dalenii × G. oppositiflorus)
Gladiolus ×lemoinei Baker (= G. ×gandavensis × G. purpureoauratus) 
Gladiolus ×nancyensis hort.

Referenser

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Irisväxter
Gl Växtindex
Blompip

Blompip är en smal cylindrisk eller smalt trattformad del av en sambladig blomma. Den kan antingen bestå av sammanväxta kronblad eller av sammanväxta hylleblad. Även den rörformade delen av kaktusars blomma kallas blompip, även om dess uppbyggnad är mer komplicerad. Blompipen sitter mellan blommans bräm och fruktämnet.
Växtanatomi
Hong Thong

Hong Thong är en thailändsk spritdryck som marknadsförs av ThaiBev och framställs av destilleriet Sura Bangyikhan. Det är en blandad spritsort med bärnstensfärg framställd huvudsakligen från melass och ris.

Noter 

Spritdrycker
Mat och dryck i Thailand
Enniberg

Enniberg är en udde i nordöstra Färöarna. Udden är den nordligaste punkten i Färöarna och en av Färöarnas ytterpunkter. Klippan är med sina 754 m ö.h. också den högsta lodrätta kustklippan i världen.

Geografi
Enniberg ligger längst norrut på ön Viðoy cirka 3 km nordväst om orten Viðareiði i regionen Norðoyar sýsla. Förvaltningsmässigt tillhör Enniberg Viðareiðis kommuna.

Udden är del av fjället Villingadalsfjall som fortsätter sin sträckning söderut. Klippan är bland världens högsta lodrätta kustklippor och Europas näst högsta kustklippa efter Hornelen i Norge.

Historia
Området har alltid varit en viktig boplats för lunnefågel och andra sjöfåglar och är idag ett populärt mål för fågelskådare.

Referenser

Externa länkar
 om Enniberg (Visit Norðoy.fo)
 bilder från området (Flickr.com)

Färöarnas geografi
Berg i Norðoyar
Mykineshólmur

Mykineshólmur är ett skär i västra Färöarna. Ön är den västligaste punkten i Färöarna och en av Färöarnas ytterpunkter .

Geografi
Den obebodda klippön har en area på cirka 45 hektar och ligger bara cirka 50 meter väster om ön Mykines. Ön förbinds av en 35 meter hög hängbro med huvudön.

Mykineshólmur ligger i Sørvágs kommuna cirka 1 km sydväst om orten Mykinesby.
Förvaltningsmässigt är Mykineshólmur en del av regionen Vága sýsla.

På öns västra och högsta del finns den cirka 14 meter höga fyren Mykineshólmur fyr  som totalt når en höjd av 113 m ö.h.

Historia
Området har alltid varit en viktig boplats för sjöfåglar som lunnefågel, sillgrissla och andra sjöfåglar och är idag ett populärt mål för fågelskådare. Här finns också Färöarnas enda boplats för havssula .

Fyren byggdes 1909 och automatiserade 1970 då de sista bofasta personerna flyttade från klippön.

Källor

Externa länkar
 Om Mykineshólmur
 Bild på Mykineshólmur
 Karta över Mykineshólmur
 Ett besök med bilder från Mykineshólmur

Färöiska holmar
Golvbrunn

En golvbrunn är en anordning för avledning och bortföring av strömmande vatten i en byggnad, exempelvis i duschar, badrum, tvättstugor, pannrum, eller i industrier där vattenspolning förekommer. Golvbrunnar användes redan i forntida civilisationer.

Varianter
Golvbrunnar finns i varianter med vattenlås, kallade sifon. Vattnet i vattenlåset är en barriär som förhindrar att dålig lukt, sjukdomar och ohyra från avloppssystemet passerar. Det finns även varianter utan vattenlås, kallade spygatt. Brunnar för golvavlopp utförs av gjutjärn, plast, plastöverdraget gjutjärn eller i aggressiva miljöer även i rostfritt stål. Diametern är 150 millimeter, 225 millimeter och 300 millimeter, specialmodeller finns även med andra mått. Avloppet från brunnen finns i två varianter – med sidoutlopp (åt sidan) alternativt bottenutlopp (rakt ner). I golvbrunnens topp (i golvhöjd) monteras i regel en skyddande golvbrunnssil (även benämnd slukrist), för att avskilja partiklar ur vätskan som passerar.

Regler vid installation
För att följa gällande branschregler i Sverige skall golvbrunnar installerade före 1990 bytas vid renovering av våtutrymme och alla golvbrunnar som installeras skall uppfylla Europanormen EN 1253. De svenska branschreglerna föreskriver också att en golvbrunn som installeras i träbjälklag skall installeras i en så kallad monteringsplatta enligt golvbrunnstillverkarens anvisningar. Vid installation i betongbjälklag skall golvbrunnen fixeras före ingjutning så att golvbrunnens fläns är i våg +/- 2 mm samt att höjden skall vara +/- 4 mm mot nivån för tätskiktsanslutningen. Särskilda ingjutningsfixturer finns för detta.

Se även
 Takbrunn
 Spolbrunn

Referenser

Byggteknik
Avlopp
Offer

Offer kan avse:

Offer (religion) – ett sätt att blidka högre makter
Offerplats – en plats där man förrättar offer till gudar eller andra makter
Offerdjur – djur avsedda att offras i religiösa ritualer
Brännoffer – det som går upp i rök inom religion 
Människooffer – ett rituella dödandet av människor
Brottsoffer – en person som lidit skada till följd av ett brott
Mobboffer – personer som utsatts för trakasserier inom en social grupp
Offer (schack) – en spelare medvetet låter motspelaren ta en pjäs
Polhemsgatan

Polhemsgatan är en gata i stadsdelen Kungsholmen i Stockholm. Gatan sträcker sig i nord-sydlig riktning över hela Kungsholmen från S:t Eriksområdet i norr, förbi Kronobergsparken, till Norr Mälarstrand i söder. 

Som så många andra gatunamn fastställdes namnet Polhemssgatan vid Stockholms stora gatunamnrevision 1885 efter mekanikern och uppfinnaren Christoffer Polhem under kategorin "fosterländska och historiska namn". Före gaturegleringen på 1880-talet motsvarades Polhemsgatan av två äldre gator, Målaregränden för den norra delen och Bergsgränden för den södra delen ner till Hantverkargatan.

Längs Polhemsgatan finns S:t Eriks bostadsområdet , S:t Eriks ögonsjukhus och S:t Eriks gymnasium (före detta Polhemsgymnasiet) en funktionalistisk byggnad från 1939 ritat av arkitekten Paul Hedqvist. I höjd med Kronobergsparken, i kvarteret Kronoberg, finns även Stockholms polishus.

Här låg även Kronprinsessan Lovisas barnsjukhus fram till 1970, vid Kronobergsparken på platsen för dagens nya polishus.

Källor

Externa länkar

Christopher Polhem
Gator och torg på Kungsholmen
Nina Ahlstedt

Nina Ahlstedt, född Lignell 11 juli 1853 i Åbo, död 2 september 1907 i Helsingfors, var en finlandssvensk konstnär.

Hon målade främst porträtt och realistiska naturbilder men också flera altartavlor. Jyväskylä stadskyrka har en målning av hennes man Fredrik Ahlstedt Låt barnen komma till mig, som slutfördes av Nina Ahlstedt.

Biografi
Nina Ahlstedt var dotter till häradshövdingen Albert Johan Lignell och friherrinnan Georgina Sofia Elisabeth Lybecker. Hon utbildade sig på Åbo ritskola från år 1871 där hon träffade sin blivande man målaren Fredrik Ahlstedt, som var lärare på skolan.
Efter avslutade studier gifte de sig den 6 juni 1876. Makarna studerade tillsammans vid Académie Colarossi i Paris 1880–1881 och 1897.

Nina Ahlstedt debuterade 1878 på Finska Konstföreningens årsutställning. I juni 1886  anslöt hon och maken sig till den av Victor Westerholm grundade  konstnärskolonin Önningebykolonin i  Önningeby på Åland, dit de återvände flera somrar. Hon var representerad på den nationella utställningen Finlands Konstnärer 1892, 1894–1899, 1902 och 1904. Från 1878 arbetade hon som lärare vid Åbo ritskola och var även konstkritiker.

Trots att hon var gift och fick flera barn lyckades hon fortsätta sin egen karriär, vilket var ovanligt på den tiden. Hennes make Fredrik Ahlstedt uppmuntrade henne och de ställde ofta ut tillsammans.

Källor 

Finlandssvenska konstnärer
Finländska målare
Födda 1853
Avlidna 1907
Kvinnor
Personer från Åbo
Stapi odde

Stapi odde (även Stapin, Stapiudden) är en klippö i nordöstra Färöarna. Klippön är den östligaste punkten i Färöarna och en av Färöarnas ytterpunkter.

Geografi
Stapi odde ligger nordöst om ön Fugloy cirka 1 km nordöst om orten Hattarvík i regionen Norðoyar sýsla. Förvaltningsmässigt tillhör Stapi odde Fugloyar kommuna.

Den obebodda Stapi odde är cirka 47 meter hög och klippön ligger nedom det 449 meter höga fjället Eystfelli som fortsätter sin sträckning norrut.

Historia
Tidigare fanns en aktiv fyr (Bispen) på Stapi, fyren är inte aktiv längre.

Området har alltid varit en viktig boplats för lunnefågel och andra sjöfåglar och är idag ett populärt mål för fågelskådare.

Referenser

Externa länkar
 om Enniberg (Visit Norðoy.fo)
 bilder från området (Flickr.com)

Färöarnas geografi
Öar i Norðoyar
Matsue slott

är ett slott från feodaltiden i Matsue i Shimane prefektur i Japan. Slottet byggdes mellan år 1607 och 1611 och är ett av få kvarstående medeltida slott i Japan. De andra förstördes i krig eller jordbävningar. Eftersom en stor del av slottet byggdes i trä är brand också en överhängande fara. Det är emellertid bara några murar och kärntornet som står kvar.

Historia 
Av de tolv slott som ännu finns kvar i Japan är Matsue det enda som ligger i San'inregionen. Det är Japans näst största, tredje högsta (30 meter) och sjätte äldsta slott. Det byggdes av daimyon i Izumoregionen, Yoshiharu Horio och stod färdigt 1622, fem år efter byggstarten. 

1875 förstördes alla byggnader på slottsområdet, utom slottet självt, som tilläts stå kvar efter påtryckningar från olika intressegrupper. Slottet genomgick en total rekonstruktion mellan 1950 och 1955. 

Slottet har en komplex struktur, byggt i vakttornsstil. Från utsidan ser det ut att ha fem våningar, men i själva verket består det av sex. De flesta av slottets väggar är målade svarta. Det har en stark struktur, byggt för att stå emot belägringar samtidigt som det ger ett majestätiskt och högtidligt intryck, som påminner om Momoyamastilen.

Litteratur 
 Castles in Japan av Morton S. Schmorleitz. (1974).
 Japanese Castles av Hinago Motoo. (1986).

Slott i Japan
WP:Projekt Japan
Slinthuggning

Slinthuggning är en medeltida teknik för att göra byggnadstimmer plant med hjälp av en speciell yxa. Troligen placerades stocken lågt på marken och huggaren hade stocken mellan sig och yxan, och lät yxan upprepade gånger slinta mot ytan. Man arbetade stocken fram och tillbaka, tills önskad dimension erhållits. Eftersom stockens bredd är flera gånger så bred som yxans egg, så uppstår därigenom det typiska, fiskbensliknande, mönster. I stora delar av Sverige är förekomsten av slinthuggna ytor ett säkert tecken på att en byggnad är från tiden före Digerdöden (det vill säga före 1300-talets mitt). Metoden kallas också för krushuggning, axhuggning och i Norge sprettelgjing. 

Under nyare tid bilades istället stockarna plana med en bila (bredeggad täljyxa), med vilken hugget riktades från sidan på stocken, och större spånor därigenom kunde avlägsnas i ett och samma moment. Denna metod torde vara betydligt mindre arbetskrävande.

Se även 
 Bilning
 Skrädning

Källor
Nils-Eric Anderson och Gunnar Almevik: Tankar om handverktyg, Ur: Byggnadskultur nr 4/2005

Byggteknik
Tillverkning
Strandvägen 7

Strandvägen 7 är ett påkostad bostads- och affärshus i jugendstil beläget i kvarteret Klippan på Strandvägen 7A, B, C i Stockholm, uppfört åren 1907–1911 efter ritningar av arkitektfirman Hagström & Ekman. Byggherrar var Per S. Bocander och J. Eriksson.

Beskrivning

På platsen fanns en enkel kåkstad som revs mellan 1897 och 1907. Byggnadskomplexet bestående av tre huskroppar, vilka hade olika byggmästare, utmärker sig genom att de två yttre husen 7 A och 7 C framträder som två monumentala flyglar till en nästan osynlig huvudbyggnad. De båda gör ett synnerligen kraftfullt intryck med sina rundade kupolkrönta hörnpartier, vilka kopplas samman av långa stenbalustrader, som spänner över de nedre våningsplanen. 

Fasaden är av grågul spritputs med dekor av bland annat äppelgrenar i ljusgrå kalksten. Skyltfönstren är välvda och ligger djupt indragna i fasaden. Stuprören inbyggdes i fasaden ner till bottenvåningen där de sticker fram ur gapet av skulpterade delfinhuvuden. Byggnaden har tre hörntorn, ett på varje sida av huskropparna A och B och ytterligare ett på hörnet mot förgården på byggnaden vid C. Tornen pryds med flera balkonger och avslutas av huvar täckta med glaserat rött taktegel och kopparlister. Det finns rikligt med burspråk på båda husen och samtliga dessa pryds med balkonger. Vid gårdens ingång finns en stor grind i smide och där inne står statyn Eko av Gusten Lindberg.

Mellan 1910 och 1923 låg det exklusiva Konditori Landelius i husets bottenvåning. I fastigheten återfinns idag Hotel Diplomat på 7 C och Hotel Esplanade på 7 A  Samt ett exklusivt kontorshotell. Bröderna Ivar Kreuger och Torsten Kreuger samt fotografen Henry B. Goodwin tillhör de mer framträdande personer, som varit bosatta i fastigheten.

Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Bilder

Referenser

Noter

Källor
 Eva Eriksson, Den moderna stadens födelse. Svensk arkitektur 1890-1920, Ordfronts Förlag, Stockholm 1990.
RAÄ:s bebyggelseregister: KLIPPAN 11 - husnr 1

Externa länkar

Strandvägen 7:s historia

Strandvägen
Byggnader och anläggningar på Östermalm
Byggnader ritade av Hagström & Ekman
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Johann Eduard Wappäus

Johann Eduard Wappäus, född 17 maj 1812 i Hamburg, död 16 december 1879 i Göttingen, var en tysk geograf och statistiker. 

Skeppredarsonen Wappäus studerade 1830-31 vid lantbruksakademien i Möglin, därefter vid universiteten i Göttingen och Berlin, där han var en av geografen Carl Ritters mest hängivna lärjungar. Av hälsoskäl gjorde han 1833-34 en resa i tropiska länder, varunder han besökte Azorerna, Kap Verde och Brasilien. Frukterna av denna resa framträdde i hans avhandling om portugisernas upptäcktsresor under Henrik Sjöfararen samt i hans senare omfångsrika arbeten över Amerika, särskilt Sydamerika. Han var även under många år Argentinas konsul i Tyska riket. Efter hemkomsten blev han 1836 filosofie doktor i Göttingen på en avhandling på latin om havsströmmarna, fortsatte därefter sina studier i Bonn och Paris samt etablerade sig 1838 som privatdocent i Göttingen, där han sedan under mer än fyrtio år var en framgångsrik lärare och 1845 blev extra ordinarie och 1854 ordinarie professor.

Wappäus blev redaktör för utgivningen av sjunde upplagan av Christian Gottfried Daniel Steins och Ferdinand Hörschelmanns stora "Handbuch der Geographie und Statistik", vilken han utvidgade till en verklig geografisk-statistisk encyklopedi. Åt detta arbete ägnade han ett kvarts sekel av sin levnad och skrev däri själv den allmänna avdelningen liksom specialbeskrivningen över Amerika. Under samma tid redigerade han i många år Göttingische gelehrte Anzeigen. Efter att under flera år ha föreläst över befolkningsstatistiken utgav han 1859-61 sitt berömda arbete Allgemeine Bevölkerungsstatistik, vilket länge förblev denna vetenskaps huvudverk. Han gav även den svenska befolkningsstatistiken ett varmt erkännande.

De politiska händelserna 1866 berörde Wappäus djupt, både som stortysk patriot och som trogen anhängare till det furstehus (Hannover), av vilket Göttingens universitet stiftats. Efter denna tid drog han sig alltmer tillbaka från det offentliga livet.

Källor

Noter

Tryckta källor 

Tyska geografer
Tyska statistiker
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1812
Avlidna 1879
Män
Ugglan
Alumner från Göttingens universitet
Tony Hawk's Big Spin

Tony Hawk's Big Spin är fyra likadana berg- och dalbanor placerade i nöjesparkerna Six Flags Over Texas, Six Flags Discovery Kingdom, Six Flags Fiesta Texas och Six Flags St. Louis. Som namnet antyder, är banan inspirerad av skateboard-världen och den kände skateboardåkaren Tony Hawk. Namnet "Big Spin" är taget från skateboard-tricket med samma namn.

Berg- och dalbanor i USA
Christian Gottfried Daniel Stein

Christian Gottfried Daniel Stein, född 14 oktober 1771 i Leipzig, död 14 juni 1830 i Berlin, var en tysk geograf.

Stein, som från 1795 var lärare vid Gymnasium zum Grauen Kloster i Berlin, författade flera värdefulla geografiska arbeten.

Bibliografi i urval
Handbuch der Geographie und Statistik (tillsammans med Ferdinand Hörschelmann, 1809, sjunde upplagan i ny bearbetning av Johann Eduard Wappäus, Hugo Franz Brachelli et al. 1853-71)
Geographie für Schule und Haus (27:e upplagan 1877, utgiven i svensk bearbetning under titeln "Steins geografi")
Geographisch-statistisches Zeitungs-, Post- und Comptoirlexikon (1811, andra upplagan 1818-24)

Källor

Tyska geografer
Födda 1771
Avlidna 1830
Män
Ugglan
Personer från Leipzig