kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kardinallori

Kardinallori (Pseudeos cardinalis) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden på Salomonöarna och Bismarcköarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Kardinallori placerades tidigare i släktet Chalcopsitta och vissa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att arterna inom Chalcopsitta inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Brunlori

Brunlori (Chalcopsitta duivenbodei) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Brunlorin förekommer på Nya Guinea. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 C. d. duivenbodei – förekommer vid kustnära områden kring den norra delen av Nya Guinea (Cenderawasihbukten till Aitape regionen)
 C. d. syringanuchalis – kust och lågland på Nya Guinea (Aitape till Astrolabebukten)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Constantijn Willem Rudolf van Renesse van Duivenbode (född 1858), holländsk affärsman i Ternate, Moluckerna tillika direktör vid Nederländska Ostindiska Kompaniet

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Rödstrupig lorikit

Rödstrupig lorikit (Vini amabilis) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läten 
Rödstrupig lorikit är en huvudsakligen grön papegoja med fladdrande flykt och med en kroppslängd på 18 centimeter. Fågeln är genomgående grön, med röda kinder, strupe och lår. Den röda strupen är gulkantad och undre stjärttäckarna liksom stjärtspetsen är senapsgul. I flykten och under födosök hörs högfrekventa gnisslande läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Fiji (öarna Viti Levu, Vanua Levu, Ovalau och Taveuni). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Rödstrupig lorikit placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Numera inkluderas den därför allt oftare i släktet Vini.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Noter

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Fiji
Nyakaledonienlorikit

Nyakaledonienlorikit (Vini diadema) är en akut utrotningshotad papegojfågel som förekommer i Melanesien.

Utseende och läten 
Nyakaledonienlorikiten är en lysande grön papegoja. Den har djupblå hjässa och lår, gult ansikte, röd undergump och gulspetsad stjärt med rödsvart stjärtbar. Kroppslängden är 19 cm. Lätet är okänt men är troligen ett ljust skrik som dess närmaste släktingar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer på Nya Kaledonien. Trots att den inte med säkerhet observerats sedan 1916 betraktar IUCN arten ändå inte som utdöd utan istället akut hotad, dock med tillägget möjligen utdöd.

Släktestillhörighet 
Nyakaledonienlorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Numera inkluderas den därför allt oftare i släktet Vini.

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Kaledonien (Grande Terre)
Josefinalorikit

Josefinalorikit (Charmosyna josefinae) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Josefinalorikiten är en medelstor och långstjärtad lorikit. Huvudet är rött, liksom bröstet, medan ryggen är grön. En bred svart linje syns runt huvudets baksida. Stjärten är gul undertill och på spetsen. Arten liknar felorikiten, men josefinalorikiten är tydligt större , har en mörk fläck på buken och saknar streckning på bröstet. Lätet är ett ljust ringande "srik!".

Utbredning och systematik 
Josefinalorikit förekommer på Nya Guinea och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 C. j. josefinae – bergstrakter på västra Nya Guinea (från Vogelkop till Snow Mountains)
 C. j. cyclopum – Cyclops-bergen (västra Nya Guinea)
 C. j. sepikiana – från Sepik River och de västra högländerna till berget Mount Bosavi

Levnadssätt 
Josefinalorikiten hittas i skogar i lägre bergstrakter. Där ses den i par eller smågrupper på jakt efter blommande träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Josefina Charlotte Maria Finsch, född Wychodil, första frun till den tyske ornitologen Friedrich Finsch som beskrev arten.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Salomonlorikit

Salomonlorikit (Charmosynoides margarethae) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på Salomonöarna (inklusive Bougainville). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Salomonlorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Tongivande International Ornithological Congress (IOC) har därför lyft ut salomonlorikiten till det egna släktet Charmosynoides och denna linje följs här.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar prinsessan Luise Margarete av Preussen (1860-1917).

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Meeklorikit

Meeklorikit (Vini meeki) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning 
Fågeln förekommer på Salomonöarna (Kolombangara, Bougainville, Guadalcanal och Malaita). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Meeklorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Numera inkluderas den därför allt oftare i släktet Vini.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Albert Stewart Meek (1871-1943), engelsk upptäcktsresande och samlare verksam på New Guinea samt i Melanesien och Australien.

Noter

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Streckad lorikit

Streckad lorikit (Synorhacma multistriata) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter på västra Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Charmosyna. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Streckad lorikit har därför lyfts ut till det egna släktet Synorhacma.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Palmlorikit

Palmlorikit (Vini palmarum) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Palmlorikiten är en 16 cm lång lysande grön papegoja. Fjäderdräkten är varierande, med en liten röd fläck på hakan, gul stjärtspets och något mörkare ovansida. Lätena består av mycket ljusa skrin, mer diskanta men mer dämpade än kokoslorikiten men ljudligare än astrilder av släktet Erythrura.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Vanuatu, Dufföarna, Santa Cruzöarna och Banksöarna i sydvästra Stilla havet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Palmlorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Numera inkluderas den därför allt oftare i släktet Vini.

Status 
Palmlorikiten är bitvis sällsynt, har ett litet och fluktuerande utbredningsområde och en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 000–2 500 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Vogelkoplorikit

Vogelkoplorikit (Charmosyna papou) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på västra Nya Guinea, i bergsskogar på Fågelhuvudhalvön. Traditionellt inkluderas den vidare spridda paradislorikiten (C. stellae) i arten, men denna urskiljs allt oftare som egen art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Rödsidig lorikit

Rödsidig lorikit (Hypocharmosyna placentis) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Den förekommer från östra Indonesien österut till Salomonöarna. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Rödsidig lorikit är en liten och långstjärtad papepgoja, grön med en mörk fläck på kinden och rött i stjärten. Hanen har rött även på strupe och flankerna. Kinden är violblå hos hanen, streckad hos honan. Hanen skiljer sig från rödfläckig lorikit på röda strupen och flankerna, medan båda könen utmärker sig genom avsaknad av rött i pannan men i stället rött i stjärten. Den skiljs vidare från rödhakad lorikit på de mörka öronfläckarna hos båda könen och hos hanen rött på flanken. Lätena består av ljusa och gälla skrin och tjatter.

Utbredning och systematik 
Rödsidig lorikit förekommer från Moluckerna i östra Indonesien, österut via Nya Guinea till Salomonöarna. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Hypocharmosyna placentis intensior – förekommer i norra Moluckerna och på ön Gebe (västpapuanska öarna)
 Hypocharmosyna placentis placentis – förekommer i södra Moluckerna, Aruöarna och på södra Nya Guinea
 Hypocharmosyna placentis ornata – förekommer på västpapuanska öar och nordvästra Nya Guinea
 Hypocharmosyna placentis subplacens – förekommer på östra Nya Guinea
 Hypocharmosyna placentis pallidior – förekommer i Bismarckarkipelagen och Salomonöarna (Bougainville och Nuguria)

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Charmosyna. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Rödsidig lorikit tillsammans med närbesläktade rödfläckig lorikit har därför lyfts ut till det egna släktet Hypocharmosyna.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i skog, skogsbryn, plantage, mangrove och varierade beskogade områden i lågland och förberg. Den ses i grupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Felorikit

Felorikit (Charmosynopsis pulchella) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Felorikiten är en liten och långstjärtad papegoja. Den är röd på huvud och bröst, mörkare på buken och grön på ryggen. På huvudets baksida syns en svart fläck. Vidare är den gul på undre stjärttäckarna och stjärtspetsen och streckat gul på bröstet. Arten liknar josefinalorikiten, men är tydligt mindre, har streckat bröst och saknar josefinalorikitens mörka bukfläck. Lätet består av mjuka och ljusa "seep" som upprepas.

Utbredning och systematik 
Felorikiten förekommer i bergstrakter på Nya Guinea. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Charmosynopsis pulchella pulchella rothschildi – förekommer i Cyclopsbergen och bergssluttningar ovanför floden Taritatu
 Charmosynopsis pulchella pulchella pulchella – förekommer i bergsskogar på Nya Guinea

Släktestillhörighet 
Felorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Den har därför, tillsammans med närbesläktade burulorikiten, lyfts ut till det egna släktet Charmosynopsis.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Rödhakad lorikit

Rödhakad lorikit (Vini rubrigularis) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Bismarckarkipelagen (New Britain och New Ireland) och på ön Karkar i Papua Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Rödhakad lorikit placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Numera inkluderas den därför allt oftare i släktet Vini.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Papua Nya Guinea
Rödfläckig lorikit

Rödfläckig lorikit (Hypocharmosyna rubronotata) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Rödfläckig lorikit är en liten och långstjärtad papegoja. Kroppen är grön, med svart på övre delen av stjärten, röd övergump och röd näbb. Hanen har röd panna, violblå kind och en röd fläck framför skuldran, medan honan har gula streck bakom ögat. Arten är mycket lik rödsidig lorikit, men hane rödfläckig har rött på pannan istället för hakan och mindre tydligt gult vingband i flykten. Lätet består av en serie ljusa och vassa "tsik!".

Utbredning och systematik 
Rödfläckig lorikit delas in i två underarter:
 Hypocharmosyna rubronotata rubronotata – förekommer på ön Salawati och nordvästra Nya Guinea (Fågelhuvudhalvön till Adelbertbergen)
 Hypocharmosyna rubronotata kordoana – förekommer på ön Biak (utanför nordvästra Nya Guinea)

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Charmosyna. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Rödfläckig lorikit tillsammans med närbesläktade rödsidig lorikit har därför lyfts ut till det egna släktet Hypocharmosyna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Burulorikit

Burulorikit (Charmosynopsis toxopei) är en utrotningshotad papegojfågel som enbart förekommer på en ö i indonesiska ögruppen Moluckerna.

Utseende och läten 
Burulorikiten är en slank, skogslevande lorikit med en kroppslängd på 16 cm. Hanen är huvudsakligen grön, på bröstet mer gulbrön. Den har orange näbb och ben och är blå på främre delen av hjässan. På undersidan av armpennorna syns gula band. Honan är mindre utbrett blått på hjässan och än tydligare band på armpennorna. Lätet är ett mycket gällt "ti...ti...ti...ti-ti-ti" som troligen avges i flykten.

Utbredning och status 
Fågeln är endemisk för ön Buru i ögruppen Moluckerna. Trots efterforskningar undgick arten upptäckt under ett antal år tills att två individer fotograferades i november 2014. Världspopulationen tros därför vara mycket liten, uppskattningsvis under 250 vuxna individer, och den tros också minska i antal till följd av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Släktestillhörighet 
Burulorikiten placeras traditionellt i Charmosyna, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Tongivande International Ornithological Congress (IOC) har därför lyft ut burulorikiten tillsammans med närbesläktade felorikiten till det egna släktet Charmosynopsis och denna linje följs här.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Lambertus Johannes Toxopeus (1894-1951), holländsk zoolog, botaniker och lärare på Java samt samlare av specimen i Ostindien och på Nya Guinea.

Noter

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Buru
Dvärglorikit

Dvärglorikit (Charminetta wilhelminae) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Dvärglorikiten är en mycket liten papegoja med helgrön fjäderdräkt, lätt streckat bröst och något förlänga spetsiga stjärtfjädrar. Rostrött på hjässan övergår först i ljusblått, sedan i gult framåt nacken. Hanen har röd undergump och rött på vingundersidan. Lätet är ett dämpat och ljust "tsik!" eller dubblerat "tsik-tsik!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på Nya Guinea (Vogelkop till Owen Stanley Range). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Charmosyna. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Dvärglorikit har därför lyfts ut till det egna släktet Charminetta.

Levnadssätt 
Dvärglorikiten hittas i bergsbelägna skogar och skogsbryn. Den ses i par eller småflockar som samlas vid blommande trädm, ofta med andra arter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Tysken A. B. Meyer som beskrev arten 1874 tillägnade den sin fru Wilhelmine Meyer, därav det vetenskapliga namnet wilheminae. Fågeln har på svenska även kallats Wilhelminas lorikit.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Karolinaparakit

Karolinaparakit (Conuropsis carolinensis) är en utdöd fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Karolinaparakiten placeras som enda art i släktet Conuropsis. Fågeln förekom tidigare i östra USA men är idag försvunnen och observerades senast 1918. Den delas in i två underarter med följande tidigare utbredning:
 Conuropsis carolinensis carolinensis – sydöstra USA
 Conuropsis carolinensis ludoviciana – sydcentrala USA

Status 
IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Bilder

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i nearktiska regionen
Utdöda fågelarter
Mindre vasapapegoja

Mindre vasapapegoja (Coracopsis nigra) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas numera vanligen in i två underarter:
 C. n. libs – förekommer i torra områdena i västra Madagaskar
 C. n. nigra – förekommer i skogar på östra Madagaskar

Tidigare behandlades komorvasapapegojan ('’M. sibilans’’) som en underart till mindre vasapapegoja. Även seychellvasapapegoja (M. barklyi) inkluderas tidigare i arten, men denna urskiljs nu allmänt som egen art.

Släktestillhörighet 
Vasapapegojorna placerades tidigare ofta efter DNA-studier i släktet Mascarinus tillsammans med den utdöda réunionpapegojan. Senare DNA-studier visar dock att réunionpapegojan troligen snarare är en Psittacula-parakit.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i etiopiska regionen
Större vasapapegoja

Större vasapapegoja (Coracopsis vasa) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Den förekommer vilt på Madagaskar samt Komorerna. 1812 beskrevs arten vetenskapligt, av George Shaw.

Utseende och läte 
Större vasapapegoja är en stor, svart papegoja. Den kan vara svår att skilja från mindre vasapapegoja, men är just större och har större näbb, med rak kant på den bara huden längst in på näbben.

Lätena är mycket ljudliga, med grova skrin och mörka visslingar. Den kan vidare lätt misstas för en rovfågel i flykten, men den helsvarta dräkten är unik.

Utbredning och systematik 
Större vasapapegoja delas in i tre underarter:
 C. v. comorensis – förekommer på Komorerna (Grande Comore, Mohéli och Anjouan)
 C. v. drouhardi – förekommer på västra och södra Madagaskar
 C. v. vasa – förekommer på östra Madagaskar

Vasapapegojorna placerades ofta tidigare i släktet Mascarinus, tillsammans med den utdöda réunionpapegojan. Senare DNA-studier visar dock att réunionpapegojan troligen snarare är en Psittacula-parakit.

Biotop och levnadssätt 
Större vasapapegoja hittas i alla typer av skogsmiljöer, inklusive på savanner. Den ses ofta i flykten, ibland i små, lösa flockar.

Status och namn 
Större vasapapegoja har ett stort utbredningsområde på Madagaskar och på Komorerna. På malagassiska kan fågeln omnämnas under ett antal olika namn: Boeza be, Boloky, Loakiho, Matsiaka, Sihotse be, Sihotsy, Vaza och Vazambe.

Arten tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

I kulturen 
Ett berömt exemplar av större vasapapegoja var Jakob, som höll Alexander von Humboldt sällskap under de sista 30 åren av hans liv; båda två avled 1859. Humboldt fick 1828 överta fågeln efter att den tidigare ägaren, vännen Goethes mecenat hertig Karl August av Sachsen-Weimar, testamenterat den till honom. Den sociala fågeln, som först efter dess död upptäcktes vara en hona, avbröt gärna sin omgivning med utropet »Viel Zucker, viel Kaffee, Herr Seifert!« ("Mycket socker, mycket kaffe, herr Seifert"). Johann Seifert var Humboldts betjänt.

Efter dess död vid cirka 75 års ålder donerade Humboldt fågeln till Museum für Naturkunde, som lät stoppa upp den. Senare har Jakob fungerat som museets maskot.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i etiopiska regionen
Patagonienparakit

Patagonienparakit (Cyanoliseus patagonus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Patagonienparakit placeras som enda art i släktet Cyanoliseus. Den delas in i fyra underarter i tre grupper med följande utbredning:
 C. p. andinus – nordvästra Argentina (Salta till San Luis)
 patagonus/conclara-gruppen
 C. p. conlara – västra delen av centrala Argentina (San Luis och Córdoba)
 C. p. patagonus – centrala till sydöstra Argentina, övervintrar i norra Argentina och Uruguay
 C. p. bloxami – centrala Chile (Atacama till Provincia de Valdivia)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till 95 000 vuxna individer.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Spixara

Spixara (Cyanopsitta spixii) är en fågel, idag bedömd som utdöd i vilt tillstånd, inom familjen västpapegojor i ordningen papegojfåglar, och placeras som enda art i släktet Cyanopsitta. Fågeln förekom i palmlundar i nordöstra Brasilien (norra Bahia).

Utseende 
Spixaran är en blågrå långstjärtad och långvingad papegoja med en kroppslängd på 55-57 centimeter. Det tydligt fyrkantiga huvudet är blekt askblå, medan undersidan är blekblå. Ovansida, vingar och stjärt är djupare blå.

Status och hot 
Arten är vanlig i fångenskap men det sista kända vilda exemplaret försvann år 2000 varför IUCN kategoriserar arten som utdöd i vilt tillstånd. Dess utrotning beror främst på att den har fångats för burfågelhandel och på grund av habitatförstöring.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Dr Johann Baptist Ritter von Spix (1781-1826), tysk naturforskare och samlare av specimen i Brasilien 1817-1820.

I kulturen 
Den amerikanska animerade filmen Rio från 2011 handlar om de två sista spixarorna Blu och Jewel.

Referenser

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen