kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Gustaf von Otter

Carl Gustaf von Otter, född 17 augusti 1827 på Fimmersta i Västergötland, död 24 februari 1900, var en svensk friherre, sjöförsvarsminister och sjömilitär. Han var bror till statsminister Fredrik von Otter.

Han började sin sjömilitära bana 1847 som sekundlöjtnant vid flottan. Under anställning i engelsk örlogstjänst 1852–54 deltog han i åtskilliga strider till sjöss och till lands i Ostasien. Efter att under flera år ha fört befäl på postfartyg och privata ångfartyg blev han 1867 kommendörkapten av andra klassen. Åren 1872–1875 var han chef för Norra lotsdistriktet och 1875–1880 lotsdirektör och chef för Lotsstyrelsen.

Den 19 april 1880 efterträdde han sin yngre bror Fredrik von Otter som statsråd och chef för Sjöförsvarsdepartementet. Han var sedan kvar på posten som sjöförsvarsminister i nära 13 år under sex statsministrar. Under tiden utnämndes han 1883 till konteramiral, 1888 till generallotsdirektör och 1889 till viceamiral. Han avgick som generallotsdirektör 20 juli 1892, och regeringen lämnade han 16 december samma år, varefter han kvarstod som viceamiral i flottans reserv till 1896. von Otter blev ledamot av Örlogsmannasällskapet 1862 (hedersledamot 1876) och 1881 av Krigsvetenskapsakademin. von Otter gjorde sig känd inom fyrväsendet genom den av honom konstruerade klippapparaten.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 
   Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden (Serafimerorden), 1 december 1890.
   Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 1 december 1885.
   Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1 december 1881.
   Riddare av Svärdsorden, 27 maj 1872.
   Kommendör av första klassen av Vasaorden, 1 december 1879.
  Guldmedalj för tapperhet till sjöss, 1860.

Utländska utmärkelser 
   Storkorset av Norska Sankt Olavs orden, 21 januari 1889.
  Storkorset av Portugisiska Avizorden, 1886.
  Storkorset av Portugisiska orden da Conceição, 1882.
  Riddare av andra klassen av Preussiska Kronorden, 1880.
  Riddare av fjärde klassen av Preussiska Kronorden, 1866.
  Storkorset av Spanska Sjöförtjänstorden, 1882.

Källor

Noter

Födda 1827
Avlidna 1900
Sveriges sjöministrar
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska amiraler
Svenska uppfinnare under 1800-talet
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Storkorset av Sankt Olavs orden
Mottagare av Serafimerorden
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Personer från Fägre socken
Carl Gustaf
Personer inom lotsväsen
Danska Akademiens Stora Pris

Danska akademiens stora pris (Det Danske Akademis Store Pris), instiftades 1961 och är Danmarks förnämsta litterära hedersbevisning. Priset utdelas av Danska akademien. Fram till 1982 utdelades det årligen, sedan vartannat år. Priset, som ursprungligen var på 50 000 danska kronor, har sedan 2000 uppgått till 300 000 danska kronor.

Pristagare 
 1961 – Knuth Becker 
 1962 – Villy Sørensen 
 1963 – Jens August Schade 
 1964 – Jacob Paludan 
 1965 – Erik Knudsen 
 1966 – Klaus Rifbjerg 
 1967 – Ole Sarvig 
 1968 – Tom Kristensen 
 1969 – Frank Jæger 
 1970 – Ivan Malinowski 
 1971 – Leif Panduro 
 1972 – Svend Åge Madsen 
 1973 – Hans Scherfig 
 1974 – Sven Holm 
 1975 – Carl Erik Soya 
 1976 – Jørgen Sonne 
 1977 – Peter Seeberg 
 1978 – Tage Skou-Hansen 
 1979 – Poul Vad 
 1980 – Henrik Nordbrandt 
 1981 – Dorrit Willumsen 
 1982 – Per Højholt 
 1984 – Jess Ørnsbo
 1986 – Henrik Stangerup 
 1988 – Halfdan Rasmussen 
 1990 – Jens Smærup Sørensen 
 1992 – Peter Laugesen 
 1994 – Ib Michael 
 1996 – Vibeke Grønfeldt 
 1998 – Cecil Bødker 
 2000 – Kirsten Thorup 
 2002 – Vagn Lundbye 
 2004 – Peer Hultberg 
 2006 – Bent Vinn Nielsen
 2008 – F.P. Jac
 2010 – Jørn Riel
 2012 – Thomas Boberg
 2014 – Knud Sørensen
 2016 – Helle Helle
 2018 – Christina Hesselholdt
 2020 – Naja Marie Aidt
 2022 – Marianne Larsen

Källor

Danska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1961
Slaget vid Sepeia

Slaget vid Sepeia (494 f.Kr.), var ett fältslag vid den grekiska orten Sepeia nära Tiryns, där spartanska styrkor under Kleomenes I besegrade de argiska, vilket grundlade den spartanska dominansen över Peloponnesos.

Källor 

Slag i Grekland
494 f.Kr.
Saltatio Mortis

Saltatio Mortis är ett tyskt medeltidsrockband som grundades 2000. Det är jämte Cultus Ferox det kändaste bandet i sin genre. Bandet blandar traditionella instrument och tongångar med sådana som är typiska för rock och elektronisk musik.

Namnet Saltatio Mortis är latin för ’dödsdans’ och deras ofta använda motto är ”Wer tanzt, stirbt nicht” (”Den som dansar dör ej”).

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Alea der Bescheidene (Jörg Roth) – sång, säckpipa, didgeridoo, gitarr, irländsk bouzouki, skalmeja (2000–)
Lasterbalk der Lästerliche (Timo Gleichmann) – trummor, percussion (2000–)
Falk Irmenfried von Hasen-Mümmelstein (Gunter Kopf) – säckpipa, sång, vevlira, skalmeja (2000–)
El Silbador (Christian Sparfeldt) – säckpipa, skalmeja, uillean pipe (2006–)
Bruder Frank (Frank Heim) – basgitarr, Chapman Stick, gitarr (2006–)
Till Promill (Till Grohe) – guitars (2012–)
Jean Méchant der Tambour (Jan S. Mischon) – trummor, piano, gitarr, sång (2009–)
Luzi das L (Robin Biesenbach) – skalmeja, flöjt (2011–)

Tidigare medlemmar
Dominor der Filigrane (Dominik Pawlat) – gitarr, tysk säckpipa, skalmeja (2000–2009)
Die Fackel (Holger Becker) – basgitarr, mandola, harpa, tysk säckpipa, skalmeja (2000–2006)
Ungemach der Missgestimmte (Marc Sattel) – gitarr, säckpipa, skalmeja, percussion, programmering (2000–2006)
Thoron Trommelfeuer (Kai Rodenberger) – percussion (2000–2009)
Herr Schmitt (Volker Schick) – trummor, percussion (2004–2007)
Mik El Angelo (Michael Reinbacher) – gitarr, luta, cister (2006–2009)
Cordoban der Verspielte (Bastian Brenner) – skalmeja, säckpipa, fiddla, visselpipa, sång (2006–2009)
Herr Dr. B. Samoel (Michael Kaufmann) – gitarr, irländsk bouzouki (2007–2012)

Diskografi 
Studioalbum
 2001 – Tavernakel
 2002 – Das zweite Gesicht
 2003 – Heptessenz
 2004 – Erwachen
 2005 – Manufactum
 2005 – Des Königs Henker
 2007 – Aus der Asche
 2009 – Wer Wind sät ...
 2010 – 10 Jahre Wild und Frei
 2010 – Manufactum II
 2011 – Sturm aufs Paradies
 2013 – Manufactum III
 2015 – Zirkus Zeitgeist
 2018 – Brot und Spiele

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Totentänzer, officiell fanclub

Tyska musikgrupper
Britta Arfvidsdotter

Britta Arfvidsdotter i Löpaskog, död 1619, var en kvinna som avrättades för häxeri och trolldom före det stora oväsendet. 

Den 7 maj 1616 ställdes Britta inför rätta anklagad för vidskepelse och trolldom; hon anklagades för att med hjälp av trolldom ha förorsakat Håkan Giertssons död.

Hon hade anlitats av Håkans familj för att bota honom från den sjukdom han lidit av en tid. I stället hade hon gjort honom sängliggnade i ett helt år. Man hade kallat på henne igen och bett henne göra honom frisk, och hon hade mot betalning gett honom rådet att göra en käpp av al lika lång som han själv. Han hade då blivit frisk, men sedan insjuknat igen. Hon hade då kommit med tre stenkakor och en ostkaka och gett honom en bit av ostkakan. Han hade då dött efter ett halvårs depression, och på sin dödsbädd anklagat henne för sin död; han hade inte känt någon fientlighet mot henne, men sagt att hon måste anmälas för byns bästa.

Britta hade erkänt allt detta för kaplan Per Paunesson i Värnamo, som hade anmält henne. Hon tycks ha förts till Jönköping, där hon fick sitta häktad tills hennes rättegång togs upp igen 1618. Nu sköttes den av den ökända bödeln mäster Håkan, som hade skött häxprocessen mot Elin i Horsnäs 1611. År 1619 utsattes Britta för vattenprovet av Håkan i Jönköping och misslyckades. Hon utsattes sedan för tortyr. Informationen är bristfällig, men det verkar som om hon erkände under tortyr, för hon tycks ha dömts till döden. Det finns inga uppgifter om när och med vilken metod hon avrättades.

Referenser

 Ida Dürango & Sofia Swahn: Häxor i periferin, Trolldomsprocesser i Småland 1604-1619, Växjö Universitet, 2006
 De svor på lagboken att de sett Marjitt i Knutshult rida på en varg. En källkritisk studie om häxprocesser i Jönköpings län. 1588-1626

Personer som blivit avrättade för häxeri
Avlidna 1619
Häxprocesser i Sverige
Kvinnor
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1600-talet
Svenska botare
Avfallsskatt

Avfallsskatt är en punktskatt som betalas för avfall som deponeras. För närvarande (2018) är skatten i Sverige 500 kronor per ton. I Finland 30 euro per ton, eller motsvarande beräknat genom volym och en omräkningsfaktor (när avfallet inte kan vägas).

Syftet är att minska mängden avfall. Vissa typer av avfall är skattefria, när det inte finns några alternativ till deponering som är godtagbara och när det samtidigt är svårt att minska mängden avfall genom att ändra tillverkningsprocesser etc. Varken i Finland eller i Sverige utgår till exempel skatt på uppläggning av förorenade jordmassor.

Externa länkar
Finlands regler om avfallsskatt
Sveriges lag om skatt på avfall

Skatter
Gusten Scoop

Gusten Scoop, född 1988, var en framgångsrik svensk travhäst, hingst efter Delvin Cosmos och Erna Nibs. Han startade i 88 travlopp, tog 18 segrar, och drog under sin karriär in 1 484 770 kronor. Gusten Scoop tränades och kördes fram till Svenskt Travderby 1992 av Sven-Erik Landin. Starterna i Svenskt Travderby resulterade i seger i försök och semifinal, men i finalloppet satte galopp stopp för en framskjuten placering. Han har använts i avel. Gusten Scoop såldes 1999 till hästägare i Finland.

Källor
www.travsport.se

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 1988
Svenska varmblodiga travhästar
Midyat

Midyat (syriska: ܡܕܝܕ, Mëḏyaḏ) är en stad i provinsen Mardin i Turkiet, och hade 60 424 invånare i slutet av 2012. Staden är även administrativ huvudort för distriktet Midyat.

Historia

Assyrisk-syrianska folkmordet 
Området dominerades av en syrisk-ortodox kristen assyrisk/syriansk befolkning fram till 1915 (ibland lokalt kallat "svärdets år") då befolkningen i Midyat drabbades av det som kallas det Assyrisk-syrianska folkmordet. Idag bor det cirka 1200 kristna assyrier/syrianer i området. Majoriteten av befolkningen består av kurder.

Stadens organisering 
Under senosmansk tid fram till modern tid var gamla Midyat indelat i följande kvarter (på arameiska: "Aš šawṯawoṯo d Mëḏyaḏ"): Qasrowat, Barlate, Be Kuto Haljo, Grigowat, Bahdowat, Zatte Calma, Be Skandar, Zabuq, Dbe Kamishliye, Malke Mire, Dbe Aziz, Gannowat, Dbe Shmuni, Be Galle Suriko, Dbe Skandar Oglanoglu, Be Sargon och Be Habib.

Referenser

Notförteckning

Källförteckning 
Källa: Fehmi Bargello, I flyktens kölvatten. Jönköping, 1998.

Orter i Turkiet
Färila Skola 2000

Färila Skola 2000 var ett svenskt projekt som från 1996 drevs vid grundskolan Färila skola i tätorten Färila i Ljusdals kommun i Hälsingland. Projektet var baserat på Skolverkets modell "Skola 2000" för framtidens lärande och fick betydande uppmärksamhet. Elevernas resultat försämrades dock efter hand kraftigt. De senaste åren har en mer traditionell undervisning återinförts och elevernas resultat har återigen ökat.

Bidrag från bland annat den statliga Kunskaps- och kompetensstiftelsen (KK-stiftelsen) på sammanlagt 43 miljoner kronor utöver ordinarie budget möjliggjorde omfattande IT-investeringar vid Färila skola. Bärbara datorer inköptes till samtliga elever och lärare vid skolan.  Projektet byggde vidare på ämnesövergripande studier, åldersblandade grupper, en pedagogik baserad på lust att lära samt införandet av så kallade trygghetsgrupper.

År 1996 uppgav Lärararnas tidning att det var ett års väntetid för skolfolk som ville besöka Färila skola. Elever och lärare vid Färila skola reste även själva inom och utom landet för att presentera sitt arbete. År 1998 flög exempelvis en delegation från skolan till världsutställningen i Lissabon för att tala på temat "Hur ska skolan möta informationssamhällets krav och nyttja dess möjligheter?". Färila skola presenterades som en väg bort från traditionell lärarauktoritet och bundet lärande. Kritik avfärdades som gammalmodigt tänkande.

Elevernas studieresultat försämrades samtidigt påtagligt. Vårterminen 1999 hade 80 % av eleverna i skolår 9 behörighet att söka till gymnasiet, vilket var lägst andel i Ljusdals kommun. Vårterminen 2000 var motsvarande siffra 72 %, vilket var bland de lägsta i landet. Läs- och räknefärdighet försämrades. Därefter avslutades projektet och en mer traditionell pedagogik återinfördes.

Referenser

Pedagogik
Sveriges utbildningshistoria
Makita

Makita är en japansk tillverkare av elektriska handverktyg. Företaget grundades 1915 och har idag (2007) fabriker i Japan, Kina, USA, Kanada, Mexiko, Brasilien, Tyskland och Storbritannien.

Externa länkar
Officiell webbplats

Japanska företag
Företag bildade 1915
WP:Projekt Japan
Släpgrävmaskin

Släpgrävmaskin är en typ av grävmaskin som används vid stora anläggningsarbeten och i dagbrott, främst kolgruvor. Vid anläggningsarbeten används vanligen mindre maskiner, medan de större maskinerna återfinns framför allt i kolgruvor, där de blottlägger kollagren, så att dessa kan brytas. Släpgrävmaskiner är bland de största mobila maskinerna på land och väger vanligen omkring 2 000 ton, men även exemplar på 13 000 ton har konstruerats (Big Muskie).

En släpgrävmaskin består av en stor skopa som hänger i hissvajern från en lång fackverksbom fäst på maskinen där föraren sitter. Skopan manöveras horisontellt med hjälp av dragvajern och vikten av skopan.

Användning i Sverige 
Mest framträdande är de fyra släpgrävmaskiner av typen Marion 7400 som Vattenfall köpte in i omgångar för att användas i de stora schaktningsarbetena som erfordrades för utbyggnaden av flera av de stora vattenkraftverken under 1950-talet och 1960-talet. Den första maskinen köptes in i samband med utbyggnaden av Hölleforsen för att gräva en 6 kilometer lång utloppskanal för att kunna ta till vara mer av forsens fallhöjd. Många mindre släpgrävmaskiner kom också att användas under den stora vattenkraftutbyggnaden.

Tillverkare 
Marion Power Shovel Company
Bucyrus International
Landsverk

Anläggningsmaskiner
Jarl Christerson

Jarl Casimir Eugène Christerson, född 2 oktober 1833 i Karlskrona, död 7 november 1922 i Mariefred, var en svensk sjömilitär, som var chef för sjöförsvarsdepartementet 1892–1898. Han var svärfar till Ivar Nordenfelt och Harry von Eckermann.

Christerson blev student vid Lunds universitet 1850 och utnämndes 1853 till sekundlöjtnant vid flottan, genomgick artilleriläroverket vid Marieberg och var 1863–64 i fransk örlogstjänst. Han blev kapten vid skärgårdsartilleriet 1867 samt befordrades 1882 till kommendörkapten och 1889 till kommendör vid kungliga flottan. Christerson var 1874–75 ledamot av sjöförsvarsdepartementets militärisktekniska byrå och beordrades 1887 samt 1891 till Frankrike och England i sjöartilleristiska uppdrag. Sedan han 1884–92 varit chef för marinförvaltningens artilleriavdelning, kallades han 16 december 1892 till statsråd och chef för sjöförsvarsdepartementet i regeringen Boström I efter Carl Gustaf von Otter. Samtidigt utnämndes Christerson till konteramiral. Den 21 oktober 1898 lämnade han regeringen och utnämndes i sammanhang därmed till viceamiral i flottans reserv. Han var ledamot av 1892 års sjökrigsmaterielkommitté. Christerson utgav Handbok i sjöartilleri (1881). Han invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1876 (hedersledamot 1893) och av Krigsvetenskapsakademien 1877. Christerson blev riddare av Vasaorden 1871, av Svärdsorden 1878 och av Carl XIII:s orden 1905 samt kommendör av andra klassen av Svärdsorden 1892, kommendör av första klassen av samma orden 1893 och kommendör med stora korset 1896.

Källor

Sveriges sjöministrar
Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Karlskrona
Födda 1833
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Team Scuba

Team Scuma är en serie ungdomsdeckare skrivna av Bodil Mårtensson.

Böcker 
Fyndet på havets botten (2004)
Delfinernas hämnd (2004)
Hajvarning (2005)
Monstret på djupet (2005)
Flygarens hemlighet (2006)
Mördarmusslans förbannelse (2006)

Svenska barnböcker
Barndeckare
Svensk ungdomslitteratur
Bokserier
Volsker

Volskerna (latin: Volsci) var ett forntida italiskt folk, välkänt under den romerska republikens första århundrade. Då bebodde de det dels kulliga, dels träskbemängda distriktet – Pontinska träsken – söder om Latium. Deras marker, vilka idag motsvarar södra Lazio och norra Kampanien, gränsade till aurunkerna och samniterna i söder, samt till hernikerna i öster. Området sträckte sig från omkring Norba och Cora i norr till Antium i söder.

Volskerna talade volskiska, ett sabelliskt italiskt språk som var närbesläktat med oskiska och umbriska, men även på längre håll med latin.

De var bland Roms farligaste fiender och ofta allierade med equierna, medan hernikerna från och med 486 f.Kr. och framåt var allierade med Rom. Volkserna låg återkommande i krig mot Rom under perioden 502–329 f.Kr, varefter de helt romaniserades.

På volskernas område låg den lilla staden Velitrae (nuvarande Velletri), där kejsar Augustus föddes. Från denna stad kommer en inskription, troligen från 200-talet f.Kr. som finns inristad på en liten bronsplatta och numera bevaras på Neapels museum. Bronsplattan måste ha suttit på något votivföremål till guden Declunus (eller gudinnan Declunas) ära.

Vergilius påhittade krigarmö Camilla i Aeneiden var volsk. Den romerske krigaren Coriolanus fick också sitt namn efter att ha erövrat den volskiska staden Corioli 493 f.Kr. Hans uppgång och fall behandlas i William Shakespeares Coriolanus.

Den romerske talaren och skrivaren Cicero, författare till den politiska klassikern Om republiken, var också av volskisk härkomst.

Referenser

Noter 

Äldre folkgrupper i Europa
Antikens folkslag
Folkslag i och kring romerska riket
Adolf Kjellberg

Adolf Kjellberg, född 17 november 1828 i Alsters socken, Värmlands län, död 30 maj 1884 till sjöss, var en svensk barnläkare. Han var bror till Gustaf Kjellberg.

Biografi
Kjellberg blev student i Uppsala 1848, medicine kandidat 1854, medicine licentiat 1856 samt medicine doktor 1862 på avhandlingen Studier i läran om lymfkärlens ursprung (1861). År 1860 förordnades han till förste läkare vid Kronprinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn, utnämndes 1861 till adjunkt i pediatrik vid Karolinska institutet samt befordrades 1879 till extra ordinarie och 1882 till ordinarie professor i pediatrik där samt överläkare vid Allmänna barnhuset. Från 1870 tjänstgjorde han även som läkare vid den skola för sinnesslöa barn som Föreningen för sinnesslöa barns vård då startade på Norrtullsgatan i Stockholm.

Efter någon tids sjuklighet begav han sig i början av maj 1884 till södra Frankrike för att söka bot. Men då hans hälsotillstånd där försämrades, beslöt han sig för att återvända och avled ombord på ångfartyget Svithiod på vägen mellan Lübeck och Stockholm. Kjellberg var en mycket ansedd läkare, verksam på flera områden av läkarkonsten. Bland hans huvudsakligen i Nordiskt medicinskt arkiv och Hygiea offentliggjorda vetenskapliga avhandlingar märks Om den parenchymatösa nefritens förekomst i den späda barnaåldern (1869), Om hæmaturi och albuminuri hos äldre barn (1870), Om contractura ani hos barn (1877), Om dieten för späda barn (i "Svenska läkaresällskapets handlingar", 1874).

Se även
Kjellbergska huset

Källor

Svenska barnläkare
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Födda 1828
Avlidna 1884
Män
Svenska professorer i pediatrik
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Alsters socken
Ugglan
Landå

Landå är en typ av hästdragen vagn för framför allt persontransport. Den är lätt och passagerarutrymmet kan täckas helt av suffletter som är monterade framtill och baktill. 

Landån härstammar från Tyskland där den kallas Landauer. Landån har två säten baktill och en kuskbock med plats för två framtill. Fönsterrutorna går att veva ned i samband med att suffletten fälls ned så att vagnen blir helt öppen. 

Landån hade sin storhetstid under 1800-talet och var då ett lyxfordon för de rikaste. I modern tid är den närmast ett museiföremål.

Se även 
Hästvagn
Droska
Phaetonvagn
Diligens

Hästfordon
Tim Schenken

Timothy "Tim" Schenken, född 26 september 1943 i Gordon i New South Wales, är en australisk racerförare.

Racingkarriär
Schenken började tävla i racing i Templestowe Hill Climb i utkanterna av Melbourne. Han lyckades sedan komma över en ensitsig Lotus 18 i vilken han började vinna såväl lopp som mästerskapstitlar. 1965 flyttade han till England och började köra Formel Ford och senare i det brittiska F3-mästerskapet och 1968 vann han de brittiska mästerskapen i båda de klasserna. Något år senare fick han det telefonsamtal som han hade väntat på. Det var Frank Williams som erbjöd honom en förarplats i sitt stall och Schenken fick göra formel 1-debut under andra halvan av säsongen . Säsongen  flyttade han till Brabham där han blev stallkamrat med exvärldsmästaren Graham Hill. Den säsongen kom han trea i Österrike, vilket blev hans enda pallplats i F1. 

Schenken tävlade samtidigt i formel 2 för Ron Dennis Rondel Racing och slutade fyra i mästerskapsserien vilket ledde till att han fick chansen att köra sportvagnsracing för Ferrari 1972. Samtidigt bytte han stall till Surtees, eftersom han var orolig för att Brabhams nye ägare Bernie Ecclestone inte skulle lyckas leda stallet. Schenken gjorde ingen succé i F1 men vann ett par sportvagnslopp i Ferrari tillsammans med Ronnie Peterson. Säsongen därpå chansade Schenken och skrev kontrakt med Rondel Racings planerade formel 1-stall. Det startades dock aldrig, vilket slutade med att han i stället fick köra ett lopp för Williams i . Säsongen  körde han för Trojan men avslutade sin F1-karriär med att starta inofficiellt för Lotus i .

1974 startade Schenken tillsammans med sin tidigare stallkamrat Howden Ganley Tiga Race Cars som tillverkade formelbilar för bland annat Formel Ford, Formel Atlantic och CanAm. Schenken fortsatte dock tävla i sportvagnar och standardvagnar och körde bland annat i ETCC för Jaguar 1977. 

1984 sålde Schenken sina aktier i företaget och flyttade tillbaka till Australien, där han numera bland annat är tävlingschef för V8 Supercar och funktionär vid Surfers Paradise och Australiens Grand Prix.

F1-karriär

 

|}

Noter

Källor

Födda 1943
Australiska racerförare
Australiska Formel 1-förare
Brabham F1-förare
Williams F1-förare
Sportvagns-VM-förare
Män
Levande personer
Ranglan

Ranglan är ett biflöde till Enan och återfinns väster om Blåhammarfjället i Åre kommun, Jämtlands län. 

Ranglan rinner upp i Norge och rinner in i Enan ungefär tre kilometer väster om Blåhammarens fjällstation. I trakten omkom många soldater vid återtåget av Armfeldts karoliner från Norge 1718-1719. Nära Ranglans inflöde i Enan ligger Järvbäcksvallen, var det sägs att karolinerna spökar. Det finns två karolinermonument i området, ett på Bustvarden nära norska gränsen, och ett på Gräslidvallen ca 4 km öster om Bustvarden. Det senare uppfört av Norrlands artilleriregemente.

Vattendrag i Jämtland
Indalsälvens avrinningsområde
Vattendrag i Åre kommun
Jack Jumper

Jack Jumper, Myrmecia pilosula, är en 10–12 mm stor myra tillhörande gruppen bulldoggsmyror. Den förekommer i Australien.

Jack Jumper är en grupp av små aggressiva och farliga bulldoggsmyror. Den är mycket lättretlig och attackerar sitt offer med stor beslutsamhet. På sin bakdel har Jack Jumper en giftgadd med vilken den kan utdela smärtsamma, och för människan, om allergi finns, mycket farliga sting. Lämnat obehandlat kan ett sting leda till döden, då risken att drabbas av en anafylaktisk chock är extremt hög. Cirka 3 % är allergiska. I Tasmanien avlider i snitt en människa vart fjärde år från Jack Jumper-sting.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Animal Planet (TV-Kanal)

Myror