kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nino Ananiasjvili

Nino Ananiashvili, (georgiska ნინო ანანიაშვილი), född 28 mars 1963 i Tbilisi, Georgien, är en georgisk prima ballerina.

Nino Ananiasjvili påbörjade sin balettskolning 1969. Hon avlade examen 1981 och anslöt sig till Bolsjojbaletten. Året därpå utnämndes hon till prima ballerina och dansade i klassiska balettnummer som Giselle, Törnrosa och La Bayadère.

Under sin karriär har Ananiasjvili uppträtt runt om i världen. Hon har dansat i bland annat Danmark, England, Italien, Japan, Ryssland, Sverige, Tyskland och USA.

Ananiasjvili är gift med Georgiens tidigare utrikesminister, Grigol Vasjadze.

Externa länkar 
 Nino Ananiashvili – The Complete Ballerina
 Nino i Giselle

Födda 1963
Georgiska ballerinor
Kvinnor
Levande personer
Personer från Tbilisi
La Bayadère

La Bayadère (engelska: The temple dancer) är en balett ursprungligen i fyra akter, med koreografi av Marius Petipa och musik av Léon Minkus.

Historia
Baletten uruppfördes den 4 februari 1877 i Sankt Petersburg. År 1947 omarbetades verket, som från början var gigantiskt med 200 dansare i andra akten, till en version i tre akter. Det är den versionen som Rudolf Nurejev tog med sig till väst, vid sitt avhopp 1961 och den har därefter spelats på olika scener även utanför Ryssland.

År 2002 rekonstruerade en tidigare dansare en fyra akters version från 1900 för Mariiinskybaletten i Sankt Petersburg. Den versionen är intressant på ett akademiskt plan, men överlastad.

Handling
Handlingen är förlagd till ett historiskt Indien och speglar det sena 1800-talets exotism. Själva historien är fängslande och scenerierna vackra med djungeltempel, palats och ett dimmigt Himalaya i bakgrunden.

Referenser

Externa länkar

Franska baletter
Violetta Elvin

Violetta Elvin, född Violetta Prokhorova den 3 november 1924 i Moskva, död den 27 maj 2021 i Vico Equense, Italien, var en rysk prima ballerina. 

Elvin avlade examen vid Bolsjojbaletten 1942 och kom att dansa flera klassiska balettnummer, bland annat Svansjön och Törnrosa. Hon drog sig tillbaka 1956.

Källor 

Ryska ballerinor
Personer från Moskva
Födda 1924
Avlidna 2021
Kvinnor
Ryska balettdansare under 1900-talet
Veji

Veji, beläget 16 km från Rom och var den etruskiska stad som låg närmast Rom. Efter ett 11-årigt krig erövrades Veji år 396 f.Kr. av Marcus Furius Camillus; under detta krig infördes enligt historieskrivaren Titus Livius seden att betala krigsfolket sold. Genom denna seger kunde romarna framflytta sitt välde i Etrurien ända till trakten av Viterbo.

Enligt traditionen låg Veji länge i krig med Rom, som långsamt trängde motståndaren tillbaka och berövade den kontrollen över salinerna vid Tibermynningen och flodövergången över Tibern vid Fidenae. Stadens huvudgudinna Juno "utkallades" och flyttade till Rom, varpå staden ödelades och dess område delades upp på fyra romerska tribus.

Vejis stadsområde är mycket vidsträckt, men de arkeologiska fynden har huvudsakligen gjorts längs stadsplatåns periferi. Stora Villanovanekropoler visar att det låg byar på platsen under järnåldern. Från den etruskiska stadens tid finns magra rester av stadsmur, port och tempel vid platåns västliga ända. En av de mer berömda etruskiska kammargravarna, Tomba Campana, ligger vid Veji.

Källor

Antikens Etrurien
Anders Eriksson (enduroförare)

Anders Eriksson, född 14 maj 1973 i Hjo, är Sveriges mest framgångsrika enduroförare. Han skadades mycket svårt under en träningsolycka inför enduro-VM i Finland 2005 då han krockade med en annan förare som av misstag körde i motsatt riktning. Eriksson återupptog tävlandet i augusti 2006 med deltagande i den sista SM-deltävlingen (resultat: 9:a).

Den 4 november 2006 så kom Eriksson tillbaka på allvar efter sin svåra skada då han endast dryga 3 minuter efter Mats Nilsson körde in på en andra plats i Gotland Grand National. 

Han bytte hösten 2008 märket på motorcykeln till BMW efter att ha kört Husqvarna i tolv säsonger. Vintern 2009 gick Anders Eriksson över till att köra Yamahamotorcykel istället för BMW. Från 2013 åker Anders Eriksson Sherco, ett fransk–spanskt MC-märke.

Anders Eriksson deltog 2016 i Mästarnas Mästare i SVT och kom då på tredje plats. 2016 var han även med i I huvudet på Gunde Svan.

Eriksson är släkt med Monica Zetterlund, genom att hon är kusin till hans mor.

Meriter
VM-guld 350cc, Finland 1995
 2:a Gotland Grand National 1995
VM-guld 400cc, Tyskland 1996
VM-guld 500cc, Finland 1998
VM-guld 500cc, Tjeckien 1999
 2:a Gotland Grand National 1999
VM-guld 500cc, Sverige 2001
VM-guld 500cc, Frankrike 2002
VM-guld 450cc, Sverige 2003
Totalseger Novemberkåsan 1999
Totalseger Novemberkåsan 2001
Totalseger Novemberkåsan 2003
2:a Gotland Grand National 1999
2:a Gotland Grand National 2006
Tysk mästare Enduro 1999
Tysk mästare Enduro 2000
Tysk mästare Enduro 2001
Tysk mästare Enduro 2002
Tysk mästare Enduro 2004

Referenser

Noter

Externa länkar
 Anders Eriksson

Svenska motorcyklister
Enduroförare
Födda 1973
Levande personer
Män
Personer från Hjo
Kristian Henrik Hjärne

Kristian Henrik Hjärne, född 29 april 1709 i Stockholm, död 27 juli 1794, var en svensk läkare. 

Hjärne var son till läkaren och naturforskaren Urban Hjärne och Elisabeth Carlsdotter Cederström. Han började studera vid Uppsala universitet 1727 men reste 1732 utrikes och avlade medicine kandidat-examen i Paris. Efter återkomsten till Sverige etablerade han en stor läkarpraktik och blev bland annat livmedikus hos drottning Ulrika Eleonora.

Kristian Henrik Hjärne komponerade ett flertal nya läkemedel och kurer som blev mycket använda, till exempel
 Hjärnes testamente, även kallat Hjärnes beska kryddor eller Hjärnes beska elixir, ett elixir med mycket besk smak. Det användes under decennier både inom och utom Sverige, från högreståndspersoner till allmoge. Medlet ansågs vara allmänt "livgivande", bra mot allehanda krämpor och skulle kunna förlänga livet.
 Elixiret innehöll saffran, zittverrot, lärkträdsvamp, kinesisk rabarber, baggsöta, myrra, leveraloe och teriak, allt löst i alkohol.
 Hjärnes plåster, även kallat tvålplåster, ett plåster som användes mot infekterade sår på huden men även mot invärtes sjukdomar, till exempel "lungkatarr", vatten i lungsäcken och reumatiska svullnader. Även detta fick mycket utbredd användning och fanns fortfarande 1909 med i svenska farmakopén.
 Plåstret bereddes av vit tvål, olivolja, blyoxid och venetiansk terpentin utbrett på ett stycke läder eller lärft.

I sin bok Hus- och Rese-Apotek (utgiven 1739, 3:e upplagan 1815) beskriver han sina läkemedel.

Noter

Källor 
 
 Bergmark, Matts: Vallört och Vitlök (1961/1981), Prisma.

Svenska läkare under 1700-talet
Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Män
Födda 1709
Avlidna 1794
Läkare från Stockholm
Kristian Henrik
Monacos Grand Prix 1981

Monacos Grand Prix 1981 var det sjätte av 15 lopp ingående i formel 1-VM 1981.

Rapport
Loppet försenades på grund av en brand i ett hotell nära Loews hårnålskurva. Eftersom detta kunde utgöra en fara för de tävlande infördes omkörningsförbud vid brandplatsen under hela loppet.

Resultat 
 Gilles Villeneuve, Ferrari, 9 poäng
 Alan Jones, Williams-Ford, 6 
 Jacques Laffite, Ligier-Matra, 4 
 Didier Pironi, Ferrari, 3 
 Eddie Cheever, Tyrrell-Ford, 2 
 Marc Surer, Ensign-Ford, 1 
 Patrick Tambay, Theodore-Ford

Förare som bröt loppet 
 Nelson Piquet, Brabham-Ford (varv 53, snurrade av) 
 John Watson, McLaren-Ford (52, motor) 
 Michele Alboreto, Tyrrell-Ford (50, kollision) 
 Bruno Giacomelli, Alfa Romeo (50, kollision) 
 Alain Prost, Renault (45, motor) 
 Carlos Reutemann, Williams-Ford (33, växellåda) 
 Elio de Angelis, Lotus-Ford (32, motor) 
 René Arnoux, Renault (32, snurrade av) 
 Riccardo Patrese, Arrows-Ford (29, växellåda) 
 Nigel Mansell, Lotus-Ford (15, upphängning)
 Siegfried Stohr, Arrows-Ford (14, bränslesystem)
 Andrea de Cesaris, McLaren-Ford (0, kollision) 
 Mario Andretti, Alfa Romeo (0, kollision)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Keke Rosberg, Fittipaldi-Ford
 Jean-Pierre Jabouille, Ligier-Matra 
 Hector Rebaque, Brabham-Ford
 Chico Serra, Fittipaldi-Ford
 Piercarlo Ghinzani, Osella-Ford
 Beppe Gabbiani, Osella-Ford

Förare som ej förkvalificerade sig 
 Tommy Borgudd, ATS-Ford
 Derek Daly, March-Ford
 Eliseo Salazar, March-Ford
 Brian Henton, Toleman-Hart
 Derek Warwick, Toleman-Hart

Noteringar
 Ferraris första vinst med turbomotor (Ferrari 1.5 V6T)

VM-ställning

1981 i Monaco
Monacos Grand Prix
Merapi

Merapi (indonesiska: Gunung Merapi vilket betyder eldberget) är en 2 968 meter hög stratovulkan på ön Java i Indonesien. Den är Indonesiens mest aktiva vulkan och har haft 68 utbrott sedan 1548. Området runt vulkanen är relativt tätbebyggt med staden Yogyakarta och många mindre samhällen ända upp till 1 700 meter över havet.

Rök kan synas från vulkanens topp minst 300 dagar om året. Flera utbrott har orsakat dödsfall, bland annat har heta gaser från en stor explosion 1994 dödat 43 personer, som mestadels kom från staden Muntilan på västra sidan om vulkanen. Ett annat stort utbrott inträffade 2006 strax innan jordbävningen utanför Java samma år.

Referenser 
''Denna artikel är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia

Noter 

Berg i Indonesien
Vulkaner i Indonesien
Stratovulkaner
Dekadvulkaner
Jesper Mattsson

''För fotbollsspelaren, se Jesper Mattsson (fotbollsspelare).

Jesper Mattson, född 13 maj 1975 i Malmö, är en före detta svensk professionell ishockeyspelare och tränare.

Spelarkarriär
Mattson, som är uppvuxen i Staffanstorp, inledde sin professionella ishockeykarriär i Malmö Redhawks. Han ansågs vara en av Sveriges största talanger som junior och draftades som 18:e spelaren totalt av Calgary Flames i första rundan 1993. Inför säsongen 1995/96 åkte han över till Nordamerika för att försöka slå sig in NHL- laget Calgary Flames, vilket han inte lyckades med, varför han istället spelade för dess farmarlag Saint John Flames i AHL under fyra säsonger. Han återvände till Malmö under säsongen 1997/98. Sommaren 2004 skrev Mattson under ett treårskontrakt med Färjestads BK, för vilka han representerade sju säsonger och vann sammanlagt två SM- guld.

Inför säsongen 2007-2008 bytte han från en forwardposition till backplats i Färjestad efter att ha spelat forward hela sin karriär , men valde redan en säsong senare att återgå till sin ursprungliga position.

Inför säsongen 2010/2011 värvades han till Malmö Redhawks i Hockeyallsvenskan. Mitt under pågående säsong gick han över till Frölunda HC. Påföljande säsong återvände han till Malmö med vilka han avslutade sin aktiva ishockeykarriär.

Han har representerat det svenska ishockeylandslaget vid ett flertal tillfällen, varav vid ishockey-VM i Lettland 2006 då Sverige vann VM-guld.

Mattsson meddelade den 28 mars 2012 att ishockeykarriären är över, hans sista klubblag var Malmö Redhawks.

Meriter
 Junior 18 EM-silver 1992
 Junior 18 EM-guld 1993
 Junior 20 VM-brons 1995
 SM-guld 1992, 1994, 2006, 2009
 VM-brons 1999
 VM-guld 2006

Referenser

Födda 1975
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Malmö Redhawks
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Svenska mästare i ishockey
Världsmästare i ishockey
Män
Levande personer
Idrottare från Malmö
Spelare valda i NHL Entry Draft 1993
Spelare valda av Calgary Flames i NHL Entry Draft
Större flamingo

Större flamingo (Phoenicopterus roseus) är en fågel som tillhör fågelfamiljen flamingor.

Utseende och levnadssätt 
Större flamingo är den största arten inom familjen och mäter 120–150 centimeter (varav benen är mellan 40 och 50 centimeter). Fullt utvecklad har flamingon en ljusrosa fjäderdräkt, röda vingtäckare och svarta vingpennor. Den har rosa näbb med en skarpt avgränsad svart näbbspets, rosa orbitalring och dess ben är rosa. Den har ett ljudligt kacklande läte och ett trumpetande som båda påminner om grågås eller sädgås.

Den rosa färgen kommer av karotenoider, en grupp ämnen som fåglarna får i sig via små kräftdjur som utgör flamingornas huvudföda. Om de inte äter dessa räkor blir deras fjäderdräkt, näbb och mjukdelar inte rosa utan fortsätter att vara grå som hos ungfåglarna.

Häckning 
Större flamingo häckar i individrika kolonier på låga öar vid vidsträckta, långgrunda, leriga stränder vid saltsjöar eller havsvikar. Som alla andra arter inom familjen lägger den ett enda kalkvitt ägg direkt i leran. Den häckar dock inte varje år. 

Arten bildar under parningstiden monogama par som bygger ett näste av alger, växter och lera. Olik bon ligger ungefär 50 cm från varandra. Ägget kläcks efter cirka 30 dagar. Ungen kan flyga efter ungefär 90 dagar och blir efter tre år könsmogen. Den första parningen kan ske några år senare. De stora grupperna är ett skydd mot rovlevande fåglar, maraboustork, hyenor och hunddjur.

Föda 
Den lever av små vattendjur som räkor och plankton.

Utbredning och systematik 
Större flamingo är den mest spridda arten i fågelfamiljen flamingor. Den finns i delar av Afrika, sydvästra Asien (inklusive Turkiet), södra Asien (Indiens kustland) och södra Europa (inklusive Grekland, Spanien, Portugal och Camargue i Frankrike). Vissa populationer är flyttfåglar och flyttar kortare sträckor mellan sommar- och vinterkvarteren. 

Större flamingo har påträffats i Sverige vid ett 20-tal tillfällen. Ingen av dessa fynd bedöms med säkerhet härröra från vilda fåglar.

Tidigare har större flamingo behandlats som samma art som karibflamingon (Phoenicopterus ruber) och ibland även tillsammans med chileflamingon (Phoenicopterus chilensis). Dessa tre taxon är alla närbesläktade.

Flamingornas släktskap 
Länge trodde man att flamingor var nära släkt med övriga vadande stora fåglar som storkar, hägrar och ibisar. DNA-studier har dock visat att de mycket förvånande nog är allra närmast släkt med doppingar. Läs mer i familjeartikeln om flamingor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 550 000 och 680 000 individer, varav 45 000–62 400 par tros häcka i Europa.

Namn 
Fågeln kallades tidigare på svenska enbart flamingo.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet är det latinska ordet roseus (rosa).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Flamingor
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Potkes

Potkes eller potkäs (av lågtyska pot, kruka och kese, ost), även krukost, är en maträtt som främst består av riven eller fint skuren ost och som äts som smörgåspålägg eller som tillbehör, t.ex. på en ostbricka. Potkes kan lagas på olika sätt. En variant i en nyare svensk kokbok innehåller ost och smör och smaksätts med kummin och cognac.  En äldre dansk variant görs av ostrester som rivs och blandas med mjölk och sprit (t.ex. cognac) i en kruka. Potkesen kan då lagras länge och fyllas på med ostrester och alkohol efterhand.

Referenser 

Osträtter
Irena Sendler

Irena Stanisława Sendler, eller Irena Sendlerowa, född Krzyżanowska 15 februari 1910 i Warszawa, död 12 maj 2008 i Warszawa, var en polsk socialarbetare som räddade 2 500 barn från Warszawas getto under andra världskriget.

Sendler var medlem i organisationen Żegota som smugglade ut barn undan en säker död i gettot. De barn som räddades sändes till olika katolska institutioner och kloster och fick nya namn. De smugglades ut i lådor från gettot och till landsbygden där de bodde hos familjer med nya identiteter. Barnens identitet skrev hon ner på papperslappar som hon sedan stoppade i glasburkar och grävde ner i sin trädgård. På så sätt kunde många familjer återförenas efter kriget.

1943 blev hon påkommen och arresterades av Gestapo. De bröt hennes armar och ben och hon undkom på väg att avrättas genom att hennes fångvaktare mutades via Żegota.

Hon var socialist och medlem i polska socialistpartiet.

1965 blev hon förärad en medalj Rättfärdig bland folken och blev senare hedersmedborgare i Israel.

2007 utsågs hon till nationalhjälte i Polen och nominerades samma år till Nobels fredspris. Priset gick dock till miljöaktivisten och förre amerikanska vicepresidenten Al Gore.

I juli 2010 skändades Sendlers grav av vandaler, som sprejade orden "Juden raus" ("Ut med judarna") på hennes gravsten.

Hennes far var läkare; hon var gift och skild tre gånger.

Referenser

Externa länkar 

Personer i Polen under andra världskriget
Polska motståndsmän
Rättfärdig bland folken
Födda 1910
Avlidna 2008
Kvinnor
Polska socialister
Personer från Warszawa
J. Willis Stovall

John Willis Stovall, född 1891 i Montague, Texas, död 24 juli 1953 i Norman, Oklahoma, var en amerikansk paleontolog och geolog. Han arbetade på Stovall Museum på universitetsområdet vid University of Oklahoma, Norman.

Dinosaurier som J. Willis Stovall beskrivit eller namngivit
Acrocanthosaurus (tillsammans med Wann Langston Jr. 1950)
Saurophagus (= Allosaurus)(1941)

Externa länkar
John Willis Stovall - Vertebrate Paleontologist

Amerikanska paleontologer
Personer från Montague County
Födda 1891
Avlidna 1953
Män
Kristian Birkeland

Kristian Olaf Bernhard Birkeland, född 13 december 1867 i Kristiania, död 15 juni 1917 i Tokyo, Japan, var en norsk fysiker, som studerade magnetism och elektricitet. Han var kusin till Richard Birkeland. 

Birkeland blev professor i fysik i Kristiania 1898. Han lyckades bland annat i sitt laboratorium vid universitetet i nuvarande Oslo framställa konstgjort norrsken. Kristian Birkeland konstruerade också terellan, ett magnetiserat klot som fungerar som en modell av jorden med dess magnetfält.

Tillsammans med den norske ingenjören Sam Eyde uppfann han den så kallade Birkeland-Eyde-metoden för att ur luft framställa kväveoxider, en grund för att producera konstgjord salpeter. Uppfinningen blev så småningom grunden till bildandet av det norska företaget Norsk Hydro. 

Han avbildas på den norska 200-kronorssedeln.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Norska professorer i fysik
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Födda 1867
Avlidna 1917
Män
Svensk uppslagsbok
Roman (förnamn)

Roman är ett manligt förnamn av latinskt ursprung med betydelsen medborgaren i Rom. Namnet används i de flesta europeiska länder. Andra former av namnet: Romain (Frankrike), Romanes, Romano (Italien), Romanos, Romanus och Rome. Det finns även kvinnliga former: Romana och Romaine.

Utan efternamn
 Roman I av Kiev (död 1180), furste av Kiev
 Roman II av Kiev (ca 1152–1205), storfurste av Kiev
 Roman Nose, egentligen Vóo'xénéhe (1835–1868), cheyennekrigare

Med efternamn
 Roman Abramovitj miljonär
 Roman Hamrlik ishockeyspelare
 Roman Herzog politiker
 Roman Koudelka backhoppare
 Roman Kontsedalov fotbollsspelare
 Roman Malinowski, professor emeritus i byggnadsmateriallära
 Roman Nose (1835–1868), en framstående cheyennekrigare
 Roman Polanski filmmakare
 Romano Prodi politiker
 Romain Gary författare och filmregissör
 Romain Rolland författare
 Roman Livaja svensk olympier 2000 i Sydney
 Roman Lob tysk sångare

I Sverige fanns år 2006 över 900 personer med detta namn.

Mansnamn
Romerska namn
Wann Langston Jr.

Wann Langston Jr., född 1921 i Oklahoma City, död 7 april 2013, var en amerikansk paleontolog. Han fick sin Ph.D. från University of California, Berkeley, år 1952. Langston ledde Vertebrate Paleontology Laboratory på Texas Memorial Museum of Science and History vid University of Texas at Austin från 1969 till 1986 (då han gick i pension). Innan det hade han varit kurator vid National Museum of Canada. Dr. Langston var Douglas Lawsons doktorandhandledare när Lawson fann den gigantiska pterosaurien Quetzalcoatlus.

Dinosaurier Wann Langston Jr. har beskrivit och namngivit 
Acrocanthosaurus (tillsammans med J. Willis Stovall 1950)
Lophorhothon atopus (1960)

Källor

 

Amerikanska paleontologer
Födda 1921
Avlidna 2013
Män
Brand X

Brand X är ett brittiskt jazzrockband som har varit verksamt från slutet av 1970-talet. Bandet innehöll i begynnelsen en ung Phil Collins som då var både trummis och sångare i Genesis.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
John Goodsall – gitarr, synthesiser (1975–1980, 1992–1999, 2016–)
Percy Jones – basgitarr (1975–1980, 1992–1999, 2016–)
Kenwood Dennard – trummor, percussion (1977, 1977–1978, 2016–)
Chris Clark – keyboard (2016–)
Scott Weinberger – percussion (2016–)
Kenny Grohowski – trummor, percussion (2016–)

Tidigare medlemmar
Mick Stevens – basgitarr (1999–2003)
Robin Lumley – keyboard, synthesiser, sång (1975–1978, 1979–1980)
Pete Bonas – gitarr (1975)
John Dillon – trummor, percussion (1975)
Phil Spinelli – trummor, percussion (1975)
Phil Collins – trummor, percussion, sång (1975–1977, 1977, 1979)
Morris Pert – percussion (1976–1979; död 2010)
J. Peter Robinson – keyboard (1978–1980)
Chuck Burgi – trummor, percussion (1978–1979)
John Giblin – basgitarr (1979–1980)
Mike Clark – trummor, percussion (1979, 1979–1980)
Frank Katz – trummor, percussion, synthesiser, sång (1992–1997)
Frank Pusch – basgitarr, keyboard, percussion (1996–1999)
Marc Wagnon – basgitarr, synthesiser, percussion (1996–1999)
Danny Wilding – flöjt (1996–1999)
Pierre Moerlen – trummor, percussion (1997–1999; död 2005)
Kris Sjobring – keyboards (1997–1999)

Diskografi
Studioalbum

Livealbum

Timeline (1999)

Samlingsalbum

 (inspelad 1975-76)

Singlar
"Sun In The Night"  (promo)	(1977)
"X-Cerpts"  (promo) (1977)
"Soho" (1979)

Externa länkar
Brand X på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Adamantisaurus mezzalirai

Adamantisaurus ("Mezzaliras Adamantina-ödla") är en art av dinosaurier som tillhör släktet Adamantisaurus, en titanosaurie från senare delen av kritaperioden i dagens Sydamerika. Den är enbart känd från sex svanskotor, men då den var en sauropod, kan man anta att denna dinosaurie var ett väldigt stort djur, kanske runt 15 meter lång med en vikt på 20 ton, med lång hals och svans. Den kan ha varit armerad med benplattor och benknoppar, men till dess att man har funnit mer material är dess rätta utseende ett mysterium.

Namngivning 
Fastän Adamantisaurus''' kvarlevor först nämndes i en text år 1959, blev den inte namngiven förrän vid beskrivningen, som gjordes av de brasilianska paleontologerna Rodrigo Santucci och Reinaldo Bertini år 2006. Det var den första namngivna dinosaurien det året. Den enda arten, A. mezzalirai, är namngiven för att hedra Sergio Mezzalira, den brasilianske geologen som var den som fann och nämnde arten i sin text. Släktnamnet Adamantisaurus kommer av Adamantina-formationen i den brasilianska delstaten São Paulo, där fossilet hittades, och det grekiska ordet σαυρος/sauros som betyder 'ödla', det vanligaste suffixet hos dinosaurie-namn.

 Fynd 
Adamantina-formationen är en del av Baurugruppen med geologiska formationer. Stratigrafi och den exakta åldern av Baurugruppen är fortfarande okänd, men Adamantina är troligen från mellan turonian- och tidig maastrichtskeden under sen krita (93 till 70 miljoner år sedan). Adamantisaurus delar Adamantina med en annan titanosaurie, Gondwanatitan.

 Klassificering 
Likt många titanosaurier är Adamantisaurus inte helt känd, vilket gör dess släktskap med andra titanosaurier svårt att fastställa. Emellertid har man upptäckt likheter mellan Aeolosaurus och Baurugruppens titanosaurie, formellt känd som "Peiropolis titanosaur", nu kallad Trigonosaurus (Santucci & Bertini, 2006).

 Referenser 
 Mezzalira, S. 1959. Nota preliminar sobre as recentes descobertas paleontológicas no Estado de Saõ Paulo, no período 1958–59. Notas Prévias do Instituto Geográfico e Geológico. 2: 1–7. [Portugisiska]
 Powell, J.E. 1987. Morfológia del esqueleto axial de los dinossaurios titanosáuridos (Saurischia, Sauropoda) del Estado de Minas Gerais, Brasil. In Anais X Congresso Brasileiro de Paleontologia, Rio de Janeiro. Rio de Janeiro: Sociedade Brasileira de Paleontologia. Pp. 155–171. [Spanska]
 Powell, J.E. 2003. Revision of South American titanosaurid dinosaurs: palaeobiological, palaeobiogeographical and phylogenetic aspects. Records of the Queen Victoria Museum. 111: 1-173.
 Santucci, R.A & Bertini, R.J. 2006. A new titanosaur from western São Paulo State, Upper Cretaceous Bauru Group, south-east Brazil. Palaeontology''. 49(1): 171-185.

Källor 
 Engelska Wikipedia
 Dinosaurier-Web

Titanosaurier