kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Georg Lillienberg

Johan (Jean) Georg Lillienberg, född 1713 på Toftnäs i Bolmsö socken, Småland, död 26 april 1798 på sin egendom Herrestad i Södermanland, var en svensk ämbetsman och politiker. Han blev friherre 1766 och greve 1778. Han var son till assessor Daniel Dreffling, adlad Lillienberg, och bror till Erik Gustaf Lillienberg.

Efter studier i Lund antogs Lillienberg 1731 till extra ordinarie kanslist i Krigsexpeditionen och fick snart i uppdrag att föra protokoll i rådkammaren. Han utnämndes till kommissionssekreterare i Wien, men fick under resan dit order att i stället bege sig till Konstantinopel för att biträda vid alliansunderhandlingarna med Osmanska riket. Han kvarstannade därefter i Konstantinopel till 1743 för att uppbära de i 1739 års fördrag stipulerade subsidiemedlen och möttes vid sin hemkomst av ständernas erkännande för väl utfört värv.

Lillienberg utnämndes 1746 till lagman på Gotland och tjänstgjorde under följande årets riksdag som ledamot av sekreta utskottet. Han gjorde sig här känd som en av hattarnas mest ivriga företrädare. Han utnämndes 1749 till landshövding i Åbo och Björneborgs län, varifrån han 1757 förflyttades till liknande befattning i Uppsala län. Han fortfor att vid riksdagarna vara verksam för sitt partis intressen och tillhörde även 1751 sekreta utskottet och dess mindre sekreta deputation. Han utnämndes 1762 till president i Bergskollegium och tog verksam del i framtvingandet av urtima riksdag under Decemberkrisen 1768 och insattes vid riksdagen i Norrköping 1769 åter i sekreta utskottet. Han föreslogs även som riksråd, men avböjde. Han blev 1766 kommendör av Nordstjärneorden och invaldes 1768 som ledamot nummer 181 av Kungliga Vetenskapsakademien.
 
I Finland köpte Lilienberg 1757 stora egendomar, bland vilka märks Såtevalla, Lastus och Innilä herrgårdar i Lempäälä socken. Han ägde också Sundholms herrgård i Nystad.

Lillienberg gifte sig 1750 med Maria Juliana Jennings, syster till finansmannen John Jennings, men avled sonlös.

Källor

Landshövdingar i Åbo och Björneborgs län
Landshövdingar i Uppsala län
Lagmän i Gotlands lagsaga
Svenska grevar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Hattpartiet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska politiker under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Personer från Bolmsö socken
Födda 1713
Avlidna 1798
Män
Ugglan
Barbara Margaret Trimble

Barbara Margaret Trimble, född 15 februari 1921 i Holyhead, Anglesey, Wales, död 1995, var en brittisk författare av kriminallitteratur. Hon skrev under pseudonymerna B.M. Gill och Margaret Blake.

Bibliografi

Romaner (under pseudonymen B.M. Gill)
 Target Westminster (1977)
 Death Drop (1979)
 Victims (1980) (amerikansk titel: Suspect)
 The Twelfth Juror (1984)
 Seminar for Murder (1985)
 Nursery Crimes (1986)
 Dying to Meet You (1988)
 Time and Time Again (1989)
 The Fifth Rapunzel (1991)

Romaner (under pseudonymen Margaret Blake)
 Stranger at the Door (1967)
 Bright Sun, Dark Shadow (1968)
 The Rare and the Lovely (1969)
 The Elusive Exile (1971)
 Courier to Danger (1973)
 Flight from Fear (1973)
 Apple of Discord (1975)
 Walk Softly and Beware (1977)

Utgivet på svenska 
 Du kan inte fly 1979
 Utan alibi 1985
 En man i juryn 1986
 Mord i giljotinklubben 1987
 Ute ska du vara nu 1988
 Dödlig demaskering 1989
 Fri som fågel i bur 1990
 Det femte offret 1992

Priser och utmärkelser 
 The Gold Dagger 1984 för The Twelfth Juror

Brittiska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga kriminalförfattare
Brittiska kriminalförfattare
Födda 1921
Avlidna 1995
Kvinnor
Personer från Anglesey
Khevenhüller

Khevenhüller är en österrikisk uradelsfamilj, med visshet känd sedan 1300-talet. En gren erhöll 1763 riksfurstlig värdighet under namnet Khevenhüller-Metsch.

Den blev naturaliserad som friherrlig ätt på det svenska riddarhuset med Paul Khewenhüller, men utgick på svärdssidan redan 1662. Andra ättegrenar kvarlever bland annat i Österrike.

Bland övriga medlemmar av släkten märks Franz Christoph Khevenhüller och Ludwig Andreas Khevenhüller.

Noter 

Svenska friherrliga ätter
Hilding Eek

Hilding Eek, född 8 mars 1910 i Visby, död 1983, var en svensk jurist, professor i internationell rätt och folkrätt vid Stockholms universitet från 1955, ledamot av SIPRI:s styrelse samt av Unescos exekutivkommitté.

Biografi
Eek blev juris kandidat vid Stockholms högskola 1933, juris licentiat och juris doktor vid Uppsala universitet 1942 samt docent i stats- och förvaltningsrätt där 1948-1955. Han författade bland annat Der Högbroforsenprozess, Zürich-Lpz (1936), Om Tryckfriheten (1942), Socialpolitiken inför internationellt forum (1951), Socialrätt (1954), Om främlingskap (1955), Juridikens termer (1958), Peremptory norms and private international law (The Hague Academy of International Law) och Folkrätten (1968).

Eek invaldes som korresponderande ledamot av Örlogsmannasällskapet 1968. Han var hedersledamot vid Gotlands nation i Uppsala.

Familj
Hilding Eek var son till major Carl Eek och Ingrid Eek, född Lindsström. Han var gift första gången 1935–1950 med biblioteksassistent Elisabeth Adde, dotter till förste bibliotekarie Gustaf Adde och Lisi Adde, född Christensen och andra gången från 1950 med filosofie doktor Helen Moats, dotter till Benjamin Moats och Mary Pincomb. Hilding Eek var far till tv-journalisten Jonas Eek och Anne Eek.

Källor

Noter

Externa länkar
Hilding Eek i LIBRIS : 83 poster

Svenska professorer i juridik
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Alumner från Stockholms universitet
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Hedersledamöter vid Gotlands nation
Födda 1910
Avlidna 1983
Män
Hummerhielm

Hummerhielm är en friherrlig adelsätt från Östergötland, adlad 1678 och upphjd till friherrlig värdighet den 8 juli 1705, som ätt nr. 114. Introducerad på riddarhuset den 17 december 1713. 

Ätten härstammar från den karolinske kavalleristen Alexander Hummerhielm, ursprungligen Hummer, och dennes andra hustru Catharina Margareta Hägerflycht, en dotter till Nils Arvidsson Hägerflycht.

Kända medlemmar 
 Nils Hummerhielm (1696–1766), svensk friherre och militär
 Erik Johan Hummerhielm (1784–1855), svensk friherre och militär
 Torsten Hummerhielm (1885–1928), svensk friherre och jurist
 Krister Hummerhielm (1890–1981), svensk friherre och konstnär

Referenser 

Ätten Hummerhielm
Svenska friherrliga ätter
Alexander Hummerhielm

Alexander Magnus Hummerhielm (ursprungligen Hummer), född enligt uppgift 1643, död 24 mars 1723 i Stockholm, var en svensk friherre och militär, son till ryttmästare Nils Hummer.

Biografi
Hans födelseår anges i riddarhusgenealogierna som 1643 men stämmer troligen inte, han bör ha varit född några år senare. Alexander Hummer blev 1670 ryttare vid Skånska kavalleriet och 1672 pikenerare samt 1673 furir vid Livgardet. Samma år råkade han i slagsmål med greve Anders Torstenssons stalldräng och måste, då denne till följd av slagsmålet avled, fly ur riket, men fick samma år nåd. År 1675 utnämndes Hummer till löjtnant vid Bergsregementet där han utmärkte sig under kriget med Danmark 1675-79, i synnerhet i snapphanefejderna genom sin förslagenhet och oförvägenhet. Vid Landskronas kapitulation 1676 blev han dansk fånge, men återkom 1677 till Sverige och befordrades samma år till ryttmästare vid Axel Rehnskölds regemente. År 1678 adlades han Hummerhielm. 

År 1687 utnämndes han till kaptenlöjtnant vid adelsfanan, och 1701 erhöll han som överste befälet över svensk-finska adelsfanan. På hösten samma år sändes han med den svenska förtruppen in i Litauen, höll där under den följande vintern svenskarnas längst framskjutna poster besatta och kämpade i trakten av Kovno framgångsrikt och med tapperhet mot litauerna, tills han 14 mars 1702 blev överraskad vid Dersunisjki och tillfångatagen. Ur fångenskapen, där han underkastades en hård behandling, utväxlades han 1704, kort förut samma år utnämnd till generalmajor. År 1705 blev han friherre. Under fortsättningen av det polska kriget deltog han i slaget vid Punitz 1705 och Fraustadt 1706, och han var med på tåget mot Ryssland till våren 1708, då han till följd av försvagad hälsa måste återvända till Sverige och begärde avsked ur krigstjänsten.

Alexander Hummerhielm närvarade vid riksdagarna 1680, 1693, 1697, 1710 och 1713–1714.

Bibliografi
Alexander Hummerhielms dagbok. I:

Källor
Loenboms "Anecdoter om namnkunnige svenske män", 1: 2 (1770)
 
  (artikel av Nils F Holm med bidrag av Sven Åstrand), hämtad 2013-07-03

Noter 

Generalmajorer i svenska armén
Svenskt adlade
Svenska friherrar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Deltagare i slaget vid Fraustadt
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Alexander
Födda 1640-talet
Avlidna 1723
Män
Ugglan
Ryan Glenn

Ryan Glenn, född den 7 juni 1980 i Port Coquitlam i Kanada, är en kanadensisk ishockeyspelare som säsongen 2008/2009 spelade i IF Troja-Ljungby där han har spelade 44 matcher och gjorde 23 poäng (9 mål och 14 assist 3 mars 2009 . Inför säsongen 2009-2010 har Ryan skrivit kontrakt med anrika Södertälje SK. Men efter en katastrof säsong med bara 8 poäng (1+7) på 31 matcher så fick Ryan den 17 december 2009 sparken från Södertälje SK. Ryan skrev på för Ilves i finska SM-liiga den 14 januari 2010. Han spelar nu i HC Sparta Prag.

Han började att spela i St.Lawrence Univ där han även satte sin bästa säsongspoäng (29 poäng, 7 mål och 22 assist), vilket sattes under säsongen 2003/2004.

Källor 
 Eliteprospects.com

Män
Födda 1980
Kanadensiska ishockeyspelare
Levande personer
Spelare i IF Troja-Ljungby
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Spelare i Charlotte Checkers (1993–2010)
Spelare i Peoria Rivermen (2005–2013)
Spelare i HC Bolzano
Ishockeyspelare i St. Lawrence Saints (herrar)
Alumner från St. Lawrence University
Spelare i Alaska Aces
Spelare valda i NHL Entry Draft 2000
Spelare valda av Montreal Canadiens i NHL Entry Draft
Masquerade (musikgrupp)

Masquerade är en svensk musikgrupp från Skövde som bildades 1988.

Tony Johansson – sång, Thomas G:son – gitarr, Marco Tapani – trummor och Henrik Lundberg – bas, tillsammans bildar de Skövdebandet Masquerade. Det var på hösten 1988 som dessa fyra förstod att de hade samma musikaliska smak och ambitioner. Under de två första åren koncentrerade de sig på att skriva låtar, repa och spela live så mycket som de bara gick. 1990 hade bandet spelat in en demokassett som brittiska hårdrocksmagasinet Metal Hammer fått tag på och i den kommande recensionen av demo gav de bandet outstanding 100 av 100 möjliga.

1991 började Masquerade att spela in sitt debutalbum "MASQUERADE", och deras goda vänskap med Christer Wedin (Dino Music, Empire Records) som de träffat tidigt i karriären när Christer satt i juryn för rockbandstävlingen Yamaha Scandinavian Rock Band Contest, gjorde att valet av skivbolag var givet. Christer såg till att ljudtekniker Ronny Lahti (Saigon Kick, Europe, Talisman, Electric Boys) blev kontaktad och slutförde inspelningen och sedan mixade albumet. Albumet MASQUERADE släpptes 1992, och fick strålande kritik. Journalister jämförde bandet med storheter som Whitesnake och Def Leppard.

1995 släpptes Masquerades andra album "Surface Of Pain" och denna gång samarbetade de med Ronny Lahti från början till färdig mix. Albumet hade en betydligt hårdare attityd, än det första väldigt AOR-inriktade albumet, detta gjorde nog att många blev lite förundrade över denna release. Men samtidigt fick de genomslag i USA där de plötsligt jämfördes med grupper som Metallica, Kings X, Fates Warning etc. Det tog inte lång tid innan amerikanska skivbolaget Metal Blade kontrakterade bandet för USA-marknaden och Tony Johansson och Henrik Lundberg åkte till USA för promotion. Efter detta blev det turnéer i Europa och Japan.

Efter ett ganska långt uppehåll kom Masquerade med ett tredje album "Flux" 2001. Denna gång var det Fredrik Nordström (Hammerfall) som skötte inspelning och mix, även det släpptes i USA genom Metal Blade.

Medlemmar
Tony Johansson – sång
Thomas G:son – gitarr
Marco Tapani – trummor
Henrik Lundberg – bas

Diskografi
MASQUERADE 1991
Surface Of Pain 1995
Flux 2001

Svenska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1988
Mathieu Amalric

Mathieu Amalric, född 25 oktober 1965 i Neuilly-sur-Seine, är en fransk skådespelare. Amalric är bland annat känd för sin roll som Dominic Greene i Bond-filmen Quantum of Solace (2008).

Filmografi i urval

 (även regi)

Källor

Externa länkar 

Franska skådespelare under 2000-talet
Födda 1965
Män
Levande personer
Personer från Neuilly-sur-Seine
911 Agamemnon

911 Agamemnon eller 1919 FD är en av de största trojanska asteroiderna. Dess omloppsbana ligger i Jupiters lagrangepunkt L4. Den upptäcktes 19 mars 1919 av Karl Wilhelm Reinmuth i Heidelberg. Asteroiden har fått sitt namn efter kung Agamemnon i Iliaden.

Referenser

Externa länkar 

Jupiters trojaner, grekiska lägret
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av K Reinmuth
Astronomiska upptäckter 1919
Basflödesgranat

En basflödesgranat är en artillerigranat utformad med en krutgasgenerator i basen för att under projektilbanan fylla ut vakuumet skapat av granatens platta bas med krutgas för att minska luftmotståndet och därmed öka räckvidden.

Genom att anpassa granatens form för basflödebas kan skottvidden på en granat ökas med cirka 25 till 30 %. På moderna basflödesgranater tar krutgasgeneratorn inte någon plats från stridsdelen.

Basflödesgranater används på kanoner och haubitsar med lång räckvidd. Av kostnadsskäl är normalt bara en del av granaterna basflödesgranater, och dessa används bara på de längsta avstånden.

Funktion 
Basflödesgranater är utformade med en hålighet i basen vilken håller en liten krutladdning kallad krutgasgenerator. Krutgasgeneratorn tänds vid avfyrning och brinner långsamt under granatens projektilbana. Genom ett antal dysor i granatens bas genererar krutgasgeneratorn en krutgasflamma bakom granaten som fyller ut den aerodynamiska tomheten bakom granaten. Denna tomhet bildas av den platta basen hos traditionella artillerigranater och består i princip av ett lågtrycks vakuum som suger åt sig granatens energi och skapar luftmotstånd, även kallat undertryck. Genom att då fylla ut tomheten med krutgasen får granaten en mer aerodynamisk form och kan därför flyga längre.

Trots bakflödet av krutgaser ökar inte granatens hastighet på något nämnvärt sätt. Generering av krutgaser är ganska svag för att få lång brinntid och krutgasgeneratorn klassas därför inte som en raketmotor.

Historia 
Principen med basflöde utvecklades vid FOA och artilleribyrån vid dåvarande KMF (sedermera FMV-M) i slutet av 1960-talet i och med utveckling av ammunition till det som skulle komma att bli KA-systemet 12/70. Ursprunget var utvecklingen av en projektil kallad reatil, som med hjälp av en liten raketmotor skulle få längre räckvidd. Redan 1966 kom man fram till att en liten gasgenerator i projektilens bas skulle räcka för att ge längre skottvidd och minskad spridning. De första fullskaleförsöken med modifierade 10,5 cm stålgranater genomfördes 1969 med mycket goda resultat varpå principen infördes med början på 7,5 cm sjömålsgranat m/66 till 7,5/57 och senare på i stort sett alla sjömålsgranater i kustartilleriet som därmed blev först i världen med att införa basflödesgranater.

Basflödesgranaten patenterades i Sverige 1971 och patentet var till en början hemligstämplat. Detta avhemligades dock relativt snabbt i och med att basflödesladdningarna till 12 cm sjömålsgranat m/70 skulle tillverkas av ett amerikanskt företag. I samband med detta såldes utlandsrättigheterna i ett antal omgångar och hamnade så småningom hos företaget SRC (Space Research Corporation), ägt av "artillerigeniet" Gerald Bull. Bull trodde från början inte att skottvidden skulle öka särskilt mycket med basflödesgranater men den åsikten fick han revidera ganska kraftigt efter några mycket lyckade provskjutningar. 

Numera är basflödesprincipen allmänt använd och spridd över större delen av världen.

Se även 
Reatil

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Artilleriammunition
Granater
Botswana Stock Exchange

The Botswana Stock Exchange, är en liten men framgångsrik börs i Gaborone, Botswana. The Botswana share market grundades 1989, och blev omdöpt till Botswana Stock Exchange år 1995. Börsen styrs av Botswana Stock Exchange Act.

Se även 
 Lista över aktiebörser

Gaborone
Börser i Botswana
Douala Stock Exchange

The Douala Stock Exchange (DSX), är den officiella handelsmarknaden för aktier och värdepapper i Kamerun. Börsen grundades i december 2001, och ligger i Douala.

Se även 
 Lista över aktiebörser

Externa länkar
Douala Stock Exchange (Franska)

Börser i Kamerun
Bårsjöns naturreservat

Bårsjöns naturreservat är ett naturreservat i Södertälje kommun och Nykvarns kommun i Stockholms län. Området är även ett Natura 2000-område. Reservatet är 71 hektar stort, varav 7 ha vatten. Reservatet bildades år 2004. Den södra delen ligger i Nykvarns kommun medan den norra ligger i Södertälje kommun. Båda delar är ungefär lika stora.

Beskrivning
Mitt i reservatet ligger sjön Bårsjön, som är omgiven av myrmark. I Naturvårdsverkets Myrskyddsplan för Sverige från 1994, omnämns Bårsjön som ett av landets mest värdefulla myrområden. Området blev ett Natura 2000-område tack vare förekomsten av mossarten platt spretmossa, dystrofa sjöar och småvatten, lövsumpskogar av fennoskandisk typ, samt öppna svagt välvda mossar, fattiga och intermediära kärr och gungflyn.

Syftet
Enligt Länsstyrelsen är syftet med reservatet bland annat "att bevara ett mångformigt våtmarksområde med öppna fattigkärr och medelrikkärr samt artrika blandsumpskogar med kalkpåverkad flora".

Bilder

Källor
Södertälje kommun:Bårsjön naturreservat.
Länsstyrelsen Bårsjön

Noter

Externa länkar

Naturreservat i Södertälje kommun
Naturreservat i Nykvarns kommun
Natura 2000-områden i Stockholms län
Naturskyddsområden bildade 2004
Reatil

Reatil (, kort RAP) är en eldrörsskjuten projektil som är utformad med en integrerad drivanordning (vanligen en krutraketmotor) som verkar i någon del av projektilbanan och ger ökad projektilhastighet. Principen används främst för att ge artillerigranater eller vinggranater ökad skottvidd. Skottvidden för en 15 cm eldrörsartillerigranat kan ökas med 25-30 %, jämfört med en konventionell granat, om den utformas som en reatil.

Reatildrivanordningen tänds ofta direkt efter avfyrning och börjar verka efter cirka 3 till 10 sekunder, med en brinntid på ett par sekunder. Drivanordningen tar upp utrymme i projektilen och minskar utrymme för stridsdel, vilket medför att stridsdelen blir mindre än hos en lika stor projektil utan drivanordning, vilket i sin tur medför mindre verkan i mål.

Svensk utveckling av reatiler under 1960-talet kom att leda till upptäckten av basflödesgranater.

Se även 
Raketartilleri
Basflödesgranat

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Artilleriammunition
Eriksö naturreservat

Eriksö naturreservat är ett naturreservat i Södertälje kommun i Stockholms län. Reservatet bildades 1998 och är cirka 578 hektar stort, varav drygt 285 ha utgör vatten. I norr skiljer Norrsundet Eriksö från Kålsö naturreservat och i öster Klubbsundet från Mörkö. Ägare är Sveaskog och reservatsförvaltare är Länsstyrelsen i Stockholms län.

Beskrivning

Reservatet har sitt namn efter halvön Eriksö som är nästan helt omflyten av vatten och kan nås via en träbro från Mörkö. Eriksö består främst av skogar och jordbrukslandskap, med havsstrandängar vilka har höga naturvärden. I beteshagarna finns många grova ekar, en del döda och därför uppskattade av insekter och hackspettar. På öns norra och södra delar överväger äldre, till stor del naturskogsartad barrskog.

Vattnet runt Eriksö är populärt fiskevatten. I väster märks öarna Björkholmen, Vassklubben och Lilla Lindskär som till sin helhet hör till reservatet. Här sammanfaller reservatsgränsen med gränsen för Trosa kommun. Över Eriksö sträcker sig några lättvandrade grusvägar som förbinder öns gårdar, Eriksö, Fridhem, Gullberga och Harburen. För övrigt finns ett nät av upptrampade skogsstigar. Genom Eriksös centrala delar går en markerad vandringsled som slutar i söder på Kättsö udd där det finns badmöjlighet. Bad finns även i Badhusviken nära Gullberga.

Syftet med naturreservatet
Syftet med naturreservatet är enligt kommunen ”att bevara och vårda ett kustnära odlings- och skogslandskap med dess stora natur-, kultur- och skönhetsvärden samt värdefulla växt- och djurliv. Av särskilt stor vikt är att nuvarande odlingslandskap med strandängar, hagmarker och småskaligt jordbruk kan bibehållas. I skogsmarken skall särskilt ädellövskogen och vissa andra värdefulla skogsbiotoper säkerställas. Områdets landskapsbild värnas”.

Bilder

Källor
Eriksö naturreservat - Länsstyrelsen i Stockholms län.
Eriksö naturreservat - Södertälje kommun.

Externa länkar

Naturkarta

Referenser

Naturreservat i Södertälje kommun
Naturskyddsområden bildade 1998
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Farstanäs naturreservat

Farstanäs naturreservat är ett naturreservat i Södertälje kommun i Stockholms län. Reservatet är 383 hektar stort och bildades 1967.

Beskrivning
Farstanäs naturreservats areal motsvarar ungefär Farsta säteris gamla egendom som 1965 förvärvades av Södertälje kommun i syfte att säkerställa ett värdefullt område för bad och friluftsliv. I juni 1967 beslöts att bilda ett naturreservat som skulle heta Farstanäs naturreservat. 

Området sträcker sig mellan Järnafjärden i öster och omfattar även en mindre bit väster om Nyköpingsvägen (AB 525 även kallad Utflyktsvägen). Vid Järnafjärden ingår Farstanäs camping och havsbad, men inte sommarstugeområdet Nästäppan som avstyckades från Farsta redan på 1920-talet.

Lantbruksverksamheten kring Farsta säteri har präglat landskapet. I norr ligger odlingsmarker som sluttar mot fjärden och i söder finns ett större skogsområde. Från berget och klipporna längst i öster har man en vidsträckt utsikt över Järnafjärden. Farstanäs är mest känt för sin badplats och stora campingplats vid fjärden. Här finns bland annat en 350 meter lång sandstrand. Vägen mellan Nyköpingsvägen och Farsta gård är en allé med mycket gamla lindar i vilka bland annat starar och fladdermöss har sina bon.

På sommaren 2019 invigdes den 12 kilometer långa "Kustleden" som sträcker sig längs kommunens Östersjökust mellan Farstanäs naturreservat och Yttereneby naturreservat. Vandringsleden passerar bland annat Pilkrogsviken, Ytterjärna kyrka och Ytterjärna kulturcentrum.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Farstanäs naturreservat - Södertälje kommun
Reservatsbeslutet
Farstanäs naturreservat - karta.

Naturreservat i Södertälje kommun
Naturskyddsområden bildade 1967
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Bolsa de Valores de Cabo Verde

The Bolsa de Valores de Cabo Verde, (Engelska: Cape Verde Stock Exchange) är den största börsen i Kap Verde. Börsen ligger i Mindelo.

The Cape Verde Stock Exchange (BVC) grundades i december 2005. Bolag som är noterade här är bland annat banker och tobaksbolag.

Se även 
 Lista över aktiebörser

Börser i Kap Verde
Fifångs naturreservat

Fifångs naturreservat är ett naturreservat i Södertälje kommun i Stockholms län. Reservatet är cirka 1 700 ha stort, varav cirka 1 460 ha vatten. Inom reservatets gränser ligger många skärgårdsöar, av vilka den största, Fifång, har gett reservatet sitt namn. Huvudön Fifång är även ett Natura 2000-område. Fifång är ett Natura 2000-område tack vare förekomsten av ettårig vegetation på driftvallar, havsstrandängar av Östersjötyp, klippvegetation på silikatrika bergssluttningar, västlig taiga, boreonemorala och äldre naturliga ädellövskogar av fennoskandisk typ med rik påväxtflora, trädklädda betesmarker av fennoskandisk typ, samt lövsumpskogar av fennoskandisk typ. Reservatet ligger i den sydligaste delen av Södertälje kommun. Fifång är naturreservat sedan 1999.

Externa länkar
Fifångs naturreservat - Länsstyrelsen i Stockholms län

Referenser

Naturreservat i Södertälje kommun
Naturskyddsområden bildade 1999