kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Upplands runinskrifter 969

Upplands runinskrifter 969 står bredvid U 970
vid ett gravfält från den yngre järnåldern i Årsta, Uppsala. Gravfältet ligger mittemot Ångelstaskolan, bredvid 4H-gården.

Inskriften

Inskriften i runor

ᚱᛆᚼᚾᚢᛁᚦᚱ᛫ᛚᛁᛏ᛫ᚱᛁᛏᛆ᛫ᛋᛏ___ᚠᛆᚦᚢᚱᛋᛁᚾ᛫ᛁᚾᚭᛋᛘᚢᚾᚱᛏᚼᛁᚢ

Inskriften i translitterering
Ragnviðr let retta st[æin] ... faður sinn. En Asmundr hio.

Inskriften i översättning
"Ragnvid lät resa stenen ... sin far. Och Osmund högg."

Historia
Runstenens top saknas och inskriften har redan varit skadat under 1600-talet när stenen avritades av runforskare. De båda stenarna vid gravfältet är signerade av två av de produktivaste runmästarna i Uppland: U 969 ristades av Åsmund Kåresson medan U 970 ristades av Öpir.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Referenser

Noter

Upplands runinskrifter
Min balsamerade mor

Min balsamerade mor är en dramadokumentär på 59 minuter som visades på Sveriges Television den 2 januari 2002 med repris den 5 januari 2002. Filmen är skriven och regisserad efter autentiska händelser och fria tolkningar av dramatikern och regissören Osborn Bladini.

Filmen handlar om greve Gustaf Piper som den 15 augusti 1816 förlorar sin hustru Jaquette Du Rietz, endast 35 år,  i lungsot. Hon efterlämnar fyra döttrar och i sin förtvivlan låter greven balsamera hustrun och placerar henne i sitt hem, Mariedals slott.

Roller i urval
Ulrika Olausson - Jaquette Du Rietz
Ulf Peder Johansson - Gustaf Piper
Frida Bergesen - Louise Du Rietz
Alicia Vikander - Ebba Du Rietz
Emelie Heilmann - Christina Du Rietz
Lisa Lindegren - Hedvig Du Rietz
Ylva Ringqvist - Henriette

Filmarbetare i urval
Osborn Bladini - regissör
Tomas Forssander - fotograf
Pär Berglund - regiassistent

Svenska dokumentärfilmer
Sanningens mörker

Sanningens mörker är en svensk kortfilm från 2007. Filmen är skriven och regisserad av Kristian A Söderström. Den visades på Göteborgs filmfestival 2007. Den handlar om den unga studenten Sandra och den före detta dansösen Anna-Lisa.

Rollista

Källor 

Svenska skräckfilmer
Svenska kortfilmer
Filmer 2007
Svenskspråkiga filmer
Petalit

Petalit är ett mineral med sammansättningen LiAlSi4O10 som upptäcktes år 1800 av brasilianaren José Bonifacio de Andrada e Silva i prov från en pegmatit i Utö järnmalmsgruva i Stockholms södra skärgård. Mineralet analyserades 1817 av J. A. Arfwedson som därvid upptäckte grundämnet litium.

Egenskaper
Färgen hos petalit kan variera mellan färglöst och ljusrött
Hårdheten är 6-6,5 på Mohs' skala.

Namnet petalit kommer från ett grekiskt ord "petalon" för blad eftersom mineralet spaltar lätt i en riktning.

Förekomst
Pelalit förekommer i litiumbärande pegmatiter tillsammans med spodumen, lepidolit och turmalin.

Kommersiellt brytvärda fyndigheter av petalit finns nära Kalgoorlie, västra Australien, Aracuai, Minas Gerais, Brasilien, Karibib, Namibia, Manitoba, Kanada och Bikita, Zimbabwe.

Användning
Petalit är industriellt viktig som malm för framställning av litium. Den har också använts som råvara för keramiska glasyrer.

Klara och fina exemplar av kristaller kan slipas till ädelsten.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Bra Böckers lexikon, 1978

Mineral
Kiselföreningar
Litiumföreningar
Den älskade

Den älskade är en pjäs av Lisa Langseth, som spelades på Elverket i Stockholm med bl.a. Noomi Rapace. Till det som är vackert, en film från 2010, bygger på denna pjäs.

Den handlar om en Marabou-anställd som vinner en operabiljett och börjar arbeta på Konserthuset. Hon inleder en relation med en dirigent.

Källor

Svenska teaterpjäser
Lepidolit

Lepidolit, K(Li,Al)3(Si,Al)4O10(F,OH)2, är ett mineral, som är viktig som råvara vid framställning av litium.

Egenskaper
Lepidolit är ett mineral av litium-aluminium-silikat och bildar pärlemorglänsande, blekröda eller vita blad eller fjäll.

Förekomst
Lepidolit förekommer i gångar i granit.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977

Bergarter
Mineral
Ädelstenar
Successiv approximation

Successiv approximation är en metod för att omvandla analoga signaler till digitala och alltså ett exempel på en A/D-omvandlare. I stora drag går metoden ut på att en räknare genererar en digital signal. Denna signal går sedan genom en D/A-omvandlare och jämförs i en komparator med den analoga signalen som ska konverteras till digital. Resultatet skickas tillbaka till räknaren som modifierar den digitala signalen beroende på resultatet. Denna typ av A/D-omvandling är vanlig i processorer.

Uppbyggnad och funktion

Kretsen är uppbyggd av en operationsförstärkare som är kopplad som en komparator och en UPP/NER-räknare används för att generera den digitala signalen. En sorts D/A-omvandlare sitter i kretsen och ger en, utifrån räknarvärdet, preliminär analog signal till komparatorn. Signalen från D/A-omvandlaren jämförs sedan med signalen man vill konvertera. Kompartorn reagerar sedan bit för bit och styr då om räknaren ska räkna upp eller ner. När alla bitar gåtts igenom har en analog signal omvandlats till en digital.

Digitalteknik
Approximationer
Filippinergraven

Filippinergraven eller Mindanaodjupet är en djuphavsgrav i Filippinska sjön i Stilla havet utanför Filippinernas kust som gränsar till ön Mindanaos kust. Längden beräknas vara runt 1 320 km och en bredd på runt 30 km och sträcker sig från ön Luzon i nordöst till ön Halmahera i sydöst. Filippinergraven är ett av de djupaste områdena i världshaven med det största djupet, Galatheadjupet, på omkring 10 500 meter. Den lägsta djuphålan lodades första gången 1927 av det tyska skeppet Emden. 1945 mättes djupet av amerikanska skeppet USS Cape Johnson till 10 497 meter. 1951 mätte det danska skeppet Galathea djupet till ett något större värde, vilket senare dock visade sig bero på tekniskt fel. Graven är resultatet av en kollision av tektoniska plattor i jordskorpan. Viss tektonisk aktivitet är orsaken till den mesta vulkaniska aktiviteten på ön Luzon.

Källor 

Djuphavsgravar
Blood Red Shoes

Blood Red Shoes är en engelsk rockduo från Brighton bestående av Laura-Mary Carter (sång och gitarr) och Steven Ansell (sång och trummor). Gruppen har sedan bildandet 2004 gett ut tre studioalbum såväl som en rad 7"-singlar i begränsade upplagor.

Historia 
Efter att ha lämnat de nerlagda grupperna Cat On Form och Lady Muck började Steven Ansell och Laura-Mary Carter att jama tillsammans och i slutet av 2004 bildades Blood Red Shoes. I en intervju i Berlin förklarade Carter att gruppnamnet kommer från en Ginger Rogers/Fred Astaire-musikal i vilken Ginger Rogers hade fått sina vita dansskor röda av blod under sin hårda träning inför rollen. Med influenser av Nirvana, Queens of the Stone Age, Blur och Sonic Youth släppte duon den 18 juli 2005 debutsingeln "Victory for the Magpie" genom Johnson Family Records. Singeln gavs ut på 7"-vinyl och begränsades till 300 exemplar. Den följdes upp av "Stitch Me Back / Meet Me at Eight", "A.D.H.D" och "You Bring Me Down" under 2006.

Bandets debutalbum, Box of Secrets, släpptes i april 2008 på Mercury Records och fick övervägande positiv kritik av musikpressen såväl som en 47:e placering på brittiska albumlistan. Skivan följdes upp två år efter av Fire Like This, som släpptes i mars 2010 på deras nuvarande skivbolag V2 Records. I mars 2011 utkom Blood Red Shoes tredje album, In Time to Voices.

Diskografi

Studioalbum

Samlingar 
 I'll Be Your Eyes – V2 Records (2007)

Singlar

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Blood Red Shoes - Biografi på Allmusic.com av MacKenzie Wilson. 

Engelska indierockgrupper
Brittiska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 2004
Musik i Brighton
Brittiska musikgrupper
Thomas Sandby

Thomas Sandby, född 1721 i Nottingham 1721, död 25 juni 1798 i Windsor (Windsor Great Park), var brittisk konstnär, kartograf och arkitekt. Sandby var tillsammans med sin bror, Paul Sandby, en av de ursprungliga medlemmarna av Royal Academy.

I början av sin karriär var han verksam som topografisk ritare och deltog i olika park-, och landskapsprojekt. Bland annat skapandet av Virginia Water, en trädgård som innehöll den då största konstgjorda sjön i Storbritannien. Han målade också landskapsmålningar med vattenfärg. Han flyttade till London 1752 och engagerade sig i konstlivet där, och deltog i skapandet av Royal Academy 1768, där han också blev professor i arkitektur. Under tiden som professor skrev han och gav sex föreläsningar i arkitektur för sina studenter. I föreläsningarna fanns inspiration från arkitekterna Robert Morris och William Chambers, filosofen Edmund Burke och trädgårdsskaparen Thomas Whately.

Hans mest betydande arkitektoniska verk var Freemasons’ Hall i London uppfört 1775-76 och rivet 1932.

Referenser
David Leatherbarrow and Susan Morris. "Sandby." Grove Art Online. Oxford Art Online. 30 Jul. 2009

Brittiska arkitekter
Brittiska kartografer
Professorer i arkitektur
Arkitekter under 1700-talet
Brittiska konstnärer under 1700-talet
Födda 1721
Avlidna 1798
Män
Anna Landelius

Anna Landelius, född 1975, är en svensk journalist som framför allt jobbat för Sveriges radio. Hon började sin bana som reporter och programledare på samhällsprogrammet Folkradion i P3 och arbetade senare även som reporter för programmet Front för att sedan gå vidare till P1 där hon arbetade som reporter och producent för Studio ett. Anna Landelius blev 2003 nominerad till Stora journalistpriset för sitt och Ida Lännerbergs projekt Hülyas hörna.

Kvinnor
Födda 1975
Svenska radioprogramledare
Svenska journalister under 1900-talet
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Hratjik Dzjavachjan

Nation:  

Hratjik Asjoti Dzjavachjan (), född 6 juli 1984 i Kirovakan i Armeniska SSR, Sovjetunionen, är en armenisk lättviktsboxare som mest är känd för att han vann silvermedalj i Europamästerskapen 2006 i Plovdiv, där han slog belarusiern Vazgen Safarjants. Dzjavachjan har även deltagit i världsmästerskapen 2007 i Chicago, där han tog sig till kvartsfinalen och slog amerikanen Sadam Ali, men förlorade mot italienaren Domenico Valentino. I världsmästerskapen 2007 kvalificerade han sig till OS 2008 i Peking, där han förlorade mot Aleksej Tisjtjenko i semifinalen och vann bronsmedalj.

Meriter

Olympiska meriter

Olympiska sommarspelen 2008
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Källor

Män
Födda 1984
Personer från Vanadzor
Armeniska boxare
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Armeniska olympiska bronsmedaljörer
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Armenien
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 2008
C-Murder

Corey Miller, född 9 mars 1971, är en amerikansk rappare från Calliope Projects i New Orleans, Louisana. Han är mest känd under sitt artistnamn C-Murder. Miller har varit förlovad med popsångerskan Monica.

Musikkarriär 
C-Murder började sin musikkarriär i gruppen TRU som släppte två album, True (1995) och Tru 2 da Game(1997). På Master Ps album Ghetto D deltar C-Murder som gästartist och 1998 släppte C-Murder sitt debutsoloalbum Life Or Death. Albumet följdes av Bossalinie 1999. C-Murder var också medlem i 504 Boyz fram till 2005 och fick med denna grupp en hit med "Wobble Wobble". År 2000 släppte C-Murder sitt tredje album, Trapped In Crime som innehåller hitlåten Down 4 My N's med Snoop Dogg och Magic. Efter detta startade C-Murder skivbolaget Tru Records, genom vilket albumet Tru Dawgs släpptes cirka 2002.

Diskografi 
 1998 - Life or Death
 1999 - Bossalinie
 2000 - Trapped In Crime
 2001 - C-P-3.com
 2002 - Tru Dawgs
 2005 - The Truest Shit I Ever Said
 2006 - The Tru Story: Continued
 2008 - Screamin' 4 Vengeance

Singlar 
 2000 - "Down 4 My N's"
 2000 - "Hustlin"
 2001 - "C-p-3.com"
 2002 - "Tru Dawgs"
 2005 - "Ya'll Heard"
 2005 - "Truest S--t I Ever Said"
 2006 - "Posted On Tha Block"

Filmografi 
 2007 - "The Movement"

Amerikanska rappare
Födda 1971
Män
Levande personer
Mononymt kända personer
Paul Sandby

Paul Sandby, född i januari 1731 i Nottingham, död 9 november 1809 i London, var en brittisk konstnär, kartograf och tecknare. Han var bror till Thomas Sandby, och liksom han en av de ursprungliga medlemmarna av Royal Academy.

Paul Sandby undervisades av sin äldre bror Thomas, och 1747 började han arbeta som kartograf för den brittiska militärens räkning. Han arbetade med att skapa kartor över det Skotska höglandet, en del av det brittiska arbetet med att stärka kontrollen över höglandet och Skottland efter resningen 1745. Under samma tid skapade han också dramatiska landskapsmålningar, inspirerad av det holländska 1600-talsmåleriet. Han återvände till England och London 1752. Under 1760-talet hade han flera större utställningar och fortsatte sitt landskapsmåleri.

Paul Sandby var 1768 med och grundade Royal Academy. Mellan 1778 och 1781 publicerade han The Virtuosi’s Museum, 108 tryck med teckningar av engelsk topografi. Han hade också under de sista 20 åren av sitt liv betydande uppdrag för den brittiska militären, både som målare och som lärare.

Referenser
David Leatherbarrow and Susan Morris. "Sandby." Grove Art Online. Oxford Art Online. 30 Jul. 2009 *.

Män
Födda 1731
Avlidna 1809
Brittiska kartografer
Brittiska konstnärer
Bosse Österberg

Lars Magnus Bosse Österberg, född  31 januari 1942, död 6 oktober 2019,  var en finsk musiker, författare, illustratör och arkitekt. 

Han är känd för att ha skapat snapsvisan "Minne" på melodin "Memory".

Allmänt
Under 1960-talet var Österberg vissångare tillsammans med brodern Robert, då med scennamnet ”Bosse & Robert”, och gav ut ett antal album, bland annat med Anki Lindquist. Österbergs egna visor och hans sätt att framföra dem kännetecknades av en burlesk och hejdlös humor, vilket i kombination med hans korrekta yttre gjorde honom till en uppskattad underhållare. Han blev känd via turnéer och TV i både Finland och Sverige, och som illustratör i dagstidningar, böcker och tidskrifter. Han har även gett ut några böcker, bland annat ”Berusande Ballader”, ”Ordläkarboken” och ”Mitt i prick med limerick”, och var stiftande ledamot i Finlandssvenska rimakademin (FiRA).

Österberg examinerades som arkitekt från Tekniska högskolan i Helsingfors 1969. Han var verksam om stadsplanerare i Helsingfors stadsplaneringsverk 1969–2004. På stadsplaneringskontoret 1969–1977 uppgjorde han bland annat den bevarande stadsplanen för Trä-Kottby. Åren 1977–1991 verkade han som generalplanearkitekt och utförde bland annat generalplanen och skisser för Gräsviken, där han återinförde en klassisk stadskomposition med slutna kvarter. Denna klassiska planeringsprincip vann gehör och har använts i stadens senare områdesplaner. Han utredde också Busholmens (Västra hamnen) förutsättningar som bostadsområde inom konceptet Gräsviken–Busholmen–Munkholmen och fortsatte detta på stadsplaneavdelningen 1991–1997, där han även gjorde bland annat Sandviksbassängens miljöplan 1994. Vid sidan av stadsplaneringsarbetet har han ritat ett tiotal magnifika privatvillor, där han kraftigt tagit avstånd från den modernistiska arkitekturen och i stället återskapat ett klassiskt dekorativt arkitekturspråk. Villorna är konstfullt utsmyckade och för tanken till Terijokivillorna och klassiska stilarter.

Diskografi
 Sjöjungfrun (2001)
 Bosses barvänliga ballader (1980)
 Bosse på Lyran (1991)

Bibliografi
 Berusande Ballader
 Ordläkarboken (1993)
 Brysselspetsen (1996)
 Mitt i prick med limerick (2007)
 Ordbrukaren (2009)
 Visans Vänner och jag (2015)
 Fågel eller fisk (2017)

Källor
 Finska akademien om Bosse Österberg
 Finlandssvenska Rimakademin FiRA
 Bosse Österberg i Uppslagsverket Finland
 KCproduction
 Text för "Minnet", på DISK Stockholms universitet

Noter

Finländska sångare under 1900-talet
Finländska sångtextförfattare
Finlandssvenska författare
Finländska arkitekter under 1900-talet
Musiker från Helsingfors
Födda 1942
Avlidna 2019
Män
Arkitekter från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Finländska sångare under 2000-talet
Finländska arkitekter under 2000-talet
James Finlay Weir Johnston

James Finlay Weir Johnston, född 13 september 1796 i Paisley, död 18 september 1855 i Durham, var en skotsk kemist och mineralog.

Johnston studerade i början av 1830-talet kemi i Stockholm under ledning av Jöns Jacob Berzelius och blev 1833 professor i kemi och mineralogi vid det nyinrättade universitetet i Durham. Han var på sin tid bekant som författare till bland annat Chemistry of Common Life (1853) och läroböcker i agrikulturkemi, särskilt Elements of Agricultural Chemistry and Geology (1842), som var en av de mest använda agrikulturkemiska läroböckerna. Han var ledamot av Lantbruksakademien.

Böcker på svenska
 Elements of Agricultural Chemistry and Geology (1842)
 Katekes i jordbrukets kemi och geologi (översättning H.B.P., Sandwall, 1846)
 Första grunderna i åkerbruks-chemi och geologi (översättning J. F. Bahr, Hæggström, 1846)
 [Okänd originaltitel]
 Landtbrukets naturvetenskapliga grunder, med i hufvudsakligt afseende på kemi och geologi (översättning Johan Theofil Nathhorst, Magnus, 1848-1852)
 Chemistry of Common Life (1853)
 Kemiska bilder ur dagliga lifvet (dels öfvers., dels bearb. af A-æ- (dvs. Arvid Gumælius), Haegerstrand, 1854)
 Hvardagslifvets chemi (översättning Gustaf Thomée, Bonnier, 1854-1855)
 Hvardagslifvets kemi (översättning Oskar Heinrich Dumrath, Adolf Bonnier, 1882)

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska lantbrukskemister
Brittiska mineraloger
Brittiska professorer i kemi
Brittiska professorer i geologi
Alumner från University of Glasgow
Alumner från Uppsala universitet
Personer verksamma vid universitetet i Durham
Ledamöter av Lantbruksakademien
Kemister under 1800-talet
Geologer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Paisley
Födda 1796
Avlidna 1855
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Långsvansad bäcksalamander

Långsvansad bäcksalamander  (Eurycea longicauda) är ett stjärtgroddjur i familjen lunglösa salamandrar som återfinns i Nordamerika.

Taxonomi 
Arten delas in i två underarter:
 E. longicauda longicauda 
 E. longicauda melanopleura

Tidigare räknades även trestrimmig bäcksalamander (Eurycea guttolineata) som en tredje underart, E. longicauda guttolineata. Den betraktas emellertid numera som en egen art.

Utseende 
Salamandern är lång och slank, med en maxlängd på 16 cm. Rygg och sidor är gulaktiga med spridda mörka fläckar. Svanssidorna har mörka tvärstreck. Buken är gul till blekt beige, och vanligen utan fläckar. Underarten Eurycea l. melanopleura är mörkare, gulgrönt till gulbrunt färgad, med enfärgat mörka kropps- och stjärtsidor.

Som alla salamandrar i familjen saknar den lungor, och andas i stället med huden och svalget, som har blodkärlsrika fåror för att underlätta syreupptaget.

Utbredning 
Den långsvansade bäcksalamandern finns i USA från södra New York till Missouri och söderöver i höjd med Arkansas, nordöstligaste Mississippi, norra Alabama, nordvästligaste Georgia, västra North Carolina och nordvästra Virginia.

Vanor 
De vuxna salamandrarna är främst landlevande, även om de inte undviker vatten och är skickliga simmare. Vanligtvis gömmer de sig i och under murkna trädstammar och under stenar, i klippspringor och bland klippblock nära vattendrag. De kan också uppehålla sig i grottor. Den långsvansade bäcksalamandern är en social art, som inte förefaller att hävda revir. Den är främst aktiv under och strax efter skymningen, speciellt fuktiga och regniga nätter. Arten drar sig tillbaka till underjordiska utrymmen under oktober till april eller tidigt i maj, men om den sover någon egentlig vintersömn är oklart. Likt många ödlor kan arten snöra av sig svansen om den hotas av någon fiende.

Föda 
De vuxna individerna livnär sig framför allt av olika vattenlevande ryggradslösa djur som insekter, spindlar, mångfotingar, snäckor och daggmaskar. Larverna tar små kräftdjur, snäckor, mygg- och sländlarver och små skalbaggar.

Fortplantning 
Arten blir könsmogen vid mellan 1 och 2 års ålder. Litet är känt om parningsleken, men med utgångpunkt från studiet av djur i fångenskap antar man att den involverar samma typ av omslingringar och nafsanden som förekommer hos andra arter i familjen. Den kan ske under ett långt intervall, från vår till tidig höst, beroende på breddgrad och höjd över havet. Honan lägger mellan 60 och 100 ägg per år, i en eller flera omgångar. De kläcks efter 1 till 3 månader, och larvutvecklingen tar omkring ett halvår, men variationerna är stora. Äggen kan läggas både i vatten eller på land; i det senare fallet sker det i omgivningar med hög luftfuktighet, som grottor eller fuktiga klippspringor .

Status 
Den långsvansade bäcksalamandern betraktas som livskraftig ("LC"), populationen är stabil och man har inte konstaterat några egentliga hot.

Referenser 

Lunglösa salamandrar
Denatus

Denatus (latin, av denasci, dö), ofta förkortat till den., står för död eller avliden på gravmonument, minnesmynt, i äldre dödböcker och liknande. Uttrycket förekommer ofta historiska i inskriptioner och dokument från i första hand 1600- och 1700-talen.

Källor
 

Latinska ord och uttryck
Ugglan
Flodand

Flodand (Anas sparsa) är en afrikansk andfågel i släktet Anas.

Utseende, ruggning och fältkännetecken
Flodand är en helsvart and med vita fläckar på ryggen och ovansidan av vingarna, och med blå vingspegel. Den är en medelstor and och hanen är uppenbart större än honan. Under ruggningen genomgår de en period på 25-30 dagar då de ej kan flyga. Hanarna ruggar i oktober till februari (flest i november), medan honorna ruggar i november till februari.

Utbredning och systematik 
Flodand är en stannfågel som lever i centrala och södra Afrika. Genetiskt är den mest närbesläktad med gräsandsgruppen i undersläktet Anas, men uppvisar vissa annorlunda beteenden  och dräktkaraktärer vilket gör att den, i väntan på ytterligare studier, placeras som ensam art i undersläktet Melananas.

Den delas upp i två underarter:
 Anas sparsa leucostigma - förekommer i söder om Sahara i Etiopien och Sudan söderut till Zimbabwe.
 Anas sparsa sparsa - förekommer i södra Afrika, söder om Zimbabwe.

Trots det tidigare namnet afrikansk svartand är den inte nära släkt med svartand (Anas rubripes).

Ekologi

Biotop och beteende

Flodanden föredrar snabbt strömmande vatten, som floder och bäckar, gärna med stenig botten, i skogsbiotoper eller i bergsområden på upp till 4250 meters höjd. Den återfinns även i öppna biotoper som sjöar, vattenreservoarer, laguner och liknande. Vissa populationer i Sydafrika övernattar på större öppna vatten för att på morgonen återvända till floden eller bäcken. Den är en skygg och revirhävdande art som dagtid oftast ses ensamma eller i par, men den bildar mindre, och sällsynt större, flockar nattetid.

Häckning
Fågeln bygger sitt bo direkt på marken, nära strömmande vatten, på öar och liknande. Boet har alltid skydd så att det inte syns från ovan. Den har olika häckningstider i olika områden vilket gör att populationen som helhet häckar året om. Den lägger fyra till åtta ägg som honan ruvar i ungefär 30 dagar. Det är även honan själv som tar hand om ungarna tills de är flygga efter ungefär 85 dagar.

Föda
Flodanden lever av larver och puppor som den finner under stenar, vattenlevande mindre djur, växtmaterial, frön, småfisk, snäckor och krabbor.

Status
Flodanden har ett stort utbredningsområde som uppskattas till 9.200.000 km². Världspopulationen är stor och uppskattades 2002 att uppgå till 29 000-70 000 individer. IUCN kategoriserar den följaktligen som livskraftig.

Namn 
Flodanden kallades tidigare afrikansk svartand, men justerades 2022 då den inte står nära den amerikanska svartanden.

Referenser

Noter

Källor
 Johnson, Kevin P. & Sorenson, Michael D. (1999) Phylogeny and biogeography of dabbling ducks (genus Anas): a comparison of molecular and morphological evidence. Auk 116(3): 792–805. PDF fulltext
 Johnson, Kevin P. McKinney, Frank; Wilson, Robert & Sorenson, Michael D. (2000) The evolution of postcopulatory displays in dabbling ducks (Anatini): a phylogenetic perspective. Animal Behaviour 59(5): 953–963 PDF fulltext

Externa länkar
 Foton av flodand - The Feather Site.

Fåglar i etiopiska regionen
Änder