kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wilhelm Kempff

Wilhelm Kempff, född 25 november 1895 i Jüterbog, död 23 maj 1991 i Positano, Italien, var en tysk pianist, organist och tonsättare. 

Kempff studerade vid musikhögskolan i Berlin, var 1924-29 direktör för musikhögskolan i Stuttgart, och därefter bosatt i Potsdam. Som pianist och organist gjorde han sig känd även i Sverige. Kempff har skrivit symfonier, körverk, kammarmusik med mera.

Hans självbiografi Unter dem Zimbelstern utkom 1951.

Noter

Bibliografi 

Män
Födda 1895
Avlidna 1991
Tyska klassiska pianister
Personer från Jüterbog
Maria Teresa av Savojen (1756–1805)

Maria Teresa av Savojen, på franska Marie-Thérèse, född 31 januari 1756, död 2 juni 1805 i Graz, var en fransk ingift prinsessa (grevinna av Berry och Artois). Hon gifte sig på Versailles 16 november 1773 med den blivande kung Karl X av Frankrike.

Biografi 
Född som dotter till kung Viktor Amadeus III av Savojen och Maria Antonia av Spanien. Äktenskapet var arrangerat enligt en politik av allians mellan de franska och savordianska kungahusen: hennes syster Maria Josefa hade år två år tidigare blivit gift med Prins Ludvig av Frankrike, och hennes svägerska Clothilde av Frankrike blev två år därpå gift med hennes bror. 

Maken hade tidigare velat gifta sig med Louise Adélaïde de Bourbon-Condé, och fattade avsmak för henne genom det påtvingade äktenskapet, och parets relation var distanserad. Bland makens många älskarinnor var den mest berömda Louise d'Esparbès de Lussan, svägerska till Yolande de Polastron. Maria Teresa var en av de mer impopulära personerna i kungahuset, där det redan rådde en ogillande atmosfär mot utlänningar som gifte in sig i franska kungahuset och där anhängarna till Marie Antoinette ogillade att två prinsessor av Savojen hade fått gifta sig med kungens två bröder. Maria Teresa beskrivs som tystlåten och apatisk. Hon ansågs inte vara vacker, men hennes hy var allmänt beundrad. Hon fick 1775 det första barnet av sin generation i kungahuset. 

Maria Teresa lämnade Frankrike tillsammans med maken vid franska revolutionens utbrott kort efter stormningen av Bastiljen 1789. En tid efter att hon lämnat Frankrike återvände hon till sitt hemland Savojen. Hon levde separerad från sin make, som 1791 till Koblenz och året därpå till Storbritannien, där han levde i Edinburgh i Skottland med sin mätress: han vägrade att låta henne bo hos sig och gav henne heller inte tillstånd att närvara vid hennes sons bröllop i Mitau 1799. Maria Teresa år 1793 fick tillstånd av den tysk-romerska kejsaren att bosätta sig i Graz i Österrike, där hon levde till sin död tolv år senare.

Barn 
 Louis-Antoine av Artois, hertig av Angoulême (1775-1844)
 Sophie av Artois (1776-1783)
 Karl Ferdinand av Artois, hertig av Berry (1778-1820)
 Marie Therese av Artois (1783)

Källor 

 

Franska prinsessor
Avlidna 1805
Kvinnor
Födda 1756
Huset Savojen
Huset Bourbon
Tegnérmuseet

Tegnérmuseet är ett museum i Lund, som är inrymt i den fastighet på Stora Gråbrödersgatan där Esaias Tegnér bodde under merparten av sin tid som professor vid Lunds universitet.

Enligt Tegnér skall gården ha bestått av en boningslänga med handkammare, spiskammare och kök och tio rum. De flesta med gipstak, tapeter och mässingsdörrsförsedda porslinsugnar. Till gården fanns två längor: i den ena fanns brygghus med inmurad panna, packhus, vedbodar, vagnsskjul, ett stort stall, mangelbord och en drängkammare, i den andra, som var byggd av bränt tegel och ekepålar fanns loge och två lador.

Gården hotades av rivning efter 40 år efter det att Esaias Tegnér lämnat Lund för att bli biskop i Växjö. Gården räddades av Tegnérstiftelsen genom köp. Stiftelsen har därefter byggt upp ett museum och sökt att återskapa Tegnérs hem med originalinventarier.

Museet tillhörde tidigare Akademiska Föreningen, men förvaltas numera av Kulturen.

Källor

Noter

Esaias Tegnér
Museer i Lund
Författarmuseer i Sverige
Selenit

Selenit är ett mineral bestående av en transparent form av gips, kalciumsulfat (CaSO4· 2 H2O). Selenit har optiska egenskaper.

Tunna skivor av selenit (kristalliserad gips) eller av glimmer har kallats "Marienglas", eftersom materialet har använts i stället för glas i exklusiva tillämpningar och som ikoner föreställande jungfru Maria.

Källor

Externa länkar

Mineral
Bernard Haitink

Bernard Haitink, född 4 mars 1929 i Amsterdam, död 21 oktober 2021 i London, var en nederländsk dirigent och violinist.

Biografi 
Den 7 november 1956 debuterade han som dirigent, då han fick dirigera Concertgebouworkestern i Amsterdam som ersättare för Carlo Maria Giulini. Efter Eduard van Beinums hastiga bortgång utnämndes Haitink till förste dirigent för orkestern den 1 september 1959, för att fyra år senare, 1963, nå den högsta positionen som chefsdirigent.

Då den holländska regeringen på 1980-talet hotade att sänka statsstödet till orkestern och därmed göra 23 musiker arbetslösa, hotade Haitink att avgå. Den finansiella situationen löste sig dock och Haitink stannade som chefsdirigent till 1988.

Han var också förste dirigent för London Philharmonic Orchestra 1967-1969. Mellan 1978 och 1988 var han musikalisk ledare för operafestivalerna i Glyndebourne.

Mellan 1987 och 1998 var Haitink musikalisk ledare för Royal Opera House i London, från 1995 till 2004 var han dessutom förste gästdirigent för Boston Symphony Orchestra.

2002 blev han chefsdirigent för Staatskapelle Dresden. Hans kontrakt varade till 2006, men Haitink avgick 2004 efter en dispyt över vem som skulle bli hans efterträdare.

2006 blev han förste dirigent för Chicago Symphony Orchestra.

Haitink har dirigerat en bred repertoar av klassisk musik, bland annat alla symfonier av Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms, Robert Schumann, Pjotr Tjajkovskij, Anton Bruckner, Gustav Mahler, Dmitrij Sjostakovitj, Ralph Vaughan Williams, och även alla pianokonserter av Beethoven och Brahms tillsammans med pianisten Claudio Arrau.

Källor 

Födda 1929
Män
Nederländska dirigenter
Musiker från Amsterdam
Avlidna 2021 
Mottagare av Erasmuspriset
Nederländska violinister
Nederländska musiker under 1900-talet
Arthur Grumiaux

Arthur Grumiaux, född 21 mars 1921 i Villers-Perwin i Hainaut, Belgien, död 16 oktober 1986 i Bryssel, var en belgisk violinist. Han fick sitt internationella genombrott efter sitt första framträdande 1952 i USA.

Asteroiden 4571 Grumiaux är uppkallad efter honom.

Referenser 

Män
Födda 1921
Avlidna 1986
Belgiska violinister
Personer från Hainaut
B2

B2, B 2 eller B-2 (stavat med versaler), alternativt b2, b 2 eller b-2 (stavat med gemener) kan avse:

Fordon 
B-2 Spirit – ett amerikanskt bombflygplan med smygteknik av flygplanskonstruktören Northrop Grumman
B 2 – svenska flygvapnets beteckning för det italienska bombflygplanet Fiat B.R.
B2 (sittvagn) – en typ av personvagn
B2 (ånglok) – en typ av ånglok

Diverse 
B2 – en vitamin, se riboflavin
B2 Bredband AB – en internetleverantör, se Bredbandsbolaget
B2 – en referensnivå i gemensam europeisk referensram för språk
B2evolution –  ett bloggverktyg
Stefan Kristiansson

Nils Stefan Kristiansson, född 25 september 1951 i Sankt Johannes församling i Malmö, är en svensk militär.

Biografi
Kristiansson avlade gymnasieexamen 1974. Han avlade officersexamen 1976 vid Krigsskolan och utnämndes samma år till löjtnant vid Hallands regemente, där han tjänstgjorde till 1984. Han gick truppslagsskola för regementsofficerare 1978–1979 och befordrades till kapten 1979. Han gick 1982–1983 Allmänna kursen vid Militärhögskolan och 1983 UN Military Observer Course samt befordrades till major 1984. Han var 1984–1986 FN-observatör i Kashmir inom ramen för UNOMGIP. Åren 1986–1988 gick han Arméns högre stabskurs vid Militärhögskolan, varpå han 1988–1989 tjänstgjorde vid Operationssektion 5 i Operationsledningen i Försvarsstaben. Han var kompanichef vid Hallands regemente 1989–1990, detaljchef i Planeringssektionen vid Arméstaben 1990–1994 och detaljchef i Samordningssektionen i Arméledningen vid Högkvarteret 1994 samt befordrades till överstelöjtnant 1993. Han var ställföreträdande chef för Smålandsbrigaden 1994–1995, blev överstelöjtnant med särskild tjänsteställning 1995 och gick 1995–1996 The International Training Course in Security Policy vid The Graduate Institute of International Studies i Genève, varpå han 1996–1997 var projektledare vid Arméns lednings- och sambandscentrum.

År 1998 befordrades han till överste och 1998–2001 var han försvarsattaché vid ambassaderna i Helsingfors och Tallinn. Han befordrades 2001 till brigadgeneral och var militär rådgivare vid Utrikesdepartementet 2001–2003, chef för Samordningsavdelningen i Högkvarteret 2003–2004 och ställföreträdande chef för Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) från maj 2004 till juni 2007. År 2007 befordrades han till generalmajor och från juni 2007 till och med den 30 september 2012 var han chef för MUST.

Kristiansson var förbundsordförande för Svenska pistolskytteförbundet 2012–2020.

I samband Konstitutionsutskottets utfrågningar den 26 mars 2013 om den så kallade Saudiaffären (Projekt Simoom), utfrågades Stefan Kristiansson om MUST:s inblandning i form av utlåning av kontanter till Totalförsvarets forskningsinstitut. Efter utfrågningen sade han till Sveriges Radios journalist: "Vi hade ingen kännedom om att de här medlen skulle användas på det här sättet. Hade det framkommit och beslutet hade kommit upp på min nivå så hade det inte blivit några överföringar."

Utmärkelser
  3:e klass av Örnkorsets orden (4 februari 2002)
 Officer av Hederslegionen (20 januari 2012)

Referenser

Födda 1951
Levande personer
Män
Militärer från Malmö
Diplomater från Malmö
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Generalmajorer i svenska armén
Svenska attachéer
The John Butler Trio

The John Butler Trio är ett australiskt band lett av gitarristen och sångaren John Butler. Två av bandets album, Three (2001) och Living 2001-2002 (2003), har sålt platina i Australien.

Diskografi

EP

Album

Livealbum

Singlar

DVD

Externa länkar

Australiska musikgrupper
Carlo Maria Giulini

Carlo Maria Giulini, född den 9 maj 1914 i Barletta, Italien, död den 14 juni 2005 i Brescia, Italien, var en italiensk dirigent. Han debuterade 1944 och var dirigent för Milanos radioorkester mellan 1946 och 1952, följt av La Scala i Milano (1952-56) och operan i Rom. År 1969 blev han förste gästdirigent vid symfoniorkestern i Chicago. Mellan 1973 och 1976 var han chefsdirigent för Wiener Symphoniker.

Referenser

Män
Födda 1914
Avlidna 2005
Italienska dirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Barletta
Emil Gilels

Emil Gilels, född 19 oktober 1916 i Odessa, död 14 oktober 1985, var en sovjetisk pianist. Han studerade för Heinrich Neuhaus vid Moskvakonservatoriet och blev även lärare där. Han vann pris vid internationella tävlingar 1938 och 1939. Han räknas som en av 1900-talets främsta pianister och vid sidan av Svjatoslav Richter som den främste i sin generation ukrainska pianister. Gilels anses som en av 1900-talets främsta Beethovenuttolkare, men var även mycket hemmastadd i den romantiska repertoaren. Han var känd för sin vackra, ”gyllene” ton och sitt aristokratiska men kraftfulla uttryck.

Källor 

Män
Födda 1916
Avlidna 1985
Ryska pianister
Personer från Odessa
Webbdagarna

Webbdagarna är ett stort event om digitala affärer som äger hålls varje år i Stockholm och Göteborg. Eventet i Stockholm startades 2005 av tidskriften Internetworld, två år senare startades Webbdagarna I Göteborg. Bakom Webbdagarna står mediehuset International Data Group. 2015 startade Webbdagarna sin kursverksamhet Webbdagarna Academy.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Webbdagarna på Twitter

Konferenser i Stockholm
Konferenser i Sverige
Internet i Sverige
World Wide Web
Walter Gieseking

Walter Gieseking, född 5 november 1895 i Lyon, Frankrike, död 26 oktober 1956 i London, Storbritannien, var en tysk pianist och tonsättare.

Biografi
Han hade tyska föräldrar och fadern var läkare och amatörmusiker. Familjen bodde mestadels på Rivieran och sonen Walter fick pianolektioner redan som fyraåring och senare fiollektioner under fem år. Han studerade 1911-1915 vid musikkonservatoriet i Hannover och debuterade därefter som pianist, då han framförde Beethovens pianosonater. Därpå följde omfattande konsertresor, som efter kriget utsträcktes till Europa och från 1926 även till Förenta staterna. Han gästspelade i Stockholm första gången 1922 och i Göteborg första gången 1924. På senare år var Gieseking även verksam som pedagog i Wiesbaden och från 1947 vid musikkonservatoriet i Saarbrücken.
  
Gieseking hade ett tekniskt fulländat och mångsidigt spel och räknades till en av sin tids förnämsta pianister. Hans anslag var speciellt subtilt, vilket gjorde honom särskilt ägnad att tolka impressionistisk musik, såsom Claude Debussys. Han behärskade emellertid all musik för klaverinstrument från Bach till moderna tonsättare. Sin metodik presenterade han 1931 tillsammans med Karl Leimer i boken Modernes Klavierspiel.  

Han komponerade bland annat kammarmusik, pianomusik, såsom Drei Tanzimprovisationen für Piano (1927), och flera sånger.

Bibliografi

Referenser 

Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Vidare läsning

Tyska klassiska pianister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1956
Män
Femidom

Femidom (också kallad kvinnlig kondom) är en tunn, kondomliknande hylsa av gummi eller plast som förs in i slidan före samlag, för att förhindra spridning av könssjukdomar och oönskad graviditet. Femidomen hindrar ejakulerad sperma från att nå livmodern.

Användning 

På sidan som ska vara utanför slidmynningen sitter en plastring som ska förhindra att femidomen glider in i slidan. På den andra sidan finns en liten mjuk platta, som ska hålla hylsan på plats. Femidomen kan även föras in via analöppningen och användas vid analsex. Fungerar även vid oralsex. Femidom bör dock inte användas tillsammans med en vanlig kondom, då friktionen gör att de lätt kan gå sönder.

Femidom har även visats blivit populärt hos homosexuella män.  Organisationen PSI i Thailand har inlett ett projekt där manliga sexarbetare får testa och utvärdera användandet av femidom.

Se även
Pessar
Slicklapp

Källor 
"Kvinnliga kondomer" - Riksförbundet för sexuell upplysning
"Femidom" - UMO.se

Noter

Externa länkar 
Hur man placerar en femidom - Illustrerad beskrivning 
Femidom.se - Information om femidom

Preventivmedel
Zino Francescatti

Zino Francescatti, född 1905 i Marseilles, död 1991, var en fransk violinist. Han studerade under Jacques Thibaud. Han började turnera över hela världen 1928. Han spelade på en Stradivarius från 1727.

Män
Födda 1905
Avlidna 1991
Franska violinister
Boris Christoff

Boris Christoff, född 18 maj 1914 i Plovdiv, död 28 juni 1993 i Rom, var en bulgarisk opera- och konsertsångare. Han räknas som en av 1900-talets främsta basstämmor.

Med sin kraftfulla basbarytonstämma har han framför allt gjort sig känd i titelpartiet i operan Boris Godunov. I övrigt tolkade han helst Musorgskij. Han framträdde på ett flertal operascener i både Europa och USA.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1973

Bulgariska operasångare
Bassångare
Sångare under 1900-talet
Personer i Bulgarien under 1900-talet
Födda 1914
Avlidna 1993
Män
Skuggornas barn

Skuggornas barn är den tredje boken i Maria Gripes skuggserie. Den gavs ut första gången 1986 på Bonniers juniorförlag och 1990 i en nyutgåva som är runt 100 sidor kortare än originalet.

Handling 
Berta blev hastigt tvungen att lämna Rosengåva, hemligheterna där blev för många och för svåra för henne att bära, men Axel har lovat att när tiden är mogen ska han kalla på henne igen. 

Nu går Berta hemma, väntar, längtar och saknar. Hon vet att hon måste få komma tillbaka till slottet, men vet att hon aldrig skulle kunna dyka upp där oinbjuden.

Under hösten lär Berta även känna Ingeborg, som spelar violin och brinner för välgörenhet, de utvecklar en vänskap som förändrar Berta på många sätt.

Maria Gripes skuggserie
1982 Skuggan över stenbänken
1984 ...och de vita skuggorna i skogen
1986 Skuggornas barn
1988 Skuggömman

Filmatisering
Skuggserien har blivit filmad som TV-serie under namnet Flickan vid stenbänken 1989, serien skildrar de tre första böckerna.

Källor

Skönlitteratur 1986
Svenska romaner
Utvecklingsromaner
Verk av Maria Gripe
Robert Casadesus

Robert Casadesus, född 1899 i Paris, död 1972 i Fontainebleau, var en fransk pianist och tonsättare. Han debuterade 1917 och blev omtalad för sin fulländade teknik. Han var chef för konservatoriet i Fontainebleau mellan 1937 och 1948.

Män
Födda 1899
Avlidna 1972
Franska pianister
Musiker från Paris
Alfred Brendel

Alfred Brendel, född  den 5 januari 1931 i Wiesenberg, är en österrikisk pianist. 

Han har studerat för Paul Baumgartner, Eduard Steuermann och Edwin Fischer. Han räknas som en av de främsta klassiska pianisterna under andra halvan av 1900-talet.

Män
Födda 1931
Österrikiska pianister
Levande personer
Mottagare av Praemium Imperiale
Wilhelm Backhaus

Wilhelm Backhaus, född 26 mars 1884, död 5 juli 1969, var en tysk pianist och pianolärare. 

Han studerade under Eugen d'Albert, en av Franz Liszts främsta pianoelever och vid Leipzigs konservatorium. Han företog flera konsertresor från 1900 och framåt, och besökte bland annat 1920 Stockholm. 1905 blev han lärare vid Royal college of music i Manchester.

Backhaus  gjorde även många grammofoninspelningar och är ansedd som en av de främsta tolkarna av Brahms och Beethoven.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter 

Män
Födda 1884
Avlidna 1969
Tyska klassiska pianister
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Lars Dahmén

Karl Lars Anders Dahmén, född 22 februari 1962 i Linköping är en svensk chefredaktör och tidningsdirektör.

Karriär
Lars Dahmén har civilingenjörsexamen från  Linköpings universitet (teknisk fysik och elektroteknik) samt en master of science i Telecom Technology från Aston University i Birmingham England.

Dahmén har tidigare varit chefredaktör för Computer Sweden (1989–2006) och flera andra IDG-tidningar. 1994 skrev Lars Dahmén tillsammans med Bertil Myhr boken Så får du bättre presskontakter. År 2005 utsågs han till vd för IDG Sverige där han var kvar fram till 2011.

I september 2011 tillträdde Lars Dahmén som VD för Sydsvenskan. Januari 2013 tog Dahmén också över som chefredaktör på tidningen efter Daniel Sandström. I juni 2013 blev han också chefredaktör för City Malmö och City Lund, tidningar som ägs av Sydsvenskan.  

Sommaren 2014 köpte Sydsvenskan Helsingborgs Dagblad och Dahmén blev VD och ansvarig utgivare för det sammanslagna företaget HD-Sydsvenskan. Pia Rehnquist ersatte honom då som chefredaktör för Sydsvenskan.  

Dahmén började i augusti 2015 som VD för Bonnier Tidskrifter, som 2017 bytte namn till Bonnier Magazines & Brands (BMB). I februari 2016 tog sedan Dahmén även över som ansvarig för affärsområdet Magazines inom Bonnier. Affärsområdet omsätter ca 4 miljarder sek (2015) och där ingår utöver Bonnier Tidskrifter även Bonnier Corporation (USA) och Bonnier Publications (Danmark).

BMB slogs i början av 2019 ihop med Bonnier News varefter Dahmén inte längre var vd där. Han var dock fortsatt ansvarig för Bonniers internationella magasinsverksamhet i USA och Danmark.

Efter att ha lämnat Bonnier startade Dahmén i början av 2020 konsultföretaget HiGear Transformation.

Källor

Externa länkar

Män
Födda 1962
Levande personer
Svenska chefredaktörer
Journalister från Linköping
Svenska journalister under 2000-talet
Slumdog Millionaire

Slumdog Millionaire är en brittisk dramafilm från 2008 i regi av Danny Boyle, med manus av Simon Beaufoy. Den är baserad på romanen Vem vill bli miljardär? av den indiske författaren och diplomaten Vikas Swarup. Filmen som producerades av Fox Searchlight Pictures blev flerfaldigt Oscarbelönad.

Handling 
Slumdog Millionaire berättar om en ung man (Jamal Malik, spelad av Dev Patel) från slummen i Bombay som ställer upp i den indiska versionen av frågetävlingen Vem vill bli miljonär? ("Kaun Banega Crorpati") och som överträffar allas förväntningar, vilket väcker misstankar hos programvärden och hos de brottsbekämpande myndigheterna om fusk. Jamals liv berättas i omväxlande tillbakablickar allteftersom han försöker förklara hur karma ledde honom till att vinna tävlingen. Jamal berättar bland annat om hur han blev föräldralös i tidig ålder och växte upp med sin äldre bror, Salim (Madhur Mittal), som både var hans vårdnadshavare/beskyddare och antagonist. Hans relation sedan barndomen med ett annat föräldralöst barn, en flicka med namnet Latika (Freida Pinto), spelar också en stor roll i filmen.

Latika tillfångatas av en kriminell organisation som vill göra henne till en kulturellt begåvad prostituerad, vars oskuld kommer betinga ett högt pris. Syskonen Malik färdas med tåg, säljer varor, låtsas vara turistguider vid Taj Mahal och begår fickstölder. Jamal insisterar så småningom på att de skall återvända till Bombay, eftersom han vill hitta Latika.

Om filmen 
Slumdog Millionaire vann fem av de sex priser den var nominerad till på Critics Choice Awards, däribland tungviktarkategorierna Bästa film och Bästa regissör, och alla fyra utmärkelser som den var nominerad till vid Golden Globe Awards. Den vann åtta Oscarstatyetter av tio nomineringar år 2009, bland annat i kategorierna Bästa film och Bästa regi.

Filmmusiken är komponerad av Allah Rakkha Rahman och innehåller bland annat låtar med sångerskan M.I.A.

Slumdog Millionaire visades första gången på bio i Sverige den 26 februari 2009.

Rollista i urval 

Dev Patel - Jamal Malik
 Ayush Mahesh Khedekar - Jamal som barn
 Tanay Chheda - Jamal som tonåring 
 Freida Pinto - Latika
 Rubina Ali - Latika som barn
 Tanvi Ganesh Lonkar - Latika som tonåring 
 Madhur Mittal - Salim K. Malik, Jamals storebror 
 Azharuddin Mohammed Ismail - Salim som barn
 Ashutosh Lobo Gajiwala - Salim som tonåring
Anil Kapoor - Prem Kumar, programledare 
 Irrfan Khan - Polisinspektör
 Saurabh Shukla - Poliskonstapel Srinivas

Utmärkelser

Referenser

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 2008
Engelskspråkiga filmer
Oscar för bästa film
Brittiska dramafilmer
Bombay på film
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Filmer i regi av Danny Boyle
Golden Globe Award för bästa film – drama
BAFTA Award för bästa film
Filmer om föräldralösa
Filmer från Film4 Productions
Filmer om television
Cannock

Cannock är en stad i grevskapet Staffordshire i England. Staden är huvudort i distriktet Cannock Chase och ligger cirka 13 kilometer nordost om Wolverhampton samt cirka 14 kilometer sydost om Stafford. Tätortsdelen (built-up area sub division) Cannock hade 67 768 invånare vid folkräkningen år 2011.

Cannock ligger söder om naturområdet Cannock Chase. Namnet Cannock kommer från fornengelskans cnocc som betyder kulle. Namnet blev sedan modifierat av normanderna genom insättandet av en vokal till canoc. Orten var liten innan gruvdriften av kol ökade kraftigt under mitten av 1800-talet. Cannock fortsatte efter det att växa i snabb takt. Den sista kolgruvan lades ned 1993 och därmed finns det inte längre någon tung industri kvar i staden. Många av stadens invånare pendlar istället till omkringliggande städer för arbete.

Området var tidigare ett kungligt jaktområde.

Staden nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Chenet.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Staffordshire
Unparished areas i Staffordshire
Tidigare civil parishes i Staffordshire
Domesday Book