kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vårgårda landskommun

Vårgårda landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Älvsborgs län.

Administrativ historik
Denna kommun bildades vid 1952 års kommunreform genom sammanläggning av landskommunerna Södra Härene, Kullings-Skövde, Tumberg, Fullestad, Bergstena, Lena, Siene, Algutstorp, Kvinnestad, Asklanda, Ornunga, Ljur, Nårunga, Skogsbygden, Horla, Hols och Bälinge samt delen Landa församling ur Bråttensby och Landa landskommun. 1955 övergick delen Bälinge till Alingsås stad, från 1971 Alingsås kommun. 1971 ombildades landskommunen till Vårgårda kommun.

I kommunen fanns Vårgårda municipalsamhälle till utgången av 1963.

Kommunkoden 1952–1970 var 1527.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen församlingarna Algutstorp, Asklanda, Bergstena, Bälinge, Fullestad, Hols, Horla, Kvinnestad, Kullings-Skövde, Lena, Ljur, Nårunga, Ornunga, Siene, Skogsbygden, Södra Härene och Tumberg.

Kommunvapnet 
Blasonering: I fält av guld ett inböjt blått mantelsnitt, belagt med en sädeskärve av guld och åtföljd på vardera sidan av ett avslitet blått gåshuvud med röd näbb.

Vapnet skapades med utgångspunkt från Gäsene och Kullings häradssigill och uttrycker på detta sätt också de båda näringarna jordbruk och boskapsskötsel. Det utformades av Svenska Kommunalheraldiska Institutet och fastställdes av Kungl. Maj:t 1953. Vapnet övertogs senare av Vårgårda kommun.

Geografi
Vårgårda landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 471,45 km², varav 454,25 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Vårgårda landskommun fanns tätorten Vårgårda, som hade 2 421 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 30,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i Vårgårda landskommun, valen 1950-1966

Mandatfördelning i Vårgårda municipalsamhälle, valet 1962

Källor

Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Älvsborgs län
Indelningar i Vårgårda kommun
Indelningar i Alingsås kommun
Eiko Matsuda

Eiko Matsuda (松田英子, Matsuda Eiko), född 1952 i Yokohama, död 2011 i Tokyo, var en japansk filmskådespelerska. Hon var framförallt känd för sin tolkning av Sada Abe i den fransk-japanska filmen Sinnenas rike från 1976.

Filmografi 
 1982: Five and the skin
 1980: Passionernas rike
 1979: Sochiyo no kubi
 1978: Pink salon: koshoku gonin onna
 1977: Detective Doberman
 1977: Seibo Kannon daibosatsu
 1976: Sinnenas rike(Ai no corrida)
 1976: Ooku ukiyo-buro
 1970: Neon keisatsu Janck no irezumi
 1970: Noraneko rock machine animal

Referenser

Japanska skådespelare under 1900-talet
Födda 1952
Avlidna 2011
Kvinnor
WP:Projekt Japan
Personer från Yokohama
Ydre landskommun

Ydre landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik

Kommunen bildades vid den landsomfattande kommunreformen den 1 januari 1952 genom sammanläggning av de tidigare kommunerna Asby, Norra Vi, Sund, Svinhult, Torpa och Västra Ryd. Dessa tillhörde Ydre härad, från vilket kommunen fick sitt namn.

Genom kommunreformen 1 januari 1971 ombildades landskommunen till Ydre kommun. 

Kommunkoden var 0512.

Judiciell tillhörighet
I judiciellt hänseende tillhörde kommunen Kinda och Ydre domsaga och tingslag. 1964 uppgick domsagan i Linköpings domsaga och dess tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen församlingarna Asby, Norra Vi, Sund, Svinhult, Torpa och Västra Ryd.

Kommunvapnet 
Blasonering: I sköld, medelst vågskuror fyrstyckad av blått och silver, ett svävande utböjt kors av motsatta tinkturer.

Kommunvapnet fastställdes 1963 och går tillbaka på ett häradssigill. Sigillet, från 1578, utgör en relativt realistisk "kartbild" av de Sundsjöarna och sundet mellan dem. Vapnet blev också kommunens vapen och registrerades i PRV år 1974 enligt Kungörelsen om registrering av svenska kommunala vapen (SFS 1973:686)

Geografi
Ydre landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 782,69 km², varav 678,43 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 17,6 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i Ydre landskommun 1950-1966

Referenser

Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Ydre kommun
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Älvkarleby landskommun

Älvkarleby landskommun är en tidigare kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka 2 500 kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner. Då inrättades i Älvkarleby socken i Örbyhus härad i Uppland denna kommun. 

1940 överfördes området Fleräng från Valbo landskommun till Älvkarleby landskommun.

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Denna påverkade inte Älvkarleby, vilken kvarstod som egen kommun fram till 1971, då den ombildades till Älvkarleby kommun.

Kommunkoden 1952–73 var 0319.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Älvkarleby församling och från 1 maj 1909 också Skutskärs församling, som utbröts ur Älvkarleby församling. Dessa församlingar återgick ihop 2006 att bilda Älvkarleby-Skutskärs församling.

Kommunvapnet 
Blasonering: I blått fält en av vågskuror bildad bjälke av silver belagd med en blå lax med fenor av guld.

Vapnet, vars innehåll går tillbaka på ett sockensigill, fastställdes av Kungl. Maj:t år 1939.

Geografi
Älvkarleby landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 236,97 km², varav 217,64 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1956 omfattade landskommunen den 1 november 1960 (enligt indelningen den 1 januari 1961) en areal av 234,28 km², varav 208,43 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 90,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i Älvkarleby landskommun, valen 1938–1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Uppsala län
Indelningar i Älvkarleby kommun
Öckerö landskommun

Öckerö landskommun var en tidigare kommun i föruvarande Göteborgs och Bohus län.

Administrativ historik
I Öckerö socken i Västra Hisings härad i Bohuslän inrättades när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft denna landskommun. Kommunen påverkades inte av 1952 års kommunreform.

I kommunen fanns följande municipalsamhällen, samtliga inrättade 3 september 1915 och upplösta 31 december 1959:
Hönö municipalsamhälle, före 1933 benämnt Hönö-Klåva municipalsamhälle
Hälsö municipalsamhälle 
Kalvsunds municipalsamhälle 
Källö-Knippla municipalsamhälle

Kommunen upphörde med utgången av år 1970 då den ombildades till Öckerö kommun. Kommunkod 1952–70 var 1407.

Judiciellt sorterade Öckerö kommun under Inlands fögderi från 1918 till 1946 och dessförinnan och efter Göteborgs fögderi. Kommunen ingick till 1955 i Askims, Hisings och Sävedals tingslag och därefter i Hisings, Sävedals och Kungälvs tingslag. Och åtminstone runt 1958 ingick kommunen i Hisings landsfiskalsdistrikt

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Öckerö församling.

Kommunvapnet 
Blasonering: I blått ett stim sillar av silver - ordnade tre, två, tre, två - och däröver en av en karvskura bildad ginstam av silver, belagd med en blå roddbåt.

Vapnet utformades av Svenska Kommunalheraldiska Institutet och antogs av kommunen 1956, men fastställdes aldrig av Kungl Maj:t. Det registrerades i PRV enligt det nyare regelverket år 1979 med den nuvarande blasoneringen, som skiljer sig något från den ursprungliga.

Geografi
Öckerö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 25,30 km², varav 25,07 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 95,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Öckerö kommun
Tidigare kommuner i Göteborgs och Bohus län
Tom Mason

Thomas Mason, född 29 april 1920, död 1 december 1980, var en amerikansk kiropraktor, som bodde i Los Angeles på 1950-talet. Maken till en av hans patienter, filmregissören Edward D. Wood Jr., letade efter någon som liknade den nyligen avlidne skådespelaren Bela Lugosi, och som skulle kunna medverka i de scener Lugosi inte hade hunnit göra. Lugosi var ganska kort och hade hår, Mason var lång och flintskallig, men Wood ansåg ändå att han var tillräckligt lik för att ta Lugosis plats. För att dölja olikheten, fick Mason hålla en kappa för halva ansiktet i alla sina scener. Filmen, den ökända Plan 9 from Outer Space har senare fått den mindre smickrande utmärkelsen "Världens sämsta film".

Mason skulle komma att hjälpa Wood att producera ytterligare några filmer, och han hade också en roll i Night of the Ghouls och Final Curtain, innan han lade av med filmarbetet.

I filmen Ed Wood porträtterades han av Ned Bellamy.

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska filmproducenter
Män
Födda 1920
Avlidna 1980
Överkalix landskommun

Överkalix landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län.

Administrativ historik
Överkalix landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Överkalix socken  i Norrbotten när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 3 juni 1870 fördes en del av landskommunen till då nybildade Korpilombolo landskommun.

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. Vid kommunreformen 1971 bildades Överkalix kommun av Överkalix landskommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Överkalix församling, som var sedan 1939 uppdelad i två kyrkobokföringsdistrikt: Överkalix nedre kbfd och Överkalix övre kbfd.

Kommunvapnet
Blasonering: I fält av silver en upprest svart björn med beväring av guld, och med en yxa av guld i högra framramen.

Ett sockensigill från 1700-talet ligger till grund för vapnet, som utformades och fastställdes 1944.

Geografi
Överkalix landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 2 931,00 km², varav 2 779,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 33,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i Överkalix landskommun 1938–1966

Referenser

Externa länkar

Historiska valresultat under länskod 25
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
Indelningar i Överkalix kommun
The Fake Sound of Progress

The Fake Sound of Progress är ett musikalbum av rockgruppen Lostprophets

Låtlista
 Shinobi vs. Dragon Ninja
 The Fake Sound of Progress
 Five Is a Four Letter Word
 ...And She Told Me to Leave
 Kobrakai
 The Hansome Life of Swing
 A Thousand Apologies
 Still Laughing
 For Sure
 Awkward
 Last summer
 Ode to Summer

Tillgängliga endast i den Japanska versionen
 The Lession Pt. 1
 Directions

Musikalbum 2001
Rock Sound

Rock Sound är ett brittiskt musikmagasin startat 1999 och utkommer en gång i månaden. Tidskriften vänder sig främst åt rockintresserade ungdomar och innehåller artiklar, recensioner och intervjuer med moderna alternativa rockgrupper, men även äldre band förekommer. Exempel på grupper som har prytt omslagen genom åren är bland andra Green Day, Paramore, Slipknot och Muse. Som bilagor till tidskriften medföljer ofta affischer på olika artister och grupper samt en CD-skiva med cirka 15 låtar av blandade grupper, oftast okända.

Tidningsredaktören är Darren Taylor, medan Andy Kelham är redaktör för webbtidningen på Rock Sounds webbplats.

Förutom Storbritannien ges Rock Sound även ut i flera europeiska länder, bland annat Sverige.

Se även 
 Kerrang!

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Rock Sound på MySpace
 Rock Sound på Facebook

Brittiska tidningar
Musiktidningar
Tidskrifter startade 1999
ASEC Mimosas

Amicale Sportive des Employés de Commerce (ASEC) Mimosas är en ivoriansk sportklubb från Abidjan. Klubben grundades 1948. Den är mest känd för sin fotbollssektion, som spelar sina hemmamatcher på Stade Félix Houphouët-Boigny.

Akademin 
ASEC har en välkänd ungdomsakademi som grundades 1993 av Jean-Marc Guillou. Akademin har fostrat många fotbollsstjärnor som Kolo Touré, Aruna Dindane, Salomon Kalou, Romaric, Didier Zokora, Yaya Touré och Emmanuel Eboué.

Många av spelarna från ASEC har skickats till den belgiska klubben KSK Beveren för att sedan försöka ta klivet ut till de stora europeiska klubbarna.

Meriter 
 Ligue 1: 27 (1963, 1970, 1972, 1973, 1974, 1975, 1980, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2009, 2010, 2017, 2018, 2021)
 Cupen: 20 (1962, 1967, 1968, 1969, 1970, 1972, 1973, 1983, 1990, 1995, 1997, 1999, 2003, 2005, 2007, 2008, 2011, 2013, 2014, 2018).

Placering tidigare säsonger

Övriga sporter
Klubben har förutom fotboll även en volleybollsektion Damlaget har deltagit i Women's African Club Championship vid ett flertal tillfällen och som bäst (2003/2004) kommit sexa.

Källor

Externa länkar
 ASEC Mimosas på Soccerway

Fotbollsklubbar i Elfenbenskusten
Volleybollklubbar i Elfenbenskusten
Sportklubbar bildade 1948
Puerto Asís

Puerto Asís är en kommun och stad i Colombia.   Den ligger i departementet Putumayo, i den sydvästra delen av landet,  km sydväst om huvudstaden Bogotá. Antalet invånare i kommunen är .
Centralorten hade 29 217 invånare år 2008.

Källor

Indelningar i Putumayo (departement)
Orter i Putumayo (departement)
Maybach Mb IV

Maybach Mb IV är en sex-cylindrig, vattenkyld, radmotor för luftfarkoster.

Motorn Mb IV utvecklades av Maybach-Motorenbau GmbH under första världskriget för att förse de tyska luftskeppen och de större flygplanstyperna med kraftigare motorer. Motorns förgasare kunde förinställas för att arbeta optimalt på hög höjd. Motorn utverkade mellan 240 och 260 hästkrafter beroende på höjd.

Flygplan och luftskepp bestyckade med Mb IV
 Albatros L 58
 Heinkel HE 1
 FVM S 21
 Zeppelin-Lindau Rs.III
 Zeppelin-Lindau Rs.IV
 Zeppelin Staaken R.VI
 Zeppelin Staaken R.XIV
 Zeppelin Staaken R.XV
 LZ 120 Bodensee 

Flygmotorer
Glasögonflugsnappare

Glasögonflugsnappare (Muscicapa dauurica) är en liten asiatisk tätting i familjen flugsnappare (Muscicapidae). Den är en mycket sällsynt gäst i Europa med endast ett fåtal fynd, varav ett i Stockholms skärgård 1986.

Utbredning och systematik 
Glasögonflugsnapparens systematik är omstridd, där åsikterna skiljer sig åt om artgränsen gentemot flera sydostasiatiska flugsnappararter. International Ornithological Congress lista från 2022 listar tre underarter med följande utbredning:
 Muscicapa dauurica dauurica – häckar från centrala Sibirien och norra Mongoliet till Sachalin, Japan och Korea; flyttar vintertid till Sydostasien, i öster till Filippinerna och i söder till Stora Sundaöarna
 Muscicapa dauurica poonensis – häckar från norra Pakistan till Bhutan, men även i centrala och södra Indien; flyttar vintertid till Sri Lanka, Andamanerna och Nikobarerna
 Muscicapa dauurica siamensis – stannfågel från sydöstra Myanmar till nordvästra Thailand, men även i sydcentrala Vietnam

Underarten poonensis inkluderas ibland i dauurica. Andra inkluderar även thaiflugsnappare (M. williamsoni) och den nyligen beskrivna sodhiflugsnapparen (M. sodhii) i glasögonflugsnappare.

Det är även omstritt vilket artens korrekta artnamn är. Arten listas ofta som Muscicapa latirostris.

Glasögonflugsnappare i Europa 
Glasögonflugsnappare är en mycket sällsynt gäst i Europa. Det föreligger endast sju fynd, varav fyra från Storbritannien och ett från Sverige, på Svenska Högarna i Uppland 27-30/9 1986. Den har även påträffats i Danmark 1959 och Grekland 1993.

Utseende 

Glasögonflugsnapparen är en liten till medelstor, 12-14 cm, storhövdad, storögd och kortstjärtad flugsnappare. Den är mycket lik grå flugsnappare men har en tydlig vit orbitalring, ostreckad panna och bröst, och den undre näbbasen är ljus. Könen är lika.

Läte 
Sången består av ljusa och sträva drillar och visslingar. Bland lätena hörs torra skallrande och tjattrande ljud.

Ekologi 
Fågeln häckar i låglänta öppna tempererade och subtropiska lövskogar, ungskogar och planteringar, upp till 1800 meter över havet (i Himalaya 900-1800). Den förekommer även i blandskog samt i Sibirien bland björkar och lärk i floddalar med rik undervegetation. Vintertid förekommer den i liknande miljöer men även i träskskogar, parker, större trädgårdar och mangroveskogar.

Glasögonflugsnapparen livnär sig av insekter, men har även setts äta bär. Den ses ensam eller i par och lever en relativt anonym tillvaro – dagtid tillbringar den mycket tid inaktiv i skuggan. Den sitter upprätt och snärter till med vingar och stjärt. När den födosöker gör den likt grå flugsnapparen utfall mot insekter och återvänder sedan till samma sittplats, men flygturerna är kortare.

Status 
Glasögonflugsnapparen är vanlig eller lokalt vanlig i större delar av utbredningsområdet. Underarten siamensis anses dock ovanlig. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som livskraftig, men inkluderar thaiflugsnappare och sodhiflugsnappare i bedömningen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Olle Adolphsons minnespris

Olle Adolphsons minnespris instiftades 2004 som Olle Adolphsons minnesfond till minne av trubaduren Olle Adolphsons bortgång och utdelas i samverkan med Kungliga Musikaliska Akademien vartannat år på hans födelsedag den 2 maj. Priset är på 75 000 kronor (tidigare 50 000 kronor) och delas ut för betydande insatser inom den visdiktningens område. Dessutom utdelas även Olle Adolphson-stipendiet på 25 000 kronor till lovande personer inom svensk viskonst. Året 2020 valde Akademien att dela ut tre extra stipendier med anledning av de restriktioner som drabbat artistlivet under coronakrisen.

Mottagare av minnespriset
2005 – Lars Forssell
2006 – Sven-Bertil Taube
2007 – Gunnar Eriksson
2008 – inget pris utdelades
2009 – Märta Ramsten
2010 – inget pris utdelades
2011 – inget pris utdelades
2012 – Lisa Nilsson
2014 – Georg Riedel
2016 – Monica Dominique
2018 – Kjell Andersson
2020 – Ola Magnell
2022 – CajsaStina Åkerström

Mottagare av stipendiet
2007 – Ola Sandström
2008 – Hanna Åberg
2009 – Jimmy Ginsby
2014 –  Johannes Larsson
2016 – Sångensemblen Amanda
2018 – Amanda Ginsburg
2020 – Frida Ånnevik
2020 – Louise Hoffsten
2020 – Elona Planman
2020 – Harald Svensson
2021 – Jan-Olof Andersson
2021 – Pernilla Andersson
2021 – Stina Nordenstam
2021 – Anders Widmark

Referenser

Noter

Källor
Kungliga Musikaliska Akademien
Musikaliska akademiens översikt till och med 2012

Svenska musikpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2004
Kungliga Musikaliska Akademien
Hari Kunzru

Hari Kunzru född 1969 och uppväxt i Essex, är en brittisk journalist och författare.

Biografi
Han var under 1990-talet frilansjournalist med uppdragsgivare som The Guardian, Daily Telegraph, The Economist och Wired. 

År 2002 debiterade Kunzru som författare med The Impressionist (Imitatören). Boken utspelar sig i det koloniala Indien 1918, en tid strax efter första världskriget då det brittiska imperiet var i startgropen för förändringar.

År 2005 gav han ut leela.exe (Transmission), och 2008 My revolutions (Mina revolutioner).

Han är gift med journalisten och litteraturvetaren Katie Kitamura.

Bibliografi 
 2011 – 
 2017 – 
 2020 –

På svenska
 2002 – 
 2005 – 
 2008 –

Priser och utmärkelser 
 Betty Trask Award 2002 för The Impressionist

Referenser

Externa länkar

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1969
Män
Levande personer
Alumner från University of Warwick
Alumner från Wadham College, Oxford
Nino Ramsby

Nino Ramsby, född Nina Ramsby, 21 juli 1972 i Finska församlingen i Stockholm, är en svensk sångare, musiker, låtskrivare och konstnär. Han spelar bland annat gitarr, bas, saxofon, flygelhorn och klarinett.

Biografi
Nino Ramsby växte upp i Krusboda, Tyresö kommun. Han har spelat och sjungit i flera olika band och projekt som Salt, Baxter och Grand Tone Music. Han har släppt flera skivor tillsammans med pianisten och musikern Martin Hederos och även med jazzmusikern Ludvig Berghe. 

Ramsby har uppträtt på Stockholm Jazz Festival men har genom sin karriär rört sig inom flera olika musikgenrer.

Priser och utmärkelser
2013 – Ulla Billquist-stipendiet
2015 – Evert Taube-stipendiet

Diskografi
1995 – Auscultate (med Salt)
1997 – Delay Me Down and Make Me Wah Wah (med Salt)
1998 – Baxter (med Baxter)
1998 – Grand Tone Music (med Grand Tone Music)
2000 – New Direction (med Grand Tone Music)
2002 – About This (med Baxter)
2003 – Go to Hell (med Grand Tone Music)
2004 – Visorna (Nina Ramsby & Martin Hederos)
2006 – Jazzen (Nina Ramsby & Martin Hederos)
2008 – Du har blivit stor nu (en kamp!) (med Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio)
2009 – ...according to Brent Hunter vs Nina Ramsby (med gruppen The World) 
2010 – Lirar och berättar
2010 – Tell Me Like It Is (med Baxter)
2013 – Varsågoda och tack (med Nina Ramsby Ludvig Berghe Trio)
2015 – Du kan och sov nu

Övriga projekt och medverkanden
På Sällskapets skiva med samma namn medverkar Ramsby med sång på låten Järnstaden. Han medverkar även i låten Vingars Brus på Dundertågets album Dom feta åren är förbi. Ramsby var Sommarvärd i Sveriges Radio P1 den 2 augusti 2023.

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Intervju med Nina Ramsby på STIM
 Nina Ramsby på Discogs

Födda 1972
Svenska klarinettister
Svenska jazzsångare
Sverigefinländare
Levande personer
Musiker från Stockholm
Män
Svenska låtskrivare
Sommarvärdar 2023
Rodd vid olympiska sommarspelen

Rodd har funnits med vid olympiska spelen sedan 1900. Sporten har varit med vid varje olympiskt sommarspel utom 1896, då sporten inte kunde utövas på grund av vädret. Damerna började tävla vid olympiska sommarspelen 1976 i Montréal. 1996 lades lättviktsrodd till, men IOK ansåg år 2002 att viktklasser endast skulle finnas i kamsporter och tyngdlyftning. Dock finns lättviktsrodd fortfarande kvar.

Det finns för närvarande 14 grenar vid olympiska sommarspelen:
 Herrar: Singelsculler, dubbelsculler, scullerfyra, tvåa utan styrman, fyra utan styrman, åtta med styrman
 Lättvikt herrar: Dubbelsculler
 Damer: Singelsculler, dubbelsculler, scullerfyra, tvåa utan styrman, fyra utan styrman, åtta med styrman
 Lättvikt damer: Dubbelsculler

Loppdistans 
Herrarnas lopp är och har varit 2 000 m utom 1900 (1 750 m), 1904 (1,5 mile), 1906 (olika), 1908 (1,5 mile) och 1948 (1 880 m).

Damernas lopp var 1 000 m tills 1988 då distansen ändrades till 2 000 m.

De tidiga spelen hade lopp med 2 eller 3 båtar (och 1952 mellan 4 och 5). Den moderna formen med sex båtar intill varandra har varit standard sedan 1956.

Kvalifikation 
Det finns ett begränsat antal platser vid de olympiska roddtävlingarna, så FISA håller i kvalen, för att utse vem som ska få vara med vid olympiska spelen. I varje gren kan varje nation endast ha en båt.

De flesta deltagarna kvalificerar sig genom Rodd-VM. Andra kvalifikationsmöjligheter är det kontinentala systemet. Fyra sådana tävlingar hålls samma år som ett olympiskt spel: Asien, Afrika, Latinamerika och övriga (öppet för alla andra). FISA ger ut detaljer om hur många som går vidare från varje tävling.

Vid rodd-VM garanterar varje segrare att ens nation får en plats vid OS, även om roddarna byts ut. Vid de övriga kvalifikationsmöjligheterna måste den som kvalificerat sig tävla, och platsen får inte ges till någon annan, utom vid skada eller sjukdom.

Medaljtabell 
Uppdaterad efter olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo.

Rekordmedaljörer

Grenar

Herrar

Damer

Borttagna grenar 
Vid de tidiga spelen (1900 och 1904) fanns flera andra tävlingskategorier (Junior, nybörjare, föreningar och mellanliggande). Ett antal grenar var med vid flera spel men togs sedan bort. Dessa var:

 Tvåa med styrman, herrar (1900–1992)
 Fyra med styrman, herrar (1900–1992)
 Fyra med styrman, damer (1976–1988)
 Fyra utan styrman, damer (1992)
 Fyra med styrman och inriggare, herrar (1912)
 Sexmannahavsroddbåt, herrar (1906)
 17-mannahavsroddbåt (1906)
 Lättvikts-fyra utan styrman, herrar (1996–2016)

Nationer 
Antalet roddare från varje nation.

Externa länkar 
 Olympic Rowing Medalists at HickokSports.com

Noter