kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Af Wetterstedt

af Wetterstedt är ett antal befryndade svenska adelsätter, av vilka två alltjämt fortlever. Den 31 december 2013 var 26 personer med efternamnet af Wetterstedt bosatta i Sverige.

Ätternas gemensamma anfader är borgmästaren i Hjo och Örebro Joakim Wetterstedt (1687-1754). Dennes son, sedermera landshövdingen Erik Wetterstedt (1736-1822) adlades den 7 oktober 1772 med tillägget av ett "af" till sitt tidigare namn. Hans ätt introducerades 1776 på Riddarhuset med ättenummer 2093. År 1801 utnämndes han till kommendör av Nordstjärneorden och hans ätt upphöjdes därmed automatiskt till kommendörsätt med nummer 2093 A. Den 11 oktober 1806 upphöjdes Erik vidare till friherre, dock med begränsningen att denna värdighet inte skulle komma att tillfalla alla hans efterkommande utan endast äldste sonen i respektive generation (så kallad primogenitur). Denna friherrliga ätt introducerades 1808 med nummer 327.

Såväl kommendörsätten som friherrliga ätten af Wetterstedt fortlever i dag. Nuvarande (2011) huvudmän är, för friherrliga ätten, Anders af Wetterstedt (född 1938) och, för kommendörsätten, Johan af Wetterstedt (född 1961).

Utöver dessa båda ätter har det även funnits en grevlig ätt af Wetterstedt. Denna uppstod då Erik af Wetterstedts äldste son med Anna Kristina Bladh, utrikesministern med mera Gustaf af Wetterstedt (1776-1837) den 11 maj 1819 upphöjdes till greve (i enlighet med § 37 i 1809 års regeringsform, innebärandes att endast ättens huvudman innehar denna värdighet). Han introducerades som sådan 1821 med nummer 136, men slöt, såsom barnlös, själv denna ätt.

Personer med efternamnet af Wetterstedt
 Erik af Wetterstedt (1736–1822), ämbetsman, bl.a. landshövding i Uppsala län.
 Gustaf af Wetterstedt (1776–1837), utrikesstatsminister och personlig rådgivare till Carl XIV Johan.
    Stol 17 Svenska Akademin samt bl.a. ledamot Lantbruksakademin, Musikaliska Akademin, Vetenskapsakademin.
 Niklas Joakim af Wetterstedt (1780–1855), kansliråd, riksheraldiker, tecknare och författare
 Nils Erik Wilhelm af Wetterstedt (1815–1887), diplomat och operaöversättare
 Gustaf af Wetterstedt (1868–1956), överste
   Gustaf Robert af Wetterstedt (1853-1921), agronom, sekreterare i Gotlands läns hushållningssällskap, 
    gift med Olga Procopée 1886. Fyra barn.
    * Waldemar af Wetterstedt (1887-1970), kapten, flygflottiljchef. Två barn - Gunilla och Uno.
       * Uno af Wetterstedt (1928-1939)
       * Emerentia Gunilla Elisabet af Wetterstedt (1934- ). Ett barn. * Johan Robert af Wetterstedt (1961- )
    * Gustaf Wilhelm (1898-1981).

Källor
 Gabriel Anrep: Svenska adelns ättar-taflor, band 4 (Stockholm 1864)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender, 2004 (Stockholm 2003)

Referenser 

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
International Cactaceae Systematics Group

International Cactaceae Systematics Group (ICSG) är en arbetsgrupp som har bildats för att på ett internationellt sätt klassificera alla arter inom familjen kaktusar. 

Det har ansetts vara av stor vikt att få till en internationell standard gällande taxonomin och nomenklatur av kaktusar, men även diskutera ekonomiska intressen och bevarandet av kaktusar. Bland de första mötena hölls i Royal Botanic Gardens, Kew 1984.

Se även 
 The New Cactus Lexicon

Referenser

Externa länkar 
 International Organization for Succulent Plant Study

Botanik
Vetenskapliga sällskap
Asche zu Asche

Asche zu Asche är en singel av bandet Rammstein från albumet Herzeleid. Singeln släpptes även i Australian Tour Edition av albumet Sehnsucht tillsammans med låten "Stripped" och som en andra CD till vissa utgåvor av Sehnsucht. Livelåtarna på singelskivan är alla tagna från livealbumet Live aus Berlin, som släpptes år 1999. Låten finns även med på albumet Battery: A Tribute to Rammstein, fast då i en coverversion av J. Pykal.

Förutom att vara namnet på en låt är Asche zu Asche även namnet på ett datorspel som släpptes tillsammans med både "Das Modell"-singeln och Original Single Kollektion. Spelet, vars hela namn är Rammstein: Asche zu Asche, går ut på att skjuta sig igenom tre små banor med en eldkastare. Bandmedlemmarnas ansiktsbilder från Sehnsucht förekommer även i spelet.

Låtlista 
 "Asche zu Asche" – 3:51
 "Spiel mit mir" (Live-version) – 5:22 
 "Laichzeit" (Live-version) – 5:14
 "Wollt ihr das Bett in Flammen sehen" (Live-version) – 5:52
 "Engel" (Live-version) – 5:57
 "Asche zu Asche" (Live-version) – 3:24

Referenser

Noter 

Låtar av Rammstein
Tyska musiksinglar
Musiksinglar 2001
NGC 23

NGC 23 är en spiralgalax belägen i stjärnbilden Pegasus. Den upptäcktes av William Herschel den 10 september 1784. I Webb Society Deep-Sky Observers Handbok beskrivs det visuella utseendet på NGC 23 enligt följande:

"Ljus, förlängd ellips. En ljus kärnstruktur är märkbart långsträckt. Två svaga spiralanhang utgår från motsatta sidor av kärnan, en böjd mot en ljus stjärna fäst på södra änden. Galaxen interagerar troligen med NGC 9."

Egenskaper
Formen på NGC 23 beskrivs av dess morfologiska klassificering av SBb, vilket anger att den är en stavbunden spiralgalax (SB) med spiralarmar som är måttligt tätt lindade (b). Den är en ljusstark infraröd galax med stjärnbildande klumpar. År 1959 upptäcktes en möjlig supernova i NGC 23 med Haleteleskopet. På en fotografisk plåt tagen den 23 augusti visades en ljusstark stjärna med en skenbar magnitud på omkring 16, som låg 10 bågsekunder norr och 10 bågsekunder öster om galaxens centrum. Den hade dock försvunnit på en bild tagen 60 dygn senare.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

NGC 0023
NGC 0023
00089
0023
0698
NGC 0023
Mont-Saint-Michel

Le Mont-Saint-Michel är en fransk kommun och ett kloster i departementet Manche, Normandie, vid gränsen till Bretagne i norra Frankrike. Kommunen betraktas som ett världsarv enligt Unesco och är en av de minsta i landet med sina  invånare ().

Mont-Saint-Michel har blivit kallat en av Frankrikes mest betagande syner. Det slottsliknande komplexet med kloster och klosterkyrka ligger högt uppe på ett berg på halvön Mont-Tombe mitt ute i Atlantens vatten. Då och då blir Mont-Tombe till en ö i och med att tidvattnet översvämmar den permanenta landbrygga (numera delvis ombyggd till bro) som sedan 1875 förbinder klostret med fastlandet 1 km bort. I omgivningen finns det enbart låga slätter samt leran på Atlantens botten, som emellanåt dyker upp ur vattnet, vilket gör Mont-Saint-Michel ännu mer häpnadsväckande. Platsen är ett av Frankrikes mest populära turistmål med runt 3 miljoner besökare varje år.

Historia 
Från början var klostret ett enkelt kapell som kyrkoherden S:t Aubert uppfört på bergets topp år 708. Enligt legenden ska han ha blivit tillsagd av ärkeängeln Mikael (franska: Saint Michel) i en dröm att han skulle bygga ett kloster på den halvön, men när Aubert vaknade på morgonen trodde han att allt varit en inbillning. Ängeln återvände till honom i sömnen några dagar senare och frågade varför Aubert inte byggt något kloster, men Aubert trodde trots det att han bara inbillade sig ängeln. Mikael kom därför tillbaka till Aubert en tredje gång och satte då sin tumme mot Auberts panna och efterlämnade ett hål i pannbenet. Aubert blev därmed övertygad och påbörjade redan nästkommande morgon sitt arbete med att uppföra klostret. Auberts huvud med hålet efter ängelns tumme finns än idag kvar och finns att se i en närliggande kyrka. Idag finns det en gjuten staty i guld högst upp på klostrets högsta torn föreställande ängeln Mikael.

År 966 bosatte sig en grupp benediktinermunkar på ön och innan millennieskiftet uppfördes en kyrka. Under 1000-talet uppfördes en romansk klosterkyrka och ett kloster som senare byggdes ut. Efter en donation från kung Filip II August under 1200-talet byggdes ytterligare sektioner, tre våningar höga i gotisk stil, inklusive korsgång och matsal. Under hundraårskriget byggdes ytterligare förstärkningar.

Under franska revolutionen användes klostret som fängelse och under 1800-talet genomgick det renoveringar.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Le Mont-Saint-Michel

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Manche

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Mont Saint Michel 

Kommuner i Manche
Orter i Normandie
Världsarv i Frankrike
Världsarv inskrivna 1979
Bilfria zoner
NGC 24

NGC 24 är en spiralgalax belägen i stjärnbilden Bildhuggaren, som befinner sig på 23,8 miljoner ljusårs avstånd från solsystemet. Den upptäcktes 1785 av William Herschel.

Egenskaper
Den allmänna formen av NGC 24 specificeras av dess morfologiska klassificering av SA(er)c, vilken anger att den är en spiralgalax utan stav och utan ringliknande struktur, och har måttlig till löst lindade spiralarmar. Galaxen är belägen i närheten av Bildhuggargruppen, men är faktiskt ett bakgrundsobjekt, som är mer än tre gånger så avlägset. Det kan bilda ett par med en annan bakgrundsgalax, NGC 45.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

NGC 0024
NGC 0024
0002
0024
0701
-04-01-018
472-G016
NGC 0024
Tord Henriksson

Tord Henriksson, född 13 april 1965 i Karlstad, är en svensk tidigare friidrottare (tresteg).

Tord Henriksson tillhörde den svenska trestegseliten på herrsidan från slutet av 1980-talet och under början av 1990-talet. Största internationella framgången var femteplatsen vid VM i Tokyo i Japan 1991. Hans längsta hopp 17,21 kom vid en tävling i Tyskland 1993 och stod som svenskt rekord tills Christian Olsson slog det den 1 juli 2001. 

Idag är Henriksson bosatt i Täby och gift med en annan före detta friidrottare, Maria Akraka. Han förekom i TV hösten 2007 som en av dykarna i TV-programmet "Vrakletarna".

Karriär (tresteg) 
Han tävlade för Malmö AI, IF Göta  och Mälarhöjdens IK. Han utsågs 1991 till Stor grabb nummer 395 i friidrott.

1985 tävlade Tord Henriksson vid inomhus-EM i Pireus, Grekland och kom då tolva i tresteg. 1987 vann han SM på 16,11. 1989 vann han SM i tresteg för andra gången, på 16,67. 1990 vann han inomhus-SM på 16,78. Utomhus slog han den 2 juli 1990 i Stockholm Arne Holms svenska rekord från 1987 med ett hopp på 17,10. Han vann SM även detta år på 17,05.

Han deltog vid inomhus-EM 1990 i Glasgow och tog där bronsmedaljen på 16,69. Under inomhussäsongen 1991 vann Henriksson SM i tresteg för andra gången, nu på 16,70. Den 16 juni 1991 förbättrade han utomhus sitt svenska rekord till 17,14 vid tävlingar i Tokyo. Den 4 augusti i Stockholm nådde han 17,15 (också rekord). Samma år vann han SM-titeln för tredje året i rad, på 17,05. Han kom femma vid VM i Tokyo.

Vid OS i Barcelona 1992 slogs Henriksson ut i kvalet. 1993 års inomhussäsong vann Henriksson SM i tresteg för tredje gången (16,57). Utomhus satte han med ett hopp på 17,21 svenskt rekord en fjärde och sista gång den 4 juli 1993 i Bad Cannstatt i Tyskland. Rekordet fick han behålla till 2001 då Christian Olsson hoppade 17,49. Han vann SM för femte gången på 16,52. 1993 deltog han vid VM i Stuttgart där han slogs ut i försöken.

Även 1995 vann Henriksson SM i tresteg, nu på 16,43. Han var även med vid VM i friidrott i Göteborg och kom då nia.

Meriter
 EM 1990 - Utslagen i kval
 EM i friidrott inomhus 1990 - Bronsmedalj
 VM 1991 VM - 5:e plats
 OS 1992 - Utslagen i kval
 VM 1993 - Utslagen i kval
 VM 1995 - 9:e plats

Referenser

Swedish Athletic Page
Stora grabbar
Inomhus-SM
Friidrott
Iaaf:s officiella hemsida

Födda 1965
Svenska trestegshoppare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Män
Levande personer
Idrottare från Karlstad
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska mästare i tresteg
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i Malmö AI
Friidrottare i IF Göta
Friidrottare i Mälarhöjdens IK
Ahven 1

Ahven 1 (tidigare Ahven) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1937
Fartyg byggda i Åbo
Ahven 2

Ahven 2 (tidigare Kiiski) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg byggda i Åbo
Ahven 3

Ahven 3 (tidigare Muikku) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1937
Fartyg byggda i Åbo
Ahven 4

Ahven 4 (tidigare Sarki) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1937
Fartyg byggda i Åbo
Ahven 5

Ahven 5 (tidigare Kuore) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1937
Fartyg byggda i Åbo
Ahven 6

Ahven 6 (tidigare Lahna) var en finländsk minsvepare som byggdes år 1937 och som tjänstgjorde i den finländska marinen under det andra världskriget.

Fartyget byggdes av Turun veneveistämö (Åbo varf) i Åbo. Ahven -klassens båtar utvecklades från de gamla A -båtarna. De efterföljande Kuha båtarna utvecklades i sin tur ifrån Ahven -klassen.

Fartyg av klassen
Ahven 1 (Ahven)
Ahven 2 (Kiiski)
Ahven 3 (Muikku)
Ahven 4 (Sarki)
Ahven 5 (Kuore)
Ahven 6 (Lahna)

Finländska minsvepare under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1937
Fartyg byggda i Åbo
Kiiski

Kiiski kan syfta på:

 Kiiski – en finländsk minsvepare som byggdes år 1937, se Ahven 2
 Kiiski-klass – en fartygsklass bestående av minsvepare som används av den finländska marinen byggda 1981–1985
 Maa-Kiiski – en ö i kommunen Pyhäjoki i Finland
Jääkarhu

Jääkarhu var en finländsk isbrytare som tjänstgjorde från 1926. Fartyget deltog även i det andra världskriget i den finländska marinen. Isbrytarnas räckvidd kunde utökas då man övergick till oljedrift, detta skedde år 1926 med den svenska isbrytaren Atle I och Jääkarhu.

Under den svåra vintern 1929 bad danskarna om assistans från de nordiska länderna. Jääkarhu och Sampo gick ner till de danska sunden för att assistera, tillsammans med de svenska isbrytarna Atle I och Ymer I. Slutligen hyrde danskarna den sovjetiska isbrytaren Lenin själva.

Efter kriget år 1945 gavs isbrytarna Jääkarhu och Voima till Sovjetunionen som krigsskadestånd. Jääkarhu gavs där namnet Sibiryakov.

Ordet "Jääkarhu" betyder "isbjörn". 

Finländska isbrytare
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1926
Fartyg byggda i Nederländerna
Dermot Keaney

Dermot Keaney, född 28 augusti 1964, är en brittisk skådespelare.

Filmografi (urval)
 - Maccus
  - Maccus
 - chef över gendarmeriet
 - lakej

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Män
Födda 1964
Levande personer
Sampo (olika betydelser)

Sampo kan syfta på:
 Sampo – i finsk mytologi, ett slags magisk artefakt
 Sampo (isbrytare, 1898) – en isbrytare i tjänst 1898-1960
 Sampo (isbrytare, 1961) – en isbrytare i tjänst sedan 1961
 Sampo Abp – ett finländskt försäkringsbolag
 Sampo (namn) – ett finskt mansnamn
 2091 Sampo – en asteroid i huvudbältet
Sune Nordgren

Sune Greger Nordgren, född 8 mars 1948 i Lund, är en svensk museiman, konstnär, formgivare och konstkritiker.

Sune Nordgren växte upp i Åhus. Han utbildade han sig vid Grafikskolan Forum i Malmö 1970–1974 och arbetade därefter i nästan tio år som konstnär, formgivare och illustratör. 
År 1975 startade han tillsammans med hustrun Marianne konsttidskriften Kalejdoskop (utkom 1975-1986) och 1978 Kalejdoskop förlag. Han har varit konstkritiker för dagstidningarna Sydsvenskan och Dagens nyheter och i Sveriges radio P1. Mellan åren 1986 och 1989 ledde han olika konstprogram i Sveriges television. 

År 1990 blev han chef för Malmö konsthall och 1996 direktör för Iaspis, International Artists' Studio Program in Sweden i två år. Därefter, 1998, blev han chef och fick ansvaret för uppbyggnaden av BALTIC Centre for Contemporary Art i Gateshead i Storbritannien fram till och med invigningsåret 2002. 
År 2003 utnämndes han till chef för Nasjonalmuseet for kunst, arkitektur och design i Oslo med uppgift att slå samman Arkitekturmuseet, Kunstindustrimuseet, Museet for samtidskunst, Nasjonalgalleriet och Riksutstillinger till en stiftelse som delvis samlokaliserades till en ny museibyggnad på Tullinløkka i Oslo. Som ansvarig för att genomföra denna stora omstrukturering kritiserades han från vissa håll och den 11 augusti 2006 tillkännagav han att han slutade.

Sune Nordgren var projektledare för konsthallen Vandalorum i Värnamo 2007–2011 och är sedan 2007 projektledare för Kivik Art Centre.

Bibliografi (urval) 
 Thomas Kjellgren: Inhemsk resa 1972 (Nordgren ill.) (Cavefors, 1972)
 Protestantens haka : bilder till en dikt om det imperialistiska angreppskriget mot Vietnams folk och Amerikas Förenta Staters misslyckade försök att förinta revolutionens grundvalar : sex serigrafier (Kalejdoskop, 1976)
 Illustration: Sune Nordgren (Cavefors, 1976)
 Collage (Cavefors, 1977)
 Richard Longs arbete på jorden (Kalejdoskop, 1978)
 Thomas Kjellgren: Slagrutemännen (Nordgren ill.) (tredje omarbetade upplagan, Kalejdoskop, 1978)
 Nordgren, Mann: Sune - konstnär i Sverige (Cavefors, 1979)
 Lena Cronqvist (Apoteksbolagets konstförening i samarbete med Kalejdoskop, 1990)
 Press (Ateljé Larsen,1993)
 Tankar om konst (Prisma,2002)
 Cyklar! : cykeln som idé och form (idé, utställning & katalog av Sune Nordgren) (Vandalorum, 2011)
 Texter & samtal (Kalejdoskop, 2016)

Födda 1948
Svenska formgivare
Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Svenskt museifolk
Chefer inom konstverksamheter
Män
Ledamöter av Konstakademien
Levande personer
Konstnärer från Lund
Svenska illustratörer
Svenska konstkritiker
Georgij Lvov

Furst Georgij Jevgenjevitj Lvov (), född 2 november (21 oktober enligt g.s.) 1861 i Dresden, Kungariket Sachsen (nu Tyskland) död 7 mars 1925 i Paris, Frankrike, var en rysk politiker verksam före och under ryska revolutionen. Han var Rysslands förste regeringschef efter kejsardömets fall, från 15 mars till 20 juli 1917.

Biografi 
Furst Lvov var en liberal politiker, medlem av duman för Kadettpartiet (konstitutionell-demokratiska partiet, K-D). Han framförde vid flera tillfällen krav på rysk författningsreform. Lvov var sedan 1914 även ordförande i zemstvo-förbundet och ledde där arbetet med understöd till sårade och invalidiserade soldater. Kadetterna hade kritiserat den ryska krigsledningen sedan 1915. När februarirevolutionen bröt ut i mars 1917 var det naturligt att de skulle leda den provisoriska regeringen. Uppdraget föll på furst Lvov som var väl ansedd i breda kretsar. Han blev även inrikesminister. 

Lvovs regering misslyckades med att uppfylla folkliga krav som fred och jordreformer, vilket ledde till att radikalare krafter fick större inflytande i regeringen samtidigt som sovjeternas makt tilltog på regeringens bekostnad. Efter julidagarna avgick Lvov och Aleksandr Kerenskij bildade ny regering. I samband med oktoberrevolutionen 1917 fängslades Lvov. Han lyckades dock fly via USA till Frankrike och levde därefter till sin död i Paris.

Källor

Anmärkningar

Externa länkar 

Män
Födda 1861
Avlidna 1925
Personer från Dresden
Alumner från Moskvauniversitetet
Kadettpolitiker
Rysslands premiärministrar
Personer under ryska revolutionen
Palasso

Palasso är ett personaladministrativt IT-system som har varit standardsystem inom de flesta svenska myndigheter. Systemet möjliggör personalens egenrapportering av lönehändelser, exempelvis tjänstledighet, tjänsteresor och övertid. Dessutom hanterar systemet arbetsledningens attestering av egenrapporteringen, och lönebesked. Systemet är utvecklat av WM-data, idag CGI.

Efter upphandling av Ekonomistyrningsverket har ramavtal tecknats med en rad statliga myndigheter sedan år 2003. I september 2013 tecknade ekonomistyrningsverket istället ramavtal med det norska företaget EVRY HR Solutions AB, men myndigheter kan välja att fortsätta använda Palasso fram till 31 december 2018. Myndigheterna står således inför systembyte till EVRY:s personalsystem Primula. Myndigheterna måste arkivera innehållet i Palasso. De första myndigheterna övergick till Primula under hösten 2014. Statens servicecenter förvaltar Palasso- och Primula-system åt flera myndigheter.

Exempelvis användes egenrapportering med Palasso inom Försvarsmakten från sommaren 2006. Försvarsmakten använde en mindre del av Palasso än många övriga myndigheter. Försvarsmakten använder inte Palssos längre. Istället använder Försvaret SAP AG till stora delar av HR-arbetet.

Källor

Externa länkar
 Palasso

Datasystem
Försvarsmakten
Achatocarpaceae

Achatocarpaceae är en familj med vedartade växter. De är träd eller buskar. I familjen ingår två släkten med sammanlagt tio arter. De är hemmahörande från sydvästra USA och söderut i tropiska och subtropiska Sydamerika.

I ordningen Caryophyllales är Achatocarpaceae närmast släkt med amarantväxterna (Amaranthaceae) och nejlikväxterna (Caryophyllaceae).

I äldre klassificeringssystem ingick arterna i Achatocarpaceae i familjen kermesbärsväxter (Phytolaccaceae).

Arterna är utbildad som buskar eller mindre träd med taggar eller glest fördelade tornar. De förekommer från Nord- till Sydamerika. Hos blommorna finns bara ett kön.

Källor 

Caryophyllales
Heroes (Helena Paparizou)

Heroes (To all the heroes) var den officiella låten för Europamästerskapen i friidrott 2006, speciellt framtagen för tävlingen.

Låten framfördes av Helena Paparizou. De främsta anledningarna till att hon blev utvald för att framföra låten var att hon har stark anknytning till Göteborg och Sverige, där tävlingen hölls, och för att hon är ett relativt stort namn i Europa.

Den 10 september 2006 gick Heroes in på Svensktoppen , där den låg i 5 veckor fram till  innan låten lämnat listan .

Största delen av låten är på engelska men även spanska och grekiska förekommer.

Listpositioner

Referenser

Europamästerskapen i friidrott
Friidrott i Sverige
Friidrottsåret 2006
Musiksinglar 2006
Sportsånger
Svensktoppsmelodier 2006
Singelettor i Sverige