kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Polisiära ytspaningsstyrkan

Polisiära YtSpaningsStyrkan (PYSS) är en fiktiv polisorganisation i Eoin Colfers böcker om Artemis Fowl och är den del av den underjordiska polisorganisationen. I Artemis Fowl-böckerna får man veta att ordet pyssling kommer från PYSS. Jämför med engelskans Leprechaun och originalförkortningen LEP (Lower Elements Police).

Gradbeteckning 
Gradbeteckningen inom PYSS listas nedan, från lägsta till högsta. Utöver dessa finns också tre regionala befälhavare och sju medlem rådet som har ansvar för hela LEP.

Menig
Korpral
Sergeant
Warrant Officer
Löjtnant
Kapten
Major
Befälhavare

PYSS trafiksektion 
PYSS trafiksektion är den avdelning inom PYSS som patrullerar vägar och inspekterar vägbyggen. Sektionens medlemmar är kända för att använda magmacyklar och kryssare för transport. Dessa poliser kallas för hjulgrisar av övriga PYSS(Detta avslöjas i boken De Försvunna Demonerna).De bär en datoriserad dräkt som kan visa alla vanliga trafikskyltar samt åtta rader text. De har därför jämförts med vandrande trafikskyltar. Dräkten programmeras också till bärarens röst så att om bäraren säger något till en förare skrivs detta också ut i text över bärarens bröst. Varje korpral som slutit sig till PYSS måste tjänstgöra en viss tid inom trafiksektionen innan de får tjänstgöra inom en specialiserad sektion som till exempel PYSS.

Sektion åtta 
Sektion åtta är en hemlig enhet inom PYSS med en roll liknande den som innehas av CIA och MI6. Sektion åtta har till uppgift att samla in och analysera uppgifter om demonerna för att därefter vidta lämpliga åtgärder. Deras främsta syfte är kunskapsinsamling, åtgärdande av skador och säkerheten för de demoner som materialiseras från Limbo. Första gången sektion åtta omnämnts var inom den amerikanska militären som en innebörd av "tokig". I boken "Artemis Fowl" säger Holly "Hon är borta, flyttad till sektion åtta för att ha riskerat livet för en människa genom att bekämpa ett troll". Vid tidpunkten för "De försvunna demonerna" är överstelöjtnant Vinyáya rådets ordförande för sektion åtta. Vis samma tidpunkt har Foaly anställts som sektionens tekniska direktör. Holly blir rekryterad som kapten inom organisationen efter att hon lämnat sin egen privatundersökningsbyrå. Vinyáya avslöjar att sektionens ursprungliga grundare är rådets förre ordförande Nan Burdeh som testamenterade sin enorma förmögenhet till sektion åtta. Detta har medfört att sektion åtta kunnat köpa den allra senaste tekniken samt erbjuda "utmärkt övertidsersättning och sjukförsäkring". 

Sektionens namn beror antagligen på att demonerna kallas för "den åttonde familjen av vättefolket".

Referenser 

Fiktiva organisationer
Fiktiva poliser
Dora Wahlroos

Anna Dorothée (Dora) Wahlroos, född 19 december 1870 i Björneborg, död 21 mars 1947 i Grankulla, var en finlandssvensk konstnär verksam under det nordiska friluftsmåleriets guldålder runt sekelskiftet 1900.

Biografi
Dora Wahlroos föräldrar var lantmätaren Johan Henrik Wahlroos och Dorothée Augusta Henriette Wahlroos, född Fehn. Wahlroos bodde som ung i Åbo och senare i Grankulla. Hon var som ung förlovad med skulptören Emil Wikström. Hon gifte sig aldrig men hade ett kort förhållande med Raffaello Gambogi, konstnärskollegan Elin Danielson-Gambogis man.  

Hon studerade vid Åbo ritskola 1886–1889, för Victor Westerholm 1889–1890, vid Finska Konstföreningens ritskola i Helsingfors 1890–1891 och för Hermann Groeber i München 1911. Hon studerade också konst i Paris.

Verk
Dora Wahlroos mest kända verk är altartavlan i Mörskoms kyrka från 1896. Hon är förknippad med Önningebykolonin, en svensk-finländsk konstnärskoloni som var verksam på Åland kring sekelskiftet. Hennes motiv bestod bland annat av porträtt, modellstudier, landskap, folkliga motiv och självporträtt. Wahlroos tidiga konst har ansetts hålla en högre klass än den mer kommersiella konst hon senare producerade för att kunna försörja sig själv och sin syster, men vissa av hennes senare verk har fått positiv kritik, som hennes självportträtt från 1943.

Dora Wahlroos uppmärksammades våren 2008 med utställningar på Åbo och Tavastehus konstmuseer.

Galleri

Priser
Tredje pris i Dukattävlingen 1893

Noter

Källor
Finska konstnärsmatrikeln
Kivirinta, Marja-Terttu: "Dora Wahlroos ansaitsee näyttelynsä." Helsingin Sanomat 12.2.2008, sid. C 2. (På finska.)

Litteratur
Konttinen, Riitta: Dora Wahlroos: Taiteilijatarina. Otava, 2008

Externa länkar
 
Museot.fi (Webbplats om finska museer)

Finländska målare
Finlandssvenska konstnärer
Personer från Björneborg
Födda 1870
Avlidna 1947
Kvinnor
Pseudobulweria

Pseudobulweria är ett släkte med havsfåglar inom familjen liror (Procellariidae). Släktet har tidigare länge behandlats som en grupp inom släktet Pterodroma trots morfologiska skillnader. Data från analyser av mitokondriellt DNA för enzymet cytokrom b visar att en uppdelning är korrekt och placerar istället släktet närmre lirorna av släktet Puffinus.

Tre av släktets arter – fijipetrell (P. brevirostris), newirelandpetrell (P. becki) och réunionpetrell (P. aterrima) – bedöms som akut hotade (CR). Fijipetrell och newirelandpetrell är bland de minst kända av alla havsfåglar. Bland annat är häckningsplatsen för newirelandpetrellen okänd och båda arter har sällan observerats sedan de upptäcktes. Den fjärde arten, tahitipetrell (P. rostrata), är relativt vanlig i Stilla havet och är listad som nära hotad (NT) av IUCN.

Arter inom släktet 
 Fijipetrell (Pseudobulweria macgillivrayi)
 Tahitipetrell (Pseudobulweria rostrata)
 Newirelandpetrell (Pseudobulweria becki)
 Réunionpetrell (Pseudobulweria aterrima)

Referenser 
Artikel är översatt från engelska wikipedias artikel Pseudobulweria, läst 2008-12-20 Noter 

 Källor 
 Bretagnolle, Vincent; Attié, Carole & Pasquet, Eric (1998): Cytochrome-B evidence for validity and phylogenetic relationships of Pseudobulweria and Bulweria (Procellariidae). Auk 115(1): 188-195 PDf fulltext
 Brooke, Michael (2004): Albatrosses and Petrels across the World''. Oxford University Press, Oxford, New York. 

Procellariidae
Fågelsläkten
Lyman County

Lyman County är ett administrativt område i delstaten South Dakota, USA, med 3 755 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Kennebec.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 4 421 km². 4 247 km² av den arean är land och 174 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Hughes County - nord 
 Hyde County - nordost 
 Buffalo County - nordost 
 Brule County - öst 
 Gregory County - syd 
 Tripp County - syd 
 Mellette County - sydost 
 Jones County - väst 
 Stanley County - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1873
Michail Sjtjerbatov

Michail Michailovitj Sjtjerbatov (ryska: Михаил Михайлович Щербатов), född 22 juli 1733 i Moskva, Ryssland, död 12 december 1790 i Moskva, var en rysk statsman, historiker, författare, tidningsman, filosof och ideolog under upplysningen. Hans syn på människans natur och sociala framsteg har stora likheter med Jonathan Swifts pessimism.

Sjtjerbatov fick en god formell utbildning. Han studerade historia, filosofi, litteratur och medicin. I sitt bibliotek hade han mer än 40 000 böcker, och liksom alla bildade personer vid den här tiden talade han franska, och dessutom tyska, italienska och flera andra västerländska språk.

Män
Födda 1733
Avlidna 1790
Personer från Moskva
Ryska författare
Angela Rippon

Angela Rippon, född 12 oktober 1944 i Plymouth, Devon, Storbritannien, är en brittisk programledare, nyhetsuppläsare och journalist och hon ledde Eurovision Song Contest 1977 .Som numera gör medicin program.

Brittiska journalister
Födda 1944
Kvinnor
Levande personer
Personer från Plymouth
Gertrud av Sachsen och Bayern

För den äldre Gertrud, regent i grevskapet Holland, se Gertrud av Sachsen.

Gertrud av Sachsen och Bayern, född någon gång mellan 1152 och 1155, död 1 juni 1197 och begravd i Vä kyrka i Skåne, var hertiginna av Schwaben som gift med Friedrich IV av Schwaben och drottning av Danmark som gift med Knut Valdemarsson av Danmark.

Hon var dotter till hertig Henrik Lejonet av Sachsen och Bayern i dennes första äktenskap med Klementia av Zähringen. Hon gifte sig första gången den 1 juni 1166 med hertig Friedrich IV av Schwaben och andra gången någon gång mellan 1171 och 1177 med kung Knut Valdemarsson av Danmark. Hon var mycket religiös, och levde i celibat med sin andre man.

Källor 
 Alf Henrikson: Dansk historia (1989)

Danmarks drottningar
Kvinnor
Födda 1150-talet
Avlidna 1197
Personer i Danmark under 1100-talet
Mellette County

Mellette County är ett administrativt område i delstaten South Dakota, USA, med 2 048 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är White River.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 3 392 km². 3 384 km² av den arean är land och 8 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Jones County, South Dakota - nord 
 Lyman County, South Dakota - nordost 
 Tripp County, South Dakota - öst 
 Todd County, South Dakota - syd 
 Jackson County, South Dakota - väst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1909
Vasilij Kljutjevskij

Vasilij Osipovitj Kljutjevskij (ryska: Василий Осипович Ключевский), född 28 januari 1841, död 25 maj 1911, var en rysk historiker som dominerade historieskrivningen i Ryssland i slutet av 1800-talet och början av 1900-talet. Han betraktas fortfarande som en av tre mest ansedda ryska historikerna, vid sidan av Nikolaj Karamzin och Sergej Solovjov.

Asteroiden 4560 Klyuchevskij är uppkallad efter honom.

Kljutjevskij var son till en bypräst och var av mordvinsk etnicitet. Han studerades vid Moskvas universitet för Sergej Solovjov. Hans första viktiga publikationer var en artikel om ekonomisk verksamhet i Solovetskijklostret nära den gamla ryska staden Belozersk (1867) och en avhandling om medeltida rysk hagiografi (1871).

1879 blev han professor i rysk historia i Moskva. 

1889 valdes Kljutjevskij in i Rysslands Vetenskapsakademi. Hans föreläsningar var mycket populära, och han publicerade flera biografier om framträdande ryska män, däribland Andrej Kurbskij, Afanasij Ordin-Nasjtjokin, Fjodor Rtisjtjev, Vasilij Golitsyn och Nikolaj Novikov.

Kljutjeviskijs viktigaste verk är Bojarskaja duma (1882) och Geschichte Russlands (4 band, 1925-26).

Noter 

Ryska historiker
Personer från Penza oblast
Födda 1841
Avlidna 1911
Män
Giacomo Bove

Giacomo Bove, född 23 april 1852 i Maranzana Astiprovinsen i regionen Piemonte, död 9 augusti 1887 i Verona , var en italiensk marinlöjtnant och upptäcktsresande. Bove deltog i den svenska Vegaexpeditionen 1878–1880 som hydrograf.

Giacomo Bove gick i skola i Genua och började sedan vid l'Accademia Navale (Sjökadettskolan). Efter examen tjänstgjorde han åren 1873-1874 på fartyget "Governolo" under en forskningsresa till Fjärran östern.

Bove ansökte därefter att delta i flera andra expeditioner utan framgång innan han 1877 fick delta i en expedition som skulle kartlägga vattenströmmarna i Messinasundet på fartyget "Washington". Han noggranna arbete ledde troligen till att han accepterades att även delta i Vegaexpeditionen  som en av få utländska deltagare. Under resan utförde Bove astronomiska och hydrografiska studier. Han avslutar sitt deltagande under hemresans stopp i Neapel .

Efter hemkomsten deltog han i planeringen av en italiensk expedition till Antarktis dock lades projektet ned på grund av höga kostnader. Istället blev Argentina intresserad av hans planer och Bove ledde 1881 en argentinsk expedition till Patagonien och Eldslandet. Han publicerade sina anteckningar 1883 i Patagonia, Terra del Fuoco. Efter denna resa förläntes han Dannebrogsorden av Kristian IX av Danmark .

Den 7 juni 1881 gifte han sig med Luisa Bruzzone innan han i september reser till Argentina för expeditionen som varar till sommaren 1882.

Åren 1885–1886 genomför Bove en expedition till Kongoområdet för den italienska regeringen. Här drabbas han av en febersjukdom som medförde att han tvingas lämna flottan.

Han började därefter som teknisk ledare för ångbåtsbolaget "La Veloce" men tärd av sjukdomen kan han inte fullfölja sina arbetsuppgifter.

Källor

Noter

Externa länkar
 Om Giacomo Boves biografi

Italienska militärer
Italienska upptäcktsresande
Italienska polarforskare (Arktis)
Födda 1852
Avlidna 1887
Män
Oyten

Oyten är en kommun i Landkreis Verden i Niedersachsen, Tyskland. Oyten ligger direkt vid motorvägen A1. Kommun ligger öster om Bremen.

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Verden
Frans Kjellman

Frans Reinhold Kjellman, född 4 november 1846 på Bromö vid Torsö, död 22 april 1907 i Uppsala, var en svensk botaniker och upptäcktsresande. Kjellman deltog i Vegaexpeditionen åren 1878–1880.

Frans Kjellman var son till bruksägaren Johan Kjellman och Lovisa Creutzer. Senare valde Kjellman att studera och 1868 började han vid Uppsala universitet där han blev filosofie doktor 1872. Senare samma år utnämndes han till docent. Åren 1871–1878 var han amanuens vid universitetets botaniska trädgård.

Kjellman genomförde flera forskningsresor i Sverige till öst- och västkusten samt flera resor utomlands till Spetsbergen 1872–1873, Novaja Zemlja och Sibirien 1875 och till Finnmarken 1876. Han värvades av Adolf Erik Nordenskiöld för att delta som botaniker på Vegaexpeditionen. Under resan skrev han dagboksanteckningar för Stockholms Dagblad. Efter expeditionen erhöll Kjellman flera utmärkelser för sina vetenskapliga studier kring havsalger som han senare publicerade i Vega-expeditionens vetenskapliga iakttagelser.

Kjellman fortsatte att studera alger och publicerade en rad avhandlingar i ämnet, däribland Japans hafsalger (1885-1897), Monografier öfver algsläktet Acrosiphonia och dess skandinaviska arter (1893) och Galaxaura (1900) samt Handbok i Skandinaviens hafsalgflora (1890).

År 1883 utnämndes han först till extra ordinarie professor och 1899 till ordinarie professor i botanik i Uppsala. Han blev ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1882. År 1884 gifte han sig med Hildur Evelina Trotzig och paret fick sonen Hilding Kjellman.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska professorer i botanik
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska upptäcktsresande
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska polarforskare (Arktis)
Födda 1846
Avlidna 1907
Män
Ugglan
SBH
Personer från Torsö socken
Svenska fykologer
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Volt (ridning)

Volt är ett ridmoment i dressyr där man rider i en cirkel. En volt kan ridas i vilken gångart som helst.

Olika typer av volter 
Volterna - två stycken volter cirka 18 meter i diameter som placeras i varsin del av ridhuset, volterna möts nästan vid ridhusets mitt. Även kallade A- och C-volterna.
Mittvolten - en volt på cirka 18 meter i diameter vars mittpunkt är mitt i ridhuset.
Volt - volt som är cirka 9 meter i diameter, rids ofta då ryttaren rider på spåret, efter volten fortsätter ryttaren i samma riktning som tidigare.
Volt tillbaka - är egentligen mest en halvvolt och används då ryttaren rider på spåret, efter volten så rider ryttaren tillbaks åt samma håll som hon kom ifrån. Övningen används ofta för att byta varv.
Vänd igenom volten - används när man rider på någon av de stora volterna och vill byta varv inom volten. Vänd igenom volten kan göras var som helst på volten och man rider tvärs igenom volten i en S-kurva.
Byt volt - Används då man rider på volterna och ska byta från till exempel A- till C-volten, samtidigt som man byter volt byter man även varv. Byter man volt flera gånger i rad blir det som att rida på en åtta.

Dressyr (ridsport)
Christoph Hendrik Diederik Buys-Ballot

Christoph Hendrik Diederik Buys-Ballot, född 10 oktober 1817 i Kloetinge, provinsen Zeeland, död 3 februari 1890 i Utrecht, var en nederländsk meteorolog och fysiker.

Buys-Ballot blev 1847 professor i matematik, 1854 direktör för meteorologiska institutet i Utrecht och 1870 tillika professor i experimentalfysik. Han arbetade verksamt för införande av enhetlighet i de meteorologiska undersökningsmetoderna, därigenom att han utgav normalvärden för temperatur- och barometerstånd, såväl för de nederländska meteorologiska stationerna som för en mängd normalorter i Europa, där längre observationsserier fanns.

Han var en av de första, som medelst dagliga synoptiska kartor åskådligt framställde väderläget, och ifrån 1860 varnade han genom signaler vid de nederländska kusterna sjöfarande för kommande stormar, vilka varningar han grundat på den av honom upptäckta lag, Buys-Ballots lag, som uttrycker vindriktningens beroende av lufttryckets fördelning. Han uppfann dessutom aeroklinoskopet samt författade åtskilliga avhandlingar i meteorologiska institutets årsböcker och nederländska vetenskapsakademiens handlingar.

Asteroiden 10961 Buysballot är uppkallad efter honom.

Buys-Ballots lag
Buys-Ballot angav 1857 en lag, som kan uttryckas sålunda: "Om man står med ryggen mot vinden, har man lägsta lufttrycket framför sig och till vänster på norra halvklotet, men till höger på det södra." Vid ihållande och ej alltför svaga vindar gäller denna lag utan undantag i fråga om "höger" och "vänster" samt med få undantag i fråga om "framför". 

Förklaringen är i korthet följande. Om Jorden ej roterade från väster mot öster, skulle vinden blåsa rakt från det högre till det lägre lufttrycket, således vinkelrätt mot isobarerna i gradientens riktning. Men genom Jordens rotation avböjs vinden åt höger på norra halvklotet och åt vänster på det södra, såsom bevisas i mekanikens kapitel om relativ rörelse. Denna avböjning ligger i regeln mellan 45° och 90°, men kan undantagsvis överstiga 90°. I sistnämnda fall måste man i Buys-Ballots lag utbyta ordet "framför" mot "bakom". Av böjningsvinkelns storlek och vindhastigheten är beroende huvudsakligen av gradientens storlek, friktionen och latituden, såsom i synnerhet William Ferrel samt Cato Guldberg och Henrik Mohn visade

Källor

Nederländska fysiker
Nederländska meteorologer
Nederländska professorer
Alumner från Utrechts universitet
Födda 1817
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Salmonsens
Staffanstorps kommunvapen

Staffanstorps kommunvapen innehåller ett lejon med huvudet skilt från bålen. Detta har ingen djupare symbolisk betydelse. Ett heraldiskt vapen symboliserar den som äger vapnet, i detta fall kommunen, och bilden behöver inte betyda mer än vad vapenägaren väljer att tolka in i det. I detta fall har vapnet ett lejon, och lejon är så vanliga i heraldiken att man ofta vill göra någon liten förändring på dem för att man skall kunna skilja olika vapen från varandra, såsom att man här har lyft huvudet från kroppen.

Blasonering
Blasonering: I fält av guld ett rött lejon med huvudet skilt från bålen och med tunga, tänder och klor blå.

Bakgrund

Vapnets bild går tillbaka till bilden i sigillet för Bara härad, som är känt från 1524. Staffanstorps kommun omfattar större delen av häradet.

I sigillet saknade lejonet helt huvud. När man ville ha ett vapen för den moderna kommunen, valde man att inte vara fullt så radikal, men lät ändå huvudet vara skilt från bålen. Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t (regeringen) år 1969. Det registrerades sedan hos Patent- och registreringsverket 1974 efter det nya regelverk för juridiskt skydd av svenska kommunala vapen som då hade börjat gälla. Staffanstorps kommungränser har inte förändrats sedan 1952, varför det inte har funnits skäl att ändra vapnet heller.

Ett liknande vapen, baserat på samma häradssigill, fastställdes likaledes 1969 för den angränsande Bara kommun. Det vapnet upphörde när Bara slogs samman med Svedala kommun vid årsskiftet 1976/77. Läs mer om det i artikeln Svedala kommunvapen.

Källor

Staffanstorps kommun
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med lejon
Cato Guldberg

Cato Maximilian Guldberg, född den 11 augusti 1836 i Kristiania (nuvarande Oslo), död där den 14 mars 1902, var en norsk matematiker och kemist, mest känd för att tillsammans med Peter Waage ha formulerat Guldberg-Waages lag. Han var son till Carl August Guldberg samt bror till Axel, Cathinka och Gustav Guldberg.

Guldberg blev student 1854 och avlade reallärarexamen 1859, sedan han samma år erhållit kronprinsens guldmedalj för besvarandet av universitetets matematiska prisuppgift, blev 1867 universitetsstipendiat och utnämndes 1869 till professor i tillämpad matematik. Vid Uppsala universitets jubelfest 1877 blev han filosofie hedersdoktor. Åren 1863–1873 var Guldberg huvudredaktör för Polyteknisk tidsskrift, som innehåller flera värdefulla avhandlingar av honom, 1875 blev han sekreterare i den norska avdelningen av Letterstedtska föreningen, och 1878 valdes han till preses i Kristiania videnskabsselskab. Han var en av Norges mest produktiva författare inom matematikens område. Han författade bland annat utmärkta läroböcker i stereometri, trigonometri och analytisk geometri samt Kortfattet fremstilling af den mekaniske varmetheori (1868). Tillsammans med Peter Waage utgav han Études sur les affinités chimiques (1867) och tillsammans med Henrik Mohn Études sur les mouvements de l'atmosphère (1876 och 1880), vilka avhandlingar trycktes i nämnda års universitetsprogram.

Källor

Noter 

Norska kemister
Norska professorer i matematik
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Forskare från Oslo
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Mottagare av Dannebrogorden
Mottagare av Sankt Olavs orden
Matematiker under 1800-talet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Norska forskare under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1902
Män
Ugglan
Alumner från universitetet i Oslo
Tripp County

Tripp County är ett administrativt område i delstaten South Dakota, USA. År 2010 hade countyt 5 644 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Winner.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 4 189 km². 4 179 km² av den arean är land och 10 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Lyman County, South Dakota - nord
 Gregory County, South Dakota - öst
 Keya Paha County, Nebraska - syd
 Todd County, South Dakota - sydväst
 Mellette County, South Dakota - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1909
Svedala kommunvapen

Svedala kommunvapen innehåller tre blad från träd av arten naverlönn, Acer campestre, som har sin enda kända naturliga växtlokal på den skandinaviska halvön just i Svedala kommun, närmare bestämt invid Aggarp.

Bladens placering två över ett liknar kronornas placering i det lilla svenska riksvapnet och alluderar på "gamla Svedala" som skämtsam, informell benämning på Sverige.

Blasonering
Blasonering: I rött fält tre naverlönnblad av guld, ordnade två över ett.

Bakgrund
Den utdragna kommunbildningsprocessen för Svedala kommun har sin motsvarighet i frågan om ett kommunvapen. Såväl Svedala köping som Bara landskommun hade redan inarbetade vapen. Inget av dem kunde accepteras.

Kompromissen blev ett vapen i Baras färger, men med innehåll från köpingens vapen. Svedala kommunvapen togs på kommunens uppdrag fram av Stiftelsen skandinavisk vapenrulla. Stiftelsens Christer Bökwall tog fram förslaget, som Riksarkivet 1987 godkände, och som samma år antogs av kommunfullmäktige som kommunvapen för Svedala kommun.

Vapen för äldre kommuner inom den nuvarande kommunen
Bara kommun hade ett vapen med ett lejon, där huvudet hade skilts från bålen. Det fastställdes för den dåvarande landskommunen av Kungl. Maj:t (regeringen) den 13 juni 1969 och fortsatte användas av Bara kommun fram till kommunsammanslagningen vid årsskiftet 1976/1977. Blasoneringen löd: I rött fält ett lejon av guld med huvudet vänstervänt och skilt från bålen samt med tunga, tänder och klor blå. Huvudet vändes sannolikt åt vänster för att likheten med Staffanstorps kommunvapen, som fastställdes vid samma tid, inte skulle vara för stor.

Svedala köping hade ett vapen med ett blad av samma typ som de tre som nu finns i kommunvapnet. Kuggkransen symboliserade metallindustrin. Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t (regeringen) den 19 februari 1960 och fortsatte användas för dåvarande Svedala kommun fram till kommunsammanslagningen vid årsskiftet 1976/1977. Blasoneringen löd: I fält av guld ett blått naverlönnblad, omgivet av en röd kuggkrans.

Källor

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med blad