kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Astrid Hjertenæs Andersen

Astrid Hjertenæs Andersen, född 1915 i Horten, död 1985 i Ramnes, var en norsk författare.

Hon debuterade med samlingen De ville traner (1945), som följdes av De unge søylene (1948), Skilpaddehagen (1950), Strandens kvinner (1955), Vandrersken (1957), Pastoraler (1960) och Frokost i det grønne (1964), som fick kritikerpriset. 1967 kom den märkliga romanen Dr. Gnomen och 1968 Hyrdefløyten. Epistler fra Algerie. En diktsamling, Som en vår, kom 1970. Senare samlingar är Rosenbusken (1972), Svaner og nåtid (1973) och Et våroffer (1976). 1980 gav hon ut samlingen De tyve landskaper, med bilder av maken Snorre Andersen. Hennes samlade dikter kom 1985.

En starkt personlig artistisk prägel, ofta med bruk av fria former tillsammans med en suggestiv bild- och symbolanvändning, karakteriserar hennes diktning.

Källor

Externa länkar 

Norska poeter
Norskspråkiga poeter
Norska reseskildrare
Norska författare under 1900-talet
Personer från Hortens kommun
Födda 1915
Avlidna 1985
Kvinnor
Astrid Tollefsen

Astrid Tollefsen, född 11 december 1897 i Horten, död 9 oktober 1973, var en norsk författare.

Hon debuterade 1947 med diktsamlingen Portrett i speil, som visade hennes särpräglade lyriska talang och säkra känsla för tidsandan, särskilt storstadens atmosfär och levnadstempo. Motivkretsen fördjupades och varierades, med stark vikt på ensamhet, uppbrott och längtan efter gemenskap i de diktsamlingar som följde: Reisenetter (1948), Før brevet lukkes (1949), Ukjent gjest (1955) och Høstkveld på stamkaféen (1956). Senare samlingar som Et nytt vindu (1958), Fugl blå (1963), På nattens terskel (1966), Hendelser (1967), Under ordre (1968) och Mot et hemmelig mål (1969) är präglade av större objektivitet, men den personliga särprägeln är fortsatt stark. Hennes formspråk utvecklades under årens lopp i mer modernistisk riktning.

Tollefsen fick Norsk Kulturråds bokpris och Kritikerprisen för Hendelser.

Källor

Externa länkar 

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1897
Avlidna 1973
Kvinnor
Personer från Hortens kommun
George Crabbe

George Crabbe, född 24 december 1754, död 3 februari 1832, var en brittisk poet.

Bland Crabbes verk märks The village (1783), The parish register (1807), Tales in verse (1812) och Tales of the hall (1819). I sin poetiska teknik var Crabbe klassiker, men i sitt ämnesval tillhörde han oppositionen mot Alexander Pope och dennes skola, och hans arbeten var högt skattade av romantikerna. Enkelt skildrade han episoder ur livit bland landsbygdens fattiga, och han har betraktats som den förste realisten inom engelsk litteratur.

Crabbes samlade verk med biografi utgavs av hans son 1834 (ny upplaga utkom 1909).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1754
Avlidna 1832
Män
Brittiska poeter
Svensk uppslagsbok
Laila Stien

Laila Stien, född den 16 maj 1946, är en norsk författare och översättare. Hon har utmärkt sig som en kräsen och stilsäker novellist med samlingar som Nyveien (1979), Sånt som skjer (1987), I det fri (1994), Gjennom glass (1999), Svømmetak (2001), Veranda med sol (2003) och Hjem til jul (2010).

Vidare har hon gett ut diktsamlingar (Fabler, frost, 1981; Fuglan veit, 1984), romanen Vekselsang (1997) och barnböcker. Hon har tolkat verk från samiska, bland annat av Nils-Aslak Valkeapää.

Stien tilldelades Aschehougprisen 2000.

Källor

Externa länkar 

Författarpresentation på Tiden Norsk Forlag

Norska författare
Norska översättare
Norskspråkiga författare
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Merete Morken Andersen

Merete Morken Andersen, född 1965 i Hamar, är en norsk författare och redaktör.

Hon debuterade 1988 med den prosalyriska kortromanen Fra, och har sedan dess gett ut flera experimentella böcker, med romanerna Broren min løper (1991) och Dronningen etter badet (1996) som de främsta. Sitt stora litterära genombrott fick hon med samlivsromanen Hav av tid (2002), som hon mottog Kritikerprisen för. Romanen Mandel (2005) blev också väl mottagen av kritikerna.

Andersen har vidare gett ut en handbok om Henrik Ibsen (1995) och flera barnböcker. Skriveboka (2008) är en bok med ett brett upplägg som ger råd om olika former av skrivande.

1993-1997 var Andersen redaktör för tidskriften Vinduet.

Källor

Externa länkar 

Norska romanförfattare
Norskspråkiga romanförfattare
Norska journalister under 1900-talet
Norska redaktörer
Norska författare under 1900-talet
Norska författare under 2000-talet
Personer från Hamars kommun
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Ghada Amer

Ghada Amer, född 1963 i Kairo i Egypten, är en konstnär som lever och verkar i New York. Hon emigrerade från Egpyten vid elva års ålder och utbildades i Paris och Nice. Hennes verk handlar ofta om genus och sexualitet – särskilt objektifieringen av den kvinnliga nakna kroppen genom konsthistorien. Hennes verk inkluderar, förutom målningar, även teckningar, skulpturer, performance och installationer.

Utställningar 
Amer har bland annat ställt ut sina verk på följande museer, gallerier och konstbiennaler.

 Deitch Projects, New York 
 Whitney Biennial, New York 
 P.S.1 Contemporary Art Center, New York
 Gwangju Biennale, Sydkorea
 Venice Biennale
 Johannesburg Biennale
 Gagosian Gallery
 London and Gagosian Gallery
 Tel Aviv Museum of Art. A detail of her work, Knotty but Nice was used on the cover of the September 2006 cover of ARTnews magazine, as part of a focus on erotic art. In 2003 Amer's work was included inLooking Both Ways: Art of the Contemporary African Diaspora, at The Museum for African Art in Queens.

Referenser 

Kvinnor
Egyptiska konstnärer
Levande personer
Födda 1963
Personer från Kairo
Erotiska konstnärer
Hjorten (byggnad)

Hjorten är ett jugendhus i Åbo planerat av Frithiof Strandell. Huset är beläget i distrikt II i Vårdbergsparken vid korsningen av Kaskisgatan och Svartmunkegränd. Fastighetsaktiebolaget Hjorten AB grundades i april år 1903 och ritningarna godkändes den 20 maj samma år av länsbyggnadskontoret. Huset blev klart sommaren 1904. Redan innan Hjorten blivit färdig planerades en till byggnad med fasad mot Kaskisgatan. Dessa planer förverkligades år 1907.

Uppkomst 
Fastighetsaktiebolaget Hjorten AB grundades den 7 april 1903. Bland bolagets grundare fanns till exempel förmannen för Åbos lotsverk Axel J. Andstén, fröken Maria Procopé, Axel Wiklund och arkitekten Frithiof Strandell själv. Tomten II/5-kaskisgatan 4a köptes av Maria Procopé och p.g.a att Frithiof Strandell själv var en av aktieägarna var han den självklara arkitekten för bygget. Ritningarna till bygget inspirerades av byggnader i Åbo, dels Åbo slott och dels några sommarvillor på ön Runsala. Det L-formade huset byggdes med fasader mot Vårdbergsparken, Svartmunkegränd och Kaskisgatan. Huset byggdes med två trappuppgångar (båda riktade mot Svartmunkegränden) och nio lägenheter, varav tre i flygeln mot parken och sex mindre mot Svartmunkegränd.

Karaktär 
Byggnaden, som uppfördes i början av jugendperioden skiljer sig till stor del från Strandells senare jugendslott på grund av sitt detaljerade och smäckra slottsliknande utseende. Fasaderna innehåller många utskjutande burspråk, torn och spiror av olika slag som tillsammans med de variationsrika fönstren ger huset dess unika karaktär.
Bostäderna var planerade för borgerskapet. I lägenheternas rumsdispositioner finns klara avgränsningar mellan tjänstefolkets och värdfolkets utrymmen.

Referenser

Se även 
Pantern

1904 i Finland
Arkitekturåret 1904
Bostadshus i Finland
Byggnader ritade av Frithiof Strandell
Byggnader och anläggningar i Åbo
Christopher Cradock

Christopher Georg Francis Maurice Cradock, född 2 juli 1862 i Yorkshire, död 1 november 1914 i Coronel, Chile, var en brittisk sjömilitär.

Cradock inträdde vid flottan 1875, blev kommendör 1900 och konteramiral 1910. Vid första världskrigets utbrott fick Cradock befälet över den brittiska eskadern i Stilla havet och blev där besegrad av den tyska eskadern i sjöslaget vid Coronel 1 november 1914, där han följde sitt flaggskepp i djupet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1862
Avlidna 1914
Män
Brittiska amiraler
Personer från Yorkshire
Joos van Craesbeeck

Joos van Craesbeeck, född omkring 1606, död 1654-1661, var en flamländsk målare.

Craesbeeck anslöt sig konstnärligt till Adriaen Brouwer, vars folklivsmåleri han upptog. Hans bilder är ganska sällsynta. Två målningar, Lustigt sällskap och Kvacksalvaren, finns i Stockholms universitets samlingar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar

Födda 1600-talet
Avlidna 1600-talet
Män
Flamländska målare
Gunnar Ageskär

Gunnar Ageskär, född den 9 april 1963, var en svensk friidrottare (stavhopp). Han tävlade för IFK Växjö.

Referenser 

 

Födda 1963
Levande personer
Svenska stavhoppare
Män
Svenska mästare i stavhopp
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i IFK Växjö
Emily Jane White

Emily Jane White, född 1982, är en amerikansk singer/songwriter. Hennes debutalbum, Dark Undercoat, släpptes 2007. Whites musik är influerad av artister som PJ Harvey och Kate Bush.

Diskografi

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska musiker
Födda 1982
Kvinnor
Levande personer
Klerikal fascism

Klerikal fascism, klerikalfascism eller klerofascism betecknar den ideologiska konstruktion som blandar fascismens korporativism och elitism med starkt religiösa budskap, traditioner och mål.

Om den klerikala fascismen 
Grupper som benämns som klerikala fascister var bland annat Järngardet, Hlinkagardet, Ustaša och Pilkorsrörelsen. Även Leon Degrelle som ledde Rexism-rörelsen kan nämnas som en kristen fascist. Samtliga av dessa blandade in rasism i sin ideologi eller tro, vilket skiljer dem från den klassiska fascismen som inte var rasistisk.

Inom den klerikala fascismen förkastade man materialism och förespråkade en ideologi som enade kristendomen och fascismen. De kristna fascisterna värnade om både kristen moral och korporativismen, ofta med inslag av religiös mystik och ritualer. De följde en kristen idealism och satte tron till Gud och religiösa traditioner högt, ofta tillsammans med tilltron till en stark, bildad ledare eller en slags elit som skulle "leda folket".

Se även
Austrofascism

Källor

Fascism
Gripenborg

Gripenborg, adelsätt från Stockholm, med gemensamt ursprung från Kurland som ätterna Gripenstedt och Palmencrona.

Skiöldebref för underståthållaren Johan Berger.

Ty hafwe Wij til en nådig belöning däraf, härmed och j krafft af detta Wårt öpne Bref, af K. mackt och myndighet, welat unna, skiänka, och gifwa honom underståthållaren Johan Berger och dess hustru, samt äckta barn och bröstarfwingar, qwin så wäl som mankiöhn både födde och ofödde, adeligit stånd och wärde, samt effterföljande wapn och Skiöldemärke; nemb:n En skiöld fördält j längden utj twänne lijka dehlar, det högra fältet är rödt, hwarutj står en grijp af gull; det wänstra fältet är af gull, och där utj en blå Borg. Öfwerst j skiölden är en chef af silfwer. åfwan på skiölden [ sida ]står en öpen tornerhielm, hwarutur upstiger öfra dehlen, af en gyllene grijp. Krantzen och löfwerket är af gull, sölfwer blådt och rödt, aldeles som detta wapnet med dess rätta färgor, härhoos står afmåhlat. Wij effterlåte honom och dem jämbwäl, til en åtskilnad ifrån andre adel:n släckter j Wårt Rijke, at kalla ooch skrifwa sig Gripenborg, samt ofwanbemelte wapen och skiöldemärcke, at föra och bruka, utj alla adel:e och ridderl:e handlingar och samqwämer, såsom fältslacktningar skiärmytzlor, tårnerande, ringrännande, och alla andra tilfällen, så j skiämt, som alfwar till deras egen wilja och behag, lijka med andra adelsmän, j Wårt Rijke och därtil med niuta och nyttia alla dhe privilegier, frij och rättigheter, som ridderskapet och adelen äro gifne el:r framdeles förlenas kunna [ sida ]Wij begiäre fördenskuld af alle Potentater, Käijsare, Konungar, Förstar Frije republiquer, samt alle andre effter hwars och ens Höghet, och wärde, gunst och wänligen; Så ock biude och befalle alle j gemen, samt hwar och en j synnerhet, som Oss med hörsamhet och lydno förbundne äro, at dhe erkiänna mehrbemälte underståthållare j Stockholm, Johan Gripenborg, samt dess hustru barn och äckta bröstarfwngar för rätt adel, bewisandes honom och dem den heder och ähra, som detta ståndet tilbör, icke giörandes honom, eller dem dehremot något hinder, mehn, el:r förfång j någon måtto, nu el:r j tilkommande tijder.

Till yttermehra wisso hafwe Wij detta med egen hand underskrifwit, och med Wårt stora K. Sigils witter:a underhängande bekräffta låtet etc.

Carolus.

Svenska adelsätter
James Craig

James Craig, född 8 januari 1871 i Belfast, död 24 november 1940 i Glencraig, Down, var en nordirländsk politiker.

Då brittiska parlamentet den 23 januari 1920 antagit Government of Ireland act, enligt vilken Nordirland, utgörande sex grevskap av Ulster, skulle få eget parlament, övertog Craig ledarskapet över Nordirlands unionister efter Edward Henry Carson för att förbereda den nya aktens ikraftträdande. När sedan parlamentet öppnade 7 juli 1921, blev Craig prime minister för Belfastregeringen. Mot alla planer på förening med eller eftergifter för republiken Irland ställde han sig helt avvisande. Hans hållning ledde även till att frågan om gränsreglering 1925 definitivt förkastades, varför i stället Storbritannien gav Nordirland vissa ekonomiska fördelar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1871
Avlidna 1940
Män
Nordirländska politiker
Personer från Belfast
Klorzoxazon

Klorzoxazon (kemiskt namn 5-klorobensoxazolin-2-on) är ett läkemedel som används som centralt verkande muskelavslappande medel. Det säljs bland annat under varunamnen Paraflex, Lorzone och Muscol. Klorzoxazon fanns i Sverige som ett kombinationspreparat, Paraflex Comp, tillsammans med acetylsalicylsyra och dextropropoxifen, fram till oktober 2005.

Klorzoxazon används för behandling under kortare tid av smärtsamma sammandragningar i skelettmuskulaturen, exempelvis ryggskott. Läkemedlets effekt åstadkoms genom att nervimpulserna från skelettmuskulaturen delvis blockeras i hjärnan.

Referenser

Muskelrelaxantia
Karbamater
Klororganiska föreningar
Bensoxazoler
Veronica Franco

Veronica Franco, född 25 mars 1546, död 21 juli 1591, var en italiensk poet och kurtisan från Venedig.

Biografi 

Hon var dotter till Francesco Franco och Paola Fracassa.  Hon uppges ha haft tre bröder, av vilka en avled i pesten 1575, och en annan tillfångatogs av turkarna.  Hennes mor var en före detta kurtisan, som tränade henne till att använda sina attraktionsförmågor.  Hon gifte sig mycket ung med läkaren Paolo Panizza, men äktenskapet misslyckades, och hon separerade år 1564 sedan hon blivit gravid utanför äktenskapet (hon fick med tiden sex barn, av vilka tre dog som spädbarn).  Hon blev därefter kurtisan, och upptas år 1565 i listan över stadens kurtisaner, Catalogo de tutte le principal et più honorate cortigiane di Venetia, där det framgår att betalningen utbetalades till hennes mor.

I det venetianska renässanssamhället fanns två klasser av prostituerade: cortigiana onesta, den intellektuella elitkurtisanen med hög bildning, och cortigiana di lume, enkla prostituerade som sålde sig på gatan vid Rialtobron.  Veronica Franco tillhörde de kanske mest berömda av den första kategorin.  Hon knöt kontakter med en rad av samtidens berömda och förmögna män, och blev genom dessa kontakter själv omtalad.  Hennes kanske mest kända kund var Henrik III av Frankrike. Hon var framgångsrik och levde ett liv i lyx.  Från omkring 1570 tillhörde hon dessutom den intellektuella eliten i Venedig, då hon blev verksam som poet och deltog i debatter, diskussioner och poetiska uppläsningar. 

År 1575 drabbades Venedig av pesten och Veronica Franco tvingades fly från staden. Hennes hus ska ha plundrats, och hon utsattes för anklagelser om häxeri, en vanlig åtalspunkt mot kurtisaner.  Hon ställdes slutligen inför rätta för trolldom av  Inkvisitionen i Venedig år 1580.  Hon frikändes efter en berömd rättegång där hon försvarade sig med mod och vältalighet.  Frikännandet ska ha varit ett resultat av hennes kontakter och mutor. Hennes liv efter rättegången är dåligt känt.

Poetiska verk 
 Terze rime (1575)
 Lettere familiari a diversi (1580).

I populärkulturen 
 Francos liv har tecknats i boken The Honest Courtesan av Margaret F. Rosenthal.
 I filmen En kvinnas öde (1998), som är baserad på Rosenthals bok, porträtteras Veronica Franco. Filmen har i några länder givits titeln 'A Destiny of Her Own'.

Källor
 Böcker, poesi och brev av Veronica Franco.
 Ett porträtt och några citat.
 En diskussion om filmen.
 Rosenthal, Margaret F., "Veronica Franco's Terze Rime (1575): The Venetian Courtesan's Defense" Renaissance Quarterly 42:2 (Summer 1989) 227-257
 Rosenthal, Margaret F., "Veronica Franco's Terze Rime (1575): The Venetian Courtesan's Defense" JSTOR

Noter

Födda 1546
Avlidna 1591
Kvinnor
Italienska poeter under 1500-talet
Italienska kurtisaner
Häxprocesser i Italien
Personer under renässansen
Italienska författare under 1500-talet
Konstnärsmodeller
Personer i republiken Venedig
Colfax

Colfax kan syfta på:

 Colfax Corporation – ett amerikanskt börsnoterat industriföretqag

Geografi
 Colfax, Iowa
 Colfax, Kalifornien
 Colfax, Louisiana
 Colfax, Washington

Personer
 Schuyler Colfax (1823–1885), en amerikansk republikansk politiker
Edward Gordon Craig

Edward Gordon Craig, ursprungligen Edward Godwin, emellanåt kallad enbart Gordon Craig, född 16 januari 1872 i Stevenage i Hertfordshire, död 29 juli 1966 i Vence i Frankrike, var en brittisk teaterreformator. Han var son till Ellen Terry i en utomäktenskaplig förbindelse med arkitekten Edward Godwin.

Från 17-årsåldern år 1889 arbetade Craig som skådespelare. Han spelade bland annat Hamlet i London 1897. Året efter började han studera teckning och grafisk konst och från år 1900 lät han bildkonsten bli en del av sin teaterreformatoriska verksamhet som regissör. Craigs strävan gick ut på att frigöra teaterkonsten från texten, och fokusera på upplevelsen av pjäsen, även ljud- och bildmässigt. Hans tidiga scenografiska teaterkonst visade inflytande av Adolphe Appia. Bland Craigs många iscensättningar märks särskilt Elektra (för Eleonora Duse 1905). Duse gestaltade även rollen som Rebecca West i Craigs uppsättning av Ibsens Rosmersholm i Florens 1906. Uppsättningen av Hamlet i Moskva 1911 anses också remarkabel. 

Sina idéer spred Craig genom sina skrifter. Bland dessa märks On the art of theatre (1911), Towards a new theatre (1913), samt The theatre advancing (1921). Från 1908 var han även redaktör och utgivare av tidskriften The Mask. 

Edward Gordon Craig är som bildkonstnär representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 

 Böcker av och om Edward Gordon Craig på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Födda 1872
Avlidna 1966
Män
Brittiska teaterregissörer
Brittiska skådespelare
Svensk uppslagsbok
Representerade vid Nationalmuseum
Brittiska teaterteoretiker
HMS Sprängskär (75)

HMS Sprängskär (75) var en bevakningsbåt i svenska marinen och tjänstgjorde vid KA1. Fartyget byggdes vid Marinvarvet Fårösund 1967, det moderniserades 1987 och fick då ny styrhytt och nytt maskineri. Idag är fartyget utrangerat från marinen och ägs av en privatperson i Stockholm. Fartyget är inregistrerat i sjöfartsregistret som fritidsmotorskepp med namnet Aline och har igenkänningssignalen SLFT.

Referenser
Sjöfartsregistret

Sprängskär (75)
Fartyg sjösatta 1967
Fartyg byggda i Fårösund
Liberdade

Liberdade (リベルダーデ) är en berömd stadsdel São Paulo. Beläget i stadens centrum, är ett stort turistmål i São Paulo, som koncentrerar världens största japanska samhälle utanför Japan.

São Paulo
John Kitzhaber

John Albert Kitzhaber, född 5 mars 1947 i Colfax, Washington, är en amerikansk politiker (demokrat). Han var Oregons guvernör 1995–2003 och 2011–2015.

Kitzhaber har avlagt sin läkarexamen i Oregon. Han gifte sig 1995 med Sharon LaCroix. Sonen Logan föddes 1997 och paret skilde sig år 2003 strax efter Kitzhabers andra mandatperiod som guvernör tog slut.

Kitzhaber tillträdde 2011 på nytt som guvernör. Han hann inleda sin fjärde mandatperiod innan han avgick i februari 2015 på grund av en skandal.

Referenser

Guvernörer i Oregon
Amerikanska demokrater
Personer från Colfax, Washington
Födda 1947
Levande personer
Män
Maria Antonia av Sicilien och Neapel

Maria Antonia av Sicilien och Neapel, eller Maria Antonietta, född den 14 december 1784 i Caserta, död den 21 maj 1806 i Aranjuez, var en prinsessa av Asturien (kronprinsessa av Spanien); gift 1802 med den senare kung Ferdinand VII av Spanien.

Biografi
Hon var dotter till Ferdinand I av Bägge Sicilierna och ärkehertiginnan Maria Karolina av Österrike.

Maria Antonia döptes efter sin mors favoritsyster Marie-Antoinette. Hon beskrivs som intelligent och fick en god utbildning. Hennes äktenskap arrangerades efter att hennes bror blivit gift med hennes mans syster Maria Isabella av Spanien. 

Hon kom mycket illa överens med sin svärmor och tyckte inte heller om sin make, som hon tyckte var oattraktiv och hade ett dåligt sätt. Maria Antonia hade dock ett mycket gott förhållande till sin mor, som var fientligt inställd till den fransk-spanska alliansen, och på moderns inrådan lyckades hon skaffa sig inflytande över maken och skapa ett oppositionsparti riktad mot sin svärmor Maria Lovisa av Parma och hennes älskare och minister Manuel Godoy. Hennes mor ska också ha föreslagit henne att förgifta Maria Lovisa och Godoy, något Maria Lovisa också misstänkte henne för. Under 1806 uppmanade modern henne att förgifta det franska sändebudet och förhindra alliansen mellan Napoleon och Spanien. 

Hon avled försvagad av tuberkulos och ryktades ha blivit förgiftad, ett rykte som hennes mor satte tilltro till.

Källor 

 http://dbe.rah.es/biografias/11401/maria-antonia-de-borbon-dos-sicilias-y-habsburgo-lorena

Födda 1784
Avlidna 1806
Spanska prinsessor
Kvinnor
Maria Klementina av Österrike (1777–1801)

Maria Klementina av Österrike, född den 24 april 1777 i Poggio Imperiale, död den 15 november 1801, var ärkehertiginna av Österrike och genom giftermål kronprinsessa av Neapel och Sicilien. Hon gifte sig 1797 med kronprins Frans. 

Hon var dotter till kejsar Leopold II, tidigare storhertig av Toskana. Äktenskapet arrangerades som ett led i en serie dynastiska allianspartier mellan Österrike och Neapel-Sicilien, föregått av äktenskapet mellan Frans II och Maria Teresa av Neapel och Sicilien och Ferdinand III av Toscana och Lovisa av Sicilien och Neapel. Vigseln skedde genom ombud i Wien 1790, men reellt först 1797, då hon begav sig till maken i Italien. Hon försvagades av sin sista förlossning 1800 och avled i tuberkulos.

Barn

 Carolina av Bägge Sicilierna (1798-1870), gift 1:o med Karl Ferdinand, hertig av Berry, andre son till kung Karl X av Frankrike, gift 2:o med Ettore Lucchesi Palli, furste di Campofranco, hertig della Grazia. 
 Ferdinando (1800-1801).

Källor 

Huset Habsburg-Lothringen
Personer i Italien under 1700-talet
Personer från Toscana
Födda 1777
Avlidna 1801
Kvinnor