kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
State Defense Forces

State Defense Forces (SDF) är militära förband i Förenta Staterna, som enbart lyder under och enbart finansieras av de olika delstaterna. SDF är organiserade med stöd av delstatlig och federal lagstiftning och är underställd delstatsguvernörens överbefäl. State Defense Forces är något annat än delstaternas nationalgarden, genom att de inte kan inkallas för federal tjänstgöring. Nästan varje delstat har lagar som ger delstaten möjlighet att organisera State Defense Forces och i 22 delstater samt i Puerto Rico finns det sådana förband organiserade. De flesta State Defense Forces är organiserade som arméförband, men det finns även flyg- och flottenheter.

Historia 
1903 blev delstaternas nationalgarden infogade som reservförband till USA:s väpnade styrkor, huvudsakligen till den reguljära armén. Då uppstod skillnaden mellan de delstatliga förband som stod (nationalgarden) gentemot de som inte stod (State Defense Forces) till den federala statsmaktens förfogande. Skillnaden mellan nationalgarde och SDF befästes 1933, då kongressen lagstiftade om att all militär personal i förband som bekostades med federala medel skulle ha dubbla anställnings- och trohetsförhållanden; dvs. både till federala statsmakten - med USA:s president som högste befälhavare - och till delstaten - med respektive guvernör som högste befälhavare.

Uppdrag 

Det konkreta uppdrag som varje delstats SDF har kan variera, men SDF existerar primärt för att förstärka kapaciteten hos delstaternas nationalgarden genom frivilliga med militär eller civil professionell erfarenhet. De förstärker nationalgardes insatsförmåga, biträder när nationalgardet mobiliseras för federal tjänst, ersätter nationalgardet när det är insatt utanför delstatens gränser samt deltar i delstatliga operationer för inre säkerhet.

Organisation 
De flesta stater organiserar sina State Defense Forces parallellt med nationalgardet och underställer dem delstatens generaldjutantsämbete. SDF-medlemmar är frivilliga som i de flesta fall måste köpa sina egna uniformer.
Många har tidigare tjänstgjort i den reguljära amerikanska försvarsmakten eller i nationalgardet och bibehåller sin militära grad i State Defense Forces. Organisationens struktur och innehåll har påverkats dels av 11 september-attackerna, dels av Orkanen Katrina och många State Defense Forces fokuserar på katastrofinsatser.

Bland specialiserade förband kan nämnas:

 121st Engineer Regiment, Maryland Defense Force
 10th Medical Regiment, Maryland Defense Force
 Aviation Battalion, Virginia Defense Force
 1st Medical Company, Georgia State Defense Force
 Texas State Guard Medical Brigade

Aktiva SDF 

Det finns idag 23 aktiva State Defense Forces i 22 delstater samt i Puerto Rico.

Se även 
 USA:s nationalgarde
 Hemvärn

Referenser

Externa länkar 

USA:s militär
Väpnade styrkor
USA:s delstatliga myndigheter
Sofus Arctander

Sofus Anton Birger Arctander, född 22 januari 1845 i Kristiansand, död 1924 i Oslo, var en norsk ämbetsman och politiker.

Biografi
Arctander tog en jur. kand. 1871, var underrättsdomare i Hadsel 1874 och stortingsman 1878-84, 1889-91 och 1900-03. 1884-1888 var han norsk inrikesminister och förste borgmästare i Bergen 1891-1900. 1900-1908 var han tulldirektör i Kristiania och handelsminister 1905 till april 1908 samt februari-juni 1910. Han var även förste borgmästare (finansborgmästare) i Kristiania 1908-20. Arctander omkom under en fjällbestigning i Telemarken i augusti 1924.

Sofus invaldes 1878 för Nordlands amt i stortinget, där han snart kom att spela en framträdande roll, och anslöt sig till venstres parti. Han visade tidigt ett särskilt intresse för ekonomiska frågor; 1884 tog han plats som inrikesminister i Johan Sverdrups ministär. 

Ganska snart uppstod emellertid slitningar inom ministären, och 1888 lämnade Arctander tillsammans med två kollegor regeringen. Året därpå (1889) invaldes Arctander för andra gången i stortinget och blev ordförande i den betydelsefulla tullkommittén. Under sin borgmästaretid i Bergen höll sig Arctander borta från politikern och förklarade sig först 1900 villig att motta den upprepade gånger erbjudna kandidaturen för Bergen, men föll vid valet igenom. Han invaldes då för sin gamla valkrets Nordland. Under denna sin tredje stortingsperiod, då Arctander fungerade som president i odelstinget och ordförande i budgetskommittén, kom hans inflytande att göra sig synnerligen starkt gällande. Han införde finansdebatter i stortinget, lät inleverera regelbundna rapporter från budgetskommittén, argumenterade för förnuftiga bevillningsprinciper och arbetade ihärdigt för stärkandet av Norges försvarskrafter. 

Vid den tillspetsning unionsfrågan fick genom 1905 års händelser, blev Arctander medlem av unionskommittén och kallades till handelsminister i Christian Michelsens samlingsministär. Under unionens avveckling spelade han en betydande roll, var under Michelsens frånvaro chef för regeringen och lät utan dennes vetskap i tysthet mobilisera. I Jørgen Løvlands ministär kvarstod Arctander som handelsminister och reagerade under denna tid kraftigt mot Gunnar Knudsens parti och socialdemokraterna. Han hävdade dock fortfarande flertalets parlamentariska rätt, krävde absolut majoritet för regeringsförlag och var den ledande vid ministärens avgång 1908. I februari 1910 åtog han sig handelsministerportföljen i Wollert Konows kabinett, som emellertid var alltför konservativt för den gamle venstremannen Arctander. I juni samma år avgick han och återtog sitt borgmästarämbete i Kristiania, som han erhållit 1908. 

Arctander var ordförande i den stora skattelagskommission, som utarbetade 1911 års skattelagar, och var under flera år ordförande i fullmäktige för Norges bank.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1845
Avlidna 1924
Män
Borgmästare i Norge
Norges handelsministrar
Alumner från universitetet i Oslo
Akademisk årshögtid

Den akademiska årshögtiden är en europeisk universitetstradition med rötter i medeltiden och antik symbolik. Vid svenska universitet inleds festligheterna med ceremoniella doktorspromotioner, prisutdelningar och installationer av professorer. Årshögtidens kväll innebär vanligen en strikt och påkostad bankett som mot natten övergår i ett mer uppsluppet firande med dans.

Se även
Promotion (ceremoni)
Doktorsexamen
Hedersdoktor

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20100323054102/http://www.oru.se/Om-universitetet/Arshogtid/

Academica
Roberto Ardigò

Roberto Ardigò, född 28 januari 1828, död 15 september 1920, var en italiensk filosof.

Ardigò ingick först på den prästerliga banan men övergav vid 40 års ålder sin religiösa ståndpunkt och ägnade sig uteslutande åt undervisningsverksamhet, samt blev 1881 professor vid universitetet i Padua. Ardigò är stiftare av den italienska positivismen, hans system framlagt i Opere filosofiche (11 band, 1882-1918), skiljer sig från de andra positivistiska strömningarna genom en mera vaken kritik och genom att starkt framhäva kunskapteorin. Ardigò utesluter strängt varje transcendent element och erkänner ingen annan verklighet än den oändliga, universella naturen, behärskad av en utvecklingslag, som förverkligas genom en diffrentieringsprocess (han tänker sig en slags övergång från det obestämda till det bestämda).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 
 
 

Italienska filosofer
Födda 1828
Avlidna 1920
Män
Svensk uppslagsbok
Chiyonofuji Mitsugu

Chiyonofuji Mitsugu, ursprungligen Akimoto Mitsugu, född 1 juni 1955 i Fukushima på Hokkaido, död 31 juli 2016 i Tokyo, var en japansk mästarsumobrottare och sportens 58:e yokozuna. Han var stallchef för Kokonoe beya.

Chiyonofuji Mitsugu vann 31 turneringar, endast överträffad av Taihō Kōki och Hakuhō Shō. Han vann fler turneringar i 30-årsåldern än någon annan brottare. Chiyonofuji hade totalt 1 045 segrar under sin karriär, vilket är två färre än Kaiō Hiroyuki som nådde 1047 segrar.

I en sport där vikten ofta kan göra stor skillnad var Chiyonofuji ganska lätt med omkring 120 kg. Han var den lättaste yokozunan sedan Tochinoumi på 1960-talet.

Referenser 

Män
Födda 1955
Sumobrottare
Japanska kampsportare
Personer från Hokkaido prefektur
WP:Projekt Japan
Avlidna 2016
Johan Immanuel Billberg

Johan Immanuel Billberg, född 11 juni 1799 i Visby, död 25 februari 1845 i Vadstena, var en svensk läkare och botaniker. Han var son till Gustaf Johan Billberg. 

Billberg blev filosofie magister i Uppsala 1821 och medicine doktor där 1827. Han var fattigläkare i Stockholm från 1825 och blev kirurgie magister 1829 samt var 1830-1836 adjunkt i medicin och kirurgi vid Karolinska institutet. Som skeppsläkare besökte Billberg 1825-1826 norra delen av Colombia (inklusive nuvarande Panama). Han hemförde från Cartagena och Portobelo botaniska samlingar som beskrevs av Pehr Johan Beurling.

Källor

Externa länkar 
 J. I. Billberg och Lista av beskrivna arter på International Plant Name Index

Svenska botaniker under 1800-talet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Svenska läkare under 1800-talet
Läkare från Visby
Botaniker från Visby
Födda 1799
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Differentiering (sociologi)

Differentiering används inom sociologin för att förklara det sätt ett samhällssystem delar upp sig i olika specialiserade subsystem för att hantera en komplex miljö.

Sociologi

Om man vant sig vid någonting kan man förknippa det med en liknande händelse och fenomenet uppträder densamma.
Differentiering

Differentiering kan syfta på:

Differentiering (marknadsföring)
Differentiering (sociologi)
Differentiering (astronomi)
Differentiering (cellbiologi)
Leopold Arends

Leopold Alexander Friedrich Arends, född 4 december 1817 och död 22 december 1882, var en rysk-tysk uppfinnare - uppfinnare av stenografisystemet Arends' system.

Biografi
Arends studerade i Dorpat naturvetenskap, språk och filosofi och var senare bosatt i Tyskland. Efter fleråriga försök framlade Arends 1860 i Leitfaden einer rationellen Kurzschrift sitt stenografiska system, som är byggt på den så kallade stavelseprincipen, det vill säga vokaltecknen läggs in i konsonantstaplarnade, som alla slutar i raka streck. Det vann anslutning i lika länder, inte minst i Sverige, där Erik Bergsten i flera arbeten drev propaganda för den omarbetade "folkskriften".

Arends utgav även ett par dramer och en språklig-arkeologisk avhandling.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1817
Avlidna 1882
Män
Ryska uppfinnare
Stenografer
Spaniens MotoGP 2001

Spaniens MotoGP 2001 kördes den 6 maj på Circuito Permanente de Jerez.

500cc

Slutresultat

2001 i Spanien
MotoGP-tävlingar 2001
2001
Harry Godwin

Harry Godwin, född 9 maj 1901 i Yorkshire, England, död 12 augusti 1985, var en brittisk botaniker och ekolog, som var professor i botanik vid universitetet i Cambridge 1960-1968. Han var ledamot av Royal Society, Geological Society of London, Linnean Society of London och invaldes 1964 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Godwin anses vara en inflytelserik torvmarksforskare, som myntade uttrycket "torvarkiv" 1981.

Biografi
Godwin växte upp i Long Eaton, Derbyshire. Han hade en framgångsrik skolkarriär och fick ett stipendium till Clare College, Cambridge 1918 och tog sin doktorsexamen där 1926. Han skulle komma att vara nära förbunden med Clare College resten av sitt liv. Det var vid den här tiden som han först blev vän med ekologen Arthur Tansley som skulle ha ett viktigt inflytande på Godwin i många år.

Karriär och vetenskapligt arbete
I början av 1930-talet var Godwin och hans hustru Margaret "dynamiska botaniker" som tillsammans med arkeologen Grahame Clark ledde en liten grupp unga akademiker vid University of Cambridge som syftade till att få en djupare förståelse för miljön i tidigare samhällen genom att integrera arkeologisk kunskap med nya vetenskapliga tekniker inom geologi och växtvetenskap, istället för de traditionella arkeologernas studie av artefakter isolerat. 
 
Godwins arbete började inom botanik och växtfysiologi och han fortsatte detta under hela sin karriär och blev så småningom professor i botanik (1960–1967). Hans mest uppmärksammade arbete skedde dock i utvecklingen av ekologins vetenskap, som i början av hans karriär var i sin linda. Han var en tidig exponent för studiet av ekologiska successioner, till exempel i kärrmarkerna vid Wicken Fen i Cambridgeshire, där han etablerade Godwin Plots som fortfarande kan ses där idag. Han var grundare och första chef för Subdepartment of Quaternary Research vid University of Cambridge 1948, där han övervakade banbrytande arbete med den nya tekniken för kol14-datering.

Godwin var en stimulerande lärare och forskare. Bland hans elever finns många kända utövare som Richard West, Sir Nick Shackleton, Joakim Donner och många andra.

Författarna Rydin och Jeglum beskrev i Biology of Habitats  begreppet torvarkiv, en fras som myntades av Godwin 1981:
 
" I en torvprofil finns ett fossiliserat register över förändringar över tid i vegetationen, pollen, sporer, djur (från mikroskopiska till jätteälgar) och arkeologiska lämningar som har deponerats på plats, liksom pollen, sporer och partiklar som förts in av vind och väder. Dessa lämningar benämns tillsammans torvarkiven."

Utmärkelser och hedersbetygelser

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Brittiska botaniker
Brittiska professorer i botanik
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1901
Avlidna 1985
Mottagare av Linnean Medal
Ulf Olsson (litteraturvetare)

Ulf Olsson, född 1953, är en svensk litteraturvetare. Han är professor emeritus i litteraturvetenskap vid Stockholms universitet, och även verksam som kritiker och essäist i Expressen.

Olsson doktorerade vid Stockholms universitet 1988 med avhandlingen I det lysande mörkret, om Birgitta Trotzigs roman De utsatta (1957). Hans forskning har främst behandlat modern svensk litteratur, däribland August Strindberg och Lars Norén. 

2017 tilldelades Olsson Schückska priset av Svenska Akademien.

Bibliografi i urval
 Språkmaskinen. Om Lars Noréns författarskap, Glänta 2013
 Invändningar. Kritiska artiklar, Symposion 2007
 Allegori, estetik, politik. Texter om litteratur, 2003, (red. tills. med Per Anders Wiktorsson)
 Köra och vända. Strindbergs efterlämnade papper i urval, 1999, (red. tills. med Magnus Florin)
 Jag blir galen. Strindberg, vansinnet och vetenskapen, 2002
 Strindbergs förvandlingar (red.), 1999
 Levande död. Studier i Strindbergs prosa, 1996
 Konstruktion av en kropp. Musikessäer, 1992
 I det lysande mörkret. En läsning av Birgitta Trotzigs De utsatta, 1988

Källor
 Ulf Olssons presentationssida på Stockholms universitet

Noter

Externa länkar 
 

Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska professorer i litteraturvetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Levande personer
Födda 1953
Män
Måns S. Andersson

Måns Sverker Andersson, född 1 maj 1964, är en svensk forskare som varit verksam inom områden som zooekologi, biologi och genusvetenskap.

Biografi 
Andersson disputerade 2001 på en avhandling inom zooekologi, där han studerade samband mellan livsduglighet och fortplantningsförmåga med sekundära sexuella karaktärer, till exempel hanens vita pannfläck hos Ficedula albicollis (Halsbandsflugsnappare). Inom forskningsområdet försöker man förklara variationer i utseenden hos olika individer av en art, och varför partnerval verkar påverkas av beteenden och delar av utseendet som inte förefaller uppenbart ändamålsenliga. Av särskilt intresse är sekundära sexuella karaktärer, som påfågelns stjärt, tångsnällehonans ränder, och halsbandsflugsnapparhanens vita pannfläck. Hos många arter föredrar både hanar och honor att para sig med dem som har de största eller färggrannaste av dessa ornament eller som till exempel sjunger mest komplicerat. Om framträdande sådana karaktärer tyder på bra kondition uppstår frågan varför evolutionen inte selekterar fram samma utseende och goda kondition hos alla. En tänkbar orsak är om det finns något i miljön som befinner sig i ständig förändring och som kan styra utseendets och hälsans genetik och som gör att i stället mångfald evolveras fram.

Andersson har verkat inom området djurstudier (animal studies), som behandlar djurs betydelse för människor samt relationer mellan djur och människor, vilket kan handla om djurs roller inom familjen, jordbruket, sjukvården och krigsmakten, om djur som underhållning samt djur som symboler för nationer, folkgrupper, människoraser och kön.  

Andersson har varit verksam som forskare i miljö och naturstudier vid Tema Genus, Linköpings universitet, med interdisciplinär forskning som befinner sig gränslandet mellan biologi och genusvetenskap.  

Sedan 2011 är Andersson ägare till och verksam vid cykelfabriken Gamla Enskede Lådcyklar.

Andersson är bror till OS-simmaren och läraren Lotten Andersson.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar

Svenska forskare under 2000-talet
Födda 1964
Levande personer
Män
I Don't Want to Miss a Thing

I Don't Want to Miss a Thing är en rockballad skriven av Diane Warren och framförd av Aerosmith. Låten är bandets första och hittills enda låt som har nått förstaplatsen på Billboard Hot 100. Låten skrevs för filmen Armageddon, där bandets sångare Steven Tylers dotter Liv Tyler spelar en av huvudrollerna. Sångtexten har dock endast svag koppling till filmens handling.

Låten nominerades till en Oscar för bästa sång.

Källor

Engelskspråkiga sånger
Filmlåtar
Låtar av Aerosmith
Musiksinglar 1998
Rockballader
Singelettor i USA
Charles Best

Charles Herbert Best, född 27 februari 1899 i West Pembroke, Maine, USA, död 31 mars 1978 i Toronto, Kanada, var en amerikansk-kanadensisk fysiolog.

Biografi
Best samarbetade med Frederick Banting, John Macleod och James Collip vid upptäckten av insulinet. Då endast Banting och Macleod belönades med nobelpriset 1923, valde Banting senare att dela sin del av prissumman med Best.

Best var professor i fysiologi vid University of Toronto 1929-1965. Han var ledamot av Royal Society, Royal Society of Canada och invaldes 1961 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor

Tryckt litteratur

Noter

Kanadensiska fysiologer
Kanadensiska professorer
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1899
Avlidna 1978
Diabetologer
Kanadensiska läkare
Alumner från University of Toronto
Thomas Allard

Sven Tomas Allard (tidigare Andersson), född 15 juni 1954 i Säby församling, Jönköpings län, är en svensk civilingenjör och ämbetsman. Han var under perioden 1 april 2010 till 18 april 2013 generaldirektör för Luftfartsverket. 

Allard har en civilingenjörsexamen inom teknisk fysik från Linköpings universitet. Han har tidigare innehaft en rad chefspositioner inom Saab AB, både på flyg- och robotsidan, och var 2004–2010 chef för Luftfartsverkets flygtrafiktjänst. Han invaldes 2012 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Källor 

Svenska generaldirektörer
Personer med anknytning till Saab
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1954
Levande personer
Choluteca (departement)

Choluteca är ett av Honduras 18 departement och landets sydligaste. I norr gränsar Choluteca till departementen Francisco Morazán och El Paraíso, i väst till Fonescabukten och departementet Valle och i öst och söder till grannlandet Nicaragua.

Choluteca grundades 1825, och har en total yta på 4 360 km2 och dess folkmängd är ungefär 395 000 invånare. Mycket av arealen används till jordbruk, fiske, sockerplantager med mera.

Departementets huvudort är staden Ciudad Choluteca, som korsas av Cholutecafloden som i sin tur rinner igenom hela departementet. För att nå staden passerar man Cholutecabron (Puente de Choluteca) 

De senaste åren har utvecklingen av områdets infrastruktur påskyndats med ett flertal hotell och många nöjesanläggningar för stadens invånare och andra besökare.

Kommuner 
 
 Apacilagua
 Choluteca
 Concepción de María
 Duyure
 El Corpus
 El Triunfo
 Marcovia
 Morolica
 Namasigüe
 Orocuina
 Pespire
 San Antonio de Flores
 San Isidro
 San José
 San Marcos de Colón
 Santa Ana de Yusguare

Externa länkar 
 Information om Choluteca
 Politisk karta över departementet
 Choluteca on line

Honduras departement
Stater och territorier bildade 1825
Henricus Schütz

Henricus Schütz, döpt 18 november 1647 i Stockholm, död 2 september 1693 i Uppsala, var en svensk präst, professor och bibliotekarie, rektor för Uppsala universitet.

Biografi
Henricus Schütz var son till grosshandlaren Hans Ludvig Schütz och hans hustru Anna Döpken. Det var moderns andra äktenskap. Fadern drev Skultuna Messingsbruk, men avled när Henricus Schüt< var ung. Modern gifte då om sig med Erik Gabrielsson Emporagrius som vid tidpunkten var hovpredikant och som senare skulle bli biskop. Vid det laget var emellertid Henricus Schütz redan student. Han inskrevs 1656 vid Uppsala universitet, blev filosofie magister 1672 och begav sig sedan på peregrination. Han blev teologie licentiat vid universitetet i Tübingen 1677, återvände till Sverige där han i Uppsala 1678 utsågs till extra ordinarie teologie professor samt kyrkoherde i Gamla Uppsala varför han prästvigdes. 

År 1681 gifte han sig med änkan efter professor Georgius Berelius, Maria Stigzelia Lilljemarck, som var dotter till ärkebiskop  Laurentius Stigzelius och Kristina Bure från Bureätten. Samma år utsågs han till ordinarie teologie professor, och nästföljande år blev han universitetsbibliotekarie. Hans hustru Maria Liljemarck avled i barnsäng 1683, och han gifte året därpå om sig med Maria Mackeij, som var änka efter professor Jonas Fornelius, och Schütz var samma år rektor för universitetet. 

Schütz representerade universitetet (prästståndet) vid riksdagen 1686, blev 1687 andre teologie professor, och 1692 förste teologie professor och därmed även domprost i Uppsala. Året därefter promoverades han till teologie doktor sedan han utnämnts till detta såväl i Uppsala som Tübingen. Schütz avled dock samma år.

Schütz beskrivs som en av de mest grälsjuka personerna i Uppsalas historia. Han deltog i den cartesianska striden mot Johannes Bilberg, och var illa omtyckt av universitetskansler Magnus Gabriel De la Gardie. Varken Sten Lindroth eller Claes Annerstedt har mycket positivt att säga om Schütz. På sin tid stod han på god fot med kung Karl XI, vilket Annerstedt antar vara skälet till att han kunde skaffa nya lokaler åt biblioteket genom att låta rusta upp lokaler i Gustavianum och något utöka beståndet. Olof Rudbeck fick erfara Schütz omtalade bitskhet med kritik för hur han skött ekonomin.

Källor
 Uppsala universitets biblioteks minnesskrift 1621–1921, med bidrag av bibliotekets forna och nuvarande tjänstemän, Uppsala 1921

Noter 

Präster från Stockholm
Rektorer vid Uppsala universitet
Svenska professorer i teologi
Prästeståndets riksdagsledamöter
Födda 1647
Avlidna 1693
Män
Domprostar i Uppsala
Bombus mendax

Bombus mendax (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i de mellan- och sydeuropeiska bergen.

Beskrivning 
Arten är en långtungad humla med en längd mellan 18 och 20 mm för drottningar, 15 till 18 mm för hanar och 14 till 17 mm för arbetare. Det långa huvudet är svart med en del ljusa hår i ansiktet och oftast en grå krage. Pälsen är påtagligt rufsig. Mellan- och bakkropp är övervägande svarta; första bakkroppssegmentet framifrån har dock gula sidor, och 3:e till 6:e bakkroppssegmenten är brandgula.

Ekologi 
Humlan är en högalpin bergsart som föredrar fuktiga bergssluttningar. Boet, som rymmer 80 till 150 individer, förläggs underjordiskt i något övergivet musbo. Den flyger mellan april och slutet av augusti, och besöker blommor som krokus, rododendron, tistlar och stormhatt.

Utbredning 
Bombus mendax finns i Alperna och Pyreneerna i Europa. Den har även påträffats i Kirgizistan.

Källor 

Humlor
Bombus