kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alex James (musiker)

För den skotske fotbollsspelaren, se Alex James
Alex James, född 21 november 1968 i Boscombe utanför Bournemouth i Dorset, är en brittisk musiker och låtskrivare.

James är basist i britpopbandet Blur, samt efter musikkarriären även skribent och ostfabrikör.

Biografi 
Alex James gick i skola i Charminster. Han träffade Graham Coxon på Goldsmiths College vid University of London, där han studerade franska. Coxon presenterade James för Damon Albarn och Dave Rowntree, som då spelade i bandet Circus. James anslöt sig till de tre övriga 1989, och bandet fick namnet Seymour, vilket inom kort ändrades till Blur.

Blurs debutalbum, Leisure, släpptes 1991 och nådde sjundeplatsen på den brittiska albumlistan. Blurs största framgångar röntes i mitten av 1990-talet med de platina-säljande albumen Parklife, The Great Escape och Blur och hitsinglarna "Girls & Boys", "Country House", "The Universal", "Beetlebum" och "Song 2".

Till skillnad från Albarn och Coxon har James inte släppt något solomaterial, men han har skrivit låtar åt bland andra Marianne Faithfull och Sophie Ellis-Bextor. Han spelade bas på två låtar på den senares debutalbum, Read My Lips. James har även varit involverad i flera sidoprojekt som Fat Les, Me Me Me och WigWam. 2000 gjorde han även musiken till filmen Det finns bara en Jimmy Grimble.

Alex James gifte sig 2003 med filmproducenten Claire Neate, och drog sig kort därefter tillbaka till ett lantliv i Cotswolds, ett kuperat område i centrala England, där han bland annat tillverkar ost. James skriver även regelbundet för tidningarna The Independent och The Guardian.

I juni 2007 publicerade James sin självbiografi Bit of a Blur (på svenska Inget annat sätt: Blur, britpop och jag), i vilken han skildrar Blurs turnerande, den brittiska musikscenen och förhållandet till alkohol och andra droger. James beskriver sig själv bland annat som "den näst fullaste medlemmen i världens fullaste band".

Diskografi

Fat Les 
 1998 – "Vindaloo" (singel)
 1998 – "Naughty Christmas (Goblin in the Office)" (singel)
 2000 – "Jerusalem" (singel)
 2002 – "Who Invented Fish & Chips?" (singel)

Me Me Me 
 1996 – "Hanging Around" (singel)

WigWam 
 2006 – "Wigwam"

Bibliografi 
 James, Alex, ''Inget annat sätt: Blur, britpop och jag''. Västerås: Ica Bokförlag 2008.

Fotnoter

Externa länkar 

 Alex James på Twitter

Födda 1968
Män
Brittiska rockbasister
Levande personer
Personer från Bournemouth
Här har du ditt liv

Här har du ditt liv är en svensk dramafilm som hade biopremiär i Sverige den 26 december 1966, av regissören Jan Troell, med Eddie Axberg i huvudrollen. Troell regisserade, filmade och klippte filmen, samt skrev manuset tillsammans med producenten Bengt Forslund. Filmen är en filmatisering av Eyvind Johnsons romansvit "Romanen om Olof", som är ett fyrdelat delvis självbiografiskt verk som gavs ut mellan 1934 och 1937, med titlarna Nu var det 1914 (1934), Här har du ditt liv! (1935), Se dig inte om! (1936) och Slutspel i ungdomen (1937).

I en omröstning ämnad att utse Sveriges bästa film genom tiderna, som hölls av tidningen Nöjesguiden 1995, kom Här har du ditt liv på fjärde plats.

Det var efter att ha sett denna film som författaren Vilhelm Moberg gav regissören Jan Troell sitt förtroende för att filma Utvandrarna, efter hans romansvit. Han kallade den för en av de bästa svenska filmer som gjorts.

Handling 
Filmen handlar om pojken Olofs (Eddie Axberg) uppväxt i norra Norrland. Den börjar när Olof är 14 år och lämnar sin fosterfamilj för att försörja sig. Han hamnar i ett arbetslag med äldre timmerflottare, men han har redan från början en vagt medveten känsla om att det inte är hans plats i tillvaron. Hans nästa yrke blir vid ett sågverk. Han börjar också, på fritiden, bilda sig med självstudier inom litteratur, politik och språk.

17 år gammal får han efter en rad kroppsarbeten plats som biografmaskinist.

Senare drabbas Olof av arbetslöshetens förtvivlan. Han engagerar sig fackligt och förespråkar revolution. Hans frigörelsekamp når till slut sin fullbordan när han bryter upp och beger sig söderut.

Slutet är en klassisk helikoptervy av Olof när han vandrar på järnvägsrälsen.

Om filmen 
Här har du ditt liv har visats i SVT, bland annat 1981, 1986, 2018 och i juli 2021.

Medverkande 

 Eddie Axberg – Olof
 Gudrun Brost – fostermodern
 Ulla Akselson – modern
 Bo Wahlström – storebror
 Rick Axberg – Bror
 Holger Löwenadler – Kristiansson, rallare
 Göran Lindberg – Olsson, flottare
 Tage Sjögren – Lund, flottare
 Tage Jonsson – Linus, flottare
 Allan Edwall – August, flottare
 Anna Maria Blind – kvinnan i sagan
 Birger Lensander – tegelbruksdisponenten
 Max von Sydow – Smålands-Pelle, gammal rallare
 Ulf Palme – Larsson, sågverksarbetare
 Jan Erik Lindqvist – Johansson, sågverksarbetare
 Börje Nyberg – Sågverksdisponenten
 Gunnar Björnstrand – Lundgren, biografdirektör
 Signe Stade – Maria
 Stig Törnblom – Fredrik, Olofs kamrat
 Åke Fridell – Nicke Larsson, ambulerande filmförevisare
 Ulla Sjöblom – Olivia, tivoliarbeterska
 Catti Edfeldt – Maja
 Bengt Ekerot – Byberg, verkstadsförman på SJ
 Per Oscarsson – Niklas, arbetare på SJ:s lokverkstad
 Bertil Linné – Gustafsson, fackföreningsmedlem

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska filmer 1966
Svenska dramafilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Jan Troell
Filmmusik av Erik Nordgren
1910-talet i svensk film
Eyvind Johnson
Svenska 1960-talsfilmer
Filmer vars regissör belönades med Guldbaggen för bästa regi
Robocop 3

Robocop 3 är en amerikansk science fiction-film, som hade biopremiär i USA den 5 november 1993, regisserad av Fred Dekker.

Handling 
OCP ger inte upp sina försök att riva Detroit och bygga upp Delta City. De sitter in sin insatsstyrka, The Rehabs, ledda av den skonigslöse Paul McDaggett, för att utplåna de återstående motståndarna. Robocop går med de modiga rebellerna för att försvara samhällets hem, och tar hand om en liten föräldralös flicka som påminner honom om hans försvunna familj.

Rollista (i urval) 
 Robocop/Alex Murphy - Robert John Burke
 Anne Lewis - Nancy Allen
 Paul McDaggett - John Castle
 Nikko - Remy Ryan Hernandez
 OCP:s ordförande - Rip Torn
 Dr. Marie Lazarus - Jill Hennessy
 Bertha - C.C.H. Pounder

Tagline 
 He's back to lay down the law.

Om filmen 
Efter den mycket våldsammare Robocop 2 bestämde sig studion för att minska våldet och ta in lite mer känslor i Robocop 3. Detta tyckte inte många fans om, men i efterhand har filmen blivit allt mer omtyckt.

Övrigt 
 Robert John Burke som här spelar Robocop, får ofta bära tung makeup i sina roller. I Thinner syns han endast utan makeup i filmens sista scen, och i No such Thing spelar han ett mytologiskt monster.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 RoboCop Archive Bilder, information etc.
 

Amerikanska filmer 1993
Fiktiva robotar
Filmfigurer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Dystopisk film
Detroit på film
Cyberpunkfilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Robotar på film
Riksorganisationen för ett drogfritt Sverige

Riksorganisationen för ett drogfritt Sverige eller Drogfritt.nu är en svensk ideell förening som arbetar mot missbruk av narkotika. Den är enligt egen utsago "opolitisk och icke-religiös" men har kritiserats för kopplingar till scientologirörelsen. Föreningen bildades 1992 och arbetar över hela Sverige. 

I SVT-programmet Uppdrag granskning påvisades 2008 att organisationen har starka kopplingar till Scientologikyrkan, främst genom ett nära samarbete med Narconon, som är en av Scientologirörelsens frontorganisationer. Åsa Graaf och Michael Nielsen från Riksorganisationen för ett drogfritt Sverige har mottagit International Association of Scientologists medalj "Freedom Medal".

Svenska Dagbladet följde Drogfritt i en serie artiklar i maj 2012 och kunde påvisa att ett flertal svenska skolor har köpt undervisning om droger av Drogfritt, och att informationen från Drogfritt innehåller grova faktafel. Bland annat påstod en av organisationens föreläsare, Alexander Breeze, att "allt från nikotin till heroin, att man då plötsligt kan visa positivt på drogtester efter decennier som drogfri och att det är en av orsakerna till att människor återfaller i missbruk", vilket dementerades av experter liksom påståendet om att antidepressiva läkemedel skulle vara beroendeframkallande.

Källor

Scientologi
Organisationer bildade 1992
Organisationer i Sverige
Strimbladsväxter

Strimbladsväxter (Marantaceae) är en familj med enhjärtbladiga växter och innehåller 31 släkten med cirka 550 arter.

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Enhjärtbladiga växter
Wojciech Kilar

Wojciech Kilar, född 17 juli 1932 i Lwów i dåvarande Polen (i nuvarande Ukraina), död 29 december 2013 i Katowice, var en polsk kompositör av klassisk musik och filmmusik.

Biografi 

Kilar studerade för Wladyslawa Markiewiczowna vid den statliga musikhögskolan i Katowice, där han tog examen med högsta betyg 1955. Han fortsatte studierna till 1958 för Bolesław Woytowicz vid Krakows statliga musikhögskola, och sedan i Paris. Under 1960-talet blev han en av de mest framstående avant-garde-kompositörerna i Polen, och sedan 1970-talet har han blivit en av de mest anlitade filmkompositörerna, till filmer av till exempel Roman Polanski, Francis Ford Coppola, och Jane Campion. Efter år 2000 har Kilar allt mera börjat återgå till klassisk komposition, avsedd att sättas upp med symfoniorkester. Hans produktion innefattar även verk för blandad kör, solister, och strängorkestrar.

Av Kilars klassiska verk har en del haft kristet tema, såsom Requiem dla Ojca Kolbe (Requiem för fader Kolbe) ur filmen Życie za życie. Maksymilian Kolbe (Ett liv för ett liv. Maximilian Kolbe) från 1991, mässan Magnificat (2006), Symfoni No.5, Adventsymfonin (2006), Te Deum (2008), och Missa Pro Pace (2000); den senare tillkom till Warszawas filharmoniska orkesters hundraårsjubileum, och sattes även upp i Vatikanen inför påve Johannes Paulus II. Orawa (1988) är ett verk för stråkorkester. Hans Symfoni No.3, Septembersymfonin (2003), har blivit en stor framgång, och tillägnas offren för 11 september-attackerna.

Bland filmer han skrivit musiken till finns Bram Stokers Dracula (1992), The Ninth Gate och The Pianist (2002).

Referenser 

Axess, "Den mångfacetterade kompositören", 2008-09-23

Noter

Polska kompositörer
Personer i Polen under 1900-talet
Personer i Polen under 2000-talet
Storkorset av Polonia Restituta
Personer från Lviv
Födda 1932
Avlidna 2013
Män
Frank Rutherford

Frank Rutherford MBE, född den 23 november 1964, är en friidrottare från Bahamas som tävlade i tresteg under 1980-talet och 1990-talet.

Karriär 

Rutherfords genombrott kom när han vid Inomhus-VM 1987 i Indianapolis blev bronsmedaljör i tresteg med ett hopp på 17,02. Samma år deltog han vid VM utomhus i Rom där han inte gick vidare till finalen. 1991 deltog han vid VM både inomhus och utomhus men tog sig inte heller då vidare till finalomgången.

Karriärens höjdpunkt kom under 1992 då han dels i maj noterade sitt personliga rekord 17,41, en längd som stod sig som nationsrekord tills Leevan Sands slog det 2002. Samma år 1992 deltog Rutherford vid Olympiska sommarspelen i Barcelona där han tog Bahamas första olympiska medalj i friidrott när han slutade på tredje plats. De enda som hoppade längre än de 17,36 var USA:s Mike Conley och Charles Simpkins.

Efter framgången 1992 lyckades han aldrig nå samma resultat. Vid varken VM 1993 eller 1995 tog han sig vidare till finalen och vid hans sista mästerskap Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta slutade han på elfte plats.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1964
Män
Bahamanska trestegshoppare
Bahamanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Bahamas
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Bahamas
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Bahamas
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Levande personer
Robson da Silva

Robson da Silva, född den 4 september 1964 i Rio de Janeiro, är en brasiliansk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning.

Silvas första internationella mästerskap var VM i Helsingfors 1983 där han blev utslagen i semifinalen på 100 meter. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 1984 där han också blev utslagen i semifinalen. Hans första internationella mästerskapsmedalj vann han vid inomhus-VM 1987 i Indianapolis där han slutade trea på 200 meter. Senare samma år deltog han vid VM utomhus i Rom där han blev utslagen i kvartsfinalen på 100 meter men slutade fyra på 200 meter på tiden 20,22, bara sex hundradelar efter segraren Calvin Smith.

Under 1988 noterade han sitt personliga rekord på 100 meter, 10,00 vid en tävling i Mexiko. Samma år deltog han vid Olympiska sommarspelen i Seoul där han blev bronsmedaljör på 200 meter med tiden 20,04 efter Joe DeLoach och Carl Lewis. Vid samma mästerskap blev han femma på 100 meter på tiden 10,11.

Under 1989 noterade han sitt personliga rekord på 200 meter när han sprang på 19,96 i Bryssel. Nästa större mästerskap var VM 1991 i Tokyo där han blev fyra på 200 meter och sjua på 100 meter. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona där hans 20,45 räckte till en fjärde plats, bara sju hundradelar efter bronsmedaljören Michael Bates. 

VM i Stuttgart blev en besvikelse då han blev diskvalificerad i semifinalen. Bättre gick det vid VM 1995 då han slutade fyra. Hans sista mästerskap var Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta där han var med i det brasilianska stafettlag som kom trea på 4 x 100 meter efter Kanada och USA.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats 

Födda 1964
Män
Brasilianska kortdistanslöpare
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Brasilianska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Brasilien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Brasilien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Brasilien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Brasilien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Levande personer
Chavicin

Chavicin är en alkaloid som tillsammans med piperin, som är en isomer, står för styrkan hos svartpeppar och långpeppar.

Alkaloider
Bensodioxoler
Piperidiner
Amider
Alkener
Brittiska F3-mästerskapet 1988

Brittiska F3-mästerskapet 1988 var ett race som vanns av JJ Lehto.

Slutställning

1988 i Storbritannien
Brittiska F3-säsonger
Motorsportevenemang 1988
Törnerska villan

Törnerska villan är en byggnad i kvarteret Förrådsbacken i stadsdelen Östermalm i Stockholm. Villan ligger vid Dag Hammarskjölds väg strax norr om Diplomatstadens villakvarter och tillhör idag Sveriges Radio.

Beskrivning
Törnerska villan ligger på en liten kulle, den så kallade Björkhagen, norr om Engelska kyrkan  och väster om Artillerikyrkogården. Huset är en ljusgrönmålad träbyggnad med röda fönstersnickerier. Mot söder reser sig en stor glasveranda med spröjsade fönster i rombmönster, färgat glas och mycket snickarglädje. Villan byggdes på 1870-talet av artillerifyrverkaren Adolf Rickard Törner (1841-1897). Han experimenterade här med bland annat raketer. Vid den tiden fanns i detta område ett laboratorium för krut- och ammunitionstillverkning. Huset var privatbostad till år 2002 men ägs idag av Sveriges Radio som använder det som kontor för Berwaldhallen. Huset inrymmer idag (2008) hela Berwaldhallens administration.

Villan är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket är det starkaste skyddet och innebär "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Källor
Informationsskylt i Diplomatstaden

Noter

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Villor i Sverige
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Regina Jacobs

Regina Jacobs, född den 28 augusti 1963 i Los Angeles, är en amerikansk före detta friidrottare som tävlade i medeldistanslöpning.

Jacobs första internationella mästerskap var VM 1987 i Rom där hon blev utslagen i kvalet på 1 500 meter. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 1988 i Seoul där hon inte tog sig vidare till finalen. Fyra år senare var hon med vid Olympiska sommarspelen i Barcelona men även här slogs hon ut i semifinalen. 

Hennes stora genombrott kom när hon vann guld vid inomhus VM 1995 i Barcelona på 1 500 meter på tiden 4.12,61. Året efter deltog hon vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta där hon tog sig vidare till finalen men hennes 4.07,21 placerade henne på tionde plats.

En stor framgång för henne kom vid VM 1997 i Aten där hon slutade tvåa. Hennes tid 4.04,63 var bara 39 hundradelar från segraren Carla Sacramentos. 

Under 1999 blev hon först bronsmedaljör vid VM inomhus på 3 000 meter och utomhus försvarade hon sitt silver vid VM i Sevilla. Hennes tid i finalen, 4.00,35 blev hennes personliga rekord utomhus. Den enda som slog henne var ryskan Svetlana Masterkova. 

Efter att varit borta ett tag från de stora mästerskapen vann hon, som 39-åring VM-guld inomhus 2003 på 1 500 meter, på tiden 4.01,67. En månad tidigare hade hon även satt världsrekord på 1 500 meter inomhus när hon som första kvinna sprang under 4 minuter inomhus. Rekordet lyder på 3.59,98. Utomhus deltog hon vid VM i Paris där hon blev utslagen i semifinalen.

Senare under året visade det sig att Jacob hade dopat sig via BALCO och hon stängdes av i fyra år från allt tävlande.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1963
Kvinnor
Amerikanska medeldistanslöpare
Amerikanska dopningsfall
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Areyön

Areyön (engelska Arey Island, inuktitut Nalageavik ) är en liten ö i Norra ishavet som tillhör Alaska, USA.

Geografi
Areyön ligger i Beauforthavet cirka 450 km sydöst om Barrow vid Areyviken på Alaskas norra kust och ca 145 km väster om den kanadensiska gränsen.

Den obebodda ön är ca 11 km lång  och är en helt obevuxen långsmal sandbank. Ön sträcker sig från Hulahulaflodens mynning till ca 2 km väster om Barterön. Areyön ligger inom viltreservatet Arctic National Wildlife Refuge.

Förvaltningsmässigt ingår ön i distriktet "North Slope Borough".

Historia
Den 4 augusti 1826 namngav John Franklin ön "Barter Island". Namnet användes lokalt dock till den större Barterön öster om Areyön .

1907 utforskades ön av Ernest Leffingwell under dennes expeditioner i området och som då döpte ön till Areyön efter den amerikanske guldletaren H. T. "Ned" Arey som hade hjälpt honom med utforskningen av Okpilakfloden .

Numera är ön i privat ägo och tillhör Kaktovik Inupiat Corporation (KIC) .

Källor

Externa länkar
 Om Areyön

Alaskas öar
Öar i Norra ishavet
Barterön

Barterön (engelska Barter Island, inuktitut Kaaktovik ) är en liten ö i Norra ishavet som tillhör Alaska, USA.

Geografi 
Barterön ligger i Beauforthavet cirka 450 km sydöst om Barrow vid Areyviken på Alaskas norra kust och cirka 145 km väster om den kanadensiska gränsen.

Ön har en areal om cirka 14 km² med en längd på cirka 6 km och är cirka 3 km bred. Den högsta höjden är på cirka 12 m ö.h. . Barterön ligger inom viltreservatet Arctic National Wildlife Refuge.

Befolkningen uppgår till cirka 300 invånare av Inupiaqfolket (inuiter) där de flesta bor i huvudorten Kaktovik  på öns nordöstra del.

Öns lilla flygplats Barter Island Airport (flygplatskod "BTI") ligger på den nordöstra delen och har kapacitet för lokalt flyg.

Förvaltningsmässigt ingår ön i distriktet "North Slope Borough".

Historia 
Den 4 augusti 1826 namngav John Franklin området "Point Manning" i tron att det var en del av fastlandet .

1907 utforskades ön av Ernest Leffingwell under dennes expeditioner i området .

I början på 1900-talet var ön en viktig handels- och mötesplats för inuiter från Alaska och Kanada. Kring 1919 öppnade handelsmannen Tom Gordon en handelspost på ön.

Under det Kalla kriget byggde USA åren 1953 till 1954 såväl flygplatsen som en radarstation (som del i den så kallade "Distant Early Warning Line", för att upptäcka fientliga sovjetiska flygplan) på ön.

Numera är stora delar av ön i privat ägo och tillhör Kaktovik Inupiat Corporation (KIC) .

Källor

Externa länkar 
 Om Barterön

Alaskas öar
Öar i Norra ishavet
Flaxmanön

Flaxmanön (engelska Flaxman Island, inuktitut Sidrak ) är en liten ö i Norra ishavet som tillhör Alaska, USA.

Geografi
Flaxmanön ligger i Beauforthavet cirka 380 km sydöst om Barrow vid Areyviken på Alaskas norra kust vid Stainesflodens mynning och cirka 25 km väster om 
Hulahulaflodens mynning.

Ön har en yta på ca 15 km² med en längd på ca 6,5 km och ca 3,2 km bred. Den högsta höjden på ca 15 m ö.h. . Flaxmanön ligger inom nationalparken Arctic National Wildlife Refuge.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda ön i distriktet "North Slope Borough" och det finns även en liten flygplats Flaxman Island Airport (flygplatskod "FXM").

Historia
Den 6 augusti 1826 namngav John Franklin ön för att hedra den brittiske konstnären John Flaxman .

1907 utforskades ön av Ernest Leffingwell under dennes expedition i området  och Leffingwell använde ön sedan även som bas för sina övriga expeditioner i området fram till 1914.

Den 2 juni 1978 utsågs Leffingwells läger till "National Historic Landmark".

Källor

Externa länkar
 Om Flaxmanön
 Teckning över Flaxmanön

Alaskas öar
Öar i Norra ishavet
Tösse socken

Tösse socken i Dalsland ingick i Tössbo härad och är sedan 1971 en del av Åmåls kommun, från 2016 inom Tösse-Tydje distrikt.

Socknens areal är 59,75 kvadratkilometer varav 59,14 land. År 1951 fanns här 873 invånare. Tätorten Tösse samt sockenkyrkan Tösse kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Tösse församling och för de borgerliga frågorna bildades Tösse landskommun. Församlingen införlivade mellan 1867 och 1870 Tydje församling och namnändrades 1910 till Tösse med Tydje församling. Landskommunen uppgick 1952 i Tössbo landskommun som 1971 uppgick i Åmåls kommun. Församlingen uppgick 2010 i Åmåls församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Tösse-Tydje, med samma omfattning som Tösse med Tydje församling hade 1999/2000, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Tössbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Västgöta-Dals regemente och Tössbo kompani.

Geografi
Tösse socken ligger söder om Åmål vid Vänern och kring Tösseån och omfattar också en skärgård. Socknen har slättbygd kring ån och är i övrigt en kuperad skogsbygd.
 
Centralort är Tösse som ligger en kilometer öster om kyrkan, alldeles vid Vänern. En Tössebo försökte i slutet av 1800-talet flytta centrum till att ligga invid kyrkan och stora landsvägen genom att där bygga ett stort trevåningshus i sten. Detta hörnhus, kallat ”Slängom” i folkmun, står idag kvar ensligt på Tösseslätten, lätt skymd bakom den lokala bensinmacken.

Fornlämningar
Några boplatser och hällkistor från stenåldern har påträffats. Från bronsåldern finns flera gravrösen. Från järnåldern finns mindre gravfält.

Namnet
Namnet skrevs 1358 Thysse och är ett bygdenamn. Namnet har sitt ursprung i ett äldre namn på Vitlandaån, Thus som sannolikt innehåller thysja, 'störta fram, rusa fram' och thyss, 'larm, stoj'.

Befolkningsutveckling

Se även
 Tösse församling

Referenser

Externa länkar

Indelningar i Åmåls kommun
Socknar i Tössbo härad