kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Västlig harvallaby

Västlig harvallaby (Lagorchestes hirsutus) är ett pungdjur i familjen kängurudjur.

Kännetecken 

Djuret tillhör de minsta känguruer. Den når bara en kroppslängd (huvud och bål) mellan 31 och 39 cm, en svanslängd mellan 25 och 31 cm samt en vikt av 0,8 till 1,9 kg. Den täta pälsen har på ovansidan en gråbrun färg, undersidan är ljusare medan fötterna och svansen är mörkare. Kännetecknande är länga rödbruna hår på djurets rygg. De bakre extremiteterna är som hos flera andra kängurudjur tydlig längre än de främre. Huvudet är relativt litet medan öronen är långa.

Utbredning och levnadssätt 

Artens ursprungliga levnadsområde omfattade cirka 25 procent av hela Australien. Den förekom i Northern Territory, i Western Australia och i nordvästra South Australia. Idag är djuret på det australiska fastlandet utrotat. De enda populationerna finns på ögruppen Bernier and Dorre Islands som ligger framför västra Australiens kustlinje. Det ursprungliga habitatet var gräsmark med växter av grässläktet Triodia.

Västlig harvallaby är aktiv på natten och vilar på dagen i bon av jord. Vid skymningen börjar den leta efter föda. Varje individ lever ensam och de undviker vanligen kontakt med artfränder. Födan utgörs av gräs, örter, frön och ibland frukter. Som alla kängurudjur har de en magsäck med tre avsnitt som förbättrar djurets ämnesomsättning.

Honor har vanligen två kullar per år men varje kull har bara en unge som stannar cirka fyra månader i moderns pung (marsupium). Med människans vård västlig harvallaby kan leva fem år.

Hot 

Med européernas ankomst i Australien började populationens tillbakagång. Det beror huvudsakligen på omvandling av levnadsområdet. Aboriginers tradition att odla bara små områden med hjälp av svedjebruk bjöd på tillräcklig föda och gömställen för västlig harvallaby. Under kolonisternas tid förekom däremot stora buskbränder som decimerade artens bestånd. Dessutom fick västlig harvallaby nya konkurrenter om födan som införda kaniner och den jagades av nya fiender som rävar.

Under 1990-talet försvann den sista populationen på fastlandet. Beståndet i Tanamiöken eliminerades i en stor eldsvåda. I naturen finns arten bara på Bernier and Dorre Islands. Flera individer avlas i fångenskap. Ett projekt för att införa västlig harvallaby på en av Montebelloöarna är inlett. Populationen där ligger vid omkring 120 individer. Beståndet på Bernier and Dorre Islands är inte känt men den uppskattades under 1990-talet till 4 300 – 6 700 individer. IUCN listar arten som sårbar (vulnerable).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker’s Mammals of the World. 6 upplaga. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Externa länkar 

Kängurudjur
Däggdjur i australiska regionen
Toyota Indy 400 2005

Toyota Indy 400 2005 var ett race som var den sjuttonde och sista deltävlingen i IndyCar Series 2005. Racet kördes den 16 oktober på California Speedway. Racet vanns av Dario Franchitti, efter att Tony Kanaan kommit åt depåfartsknappen på det sista varvet.

Slutresultat

2005 i USA
Fontana
2005
Elīna Garanča

Elīna Garanča, född 16 september 1976 i Riga, är en lettisk operasångerska (mezzosopran). Hon har studerat vid Lettlands musikaliska akademi i Riga och har sedan slutet av 1990-talet varit verksam på flera internationella operascener, bland annat på operan i Frankfurt och Wien. 

Garančas internationella genombrott kom vid Festspelen i Salzburg 2003 då hon sjöng rollen som Annio i Mozarts Titus mildhet. År 2008 sjöng hon Rosina i Gioacchino Rossinis Barberaren i Sevilla på Metropolitan i New York.

Elīna Garanča har medverkat på flera skivinspelningar. Musikrecensenten Eva Redvall skriver i en recension av Elīna Garančas skiva Bel canto (DG/Universal 2009) att "få lär kunna värja sig mot skönheten i Elina Garancas mezzo och hjärtat i hennes sång"

Referenser

Externa länkar 
 Elīna Garančas officiella webbplats

Mezzosopraner
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Lettiska operasångare
Personer från Riga
Webjet Linhas Aéreas

Webjet Linhas Aéreas är ett brasilianskt lågprisflygbolag med bas på Galeão International Airport i Rio de Janeiro, Brasilien.

Historik 
Webjet grundades i februari 2005 av Rogério Ottoni. Första flygningen skedde den 12 juli 2005 med en Boeing 737-300 från Rio de Janeiro till Porto Alegre, Curitiba och Salvador. Konkurrerar med TAM Airlines och Gol Linhas Aéreas, som dominerar marknaden, visade sig vara en svår kamp. I oktober 2005 flög flygbolag med endast 35% beläggning.

Flotta 
Så här såg Webjet's flotta ut i oktober 2009:

Destinationer 
Wedjet trafikerar följande destinationer:
 Belo Horizonte
 Brasília
 Curitiba
 Fortaleza
 Natal
 Porto Alegre
 Recife
 Rio de Janeiro-Galeão International Airport och Santos Dumontflygplatsen Baser
 Salvador
 São Paulo-São Paulo-Guarulhos Internationella flygplats

Referenser

Externa länkar 

 
Brasilianska flygbolag
Flygbolag bildade 2005
Företag i Rio de Janeiro
Kraftelektronik

Kraftelektronik är det teknikområde som hanterar styrning och omvandling av elektrisk energi med hjälp av elektroniska kretsar. 

Exempel på kraftelektronikutrustning är frekvensomriktare, nätaggregat, batteriladdare, svetsaggregat. 

Den elektroniska kretsen inom kraftelektroniken är det som skiljer den från enklare omvandling av elektricitet, genom t.ex. en fristående transformator, och består av halvledare. Dessa fungerar som "elektroniska strömbrytare" och kan omvandla den elektriska energin på ett flexibelt sätt med avseende på frekvens, ström och spänning. 

Exempel på väsentliga halvledande komponenter inom kraftelektroniken är diod, tyristor och transistor. Dock kan en kraftelektronisk utrustning innehålla andra komponenter så som transformatorer och kondensatorer. 

Fördelarna med att använda sig av kraftelektronik är flera men förutom flexibiliteten så gör kraftelektroniken att energikrävande utrustningar inom industrin drar mindre ström och att större platskrävande utrustning kan göras mindre och billigare. Speciellt har utvecklingen av krafttransistorer de sista 30 åren revolutionerat kraftelektroniken.

Exempel på moderna krafttransistorer är IGBT, MOSFET, Super Junction MOSFET.

Nackdelarna med kraftelektroniken, som med många anordningar innehållandes halvledare, är att de vid felmontering, konstruktionsfel eller vid viss tillämpning ger ifrån sig störningar ut på elnätet som kan vara svåra att lokalisera i.o.m. att de kan uppkomma sporadiskt. Kraftelektronisk utrustning kan också störa närliggande elektronisk utrustning utan att vara sammankopplade.

Externa länkar
 Powerguru.org
 https://www.lth.se/energiportalen/forskningsomraaden/omvandling-och-system/kraftelektronik/

Elektronik
Lorenz Diefenbach

Georg Anton Lorenz Diefenbach, född 19 juli 1806 i Ostheim, lantgrevskapet Hessen-Darmstadt, död 28 mars 1883 i Darmstadt, var en tysk språkforskare och författare.

Diefenbach deltog 1848 i Vorparlamentet i Frankfurt am Main och anställdes 1865 som stadsbibliotekarie i nämnda stad. Utöver nedanstående skrifter författade han även bland annat romaner, noveller, lyriska dikter och politiska artiklar. Mest känd av hans skönlitterära verk torde vara romanen Arbeit macht frei (1872), vars titel sedermera kom att brukas som paroll av den tyska naziregimen.

Bibliografi i urval
Ueber Leben, Geschichte und Sprache (1835)
Ueber die romanischen Schriftsprachen (1837)
Celtica (1839-42)
Vergleichendes Wörterbuch der gothischen Sprache (1846–1851)
Origines europeæ (1861)
Hoch- und niederdeutsches Wörterbuch (1874–1885, tillsammans med E. Wülcker).
Vorschule der Völkerkunde und der Bildungsgeschichte (1864)
Die Volksstämme der europäischen Türkei (1877)

Källor

Tyska lingvister
Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Födda 1806
Avlidna 1883
Män
Personer från Hessen
IGBT

IGBT eller insulated-gate bipolar transistor ("bipolär transistor med isolerat styre") är en typ av transistor som är en vanlig komponent i modern kraftelektronik. Den kombinerar egenskaperna hos en MOSFET-fälteffekttransistor och en bipolär transistor och utvecklades omkring 1980 av Jayant Baliga vid General Electric.

IGBT-transistorer förekommer bland annat i kraftelektroniken i moderna lok. En annan, mer vardaglig, applikation av IGBT-transistorer är i vissa typer av dimrar. För varvtalsstyrning av asynkronmotorer används idag IGBT mycket ofta - både som enskilda komponenter och som färdiga IGBT moduler i form av hel- eller halvbryggor.

Källor

Externa länkar 
 

Elektronik
Transistor
Elektroteknik
Elektriska komponenter
Gunnar Müllern

Gunnar Anders Bertil Müllern, född 16 juni 1904 i Näskott, Jämtlands län, död 4 november 1973 i Essinge församling, Stockholm, var en svensk journalist, redaktör och författare.

Familj 
Han gifte sig 1934 med Sonja Lindgren (född 1906) och de fick fyra barn (födda 1935-1947).

Biografi 
Gunnar Müllern studerade 1920-1921 vid Lycée Malesherbes i Caen, Frankrike, och tog 1923 studentexamen vid Beskowska skolan i Stockholm. Han studerade 1924-1925 vid Lunds universitet. Han var anställd vid polisverket i Stockholm fram till 1928.

Han var reporter i Nya Dagligt Allehanda till 1936 och från detta år i Stockholms-Tidningen. Han var 1939 Stockholms-Tidningens och Aftonbladets korrespondent i Paris, Aftonbladets korrespondent i finska vinterkriget, dess korrespondent i Berlin 1940-1942 och krigskorrespondent vid väst- och östfronterna. Han var utrikespolitisk medarbetare i Aftonbladets hemmaredaktion från 1942 och ännu 1969.

Han blev 1948 amanuens i Frimurarordens arkiv och bibliotek.

Aftonbladet höll en konservativ/protysk linje under andra världskriget och köptes av LO först 1956.

Bibliografi
 Nya signaler (1927), roman
 Konkurs : ett divertissemang (1928)
 Tjolians discipel (1929)
 Det har inte stått i tidningen : en svensk utlandsjournalists minnen från två krigsår (1942), även översatt till finska
 Fredrik Coyet : Förste svensken i Japan : han som miste Formosa (1963), om Fredrik Coyet
 Siste man från Tsushima : kommendör B.M. Tjetveruhins minnen från rysk-japanska kriget (1966), tillsammans med Boris Tjetveruhin

Referenser

Noter

Källor
  (supplementet)
 
  och 1981 (dödsdatumet)

Externa länkar
 

Män
Födda 1904
Avlidna 1973
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Näskotts socken
Trisomi-mosaiksyndrom 21

Mosaicism för trisomi 21, även kallad trisomi 21-mosaik och Downs syndrom-mosaik är en kromosomavvikelse som innebär att den drabbade personen både har celler med en normal uppsättning av kromosomer och celler med tre kromosomer (så kallad trisomi). Förekomsten av olika uppsättningar av kromosomer/genotyper kallas mosaicism. En del anser att mosaik är en mildare form av Downs syndrom. Cirka 2 procent av alla personer med Downs syndrom har mosaik. Mosaic Down Syndrome on the Web 

Trisomi 21-mosaik kan uppstå på två sätt. Antingen på grund av nondisjunction under tidig celldelning, vilket leder till att några celler drabbas av trisomi 21. Det kan även uppstå genom att Downs syndrom börjar utvecklas hos embryot, men att vissa celler genom nondisjunction återgår till normalt kromosomarrangemang.

Referenser

Kromosomavvikelser
Syndrom

en:Genetic_origins_of_Down_syndrome#Mosaicism
Aleksandra von Engelhardt

Aleksandra von Engelhardt (ryska: Александра фон Энгельгардт), född 1754, död 1838, rysk affärskvinna, adelsdam, hovdam till Katarina den stora, systerdotter och förtrogen till Potemkin. Hon var en inflytelserik och välkänd personlighet under Katarinas regeringstid. 

Dotter till Wassily von Engelhardt och Potemkins syster Marfa Jelena Potemkin. Hon presenterades vid hovet med sina fem systrar 1775, där de blev hovets mest favoriserade kvinnor, kända som hovets "juveler" och behandlade som medlemmar av kejsarfamiljen och kallades "Informella storfurstinnor". Deras intima relation till Potemkin var ett av tidens stora skvallerämnen : Aleksandra ersatte 1779 Varvara som Potemkins partner, och ersattes av Jekaterina 1780, med vilken Potemkin hade ett sporadiskt förhållande i resten av livet, men fortsatte vara hans nära vän. Hon var en inflytelserik kraft vid hovet, och beskrivs som en skicklig intrigmakare: hon mottog mutor som agent för britterna, och anses ha varit den som år 1779 åstadkom att både Ivan Rimskij-Korsakov och Praskovja Bruce störtades genom att avslöja deras förhållande för Katarina. Hon agerade som Potemkins värdinna, beskrevs som hans närmaste vän och vårade honom vid hans dödsbädd; vid hans död ska hon ha ärvt Potemkins och Katarinas hemliga vigselbevis.      

Hon beskrevs som vacker, obildad men intelligent, viljestark och med ett fint sätt som skickligt dolde hennes okunnighet. Hon var en skicklig affärskvinna som tjänade miljoner på vete och timmer med vilka hon betala makens stora skulder. Hon blev gift med en polsk adelsman, Franciszek Ksawery Branicki, år 1781.

År 1791 ville hon att Potemkin skulle bestiga Polens tron, och i många år ansågs det att Potemkin hade planer på att göra hennes barn till polska tronarvingar.    

Hon ryktades ha varit hemlig dotter till Katarina och kallades hela sitt liv "informell medlem av den kejserliga familjen".

Källor 
 Simon Sebag Montefiore : Potemkin och Katarina den stora - en kejserlig förbindelse (2006)

Kvinnor
Födda 1754
Avlidna 1838
Ryska hovdamer
Polsk adel
Personer inom Rysslands näringsliv under 1700-talet
Personer inom Rysslands näringsliv under 1800-talet
Katarina den storas hov
Madison Square Garden Sports

Madison Square Garden Sports Corp. är ett amerikanskt förvaltningsbolag som äger och driver idrottslagen Hartford Wolf Pack i American Hockey League (AHL); New York Knicks i National Basketball Association (NBA); New York Rangers i National Hockey League (NHL) och Westchester Knicks i NBA G League samt e-sportorganisationen Counter Logic Gaming. De har även ägt New York Liberty i Women's National Basketball Association (WNBA).

Historik
Företaget har sitt ursprung från 1994 när telekommunikationsföretaget Cablevision Systems och konglomeratet ITT Corporation köpte tillsammans inomhusarenan Madison Square Garden och idrottslagen New York Knicks och New York Rangers från Viacom för omkring 1,1 miljarder amerikanska dollar. Tre år senare köpte Cablevision ut ITT för 650 miljoner dollar. Den 10 februari 2010 offentliggjordes det att Cablevision skulle knoppa av dotterbolaget i förmån av att det skulle vara ett publikt aktiebolag och blev börsnoterad på Nasdaq. Året därpå bytte de namn till The Madison Square Garden Company. I november 2017 sålde företaget dambasketlaget New York Liberty (WNBA) efter att ha varit med och grunda dels Liberty och dels WNBA 1997.

Den 31 mars 2020 meddelades att företaget skulle knoppa av allt som inte hade med ägande av idrottslag i ett nytt företag med namnet Madison Square Garden Entertainment. De meddelade samtidigt att företaget skulle få sitt nuvarande namn. Den 20 april slutfördes affären.

Tillgångar

Nuvarande
Counter Logic Gaming (e-sport)
New York Knicks (NBA)
Westchester Knicks (NBA G League)
New York Rangers (NHL)
Hartford Wolf Pack (AHL)

Tidigare
New York Liberty (WNBA)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 2010
Amerikanska holdingbolag
Företag i New York
Företag listade på NYSE
New York Knicks
New York Rangers
Hartford Wolf Pack
Martha Grönvall

Brita Martha Fredrique Grönvall, född 16 september 1888 i Lund, död 18 december 1978 i Örebro, var en svensk pedagog, lärare och skolledare.

Hon var dotter till stadskomministern Olaus Peter Segerberg och Ebba Rosina Grönvall.

Martha Grönvall utexaminerades 1910 från Högre lärarinneseminariet i Stockholm, HLS. Hon var därefter lärare 1910–1912 i Visby högre flickskola, 1912–1915 i Malmö högre allmänna läroverk för flickor, 1915–1924 i Lunds fullständiga läroverk för flickor (Lindebergska skolan) i Lund och 1924–1927 vid Ateneum för flickor i Stockholm. 1925 utexaminerades hon dessutom från HLS:s fjärde avdelning.

Hon var 1927–1932 föreståndare för Risbergska skolan, en privatägd flickskola i Örebro, och 1932–1954 rektor för dess fortsättning under namnet kommunala flickskolan i Örebro.

Hon var ledamot av 1936 års lärarutbildningssakkunniga och av 1938 års flickskolesakkunniga (statliga utredningar) för flickskolans reformering. Hon tog livlig del i Örebros kommunala liv, bland annat som stadsfullmäktig 1937–1939 och som kyrkofullmäktig. Hon var ordförande i Fredrika Bremer-förbundets Örebroavdelning 1928–1939 och hon tillhörde centralstyrelsen för flick- och samskoleföreningen. År 1932 publicerade hon "Risbergska skolan 1863–1932". Hon gjorde resor i Tyskland, Frankrike, Belgien och Holland. Martha Grönvall var ledamot av Vasaorden. Hon var ogift.

Lärarinneseminariet samt skolor där Martha Grönvall var lärare

Noter

Källor

 och år 1981 (för dödsdatumet)
Dödsannons i Svenska Dagbladet, 22 december 1978, sid. 12

Kvinnor
Födda 1888
Avlidna 1978
Svenska skolledare under 1900-talet
Ledamöter av Vasaorden
Lärare från Lund
Naim Süleymanoğlu

Naim Süleymanoğlu, efter namnbytet från Naim Syuleĭmanov, född den 23 januari 1967 i Momtjilgrad i Bulgarien, död den 18 november 2017 i Istanbul i Turkiet, var en bulgarisk-turkisk tyngdlyftare. Under sin karriär vann han sju VM-guld och tre OS-guld; två av VM-gulden togs för Bulgarien och resten för Turkiet.

Biografi

Bakgrund
Naim Süleymanoğlu, föddes i Bulgarien av turkisk etnicitet, slog igenom som 14-åring när han vann junior-VM i Rio de Janeiro 1982 i klassen -52 kg. 

Efter att ha slagit flera världsrekord var Naim storfavorit till guldet i klassen -60 kg vid olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles, Kalifornien i USA. Där fick han dock inte tävla eftersom Bulgarien, som de övriga länder i östblocket, bojkottade spelen. 

Året därpå blev han världsmästare för första gången när VM hölls i Södertälje, Sverige.

Avhopp och karriär som turkisk medborgare
Efter ännu ett VM-guld för Bulgarien 1986 i Sofia, hoppade han av på den turkiska ambassaden i Melbourne under världscupfinalen samma år. Detta förklarades som en protest mot behandlingen av den turkiska minoriteten i Bulgarien.

Som turkisk medborgare tog han namnet Naim Süleymanoğlu. Men för att tävla för Turkiet i olympiska sommarspelen 1988 i Seoul var Turkiet tvunget att betala 1 000 000 dollar till den bulgariska staten. Där gjorde han succé och vann guld. Süleymanoğlu blev, också på grund av sin livshistoria, en av de mest uppmärksammade deltagarna i spelen och en stor nationalhjälte i Turkiet. 

Förutom ytterligare fem VM-guld försvarade han sina guldmedaljer vid olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona och 1996 i Atlanta. Naim Süleymanoğlu blev därmed den första tyngdlyftaren att vinna tre OS-guld.

Efter OS-guldet 1996 avslutade Naim sin karriär, men gjorde comeback vid olympiska sommarspelen 2000 i Sydney. Han misslyckades dock i alla tre försöken på ingångsvikten 145 kg i ryck och blev resultatlös. Efter OS i Sydney slutade han för gott.

Personbästa på tävling
Naim Süleymanoğlu som var cirka 150 cm lång kallades ofta för "Pocket-Hercules". De bästa resultat han nådde var:

 Ryck: 152,5 kg (klass -60 kg)
 Stöt: 190 kg (klass -60 kg)
 Totalt: 342,5 kg (klass -60kg)

Detta var guldresultatet i OS i Seoul 1988.

Källor

 Tidskriften Nya Kraftsport, CeWeFörlaget

Turkiska tyngdlyftare
Bulgariska tyngdlyftare
Olympiska guldmedaljörer 1988
Olympiska guldmedaljörer 1992
Olympiska guldmedaljörer 1996
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Turkiet
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Turkiet
Tävlande i tyngdlyftning vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Turkiet
Världsrekordhållare
Födda 1967
Avlidna 2017
Män
Länsväg T 597

Länsväg T 597 är en övrig länsväg som går mellan Skyllberg (riksväg 50) och Hjortkvarn (riksväg 51). Från Hjortkvarn börjar den från Norrköpingsvägen i en så kallad T-korsning, bredvid sågverket och där är det grusstandard som följer i 12 km genom Haddebo. Några kilometer före Närkesberg ändras standarden till asfalt, vägen går via Gålsjö, Rönneshytta och över riksväg 50 till Skyllberg.

Viltvarningar
Det råder stor viltvarning längs denna 30,7 km långa väg i södra Bergslagen: älg, hjort och vildsvin.

Se även
 Lista över sekundära länsvägar i Sverige

T 597
Länsvägar i Örebro län
Storblommig cylindertrattkaktus

Storblommig cylindertrattkaktus (Eriosyce chilensis) är en art inom trattkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
Storblommig cylindertrattkaktus är en klotformad till cylindrisk kaktus som blir upp till 100 centimeter hög 6 till 12 centimeter i diameter, och är blekgrön i färgen. Den är uppdelad i 20 till 21 åsar som är 10 till 12 millimeter höga, och inskurna mellan areolerna. Den har många taggar som i princip täcker hela plantan. Taggarna består av 6 till 8 mörkspetsiga centraltaggar som blir cirka 2 centimeter långa. Runt dessa finns upp till 20 något tunnare, gulaktiga radiärtaggar som blir mellan 10 och 15 millimeter långa. Blommorna är trattformade, utvecklas ur unga areolerna och det kan bli mer än en per areol. Blommorna är djuprosa, gula eller vitaktiga.

Synonymer
Echinocactus chilensis Hildm. ex K.Schum. 1898
Neoporteria chilensis (Hildm. ex K.Schum.) Britton & Rose 1922
Chilenia chilensis (Hildm. ex K.Schum.) Backeb. 1939
Neochilenia chilensis (Hildm. ex K.Schum.) Backeb. 1951
Pyrrhocactus chilensis (Hildm. ex K.Schum.) F.Ritter 1959
Pyrrhocactus chilensis var. albidiflorus F.Ritter 1980
Eriosyce chilensis var. albidiflora (F.Ritter) Katt. 1994

Källor

St Växtindex 
Krukväxter 
Kaktusväxter
Växter i Chile
Selensyra

Selensyra är en oxosyra av selen med formeln H2SeO4. Salter av selensyra kallas selenater.

Egenskaper
Selensyra är analog med svavelsyra och är i likhet med den en stark syra. Vid temperaturer över 200 °C sönderfaller den till selensyrlighet och syrgas.

Smält, koncentrerad selensyra kan lösa guld och bildar en rödgul lösning av guld(III)selenat (Au2(SeO4)3).

Framställning
På grund av att selentrioxid är instabilt går det inte att framställa selensyra genom att lösa selentrioxid i vatten på samma sätt som svavelsyra bildas när svaveltrioxid löses i vatten.

I stället går det att oxidera selendioxid med väteperoxid.

En annan metod är att oxidera rent selen i vatten med klorgas.

Se även
Selensyrlighet
Svavelsyra

Källor

Selenater
Oxiderande syror
Selensyrlighet

Selensyrlighet är en oxosyra av selen med formeln H2SeO3. Salter av selensyrlighet kallas seleniter.

Framställning
Selensyrlighet bildas när selendioxid löses i vatten.

Användning
Selensyrlighet används för patinering av koppar, brons och mässing. Det ger en vacker mörkbrun yta.

Se även
Selensyra
Fosforsyrlighet

Källor
Material Safety Data Sheet

Seleniter
Oxiderande syror
De svarta skeppen

De svarta skeppen (på japanska 黒 船, kurofune) var namnet på fartyg som anlände till Japan mellan 1400- och 1800-talet. Ordet "svart" avser den svarta färgen på de äldre segelfartyg, även den svarta röken från de koleldade ångmaskiner som fanns för framdrivningen i de i amerikanska fartygen. De skepp som främst avses är Mississippi, Plymouth, Saratoga, och Susquehanna, som anlände den 14 juli 1853 till Uraga Harbor (del av dagens Yokosuka) i prefekturen Kanagawa, Japan. Dessa stod under ledning av den amerikanske befälhavaren Matthew C. Perry.

Perrys militära överlägsenhet var en faktor i förhandlingarna om ett fördrag som möjliggjorde amerikansk handel med Japan, vilket slöts i Sakoku (锁 国).

Följande år, vid konventet i Kanagawa, återvände Perry med åtta fartyg och tvingade shogun att underteckna "Fördrag om fred och vänskap", upprättandet av formella diplomatiska förbindelser mellan Japan och USA.

Japanerna insåg att de låg långt efter den övriga världen, både ekonomiskt och politiskt. År 1854 accepterades de amerikanska kraven och hamnarna öppnades. Senare slöts även liknande avtal med de övriga kolonialmakterna och flera utländska konsuler och beskickningar installerades.

Inom fem år hade Japan tecknat liknande avtal med andra västländer. Harrisfördraget undertecknades med Förenta staterna den 29 juli 1858.

Detta blev starten på Japans modernisering av samhället.

Källor

Segelfartyg
Japans historia
Sjöhistoria
WP:Projekt Japan
Japan under 1850-talet
1853 i Asien