kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ödlehök

Ödlehök (Kaupifalco monogrammicus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer på savann i Afrika söder om Sahara. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Ödlehöken är en liten och knubbig, gråaktig hök med tydligt ljus strupe som delas i tu av ett vertikalt svart streck. På den svarta stjärten syns en eller sällsynt två breda vita tvärband. Den är mer kortbent och kraftigare byggd än de flesta Accipiter-hökar. Mest lik är gabarhöken, som även den har ett brett vitt band på övergumpen, men ödlehöken skiljer sig genom strupteckningen, ljusa stjärtband och ljus stjärtspets. Lätet är ett gällt "peeee-eeeuuu" eller upprepat "whuuua-whuuua-whuuaa".

Utbredning och systematik 
Arten placeras som ensam art i släktet Kaupifalco. Den delas upp i två underarter:
 Kaupifalco monogrammicus monogrammicus – förekommer från Senegal och Gambia till Etiopien, Uganda och Kenya.
 Kaupifalco monogrammicus meridionalis – förekommer från södra Kenya till Angola, norra Namibia och norra Sydafrika.

Vissa behandlar den som monotypisk.

Levnadssätt 
Ödlehöken hittas enstaka eller i par i öppen savann. Där ses den ofta sitta i det öppna, spanande efter just ödlor, men även bland annat insekter och ormar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Arten kallades tidigare ödlevråk på svenska men har bytt namn eftersom den är närmare släkt med hökar i Accipiter än med vråkar.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhuvad glada

Gråhuvad glada (Leptodon cayanensis) är en amerikansk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Gråhuvad glada är en distinkt rovfågel med grått huvud, mörka ögon och, olikt de flesta rovfåglar, avsaknad av gult i ansiktet. Ungfågeln har två olika dräkter, båda med två till tre breda ljusgrå stjärtband. Den ena är mörkbrun på huvud och ovansida, medan undersidan är mörkstreckat vitaktig. Den andra har vit undersida och vitt huvud med en liten svart hätta. I flykten är vingslagen lösa och flaxiga. Lätet är utdraget och skrattande.

Utbredning och systematik 
Gråhuvad glada delas in i två underarter med följande utbredning:
 Leptodon cayanensis cayanensis – förekommer från sydöstra Mexiko till västra Ecuador, Guyanas högland och Amazonområdet samt på Trinidad och Tobago.
 Leptodon cayanensis monachus – förekommer från centrala Brasilien till östra Bolivia, norra Argentina och Paraguay.

Levnadssätt 
Gråhuvad är en fåtalig rovfågel som förekommer i låglänta tropiska skogar där den ofta sitter dold i trädkronor. Födan omfattar allt från insekter till fåglar, ormar, ormar, trädlevande geckoödlor, grodor och till och med mollusker. Den har också setts nära silkesapor tålmodigt väntande på att de ska skrämma upp cikador eller vårtbitare. Arten spelflyger med snabba och fladdrande nedåtgående vingslag.

Status 
Gråhuvad glada minskar i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig. Det globala beståndet uppskattas till i storleksordningen mellan 50 000 och en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats gråhuvad gökfalk.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Halsbandsglada

Halsbandsglada (Leptodon forbesi) är en starkt hotad fågel i familjen hökar som enbart förekommer i ett litet område i Brasilien.

Utseende och läten 
Halsbandsgladan är en stor (50 cm) tvåfärgad glada. Huvudet är mestadels vitt, på hjässan och huvudsidorna pärlgrå men detta är svårt att se i fält. Ovansidan är svartaktig med vita fjäderspetsar på skapularerna, armpennorna och inre handpennorna. Undersidan är vit, liksom täckarna och framkanten på undersidan av vingen. Stjärten är askvit med ett svart subterminalt band och vit spets.

Arten är mycket lik nära släktingen gråhuvad glada, men skiljer sig på det vita på huvudet och vingundersidorna. Ung gråhuvad glada av ljus fas är brunare ovan, har svart hjässa och saknar vita spetsar på ovansidans fjädrar. Lätet beskrivs som en serie med korta "kua-kua-kua-kua".

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för Pernambuco och Alagoas, ett mindre område i nordöstra Brasilien. Den ansågs tidigare utgöra en form av gråhuvad glada men urskiljs numera allmänt som egen art efter morfologiska studier.

Släktskap 
Halsbandsgladan tillhör en grupp med rovfåglar som även inkluderar bivråkar i Pernis och Henicopernis, bazor, amerikanska gladorna i Chondrohierax, australiska gladorna i Lophoictinia och Hamirostra samt madagaskarörn.

Status och hot 
Halsbandsgladans kända bestånd är mycket litet, understigande 1000 vuxna individer. Den förekommer dessutom i områden där habitatförluster sker. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Alexander Forbes (1855-1883), brittisk zoolog och samlare av specimen i tropiska Afrika och Brasilien.

Noter

Externa länkar

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitvråk

Vitvråk (Pseudastur albicollis) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Vitvråken är en spektakulärt tecknad vråk med relativt breda vingar och kort stjärt. Fjäderdräkten är helvit med svarta vingspetsar och ett svart stjärtband. Ungfågeln har mer svart på vingarna, liksom adulta fåglar i södra Centralamerika. Karakteristiskt är också mörka ögon och ljust gråaktigt vid näbbroten, där de flesta andra vråkar är gula.

Utbredning och systematik 
Vitvråken förekommer i Centramerika och nordöstra Sydamerika. Den delas upp i fyra underarter med följande utbredning:
 Pseudastur albicollis ghiesbreghti - förekommer i skogar från södra Mexiko till Guatemala och Belize
 Pseudastur albicollis costaricensis - förekommer från Honduras till Panama och västra Colombia
 Pseudastur albicollis williaminae - förekommer från nordvästra Colombia till nordvästligaste Venezuela
 Pseudastur albicollis albicollis - förekommer i fuktiga skogar i Guyanaregionen och Amazonbäckenet samt på Trinidad

Vitvråk placerades tidigare i släktet Leucopternis, men genetiska studier visar att den tillsammans med gråryggig vråk och mantelvråk bör placeras i Pseudastur.

Levnadssätt 
Vitvråken hittas i tropiska låglänta skogar. Den ses vanligen kretsflyga på morgnarna eller sitta tyst på en gren uppe i trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer..

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbrynad vråk

Vitbrynad vråk (Leucopternis kuhli) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 
Vitbrynad vråk är en kompakt svartvit vråk. Kort stjärt och breda vingar ger den ett knubbigare intryck än andra skogslevande rovfåglar som skogsfalkar och hökar. Undersidan är vit och ovansidan svart med ett tydligt vitt ögonbrynsstreck. Den har mörkare svartstreckat huvud och tydligare ögonbrynsstreck än liknande svartmaskad vråk, som har vitt huvud med en liten svart ögonmask.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i regnskogar i östra Peru, norra Bolivia och södra Amazonas i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den tyske ornitologen Heinrich Kuhl (1797-1821).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Vithuvad vråk

Vithuvad vråk (Buteogallus lacernulatus) är en hotad fågel i familjen hökar som enbart förekommer i syöstra Brasilien.

Utseende och läte 
Vithuvad vråk är en medelstor (43–48 cm) svart och vit rovfågel med runda, breda vingar och kort stjärt. Huvudet är vitt, på främre delen av hjässan, nacken och övre delen av ryggen med grå anstrykning, Undersidan är helvit. Ryggen är svart, liksom vingarna, med viss vitaktig fläckning på tertialerna. Den korta stjärten är vit med svart längst in och i ett tunt ändband. Ögat är gult, liksom vaxhuden och benen. Ungfågeln är mörkstreckad på hjässa och nacke, med rostbruna spetsar på vingtäckare och skapularer. Lätet är inte beskrivet.

Utbredning och systematik 
Arten har sitt utbredningsområde i kustnära skogar i sydöstra Brasilien. Vithuvad vråk placerades tidigare i släktet Leucopternis, men genetiska studier visar att bör placeras i Buteogallus.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar på grund av en liten och fragmenterad population samt förmodad fortsatt förlust av habitat och direkt förföljelse. Världspopulationen uppskattas till under 10.000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Svartmaskad vråk

Svartmaskad vråk (Leucopternis melanops) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Svartmaskad vråk är en satt och rätt liten svartvit vråk. Ytligt sett är den mycket lik vitvråken, men är mycket mindre med orange, ej blågrå, vaxhud vid näbben. Karakteristiskt är också en tydlig svart ansiktsmask som gett arten sitt namn. Den är också lik närbesläktade arten vitbrynad vråk, men har mindre svart streckning på huvud och hals, liksom vita fläckar på ryggen. Lätet är en ljus och genomträngande fallande vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydamerika från sydöstra Colombia till södra Venezuela, nordöstra Ecuador och norra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Genetiska studier visar att svartmaskad vråk är systerart till vitbrynad vråk (’’L. kuhli’’). Dessa har tidigare ansetts utgöra en och samma art, men har konstaterats häcka sympatriskt i Brasilien och sydöstra Peru.

Levnadssätt 
Arten hittas i fuktiga skogar där den både jagar och tar sitt plats inne bland träden. Födan består av relativt små byten som grodor och ormar. Dess häckningsbiologi är okänd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråryggig vråk

Gråryggig vråk (Pseudastur occidentalis) är en starkt hotad sydamerikansk rovfågel. Den förekommer endast i västra Ecuador och nordvästra Peru.

Utseende och läten 
Gråryggig vråk är en medelstor (45–48 cm), svartvit vråk. Adulta fågeln är svartaktig på vingar och mantel, på huvud och nacke vitstreckat grå. Stjärten är vit med ett brett, svart subterminalt band. Undersidan är vit och benen gula. Ungfågeln är brunare ovan med brun streckning på manteln. Lätet beskrivs som ett högljutt skri likt vitvråken som ofta upprepas, framför allt i flykten.

Utbredning och systematik 
Gråryggig vråk förekommer i skogar i västra Ecuador och angränsande nordvästra Peru. Arten placerades tidigare i släktet Leucopternis, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Gråryggig vråk har därför tillsammans med nära släktingarna vitvråk och mantelvråk lyfts ut i ett eget släkte, Pseudastur.

Levnadssätt 
Gråryggig vråk hittas i både torra lövskogar och fuktiga städsegröna skogar, men påträffas oftare i de senare, vanligen från 100 till 1 400 meters höjd, dock ibland så högt som 2 900 meter. Arten kan ses födosöka i av människan rätt påverkade miljöer kring Machalilla National Park och i skogsbryn i Esmeraldas, Piñas och Manta Real samt i Tumbes National Reserve. Födan består av ödlor, krabbor, ormar, gnagage, småfåglar, grodor, daggmaskar och större insekter. Den verkar kunna häcka året runt.

Status 
Gråryggig vråk är en mycket fåtalig fågel med en världspopulation bestående av under 1 000 vuxna individer. Den tros dessutom minska kraftigt i antal till följd av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Blyvråk

Blyvråk (Cryptoleucopteryx plumbea) är en fåtalig sydamerikansk fågel i familjen hökar.

Utseende och läten 
Blyvråk är en 36–38 cm lång mörkgrå rovfågel med fin tvärbandning på nedre delen av buken och på "låren". Den rätt korta stjärten har ett vitt band mitt på. Näbb, ben och vaxhud är alla orangefärgade. I flykten är den rätt satt, med korta rundade vingar och kort stjärt. Vingundersidorna är vita med svarta spetsar på handpennorna. Lätet återges i engelsk litteratur som högljutt visslande "weeeeééaa...weeeeééaa...wëëa-wëëa".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Panama till västra Colombia, Ecuador och de allra nordvästligaste delarna av Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Arten har tidigare ansetts stå nära skiffervråken och tillsammans placerades de fram tills nyligen i släktet Leucopternis. Genetiska studier visar dock dels att de inte alls är nära släkt, dels att Leucopternis är parafyletiskt gentemot andra släkten som Buteogallus och Buteo. Blyvråk utgör en egen utvecklingslinje som är systergrupp till Buteogallus och förs därför numera som ensam art till det egna släktet Cryptoleucopteryx (skiffervråken är en del av Buteogallus).

Levnadssätt 
Fågeln hittas i tropiska regnskogar i relativt låglänta områden. Födan är dåligt känd, men grodor, krabbor, fisk och vattenlevande ormar har noterats. Dess häckningsbiologi är okänd.

Status och hot 
Världspopulationen uppskattas till endast mellan 10 000 och 20 000 vuxna individer och arten tros också minska i antal till följd av habitatförstörelse. Den listades därför tidigare som sårbar av internationella naturvårdsunionen IUCN. Efter uppgifter som visar att arten trots allt tolererar viss påverkan på skogen nedgraderades den dock 2020 till den lägre hotkategorin nära hotad (NT).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Mantelvråk

Mantelvråk (Pseudastur polionotus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 
Mantelvråken är en rätt stor vråk med kort stjärt och mycket breda vingar. Huvudet är vitt, liksom buken och stjärten, medan ryggen är svart med vita tvärband. Arten liknar vithuvad vråk, men är större, med blått längst in på näbben och helvitt på stjärten. Ungfågeln är ljusare ovan med några få mörka fläckar på huvudet.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i tropiska och subtropiska skogar i östra Brasilien till norra Uruguay och i östra Paraguay. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Leucopternis, men genetiska studier visar att den tillsammans med gråryggig vråk och vitvråk bör placeras i Pseudastur.

Levnadssätt 
Mantelvråken hittas i ordentligt beskogade områden. Där ses den ofta kretsa över trädtaket eller sitta synligt på en exponerad sittplats.

Status 
Mantelvråken har en liten världspopulation, uppskattad till mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och fragmentering. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Bandad vråk

Bandad vråk (Morphnarchus princeps) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Bandad vråk är en kraftig vråk med en kroppslängd på 51–57 cm och vingbredden 112–124 cm. Den är helsvart ovan och på bröstet, med tunna tvärband i svart och vitt på resten av undersidan och undre vingtäckarna. Stjärten är gråaktig längst in, svart längst ut och med ett vitt band innanför. Vaxhuden och benen är gula, ögonen mörkblå. Ungfågeln liknar den adulta, men har smala vita fjäderkanter på nacke, mantel och övre vingtäckare.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är bergsskogar i Costa Rica till Colombia och norra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Leucopternis, men efter genetiska studier förs den numera till det monotypiska släktet Morphnarchus.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Skiffervråk

Skiffervråk (Buteogallus schistaceus) är en sydamerikansk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer i sumpmarker i Amazonområdet. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Skiffervråken är en 41–46 lång och rätt satt blygrå vråk med ljusa ögon. Stjärten är gråsvart med ett vitt band mitt på och en smal vit spets. Den är vidare bjärt orangeröd på benen och vaxhuden. Lätet är en högljud vissling, "PEEeeeeaa".

Utbredning och systematik 
Skiffervråk förekommer i Sydamerika i Amazonområdet från sydöstra Colombia och sydvästra Venezuela söderut genom östra Ecuador och östra Peru till norra och östra Bolivia och österut till nordöstra Franska Guyana och centrala norra delen av Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Skiffervråk placerades tidigare i släktet Leucopternis, men genetiska studier visar att den bör placeras i Buteogallus.

Levnadssätt 
Skiffervråken hittas i sumpskogar upp till 500 meters höjd där den ofta ses sitta exponerad på en gren. Den flyger vanligen endast korta sträckor och ses sällan kretsflyga. Födan består av ormar, ödlor, grodor, fisk, krabbor och insekter. Häckningsbiologin är okänd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråvit vråk

Gråvit vråk (Leucopternis semiplumbeus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer i södra Centralamerika och nordvästra Sydamerika. Arten är fåtalig och minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Gråvit vråk är en liten (31–36 cm), satt och kortvingad vråk med karakteristiskt tvåfärgad dräkt: mörkgrå ovan och vit under. Den har vidare tydligt gula ögon samt orangefärgad vaxhud och orangefärgade ben. Den är mer svartaktig på vingovansida och stjärt, den senare med ett eller ibland två vita tvärband. Ungfågeln är vitstreckad på huvudet, vitfläckig på manteln och tunt svartstreckad på bröstet. Stjärten har två vita band, ibland spår av ett tredje. Under häckningstid är arten ljudlig då den avger serier med genomträngande uppåtgående visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Honduras i Centralamerika söderut till västra Colombia och nordvästra Ecuador. Fynd finns även från västra Amazonas nära Iquitos i Peru som kan utgöra en tidigare okänd population av gråvit vråk, alternativt en ny, obeskriven art. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Gråvit vråk hittas i fuktiga skogar i låglänta områden och lägre bergstrakter. Arten är dåligt känd, men tros livnära sig mestadels på ödlor och ormar som den fångar genom utfall från sittplats. Nästan inget är känt om dess häckningsbiologi annat än anekdotiska fynd av bobygge i kronan av ett högt träd i Costa Rica i januari. En hane i häckningstillstånd har även observerats i Colombia i februari.

Status och hot 
Arten minskar i antal och har en liten världspopulation uppskattad till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer. Utbredningsområdet är dock relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Tofsörn

Tofsörn (Lophaetus occipitalis) är en afrikansk fågel i familjen hökar. Den är närmast släkt med den asiatiska svartörnen och skrikörnarna i Clanga. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Tofsörnen är en liten (52–58 cm) mörk örn som gör skäl för sitt namn med en mycket lång huvudtofs. Karakteristiskt är också de vitfjädrade ”byxorna” och i flykten tydliga vita ”fönster” i vingarna och svartvitbandad stjärt. Flykten är direkt med grunda vingslag. Lätet är ett ljust skri, ”kee-ah”, under spelflykt eller från sittande fågel.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Afrika söder om Sahara, närmare bestämt från Senegal och Gambia österut till Eritrea och Etiopien, sällsynt i Somalia, och vidare söderut till nordöstra Namibia, norra Botswana, Zimbabwe, Moçambique samt östra och södra Sydafrika. I de torraste delarna av södra Afrika saknas arten.

Systematik 
Tofsörn placeras som enda art i släktet Lophaetus. DNA-studier visar att dess närmaste släktingar sannolikt är den asiatiska svartörnen (Ictinaetus malaiensis) och skrikörnarna i Clanga. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tofsörnen hittas i skogslandskap, plantage och skogsbryn, framför allt nära vatten. Den ses ofta sitta exponerat i döda träd eller på telefonstolpar. Födan består mestadels av små gnagare och näbbmöss, i södra Afrika framför allt egentliga öronråttor. Fågeln lägger vanligen ägg under regnperioden, men kan häcka framgångsrikt senare under samma år.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
På svenska har fågeln även kallats afrikansk tofsörn.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Tvärstjärtad glada

Tvärstjärtad glada (Lophoictinia isura) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 
Tvärstjärtad glada är en 50–56 cm lång, slank rovfågel med litet huvud och långa vingar. Ytligt sett liknar den en brun glada, men stjärten är tvärt avskuren. Vidare är den gräddvit på panna och ansikte samt rostfärgad i nacken och på undersidan. På halsen syns svarta streck. Ungfågeln är rödare på huvudet och mindre streckad.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i hela Australien. Den placeras som ensam art i släktet Lophoictinia . Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tvärtstjärtad glada hittas i öppna skogar och buskmark. Den ses ofta segla precis ovan trädtopparna, vanligen med rätt små vingrörelser. Arten påträffas enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien