kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Uno Lindelöf

Uno Lorenz Lindelöf, född 30 mars 1868 i Helsingfors, död där 7 februari 1944, var en finländsk filolog; son till Lorenz Lindelöf och bror till Ernst Lindelöf.

Lindelöf blev student 1885 och filosofie doktor 1890. Han studerade 1890–1891 romansk filologi för Gaston Paris och under olika tider engelsk filologi i Oxford, London och Cambridge. År 1892 utnämndes han till docent i germansk filologi vid Helsingfors universitet och 1907 till e.o. professor i engelsk filologi. Han publicerade en mängd arbeten särskilt på den fornengelska dialektforskningens område.

Lindelöf ägnade särskild uppmärksamhet åt skolfrågor, bland annat som ledamot av 1906 års stora skolkommitté. Han var ledamot för adeln vid ståndslantdagarna 1897, 1899, 1900 och 1904 samt, vald av Svenska folkpartiet, av lantdagarna 1909-13, varefter han avböjde återval. Vid alla var han ordförande i kulturutskottet.

Bibliografi i urval
Die Sprache des Rituals von Durham (1892)
Beiträge zur Kenntnis des Altnorthumbrischen (i "Mémoires de la société néophilologique à Helsingfors" 1893)
Glossar zur altnorthumbrischen Evangelienübersetzung in der Rushworth-Handschrift (i Finska Vetenskaps-Societetens "Acta", 1897)
Die sudnorthumbrische Mundart des 10. Jahrhunderts (i "Bonner-Beiträge zur Anglistik", 1901)
Studien zu altenglischen Psalterglossen (ibid., 1904)
Eine altenglische Interline-Arversion des Psalters in der Handschrift 427 des erzbischöflichen Lambeth Palace Library (två delar, 1909-14)

Källor
 
 
 
 Uno Lindelöf i 375 humanister. Helsingfors universitets humanistiska fakultet. 16.7.2015.

Finländska filologer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1868
Avlidna 1944
Män
Ugglan
Personer från Helsingfors
Curt-Steffan Giesecke

Curt-Steffan Giesecke, född 1 maj 1921 i Stockholm, död 23 januari 2016, var en svensk jurist, ekonom och företagsledare.

Biografi 
Curt-Steffan Giesecke blev juris kandidat 1945 och tog ekonomexamen vid Handelshögskolan i Stockholm 1948. Han anställdes 1947 som sekreterare vid Svenska Arbetsgivareföreningen, där han blev vice VD 1954 och var verkställande direktör mellan åren 1966 och 1978. Därefter var han VD för försäkringsbolaget Trygg-Hansa fram till 1986.

Som VD för SAF var han en synlig profil i en tid med omskrivna centrala förhandlingar mellan arbetsgivare och fackförbund. Giesecke var en tydlig motståndare till förslagen om löntagarfonder. Vid denna tid satsade SAF betydande resurser på opinionsbildning för fri företagsamhet och för att marknadsekonomin skulle få ett ökat genomslag i Sverige.

Under pseudonymen Ture Seck gav Giesecke 1945 ut antologin All världens limerickar tillsammans med Åke Runnquist (under den gemensamma pseudonymen Rune Åquist). Boken gavs ut på nytt ett flertal gånger. 

År 2009 hävdade Conny Persson, chef för Gävle stadsbibliotek, att han var säker på att Giesecke var den, som stod bakom pseudonymen Bo Balderson. Giesecke själv förnekade bestämt detta.

Under åren 1978–90 var Giesecke ledare för den svenska delen av nätverket Stay-behind, ett uppdrag som han övertog från Alvar Lindencrona. 

Giesecke var ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 1972.

Familj
Curt-Steffan Giesecke var far till Johan Giesecke och farfar till Peter Giesecke.

Bibliografi
All världens limerickar: en antologi (med Åke Runnquist, under pseudonymen "Ture Seck och Rune Åquist"), Limerickförl., Bromma, 1945
Tre föredrag vid SAF-konferensen "Löneutveckling under kontroll" i Göteborg den 10 maj 1966 (med Börje Strender), Svenska arbetsgivarefören. (SAF), Stockholm, 1966
Stann-Anders och likheten: inlägg i arbetsmarknadsfrågor, Bonnier, Stockholm, 1968
Två föredrag vid SAF-kongressen (med Curt Nicolin) (1977), SAF, Stockholm, 1977
Har vi råd att bli gamla?: om pensionernas framtid, Studieförb. Näringsliv och samhälle (SNS), Stockholm, 1983

Utmärkelser och ledamotskap
 H M Konungens medalj av 12:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM12 mserafb, 1989)
 Kommendör av Vasaorden (KVO, 6 juni 1970)
 Ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien (LIVA, 1972)

Referenser

Personer inom arbetsgivarorganisationer
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Kommendörer av Vasaorden
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Stockholm
Födda 1921
Avlidna 2016
Män
Namibe

Namibe är en provins i sydvästra Angola med en yta på 57 091 km² och 313 667 invånare. Delstatens huvudstad är Moçâmedes.

Angolas provinser
Ernest Hamy

Jules Théodore Ernest Hamy, född 22 juni 1842 i Boulogne-sur-Mer, departementet Pas-de-Calais, död 18 november 1908 i Paris, var en fransk antropolog. Han var farbror till Maurice Hamy.

Hamy var professor i antropologi vid Muséum national d'histoire naturelle i Paris och från 1880 direktör för Musée d'ethnographie vid Place du Trocadéro i samma stad. Han ägnade sig främst åt Sydamerikas indianer och mänskliga benrester i västeuropeiska stenåldersfynd. Mest bekant är hans tillsammans med Armand de Quatrefages de Bréau utgivna arbete Crania ethnica (1882). Hamy blev ledamot av Institut de France 1890 och utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1907.

Källor

Franska antropologer
Franska professorer
Franskt museifolk
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Boulogne-sur-Mer
Födda 1842
Avlidna 1908
Män
Ugglan
Chistije Prudi

Chistije Prudi (ryska: Чистые пруды) "Klara dammarna" är en tunnelbanestation på Sokolnitjeskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen invigdes 1935 som en av stationerna på Moskvas första tunnelbanelinje och ligger under Myasnitskajagatan och Turgenevskaja-torget och Klara Dammarnas boulevard och park. Ända fram till 1990 hette stationen Kirovskaja, och det finns fortfarande en byst av Sergej Kirov vid plattformens ena ände. Därefter bytte stationen namn till det nuvarande Klara Dammarna. Under 1992 bytte den mycket kortvarigt namn till Myasnitskaja, efter bara några dagar drogs namnbytet tillbaka.

Under kriget stängdes stationen och plattformarna inhägnades med plywood, den användes då som högkvarter för sovjetiska luftförsvarets ledning. Alla tåg passerade förbi den avstängda stationen.

1971 byggdes centralhallen om för att stationen skulle bli bytesstation till Kaluzjsko-Rizjskajalinjen. Rulltrappor byggdes i mitten av plattformen och en passage till stationen Turgenevskaja togs upp. Stor vikt lades vid att tillbyggnaden skulle likna stationens ursprungliga formgivning så mycket som möjligt.

Galleri

Se även 
 Moskvas tunnelbana
 Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1935
1935 i Sovjetunionen
Mira Pyne

Mira Pyne, folbokförd som Miira' My Chatarina Pyne, ogift Åkerman,, född 11 oktober 1974 i Kristinehamn är en svensk operasångerska, sopran.. Pyne debuterade våren 2008 som Floria Tosca i Operahögskolans årliga uppspel på Kungliga Operan och fick sitt genombrott i rollen som Magda Sorel i Gian Carlo Menottis opera Konsuln. 2009 var hon solist vid Nobelprisutdelningen där hon bland annat framförde Toscas bön ur Puccinis Tosca och Donna Annas första aria ur Mozarts Don Giovanni. På Operahögskolan var Erik Sædén hennes pedagog och mentor.

Mira Pyne har senare verkat som musiklärare vid det estetiska programmet på Carlforsska gymnasiet i Västerås.

Källor

Kvinnor
Födda 1974
Svenska sopraner
Levande personer
Budweiser/G.I. Joe's 200 1993

Budweiser/G.I. Joe's 200 1993 var ett race som var den sjunde deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1993. Racet kördes den 27 juni på Portland International Raceway. Emerson Fittipaldi tog hand om segern, med mästerskapsledaren Nigel Mansell på andra plats. Paul Tracy slutade på tredje plats, och han var den tredje och sista föraren på ledarvarvet.

Slutresultat

1993 i USA
Portland
1993
Freskkvartetten

Freskkvartetten var en svensk stråkkvartett verksam under åren 1965–1994. 

Kvartetten var anställd av Rikskonserter 1967–1973 och gjorde omfattande turnéer, särskilt i Europa och Nordamerika.

Medlemmar
 Lars Fresk (violin)
 Hans-Erik Westberg (violin)
 Lars-Gunnar Bodin (viola)
 Per-Göran Skytt (cello)

Priser och utmärkelser
1978 – Expressens kulturpris Spelmannen
1982 – Hugo Alfvénpriset

Diskografi (urval)
1974 – Bartók/Rosenberg
1974 – Eko från skog och fjäll
1976 – Sjostakovitj/Carlstedt
1987 – Stjärnan i periferin
1991 – Sallinen/Sibelius
1991 – Swedish String Quartets (Dag Wirén, Bo Linde, Daniel Börtz)

Källor

Freskkvartetten på MusikSök

Externa länkar
Diskografi på Discogs
Freskkvartetten på Svensk mediedatabas

Svenska stråkkvartetter
Upplösta svenska musikgrupper
Luigi Federico Menabrea

Luigi Federico Menabrea, greve, sedermera markis de Valdora, född 4 september 1809 i Chambéry, död där 24 maj 1896, var en italiensk militär, statsman och matematiker.
 
Menabrea tjänstgjorde som löjtnant i sardinska ingenjörskåren, tills han av regeringen kallades till professor i mekanik och konstruktionslära vid militärakademien, artilleriets tillämpningsskola och universitetet i Turin. Under sin professorstid utgav han bland annat Études sur la serie de Lagrange (1844–47). År 1848 befordrades han till kapten, invaldes i parlamentet och sändes på diplomatiskt uppdrag till Modena och Parma för att förmå dessa stater att ansluta sig till Sardinien. Han tjänstgjorde under de följande åren i krigs- och utrikesministerierna samt utnämndes vid krigsutbrottet 1859 till generalmajor och chef för ingenjörtrupperna. Han ledde belägringen av Peschiera del Garda samt deltog i slagen vid Palestro och Solferino.

Kung Viktor Emanuel II utnämnde honom 1860 till senator och greve samt anförtrodde åt honom ledningen av befästningsarbetena vid Bologna, Piacenza och Pavia. Som generallöjtnant ledde han de militära operationerna vid Ancona och Capua samt belägringen av Gaeta, blev efter nämnda fästnings fall 1861 president i den militära ingenjörskommittén och inträdde samma år i Bettino Ricasolis ministär som marinminister. Under sin ministertid (från juni 1861 till mars 1862) sysselsatte han sig främst med byggandet av arsenalerna i La Spezia. Han var 1866 Italiens fullmäktig vid undertecknandet av freden i Prag och trädde i oktober 1867 efter Urbano Rattazzi i spetsen för regeringen, i vilken han själv övertog utrikesportföljen samt avvecklade den konflikt med Frankrike, som Giuseppe Garibaldis misslyckade anfall mot Kyrkostaten framkallat. Före det vatikanska mötet protesterade Menabrea på förhand mot alla emot italienska institutioner riktade åtgärder från mötets sida, och han fråntog 1869 eleverna vid prästseminarierna den befrielse från värnplikt de dittills åtnjutit. Menabreas ministär avgick i december 1869 efter nederlag vid allmänna valen samma år. Han var italienskt sändebud i London 1876–82 och i Paris 1882–92 samt upphöjdes 1875 till markis. Han var även ledamot av svenska Krigsvetenskapsakademien (1862) och Vetenskapsakademien (1871) samt av Institut de France (1887).

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Italienska generaler
Italienska ingenjörer
Italienska professorer
Italiens premiärministrar
Italiens utrikesministrar
Personer i Italien under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Födda 1809
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Personer från Chambéry
Alumner från universitetet i Turin
Riddare av Hederslegionen
Storkorset av Hederslegionen
Mottagare av Frälsarens orden
Mottagare av Sankt Stefansorden
Mottagare av Dannebrogorden
Funnel cake

Funnel cake eller funnelcake, "trattkaka" Härstammar från medeltida Europa där det såldes på marknader och torg. Numera är det väldigt populärt i USA. Kakan görs genom att hälla smet genom en tratt ner i kokande het matolja i ett cirkulärt mönster, varpå smeten friteras tills den blir gyllenbrun. När den görs vid stånd används en specialtillverkad tillbringare med ett inbyggt trattliknande rör istället för separata trattar. Kakan serveras ofta med florsocker, sylt eller andra toppingar.

Kakan liknar andra bakverk gjorda på friterad deg (speciellt den som kallas elephant ears), förutom att dessa degprodukter görs på en jäst deg, medan funnel cakes görs med en ojäst smet.

Den österrikiska motsvarigheten till kakan är struvan. Struvor bakas även i Finland samt i Skåne i Sverige.

Källor

 

Amerikanska maträtter
Johan Rockström

Johan Fredrik Rockström, född 31 december 1965, är en svensk agronom och miljövetare. Han är professor i miljövetenskap vid Stockholms universitet och chef för Potsdam Institute for Climate Impact Research (PIK), ett av Europas mest framstående centrum för klimat- och hållbarhetsforskning.

Biografi 
Rockström studerade till agronom vid Sveriges lantbruksuniversitet 1987–1991. Han deltog i ett projekt i Niger under ledning av  vid . Han disputerade vid Stockholms universitet 1997 med Malin Falkenmark som handledare, igen med ett projekt i Niger.

Rockström var chef för Stockholm Environment Institute 2004–2012. Efter 12 år som chef för Stockholm Resilience Centre (SRC) lämnade Rockström chefsposten i oktober 2018 för att bli chef för Potsdam Institute for Climate Impact Research (PIK), baserat i Tyskland, tillsammans med PIK:s vicechef professor Ottmar Edenhofer. Rockström och Edenhofer ersatte PIK-chefen Hans Joachim Schellnhuber. 

Han utsågs 2009 till Årets svensk av tidningen Fokus. Han utnämndes till Miljömäktigast i Sverige 2012 och 2013 genom tidskriften Miljöaktuellt. År 2015 var han värd i Sommar i P1 i Sveriges Radio. Framträdandet blev det årets mest spridda sommarprat. Samma år var han också vinterpratare i P1.

Planetens gränser 

2009 sjösatte Rockström, tillsammans med en internationell forskargrupp, ett nytt ramverk som beskriver förutsättningarna för hållbar utveckling. Forskarna menar att det finns nio olika miljöproblem som vart och ett har ett eget gränsvärde. Om detta gränsvärde överskrids kan det leda till oöverskådliga miljöeffekter på grund av tröskeleffekter som uppstår. 

Sedan 2009 har ramverket fördjupats och preciserats i flera forskningsprojekt.

Utmärkelser och ledamotskap
  H.M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (2019) för framstående insatser inom klimat- och hållbarhetsforskning.
  Ledamot av Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien (2007).
  Ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien (2013).

Bibliografi

Källor

Externa länkar 
Let the environment guide our development − Ted Talk av Johan Rockstrom
10 years to transform the future of humanity − or destabilize the planet − Föreläsning av Johan Rockström
Stockholm Resilience Centre
Potsdam Institute for Climate Impact Research (PIK)

Alumner från Stockholms universitet
Svenska agronomer
Svenska professorer i miljövetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Alumner från Sveriges lantbruksuniversitet 
Sommarvärdar 2015
Ledamöter av Kungliga skogs- och lantbruksakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1965
Levande personer
Årets svensk (Fokus)
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Novokuznetskaja

Novokuznetskaja (ryska: Новокузнецкая) är en tunnelbanestation på Zamoskvoretskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Byggandet av stationen började 1938 och pågick under kriget. Stationen öppnade 1943. Stationen är tillägnad de ryska soldaterna; bland dekorationerna finns sju åttkantiga takmosaiker med andra världskrigets krigsindustri som tema. Längs takets nederkant finns basreliefer som avbildar Röda armésoldater i strid. Likaså pryds de rosa och vita pylonerna med bronsporträtt av krigshjältar som Michail Kutuzov och Alexander Nevskij. De magnifika vita marmorbänkarna som kantar plattformen hämtades hit från Kristus Frälsarens katedral innan denna revs.

Byte 
Novokuznetskaja har en gångpassage till stationen Tretjakovskaja där Kaluzjsko-Rizjskajalinjen och Kalininskajalinjen stannar.

Galleri

Se även 
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1943
1943 i Sovjetunionen
Zdravko Kuzmanović

Zdravko Kuzmanović, född 22 september 1987 i Thun i Schweiz, är en serbisk-schweizisk fotbollsspelare som spelar som mittfältare för spanska Málaga, på lån från FC Basel. Han spelar även för Serbiens landslag.

Externa länkar 

 Zdravko Kuzmanović at reprezentacija.rs 
 
 

Födda 1987
Serbiska fotbollsspelare
Schweiziska fotbollsspelare
Spelare i FC Basel
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i VM i fotboll 2010
Män
Levande personer
Personer från Thun
Cham Bank

Cham Bank är en syrisk bank grundad 2007 i Damaskus. Det var den första banken i landet som tillämpade regler för islamiskt bankväsende. Förutom i huvudstaden har banken kontor i Aleppo, Hamah och Daraa.

Externa länkar
Officiell webbplats

Syriska företag
Banker bildade 2007
Ernst Christian Achelis

Ernst Christian Achelis, född den 13 januari 1838 i Bremen, död den 10 april 1912 i Marburg, var en tysk evangelisk teolog, far till kyrkohistorikern Hans Achelis.

Achelis var professor i praktisk teologi i Marburg från 1882 . Samma år blev han hedersdoktor vid universitetet i Halle. Bland han viktigare arbeten märks Lehrbuch der praktischen Theologie (1890) och Grundriss der praktischen Theologie (1893)

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Tyska professorer i teologi
Praktiska teologer
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Hedersdoktorer vid universitetet i Halle
Teologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Bremen
Födda 1838
Avlidna 1912
Män
Svensk uppslagsbok
Mendelejevskaja

Mendelejevskaja (ryska: Менделеевская) är en tunnelbanestation på Serpuchovsko-Timirjazevskaja-linjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen invigdes den 31 december 1988 och är inredd i vit marmor med golv av grå granit och diabas. Väggarna pryds av stiliserade inläggningar av atomär och molekylär struktur. Ett litet monument för att hedra hemlösa hundar finns på stationen.

Byte 
Mendelejevskaja har en gångpassage till stationen Novoslobodskaja på Koltsevajalinjen.

Se även 
 Moskvas tunnelbana
 Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1988
1988 i Sovjetunionen
Hambarine

Hambarine är en by utanför Prijedor i Bosnien och Hercegovina. Av somliga anses byn vara en förort till staden. Hambarine har omkring 800 hushåll och ligger på en väg som förbinder Prijedor med järnmalmsgruvan i Ljubija. Över 90 procent av byns invånare är bosniakiska muslimer.

Hambarine har ett blodigt förflutet. Den 20 juli 1992, under Bosnienkriget, omringades Hambarine av serbiska trupper som intog byn för att avrätta nära hälften av de bosniakiska invånarna och våldta deras kvinnor. Omkring 20 000 personer från Hambarine och Ljubija fördes bort till koncentrationslägret Keraterm.

Referenser

Se även
Bišćani

Orter i Republika Srpska
Bosnien och Hercegovina under 1990-talet
Krigsförbrytelser under Bosnienkriget
Aleksej Araktjejev

Aleksej Andrejevitj Arkatjejev, född 1769 och död 1834, var en rysk greve och general.

Biografi 
Arkatjejev fick av storfursten Paul i uppgift att organisera artilleriet vid den lilla
armé som storfursten fick hålla vid sitt residens i Gattjina. Efter att Paul 1796 bestigit tronen som tsar Paul I blev Arkatjejev kommendant i S:t Petersburg från 1796. Hans stränghet ledde dock till klagomål och han avskedades 1798 från posten, med generallöjtnants grad. 1799 utnämndes han till militärguvernör i S:t Petersburg.

Under tsar Alexander I blev han 1806 krigsminister, 1807 artillerigeneral och 1810 medlem av riksrådet.  Efter Michail Speranskijs fick lämna sin inflytelserika position 1812 fick Arkatjejev ett växande inflytande över tsaren. För att genomföra besparingar och samtidigt utöka jordbruket till dittills icke uppodlade områden anlade han flera militärkolonier. Alexander I tycks ha fått det första uppslaget till militärkolonierna under finska kriget, från det svenska indelningsverket. Efter ett första försök 1810 återupptogs Arkatjejev planer 1816 och sattes i verket med kraft och med skoningslös brutalitet. Under de närmaste åren grundades i olika guvernement kolonier av bönder och soldater, som skulle leda till en minskad rekryteringsbörda och minskade kostnader för militärväsendet. Stora oroligheter visade i stället på ett stort missnöje hos befolkningen. Araktjejev, som blev avskydd av både soldater och bönder, avskedades efter Alexanders död år 1825.

Referenser

Källförteckning 
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929
 Аммон Ф. Г. В фаворе у кесаря: Александр I и Аракчеев

Noter 

Ryska ämbetsmän under 1800-talet
Ryska generaler
Män
Födda 1769
Avlidna 1834
Personer från Novgorod oblast
Mariano da Torino

Fader Mariano da Torino, född 25 maj 1906 i Turin som Paolo Roasenda, död 27 mars 1972 i Rom, var en italiensk kapucinermunk och religiös TV-personlighet. Den 15 mars 2008 signerade påven Benedikt XVI det dekret som tilldelade fader Mariano titeln venerabilis (latin vördnadsvärd), det andra steget i kanoniseringsprocessen. Hans stoft vördas i kapucinkyrkan Santa Maria della Concezione dei Cappuccini i Rom.

Sekulärt liv
Paolo Roasenda engagerade sig tidigt i den katolska organisationen Azione Cattolica, ungefär katolsk aktion. Han studerade humaniora på universitet i Turin och avlade examen den 14 december 1927, 21 år gammal som den yngste i Italien. Efter utbildningen jobbade han som lärare i klassisk litteratur, grekiska och latin på gymnasier i Piemonte och Rom, samtidigt som han publicerade uppsatser om litteraturkritik och tidig kristen historia samt skrev essäer, pjäser och biografier för ungdomar. När han arbetade i Rom 1937 utsåg kardinalvikarien Francesco Marchetti Selvaggiani honom till ordförande för Gioventù Romana di Azione Cattolica, den katolska föreningen Azione Cattolicas ungdomsförbund i Rom. I slutet av 1940 upphörde Mariano att undervisa och sökte inträde i kapucinorden.

Tevemunk
Paolo Roasenda blev novis i kapucinorden i Fiuggi den 28 december 1940 och antog namnet Mariano da Torino. Tillnamnet da Torino betyder "från Turin". Ett år senare den 12 januari 1942 avlade han munkordens löften. Den 29 juli 1945 blev han präst, och han fick examen i teologi från Angelicum i Rom den 30 november 1949. Han började undervisa och kom i kontakt med Vatikanradion. År 1955 blev han vald bland 30 andra sökande att hålla religiösa TV-inslag för RAI, den italienska statstelevisionen. Han började och avslutade sina inslag med Pace e bene a tutti, på svenska ungefär Frid och allt gott till er alla. Han gjorde succé och följde sen upp med program som La Posta di Padre Mariano (Fader Marianos brev), Chi è Gesù (Vem är Jesus) och In Famiglia (I familjen). Han fortsatte att göra TV fram till sin död 1972.

Källor

Externa länkar 
 Padre Mariano da Torino

TV-predikanter
Alumner från universitetet i Turin
Födda 1906
Avlidna 1972
Män
Kapuciner
Varsjavskaja

Varsjavskaja (ryska: Варшавская, "Warszawa") är en tunnelbanestation på Kachovskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen öppnades den 11 augusti 1969, designad av arkitekterna Nina Aljoshina and Natalija Samojlova i den typiska 1960-talsstilen "Sorokonozjka" (tusenfotingen) med två luftiga rader av pelare. På stationen finns flera metallkonstverk som visar kända sevärdheter i Warszawa.

Stationen ligger invid två viktiga sydliga trafikleder - Warszawa-motorvägen och Varsjavskaja-järnvägsstationen, men vare sig motorvägen eller järnvägen leder mot Warszawa.

Se även
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1969
1969 i Sovjetunionen