kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joomla

Joomla, i marknadsföringssyfte skrivet Joomla! är ett innehållshanteringssystem med öppen källkod utvecklat i en MVC-modell i ett eget utvecklingsramverk med PHP för publicering av innehåll på webben med hjälp av databashanterarna MySQL, PostgreSQL och MSSQL.

Joomla distribueras som fri programvara med öppen källkod under licensen GNU General Public License. Uppdateringar sköts av ett stort antal utvecklare med en ny utgåva varje månad.

Historia 
Namnet Joomla kommer från det swahiliska namnet jumla, och betyder "alla tillsammans". Den första versionen 1.0.x 2005 var baserad på innehållshanteringssystemet Mambo som släpptes 2002. Mambo hade snart flera tusen utvecklare och användare, vilket gjorde att företaget som hade utvecklat Mambo, Miro International, beslöt sig för att varumärkesskydda produkten för att skydda sina intressen.

Utvecklarna beslöt sig för att starta ett nytt projekt, OpenSourceMatters.Org och genom detta samordnades projektet som senare skulle komma att kallas Joomla. Den första versionen av Joomla lanserades i september 2005, och var nästan identisk med Mambos senaste version. De stora ändringarna var säkerhetsrelaterade felrättningar. Ändringarna stödde Mambos mallar och insticksmoduler. Därefter inleddes det omfattande arbetet att skriva om hela produkten till PHP5. Den första omarbetade versionen som kallades Joomla 1.5 släpptes i oktober 2007.

Distribution 
Joomla kan installeras på både Linux- och Windowsbaserade system på webbhotell som kör en webbserver med stöd för PHP. 
Applikationen kan på bägge operativsystems plattformar installeras manuellt från källkod eller enklare med hjälp av ett pakethanteringssystem.

På Linux: med hjälp av Turnkey Joomla appliance som innehåller applikation och alla dess beroendeförhållande som ett färdigt system.

På Microsoft-plattformen: med hjälp av Microsoft Web Platform Installer på Windows och IIS. Microsoft Web Platform Installer kommer automatiskt att upptäcka eventuella saknade beroenden som exempelvis PHP eller MySQL och installera och konfigurera dessa innan den installerar Joomla.

Många webbhotell tillhandahåller en kontrollpanel som automatiserar molntjänstinstallation av en grundläggande Joomla-webbplats. Man kan därefter i Joomlas kontrollpanel direkt installera olika typer av appar som anpassar systemet efter olika typer av behov. Joomla kan sätta upp olika roller och rättighetskontroller för användare och olika personer kan med ett ACL-system ändra sidans utseende.

Källor

Externa länkar 
 Joomla.org - Officiell webbplats
 Svenska Joomla
 Officiellt magasin

Fria innehållshanteringssystem
PHP-baserade programvaror
Programvaror 2005
Jerzy Szczakiel

Jerzy Szczakiel, född 29 januari 1949 i Grudzice i Opole, död 1 september 2020 i Opole, var en polsk speedwayförare.

Finalen med den största publiken, 130 000 i Schlesienstadion i Chorzów, fick 1973 se denne mega-outsider köra till sig VM-guldet i ett svart skinnställ utan reklamtryck på. Han lyckades aldrig kvalificera sig för någon mer final.

Referenser

Externa länkar
youtube.com - Speedway 1973 World Individual Final: Run-Off

Polska speedwayförare
Världsmästare i speedway
Födda 1949
Män
Avlidna 2020
Polska idrottare under 1900-talet
Personer från Opole
Mark Greene

Dr. Mark Greene är en fiktiv rollfigur i TV-serien Cityakuten. Han spelades av Anthony Edwards mellan 1994 och 2002.

När serien börjar är Mark gift med Jennifer Greene och har dottern Rachel Greene tillsammans med henne. Jennifer flyttar senare till Milwaukee efter att hon fått ett jobberbjudande där. Mark upptäcker senare att Jennifer är otrogen och de skiljer sig. Efter några år som singel med undantag för några få korta förhållanden blir Mark tillsammans Dr. Elizabeth Corday som är kirurg på samma sjukhus som Mark. Efter ett tag tillsammans flyttar Mark och Elizabeth ihop och de förlovar sig och Elizabeth blir gravid och föder dottern Ella. Mitt i all glädje får Mark reda på att han har en hjärntumör som opereras bort och allt verkar lösa sig. Några månader senare får Mark sin definitiva dödsdom då tumören har kommit tillbaka. Mark slutar senare på sjukhuset och tar med sig dottern Rachel till Hawaii för att visa var han växte upp. Elisabeth och dottern Ella ansluter senare. Några dagar senare avlider Mark fridfullt på morgon klockan 06.04.

Rollfigurer i Cityakuten
Fiktiva läkare
Fiktiva figurer introducerade 1994
Dean Ashton

Dean Ashton, född 24 november 1983, är en engelsk före detta professeionell fotbollsspelare som bland annat spelade en landskamp för det engelska landslaget 2008. Den 11 december 2009 meddelade han att han slutar med fotbollen på grund av skador.

Ashton började sin professionella karriär som 16-åring i Crewe Alexandra FC där han spelade fem säsonger, innan han köptes av Norwich City FC. Efter ett år i Norwich köptes han av West Ham för 7,25 miljoner pund 2006.

Referenser

Engelska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Crewe Alexandra FC
Spelare i Norwich City FC
Spelare i West Ham United FC
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Födda 1983
Levande personer
Män
Personer från Swindon
Doug Ross

Dr. Douglas "Doug" Ross är en fiktiv karaktär i TV-serien Cityakuten, spelad av George Clooney mellan 1994 och 2000.

Doug Ross är en mycket bra barnläkare som när serien börja är en rikitg kvinnokarl som byter kvinnor ofta. Efter några mer sporadiska förhållanden blir Doug och sjuksköterskan Carol Hathaway tillsammans.

Doug slutar senare på sjukhuset istället för att bli sparkad efter att han hjälp till att låta en svårt sjuk pojke dö och flyttar till Seattle utan Carol. Carol upptäcker senare att hon är gravid med tvillingar och Doug är fadern. Carol föder barnen men upptäcker att hon saknar Doug för mycket och flyttar till honom i Seattle.

Rollfigurer i Cityakuten
Fiktiva läkare
Fiktiva figurer introducerade 1994
Baroklinitet

Barokli'n (av baro och grekiska kli'no, luta, stödja) är vätska eller gas om densitet varierar längs yta med konstant tryck, motsatsen är barotrop. Inom strömningsmekanik är baroklinitet ett mått på graden av stratifiering hos en vätska eller någon annan fluid. När baroklinitet råder skär ytskikt med lika tryck (isobarer) och lika temperatur (isotermer) varandra och båda ytskikten täcks följaktligen av gradienter av motsatt storhet. 

Baroklinitet innebär alltså att densiteten är beroende av både tryck, P, och temperatur, T,
. 
Motsatsen till baroklinitet är barotropi och i en barotrop fluid, där barokliniteten är noll, är alltså skikten parallella vilket gör att densiteten enbart är beroende av trycket, P,
. 

Ett mått på barokliniteten kan man få genom att räkna antalet gånger som de olika ytskikten skär varandra 

där α är den specifika volymen och p trycket.

Med hjälp av den baroklina skiktningen i haven och geostrofins grundekvationer kan den relativa strömningshastigheten mellan två punkter med olika densitet beräknas.

En baroklin atmosfär är en atmosfär där densiteten beror på både temperatur och tryck, till skillnad från en barotrop atmosfär där densiteten bara beror på tryck. I en baroklin atmosfär avskiljs områden med kall luft och varm av tydliga fronter. 
Baroklin skiktning i atmosfären uppstår vanligtvis i fronter mellan luftmassor med olika temperatur och har betydelse för bildningen av system med cykloner och anticykloner, se baroklin instabilitet.

Se även 
 Baroklin instabilitet

Referenser

Noter

Externa länkar 
  MIT - Program in atmospheres, oceans and climate - Baroclinic instability of the thermal wind
  Stanford - Baroclinic instability (arkiverad 2006)
  Texas A&M University: Steve Baum - Baroclinic fluid (arkiverad 2006)

Fluidmekanik
Oceanografi
Meteorologi
Carol Hathaway

Carol Hathaway är en fiktiv karaktär i TV-serien Cityakuten. Hathaway är chefsjuksköterska på County General Hospital, Chicago, Illinois, USA. Hon är med i pilotavsnittet och i slutet kommer hon själv in som patient efter att ha försökt begå självmord. Man får aldrig veta orsaken, men alla tror att det är hennes olyckliga kärleksaffär med kvinnojägaren Dr Doug Ross. Senare förlovar Carol sig med en annan läkare. Doug försöker vinna henne tillbaka men hon litar inte riktigt på honom. Men strax före vigseln drar sig Carols fästman ur; han har förstått att Carol inte älskar honom lika mycket som han henne. Hon har fortfarande känslor för Doug.

Hon har ett förhållande med Dr. Doug Ross. När Doug flyttar till Seattle, så får Carol veta att hon är gravid med tvillingar. Vid förlossningen höll hon nästan på att förblöda. Men hon överlever och tvillingarna fick heta Tess och Kate. Senare så flyttar Carol och tvillingarna till Doug i Seattle och Carol försvinner ur serien.

Rollfigurer i Cityakuten
Fiktiva sjuksköterskor
Fiktiva figurer introducerade 1994
Sebastian Cederschiöld

Carl Hugo Sebastian Cederschiöld, född 1974, är en svensk politiker (moderat). Han invaldes i riksdagen 2006, men hoppade av för att istället arbeta som lobbyist för konsultbolaget JKL i Bryssel. Han är son till de båda moderata politikerna Carl i adelsätten Cederschiöld och Charlotte Cederschiöld.

Cederschiöld studerade till jurist vid Stockholms universitet och arbetade senare för Europaparlamentets talman Nicole Fontaine. Han är chef för JKL:s EU-verksamhet och var tidigare ordförande i Europeiska ungdomsparlamentet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska lobbyister
Sebastian
Födda 1974
Levande personer
Män
Baroklin instabilitet

Baroklin instabilitet är en form av dynamisk instabilitet och är ett synoptiskt fenomen som är av mycket stor betydelse för atmosfärens och havens generella utseende då det är den drivande mekanismen bakom cyklogenes, det vill säga bildandet av cykloner och anticykloner som avgör vädret vid mittlatituderna. Atmosfären är för det mesta barotrop vilket betyder att densiteten är proportionellt mot trycket. Eftersom temperaturen är proportionell mot trycket följer isobarer och isohypser varandra. I en baroklin atmosfär däremot är luftens densitet proportionell mot både trycket och temperaturen vilket gör att isobarerna och isohypserna inte går parallella. 

Baroklin instabilitet uppstår när en kraftig potentiell virvel på hög höjd med positiv virvling advekteras in över ett område med en redan existerande temperaturgradient i meridionalled på marknivå. Eftersom virvlingen sträcker sig genom hela atmosfären leder detta till att varm luft advekteras norrut framför virveln och kall luft advekteras söder ut bakom den samma. Denna deformation av temperaturfältet leder i sin tur till att den potentiella energin ökar i systemet och kan omvandlas till kinetisk energi. I vissa fall hamnar virvlingen på hög höjd och på marknivån i fas vilket inducerar en mycket snabb amplifikation av den onormala temperaturadvektionen och systemet får därför väldigt mycket energi. 

Ett tydligt kännetecken för baroklina zoner är att temperaturfältet inte ligger i fas med tryckfältet utan släpar efter. 

I haven orsakar instabiliteten mesoskaliga virvlar med diametrar på upp till 100 kilometer som har avgörande betydelse för havens dynamik och transport av spårelement.

Se även
 Baroklinitet

Meteorologi
Oceanografi

en:Baroclinic instability
Höghöjdsblixt

Höghöjdsblixt (även kallad Älva eller röd fe), är en blixt som uppkommer ovanför molnen. Fenomenet uppstår när blixten slår ner från molnets negativt laddade ovansida, som en följd strömmar elektroner från jorden upp till molnets topp. Det bildas ett elektriskt fält överst i molnet och ibland är detta fält så starkt att det bestjäl en stor del av molekylerna i den omgivande luften på deras elektroner. Därefter pressas elektronerna från laddningen 100 km upp i luften mot jonosfären. Där har ultraviolett strålning från solen joniserat många av luftens molekyler, vilket innebär att luften kan leda elektronerna.

Se även 
Åska
Kornblixt

Elektriska fenomen
Åska
de:Kobold (Wetterphänomen)
Heinkel He 112

Heinkel He 112 var ett tyskt jaktplan som konstruerades före det andra världskriget. Typen användes också för tidiga experiment med raketmotorer, dels med en motor konstruerad av Wernher von Braun, dels en motor av Hellmuth Walters konstruktion. Huvuddelen av dessa prov utfördes i Peenemünde med provflygaren Erich Warsitz som pilot. 
Det tillverkades i 104 exemplar.

Externa länkar 
 

Tyska jaktflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Flygplan tillverkade av Heinkel
Focke-Wulf Fw 58 Weihe

Focke-Wulf Fw 58 Weihe var ett tyskt skol- och sambandsplan som konstruerades av Kurt Tank, chef för designbyrån vid flygplanstillverkaren Focke-Wulf. Målet var att man skulle få möjligaste säkra flygegenskaper. Flygplanets prototyp V-1 flög i juni 1935.

Historia 
Det tvåmotoriga flygplanet hade plats för piloten och tre passagerare. Vingarna och stjärtfenan var i metall, skelettet var av stål med träbalkar. Flygplanet var täckt med duk.

Luftwaffe använde flygplanet i olika roller, däribland som skolflygplan för piloter, kulspruteskyttar, bombfällare och radiooperatörer. Det förekom även olika varianter av flygplanet, däribland transport-, sambands-, ambulans-, rekognoserings- och flygfotograferings-, väderflygplan, såväl som ett civilt passagerarflygplan. Sammanlagt fanns det åtminstone fem olika versioner: B, C, K, S och W. B-versionen var ämnad för skolning av bombplansmanskap, så den hade en genomskinlig nos för bombövningar. C-versionens nos var helt täckt. 

Sammanlagt tillverkade man ungefär 4 500 exemplar av Focke-Wulf Fw 58 Weihe, av vilka 25 tillverkades på licens i Brasilien och några tiotal i Ungern. Tillverkningen i Tyskland upphörde 1942.

Sverige
Till Sverige inköptes fyra plan för att användas av Rikets allmänna kartverk (numera Lantmäteriet) som fotoplan m m. Planen försågs med civila registreringsbokstäver SE-KAA, -KAB, -KAC och –KAD, men eftersom de flögs av militära piloter hade de även den militära beteckningen tre kronor i en cirkel. Det sista planet gjorde sin sista flygning 1959.

Användning i Finland
Den avdelta bataljonen 4 erhöll i slutet av år 1943 ett tyskt Fw 58B-flygplan till sitt förfogande, vars tyska beteckning var NH+OI. Flygplanet hämtades i Tyskland av flygmästare Martti Paasonen. Flygplanet fungerade som bataljonens befälhavares sambandsplan mellan stationeringsorten vid S:t Michels flygfält och flygfältet i Kuopio (Rissala). Under vintern 1943–1944 installerade man skidor på flygplanet. Efter vapenstilleståndet kom flygplanet att byta beteckning för att skenbart höra till det finländska flygvapnet eftersom all tysk utrustning skulle överlämnas till Sovjetunionen. Den kom nu att bära civilbeteckningen OH-PMS, i förteckningarna hade det beteckningen FH-1. Flygplanet förstördes på Malms flygfält av ryska soldater, troligtvis under vintern 1944–1945.

Användare
Flygplanet användes förutom av Tyskland även flera andra länder, däribland Argentina, Brasilien, Bulgarien, Finland, Nederländerna, Kina, Kroatien, Rumänien, Sverige, Turkiet, Ungern och Österrike.

Källor
 Timo Heinonen: Thulinista Hornetiin, Keski-Suomen ilmailumuseon julkaisuja 3, 1992.

Externa länkar
The Warbirds Resource Group: Focke-Wulf Fw 58 Weihe
P 6 - Focke Wulf Fw 58C-2 “Weihe” (1938-1959)
LuftArchiv.de: Focke-Wulf Fw 58
Lexikon der Wehrmacht: Focke-Wulf Fw 58 »Weihe«
Fw.58 Weihe 

Skolflygplan
Flygplan tillverkade av Focke-Wulf
Heinkel He 59

Heinkel He 59 var det första tvåmotoriga, dubbeldäckade sjöflygplanet som konstruerades i Tyskland under perioden mellan de två världskrigen.

Historia 
År 1930 började Ernst Heinkel utveckla ett sjöflygplan för den tyska flottan. För att dölja bygget sades det att det var ett civilflygplan (på grund av Versaillesfredens regler fick man inte utveckla militära flygplan i Tyskland). Den första flygningen skedde i september 1931.

Flygplanet började levereras till enheterna 1935. Den 19 september 1938 fanns 37 flygplan av denna typ i tjänst. Heinkel He 59 var mycket behaglig att flyga och det enda problemet var de svaga motorerna som gjorde att flygplanet var långsamt. Räckvidden, nyttolasten och bestyckningen var även otillräcklig i jämförelse med den tidens flygplan. Under det andra världskrigets första månnader användes He 59 som ett torped- och minläggningsflygplan. Det var minor från en He 59 som sänkte den polska jagaren ORP Gryf. Från årsskiftet 1940/1941 tjänstgjorde de som spaningsflyg och mellan 1941 och 1943 som transport-, sjöräddnings- och skolflygplan.

Konstruktionsmässigt var flygplanet av blandad typ, vingenheten hade byggts upp av en tvåbalkig träram, där framkanten utgjordes av plywood och resten av vingen var täckt av duk. Den lådformade flygkroppen bestod av ett svetsat stålskelett, med lättmetallbalkar som var täckta med duk. Stjärtsektionen var byggd i metall, med stöttor och stag. I kölarna på de två flottörerna fanns varsin bränsletank som kunde hålla 900 liter vilket gjorde att flygplanet totalt bar 2 700 liter bränsle. Vid längre uppdrag kunde bränslemängden utökas till 3 200 liter genom att man tillförde två extratankar i bombutrymmet. Propellrarna var av den fasta, fyrbladiga modellen.

Användning i Finland 
Det finländska flygvapnet hyrde fyra He 59-flygplan från Tyskland av vilka två var av modellen B-2 och två var av D-modellen. He-59 -flygplanen flögs till Finland den 11 augusti 1943. Två målades i flygvapnets färger och gavs beteckningarna HL-59 och HL-60. Flygplanen hade tillverkats av Arado Flugzeugwerke A.G. och de kom att användas för att transportera fjärrpatruller under fyra månaders tid, varefter de återbördades till Tyskland.

Källor 
Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska: Meritoimintakoneet - Suomen ilmavoimien historia 15, Apali Oy, Tampere 1995, 

Amfibieflygplan
Flygplan tillverkade av Heinkel
Valmet L-70

Valmet L-70 Vinka är ett finländskt skolflygplan som konstruerades på 1970-talet och för närvarande är det finländska flygvapnets grundskolflygplan. Vinka är ett helmetallplan med låg vingbas och fast landställ som används som skolflygplan. Flygplanet är tresitsigt där eleven och läraren sitter bredvid varann.

Historia
I slutet på 1960-talet började man i Finland att fundera på en ersättare till skolflygplanet Saab 91D Safir. Den 15 september 1970 grundades Flygindustriella Utvecklingsprogrammet av Handels- och Industriministeriet för att främja utvecklingen av flygindustrin i Finland. Chef för organisationen blev DI Elias Järvineva. FU lade huvudvikten på utvecklingen av skolflygplanet med projektnamnet "LEKO-70". Elias Järvineva kom att bli huvudingenjör för projektet. Valmetin lentokonetehdas fick i uppdrag att bygga en prototyp för skolplanet LEKO-70. 

Kapten Paavo Janhunen flög LEKO-70 för första gången den 1 juli 1975 i Kuorevesi. Den andra testpiloten kom att bli ingenjörskapten Jyrki Laukkanen. Efter testprogrammet beställde det finländska flygvapnet 30 flygplan, som döptes till Valmet L-70 Vinka. Riksdagen godkände år 1976 anskaffandet av 30 flygplan. Den första serietillverkade Vinka-flygplanet flög den 29 december 1979. 

Vinka togs i bruk av flygvapnet 1980. De flesta Vinka-flygplanen var stationerade i Kauhava, där de användes för skolning av värnpliktiga piloter och kadetter, fram till slutet av 2005. Därefter flyttades de till Jyväskylä där de användes för samma uppgift. Idag kommer dock flyglärarna från Patria Aviation-företaget.

Man utvecklade en exportversion av flygplanet och byggde en prototyp. Prototypen kom att kallas Valmet L-70 Miltrainer (civilregisterbeteckning: OH-VAA. Inga affärer kom dock till stånd med flygplanet.

Användning

Skolflygplan
L70
Valmet L-90

Valmet L-90 Redigo är ett finländskt avancerat skolflygplan som konstruerats av Valmet och som används av det finländska flygvapnet.

I början på 1980-talet hade flygplanstillverkaren Valmet Oy ett behov av att starta ett nytt flygprojekt eftersom tillverkningen av Vinka och monteringen av Hawk höll på att avslutas. Man beslutade att ta fram ett flygplan baserat på Valmet L-70 Vinka, men utrustat med turbopropmotor och infällbart landställ för så kallad "typ 2" skolning. Flygplanet gavs först typnamnet Valmet L-80 TP Turbo-Vinha.

Fabrikens testpilot Överste Paavo Janhunen flög prototypflygplanet (registrerat OH-VBB) för första gången den 12 februari 1985. Flygplanet havererade på sin 14:e flygning den 24 april 1985 varvid både piloten Janhunen och flygingenjören DI Jääskeläinen omkom då flygplanet inte gick ur en spinn. En minnessten över händelsen restes i Hallis centrum.

Man beslöt att fortsätta utvecklingsarbetet. Senare provflygplan kom att utrustas med så kallad spinnfallskärm. Fabriken började tillverka en andra prototyp. Denna gavs typnamnet Valmet L-90 TP Redigo. En fabriksägd Redigo havererade på en flyguppvisning i Belgien 1988, varvid Valmets testpilot Major Piippo omkom.

Redigo började tillverkas i Kuorivesi för det finländska flygvapnets räkning, där de främst skulle användas som sambandsplan. Sammanlagt byggdes 10 stycken, vilka fick beteckningarna RG-1 till och med RG-10. RG-10 (tidigare RG-11) skänktes till Valmet för fortsatt flygutprovning i mars 1991. Det första flygplanet i militär tjänst kom att bli RG-1 i maj 1992. 

Flygplanet såldes även i 30 exemplar som motköp för Hornet till Mexiko och Eritrea som skolflygplan. På hösten 1995 sålde Valmet tillverkningsrättigheterna till den italienska flygplanstillverkaren Aermacchi, som marknadsförde den under beteckningen M290TP.

Användare

Externa länkar
  En video som visar raketavfyrningsmekanismen som drar ut besättningen vid nödsituationer (ca 4 MB, 38 s)

Finländskt flygväsen
Attackflygplan
Skolflygplan
L90
Spegelapan

Spegelapan, musikalbum av det svenska trallpunkbandet Charta 77. Släpptes 2004 på Birdnest.

Låtar på albumet

Referenser

Album av Charta 77
Musikalbum 2004
Album utgivna på Birdnest Records
Northern Premier League Premier Division

Northern Premier League Premier Division är den högsta divisionen i den engelska fotbollsligan Northern Premier League och ligger på nivå sju i det engelska ligasystemet. Av sponsorskäl kallas divisionen Evo-Stik League Premier Division.

Northern Premier League grundades 1968 som den nordliga motsvarigheten till Southern Football League och låg då direkt under The Football League. När Alliance Premier League grundades 1979 föll ligan ned en nivå i det engelska ligasystemet, och 2004 föll ligan ned ytterligare en nivå i och med skapandet av divisionerna Conference North och Conference South.

Divisionen ligger på samma nivå som Southern Football League Premier Division Central, Southern Football League Premier Division South och Isthmian League Premier Division.

Den vinnande klubben flyttas upp till National League North tillsammans med vinnaren av ett playoff mellan klubbarna på plats två till fem. Fyra klubbar flyttas ned till Northern Premier League Division One East eller Northern Premier League Division One West, och ersätts av fyra uppflyttade klubbar.

Klubbarna i divisionen deltar i Northern Premier League Challenge Cup.

Mästare 

 1968/69: Macclesfield Town
 1969/70: Macclesfield Town
 1970/71: Wigan Athletic
 1971/72: Stafford Rangers
 1972/73: Boston United 
 1973/74: Boston United 
 1974/75: Wigan Athletic 
 1975/76: Runcorn 
 1976/77: Boston United
 1977/78: Boston United 
 1978/79: Mossley 
 1979/80: Mossley 
 1980/81: Runcorn 
 1981/82: Bangor City 
 1982/83: Gateshead 
 1983/84: Barrow 
 1984/85: Stafford Rangers
 1985/86: Gateshead 
 1986/87: Macclesfield Town
 1987/88: Chorley 
 1988/89: Barrow 
 1989/90: Colne Dynamoes 
 1990/91: Witton Albion
 1991/92: Stalybridge Celtic
 1992/93: Southport
 1993/94: Marine
 1994/95: Marine
 1995/96: Bamber Bridge
 1996/97: Leek Town
 1997/98: Barrow
 1998/99: Altrincham
 1999/00: Leigh RMI
 2000/01: Stalybridge Celtic
 2001/02: Burton Albion 
 2002/03: Accrington Stanley
 2003/04: Hucknall Town 
 2004/05: Hyde United 
 2005/06: Blyth Spartans
 2006/07: Burscough 
 2007/08: Fleetwood Town 
 2008/09: Eastwood Town 
 2009/10: Guiseley 
 2010/11: Halifax Town 
 2011/12: Chester 
 2012/13: North Ferriby United
 2013/14: Chorley
 2014/15: United of Manchester
 2015/16: Darlington 1883
 2016/17: Blyth Spartans
 2017/18: Altrincham
 2018/19: Farsley Celtic

Externa länkar 
 Northern Premier Leagues officiella webbplats

Premier Division