kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Olofsson Törne

Hans Olofsson Törne, född omkring 1612 i Stockholm, död 9 mars 1671 i Stockholm, var en svensk ämbetsman och borgmästare.

Biografi
Hans Olofsson Törne föddes omkring 1612 i Stockholm. Han var son till  borgmästaren Olof Nilsson (död 1652) och Barbara Törne, vars släktnamn han upptog. Törne arbetade som handlande i Köping och sedan i Stockholm. Han var 18 maj 1653 kämnär i Stockholm och blev före 20 december 1653 rådman i Stockholm. Törne var även kommissarie eller assessor i kommerskollegium från 16 mars 1664 och riksdagsman vid riksdagen 1664. Han blev 15 november 1667 politieborgmästare i Stockholm. Törne avled 1671 i Stockholm och begravdes 26 mars samma år i Storkyrkan.

Familj
Törne gifte sig första gången 1636 med Christina Hising (död 1650). Hon var dotter till justitieborgmästaren Mikael Hising i Köping och Anna Andersdotter. De fick tillsammans barnen justitieborgmästaren Michael Törne (1638–1694) i Stockholm, kommerserådet Olof Törnflycht i Stockholm (1640–1713), kamreren Hans Törne (död 1702) och borgmästaren Nils Törne (1648–1708) i Stockholm.

Törne gifte sig andra gången 5 januari 1652 i Stockholm med Ingrid Carlsdotter Ekebom (1627–1703). Hon var dotter till rådmannen Carl Hansson och Elisabet Andersdotter i Stockholm. Ingrid Ekebom var änka efter häradshövdingen Carl Piper. Törne och Piper fick tillsammans sonen kamreren Lorentz Törne (1664–1739).

Referenser

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Stockholms borgmästare
Män
Avlidna 1671
Födda 1612
Personer från Stockholm
Borgarståndets riksdagsledamöter
Vittring (doft)

Vittring är molekyler av doftämnen som förs med vinden eller ligger kvar i luften. Man skiljer på vittring och på doftspår som sjunkit till marken eller fastnat på föremål. Vittring är mer flyktig än doftspår, men avges även av stationära föremål och växter. Vittring utnyttjas vid jakt, men är även livsviktig för flyktdjur för att bli varse annalkande fara.

För att följa vittring används sökhundar. Brukshundar söker människor, som till exempel fastnat i en lavin (räddningshundar), de används även för att söka olika substanser eller föremål (till exempel narkotikahundar och bombhundar). Jakthundar som använder sig av vittring är dels stående fågelhundar, apporterande hundar och skällande fågelhundar, dels älghundar som används vid ledhundsjakt.

Hundars förmåga att följa vittring testas i bruksprovsgrenen sök, vid tjänstehundscertifiering samt jaktprovsgrenarna för stående och skällande fågelhundar samt ledhundsprov.

Jakthundar
Brukshundar
Luktsinne
Torsten Nilsson (tonsättare)

Torsten Nilsson, född 21 januari 1920 i Höör, död 24 september 1999 i Stockholm, var en svensk tonsättare och organist. Han var son till kantor Torsten Nilsson och Gurli Nilsson, född Ljungdahl.

Nilsson studerade vid Stockholms Musikkonservatorium 1938–1943. Han var organist i Köpings kyrka 1943–1953, i Mariakyrkan i Helsingborg 1953–1962, studerade för Anton Heiller i Wien 1961 och 1963, var kantor och körledare i Oscarskyrkan 1962–1977, organist där 1977–82 samt chef för musikverksamheten vid Statens historiska museum 1983–84 Han var lärare i liturgisk sång vid Uppsala universitet 1965–1970, vid Stockholms teologiska institut 1965–1970 och i musikteori vid Stockholms kommunala musikinstitut 1967–77.

Priser och utmärkelser
1977 – Ledamot nr 814 av Kungliga Musikaliska Akademien
1986 – Atterbergpriset
1991 – Medaljen för tonkonstens främjande
1994 – Mindre Christ Johnson-priset för hans tonsättargärning

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Verkförteckning på Svensk musik

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska organister under 1900-talet
Födda 1920
Avlidna 1999
Män
Personer från Höör
John Campbell, 1:e earl av Breadalbane och Holland

John Campbell, 1:e earl av Breadalbane och Holland, född omkring 1636 och död 19 mars 1717, var en skotsk magnat, tillhörig klanen Campbell.

Breadalbane deltog 1654 i resningen till Karl II:s förmån, och verkade därefter för hans återkallande 1660 och var hela livet snarast anhängare av Stuartarna, fast han med skicklighet utnyttjade politiska strider och välvningar till egen fördel. Då Breadalbane var en av Skottlands mäktigaste män, försökte Vilhelm III med Breadalbanes hjälp förmå högländarna till underkastelse. Det lyckades, men Breadalbane behöll stora delar av de till mutor avsedda pengarna. När huvudmannen för klanen MacDonald av Glencoe, Ian MacDonald, uppsköt avgivandet av sin trohetsed, tilla det formellt var för sent, föranstaltade han 1692 Glencoemassakern, och blev därigenom av med en besvärlig granne. 1715 sände Breadalbane till tronpretendenten Jakob Edvard Stuarts understöd endast en mindre styrka, som han snart återkallade, och undgick därigenom straff efter upprorets misslyckande.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Skotsk adel
Personer i Skottland under 1600-talet
Födda 1636
Avlidna 1717
Män
Ralph Abernathy

Ralph Abernathy, född 11 mars 1926 i Linden, Alabama, död 17 april 1990 i Atlanta, Georgia, var en amerikansk svart medborgarrättskämpe.

Tillsammans med Martin Luther King grundade han 1957 Southern Christian Leadership Conference (SCLC). Han valdes till ledare för organisationen 1968 efter mordet på Martin Luther King. Abernathy var anhängare till icke-våldsprincipen och anordnade hungermarscher och strejker med avsikt att tvinga fram ekonomisk och social likställdhet. Abernathy lämnade ledarskapet för SCLC 1973.

Källor

Tryckta källor
 Nationalencyklopedin. CD-utgåvan. 2000.

Noter

Kristna personligheter i USA
Icke-våld
Personer i USA under 1900-talet
Alumner från Alabama State University
Alumner från Clark Atlanta University
Personer från Linden, Alabama
Födda 1926
Avlidna 1990
Män
Afroamerikaner
Ivar Högbom

Ivar Högbom, född 26 september 1892 i Stockholm, död 15 juni 1962 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk geolog, ekonomisk geograf och handelshögskolerektor. 

Han var son till professor Arvid Högbom och Henny Bexelius.

Verksamhet
Högbom avlade studentexamen vid Uppsala enskilda läroverk 1911, och påbörjade studier vid Uppsala universitet samma år. Han disputerade 1923 med doktorsavhandlingen Ancient inland dunes of Northern and Middle Europe. Åren 1925–1927 var han dekanus för den naturvetenskapliga fakulteten vid Kairos universitet. 

Högbom sammanställde uppslagsverket Svenskar i utlandet: Biografisk uppgifter som utkom i sin första upplaga 1929 och beskrevs som ett "pionjärarbete" som bedömdes kunna "åstadkomma ett nät av värdefulla förbindelser över hela jorden, som bör kunna bli av stor betydelse för spridandet av svensk kultur och stödjande av svensk export och rederirörelse".

Han var 1935–1958 professor i ekonomisk geografi vid Handelshögskolan i Stockholm, och var 1936–1957 Handelshögskolan i Stockholms tredje rektor. Genom sin tjänst som rektor var Högbom ex officio, genom sitt ämbete, garanterad en plats i Handelshögskolan i Stockholms direktion, högskolans högsta verkställande organ. 

Han invaldes 1942 som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien och blev 1946 korresponderande ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet. Ivar Högbom är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Ivar Högboms hustru Birgits syster Evy var gift med Bertil Ohlin.

Bibliografi (urval) 
 1929 – 
 1932 – 
 1933 – 
 1934 – 
 1942 – 
 1949 –

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Eliaesson, Jonas, et al (1984). Handelshögskolan i Stockholm, Stockholm School of Economics, 1909-1984. Stockholm: Handelshögskolan i Stockholm.

Webbkällor

Externa länkar

Se även
Handelshögskolan i Stockholms historia
Lista över rektorer för Handelshögskolan i Stockholm
Lista över professorer vid Handelshögskolan i Stockholm

Svenska professorer i ekonomisk geografi
Rektorer vid Handelshögskolan i Stockholm

Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter i Handelshögskolan i Stockholms direktion
Forskare från Stockholm
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1962
Män
Svenska geologer under 1900-talet
Blodspår

Blodspår är spår av blod som lämnas av skadade djur (eller människor). Eftersökshundar är tränade att inte intressera sig för doftspår eller vittring, utan endast följa blodspår från skadskjutet eller trafikskadat vilt. För detta finns särskilda jaktprov. Apporterande hundar, främst retriever, har nedärvt ointresse för vilt som är oskadat.

Externa länkar 

Jakthundar
Jakt
Blod
James Alison

James Alison, född 1959, är en brittisk katolsk präst, teolog och författare.

Bibliografi
Knowing Jesus (1994) ,  & 0281052220
Raising Abel, The Recovery of the Eschatological Imagination (1996)  (Also published under the title Living in the End Times: The Last Things Re-imagined )
The Joy of Being Wrong, Original Sin Through Easter Eyes (1998) 
Faith Beyond Resentment, Fragments Catholic and Gay (2001) , 
On Being Liked (2004) , 
Undergoing God: Dispatches from the Scene of a Break-In (2006) , 
"God's Self-Substitution and Sacrificial Inversion", Stricken by God? Nonviolent Identification and the Victory of Christ (ed. by Brad Jersak and Michael Hardin) (2007)

Externa länkar
James Alison. Theology - Artiklar, recensioner med mera. 

Engelska romersk-katolska präster
Romersk-katolska teologer
Engelska teologer
Födda 1959
Levande personer
Män
Magdalena del Mar

Magdalena del Mar, allmänt känd som bara Magdalena, är ett distrikt i Lima, Peru. Magdalena inrättades officiellt som distrikt den 10 maj 1920.

Borgmästare: Carlomagno Chacón Gómez (AP) (2019-2022)

Geografi 
Distriktets yta uppgår till 3,61 km². Magdalena gränsar till distrikten San Miguel i väst, Pueblo Libre och Jesus Maria i norr, San Isidro i öster, och Stilla havet i söder.

Demografi 
Enligt en uppskattning 2002 av  INEI, har distriktet 52.976 invånare och en befolkningstäthet på 14674,8 personer / km².

Externa länkar 
Municipalidad Distrital de Magdalena del Mar Officiell webbplats för Magdalena del Mar 

Lima
Perus distrikt
Stater och territorier bildade 1920
Blodspår (olika betydelser)

Blodspår kan syfta på:

 Blodspår – spår som lämnas av skadade djur (eller människor)
 Blodspår (roman) – deckarroman av Michael Connelly, originaltitel Blood work
 Blodspår (film) – en film från 2002 baserad på boken av Michael Connelly och regisserad av Clint Eastwood, originaltitel  Blood Work
Blodspår (album) – album av vikingarockbandet Hel]
Per-Jonas Eliæson

Per-Jonas Samuel Eliæson, född 28 november 1934 i Stockholm, är en svensk ekonom och rektor emeritus.

Per-Jonas Eliæson är professor emeritus i ekonomi vid Handelshögskolan i Stockholm och var 1970–1986 högskolans rektor. Genom sin tjänst fick han en plats i Handelshögskolan i Stockholms direktion, högskolans högsta verkställande organ.

Han invaldes 1979 som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Se även
Handelshögskolan i Stockholms historia
Lista över rektorer för Handelshögskolan i Stockholm
Lista över professorer vid Handelshögskolan i Stockholm

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Eliaesson, Jonas, et al (1984). Handelshögskolan i Stockholm, Stockholm School of Economics, 1909-1984. Stockholm: Handelshögskolan i Stockholm.

Webbkällor 

Svenska professorer inom ekonomi
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Rektorer vid Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1934
Levande personer
Ledamöter i Handelshögskolan i Stockholms direktion
Forskare från Stockholm
Svenska forskare under 1900-talet
La Perla, Callao

La Perla är ett sex distrikt som tillsammans utgör hamnstaden Callao, Peru.

Distriktet bildades den 22 oktober 1964.

Geografi
Distriktet har en yta av 2,75 km².

Gränser
 Söder: Stilla havet
 Öster: San Miguel (i Lima)
 Norr: Bellavista
 Väster: Callao (stadskärnan)

Demografi
Enligt 2005 års folkräkning av INEI, hade distriktet  invånare, en befolkningstäthet av  personer/km² och  hushåll i distriktet.

Externa länkar
 Municipalidad de La Perla Officiell webbplats för La Perla
 Todo Callao 

Lima
Perus distrikt
Livio Maitan

Livio Maitan, född 1 april 1923 i Venedig, död 16 september 2004 i Rom, var en italiensk trotskist. Han var en av ledarna av den Fjärde Internationalen under 1950- och 1960-talet. Därefter omvaldes han vid varje kongress till sin bortgång 2004. Under 1970-talet föreläste han i utvecklingsekonomi vid Roms universitet. Han har också översatt och introducerat de flesta italienska utgåvor av Lev Trotskij. 2007 grundades Livio Maitan Study Centre i Rom, med support av bland andra Gilbert Achcar, Daniel Bensaïd, Tariq Ali, Alex Callinicos, Claudio Katz, Michael Löwy och Slavoj Žižek.

Källor

Externa länkar
Livio Maitan Study Centre

Italienska journalister
Italienska sociologer
Födda 1923
Avlidna 2004
Trotskism
Män
Alumner från Paduas universitet
Knut Rodhe

Knut Rodhe, född 28 december 1909 i Borås, död 27 mars 1999 i Saltsjöbaden, Nacka kommun, var en svensk jurist, specialiserad på civilrätt, och handelshögskolerektor.

Knut Rodhe disputerade i civilrätt 1941. Han var 1944–1970 professor i rättsvetenskap och i krediträtt 1970–1976 vid Handelshögskolan i Stockholm. Han var 1957–1963 och 1968–1970 Handelshögskolans rektor. Genom sin tjänst som rektor var Rodhe ex officio, genom sitt ämbete, garanterad en plats i Handelshögskolan i Stockholms direktion, högskolans högsta verkställande organ.

Han var son till landshövding Allan Rodhe, sonson till Edvard Herman Rodhe och brorson till Edvard Magnus Rodhe. Han var far till Henning Rodhe.

Knut Rodhes gränd, en kort gränd i anslutning till Saltmätargatan vid Handelshögskolans byggnader i Vasastan i Stockholm är namngiven efter honom. Knut Rodhe är begravd på Skogsö kyrkogård.

Utmärkelser 

  Kommendör av första klass av Nordstjärneorden, 3 december 1974.

Bibliografi (urval) 
Om fastighetsindelningen och dess betydelse, Almqvist & Wiksell, Uppsala 1941 (365 s) Ak avh
Gränsbestämning och äganderättstvist, Lundequistska bokhandeln, Uppsala 1944 (163 s)
Obligationsrätt, Institutet för rättsvetenskaplig forskning nr 11, Norstedt, Stockholm 1956 (818 s) 
Förmögenhetsbrotten. Kreditväsendets rättsliga problem, 14 uppl, Handelshögskolan i Stockholm studentkår, Stockholm 1980 (91 s) 
Utländska förvärv av svenska företag och av svensk fast egendom. Översikt över 1982 års lagstiftning, Handelshögskolan i Stockholms studentkår, Stockholm 1983 (12 s)
Handbok i sakrätt, Institutet för rättsvetenskaplig forskning nr 124, Norstedt, Stockholm 1985 (689 s) 
Lärobok i obligationsrätt, Institutet för rättsvetenskaplig forskning nr 47, Norstedt, Stockholm 1986 (315 s) 
Aktiebolagsrätt, 23 uppl. rev. av Rolf Skog, Norstedts juridik, Stockholm 2011 (295 s)

Se även
Handelshögskolan i Stockholms historia
Lista över rektorer för Handelshögskolan i Stockholm
Lista över professorer vid Handelshögskolan i Stockholm

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Eliaesson, Jonas, et al (1984). Handelshögskolan i Stockholm, Stockholm School of Economics, 1909-1984. Stockholm: Handelshögskolan i Stockholm.

Webbkällor 

 Rodhe, Knut på SvenskaGravar.se

Svenska professorer i rättsvetenskap
Rektorer vid Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter i Handelshögskolan i Stockholms direktion
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Svenska jurister under 1900-talet
Jurister från Borås
Gravsatta på Skogsö kyrkogård
Födda 1909
Avlidna 1999
Män
Andreas Dahlbäck

Andreas Dahlbäck, född 1967 i  Katrineholm, är en svensk musiker (trummor) och producent. Han har producerat artister som Per Gessle, Anna Ternheim, Ulf Lundell, Ola Salo, Love Antell, Bo Kaspers Orkester, Tomas Andersson Wij och Ebba Forsberg. 

Dahlbäck är trumslagare i Ulf Lundells band och ägare av inspelningsstudion Durango Recording. Han medverkade även som trummis på Olle Ljungströms skivor Det stora kalaset (1998) och En apa som liknar dig (2000), och turnerade med Ljungström under samma period.

Historia 
Tillsammans med Andreas Johnson hade Andreas Dahlbäck bandet Planet Waves. 1994 spelade de in skivan Brutal Awakenings. Dessutom har Dahlbäck tillsammans med Johan Lindström, Lina Englund och David Shutrick bandet Selfish  som 1998 släppte skivan "Wanting You Would Be". Åren 2004-2007 var han manager åt Anna Ternheim och Tomas Andersson Wij.

Dahlbäck är son till trumslagaren Erik Dahlbäck, bror till houseproducenten John Dahlbäck och producenten/manusförfattaren Jenny Grewdahl samt kusin till houseproducenten Jesper Dahlbäck och bokförläggaren Carl-Michael Edenborg.

Se även
Brutal Awakenings

Referenser

Externa länkar 
http://studio.idg.se/2.1078/1.207167/anna-ternheim--bjorn-yttling
http://www.annaternheim.com/?sid=article&pid=read&id=11228
http://www.dn.se/kultur-noje/musik/morkret-finns-kvar-1.566043
https://web.archive.org/web/20160306204245/http://www.pafrifot.net/board_v2/index.php?PHPSESSID=hurjl2qhofk286r5m0a5j8dfo7&topic=5730.0

Födda 1967
Svenska musikproducenter
Svenska slagverkare
Män
Levande personer
Personer från Katrineholm
Ekomodernism

Ekomodernism är en gren inom miljövetenskapen som under de senare årtiondena fått stort stöd bland akademiker och beslutsfattare runt om i världen. Ekomodernism är analytiskt inriktad, men också en policystrategi och en miljöinriktad diskurs.

Historia 
Ekomodernismen, som teori, grundades i början av 1980-talet av en grupp akademiker vid Free University och Social Science Research Centre i Berlin, bland dessa Joseph Huber, Martin Jänicke och Udo E. Simonis. Andra som vid samma tid uttryckte liknande hållning i miljöfrågorna var Arthur Rosenfeld, Amory Lovins, Donald Huisingh, René Kemp, Ernst Ulrich von Weizsäcker, Arthur P.J. Mol, Gert Spaargaren samt David A Sonnenfeld.

Teorin 
Ett grundantagande i ekomodernismen är att ekonomisk tillväxt, mätt i BNP (ej att förväxla med ekonomisk utveckling), kan förenas med miljömässigt hållbar utveckling. Naturresurser som luft, vatten, jord och ekosystem kan, enligt ekomodernismen, vara en källa till framtida tillväxt och utveckling på samma sätt som arbete och kapital. Energianvändningen och resursanvändningen kan också bli mer effektiv, vilket bidrar till att hålla nere kostnaderna och öka möjligheten för tillväxt. Dessutom menar ekomodernismen att grön teknisk utveckling kan bidra till tillväxten.

Kritik 
Kritiker hävdar att det starka sambandet mellan BNP och miljöförstöring talar emot ekomodernismen. Man beskyller ekomodernismen för överdriven teknikoptimism, och för att inte vilja ändra på något i det kapitalistiska systemet. Kritikerna menar därför att ekomodernism är så kallad grönmålning.

Referenser

Se även
Hållbar utveckling
Miljöpolitik

Hållbar utveckling
Miljövetenskap
Nordströms orkester

Nordströms orkester var ett dansband från Växjö som bildades 1991 som en fortsättning på det populära dansbandet Ingmar Nordströms. Medlemmar i bandet var Sven Schill (trummor), Janne Landegren (sång, bas, gitarr), Börge Lindgren (klaviaturer), Irene Vidlund (sång, bas, gitarr), Sten-Åke Lindberg (sång, klarinett, saxofon) samt Toni Baraniak (flöjt, klarinett, bas, saxofon).

Bandet slutade spela den 27 april 1995, med avskedsgala i Växjö.

Externa länkar
 Nordströms

Musikgrupper bildade 1991
Musikgrupper upplösta 1995
Upplösta svenska dansband
Musikgrupper från Växjö
Börstigs socken

Börstigs socken i Västergötland ingick i Frökinds härad, med en mindre del före 1887 i Redvägs härad,, ingår sedan 1974 i Falköpings kommun och motsvarar från 2016 Börstigs distrikt.

Socknens areal är 35,18 kvadratkilometer varav 35,11 land. År 2000 fanns här 235 invånare.  Kyrkbyn Börstig med sockenkyrkan Börstigs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. Före 1540 införlivades Mussla socken (Sandhems socken) och omkring 1550 Döve socken, dock ej jordebokssocknen. Före 1887 tillhörde en mindre del, Kringlarp, Redvägs härad och Döve by tillhörde Kärråkra jordebokssocken Ås härad. 1887 övergick dessa delar till denna socken och Frökinds härad, och överfördes samtidigt från Älvsborgs län till Skaraborgs län. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Börstigs församling och för de borgerliga frågorna bildades Börstigs landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Frökinds landskommun som 1974 uppgick i Falköpings kommun. Församlingen uppgick 2010 i Åsarps församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Börstig, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Frökinds härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Vilska kompani och Västgöta regemente, Laske och Vartofta kompanier.

Under mitten av 60-talet så blev byn rikskänd genom att över 20 lador brändes ner på kort tid. Detta uppmärksammades även i Veckans brott.

Geografi
Börstigs socken ligger söder om Falköping. Socknen är en småkuperad bygd med odlingsmark och skog med mossmark.

Fornlämningar
Från järnåldern finns gravfält.

Namnet
Namnet skrevs 1397 Birghestighe och kommer från kyrkbyn. Efterleden är stig, 'stig, väg'. Förleden kan möjligen innehålla byrghe syftande på en borganläggning.

Se även
 Börstigs församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Falköpings kommun
Socknar i Frökinds härad
Socknar i Redvägs härad
Brismene socken

Brismene socken i Västergötland ingick i Frökinds härad, ingår sedan 1974 i Falköpings kommun och motsvarar från 2016 Brismene distrikt.

Socknens areal är 25,50 kvadratkilometer varav 25,49 land. År 2000 fanns här 106 invånare.  Kyrkbyn Brismene med sockenkyrkan Brismene kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Brismene församling och för de borgerliga frågorna bildades Brismene landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Frökinds landskommun som 1974 uppgick i Falköpings kommun. Församlingen uppgick 2002 i Kinneveds församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Brismene, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Frökinds härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Vilska kompani och Västgöta regemente, Laske kompani.

Geografi
Brismene socken ligger söder om Falköping. Socknen är en slättbygd med större mossar i öster och väster.

Fornlämningar
Lösfynd och en hällkista från stenåldern är funna. Från järnåldern finns gravar och en rest sten.

Namnet
Namnet skrevs på 1330-talet Brismini och kommer från kyrkbyn. Efterleden innehåller vin, 'betesmark; äng'. Förleden kan möjligen innehålla bresma, 'spricka'.

Se även
 Brismene församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Falköpings kommun
Socknar i Frökinds härad