kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mr Jones Machine

Mr Jones Machine är ett svenskt synthpopband, bestående av Jarmo Ollila, Jouni Ollila , Magnus Lindström och Sören Jensen. Bandet har sedan 2005 skivkontrakt med Progress Productions. Bandets tredje skiva, Monokrom (2011), fick mycket goda recensioner, och nominerades till Manifest 2012. Gruppnamnet syftar till Adolphson-Falks låt Mr Jones' Maskin.

Diskografi

Album

New Wave 
Släpptes 2005-01-26.
Jaguar (5:31)
My Time (4:29)
A Place in the Sun (3:49)
New Wave (3:21)
Somewhere in Nowhere (4:11)
Shadow of a Doubt (4:24)
Film Noir (4:31)
I'm Your Enemy (5:11)
Winter Stays On (6:13)
Vision in Motion (4:07)

New Wave (bonusdisk i begränsad utgåva) 
Numrerad bonusskiva med de 200 först sålda New Wave-skivorna.
Hypersleep (4:51)
I Live for Your Kiss (4:18)
Strange Patterns (4:19)
Why is it so? (5:41)

Återvändsgränd 
Släpptes 2007-05-09.
Stjärnornas Musik (4:41)
Kallt Stål (4:06)
Augustiljus (4:29)
Psalm Till Döden (4:28)
Vilda drömmar (4:32)
Dansar Dansar (3:49)
Vår man i Stockholm (4:27)
Graverat spår (4:48)
Vår lilla planet (3:22)
Höstpromenad (9:37)

Återvändsgränd (bonusdisk i begränsad utgåva) 
Numrerad bonusskiva med de 200 först sålda Återvändsgränd-skivorna.
Alcohol & Cigarettes (3:36)
Wrapped In Plastic (3:25)
Look Like This (3:35)
Stranger In This World Of Mine (4:20)
Kallt Stål [Demoversion] (3:32)
Augustiljus [Demoversion] (4:41)
Psalm Till Döden [Demoversion] (3:21)
Vilda drömmar [Demoversion] (4:30)
Vår man i Stockholm [Demoversion] (3:37)
Graverat spår [Demoversion] (3:48)
Vår lilla planet [Demoversion] (3:21)
Höstpromenad [Demoversion] (6:16)
Conversation (3:59)

Monokrom  
Släppt 2011-03-30.
De Månbleka Tingen (4:41) [feat. Susie]
Naken (3:15)
Det Kalla Kriget (4:20)
Mannen I Svart (4:37)
Ny Stad (4:06)
Vit Citroën (3:20)
Vitt Brus (3:47)
Optimister & Pessimister (3:34)
Rännstensparad (4:11)
Gardin Av Järn (3:59)

Monokrom (bonusdisk i begränsad utgåva) 
Numrerad bonusskiva med de 200 först sålda Monokrom-skivorna.
Piskan [Outtake] (4:28)
Skärvor [Bonusmix] (4:20)
Vet vad som väntar [Demomix] (3:00)
One Day [Demomix] (4:45)
De månbleka tingen [Demo] (4:02)
Ny stad [Demo] (3:54)
Vitt brus [Demo] (4:05)
Vit Citroën [Demo] (3:33)
Optimister & pessimister [Demo] (3:23)
Piskan [Demo] (4:44)
Elektricitet [Demo] (2:58)

Singlar/EP

A Place In the Sun 
Special promotional single. Släppt 2005-01-26.
A Place In the Sun [radio edit] (3:30)

De månbleka tingen [feat. Susie] 
Limited 7" vinyl. Släppt 2011-03-16.
De månbleka tingen
Elektricitet

Naken 
Digital release. Släppt 2013-08-23.
Naken [Single Version] (2:45)
Naken [Johan Baeckström Remix] (3:47)
Naken [Kropp Remix] (4:02)

DVD

Behind the New Wave 
Släppt 2005-05-13.
Behind the New Wave (25:00)

Man känner igen oss 
Live från Storan i Göteborg. Släppt 2007-11-09.
Intro
Vår Man I Stockholm
Vilda Drömmar
Stjärnornas Musik
I'm Your Enemy
Look Like This
Jaguar
Kallt Stål
Augustiljus

Man känner igen oss (bonusmaterial) 
Live från Bengans i Stockholm
Stjärnornas Musik
Augustiljus
Vår Man I Stockholm

Utmärkelser 
 Manifest 2012: Nominerad för Bästa synth.

Källor 

Svenska synthpopgrupper
Francesco Bonatelli

Francesco Bonatelli, född 25 april 1830, död 13 maj 1911, var en italiensk filosof.

Bonatelli var professor i Bologna och Padua. Bonatelli företrädde en spirtualistisk riktning, som ville respektera de experimentella vetenskapernas resultat och som inom den romersk-katolska ortodoxins ram på nytt anknöt till den italienska nykantianska ideologins traditioner och framför allt besjälades av den herbartianska skolans och Lotzes läror. Bonatelli ägande sig främst åt psykologi och kunskapsteori. Bland hans verk märks La conscienza e il meccanismo interiore (1872), Percezione e pensiero (1892-95), Elementi di psicologia e logica (1892), samt Studi di epistemologia (1904-05).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter 

Italienska filosofer
Födda 1830
Avlidna 1911
Män
Personer från provinsen Brescia
Pierre Chrysostème Dusson de Bonnac

Pierre Chrysostème Dusson (eller d'Usson) de Bonnac, född 1724, död 1782, var en fransk greve och diplomat, son till Jean Louis d'Usson de Bonnac.

de Bonnac, som var generalmajor av infanteriet, efterträdde 1774 Charles Gravier de Vergennes som ambassadör i Stockholm, där han avled.

Källor 
 

Födda 1724
Avlidna 1782
Franska militärer under 1700-talet
Franska diplomater under 1700-talet
Män
Franska grevar
Patrick Abercrombie

Patrick Abercrombie, född 6 juni 1879 i Ashton upon Mersey, Cheshire (i nuvarande Trafford, Greater Manchester), död 23 mars 1957 i Aston Tirrold i Oxfordshire, var en brittisk arkitekt och stadsplanerare.

Biografi 
Abercrombie var professor i stadsbyggnad vid universitetet i Liverpool 1915–35 och vid University College i London 1935–46. Han utarbetade en mängd region- och stadsplaneförslag såväl för områden i Storbritannien som i kolonierna. Bland hans mer kända förslag märks County of London (1943, tillsammans med J. H. Forshaw), och Greater London Plan 1944 (1945) av betydelse för återuppbyggnadsarbetena efter andra världskriget. Stadsplanerna byggde på decentralisering från stadskärnan till tio mindre stadsenheter och uppdelning av administrationen i "grannskapsenheter".

Bland hans övriga stadsplaner märks de över Doncaster, Sheffield, Bath, Bristol, Stratford-on-Avon och Plymouth.

Sir Patrick Abercrombie Prize 
Internationella arkitektunionen delar sedan 1961 ut Sir Patrick Abercrombie Prize vart tredje år till en internationellt uppmärksammad arkitekt eller arkitekter för framstående arbete inom ''town planning and territorial development''. Det första priset gick till Town Planning Service of the city of Stockholm.

Inflytande över svensk stadsplanering 
Abercrombies förslag fick stort inflytande över den svenska stadsplaneringen under efterkrigstiden. Han sågs för London-planen av stadsbyggnadsborgarrådet Yngve Larsson som en av de främsta inspiratörerna för Stockholms stadsplanering, jämte Lewis Mumford och Clarence Stein. Abercrombie deltog vid invigningen i maj 1946 av en engelsk stadsplaneutställning på Liljevalchs konsthall i Stockholm.

Källor
Nationalencyklopedin, CD-utgåvan 2000

Noter

Brittiska stadsplanerare
Brittiska arkitekter
Personer från Cheshire
Födda 1879
Avlidna 1957
Män
Charles Artus de Bonchamps

Charles Melchior Artus de Bonchamps, född 10 maj 1760 och död 18 oktober 1793, var en fransk officer.

Bonchamps lämnade vid revolutionens utbrott sin militära befattning och blev från april 1793 en av de militära ledarna för det kontrarevolutionära upproret i Vendée. Han vann en del militära framgångar, men sårades dödligt i slaget vid Chollet 1793.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Franska militärer under 1700-talet
Födda 1760
Avlidna 1793
Män
Golfe du Morbihan

Golfe du Morbihan är en stor vik av Atlanten  i departementet Morbihan vid södra kusten av Bretagne.

Morbihan är bretagnska och betyder "små hav". Viken är i stort sett rund  och har endast ett smalt sund  - med våldsamma strömmar på grund av tidvattnet på ibland upp till 10 knop - ut till havet. I söder begränsas viken av halvön Presqu'île de Rhuys. 
 
I viken finns 300 öar varav 30 är bebodda. På grund av det starka tidvattnet förändras viken timme för timme. Den är hem för mängder av fåglar som häger, skrake och trut. Här finns också stora odlingar av ostron.
På grund av sitt milda klimat och omväxlande natur är viken uppskattad av turister.

Den närmaste större orten är Vannes.

Noter 

Bukter i Frankrike
Laban Siro

Laban Siro, född 1984 i Kenya, är en kenyansk löpare som framförallt tävlar i terränglöpning. Siro bor och tävlar i Sverige under sommaren och tränar i Kenya under den svenska vintern. Bland Siros meriter kan en förstaplats i Springtime, andraplats i Team Sportia-loppet och tolfte plats i Stockholm Marathon 2008, vinst i halvmaratonet Baltzarloppet 2009 på tiden 1:11.05, vinst i Höstmilen 2009 på tiden 34.50, och en förstaplats i Midnattsloppet i Göteborg 2010 på tiden 32.30, nämnas.

Referenser 

Kenyanska långdistanslöpare 
Kenyanska maratonlöpare
Män
Födda 1984
Levande personer
Carlo Bon Compagni di Mombello

Carlo Bon Compagni di Mombello, greve av Lamporo, född 25 juli 1804 och död 14 december 1880, var en italiensk politiker och författare.

Han var 1848 och 1852-53 undervisningsminister samt 1853 även justitieminister, och tog del i den nationella italienska politiken. Boncampagni di Mombello gjorde stora insatser för utvecklingen av det italienska undervisningsväsendet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Italienska politiker
Födda 1804
Italiens undervisningsministrar
Italiens justitieministrar
Avlidna 1880
Män
Personer från Turin
Os Mutantes diskografi

Os Mutantes har hittills släppt elva studioalbum, två livealbum, tre samlingsalbum, åtta singlar, fyra EP-singlar och en DVD.

Studioalbum

Livealbum

Samlingsalbum

EP-singlar
1968 - A Voz do Morto/Baby/Marcianita/Saudosismo (med Caetano Veloso)
1969 - Fuga n° II/Adeus, Maria Fulô/Dois Mil e Um/Bat Macumba
1970 - Hey Boy/Desculpe Babe/Ando Meio Desligado/Preciso Urgentemente Encontrar Um Amigo
1976 - Cavaleiros Negros/Tudo Bem/Balada do Amigo

Singlar
1976 - Suicida/Apocalipse (som "O'Seis")
1968 - É Proibido Proibir/Ambiente de Festival
1968 - A Minha Menina/Adeus Maria Fulô
1969 - Dois Mil e Um/Dom Quixote
1969 - Ando Meio Desligado/Não Vá Se Perder Por Aí
1971 - Top Top/It's Very Nice Pra Xuxu
1972 - Mande Um Abraço Pra Velha
2008 - Mutantes Depois

DVD
2006 - Mutantes Ao Vivo - Barbican Theatre, Londres 2006

Rockdiskografier
Cornelis (film)

Cornelis är en svensk dramafilm från 2010 i regi av Amir Chamdin. Filmen handlar om musikern Cornelis Vreeswijks händelserika och stormiga liv, där titelrollen spelas av Hans Husby. 

Filmen hade premiär den 12 november 2010.

Om filmen 
I filmens soundtrack ingår en del nyfunnet och tidigare outgivet material av Cornelis Vreeswijk. Filmen gick tidigare under arbetsnamnet Medborgare, god afton!. På Guldbaggegalan 2011 hade filmen en nominering i kategorin Bästa manliga biroll (David Dencik - Fred Åkerström), men förlorade kategorin till Himlen är oskyldigt blå.

Rollista 
Hans-Erik Dyvik Husby - Cornelis Vreeswijk
Malin Crépin - Ingalill Rehnberg
Helena af Sandeberg - Bim Warne 
David Dencik - Fred Åkerström
Johan Glans - Anders Burman 
Frida Sjögren - Anita Strandell
Vera Vitali - Ann-Christin Wennerström
Pernilla Andersson - Ann-Louise Hansson
Louis Fellbom - Jack Vreeswijk
Aksel Morisse - Silas Bäckström
Markus Granseth - Sid Jansson
Ola Bergström - Björn J:son Lindh
Adrian Munoz Nordqvist - unge Cornelis Vreeswijk
Fabian Fourén - Jack Vreeswijk 6 år

Mottagande 
Cornelis sågs av 208 051 svenska biobesökare.

Referenser

Fotnoter

Webbkällor 
Svensk Filmdatabas - Cornelis

Externa länkar 
 

Officiellt pdf-dokument om filmen

Svenska musikfilmer
Svenska filmer 2010
Svenska biografifilmer
Svenskspråkiga filmer
Nederländskspråkiga filmer
1960-talet i svensk film
1970-talet i svensk film
Filmer om musik och musiker
Skrynkellav

Skrynkellav (Parmelia sulcata) är en gråvit lav som främst växer på bark av lövträd, men som ibland även kan växa på sten. I Sverige är den en allmänt förekommande lav som kan hittas i hela landet. Den är relativt tålig mot luftföroreningar och kan växa även inne i städer.

Beskrivning 
Skrynkellaven är en bladlav och har lober som kan bli 5 millimeter breda. Ett kännetecken för laven är att det på lobernas yta finns åsar som bildar ett nätformigt mönster. Detta har gett laven dess svenska namn, då dess lober utifrån denna egenskap kan beskrivas som lite skrynkliga. På dessa åsar och längs lobkanterna utvecklas så småningom soral, områden där soredier (vegetativa förökningskroppar för asexuell förökning) bildas. Det är dock sällan skrynkellav bildar apotecier.

Referenser 
Moberg, Roland & Holmåsen, Ingemar. Lavar - en fälthandbok, Interpublishing AB, 1982.

Noter

Externa länkar 

Lavar
Ivanec

Ivanec är en kommun och stad i norra Kroatien. Kommunen har 14 434 och staden 5 434 invånare (2001). Ivanec ligger i Varaždins län, sydväst om Varaždin och öst om Lepoglava, i den historiska regionen Zagorje.

Orter i kommunen
Ivanec utgör huvudorten i kommunen med samma namn. I kommunen finns förutom Ivanec följande 28 orter: Bedenec, Cerje Tužno, Gačice, Gečkovec, Horvatsko, Ivanečka Željeznica, Ivanečki Vrhovec, Ivanečko naselje, Jerovec, Kaniža, Knapić, Lančić, Lovrečan, Lukavec, Margečan, Osečka, Pece, Prigorec, Punikve, Radovan, Ribić Brijeg, Salinovec, Seljanec, Stažnjevec, Škriljevec, Vitešinec, Vuglovec och Željeznica.

Historia
Ivanec historia är starkt förknippad med Johanniterorden och orten är uppkallad efter Johannes Döparens kapell (kapela Svetog Ivana Krstitelja) som orden lät uppföra på platsen där dagens stad ligger. Det ursprungliga namnet för orten var općina Svetog Ivana (Heliga Johannes kommun). Johanniterorden tros ha varit verksam i området sedan slutet av 1100-talet vilket styrks av att ”Johanniternas by” (Villa hospitalariorum) i närheten av dagens Ivanec finns omnämnt redan 1201 som egendom tillhörande Zagrebs stift. Johannesorden omnämns även 1238 i ett kungligt fribrev utfärdat av den kroatisk-ungerske kungen Béla IV. Den 22 juni 1396 omnämns orten Ivanec för första gången i ett skrivet dokument. Detta dokument, skrivet av johanniterriddaren Ivan Palažina, vittnar om att orten existerade innan dokumentet utfärdades. Idag utgör johannitkorset en symol för staden och ingår bland annat i Ivanecs kommunvapen.

I början av 1400-talet upplöstes Johanniterorden i Kroatien och Ivanec hamnade då i profana händer. Staden kom att domineras av den kroatiske banen Matko Talovac och därefter den habsburgske härföraren Jan Vitovac och hans söner. 1480 konfiskerade den kroatisk-ungerske kungen Mattias I flera egendomar tillhörande adel som opponerat sig mot kungen. Staden hamnade då i kungens ägo. Omkring 1500 sålde hans son János Corvinus sina egendomar till den ungerska adelsfamiljen Petheö de Gerse. Familjen kom att dominera staden fram till 1738 då den efter ättens utslocknande hamnade i den habsburgske kejsaren Karl VI ägo. 1740 sålde kejsaren sina egendomar i staden till den ungerska adelsfamiljen Erdödy.

Arkitektur
Heliga Maria Magdalenas kyrka (Crkva Svete Marije Magdalene) uppfördes 1750 av adelsfamiljen Erdödy. Sin nuvarande utformning fick den i början av 1800-talet.

Se även

Centrala Kroatien
Ivančica

Referenser 

Orter i Varaždins län
Bracksteklar

Bracksteklar (Braconidae) är en familj bland parasitsteklarna. Det finns cirka 40000 kända arter i världen. Av dessa finns drygt 1100 arter i Sverige.

Kännetecken
Bracksteklarna blir oftast mellan 2 och 15 millimeter långa. Framvingen har högst två tvärribbor i mittpartiet vilket skiljer dem från brokparasitsteklarna som har tre tvärribbor.

Levnadssätt
Bracksteklarna lever som parasitoider på andra insekter. Framför allt larver och puppor av fjärilar, skalbaggar och flugor. Ofta läggs flera ägg i samma värddjur. Bracksteklarna (främst arter ur släktena Apanteles, Bracon och Opius) används vid biologisk bekämpning av skadeinsekter.

Källor
Nationalencyklopedin - Bracksteklar
Insekter i Europa. 1988. Michael Chinery. Översättning och svensk bearbetning Carl-Cedric Coulianos. .

Externa länkar
 

Steklar
Nils Bonde af Björnö

Nils Bonde, greve av Björnö, född 1685, död 1760, var en svensk militär och ämbetsman.

Biografi
Nils Bonde var son till Carl Bonde och bror till Gustaf Bonde. Han deltog från 1703 i det stora nordiska kriget, blev fången vid Perevolotjna 1709, frigavs 1721, och trädde samma år i holsteinsk tjänst som överste. Åren 1724-1728 var han överkammarherre hos hertigen av Holstein, och var därefter landshövding i Södermanlands län 1739-1750. Bonde hade betydelse framför allt som förmedlare mellan hertig Karl Fredrik av Holstein och det holsteinska partiet i Sverige.

Nils Bonde stiftade 1750 fideikommisset Hörningsholms slott. Han lät även på 1700-talets mitt uppföra nuvarande huvudbyggnad efter ritningar av arkitekt Carl Hårleman. Nils Bondes son, Nils Nilsson Bonde af Björnö, övertog fideikommisset efter sin far och innehade det till sin död 1816.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Landshövdingar i Södermanlands län
Svenska överstar
Svenska grevar under 1700-talet
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Personer under stormaktstiden
Personer under frihetstiden
Födda 1685
Avlidna 1760
Män
Svensk uppslagsbok
Nils
Deltagare i slaget vid Poltava
Karoliner
Claës Bonde

Claës Bonde, född den 4 mars 1878, död den 6 april 1965, var en svensk greve, jurist och diplomat.

Claës Bonde var son till Carl Trolle-Bonde och dennes hustru, friherrinnan Eva Fredrika Emerentia Leijonhufvud.

Efter avlagd juris utriusque kandidatexamen blev Bonde förste sekreterare i Utrikesdepartementet 1908, och var därefter legationssekreterare vid en rad olika beskickningar 1912-1921. Han erhöll legationsråds titel 1916, och blev legationsråd i Tokyo och Peking 1921 samt i London 1924. 1927 ställdes han i disponibilitet med ministerresidents titel. 1938-1950 var han Gustaf V:s handsekreterare. Han var även härold vid Kunglig Majestäts Orden.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 

   Minnestecken med anledning av Konung Gustaf V:s 90-årsdag, 1948.
   Konung Gustav V:s minnestecken, 1951.
   Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1941.
   Kommendör av andra klassen av Nordstjärneorden, 6 juni 1938.
   Riddare av Nordstjärneorden, 1916.

Utländska utmärkelser 

   Riddare av Badiska Berthold I av Zähringens orden, senast 1915.
   Storofficer av Belgiska Kronorden, senast 1940.
   Kommendör av första graden Danska Dannebrogorden, senast 1950.
   Kommendör av andra graden av Danska Dannebrogorden,  senast 1921.
   Kommendör av Franska Hederslegionen, senast 1940.
   Riddare av Franska Hederslegionen, senast 1909.
   Storkorset av Franska Svarta stjärnorden, senast 1950.
   Kommendör av klassen av Kinesiska Gyllene skördens orden, senast 1931.
   Storofficer av Monacos Karl den heliges orden, senast 1940.
   Kommendör av andra klassen av Norska Sankt Olavs orden, senast 1921.
   Riddare av Portugisiska Kristusorden, senast 1908.
   Riddare av tredje klassen av Ryska Sankt Annas orden, senast 1909.
   Riddare av andra klassen av Ryska Sankt Stanislausorden, senast 1915.
   Fjärde klassen av Turkiska Meschidie-orden, senast 1908.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939
 
 Sveriges ridderskaps och adels kalender 1956 (Stockholm 1955)

Noter 

Svenska grevar under 1900-talet
Svenska diplomater under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1965
Män
Claes
Jubilee Line

|}
|}
Jubilee Line (engelska: the Jubilee line, 'Jubilee-linjen', 'Jubileumslinjen') är en tunnelbanelinje i London. Jubilee Line öppnades år 1979 och är därmed den nyaste tunnelbanelinjen i London. Namnet fick den efter Elizabeth II:s 25-årsjubileum som drottning. 1999 började linjens utbyggnad till Stratford att trafikeras. Linjen är 36,2 km lång och har 27 stationer, varav 13 under marken.

Historia
1971 började arbetet med att skapa Jubilee Line men arbetet försenades av ekonomiska svårigheter. En del i byggandet av linjesträckningen innebar att stationskomplexet Charing Cross skapades av stationerna Trafalgar Square (Bakerloo Line) och Strand (Northern Line). 

Jubilee Line skulle ursprungligen ha kallats Fleet Line, efter floden Fleet, men namnet ändrades på initiativ av de konservativa i valet till Greater London Council 1977. Jubilee Line öppnades officiellt av Prins Charles 30 april 1979 och öppnade för trafik 1 maj 1979. 

Linjen trafikerades ursprungligen med Metro Cammell Mark II-tåg, som än idag körs på Bakerloo Line. Redan 1984 moderniserades fordonsflottan med nya tåg. Tågens liv blev däremot kortvariga då de inte höll måttet. Även dessa var tillverkade av Metro Cammell men hade en hel del brister. Elsystem och elektronik krånglade, hjulen slets felaktigt och vibrationer uppstod därmed. 

Till skillnad från andra tåg, förutom D78-tågen på District Line så var dörrarna av enkeltyp, medan andra tåg alltid har haft dubbla dörrar mitt på. Detta drog ned på kapaciteten vilket i kombination med de nyss nämnda problemen ledde till att nya tåg (1996 Stock) av modernare typ ersatte dessa tåg.  Det sista tåget skrotades år 1998. Ett tåg finns dock bevarat på museum. Dagens tåg är tillverkade av CEC – Metro Cammell, har dubbla dörrar och är snarlika de tåg som återfinns på Northern Line. 

Från början kördes tågen manuellt med hjälp av trafiksignaler, men numera framförs de automatiskt med hjälp av ATO (Automatic Train Operation), där föraren endast övervakar hur tåget beter sig. Detta innebär snabbare acceleration och snabbare stopp vilket medför högre hastighet och därmed högre passagerarkapacitet. 

Linjens nyare stationer som började trafikeras 1999 är större och har högre säkerhet, bland annat med åtskiljande väggar och dörrar mellan plattform och tåg.

Samtidigt som linjen utökades år 1999 stängdes delen i Charing Cross som utgjorde slutstationen då linjesträckningen ändrades. I dag ligger stationsdelen för Jubilee Line på Charing Cross övergiven och stängd.

Resenärer
Det görs cirka 127 miljoner resor på linjen varje år.

Referenser

Noter

Londons tunnelbanelinjer
Tété-Michel Kpomassie

Tété-Michel Kpomassie, född 1941, är en togolesisk äventyrare och författare, bosatt i Frankrike. Han är mest känd för boken L'Africain du Groenland (1981, En afrikan på Grönland, översättning Gemma Snellman, Fripress, 1984), för vilken han 1981 tilldelades Prix Littéraire Francophone International.

Kpomassie gick i skola i sex år i hemlandet, och fick sin vidare utbildning under sina resor i Afrika och Europa. Vid 16 års ålder kom han över en bok om Grönland i missionsbiblioteket, och blev fascinerad av de grönländska folken, som lever i ett klimat så vitt skilt från det han själv levde i. Han bestämde sig därför för att resa dit, och efter åtta års resa genom Västafrika och Europa kom han slutligen fram till Qaqortoq. Han stannade sedan på Grönland i 16 månader. Kpomassies bok om sin resa blev mycket uppmärksammad, och finns översatt till ett flertal språk. Han har sedan dess skrivit artiklar och noveller i olika franska tidskrifter.

Källor

Externa länkar 

Togolesiska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1941
Levande personer
Män
Äventyrare