kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Agostino Magliani

Agostino Magliani, född 1824 i Laurino, död 1891 i Rom, var en italiensk baron, finansman och politiker. 

Magliani gjorde sig bemärkt som nationalekonom av frihandelsskolan, blev senator 1871 och var 1877–88 med korta avbrott finansminister samt avskaffade som sådan tvångskursen.

Källor

Italiens finansministrar
Födda 1824
Avlidna 1891
Män
Personer från Kampanien
Ugglan
Hans Wachtmeister (1793–1827)

Hans Wachtmeister af Johannishus, född den 31 juli 1793 på Valje i Sölvesborgs landsförsamling, död den 8 november 1827 i Karlskrona, var en svensk jurist, ämbetsman och landshövding i Blekinge län.

Biografi
Hans Wachtmeister var son till sjöofficeren Hans Fredrik Wachtmeister och dennes första hustru Carolina Adlerfelt. Han blev student i Lund och avlade därefter först teologisk (1805) och därefter juridisk (1808) examen vid Lunds universitet. Han antogs därefter som extra ordinarie kanslist i justitierevisionen, blev vice häradshövding 1815 och erhöll senare lagmans namn, heder och värdighet. Mer konkret blev han 1817 tillförordnad revisionssekreterare och utsågs till tillförordnad landshövding i Blekinge län 1822. Året därpå blev han ordinarie innehavare av sistnämnda post och innehade den till sin död fyra år senare. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1824. Som äldste son hade han 1807 övertagit fideikommisset Johannishus efter fadern.

Wachtmeister gifte sig två år före sin bortgång med friherrinnan Agata Wrede af Elimä (1799–1890). Med henne fick han en son, vilken dock föddes först efter faderns död. Denne son gavs även han namnet Hans Wachtmeister och blev i sinom tid också han landshövding i Blekinge.

Källor
 Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svensk adelns ättartavlor, band VIII (Stockholm 1934), sidan 615. 

Hans4
Svenska grevar under 1800-talet
Svenska jurister under 1800-talet
Landshövdingar i Blekinge län
Svenska fideikommissarier
Födda 1793
Avlidna 1827
Män
Personer från Sölvesborg
Wipeout 2048

Wipeout 2048 är ett racingspel till Playstation Vita. 

Spelet utannonserades på E3-mässan 2011 och utvecklades av SCE Studio Liverpool.

Källor

Datorspel 2012
Playstation Vita-spel
Sony Interactive Entertainment-spel
Racingspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Francesco Saverio Nitti

Francesco Saverio Vincenzo de Paola Nitti, född 19 juli 1868 i Melfi, död 20 februari 1953 i Rom, var en italiensk politiker.

Biografi 
Nitti blev professor i finansvetenskap vid Neapels universitet och invaldes 1904 i deputeradekammaren, där han med sakkunskap och energi verkade för södra Italiens ekonomiska höjande genom kanalanläggningar, dikningsarbeten och bättre skogsvård. Han var minister för jordbruk, industri och handel i Giovanni Giolittis ministär mars 1911 till mars 1914 samt genomförde som sådan förstatligandet av försäkringsväsendet. 

Nitti sändes våren 1917 i en ekonomisk beskickning till USA och var oktober 1917 till januari 1919 skattkammarminister i Vittorio Emanuele Orlandos ministär, ur vilken han avgick samtidigt med Leonida Bissolati, då den rekonstruerades inför fredsförhandlingarna. Då Orlando avgick juni samma år, blev Nitti, omedelbart före Versaillesfreden undertecknande, konseljpresident och inrikesminister i en borgerlig koalitionsministär. Regeringen förmådde ej upprätthålla ordningen i landet, och de många kompromissförslagen i Fiumefrågan blev resultatlösa, vilket bidrog till att minska ministärens anseende. 

Efter att i mars 1920 ha rekonstruerat sin ministär avgick Nitti i maj samma år och ägnade dig därefter i huvudsak åt politiskt författarskap. Mycket uppseende väckte hans mot frederna efter första världskriget riktade bok Europa senza pace (1921; "Det fredlösa Europa", 1922), vilken inledde en kampanj, som sedermera fortsattes genom artiklar i amerikanska pressen och genom nya arbeten, däribland The Decadence of Europe: The Paths of Reconstruction (1923; italiensk originalupplaga 1922) och They Make a Desert (1924). 

Nitti blev efter fascismens seger i Italien utsatt för systematisk förföljelse (bland annat genom plundring av hans bostad) och tvingades därför 1924 bosätta sig i utlandet, men återvände till sitt hemland efter andra världskriget.

Källor

Italiens premiärministrar
Italiens inrikesministrar
Italiens jordbruksministrar
Italienska nationalekonomer
Italienska professorer
Personer verksamma vid Neapels universitet
Personer från provinsen Potenza
Födda 1868
Avlidna 1953
Män
Ugglan
Killatron 2000

Killatron 2000 är The Almighty Trigger Happys debutalbum, utgivet under bandnamnet Trigger Happy 1994 av det kanadensiska skivbolaget Raw Energy. Skivan utgavs i Tyskland 1995 av Black Mark Production.

Låtlista 
 "Arena Rock"
 "Shevette"
 "Meathook"
 "Something Cool"
 "Killapult"
 "Buddha"
 "Toffee"
 "Revert 51"
 "Lever"
 "Ah Satan"
 "Skram"
 "Judas"
 "Autocide"

Referenser 

Kanadensiska debutalbum
Debutalbum 1994
Musikalbum 1994
Album av The Almighty Trigger Happy
Louis Gauchat

Louis Gauchat, född 12 januari 1866, död 22 augusti 1942, var en schweizisk romanist.

Gauchat var en framstående dialektolog, och gordes sig särskilt känd som grundare av Glossaire des patois de la Suisse romande (1924–).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Schweiziska lingvister
Dialektologer
Romanister
Personer från Neuchâtel
Födda 1866
Avlidna 1942
Män
Svensk uppslagsbok
James Dafforne

James Dafforne, född den 29 april 1804, död den 5 juni 1880, var en brittisk konstskriftställare.

Dafforne var under 35 år medarbetare i Art Journal, från 1845 till sin död. En del av hans uppsatser i denna tidskrift gavs senare ut i bokform, exempelvis Pictures of Daniel Maclise, R.A., Pictures of William Mulready, Pictures of Clarkson Stanfield, R.A. och Sir Edwin Landseer. År 1878 publicerade han ett arbete om Albert Memorial. Året därpå utkom hans sista verk, The Life and Works of Edward Matthew Ward, R.A. Han översatte även Arts of the Middle Ages av De la Croix.

Källor 
 Dafforne, James i Dictionary of National Biography

Brittiska konsthistoriker
Brittiska konstkritiker
Brittiska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1804
Avlidna 1880
Män
I'll Shut Up When You Fuck Off

I'll Shut Up When You Fuck Off är The Almighty Trigger Happys andra studioalbum, utgivet 1996 av det kanadensiska skivbolaget Sonic Unyon. Skivan utgavs i Sverige 1997 av Bad Taste Records.

Låtlista 
 "In Hate" - 1:27
 "Shit for Dessert" - 2:24
 "Tango" - 3:02
 "Softly" - 2:07
 "Think" - 2:55
 "Fingers" - 2:11
 "Grrrilla" - 2:46
 "Seasonal Excuse" - 2:18
 "Better Brain" - 2:28
 "Human Racist" - 2:20

Referenser 

Musikalbum 1996
Album av The Almighty Trigger Happy
Album utgivna på Bad Taste Records
Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten

Konventionen angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten (ILO:s konvention nr 87 angående föreningsfrihet och skydd för organisationsrätten, Freedom of Association and Protection of the Right to Organise Convention) är en konvention som antogs i San Francisco i Kalifornien i USA av Internationella arbetsorganisationen (ILO) den 9 juli 1948, samtidigt som FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna. Konventionen tillerkänner arbetsgivare och arbetstagare rätten att fritt bilda och ansluta sig till egna organisationer och genomföra kollektiva förhandlingar. Med tiden har även konflikträtten, genom rättspraxis, kommit att inlemmas i denna föreningsrätt.

I juli 2014 hade 153 av ILO:s 183 medlemsstater raticiferat konventionen. Den är en av ILO:s åtta kärnkonventioner.

Källor
ILO.org — C87 Freedom of Association and Protection of the Right to Organise Convention, 1948 
LO-TCO Biståndsnämnd: ILO:s 8 konventioner 

1948 i USA
Föreningsfrihet
Politikåret 1948
San Franciscos historia
Filippo Meda

Filippo Meda, född 1 januari 1869 i Milano, död 31 december 1939, var en italiensk politiker. 

Meda blev filosofie doktor 1891 och juris doktor 1896. Därefter verkade han som  tidningsman och uppsatte och redigerade flera klerikala tidningar och tidskrifter samt blev 1909 deputerad. Han var ledare för högra flygeln av katolska folkpartiet ("partito popolare") och var 1916-21 medlem av flera koalitionsministärer (finansminister under Paolo Boselli juni 1916 till oktober 1917 och under Vittorio Emanuele Orlando oktober 1917 till juni 1919, skattkammarminister under Giovanni Giolitti juni 1920 till april 1921).

Källor

Italiens finansministrar
Personer från Milano
Födda 1869
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Paul Gauckler

Paul Gauckler, född 1866, död 1911, var en fransk arkeolog.

Gauckler blev 1895 direktör för antiksamlingarna i Tunis, och ledde under 10 år utgrävningarna i Karthago, Githis med flera platser. 

Bland hans viktigare verk märks Inventaire des mosaïques de la Gaule et de l'Afrique. 2. Afrique proconsulaire (1910) och Basiliques chrétiennes de Tunisie (1913).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Franska arkeologer
Klassiska arkeologer
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1866
Avlidna 1911
Män
Svensk uppslagsbok
Lübtheen

Lübtheen är en stad i det nordtyska förbundslandet  Mecklenburg-Vorpommern. Staden ligger i distriktet Ludwigslust-Parchim och har omkring  invånare.

Geografi
Staden är belägen i det västmecklenburgska landskapet Griese Gegend. Ån Sude genomflyter det stora stadsområdet som bildas av 18 ortsdelar. Några ortsdelar var självständiga orter, som sammanslogs med staden Lübtheen år 2004.

Historia

Under 1300-talet fanns en slavisk ort på Lübtheens nuvarande plats. Orten kallades Lubbtene och tillhörde grevskapet Dannenberg. Orten omnämns första gången 1363, då delar av orten tillföll hertigdömet Mecklenburg. Hela orten blev mecklenburgsk under 1600-talet.

1800-talet
Fram till 1800-talet präglades stadens näringslivet av jordbruk. År 1826 upptäcktes brytvärda gipstillgångar i närheten av Lübtheen, och därför grundades en gipsfabrik i Lübtheen år 1853. 
I slutet av 1800-talet upptäcktes också mineraltillgångar i den nuvarande stadsdelen Jessenitz och två mineralgruvor grundades år 1889 och 1895, vilken existerade fram till 1916.  

År 1938 fick Lübtheen sina stadsrättigheter.

Befolkningsutveckling

 Befolkningsutveckling  i Lübtheen

Källa: 
,, ,

Vänorter 
  Tuchola i Polen
  Grove City i Ohio, USA

Referenser

 
Orter i Mecklenburg-Vorpommern
Nyckeln till framgång

Nyckeln till framgång () är en amerikansk komedifilm från 1987 i regi av Herbert Ross, med Michael J. Fox, Helen Slater, Richard Jordan och Margaret Whitton i rollerna.

Handling 
Brantley Foster (Michael J. Fox) har just avlagt examen och flyttar från landsbygden i Kansas till New York för att jobba på en investmentbank, som dock går i konkurs på hans första arbetsdag. Brantley får sedan jobb som brevutdelare på företaget Pemrose Corporation som drivs av hans morbror Howard Prescott (Richard Jordan) och som han, med hjälp av Howards hustru Vera Pemrose (Margaret Whitton), lyckas ta över som styrelseledamot under identiteten Carlton Whitfield, bakom Howards rygg.

Rollista

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1987
Filmer i regi av Herbert Ross
Engelskspråkiga filmer
Filmer om affärsliv och företag
Filmer från Universal Studios
I Hate Us

I Hate You är The Almighty Trigger Happys tredje och sista studioalbum, utgivet 1999 av Bad Taste Records. Gruppen splittrades kort efter att skivan utgivits. Den 19 april 2004 återutgavs skivan med tre tidigare outgivna spår under namnet I Hate Us Even More.

Låtlista 
 a) "They Is Them" b) "Dirty Rotten"		
 "Pasty (Waiting Around)" 		
 "Individual" 		
 "Classic End" 		
 "No Luxury" 		
 "Future Thanks" 		
 "Burnt Coffee Blues" 		
 "Bought to Be Sold" 		
 "My Problem" 		
 "Reality Timecheck" 		
 "Sirens" 		
 "GSA" (Fear-cover)
 "Everything Evil (Is Good Again)"
 "Plus or Minus 10%"

Bonuslåtar på 2004 års utgåva 
 "Lever"
 "Ah Satan"
 "Gag Reflex"

Referenser 

Musikalbum 1999
Album av The Almighty Trigger Happy
Album utgivna på Bad Taste Records
Carlo Sforza

Carlo Sforza, född 23 september 1872 i Lucca, död 4 september 1952 i Rom, var en italiensk greve, diplomat och politiker.

Biografi 
Sforza blev i juli 1911 italiensk minister i Peking och 1916 hos serbiska regeringen, var en kort tid 1919 italiensk överkommissarie i Konstantinopel samt juni 1919 till juni 1920 understatssekreterare för utrikes ärenden i Francesco Saverio Nittis ministär. Han var juni 1920 till juni 1921 utrikesminister i Giovanni Giolittis ministär, deltog i Spakonferensen och förordade under förhandlingarna om Oberschlesien en för Tyskland ogynnsam delningslinje, vilken i huvudsak kom att ligga till grund för Nationernas förbunds råds beslut i frågan. Han uppgav för Italiens del flera vittgående nationalistkrav, såsom i Albanien och i Dalmatien, samt ledde förhandlingarna i Rapallo 1920 om territoriell uppgörelse med Jugoslavien och Fiumes förvandling till oberoende stad. 

Efter ministären Giolittis fall blev Sforza i januari 1922 italiensk ambassadör i Paris. Han återkallades dock redan i november samma år på grund av att han ej dolt sitt ogillande av Benito Mussolinis statsvälvning. Han blev 1919 ledamot av senaten. Mussolini riktade flera gånger skarp offentlig kritik mot Sforzas verksamhet under förhandlingarna med Jugoslavien.

Sforza levde i exil i Frankrike från 1926 till den tyska ockupationen i juni 1940, då han reste till England, för att fortsätta vidare till USA. Han var åter Italiens utrikesminister 1947-1951.

Källor

Italiens utrikesministrar
Alumner från universitetet i Pisa
Födda 1872
Avlidna 1952
Män
Ugglan
Personer från Lucca
William Mulready

William Mulready, född den 1 april 1786 i Ennis, Irland, död den 7 juli 1863, var en engelsk målare, farfar till Augustus Edwin Mulready.

Mulready studerade från 1800 vid akademien i London, där han blev medlem 1816. Från landskap övergick han till genremålning och vann mycken popularitet. South Kensingtonmuseet äger 33 av hans tavlor, "af hvilka Valet af bröllopskläder och Sonetten äro de mest omtyckta" enligt Georg Nordensvan i Nordisk Familjebok. Mulready är representerad även i National Gallery. Han fick en monografi av sin vän Henry Cole och behandlades även av Richard Liebreich i arbetet "Turner and Mulready" (1888) samt av Frederic George Stephens i "Memorial of Mulready" (1867) och av James Dafforne i hans "Pictures of William Mulready" (1873).

Källor

Externa länkar 
 

Engelska målare
Brittiska landskapsmålare
Brittiska genremålare
Ledamöter av Royal Academy
Brittiska målare under 1800-talet
Personer från Ennis
Födda 1786
Avlidna 1863
Män
Ugglan
Gunnar Aagaard Andersen

Gunnar Aagaard Andersen, född 14 juli 1919 i Ordrup, död 29 juni 1982 i Munkerup, var en dansk arkitekt, målare, skulptör och formgivare.

Gunnar Aagaard Andersen var son till optikern Theodor Oscar Andersen och Inger Cecilie Spöhr. Han utbildade sig på Kunsthåndværkerskolen 1936–1939, i etsning på Kungliga Konsthögskolan i Stockholm för Emil Johanson-Thor 1939 samt på grafikskolan på Kunstakademiet i Köpenhamn 1940–1946 för Aksel Jørgensen och Gunnar Biilmann Petersen. Därefter bodde han i Paris 1946–1951 och blev 1948 medlem i den danska konstnärsgruppen Linien II.

Aagaard Andersen arbetade med en mängd olika konstnärliga tekniker och bildmässiga uttrycksformer, som scenografi, möbelformgivning, tapeter, mattor samt textilier, bland annat för Unika Væv i Köpenhamn 1953–1965. Han var professor på Kunstakademiet 1972–1982.

Hans Polyetherstolen från 1964 är inkluderad i Danmarks kulturkanon under Design och konsthantverk. Han fick Eckersbergmedaljen 1977 och Thorvaldsenmedaljen 1980. Han var gift med skulptören Grete Tatjana Borgbjerg.

Offentliga verk i urval
Interferenser, skulptur i stål, 1972, på Fredericia Bangård 
 Skulptur  koppar samt reliefer  marmor, 1982-83, Odense Konserthus

Källor
Store Danske - Gyldendals åpne encyklopaedi
Om Gunnar Aagaard Andersen på Weilbachs kunstnerleksikon 
 Information and pictures about the designer Gunnar Aagaard Andersen 
 Information and pictures about the designer Gunnar Aagaard Andersen at the design agency TAGWERC

Noter

Danska arkitekter under 1900-talet
Danska målare under 1900-talet
Danska formgivare
Personer med verk i Danmarks kulturkanon
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Mottagare av Thorvaldsenmedaljen
Personer från Region Hovedstaden
Födda 1919
Avlidna 1982
Män
Danska skulptörer under 1900-talet
Axel Gauffin

Axel Wilhelm Reinhold Gauffin (uttal  Gåfäng), född 1 juli 1877, död 26 januari 1964 Bromma församling , var en svensk konsthistoriker, museichef och tecknare.

Gauffin disputerade i konsthistoria vid Lunds universitet på en avhandling om Marcus Larson, 1908 anställdes han vid Nationalmuseum där han blev intendent 1916 och överintendent från 1925 till 1942. Gauffin nedlade ett stort arbete för att sprida konstintresset med en mängd utställningar, vandringsutställningar och föredrag. Som författare publicerade han bland annat en monografi över Ferdinand Fagerlin (1910), Konstnären prins Eugen (1915), flera katalogverk samt uppsatser särskilt om svenskt 1700-talsmåleri. Som tecknare är Gauffin representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Axel Gauffin övertog 1936 Ålstens gård i Bromma, där han var bosatt till 1957.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Fotnoter 

Representerade vid Nationalmuseum
Födda 1877
Avlidna 1964
Svenska konstvetare
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Personer från Kristianstad
Ledamöter av Konstakademien
V Film

V Film (tidigare Viasat Film) är en serie svenska betalkanaler i TV som sänder långfilmer från bland annat Hollywood och Skandinavien. Kanalerna ägs av Viaplay Group-ägda Viasat och startade den 27 augusti 1989 under namnet TV1000. Utbudet breddades avsevärt vid sammanslagningen med TV-kanalen SF Succé 1991. För att markera 20-årsjubileumet av kanalen bytte man namn till Viasat Film i hela Norden. Sedan 1995 finns det systerkanaler som under årens lopp blivit allt fler till antalet. Viasat film-kanalerna innehåller ingen reklam, utan finansieras uteslutande av abonnemangsavgifter och säljs som premiumkanaler av operatörerna.

Kanaler 
 V Film Premiere - Visar de senaste blockbuster-filmerna.
 V Film Action - Visar actionfilmer.
 V Film Family - Visar familjefilmer och komedifilmer.
 V Film Hits - Visar storfilmer, klassiker och nordiska filmer.
 V Series - Visar framförallt serier.

Historik

Lanseringen
Viasat Film lanserades ursprungligen under namnet TV 1000 i Sverige men kom sedan även till Danmark och Norge, samt, ytterligare ett par år senare, till Finland. Under en stor del av 1990-talet hade TV 1000 problem att gå ihop finansiellt. I syfte att vända sina förlustsiffror till en ekonomisk vinst, skedde vid upprepade tillfällen förhandlingar med den lika förlusttyngda konkurrenten Filmnet om sammanslagning. Trots de upprepade försöken lyckades man aldrig komma överens.

Viasat Film
Den 1 mars 2012 döptes TV1000 om till Viasat Film. Viasat Film innehåller ett antal nischade systerkanaler med olika målgrupper och inriktning:
 Viasat Film Premiere och Viasat Film Premiere HD
 Viasat Film Action och Viasat Film Action HD
 Viasat Film Family och Viasat Film Family HD
 Viasat Film Comedy och Viasat Film Comedy HD
 Viasat Film Hits
 Viasat Series

V Film
Den 1 juni 2020 bytte alla Viasats filmkanaler namn från Viasat till V. V Film innehåller ett antal nischade systerkanaler med olika målgrupper och inriktning:
 V Film Premiere och V Film Premiere HD
 V Film Action och V Film Action HD
 V Film Hits HD
 V Film Family
 V Series HD

Distribution
De svenska kanalerna distribueras via Viasat och finns i programpaket Viasat Guld samt Viasats intressepaket "Film". Viasat filmkanalerna finns bland annat hos kabel-tv-operatörerna Com Hem, Tele2, och SPA samt via IPTV hos Telia, där kanalerna ligger i ett eget paket och måste abonneras separat från övriga kanaler. 2004 lanserade även Bredbandsbolaget Viasat Film-kanalerna genom sitt bredbandsnät.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
- Officiell webbplats
Viasat - Officiell webbplats
MTG - Officiell webbplats

TV-kanaler i Sverige
Modern Times Group
TV-kanaler och TV-stationer startade 1989
Viasat
Annika Dahlman

Annika Dahlman, född 24 januari 1964 i Skövde, är en svensk längdskidåkare. Hon tävlade för Dala-Järna IK.

Hon har deltagit i OS i Calgary 1988.

I VM i Oberstdorf 1987 tog hon brons i stafett tillsammans med Magdalena Forsberg, Marie-Helene Östlund och Karin Lamberg-Skog. Under samma VM kom hon på sjunde plats på 5 km, klassisk stil.

Referenser 

Svenska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Sverige
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Skövde
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1988
Ingemar Helmner

Torvald Ingemar Helmner, född 6 november 1951 i Askersunds landsförsamling, Örebro län, är en svensk sångarevangelist, pastor och författare. 

Ingemar Helmner är reseevangelist med Norden som arbetsfält. Han har hållit många möteskampanjer och har också arbetat som pastor i Citykyrkan och Filadelfiakyrkan samt även på andra orter, som exempelvis Skellefteå. Han är också kolumnist i Hemmets vän. Vidare har han medverkat i Kanal 10.

Han gifte sig 1971 med Agneta Gunnarsson (född 1952) och de har fem barn. Äldste sonen Magnus Helmner (född 1972) är också sångare och musiker och har släppt flera plattor.

Bibliografi i urval
1982 – Jesus är en verklighet
1984 – Utmaningen, några tankar om evangelisationsuppdraget
1985 – Frihetslängtan
1989 – Vad skall du göra med Jesus
1991 – Guds möjligheter i vår tid, en väckelsevision för vårt land
1998 – Hopp om livet, Jesus älskar dej! En bok om den kristna tron
2006 – Berörd av Gud, om förnyelse och förändring i församlingen
2007 – Hopp om livet, om hur sökande människor i Sverige möter Jesus
2007 – Använd av Gud, att tjäna Gud med frimodighet
2009 – Andlig längtan i sekulariserat land
2012 – Tid för Jesusväckelse

Referenser

Noter

Webbkällor
Ingemar Helmner på Libris.
Ingemar Helmner på Svensk Mediedatabas.

Svenska pastorer
Personer från Askersund
Svenska musiker inom kristen musik
Svenska författare inom kristen litteratur
Födda 1951
Män
Levande personer
P3 Nyhetsguiden

P3 Nyhetsguiden var ett radioprogram som hade premiär 9 januari 2012 sändes under ett år måndag till torsdag, 13:00 till 14:00 i Sveriges Radio P3 och analyserade och diskuterade såväl inrikes som utrikes nyheter.

Redaktion och medverkande 
Programmet leddes från början av Emmy Rasper och sedan 3 september av Valeria Helander. 

Förutom Valeria Helander fanns Johanna Rudbäck och Emerentia Leifsdotter Lund med i studion. Henrik Torehammar och Robin Olin hördes också med i programmet varje vecka. Producent var Tuva Klinthäll.

Rapporteringen om HPV-vaccin 
P3 Nyhetsguiden kritiserades av Medierna i P1 för sin rapportering våren 2012 om HPV-vaccinet under rubriken "Allvarliga biverkningar efter vaccinering mot limoderhalscancer". Chefen för Sveriges Radios Vetenskapsradion kommenterade att P3 Nyhetsguiden fallit i en journalistisk fälla när man ställt sig på vaccinationskritikernas sida istället för att, som vetenskapsjournalister gör, sammanfatta var forskningskonsensus låg. Producenten för P3 Nyhetsguiden, Tuva Klinthäll, sade att vissa formuleringar kunde ha gjorts lite mindre braskande, men sade sig stå för publiceringen. Redaktionen kommenterade kritiken med att "Vi tycker att vi hanterat ämnet väl – mot bakgrund av kravet på bland annat saklighet och opartiskhet – men vi känner också att vi borde varit tydligare på en punkt: nämligen att visa på skillnaden mellan inrapporterade och bekräftade biverkningar." och "Det är kul och roligt att vår rapportering engagerar." Programmet fälldes senare i Granskningsnämnden för osaklighet.

P3 Nyhetsguiden utsågs av föreningen Vetenskap och Folkbildning till årets förvillare 2012 "för att ha spridit förvillande uppgifter om riskerna med HPV-vaccinet."

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Radioprogram startade 2012
Nyhets- och aktualitetsprogram i Sveriges Radio
Jenny Klinge

Jenny Klinge, född 28 november 1975, är en norsk politiker. Hon tillhör Senterpartiet och är ledamot av Stortinget. Hon sitter i Stortingets justiskomité.

Källor 
 Jenny Klinge på stortinget.no

Noter

Norska Stortingsledamöter
Födda 1975
Kvinnor
Levande personer
Personer från Surnadals kommun