kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Koffertmordet i Göteborg

Koffertmordet i Göteborg var ett styckmord på Margareta af Forselles, i Göteborg i juli 1969. Hon föddes 27 februari 1932 i Ringarum och hennes fullständiga namn var Gunhild Valborg Margareta af Forselles, född  Fredriksson. Hon var från 1968 fjärde fru till den finländske Bengt af Forselles. Hennes styckade kropp påträffades den 7 augusti 1969 i en resväska ("koffert") flytande på havet vid Gåsö, i närheten av Grundsund i Lysekils kommun.

Försvinnandet 
Margareta af Forselles och hennes man var båda alkoholiserade och arbetslösa, och hon tvingades ibland ut i prostitution för makarnas uppehälle. Den 6 juli hade hon försvunnit från biljardsalongen Sjöboden på Andra Långgatan i Göteborg för att ta en nypa luft. Paret skulle därefter träffas på en pub i närheten. Den 10 juli anmälde maken henne som försvunnen.

De först misstänkta 
Nästan en månad efter försvinnandet hittades en rutig firmaväska från ett flygbolag med kroppsdelar ute i vattnet utanför Bohuslän. 

Två finländare misstänktes inledningsvis, och häktades men frigavs efter fem veckor då det visade sig att de var oskyldiga. Därefter avtog tipsen till polisen drastiskt.

De misstänkta hängdes ut i pressen med namn och bilder, och erhöll snabbt smeknamnen "Grisen" och "Ärransiktet", något som gav de finska invandrarna i Sverige ett dåligt renommé. Publiceringarna anmäldes till Pressens opinionsnämnd, och så småningom prickades Göteborgs-Tidningen för att "allvarligt åsidosatt reglerna för god pressetik" samt Göteborgs-Posten för att ha "avvikit från god publicistisk sed".

Läkare misstänkt 
Ett par år senare, den 11 augusti 1971, kom ett tips om en 35-årig Göteborgsläkare,  som brukade plocka upp prostituerade. Dessutom tillhörde han en gammal Gåsösläkt. Inga namn eller bilder publicerades. Han hade emellertid hittats död i april månad 1971 på sin mottagning i en överdos av alkohol och tabletter. Den 12 augusti gjorde man nya likfynd i Gåsötrakten. Dessutom berättade föräldrarna till läkaren att sonen hade kommit upp till Gåsö från Göteborg med två koffertar, fyra dagar efter Margareta af Forselles försvinnande. Därefter hade han seglat iväg med dem för att sedan återvända tomhänt. Föräldrarna misstänkte att sonen varit inblandad i mordet och uppmanade honom att kontakta polisen redan efter det makabra fyndet i augusti 1969. Flera vittnen i läkarens omgivning hördes. Det visade sig att en läkarkollega från Stockholm varit på besök natten mellan den 6 och 7 juli 1969. af Forselles hade enligt vittnesmål befunnit sig i Göteborgsläkarens lägenhet och då blivit mördad. Senare hade läkaren telefonledes upplyst om att han styckat liket i badkaret. Även läkarens bortresta hustru vittnade om att hennes make sagt att han hade haft en död kvinna hos sig. Läkarens svåger menade emellertid att det var kollegan som hade dödat kvinnan. Förundersökningen lades ned den 28 januari 1972. Fallet var polisiärt avslutat trots att oklarheter råder om vad som hände natten mellan den 6 och 7 juli 1969.

Referenser

Noter

Tryckta källor

1969 i Sverige
Mord och mordförsök 1969
Mord i Göteborg
Year One

Year One är en amerikansk komedifilm från 2009 regisserad av Harold Ramis med Jack Black och Michael Cera i huvudrollerna.

Handling 
Zed (Jack Black) och Oh (Michael Cera) är ett par ouppfostrade vildmän som går på en vild resa genom den antika världen efter att ha blivit förvisade från deras primitiva by. De må sakna de färdigheter som deras hövding är ute efter, men de har planer på att göra det stort. Zed har en omedelbar känsla av att Gud har "valt" honom, och han leder sin kompis Oh på en resa genom det främmande landskapet i jakt på större och bättre saker, och längs vägen stöter de på flera egendomliga figurer – som bröderna Kain och Abel (David Cross och Paul Rudd), Isak och Abraham (Christopher Mintz-Plasse och Hank Azaria) och många fler. Tyvärr blir deras strävan efter storhet slaget i spillror, då de säljs som slavar och senare blir ett stort intresse för en mycket kärleksfull, lurvig överstepräst (Oliver Platt) i den överdådiga staden Sodom.

Rollista 
 Jack Black - Zed
 Michael Cera - Oh
 Olivia Wilde - Prinsessan Inanna
 June Diane Raphael - Maya
 David Cross - Kain
 Paul Rudd - Abel 
 Juno Temple - Eema
 Matthew James Willig - Marlak
 Horatio Sanz - Enmebaragesi
 Oliver Platt - Överstepräst
 Christopher Mintz-Plasse - Isak
 Eden Riegel - Lilit
 Hank Azaria - Abraham
 Bill Hader - Shaman
 Vinnie Jones - Sargon
 Harold Ramis - Adam
 Rhoda Griffis - Eva
 Xander Berkeley - Kungen
 Gia Carides - Drottningen
 Paul Scheer - Murare
 David Pasquesi - Premiärministern
 Kyle Gass - Zaftig
 Marshall Manesh - Slavhandlare
 Bryan Massey - Vakt

Referenser

Externa länkar 

Filmer 2009
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Harold Ramis
Filmer från Columbia Pictures
Förhistorisk tid på film
Kulturella återgivningar av Adam och Eva
Kulturella återgivningar av Abraham
Kulturella återgivningar av Isak
Silaner

Silaner är kategorinamnet för kiselväten eller kiselhydrider och är analogt med alkaner (kolväten) och boraner (borväten). De har den generella formeln SinH2n+2.

Egenskaper
Många silaner är pyrofora vilket betyder att de kan självantända vid kontakt med luft vid rumstemperatur. Jämfört med alkaner så är silaner mindre stabila på grund av att Si–Si bindningen har lägre bindningsenergi än motsvarande C–C bindning. Syre oxiderar lätt silaner på grund av den stabila Si–O bindningen.

Precis som kolväten så kan kiselhydrider anta mer komplexa former än raka kedjor. Nomenklaturen för dessa är kopierad rakt av från kolväten; Silener har dubbelbindningar, cyklosilener är ringformade, silanoler har en hydroxigrupp etc.

På grund av likheten med kolväten så har det spekulerats att utomjordiskt liv skulle kunna vara baserade på kiselväten på samma sätt som jordiskt liv är baserat på kolväten.

Översikt

Se även
Alkaner
Boraner

Källor
Salina

Salina [/səˈlaɪnə/] är en stad i Saline County i delstaten Kansas, USA. Salina är administrativ huvudort (county seat) i Saline County.

Källor

Externa länkar 

Orter i Kansas
Saline County, Kansas
John L. Bell

John Lamberton Bell, född 20 november 1949 i Kilmarnock, Ayrshire, är en psalmförfattare och präst i Church of Scotland. Han är medlem i den ekumeniska rörelsen Iona Community, redaktör och arbetar huvudsakligen i USA och Storbritannien som föreläsare vid teologiska seminarium och offentliga föreläsningar. Han var tidigare studentaktivist.

Biografi 
Bell studerade vid University of Glasgow när han 1974 valdes till studentkårsordförande. Under perioden 1977-1980 var han rektor vid universitetet, då det var möjligt för studenter att inneha denna tjänst under en period.

Efter en vistelse Nederländerna och kyrkligt ungdomsarbete fick han anställning som ansvarig för musik- och välgörenhetsverksamheten. 1999 blev han hedersmedlem i presbyterianska kyrkan i Kanada och Royal School of Church Music. Tre år senare blev han utnämnd till hedersdoktor på Universitetet i Glasgow.

Bell har producerat, i samarbete med Graham Maule, flera inspelningar av original hymner och sånger. Bland annat två sångsamlingar för the World Church. Som redaktör har han presenterat religiös musik från olika delar av världen på BBC.

Bibliografi 
Church of Scotland's Church Hymnary (Fourth Edition, 2005). Bell var sekreterare och musikaliskt ansvarig i kommittén 1994-2005.
 And the Crowd Is Still Hungry (1978).
 Songs of the Incarnation (1984).
 Poverty, Chastity and Obedience: A Vocation for Today (1985).
 Eh... Jesus... Yes, Peter...? (1987-90)
 Heaven Shall Not Wait: Wild Goose Songs Vol. 1 (1987).
 Enemy Of Apathy: Wild Goose Songs Vol. 2 (1988).
 Love From Below: Wild Goose Songs Vol. 3 (1990).
 Wild Goose Prints (1990).
 Innkeepers and Light Sleepers: Seventeen New Songs for Christmas (1992).
 Psalms of Patience, Protest and Praise (1993).
 Wrestle and Fight and Pray (1993).
 Come All You People: Shorter Songs for Worship from the Iona Community (1994).
 He Was in the World: Meditations for Public Worship (1995)-
 The Courage to Say No: Twenty-three Songs for Lent and Easter (1996).
 States of Bliss and Yearning: The Marks and Means of Authentic Christian Spirituality (1998).
 There Is One Among Us: Shorter Songs for Worship (1998).
 Jesus and Peter: A Book of Unrecorded Dialogues (1999).
 The Singing Thing: A Case for Congregational Song (2000).
 One Is the Body: Songs of Unity and Diversity (2002).
 Hard Words for Interesting Times: Biblical Texts in Contemporary Contexts (2003).
 I Will Not Sing Alone: Songs For The Seasons Of Love (2004).
 The Singing Thing Too: Enabling Congregations To Sing (2007)-
 Thinking Out Loud: Collected Scripts From Radio 4's 'Thought For The Day' (2008).
 We Walk His Way: Shorter Songs For Worship (2008).
 Ten Things They Never Told Me About Jesus: A Beginner's Guide To a Larger Christ (2009).

Källor 
Engelska Wikipedia

Brittiska psalmförfattare
Alumner från University of Glasgow
Födda 1949
Levande personer
Män
Chuck Stevenson

Chuck Stevenson, född den 15 oktober 1919 i Sidney, Montana, USA, död den 21 augusti 1995 i Benson, Arizona, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Stevenson tävlade i det amerikanska nationella mästerskapet med titeln 1952 som sin allra största framgång. Det var en säsong där Stevenson fick jobba hårt för att ta ikapp det försprång Troy Ruttman fått genom sin seger i Indianapolis 500 tidigare samma år. Stevenson vann sammanlagt fyra mästerskapsrace på 53 starter, och var aldrig i närheten av att vinna mästerskapstiteln igen, utan blev en mittfältsförare efter den stora framgången. Hans bästa resultat i Indy 500 kom genom en sjätteplats 1961, men Indianapolis var aldrig hans bästa bana, och mästerskapsframgången 1952 kom igenom bra resultat på dirt tracks. Stevenson vann även en deltävling i Nascar Grand National Series 1956 på den konventionella racerbanan Willow Springs Raceway.

Referenser

Amerikanska racerförare
Racerförare från Montana
Amerikanska Formel 1-förare
Indianapolis 500-förare
NASCAR-förare
Personer från Richland County, Montana
Födda 1919
Avlidna 1995
Män
Ydalekatastrofen

Ydalekatastrofen var en sjöolycka som krävde 15 människoliv den 22 augusti 1896. Olyckan inträffade på sjön Varpen i Bollnäs kommun. Det var vuxna och elever från den så kallade dövstumskolan i Bollnäs som skulle åka till en ö i ångbåten Ydale. Båten sjönk och 13 barn och två vuxna drunknade.

Förlopp
Eleverna på skolan hade precis kommit tillbaka efter sommarlovet och skulle få göra en utflykt till Gullhammarön i Varpen. Skolan hade hyrt in den lilla ångbåten Ydale, åtta meter lång. Ydale kunde bara ta 22 personer så man kom fram till att man skulle göra mer än en tur. Det bestämdes att flickorna skulle få åka med först, och så skulle pojkarna gå ut till Långnäs udde och hämtas där. Ombord när olyckan inträffade fanns maskinisten Larson och hans son som skötte ångpannan, skolans rektor Johan Prawitz, hans döva fru Axelina som var handarbetslärare, lärarinnorna Toll, Lindstedt och Andersson, husmor Aspeqvist, tretton döva flickor och två döva pojkar.

Maskinisten passerade två flytande timmerupplag på väg ut till ön. Mellan upplagen fanns, en halv meter under vattenytan, en avsågad dykdalb - en kraftig pelare av stockar som använts för att förtöja båtar. Ydale körde rakt på dykdalben, kantrade och sjönk. Ett fyrtiotal båtar kom snart till olycksplatsen men för de flesta av passagerarna var det för sent. Axelina Prawitz, husmodern Aspeqvist, elva döva flickor och de båda döva pojkarna omkom vid olyckan.

Se även
Lista över svenska vrak

Referenser

1896 i Sverige
Skeppsvrak i Sverige
Skeppsvrak i insjöar
Sjöolyckor 1896
Bollnäs kommuns historia
Jørgen Thygesen Brahe

Jørgen Thygesen Brahe, född 1515, död 1565, var en dansk militär.

Brahe var en av Skånes största jordägare. Han utmärkte sig i nordiska sjuårskriget såsom sjökrigare både vid Öland 1564, där han i förening med Otto Rud tog skeppet Makalös, och sjöslaget vid Bornholm 1565. Han tog till sig sin brorson Tyge som litet barn och sörjde för hans utbildning. Senare samma år räddade han kung Fredrik II av Danmark, men dog själv efteråt i sviterna av sitt bad.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Dansk adel
Danska militärer under 1500-talet
Danska länsherrar
Jörgen 01
Födda 1515
Avlidna 1565
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Giacomo Carissimi

Giovanni Giacomo Carissimi, född (döpt 18 april) 1605 i Marino, död 12 januari 1674 i Rom, var en italiensk kompositör under barocken, tillhörande den romerska skolan.. Han skrev framför allt sakral musik, och var den förste betydande kompositören av oratorier.

Biografi 

Giacomo Carissimi blev 1628 kapellmästare vid Apollinaris-kyrkan i Rom. Han utbildade kantaten till en så kallad "kammarkantat", ett slags musikalisk-dramatisk scen med recitativ, arior och ensemblesatser. Han var också den som införde kantaten till kyrkan (cantata da chiesa, kyrkokantat). Den smidighet han gav nämnda former kom även operans utveckling till godo, ehuru Carissimi, så vitt man vet, ej själv skrev några operor. 

Hans oratorier (Jephta, Judicium Salomonis, Baldassarre, Jonas m. fl.) är märkvärdiga för den storartade behandlingen av körerna och dessas dramatiska förbindelse med solosången. Carissimi utvidgade även användningen av instrumentalmusiken och verkade mycket genom sina lärjungar (Scarlatti, Cesti med flera).

Externa länkar

Källor

Noter 

Italienska kompositörer
Kyrkomusikkompositörer
Italienska barockkompositörer
Personer i Italien under 1600-talet
Födda 1605
Avlidna 1674
Män
Ugglan
Personer från Marino
Italienska musiker under 1600-talet
Det Norske Baptistsamfunn

Det Norske Baptistsamfunn (DNB) är en nationell sammanslutning av norska baptistförsamlingar för att främja mission, utbildning och andra typer av samarbete.

Bakgrund 

Enoch Richard Haftorsen Svee, en ung norrman stöttad av amerikanska baptister, kom tillbaka till Norge 1842 för att missionera där, men inga församlingar blev grundade under hans livstid. 

Den första baptistförsamlingen i Norge grundades 1860 av missionär Frederick Ludvig Rymker (en före detta dansk sjöman), i Skien. 
I samma stad hade Gustav Adolph Lammers fyra år tidigare bildat Norges första friförsamling.

Baptistförsamlingarna organiserade sig distriktsvis, i södra delen av landet 1872, i nord och väst 1877. 13 representanter från åtta församlingar möttes 1878 och bildade Den Norske Baptist-Union (senare Det Norske Baptistsamfunn (DNB)). 

The Baptist Missionary Society of England stöttade arbetet i Norge, från början med Rymker, till 1892. Då stödet upphörde, bad norrmännen om hjälp och fick det från American Baptist Missionary Union. Baptisterna i Norge etablerade ett teologiskt seminarium 1910, ungdomsförbundet Norske Baptisters Barne- og Ungdomsforbund (NBUF) år 1922, och Holtekilen Folkehøgskole 1958.

Organisation 

DNB är medlem av Europeiska Baptistfederationen och Baptisternas Världsallians. Enligt samfundets officiella webbplats är nuvarande medlemsantal (2003) 4971 juridiska medlemmar (döpte + barn) i 69 församlingar. Två församlingar som inte är med i DNB, med 75 medlemmar, samarbetar med Association of Baptists for World Evangelism.

Baptistsamfundet är organiserat så att varje församling har en hög grad av inre självstyre. Varje församling kan ta egna beslut på många områden. Man kan bara bli medlem av samfundet genom att tillhöra en lokal församling. Varjr församling väljer själva sitt eget ledarskap. Samtidigt har alla församlingar ett intimt samarbete. Baptistsamfundet kan utesluta församlingar.

Lära 

Baptistsamfundet har inte antagit någon egen Trosbekännelse. De håller fast vid Bibeln som rättesnöre för en persons tro och liv. De delar de de fornkyrkliga trosbekännelserna, som Nicaenska trosbekännelsen och Apostoliska trosbekännelsen. De håller sig till reformationens principer för frälsning som formulerades polemiskt "nåden alena" och "tron alena". Baptisterna menar att dopet ska ske efter en persons egen önskan och egna bekännelse.

Referenser

Externa länkar
Det Norske Baptistsamfunns webbplats
Baptistenes internettportal
NBUF; Norske Baptisters Barne- og Ungdomsforbund
Bibelskolen Innovation
European Baptist Federation
Baptist World Alliance

Baptistiska samfund
Protestantiska samfund i Norge
Religiösa organisationer bildade 1878
Monica Iagăr

Monica Iagăr, född den 2 april 1973 i Sighetu Marmației som Monica Dinescu, är en rumänsk före detta friidrottare som tävlade i höjdhopp.

Iagărs främsta merit var guldmedaljen vid EM 1998 där hon vann efter ett hopp på 1,97 meter. Hon var i final vid Olympiska sommarspelen 2004 där hon slutade åtta. Hon var i tre VM-finaler. Bäst gick det vid VM 2001 där hon blev sjua efter ett hopp på 1,90 meter. 

Under 1996 var hon avstängd för dopning.

Personliga rekord 
 Höjdhopp - 2,02 meter från 1998 (inomhus 2,03 från 1999)

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1973
Rumänska höjdhoppare
Europamästare i höjdhopp
Kvinnor
Rumänska dopningsfall
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Personer från Sighetu Marmației
Carl Bernhard Rydström

Carl Christian Bernhard Rydström (i riksdagen kallad Rydström i Segersgärde), född 11 oktober 1819 i Kalmar domkyrkoförsamling, död 21 september 1895 i Lofta församling, Kalmar län, var en svensk politiker. Han företrädde bondeståndet i Norra och Södra Tjusts härader vid ståndsriksdagen 1865–1866.

Rydström studerade 1837-1845 vid Uppsala universitet, där han umgicks i musikaliska och vittra kretsar och fick en stor omgängeskrets. Rumskamrat under studietiden var Johan Jolin, som förblev en nära vän under resten av livet. Rydström var en tid bruksdisponent vid Överums bruk. 1853 övertog han gården Segersgärde efter fadern. Rydström var bland annat sekreterare i Kalmar läns hushållningssällskap och en flitig kulturskribent i Västerviks tidningar.

Hans far, Wilhelm Rydström, var häradshövding i Slättbo härad. Carl Bernhard Rydström var far till lokalhistorikern Ada Rydström.

Referenser 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Födda 1819
Avlidna 1895
Män
Personer från Kalmar
Riddare av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Karl Gustafsson

Karl Gustafsson, med olika stavningar, kan syfta på:

Karl Gustafsson (två liljor), Sveriges marsk under Magnus Ladulås
Karl Gustavsson Stenbock (?-1609), friherre, ståthållare, fältmarskalk och riksråd
Karl Gustafsson Banér (1598-1632), ämbetsman
Carl Gustafsson i Södra Vi, riksdagsman i bondeståndet
Karl Johan Alfred Gustafsson (1862-1936), lantbrukare och riksdagsman
Carl Gustafsson i Mjölby (1862-1941), riksdagsledamot i andra kammaren
Carl "Våran" Gustafsson (1865-1903), svensk brottare och viktlyftare
Karl Gustafsson, bondkomiker, mer känd som Kalle Nämdeman
Karl Gustafsson (fotbollsspelare) (1888-1960)
Karl Gustafson, (född 1933), innovatör av ett nytt ekonomiskt system: Tidsfaktorekonomi
Karl G Gustafson (1936-2016), skådespelare
Karl Erik Gustafsson (född 1938), medieprofessor
Karl Nicklas Gustavsson (född 1972), tonsättare och producent
Carl Gustafsson (född 1989), ishockeyspelare
Carl Gustafsson (född 2000), fotbollsspelare i Kalmar FF
Charles W.F. Dick

Charles William Frederick Dick, född 3 november 1858 i Akron, Ohio, död 13 mars 1945 i Akron, Ohio, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Ohio i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1898-1904 och sedan i senaten 1904-1911.

Dick studerade juridik och inledde sin karriär som advokat i Akron. Han deltog i spansk-amerikanska kriget i USA:s armé. Kongressledamot Stephen A. Northway avled 1898 i ämbetet och Dick fyllnadsvaldes till representanthuset. Han omvaldes tre gånger.

Senator Mark Hanna avled 1904 i ämbetet och efterträddes av Dick. Han valdes sedan till en sexårig mandatperiod i senaten. Han efterträddes 1911 som senator av demokraten Atlee Pomerene.

Dick är begravd på Glendale Cemetery i Akron.

Referenser

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Födda 1858
Avlidna 1945
Ledamöter av USA:s representanthus från Ohio
Ledamöter av USA:s senat från Ohio
Män
Personer från Akron, Ohio
Carl Gustafsson i Södra Vi

Carl Gustafsson (i riksdagen kallad Gustafsson i Södra Vi), född 3 januari 1828 i Västra Ryds socken, Östergötlands län, död 15 juni 1907 i Grebo församling, Östergötlands län, var en svensk organist, klockare, folkskollärare och politiker. Han företrädde bondeståndet i Sevede och Tunaläns härader vid ståndsriksdagen 1865–1866 och lämnade under riksdagsperioden in tre motioner och fem yttranden.

Riksdagsuppdrag 1865/66 
 Suppleant i förstärkta konstitutionsutskottet.
 Suppleant i allmänna besvärs- och ekonomiutskottet.
 Ledamot i bondeståndets enskilda besvärsutskott.

Referenser 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865
 Personregister till Rikets ständers protokoll 1809-1866, Centraltryckeriet, Stockholm 1935, sid. 55 (avd. "Bondeståndet")

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Svenska lärare under 1800-talet
Födda 1828
Avlidna 1907
Män
Personer från Västra Ryds socken, Östergötland
Jacob Obrecht

Jacob Obrecht eller Jacob Hobrecht, född någon gång mellan 1430 och 1450 i Utrecht eller Brygge, död 1505 i Ferrara, var en nederländsk kompositör och kontrapunktiker, verksam under renässansen i den nederländska skolan.

Biografi 

Jacob Obrecht blev 1456 kapellmästare vid domkyrkan i Utrecht, där Erasmus av Rotterdam senare omnämns som hans elev. 1483-1485 var Obrecht verksam vid domkyrkan i Cambrai, som hade högt anseende för sin musikkultur; sedan var han växelvis vid St. Donatian i Brygge och som kapellmästare vid domkyrkan i Antwerpen. Han reste till Italien 1504 där han året därpå avled av pesten.

Musik 

Jacob Obrecht räknas till en av de mest betydelsefulla kontrapunktisterna i sin tid, och hade högt anseende som tonsättare av mässor. Flertaliga av hans verk trycktes redan under hans livstid, däribland åtta mässor. Förutom sakral musik, som också innefattar motetter, skrev han chansoner. Hans mässor använder cantus firmus-teknik men tämligen oortodoxt, och kännetecknas av kontrapunktiska utsvävningar.

Som kompositör är han ett barn av sin tid, och därför starkt upptagen med tekniska konstgrepp. Bland hans mest berömda mässor finns Missa Sub presidium tuum och Missa Maria zart. Den sistnämnda bygger på en sång från Tyrolen. Den tar mer än en timme att framföra och är därigenom en av de längsta mässorna som skrivits.

Sedan smaken övergått till enkelhet, överskuggades Obrechts rykte efter hans död av Josquin des Prez.

Källor

Nederländska klassiska kompositörer
Renässanskompositörer
Födda 1400-talet
Avlidna 1505
Män
Ugglan
Salmonsens
Natalia Tsiganova

Natalia Tsiganova, född den 7 februari 1971 i Frunze i Kirgiziska SSR, är en rysk friidrottare som tävlar i medeldistanslöpning främst 800 meter.

Tsiganovas främsta meriter har kommit inomhus. Hon vann en silvermedalj vid inomhus-EM 2000 och VM-brons både vid inomhus-VM 1999 och inomhus-EM 2005.

Hon var i VM-final utomhus vid VM 1999 där hon slutade på femte plats.

Personliga rekord 
 800 meter - 1.56,60 från 2000

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Externa länkar 
 Sports-reference.com 

Födda 1971
Ryska medeldistanslöpare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Bisjkek