kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ökejsarduva

Ökejsarduva (Ducula pistrinaria) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Ökejsarduvan är en stor och långhalsad duva med mer enfärgat grå fjäderdräkt än andra kejsarduvor i sitt utbredningsområde. Den är överlag mycket ljus, med mörkblå stjärt. skär anstrykning på strupe och bröst samt grått på vingar och rygg. Fåglar i Amiralitetsöarna har istället grön ovansida. Arten liknar stillahavskejsarduvan, men är ljusare. Vanligaste lätet är ett ljust "ahu ahu ahu ahu" som faller i både tonhöjd och ljudstyrka.

Utbredning och systematik 
Ökejsarduvan förekommer på öar norr och öster om Nya Guinea. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Ducula pistrinaria rhodinolaema – förekommer på Amiralitetsöarna, på Lavongai och på små öar utanför norra Nya Guinea
 Ducula pistrinaria vanwyckii – förekommer på öar i Bismarckarkipelagen (New Britain, New Ireland och Vituöarna)
 Ducula pistrinaria postrema – förekommer på ön Misima, D'Entrecasteaux- och Louisiadeöarna
 Ducula pistrinaria pistrinaria – förekommer på Salomonöarna och Lihiröarna

Levnadssätt 
Ökejsarduvan är relativt kustlevande och föredrar, som namnet avslöjar, mindre öar. Den ses ofta sitta synligt helt i det öppna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Filippinkejsarduva

Filippinkejsarduva (Ducula poliocephala) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Filippinkejsarduvan är en stor duva med vitt huvud, mörkt blågrått på bröstet och övre delen av ryggen, gröna vingar, vitaktig buk med skär anstrykning och rostrött under stjärtroten. Noterbart är även en stor röd ring runt ögat. Arten påminner något om mindorokejsarduvan, men är till skillnad från denna mörk på hals och bröst. Sången består av djupa, dånande och stigande "doo-dup! doo-dup!" som kan höras på långt håll.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i högländer i Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Gråhuvad kejsarduva

Gråhuvad kejsarduva (Ducula radiata) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på Sulawesi. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Rosahuvad kejsarduva

Rosahuvad kejsarduva (Ducula rosacea) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Små Sundaöarna i Floreshavet och Javahavet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Rödvårtig kejsarduva

Rödvårtig kejsarduva (Ducula rubricera) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende 
Rödvårtig kejsarduva är en stor och kraftig duva med en kroppslängd på 40 cm. Den är ljus på övre delen av ryggen, huvudet, halsen, strupen och bröstet, hos underarten rufigula (se nedan) med skär anstrykning. Ovan näbben syns en distinkt stor rödaktig (ibland gulaktig) vårtliknande knöl, därav namnet. Vingtäckarna är gröna med smaragd-, brons- eller guldfärgad glans. Armpennor och stjärt är mörkare med blåaktig anstrykning, medan handpennorna är blåsvarta. Undersidan av vingen är dämpat gråfärgad. Benen är purpurröda.

Utbredning och systematik 
Rödvårtig kejsarduva delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ducula rubricera rubricera – förekommer i Bismarckarkipelagen
 Ducula rubricera rufigula – förekommer i Salomonöarna (utom Rennell)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde, men minskar i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndet uppskattas till mellan 150 000 och 750 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Rostbröstad kejsarduva

Rostbröstad kejsarduva (Ducula rufigaster) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Rostbröstad kejsarduva är en rätt stor duva. Den har ljust rosaaktigt huvud, orange undersida, metalliskt smaragdgrönt på rygg och vingar samt lilafärgad övergump. Fågeln liknar rödbröstad kejsarduva, men rostbröstad kejsarduva har ett tydligt ljusgrått band på stjärten. Lätet består av två inledande "tuk-tuk" följt av ett långt, utdraget och något disharmoniskt "ooo-woo-ooo" som stiger och faller.

Utbredning och systematik 
Rostbröstad kejsarduva förekommer på Nya Guinea med kringliggande öar. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ducula rufigaster rufigaster – förekommer på västpapuanska öar, Fågelhuvudhalvön och sydöstra Nya Guinea österut till Orangerie Bay
 Ducula rufigaster uropygialis – förekommer på ön Yapen och norra Nya Guinea (österut till Huonviken)

Levnadssätt 
Rostbröstad kejsarduva hittas inne i regnskog i låglänta områden och förberg. Den ses vanligen enstaka, är svårt att få syn på och flyger inte vanligen ovan trädtaket.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Australisk kejsarduva

Australisk kejsarduva (Ducula spilorrhoa) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende 
Australisk kejsarduva är en stor duva. Den är huvudsakligen vit, men med svarta vingar och svart stjärtspets.

Utbredning och systematik 
Australisk kejsarduva förekommer på Aruöarna, Nya Guinea och närliggande öar, samt i norra och nordöstra Australien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa behandlar gräddfärgad kejsarduva (D. subflavescens) som underart till australisk kejsarduva.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Julökejsarduva

Julökejsarduva (Ducula whartoni) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Julökejsarduvan är en stor (39 cm) omisskänlig duva med mrökgrå fjäderdräkt. Ovansida och bröst är purpur-, grön- eller rödbrunglänsade, beroende på vinkel. Ögat är gult eller orange, undre stjärttäckarna rödbruna och näbben svart. Ungfågeln är mer färglös, på undersidan brunare och med ljusare tygel, kind och panna. Ben och fötter är purpurröda hos den adulta fågeln, gråbruna på ungfågeln. Lätet är ett spinnande "coo" som för stiger och sedan faller i tonhöjd. Även djupa och dånande "whoo" kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast på Julöns inlandsplatå i östra Indiska oceanen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Julökejsarduvan har ett mycket litet utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. Världspopulationen uppskattas till mellan 35 000 och 66 000 vuxna individer. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William James Lloyd Wharton (1843-1905), brittisk hydrograf verksam i Indiska oceanen 1872-1880.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Bandkejsarduva

Bandkejsarduva (Ducula zoeae) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Bandkejsarduvan är en stor duva med ljusgrått huvud, gult öga och relativt kort grön stjärt. Den är vidare ljusskär på bröstet och vitaktig på buken, åtskilda av ett tydligt tunt svart bröstband. Lätet består av en utdragen dämpad ton följdt av en serie skrockande, "wooo wuhuhuhu wuhuhuhu".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta skogar på Nya Guinea och större intilliggande öar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Bandkejsarduvan hittas i skogsområden i lågland och förberg. Där den relativt vanlig men håller sig ofta dold i skogens inre.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jeanne Zoé Lesson (född Massiou, 1799-1819), fru till franska ornitologen René Lesson som beskrev arten 1826. Fram tills nyligen kallades den zoekejsarduva även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Gråbröstad markduva

Gråbröstad markduva (Pampusana beccarii) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Gråbröstad markduva är en knubbig kortbent duva med brun kropp och blågrått på bröst och huvud. Hanen har en glänsande skär fläck på skuldran och, framför allt i Salomonöarna, en lysande vit ögonring. Lätet är ett duvtypiskt hoande "woo-oop" som är dämpat och försvinner lätt bland skogens andra läten.

Utbredning och systematik 
Gråbröstad markduva förekommer på Nya Guinea österut genom Bismarckarkipelagen till Salomonöarna. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 beccarii – bergstrakter på Nya Guinea
 johannae-gruppen
 johannae – Karkar Island utanför östra Nya Guinea samt Bismarckarkipelagen utom Amiralitetsöarna och St Matthiasöarna
 eichhorni – St Matthiasöarna (Mussau och Emira)
 admiralitatis – Manus Island (Amiralitetsöarna)
 masculinus – Nissan Island (västra Salomonöarna)
 intermedius – västra Salomonöarna (Bougainville, Gizo och New Georgiaöarna)
 solomonensis – östra Salomonöarna (Guadalcanal, San Cristobal, Santa Ana, Rennell)

Sedan 2014 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN alla underarter utom nominatformen beccarii som den egna arten Pampusana johannae.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Gråbröstad markduva hittas i höglänta bergsskogar. Där håller den till på marken och springer hellre undan än tar till vingarna när den störs.

Status 
IUCN hotkategoriserar underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dr Odoardo Beccari (1843-1920), italiensk botaniker, upptäcktsresande samt samlare av specimen i Ostindien och på Nya Guinea.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Palaumarkduva

Palaumarkduva (Pampusana canifrons) är en starkt hotad fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar. Den förekommer endast i Palauöarna i västra Stilla havet.

Utseende och läte 
Palaumarkduvan är en liten (22 cm) marklevande duva. Den är blågrå på huvud och bröst, mörkare på hjässan och ljusare på övre delen av bröstet, medan strupen är vit. Nedre delen av bröstet har en skär anstrykning. Resten av undersidan är mörkt gråbrun.  

På ovansidan syns rostrött på övre delen av ryggen och halssidan, tydligt vid uppflog. Mindre vingtäckarna är djupt purpurfärgade. medan resten av ovansidan är bronsgrön, med smala roströda kanter på de flesta fjädrar. 

Runt det mörkbruna ögat syns en rosaröd orbitalring. Näbben är svart och benen är skära. Lätet beskrivs som en serie med tio till 20 korta och något stigande toner som levereras med cirka 1,5 toner per sekund.

Utbredning och systematik 
Fågeln  förekommer i  Palauöarna (Babelthuap i söder till Angaur). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Palaumarkduvan hittas i skogsområden, där den tydligen är vanligast på kalkstensskären Rock Islands söder om Koror. Den är huvudsakligen marklevande och rör sig där både snabbt och graciöst. När den skräms hoppar den upp från marken med ljudliga vingslag och flyger snabbt en kort sträcka. Födan rapporteras bestå av hårda frön.

Status 
Palaumarkduvan är en mycket fåtalig fågel med ett uppskattad bestånd av mellan 250 och 1000 vuxna individer. Den tros dessutom minska i antal, dels till följd av skogsavverkningar, dels predation av adulta fåglar, ungar och ägg av råttor och katter som finns på några av öarna. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Palau
Mindanaomarkduva

Mindanaomarkduva (Gallicolumba crinigera) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Mindanaomarkduvan är en medelstor (30 cm), kortstjärtad och marklevande duva. Centralt på det vita bröstet syns en stor blodröd fläck. Den är vidare glänsande bronsgrön på nacke, mantelns övre del och bröstsidorna, medan resten av ovansidan är mörkt kastanjebrun med breda grå band över vingtäckarna. På buken är den beigefärgad, mot undergumpen gräddvit. Lätet tros vara ett upprepat "woo-oo".

Utbredning och systematik 
Mindanaomarkduva delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Gallicolumba crinigera leytensis – förekommer på Filippinerna (Samar, Leyte och Bohol)
 Gallicolumba crinigera crinigera – förekommer på södra Filippinerna (Mindanao och Dinagat)
 Gallicolumba crinigera bartletti – förekommer på Basilan (sydöstra Filippinerna)

Status 
Arten är fåtalig och tros minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar. Beståndet uppskattas till mellan 1500 och 4000 individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Tuamotumarkduva

Tuamotumarkduva (Pampusana erythroptera) är en akut utrotningshotad fågel i familjen duvor som förekommer i Polynesien.

Utseende och läten 
Tuamotumarkduvan är en medelstor (25 cm), kortstjärtad och, som namnet avslöjar, marklevande duva. Hane av nominatformen (se nedan) har mestadels grått huvud med vitt på strupe, bröst, panna och ögonbrynsstreck, medan albicollis är helvit på huvud och hals. Båda underarter är purpurröda på övre delen av ryggen, skapularerna och skuldrorna. Honan är mörkgrå med ljusare grå huvud och smutsvitt på panna samt i ögonbrynsstrecket och ansiktet. Bröstet är rödbrunt med ljusare fjäderspetsar. Lätet beskrivs som ett lågt, klagande.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer på obebodda atoller i Tuamotuöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Status 
Tuamotumarkduvan har en mycket liten världspopulation på endast 150 vuxna individer, som dessutom minskar till följd av predation från katter och råttor, habitatförlust och påverkan från tropiska stormar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad.

Referenser

Externa länkar

Duvor
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Tuamotuöarna
Wetarmarkduva

Wetarmarkduva (Pampusana hoedtii) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läten 
Wetarmarkduvan är en liten till medelstor (27 cm) duva. Hanen har ljust blågrått huvud, mot strupen gråvitt. Nacken är rödbrun, ljusare på halssidorna och övergående till ljust gräddvitt på bröstet som är tydligt avgränsat mot den svartaktiga buken. På bröstsidorna och skuldrorna syns ett smalt band med purpurglans. Ovansidan är kastanjebrun.

Honan är mycket mer enhetligt färgad med ljust rost- till kastanjebrunt på huvud, hals och bröst och olivbrunt på ovansida och buk. Lätet beskrivs som ett kort och mjukt men ändå genomträngane tvåstavigt "whu-wup", ibland med ett tillägg av ett gutturalt "trrr".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Små Sundaöarna (Timor och Wetar). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Status 
Wetarmarkduvan tros ha minskat mycket kraftigt i antal till följd av habitatförlust och jakt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 1500 och 7000 häckande individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dirk Samuel Hoedt (1815-1893), en holländsk tjänsteman och plantageägare i Ostindien 1853-1893 som samlade in typexemplaret.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Vitbröstad markduva

Vitbröstad markduva (Pampusana jobiensis) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Vitbröstad markduva är en medelstor duva. Kroppen är mörk, med lila glans på övre delen av ryggen och skuldrorna. Undertill har den tydligt vitt på strupe, bröst och i ett ögonbrynsstreck. Vissa honor har en blekare version av hanens dräkt, medan andra ser ut som ungfåglarna som saknar vitt. I denna dräkt liknar den gråbröstad markduva, men är större och mer långstjärtad. Lätet består av en serie djupa "hoop-hopp". Även ett grodlikt kväkande kan höras.

Utbredning och systematik 
Vitbröstad markduva delas in i två underarter med följande utbredning:
 Alopecoenas jobiensis jobiensis – förekommer på Nya Guinea, Bismarcköarna och D'Entrecasteaux-öarna
 Alopecoenas jobiensis chalconotus – förekommer på Salomonöarna (Guadalcanal och Vella Lavella)

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Vitbröstad markduva hittas i skogar i lägre bergstrakter. Där förekommer den nomadiskt och lever på marken, bland annat av bambufrön.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Negrosmarkduva

Negrosmarkduva (Gallicolumba keayi) är en akut utrotningshotad fågel i familjen duvor som förekommer i Filippinerna.

Kännetecken

Utseende
Negrosmarkduvan är en medelstor (30 cm) och kortstjärtad marklevande duva. En smal blodröd fläck syns centralt på vita strupen och brösten. Ovansidan är grönglänsande på hjässa och nacke, mindre vingtäckarna, övre delen av manteln och bröstsidorna så att ett ofullständigt bröstband bildas. Resten av ovansidan är purpurglänsande kastanjebrun, med ett gråvitt band tvärs över de inre vingtäckarna. Buken är beigefärgad, övergående i gräddvitt på undergump och undre stjärttäckare.

Läten 
Lätet består av två enstaviga "hu", ibland med instick av ett dubbelt "huhu". Sången består av drillar med snabbt upprepade stavelser.

Utbredning 
Fågeln förekommer i skogar på öarna Negros och Panay i centrala Filippinerna. På Panay har den under senare år observerats regelbundet i Northwest Panay Peninsula Natural Park, där den även noterats häcka. På Negros var den ganska vanlig på 1800-talet, men framåt 1930-talet blev den mycket sällsynt. Sentida studier visar på några få populationer på södra Negros, men kan vara utdöd på norra delen av ön.

Status 
Negrosmarkduvan har en mycket liten och fragmenterad världspopulation bestående av uppskattningsvis mellan 50 och 250 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som akut hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William A. Keay, engelsk sockerplantageägare på Negros.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Negros
Karolinermarkduva

Karolinermarkduva (Pampusana kubaryi) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Karolinermarkduvan är en medelstor (28 cm) kortstjärtad duva. Adulta fåglar är mestadels svart bak på kroppen, med purpur- till karmosinrött på rygg och skuldror. Den är istället vit på huvud och bröst med svart på hjässan som förbinds i nacken med ett svart streck bakom ögat. Ungfåglar är mörkt rostbruna. Lätet som sällan hörs är lågt och klagande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar i östra Karolinerna på öarna Chuuk och Pohnpei. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Gallicolumba. Studier visar dock att dessa inte är varandras närmaste släktingar, där vissa står närmare australiensiska duvor som Geopelia. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, initialt Alopecoenas men Pampusana har visat sig ha prioritet.

Status och hot 
Karolinermarkduva har en mycket liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 200–500 vuxna individer. Den tros också minska i antal, troligen till följd av jakt, predation och jordbrukets utvidgning. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, fram tills nyligen kategoriserad som sårbar (VU) men uppgraderad sedan 2020 till den högre hotstatusen starkt hotad (EN).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jan Stanislaus Kubary (1846–1896) en polsk samlare av specimen i Stilla havet 1868–1879 och Nya Guinea 1885–1895. Han var även plantageägare på Pohnpei 1879–1882.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Karolinerna