kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Askcistikola

Askcistikola (Cisticola cinereolus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Askcistikolan är en stor och långstjärtad cistikola med streckad rygg. Karakteristiskt är avsaknad av rostrött eller brunt i fjäderdräkten liksom ljusa spetsar  på stjärtpennorna. Den liknar flera andra cistikolor, framför allt akaciacistikola, tanacistikola och borancistikola. Den skiljs dock på avsaknad av rostrött eller brunt i hjässan samt på sången, en kort och melodisk fras som vanligen faller i tonhöjd på slutet, men ibland stiger. Sången är vidare mycket mer melodisk än borancistikolans, med mer variation i tonhöjd. Lätena är ljusa och gnissliga.

Utbredning och systematik 
Askcistikola delas in i två underarter:
 C. c. cinereolus – förekommer i nordöstra Etiopien och södra Somalia
 C. c. schillingsi – förekommer i sydöstra Sydsudan, södra Etiopien, södra Somalia, Kenya och norra Tanzania

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Askcistikolan hittas i torr törnsavann och törnbuskmarker. Den ses ofta sittande sjungande i toppen av en buske eller ett träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Dambocistikola

Dambocistikola (Cisticola dambo) är en fågel inom familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Dambocistikola delas in i två underarter:
 C. d. dambo – förekommer i sydöstra Gabon, nordöstra Angola, södra Demokratiska republiken Kongo och nordvästra Zambia
 C. d. kasai – förekommer i södra Demokratiska republiken Kongo (nordvästra Kasai)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Dambo kallas en viss typ av våtmarker i södra och östra Afrika, framför allt Zambia och Zimbabwe, oftast på högplatåer med mycket nederbörd.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostkindad cistikola

Rostkindad cistikola (Cisticola erythrops) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostkindad cistikola är en långstjärtad och mycket enfärgad cistikola. Den liknar vitbrynad cistikola men mer färglös, utan rostrött på hjässan och i vingen. Sången består av en komplex duett mellan könen, med bland annat en fallande serie visslingar och olika varianter av grälande och grova "zhrt".

Utbredning och systematik 
Rostkindad cistikola delas in i sex underarter i två grupper med följande utbredning:
 Cisticola erythrops lepe – Angola
 erythrops-gruppen
 Cisticola erythrops erythrops – Senegal och Gambia till Centralafrikanska republiken
 Cisticola erythrops sylvia – nordöstra Demokratiska republiken Kongo och sydvästra Sydsudan till Kenya och centrala Tanzania
 Cisticola erythrops nyasa (inklusive elusus) – sydostligaste Demokratiska republiken Kongo till södra Tanzania, norra Botswana och KwaZulu-Natal
 Cisticola erythrops pyrrhomitra – sydöstra Sydsudan och Etiopien
 Cisticola erythrops niloticus – sydöstra Sudan (övre Blå Nilen) och närliggande västra Etiopien

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gyllencistikola

Gyllencistikola (Cisticola exilis) är en asiatisk och australisk tätting i familjen cistikolor med vid utbredning från Himalaya till Australien.

Utseende 
Gyllencistikolan är en liten (9–11,5 cm) cistikola med streckad ovansida och kort, rundad stjärt under häckningstid (medellång vintertid). Den är lik grässångaren (C. juncidis), men hane i häckningsdräkt har karakteristiskt ostreckad hjässa. Utanför häckningstid skiljs den från grässångaren genom typiskt ostreckat rostfärgad nacke, rostfärgat ögonbrynsstreck och likaså rostfärgade halssidor. Vidare är stjärten helmörk bortsett från smala beigefärgade spetsar (grässångaren har ljusare stjärt med tydligare, vit stjärtspets).

Utbredning och systematik 
Gyllencistikola är en av bara två arter i släktet som förekommer i Asien och den enda i Australien. Den delas in i tolv underarter med följande utbredning:
 Cisticola exilis tytleri – Nepal till nordöstra Indien, norra Myanmar och sydvästra Kina (Yunnan)
 Cisticola exilis erythrocephalus – södra Indien (södra Mysuru, västra Tamil Nadu och Kerala)
 Cisticola exilis equicaudatus – östra Burma till centrala Thailand, Kambodja och södra Vietnam
 Cisticola exilis courtoisi – sydöstra Kina (sydöstra Yunnan till södra Hunan, Jiangxi och Fujian)
 Cisticola exilis volitans – Taiwan
 Cisticola exilis semirufus – Filippinerna och på Suluöarna
 Cisticola exilis rusticus – Sulawesi och södra Moluckerna
 Cisticola exilis lineocapilla – Java, Bali, Små Sundaöarna och norra Australien (Northern Territory)
 Cisticola exilis diminutus – Nya Guinea Salomonöarna och Torressundöarna
 Cisticola exilis polionotus – Bismarckarkipelagen
 Cisticola exilis alexandrae – norra Australien (Pilbararegionen till Mackenzie River, Queensland)
 Cisticola exilis exilis – östra Australien (centrala Queensland till södra Victoria och näraliggande South Australia)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status och hot 
Arten har ett mycket stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Savanncistikola

Savanncistikola (Cisticola eximius) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i kortvuxen gräsmark i ett band söder om Sahara i Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Savanncistikolan är en mycket liten och kortstjärtad cistikola med streckad fjäderdräkt. Noterbart är rostfärgad övergump och varierat med rostrött på flankerna. Hane i häckningsdräkt har ostreckad roströd hjässa, medan hjässan hos honan och hane utanför häckningstid är streckad och ljusare brun. Sången består av en serie raspiga "chree" som utförs i sångflykt, ibland tillsammans med ett knäppande ljud från vingarna. Även explosiva grälande toner och ljusa gnälliga ljud kan höras.

Utbredning och systematik 
Savanncistikolan förekommer från Senegal till västligaste Kenya. Den delas in i tre underarter i två grupper, med följande utbredning:
 Cisticola eximius winneba – förekommer i kustnära Ghana (Winneba)
 eximius/occidens-gruppen
 Cisticola eximius occidens – förekommer från södra Senegal till Sierra Leone, södra Mali och Nigeria
 Cisticola eximius eximius – förekommer från norra Kongo-Kinshasa till Etiopien, västligaste Kenya och södra Centralafrikanska republiken

Levnadssätt 
Savanncistikolan hittas i kortvuxen gräsmark, framför allt i områden som är säsongvis översvämmade. Större delen av året lever den ett tillbakadraget liv, men kan ses under häckningstid när hanen utför sin spelflykt.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Pipcistikola

Pipcistikola (Cisticola fulvicapilla) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pipcistikolan är en liten och mycket enfärgad cistikola. Hjässan är roströd, undersidan grå i Sydafrika men beige i resten av utbredningsområdet. Arten liknar kortvingad cistikola, men urskiljer sig genom det röda på hjässan. Sången består av ett upprepat ljust pipande.

Utbredning och systematik 
Pipcistikola förekommer i centrala och södra Afrika. Den delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Cisticola fulvicapilla dispar – västra Kongo-Kinshasa till sydöstra Gabon, centralplatån i Angola och nordvästra Zambia
 Cisticola fulvicapilla hallae – södra Angola, sydvästra Zambia, nordvästra Zimbabwe, norra Botswana, norra Namibia
 Cisticola fulvicapilla muelleri – nordvästra Zambia till östra Tanzania, Moçambique och nordöstra Zimbabwe
 Cisticola fulvicapilla dexter – centrala Zimbabwe, sydöstra Botswana och savanner i nordöstra Sydafrika
 Cisticola fulvicapilla lebombo – södra Moçambique till Swaziland och nordöstra Sydafrika
 Cisticola fulvicapilla ruficapilla - centrala Sydafrika
 Cisticola fulvicapilla fulvicapilla – östra Sydafrika (Östra Kapprovinsen till Drakensbergbranten och västra Lesotho
 Cisticola fulvicapilla dumicola – östcentrala Sydafrika (Östra Kapprovinsen till KwaZulu-Natal)
 Cisticola fulvicapilla silberbauer – sydvästra Sydafrika (södra Västra Kapprovinsen)

Vissa inkluderar fulvicapilla i dumicola.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostvingad cistikola

Rostvingad cistikola (Cisticola galactotes) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostvingad cistikola är en rätt färgglad medelstor cistikola med lång stjärt. Ryggen är brun med tjocka svarta streck. Rostrött syns på vinge och hjässa. Undersidan är vitaktig. Arten liknar sonettcistikolan, nen rostvingad cistikola har grå eller brun streck och ostreckad övergump. Sången består av en serie grova "chyup".

Utbredning och systematik 
Rostvingad cistikola förekommer i delar av södra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cisticola galactotes galactotes – södra Moçambique och östra Sydafrika
 Cisticola galactotes isodactylus – södra Malawi, sydöstra Zimbabwe och västra Moçambique

Tidigare inkluderades arterna mörkryggig cistikola, luapulacistikola, etiopiencistikola och kustcistikola i rostvingad cistikola, och vissa gör det fortfarande.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Sokotracistikola

Sokotracistikola (Cisticola haesitatus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sokotracistikolan är en liten (10 cm) medlem av släktet Cisticola. Ovansidan är streckad, med tydligt rostfärgade övre stjärttäckare och övre delen av den relativt korta stjärten. Sokotrasångaren har enhetligt gråbrun ovansida och rostfärgad anstrykning på hjässa och nacke. Vidare är näbben längre och den saknar det rödbruna på stjärten.

Sången som framförs i flykten består av ett upprepat kort metalliskt tjippande ljud som blir allt kortare och snabbare. Varningslätet beskrivs som ett kort "phut" medan ett dämpat "tititi" hörs vid uppflog eller på slutet av sången.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för ön Sokotra utanför Afrikas horn tillhörande Jemen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status och hot 
Sokotracistikolan har ett mycket litet utbredningsområde och en uppskattad världspopulation på endast 6 000 vuxna individer. Den verkar dock inte minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig.

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Sokotra
Kilimanjarocistikola

Kilimanjarocistikola (Cisticola hunteri) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kilimanjarocistikolan är en stor och enfärgad cistikola med rödaktig hjässa och två tvärband över stjärtspetsen, ett ljust och ett mörkt. Den är mycket lik lobeliacistikolam, men förekommer på högre höjd och skiljs på mjukt streckad rygg samt annorlunda läten. Fågeln liknar även vitbrynad cistikola men saknas dennes rostfärgade vingpanel. Sången avges i kör, en frenetisk serie med fräsande toner som stiger och faller i tonhöjd, följt av ett enklare "cher-wee".

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i bergstrakter i västra Kenya, Uganda och norra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Kilimanjarocistikolan hittas i öppna bergsmiljöer med tät undervegetation, som skogsbryn, gräsmarker och hedar. Den ses nästan alltid i par eller smågrupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Henry Charles Vicars Hunter (1861-1934), brittisk storviltsjägare i Östafrika 1886-1887.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Jämmercistikola

Jämmercistikola (Cisticola lais) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Jämmercistikola förekommer i ett antal separata utbredningsområden i södra och mellersta Afrika i subtropiska eller tropiska höglänta gräsmarker. Den delas in i åtta underarter i två grupper med följande utbredning:
 C. l. distinctus – höglänta områden i  östra Uganda och centrala Kenya
 lais-gruppen
 C. l. namba – höglänta områden i västra Angola
 C. l. semifasciatus – södra Tanzania (Iringaplatån) till Malawi, Zambia, norra Moçambique
 C. l. mashona – södra Moçambique till Zimbabwe, nordöstra Sydafrika och Swaziland
 C. l. oreobates – centrala Moçambique (berget Gorongoza)
 C. l. monticola – nordcentrala Sydafrika
 C. l. lais – östra Sydafrika och Lesotho
 C. l. maculatus – sydvästra Sydafrika, österut till Port Elizabeth)

Det nordliga taxonet distinctus behandlas ofta som en egen art, stencistikola.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Visselcistikola

Visselcistikola (Cisticola lateralis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i öppna miljöer i Afrika från Senegal till Kenya och Angola. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Visselcistikolan är en stor och ostreckad cistikola. Kännetecknande är vit undersida och två band över stjärtspetsen, ett ljust och ett svart. Arten är relativt lik vitbrynad cistikola, men saknar rostrött på hjässan och på vingarna. Även miombocistikola och kongocistikola är lika, men även hos dessa är hjässan roströd. Sången är en snabb och fyllig ramsa som avges från en synlig sittplats.

Utbredning och systematik 
Visselcistikola förekommer i Afrika från Senegal till Kenya och Angola. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Cisticola lateralis lateralis – Senegal och Gambia till Nigeria och Kamerun
 Cisticola lateralis antinorii – Centralafrikanska republiken till västra Kenya
 Cisticola lateralis modestus – Gabon till norra Angola och södra Kongo-Kinshasa

Vissa urskiljer även underarten vincenti med utbredning i nordöstra Angola och södra Demokratiska republiken Kongo.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Visselcistikolan hittas i en rad olika öppna miljöer, bland annat fuktig savann, buskmarker, igenväxt odlingsbygd och utmed skogsbryn.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svartstjärtad cistikola

Svartstjärtad cistikola (Cisticola melanurus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer lokalt i nordöstra Angola, södra Kongo-Kinshasa och västligaste Zambia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN placerar arten i kategorin kunskapsbrist.

Noter

Externa länkar

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Buskcistikola

Buskcistikola (Cisticola natalensis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Buskcistikola är en knubbig cistikola med relativt kraftig näbb och streckad rygg. Fjäderdräkten är genomgående brun utan roströda inslag. Hanen är mycket större än honan. Jämfört med liknande större cistikola är den större och saknar rostrött på hjässan. Den skiljer sig från andra cistikolor genom just den stora storleken och den kraftiga näbben. Sången varierar geografiskt, men består alltid av en stigande ton med kväkande intryck.

Utbredning och systematik 
Buskcistikola förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Clements et al delar in arten i sju underarter med följande utbredning:
 Cisticola natalensis strangei – Senegal till Cabinda, Sudan, Rwanda, Burundi, Uganda och Kenya
 Cisticola natalensis tonga – Sudan (regionerna runt Vita Nilen och Blå Nilen)
 Cisticola natalensis inexpectatus – högländerna i Etiopien
 Cisticola natalensis argenteus – södra Etiopien och sydöstra Somalia till norra Kenya
 Cisticola natalensis natalensis – inre Tanzania, sydöstra Zambia, Moçambique och Sydafrika
 Cisticola natalensis holubii – nordligaste Botswana, västligaste Zimbabwe och näraliggande södra Zambia
 Cisticola natalensis katanga – sydvästra Tanzania, näraliggande norra Malawi, nordöstra Zambia, sydöstra Kongo-Kinshasa och nordöstra Angola

International Ornithological Congress (IOC) urskiljer ytterligare en underart, huambo, med utbredning i västra och centrala Angola.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svarttyglad cistikola

Svarttyglad cistikola (Cisticola nigriloris) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i högländer i norra Malawi, nordöstra Zambia och södra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen