kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amursidensvans

Amursidensvans (Bombycilla japonica) är en östasiatisk fågel i familjen sidensvansar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Amursidensvansen är en 18 centimeter lång mestadels rosabrun fågel. Den har liksom sina släktingar en spetsig tofs, svart haklapp och svart streck genom ögat. Vidare syns blekgul mitt på buken och en svart stjärt med röd spets. Vingarna är mönstrade i svart, grått och vitt med ett rödbrunt streck tvärs över. Olikt andra sidensvansar saknar den raden av röda vaxartade fjäderspetsar som gett fåglarna dess namn på engelska (waxwing = "vaxvinge"). Sidensvansen (B. garrulus) förekommer ofta i blandflockar med amursidensvansen, men denna är också större samt har grått mitt på buken och gult på stjärtspetsen men saknar det rödbruna strecket över vingen. Lätet är likt de övriga sidensvansarna, ett ljust silvrig drill.

Utbredning och systematik 
Amursidensvansen häckar i sydöstra Sibirien och i nordöstra Kina i provinsen Heilongjiang. Den övervintrar till södra Kina och Ryukyuöarna, men utbredningsområdet vintertid varierar liksom för de övriga sidensvansarna år från år. Den ses fåtaligt på Hokkaido men är vanligare i sydvästra Japan där den är flertaligare än sidensvansen. I Nord- och Sydkorea är den ovanlig, i Kina ovanlig i norr och sällsynt i söder, liksom på Taiwan. Arten har tillfälligt påträffats i Hongkong. Flera observationer finns från Europa, men dessa har bedömts röra sig om burrymlingar. Ett möjligt spontant fynd finns dock från Polen då en ung hane sågs 4-11 januari 2009.

Levnadssätt
Amursidensvansen häckar i barrskogar. Vintertid påträffas den i öppet skogslandskap eller jordbruksbygd i låglänta områden eller låga bergsområden. Den besöker ofta parker och trädgårdar i jakt på frukt och bär. Sommartid äter den även insekter.

Status 
Amursidensvansen tros ha en rätt liten världspopulation och hotas av både habitatförlust och fångst för burfågelsmarknaden. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad och noterar att dess bestånd bör bevakas noggrant.

Referenser 
Artikeln bygger delvis på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel Japanese waxwing, läst 2018-10-03 som anger följande källor: 
Mark A. Brazil (1991) The Birds of Japan, Christopher Helm, London
John MacKinnon & Karen Phillipps (2000) A Field Guide to the Birds of China, Oxford University Press, Oxford

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sidensvansar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Gulnäbbad oxhackare

Gulnäbbad oxhackare (Buphagus africanus) är en av två arter oxhackare inom ordningen tättingar, afrikanska fåglar kända för att leva av parasiter som de plockar från däggdjur.

Utseende och läten 
Oxhackare är slanka och långvingade släktingar till starar med en kroppslängd på ungefär 20 centimeter. Fjäderdräkten är brunaktig med kraftig näbb. Denna art skiljer sig från sin systerart rödnäbbad oxhackare genom att ha röddoppad gul näbb istället för helröd samt avsaknad av gul ögonring runt det röda ögat. Den är också allmänt blekare, framför allt på ryggens nedre del och övergumpen. Ungfågeln har brun näbb, ej svart. Lätet besrivs som korta, väsande "kriss, kriss".

Utbredning och systematik 
Gulnäbbad oxhackare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Buphagus africanus africanus – förekommer på savann i Afrika, söder om Sahara
 Buphagus africanus langi – förekommer i Gabon, västra Kongo-Kinshasa och Kongo-Brazzaville

Hybridisering förekommer med gulnäbbad oxhackare i Zambia i allt större utsträckning.

Familjetillhörighet 
Oxhackarna är nära släkt med stararna (Sturnidae) och placerades tidigare i den familjen. DNA-studier visar dock att de är systergrupp till härmtrastar (Mimidae) och starar tillsammans. De lyfts därför idag ut till en egen familj, Buphagidae, för att undvika att slå ihop starar och härmtrastar till en enda familj.

Levnadssätt 
Gulnäbbad oxhackare påträffas på savann och i skogslandskap, ofta nära vatten och i sällskap av afrikansk buffel, noshörningar, flodhäst och boskap. Den livnär sig nästan uteslutande av hudlevande parasiter från stora däggdjur, men kan också ta blod och vävnad från sår. Oxhackare tar nattkvist i flock, oftast i döda träd. 

Fågeln häckar mellan juni och september i Mauretanien och Senegal, april–augusti i Nigeria, maj–juni i Sudan och mestadels december–juni i Östafrika.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av allt färre värdarter och metoder att avlägsna hudparasiter från boskap med insektsgifter. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad, varför internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i nationalparker och skyddade områden.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Oxhackare
Fåglar i etiopiska regionen
Rödnäbbad oxhackare

Rödnäbbad oxhackare (Buphagus erythrorynchus) är en av två arter oxhackare inom ordningen tättingar, afrikanska fåglar kända för att leva av parasiter som de plockar från däggdjur.

Kännetecken

Utseende 
Rödnäbbad oxhackare är en ungefär 20 centimeter lång brunaktig fågel med helröd kraftig näbb och gul ögonring runt röda ögon. Den är brungrå på huvud, hals, vingar och stjärt medan undersidan är blekgul. Ungfåglarna har brun näbb och grå ögonring. Den liknande gulnäbbade oxhackaren har tvåfärgad gulröd näbb, blek övergump och saknar den gula ögonringen.

Läten 
Lätet är ett "trik-quisss", medan hanens sång består av mjuka läten uppblandat med visslingar och drillar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på savann i östra och södra Afrika. Vid ett tillfälle har den påträffats i Jemen: 5 april 1998. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Hybridisering förekommer med gulnäbbad oxhackare i Zambia i allt större utsträckning.

Familjetillhörighet 
Oxhackarna är nära släkt med stararna (Sturnidae) och placerades tidigare i den familjen. DNA-studier visar dock att de är systergrupp till härmtrastar (Mimidae) och starar tillsammans. De lyfts därför idag ut till en egen familj, Buphagidae, för att undvika att slå ihop starar och härmtrastar till en enda familj.

Levnadssätt 
Rödnäbbad oxhackare hittas på savann och i jordbruksbygd upp till 3000 meters höjd, med enstaka träd för nattvila och häckning. Fågeln tillbringar nästan hela sin vakna tid på ryggen på stora däggdjur, både vilda och domesticerade, där den livnär sig av parasiter, flugor och död hud, ibland även blod från ett sår. Arten är stannfågel med endast små och lokala rörelser.

Häckning 
Fågeln häckar vanligen efter regn då den bygger ett bo som fodras med djurhår och placeras i ett trädhål. Däri lägger den två till fem ägg. Oxhackare häckar kooperativt, på så vis att det häckande paret får assistans av flera medhjälpare med att mata ungarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Oxhackare
Fåglar i etiopiska regionen
Praktlappsparv

Praktlappsparv (Calcarius ornatus) är en nordamerikansk fågel i tättingfamiljen. Den häckar i kortvuxna präriemarker i centrala Nordamerika. Arten minskar kraftigt i antal och anses vara utrotningshotad.

Utseende 
Praktlappsparven är en kompakt fågel med stort huvud och rätt kort stjärt, med kroppslängden 13–16,5 cm minst av lappsparvarna. Hane i häckningsdräkt har svart på bröst och buk, gräddvitt på ansikte och strupe och en kastanjebrun nacke. Honan och hane utanför häckningstid är mer dämpad i färgerna, på bröstet ljusgrå med otydlig streckning och mörkare fläckar vid kindens bakre del. I alla dräkter är näbben liten och grå och stjärtteckningen tydlig, mestadels vit med en svart trekant i mitten.

Läte 
Sången som ofta framförs i sångflykt är en behaglig fallande melodisk ramsa, "seet sidee tidee zeek zeerdi", påminnande om västlig ängstrupial. Bland lätena hörs ett hest "kiddle" eller "kidedel" och ett kort skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Praktlappsparven häckar på prärier i centrala Nordamerika, närmare bestämt i ett område från södra Alberta, södra Saskatchewan och sydcentrala Manitoba i Kanada söderut i USA till nordöstra Colorado, västra Nebraska, mestadels norra South Dakota och västra Minnesota. Utbredningsområdet vintertid sträcker sig från Arizona till Kansas, Oklahoma och Texas i USA söderut till nordcentrala Mexiko (från Sonora och västra Coahuila söderut till Zacatecas och Aguascalientes). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Praktlappsparven häckar i prärier med kortvuxet gräs och sparsam vegetation, jämfört med prärielappsparven något fuktigare och mer bevuxen mark. Ursprungligen förekom den i marker betade av bisonoxar eller påverkade av naturliga gräsbränder. Idag hittas den i betade marker men även i andra områden där gräs hålls kort som på flygplatser. Vintertid ses den i ökenartade gräsmarker.

Arten går eller springer på marken på jakt efter insekter, framför allt gräshoppor, men tar också frön. Hanen sjunger från exponerade platser som taggtrådar under vår och sommar. Vintertid formar den flockar med upp till hundra individer, dock sällan tillsammans med andra lappsparvsarter.

Häckning 
Praktlappsparven häckar från början av maj till början av augusti. Boet placeras på marken. Däri lägger den två till tre kullar med tre till fem ägg. De ruvas i sju till 15 dagar och ungarna är flygga efter lika mycket tid till.

Status och hot 
Arten tros minska relativt kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Sedan 1960-talet har arten minskat med över 80 %. Världspopulationen uppskattas till 3,1 miljoner individer.

Namn 
Praktlappsparvens vetenskapliga artnamn ornatus betyder "smyckad".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Lappsparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Huia

Huia (Heteralocha acutirostris) är en utdöd fågel i familjen vårtkråkor inom ordningen tättingar. Den placeras som enda art i släktet Heteralocha. Fågeln förekom på Nya Zeeland men är idag utdöd och har inte observerats sedan 1907.

Hujan var 48–50 centimeter lång, hade svart fjäderdräkt med grön glans, och vit stjärtspets. Honans näbb mätte 9,6 cm och var böjd nedåt. Hanens näbb var mindre än hälften så lång, 4 centimeter och rak.

Litteratur
Torgny Nordin. "Fågeln som hade allt emot sig." Vår fågelvärld 2020, nr 6, sid. 38–45.

Noter

Externa länkar

Vårtkråkor
Fåglar i australiska regionen

vi:Huia
Sydövårtkråka

Sydövårtkråka (Philesturnus carunculatus) är en fågel i familjen vårtkråkor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Nya Zeeland, tidigare vida spridd på Sydön men numera enbart på öarna vid South Cape (Nya Zeeland) och introducerad till ytterligare satellitöar.. Tidigare betraktades sydövårtkråka och nordövårtkråka (P. rufusater) som samma art, då med det svenska trivialnamnet spetsnäbbad vårtkråka.

Status 
Sydövårtkråkan var tidigare vida spridd men minskade kraftigt, främst till följd av predation från invasiva arter. Efter ett intensivt bevarandearbete genom bland annat att införa den till predatorfria öar har den ökat i antal. År 2020 uppskattades beståndet till över 5000 vuxna individer. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vårtkråkor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Philesturnus

Philesturnus är ett litet fågelsläkte i familjen vårtkråkor inom ordningen tättingar. Släktet omfattar endast två arter som förekommer i Nya Zeeland:
 Nordövårtkråka (P. rufusater)
 Sydövårtkråka (P. carunculatus)

Referenser

Externa länkar

Vårtkråkor
Fågelsläkten
Blåbröstad brednäbb

Blåbröstad brednäbb (Calyptomena hosii) är en fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blåbröstad brednäbb är en i stort grön brednäbb. Den skiljer sig från de andra arterna i släktet på blå anstrykning på buken, ultramarinblå hos hanen och ljusblå hos honan. Noterbart är även svarta pringar på vingarna. Sången är ett duvlikt stigande läte med hickande inledning

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogar på kullar och i låglänta bergstrakter på norra och centrala Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Levnadssätt 
Blåbröstad brednäbb hittas i blandad Dipterocarpus-skog i lägre bergstrakter. Där födosöker den tystlåtet efter frukt i undervegetationen, ofta i par.

Status 
Arten tros minska relativt kraftigt i antal till följd av habitatförlust och degradering i de lägre liggande delarna av dess utbredningsområde. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Grönbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Svartstrupig brednäbb

Svartstrupig brednäbb (Calyptomena whiteheadi) är en fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartstrupig brednäbb är en mycket praktfull och stor brednäbb. Fjäderdräkten är helt smaragdgrön med tydliga svarta fläckar och streck. Hanen har svartstreckad undersida, vilket honan saknar. Lätet är ett vasst och metalliskt "tlak!", följt av ett raspigt skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på norra och centrala Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Levnadssätt 
Svartstrupig brednäbb hittas i bergsskogar med utbredd och högvuxen ursprunglig vegetation. Den ses vanligen enstaka, men kan också påträffas i par eller smågrupper, framför allt vid fruktbärande träd.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde. Den tros även minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Grönbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Smaragdbrednäbb

Smaragdbrednäbb (Calyptomena viridis) är en fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Smaragdbrednäbb delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Calyptomena viridis viridis – förekommer på Borneo, Sumatra, Nias, Kepulauan Batu, Lingga och norra Natuna
 Calyptomena viridis caudacuta – förekommer i södra Myanmar, sydvästra Thailand, Malackahalvön och angränsande öar
 Calyptomena viridis siberu – förekommer i Mentawaiöarna (Siberut, Norra Pagai och Södra Pagai)

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Referenser

Externa länkar

Grönbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Afrikansk brednäbb

Afrikansk brednäbb (Smithornis capensis) är en fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Afrikansk brednäbb är en liten och knubbig fågel i brunt och vitt med en mycket bred näbb. Arten liknar både rödsidig brednäbb och gråhuvad brednäbb, men saknar rostrött på bröstet.

Utbredning och systematik 
Afrikansk brednäbb har en vid utbredning i Afrika söder om Sahara. Den delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Smithornis capensis delacouri – förekommer från Sierra Leone till Ghana
 Smithornis capensis camarunensis – förekommer från Kamerun till Gabon och Centralafrikanska republiken
 Smithornis capensis albigularis – förekommer från Angola till Kongo-Kinshasa, norra Zambia, västra Tanzania och norra Malawi
 Smithornis capensis medianus – förekommer i centrala Kenya och nordöstra Tanzania
 Smithornis capensis meinertzhageni – förekommer i högländer i nordöstra Kongo-Kinshasa, Uganda och västra Kenya
 Smithornis capensis suahelicus – förekommer i sydöstra Kenya, Tanzania och nordöstra Moçambique
 Smithornis capensis conjunctus – förekommer i Capriviremsan och centrala Zambezidalen i nordvästra Moçambique
 Smithornis capensis cryptoleucus – förekommer från södra Malawi och sydöstra Tanzania till östra Zimbabwe, Moçambique, nordöstra Sydafrika och Swaziland 
 Smithornis capensis capensis – förekommer i östra Sydafrika (kustnära KwaZulu-Natal och nordöstra Östra Kapprovinsen

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Levnadssätt 
Afrikansk brednäbb hittas i skog och tätt skogslandskap. Den är skygg och oansenlig utom under spelet. Då flyger den runt i en cirkel med utpuffad vit övergump och avger ett brummande ljud som den skapar genom att slå vingarna mycket snabbt mot varandra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn hedrar Andrew Smith (1797-1872), skotsk zoolog, etnolog och upptäcktsresande i Sydafrika.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Grönbrednäbbar
Fåglar i etiopiska regionen
Rödsidig brednäbb

Rödsidig brednäbb (Smithornis rufolateralis) är en afrikansk fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Rödsidig brednäbb är en 12-13 cm lång fågel, tydligt mindre än liknande arten gråhuvad brednäbb. Båda är mörkbruna ovan och streckade under på ljus botten med inslag av rostrött på bröstet. Hos rödsidig brednäbb bildar dock ljusa spetsar på vingtäckarna två vingband på sittande fågel. Det rostfärgade på undersidan är också begränsat till bröstsidorna. Lätet liknar afrikansk brednäbb, men ljusare och levereras från högre sittplats (fyra till sju meter ovan mark).

Utbredning och systematik 
Rödsidig brednäbb delas in i två underarter med följande utbredning:
 Smithornis rufolateralis rufolateralis – förekommer från östra Sierra Leone till västra Kongo-Kinshasa, sydvästra Kongo-Brazzaville och norra Angola
 Smithornis rufolateralis budongoensis – förekommer från östra, centrala och nordöstra Kongo-Kinshasa till västra Uganda

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent förekommande till vanlig.

Levnadssätt 
Rödsidig brednäbb hittas i ursprunglig regnskog, ofta nära vattendrag och fuktiga områden. Den är lokalt vanlig, men upptäcks lättast på lätet. Födan består av insekter och andra leddjur. Arten är stannfågel.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn hedrar Andrew Smith (1797-1872), skotsk zoolog, etnolog och upptäcktsresande i Sydafrika.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Grönbrednäbbar
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhuvad brednäbb

Gråhuvad brednäbb (Smithornis sharpei) är en afrikansk fågel i familjen grönbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gråhuvad brednäbb är med en kroppslängd på 15-18 cm störst i släktet, och även blekast. Båda könen har gråbrun hjässa och gråkinder. Den är mycket större än rödsidig brednäbb med jämnfärgade bruna vingar utan bleka spetsar på vingtäckarna. Vidare har den mer utbrett rostrött på bröstet, ej begränsat till bröst- och halssidorna. Underarten eurylaemus har gråare huvud och mer olivgrönt bröst.

Läten 
Spellätet liknar afrikanska brednäbbens torra och grodlika ljud, men är mer metalliskt, vasare och något ljusare. Även en tystlåten kort vissling hörs, i engelsk litteratur återgivet  som "whee whee" eller "huiiii".

Utbredning och systematik 
Gråhuvad brednäbb delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Smithornis sharpei zenkeri – förekommer från sydöstligaste Nigeria, västra Kamerun, norra Gabon till sydvästra Centralafrikanska republiken
 Smithornis sharpei sharpei – förekommer på Bioko i Guineabukten
 Smithornis sharpei eurylaemus – förekommer i östra Kongo-Kinshasa

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades arten i familjen Eurylaimidae, då med namnet enbart brednäbbar. DNA-studier har dock visat att arterna i familjen troligen inte är varandras närmaste släktingar. Familjen har därför delats upp i två, praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae).

Levnadssätt 
Gråhuvad brednäbb hittas i opåverkad regnskog och bergsskog, ofta nära vattendrag och fuktiga områden. Födan består av insekter. Fågeln häckar under torrperioden, i Kamerun mellan november och april, i december på Bioko och mellan februari och september i Demokratiska republiken Kongo.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som dåligt känd men frekvent till vanligt förekommande i välstuderade delar av utbredningsområden.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), brittisk ornitolog vid British Museum of Natural History 1872-1909, medan släktesnamnet hedrar Andrew Smith (1797-1872), skotsk zoolog, etnolog och upptäcktsresande i Sydafrika.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Brednäbbar
Fåglar i etiopiska regionen
Svart nålfågel

Svart nålfågel (Campephaga flava) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Angola till Kenya, Tanzania, Moçambique och Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i etiopiska regionen