kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tegskifte

Tegskifte var den skiftesform som tidigare tillämpades i stora delar av Europa och i Sverige (i Sverige fram till Storskiftesreformen 1749). Tegskiftet innebar att varje gård i en by tilldelades var sin del i byns gärden. Varje gårds andel i byn kunde vara olika stor.  Skiftet gjorde att alla gårdar fick så stor andel av byns mark som deras andel berättigade dem till. Skiftet hade som grundprincip att ingen gård skulle gynnas mer än andra men det är en vanlig missuppfattning att detta skulle innebära total rättvisa mellan en bys gårdar. Skiftesformen fungerade relativt bra under tidig tid men vartefter befolkningen ökade och gårdarna runt om i landet skiftades mer och mer mellan gårdsbarnen, ofta i många generationer, blev tegskiftet med tiden mycket opraktiskt. Ett annat problem var den stora arbetsmängd som krävdes för att förflytta sig och sina redskap mellan varje teg. 

Med tiden blev tegskiftet så ineffektivt att statsmakten såg sig tvungen att genomföra de stora jordreformer som genomdrevs under 1700-talet och början av 1800-talet. Någon tvingande nationell jordreform genomfördes dock aldrig utan både storskiftet och det laga skiftet byggde på skiftesanmälan från åtminstone en av byns bönder. Hade en bonde gjort en sådan anmälan var resten av byns bönder tvungna att medverka i skiftet, vilket ofta bidrog till osämja mellan bybor. Detta gjorde dels att många bönder kände sig missgynnade jämfört med tegskiftet, då vissa i.o.m. det nya systemet kunde erhålla åkrar med god jordkvalitet och växtbarhet medan andra helt kunde tillskiftas magrare jord. Det gjorde även att många byar i de stora slättlandskapen splittrades då bönderna blev tvungna att flytta sina boningshus, ut från byn, till sina nya mer sammanhängande ägor.

Källor 
Svensk fastighetsrättshistoria, Sundell, Jan-Olof, 1u, 2007, Stockholm
Tegskiftet s. 112-114 i Gadd, Carl-Johan (2000). Det svenska jordbrukets historia. Bd 3, Den agrara revolutionen : 1700-1870. Stockholm: Natur och kultur/LT i samarbete med Nordiska museet och Stift. Lagersberg

Se även
Hammarskifte
 Solskifte
Agrarhistoria
Fastighetsrätt
Herman Gotthardt

Herman Albert Gotthardt, född 1 oktober 1873 i Nykøbing Falster, död 19 april 1949, var en dansk-svensk partihandlare och konstsamlare.

Gotthardt genomgick köpmannautbildning i Danmark 1888–1892, i Tyskland 1892–1895 och i Sverige 1895–1908. Han företog affärsresor i Skandinavien 1898–1905, grundade egen partiaffär i Malmö 1905 och var, efter att denna ombildats till aktiebolag 1916, dess verkställande direktör.

Gotthardt byggde från början av 1900-talet upp en stor samling konstverk i sin Villa Bost i Limhamn. Samlingen rymde främst samtida skandinaviska mästares arbeten som Jens Ferdinand Willumsen, Inge Schiöler, Kai Nielsen, Edvard Munch, Isaac Grünewald, Einar Jolin, Johan Johannsson och Svante Bergh. Efter hans död donerades samlingen till Malmö Konstmuseum.

Herman Gotthardt är begravd på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Källor

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter 

Svenska konstsamlare
Svenska konstmecenater
Svenska direktörer
Personer i Malmös historia
Malmö konstmuseum
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Nykøbing Falster
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Födda 1873
Avlidna 1949
Män
Svensk uppslagsbok
Auguste Béhal

Auguste Béhal, född 29 mars 1859 i Lens, departementet Pas-de-Calais, död 1 februari 1941 i Mennecy, departementet Seine-et-Oise, var en fransk kemist.

Béhal studerade kemi vid Sorbonne och vid École supérieure de pharmacie i Paris. Efter en tids praktik som farmaceut och verksamhet som lärare i organisk kemi vid Parisfakulteten blev han professor i toxikologi och senare (1907) i organisk kemi vid nyssnämnda farmaceutiska läroverk. 

Béhals vetenskapliga arbeten, till god del utförda tillsammans med elever, rör sig på en stor mängd områden av den organiska kemin. Bland annat upptäckte han den kristalliserade guajakolen och framställde syntetisk kamfer. I början av sin vetenskapliga bana uppträdde han kraftigt för den moderna atomteorin och mot den äldre ekvivalentläran. Särskilt intresse ägnade han läran om de organiska ämnenas inre byggnad (deras stereokemi). Han utgav bland annat Traité de chimie organique d'après les théories modernes (1896). 

Béhal var ledamot av Institutet och fungerade som ordförande i Société de pharmacie de Paris och i Société chimie inustrielle. Han var synnerligen framstående både som föreläsare och grundläggare av en vetenskaplig kemistskola.

Källor

Franska professorer
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Franska kemister under 1800-talet
Franska kemister under 1900-talet
Personer från Pas-de-Calais
Födda 1859
Avlidna 1941
Män
Ugglan
Metal Gear Rising: Revengeance

är ett hack 'n slash-spel utvecklat av Platinum Games och producerad av Kojima Productions till Playstation 3, Xbox 360 och Microsoft Windows. Även en japansk Xbox 360-version var planerad, men blev annullerad. Det är den nionde delen i Metal Gear-spelserien.

Handling 
Spelet utspelar sig fyra år efter händelserna i Metal Gear Solid 4. The Patriots, en mäktig skuggorganisation som styrde världens krigsekonomi, har förintats och privata militärföretag (PMC) har splittrats i flera fraktioner. Med förintelsen av Patriot-kontrollerade nanomachine-teknik som användes för att reglera soldaternas förmågor vänder sig PMC:s till avancerad cyborg-teknik för att skapa hållbara övermänskliga soldater. Spelaren tar rollen som Raiden, en före detta barnsoldat som förvandlats till en cyborg och som nu arbetar för PMC Maverick Securities. Raiden får understöd av hans kollegor inom Maverick, ryssen Boris Popov, militärrådgivaren Kevin Washington, datorspecialisten Courtney Collins och cybernetikexperten Wilhelm "Doktor" Voight. Raiden får också hjälp från sin vän Sunny, en medlem av företaget Solis.

Referenser

Externa länkar

Datorspel 2013
Playstation 3-spel
Xbox 360-spel
Windows-spel
Afrika i fiktion
USA i fiktion
Pakistan i fiktion
2018 i fiktion
Metal Gear-spel
Birger Kaipiainen

Birger Johannes Kaipiainen, född 1 juli 1915 i Björneborg, död 18 juli 1988 i Helsingfors, var en finländsk formgivare och keramiker.

Biografi
Kaipiainen studerade vid Konstindustriella  läroverket i Helsingfors och fick 1937 anställning hos Arabia, där han var verksam fram till 1954. Därefter formgav han för Rörstrands Porslinsfabrik men återvände 1958 till Arabia där han var kvar till sin död 1988. Han arbetade vid företagets konstnärliga avdelning och hans arbeten var inspirerade av bysantinsk och italiensk renässanskonst, ofta med frukter, blommor och fåglar. 

Han formgav även bordsporslin för industriell produktion, bland annat Paratiisi med djärva dekorativa motiv av frukter och blommor (1969). Seriens produktion återupptogs 1987. Av sin samtid kallades han "keramikens mästare" och "dekorationskonstens obestridde härskare". Birger Kaipiainen var för Arabia vad Stig Lindberg var för Gustavsbergs porslinsfabrik.

Vid 1951 års Milanotriennalen belönades han med ett hedersdiplom och 1960 med ett grand prix för sina surrealistiska  keramikfåglar. Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1963 och fick professors titel 1977.

Han är begravd på Malms begravningsplats i Helsingfors.

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1915
Avlidna 1988
Finländska keramiker
Finländska formgivare
Män
Personer från Björneborg
Finländska innehavare av professors namn
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Gravsatta på Malms begravningsplats
Sorry (Madness-låt)

"Sorry" är en singel av det brittiska ska/popbandet Madness. Den skrevs av keyboardisten Michael Barson, hans första helt egenskrivna singel för Madness sedan 1983. Singeln är en del av Madness kommande album, vilket än så länge (okt. 2007) inte har fått något officiellt namn eller utgivningsdatum. På en av versionerna av Sorry medverkar de brittiska rapparna Sway DaSafo och Baby Blue.

Madness gav ut "Sorry" på sitt eget, nystartade skivbolag Lucky Seven Records. Den kom in på englandslistan den 11 mars på en tjugotredje (23) plats, men hade åkt ur redan nästan vecka.

Musikvideo
Det gjordes två olika musikvideor, en tillsammans med Sway DaSafo och Baby Blue, och en med enbart Madness.

Låtlista
7" vinyl
"Sorry (Feat. Sway & Baby Blue)" (Adrian Michael Maloney, Timothy Andrew Liken, Madness) – 3:36
"Sorry (Original)"(Maloney, Liken, Madness) – 2:32

CD
"Sorry (Radio Edit)" (Maloney, Liken, Madness) – 3:02
"Sorry (Feat. Sway & Baby Blue)" (Maloney, Liken, Madness) – 3:36
"Sorry (Original)" (Maloney, Liken, Madness) – 2:32
"Sorry (Live In Manchester 13.12.06)" (Maloney, Liken, Madness) – 2:35

Sånger
Sånger 2006
Musiksinglar 2007 
Brittiska musiksinglar
Parosmi

Parosmi, även känd som troposmi eller kakosmi är en olfaktorisk dysfunktion som kännetecknas av oförmåga av hjärnan att korrekt identifiera ett ämnes "naturliga" lukt.

Vissa personer som lider av parosmi kan känna av lukter, men upplever lukten av vissa saker, eller ibland alla lukter, som någonting annorlunda och ofta obehagligt. Dessa obehagliga lukter beskrivs ofta i termer som avföring, kemikalier, ruttet kött och liknande. Hos vissa personer med parosmi förekommer dessa som ett svar på specifika lukter, medan de för andra kan utlösas av i princip vilken lukt som helst. Tillståndet kan sträcka sig från lindrigt till allvarligt, och kan vara en väldigt negativ och deprimerande upplevelse för den drabbade. Vissa hävdar att parosmi är betydligt värre än den förlust av luktsinnet som föranledde tillståndet.

Man känner idag inte till särskilt mycket om sjukdomens mekanismer. I tidigare studier har man kunnat se att den olfaktoriska bulben (luktbulben) är mindre i storlek hos patienter med parosmi jämfört med dess storlek hos friska personer. I en studie där 22 patienter med parosmi deltog kunde man se en betydande förlust av grå hjärnsubstans på vänster sida i den främre delen av insula. Forskarna kunde även se att volymen av grå hjärnsubstans var mindre på den högra sidan av den främre delen av insula samt i andra delar av hjärnan. Flera av de drabbade områdena har en viktig funktion för luktsinnet. Den slutsats som forskarna drar är därför att en minskad volymen av grå hjärnsubstans i de delar av hjärnan som är kopplade till luktsinnet har ett samband med sjukdomstillståndet parosmi.

Referenser 

Luktsinne
Sensoriska störningar
Émile Duclaux

Pierre Émile Duclaux, född 24 juni 1840 i Aurillac, departementer Cantal, död 5 februari 1904 i Paris, var en fransk kemist. 

Duclaux blev professor i fysik och meteorologi vid agronomiska nationalinstitutet i Paris 1879 och i biologisk kemi vid naturvetenskapliga fakulteten i Paris 1883 samt utsågs 1895 till ledare för Institut Pasteur, sedan han alltifrån dettas upprättande varit dess underdirektör. 

Duclaux uppsatte och ledde "Les annales de l'Institut Pasteur" samt skrev avhandlingar om bland annat vinets sjukliga förändringar och sjukdomsalstrande mikroorganismer. Hans förnämsta arbete var det sammanfattande verket Traité de microbiologie (1899). Han blev ledamot av Institut de France 1888.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Franska biokemister 
Franska professorer
Födda 1840
Avlidna 1904
Män
Personer från Aurillac
Ugglan
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Alumner från École normale supérieure
Riddare av Hederslegionen
Officerare av Hederslegionen
Kommendörer av Hederslegionen
Hemmaplan

Hemmaplan är i lagsporter den arena eller idrottsplats där en idrottsklubb har valt att spela de matcher de äger rätten att sälja inträde till, så kallade hemmamatcher. I till exempel bandy, ishockey och fotboll äger eller långtidshyr klubbarna en arena, hemmaplan, i direkt anslutning till den stad eller ort där klubben verkar. Lagsporter spelas normalt i form av en serie där deltagande lag möter varandra två gånger, en gång på egna arenan, det vill säga  hemmaplan, och en gång på motståndarens arena, vilket benämns bortaplan. 

I cupspel lottas normalt lagen mot varandra; lotten avgör också vilket av lagen som skall arrangera matchen, det vill säga  vilket av lagen som skall ha hemmaplan. I vissa cupmatcher kan mål gjorda på bortaplan avgöra till ett lags fördel vid ett oavgjort resultat, se bortamålsregeln.    

I lagsporter anses det generellt sett vara en fördel att spela på hemmaplan eftersom laget slipper resa till annan arena och det egna lagets supportrar vanligtvis är i majoritet bland åskådarna. För vissa kan det däremot innebära ökad nervositet eller negativ press. När hemmastatistiken är dålig talas det ibland om "hemmaspöke". Ett berömt exempel på detta är HV71 som under tränaren Curt Lundmarks ledarskap i slutet av 1980-talet spelade bättre på bortaplan och då började åka buss till hemmamatcherna för att ge spelarna känslan att de var på väg till en bortamatch.

Se även
Bortaplan
Bortamålsregeln
Uefa-modellen

Källor 

Sporttermer
Buldogue campeiro

Buldogue campeiro är en hundras från Brasilien. Den är en molosserhund med traditionell användning som boskapshund och slaktarhund. Namnet betyder lantlig bulldogg. Hundarna har använts både för att fånga in halvvild nötboskap och för att hålla fast dem vid slakt och annan hantering. De härstammar från brittiska bulldoggar som fördes till Rio Grande do Sul och Santa Catarina av europeiska emigranter från 1600-talet och framåt. Rasen är inte erkänd av den internationella hundorganisationen FCI men är nationell erkänd av den brasilianska kennelklubben Confederação Brasileira de Cinofilia (CBC).

Källor
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel från Wikipedia på portugisiska (läst med hjälp av Google Översätt).
 Rasstandarden (läst med hjälp av Google Översätt)

Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Hundraser från Brasilien
Celina Midelfart

Celina Midelfart, född 12 februari 1973 i Oslo, är en norsk företagsledare och investerare.

Midelfart är styrelseordförande i Midelfart Holding AS, ett privatägt förvaltningsbolag. Hon är även styrelseordförande i investeringsbolaget Midelfart Invest AS och i sitt privatägda bolag Midelfart Capital AS. 

Tillsammans med Tove Kvammen Midelfart och sin syster Hermine Midelfart tog hon 1995 över ägandet i familjeföretaget Midelfart & Co. Den operativa verksamheten såldes till Wella AG 2001, och återstående verksamhet fusionerade med svenska Wilh. Sonesson AB 2006. Midelfart Holding äger idag 27,1 procent av det nya bolaget Midelfart Sonesson AB.

Hon är utbildad vid Oslo Katedralskole, London School of Economics och New York University. Hon har en kandidatexamen (B.Sc.) i finans.

Referenser

Noter

Personer inom Norges näringsliv under 2000-talet
Näringslivspersoner från Oslo
Alumner från New York University
Födda 1973
Levande personer
Kvinnor
Varekilsnäs

Varekilsnäs är en plats strax norr om Skåpesund på Orust, som har många fornlämningar.

Näringsverksamheten i Varekilsnäs består mest av jordbruk och turism.

Länsväg 160 passerar mellan Varekilsnäs och havet.

Källor 

Orusts kommun
Sevettijärvi

Sevettijärvi (skoltsamiska Čeʹvetjäuʹrr, enaresamiska Čevetjävri, nordsamiska Čeavetjávri) är en ort i Enare kommun i Finland, belägen på västra sidan av sjön Sevettijärvi. Genom orten går Regionalväg 971 från Kaamanen till Neiden (på finska Näätämö) vid gränsen mot Norge, och därifrån vidare som Riksvei 893 till Kirkenes. Orten ligger omkring 35 kilometer sydväst om Neiden. I Sevettijärvi finns skola, sjukstuga, värdshus med butik, Sevettijärvi ortodoxa kyrka och ett samlingshus. Det finns också Skolternas kulturhus, ett standardbostadshus för evakuerade skoltsamer från slutet av 1940-talet, som flyttats dit från Kirakkajärvi och som är ett skoltsamiskt museum under Siida i Enare kyrkby.

Sevettijärvi och dess omgivning är ett kärnområde för den skoltsamiska kulturen. Omkring 90 % av ortens omkring 350 invånare är skoltsamer. Också enaresamer och nordsamer är bosatta där.

Sevettijärvi grundlades i väglöst land 1949, och innan dess bodde bara ett fåtal samiska familjer i området. Grundläggningen var en följd av fortsättningskriget, genom att 51 skoltsamiska familjer efter detta evakuerades från Suonikylä i Petsamoområdet till Sevettijärvi. I slutet av 1960-talet byggdes en bilväg till Sevettijärvi. 

Från Sevettijärvi går en 66 kilometer lång vandrings- och skidled mot nordväst genom östra delen av Kaldoaivi ödemarksområde. Vandringsleden går till byn Nuorgam vid sjön Pulmankijärvi i Utsjoki kommun.

Se även
Sevettijärvi (sjö i Finland)
Sevettijärvi ortodoxa kyrka
Nellim
Keväjärvi

Källor
Sevettijärvi - skoltkulturens centrum på Forststyrelsens webbplats www.utinaturen.fi

Noter

Enare kommun
Skoltsamer
Léon Lindet

Léon Lindet, född 10 april 1857 i Paris, död 1927 i Gaillon, departementet Eure, var en fransk kemist.

Lindet var från 1888 professor vid Institut agronomique i Paris. Han utförde många värdefulla undersökningar inom växt- och zoofysiologin, enzym- och jäsningskemin samt i synnerhet inom lantbruksteknologins olika grenar, till exempel beträffande tillverkningen av socker, öl, cider, vin, sprit, smör och ost. I sammanhang därmed utarbetade han många nya undersökningsmetoder för socker, stärkelse och liknande produkter. Han invaldes som ledamot av Institut de France 1920.

Bibliografi i urval
La bière (1892)
Le froment et sa monture (1903)
Le lait, la crème, le beurre, les fromages (1907)

Källor

Franska kemister
Franska professorer
Födda 1857
Avlidna 1927
Män
Forskare från Paris
Ugglan
Tuva, Tierps kommun

Tuva är en by i Tierps socken, Tierps kommun. Byn är Tierps sockens gamla kyrkby.

1409 döms under skatt 5 + 1 öresland i 'Thuna' (kan även läsas 'Thuua'). Om detta är samma by som det senare Tuva är något osäkert. 1526 skrivs namnet 'Twwna', 1541 fanns här ett halvt skattehemman, ett kyrkotorp och två skatteutjordar. 1567 var de båda utjordarna ombildade till ytterligare ett halvt skattehemman. Namnet skrivs 1538 Twna, 1544 Tuua, 1545 Twua, samt 1546-48 Tuna. Möjligen har Tuna-formen varit den ursprungliga, och i sådana fall skulle detta Tuna kunna vara en försvunnen stormansgård i Tierp, och att de 6 öresland som omtalas 1409 varit prästgården i Tierp, vars ägor gränsar till byn.

Källor 
 Det medeltida Sverige 1:4, Tiundaland

Orter i Tierps kommun
Neiden

Neiden (skoltsamiska: Njauddâm, nordsamiska: Njávdán, kvänska: Näätämö) är en ort invid Neidenälvens mynning i Sør-Varangers kommun i Finnmarks fylke i Norge. Gränsen mot Finland går landsvägen 12 kilometer söder om Neiden och cirka två kilometer söder om gränsen finns den finska byn Näätämö, Enare kommun. Europaväg E6 går genom Neiden och förbinder med Kirkenes 45 kilometer åt öster och Tana bru 98 kilometer åt väster.

Neiden har omkring 150 invånare (2015), av vilka en stor del har skoltsamiskt eller kvänskt ursprung.

I Neiden finns Neidens kyrka, som ritades i drakstil av Karl Norum 1902, som motvikt mot det gamla ortodoxa kapellet i syfte att leda in samerna till rätt luthersk tro.

Äʹvv skoltesamisk museum, ett museum för skoltsamisk kultur, invigdes 2017.

Skoltebyen
Neiden- och Munkälvarnas tillrinningsområden utgjorde den västligaste delen av skoltsamernas bosättningsområde. Skoltebyen var samernas vår- och sommarboplats nere på ängarna vid Neidenälvens mynning fram till och med juli månad. Under vistelsen firades religiösa högtider som dop, bröllop och begravningar; byggdes båtar, idkades hantverk och handel, bärplockning, jakt på bäver och vildren och skördades starr för bland annat skohö. En viktig del i försörjningen var det gemensamma laxfisket vid Neidenforsen någon kilometer uppströms, efter invandringen från Finland kallat Käpäläfisket och detta fiske pågår än i dag. Då Neidenbygden delades mellan Norge och Ryssland genom gränstraktatet 1826 och efter gränsens stängning 1852, blev Skoltebyen så småningom en fast åretruntbosättning för de som stannade kvar på norska sidan om gränsen. Fram till omkring 1980 fanns flera fastboende skoltsamiska familjer i byn men (2015) fanns bara en åretruntboende familj.

Skoltebyen är ett kulturminnesskyddat område och inrymmer bland annat det cirka tio kvadratmeter stora ortodoxa Sankt Georgs kapell, byggt 1565 av Trifon den helige, kyrkogård, gravhögar, rester av en rökbastu och lämningar där kåtor har stått. St. Georgs kapell är den enda återstående byggning som den helige Trifon byggde, och den har därför stor religiös betydelse för den ortodoxa kykan. I slutet av augusti sedan 1965 görs en ortodox pilgrimsfärd i skoltsamiska områden i Finland och Norge, vilken avslutas vid Sankt Georgkapellet med en gudstjänst och en vigvattenceremoni.

Bildgalleri

Referenser

Källor

 

Orter i Troms og Finnmark fylke
Sør-Varangers kommun
Skoltsamer
Kulturmiljöer i Norge
Ukrainsk rock

Ukrainsk rock (ukrainska: Український рок) är rockmusik från Ukraina, representerat av band såsom: Drudkh, Komu Vnyz, Plach Yeremiyi, Taras Petrynenko, Vika, Tea Fan Club (TFC), Viy, Vopli Vidoplyasova med flera.

Externa länkar 
 rock.lviv.ua
 Multimedia Database "Modern Ukrainian independent music"
 rock.kiev.ua
 Metal Heads Mission Festival

Rockmusik
Musik i Ukraina
Siida

Siida kan avse:
Siida - i Norge samma som ”reinbeitedistrikt”, enheter under de i regel fylkesstora ”reinbeiteområdena”, bestående av en eller flera siidaandelar av renägande samer
Siida - på svenska stavat sita eller sit, samiska för ett flyttlag i en sameby eller för hela byn, se Sita (renskötsel)
Siida (Enare) - en samisk kulturanläggning i Enare i Finland med kultur- och friluftsmuseet Sámi Musea Siida och ett Naturum
Sámi Siida - Renpark & Vinterviste i Jukkasjärvi

Se även
Sida, flera betydelser
Ciao, Italia! – Live from Italy

Ciao, Italia! – Live from Italy är ett videoalbum av den amerikanska popartisten Madonna och släpptes av Sire Records och Warner Reprise Video den 24 maj 1988. Den består av ett liveframträdande från Who's That Girl World Tour 1987, inspelad vid Stadio Comunale i Turin, Italien den 4 september 1987 och i Florens, Italien den 6 september 1987. Beslutet att släppa Ciao Italia var för att en tidigare utgivning av turnén som endast utgavs i Japan, Who's That Girl – Live in Japan, visade sig bli en kommersiell framgång. En nyutgåva av videon kom 1999, då i DVD-format med en stereosoundtrack enbart innehållande låtarna.

Videon fick positiva recensioner av kritiker, vilka påpekade Madonnas uppträdande och hennes färdigheter som en artist. De gav också komplimanger för kameraarbetet i videon, för att öka turnéns visuella aspekter. Ciao Italia toppade Billboards Music Video-försäljningslista och blev den näst bäst säljande musikvideokassetten 1988. Det har uppnått amerikansk dubbelplatina-certifiering enligt Recording Industry Association of America (RIAA) för transport av 100 000 exemplar.

Låtlista

Medverkande 

Egbert van Hees – regissör
Riccardo Mario Corato – producent
Madonna – sångare, artist, dansare
Shabba Doo – koreograf, dansare
Patrick Leonard – keyboard
Jai Winding – keyboard
Jonathan Moffett – trummor 
David Williams – gitarr  

James Harrah – gitarr 
Kerry Hatch – bas
Luis Conte – slagverk 
Donna De Lory – bakgrundssång   
Niki Haris – bakgrundssång  
Debra Parsons – bakgrundssång   
Ángel Ferreira – dansare
Chris Finch – dansare

Medverkande är hämtade ur albumhäftet till Ciao, Italia! – Live from Italy.

Listplaceringar och certifikat

Topplistor

Certifikat

Referenser

Externa länkar
 Madonna.com > Tours > Who's That Girl World Tour
 

Musikvideoalbum 1988
Musikvideoalbum av Madonna
Domkyrkoplatsen

Domkyrkoplatsen är ett under 2011 nybildat torg i centrala Lund. Torget är beläget mellan domkyrkan och Domkyrkoforum. Torget invigdes tillsammans med Domkyrkoforum genom biskop Antje Jackelén vid en böneceremoni i domkyrkan den 26 november 2011.

Namnsättning sker i Lund genom Byggnadsnämndens beslut. Under namngivningsproceduren av torget uppkom en diskussion kring efterledet -plan eller -plats som gav nationell efterklang . Ärendet återremitterades för nytt beslut med -plats i stället för -plan som efterled, medan man direkt tog beslut att återupprätta cirka 20 meter av den tidigare existerande Lilla kyrkogatan som går in mot Domkyrkoforums utgång mot domkyrkan. 

Från Domkyrkoplatsen har man fri sikt mot domkyrkan, klosterkyrkan via Klostergatan, Liberiet och Domkyrkoforum. På torget finns en staty av Henric Schartau.

Källor

Noter

Torg i Lund
Lunds stadskärna