kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hamburgs storstadsregion

Storstadsregionen Hamburg (tyska: Metropolregion Hamburg) är en samarbets- och planeringsregion i norra Tyskland. Regionen omfattar delstaten Hamburg och delar av de nordtyska förbundsländerna Niedersachsen, Schleswig-Holstein och (sedan 2012) Mecklenburg-Vorpommern. Invånarantalet är ca 5,3 miljoner (2017).

Regionen 
Regionen omfattar sjutton distrikt (tyska:Landkreis) och tre distriktsfria städer:

Distriktsfria städer
Hamburg
Lübeck (Schleswig-Holstein) (sedan 2012)
Neumünster (Schleswig-Holstein) (sedan 2012)
Schwerin (Mecklenburg-Vorpommern) (sedan 2017)

Niedersachsen
Landkreis Cuxhaven (huvudort Cuxhaven)
Landkreis Harburg (huvudort Winsen)
Landkreis Heidekreis  (huvudort Bad Fallingbostel)
Landkreis Lüchow-Dannenberg (huvudort Lüchow)
Landkreis Lüneburg (huvudort Lüneburg)
Landkreis Rotenburg (huvudort Rotenburg)
Landkreis Stade (huvudort Stade)
Landkreis Uelzen (huvudort Uelzen)

Schleswig-Holstein
Kreis Dithmarschen (huvudort Heide)
Kreis Herzogtum Lauenburg (huvudort Ratzeburg)
Kreis Ostholstein (huvudort Eutin) (sedan 2012)
Kreis Pinneberg (huvudort Pinneberg)
Kreis Segeberg (huvudort Bad Segeberg)
Kreis Steinburg (huvudort Itzehoe)
Kreis Stormarn (huvudort Bad Oldesloe)

Mecklenburg-Vorpommern
Landkreis Nordwestmecklenburg (huvudort Wismar) (sedan 2012)
Ludwigslust-Parchim (huvudort Parchim) (sedan 2012/2017)

Källor

Externa länkar 
Regionens webbplats 

Hamburg
Mecklenburg-Vorpommern
Niedersachsen
Schleswig-Holstein
Hamburg
Adolph Hannover

Adolph Hannover, född 24 november 1814 i Köpenhamn, död 7 juli 1894 i Tårbæk, var en dansk-judisk läkare. Han var far till Harald Immanuel och Emil Hannover.

Hannover, som blev medicine licentiat 1839 på en avhandling om örats anatomi med mera, blev lasarettsläkare 1850 och var praktiserande läkare fram till 1878. Han lärde hos Johannes Peter Müller lära känna mikroskopet och den histologiska tekniken. Hannover blev denna unga vetenskaps grundläggare i Danmark och utgav ett flertal banbrytande arbeten. Trots internationellt erkännande blev Hannover aldrig knuten till universitetet.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 599.

Externa länkar 
 

Histologer
Danska läkare under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1814
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Harald Immanuel Hannover

Harald Immanuel Hannover, född 17 maj 1861 i Köpenhamn, död 9 september 1937 var en dansk tekniker. Han var son till Adolph Hannover och bror till Emil Hannover.

Biografi 
Hannover avlade polyteknisk examen i mekanik 1884 och tjänstgjorde därefter vid statsbanornas maskinverkstad, därefter som konstruktör hos Bonnesen & Danstrup och som lärare vid Teknisk Selskabs Skole. Han studerade under en tid lantbruksmaskiner, men övergav, då han 1888 blev docent i mekanisk teknologi vid Polyteknisk Læreanstalt. År 1894 utnämndes han till professor i mekanisk teknologi, och 1912 blev han direktör for anstalten. Han omvaldes 1917 till sistnämnda post, men avgick 1922.

Hannover bidrog i hög grad till att öka intresset för sitt ämne, även genom att utveckla den tekniska samlingen, som 1908 blev tillgänglig för allmänheten. I anslutning till sitt ämne företog han en rad studieresor, bland annat 1885–1886 i Tyskland, Frankrike och England, 1893 i Nordamerika, 1895 i Tyskland, Schweiz och Österrike. Han var verksam vid inrättandet av Statsprøveanstalten, vars direktör han var från 1896 till 1912, då han blev direktör for läroanstalten. Han var initiativtagare till inrättandet av läroanstaltens maskinlaboratorium.

Hannover ägnade sig i hög grad åt materialprovning; han införde metallmikroskopin i Danmark och gav självständiga bidrag genom införandet av bland annat särskilda nötningsprov. Som resultat av hans intresse på detta område kan nämnas användningen av molera till molersten, till vilken han gav sitt stöd, och framställningen av porös metall.

Hannover var 1888 inspektör för maskinavdelningen vid den nordiska utställningen i Köpenhamn och förestod som sådan denna avdelning under maskinkommitténs ledning. Åren 1895 och 1897 var han Ingeniørforeningens delegat vid materialundersökningskongresserna i Zürich och Stockholm, från 1895 medlem av styrelsen för den internationella föreningen för materialundersökningar, från 1907 medlem och från 1912 även vice ordförande i styrelsen för Fagskolen for Håndværkere og mindre Industridrivende, från 1909 för den Letterstedt’ske Forening, från 1912 för de forenede Papirfabrikker, från 1914 för Selskabet for Naturlærens Udbredelse, från 1916 för den teknikhistoriska samlingen, från 1912 ordförande i styrelsen för G.A. Hagemann’s Kollegium och från 1915 medlem av och från 1917 ordförande i styrelsen för Dansk Kugleleje A/S, samt från 1917 medlem av styrelsen for A/S Accumulator-Fabrikken och 1918–1921 ordförande for kommittén angående militärt flygväsende.

Bibliografi 
Bevægelseslære (1888)
Metalbearbejdning, autograferede Forelæsningstegninger (1894–1911)
Mekanisk Teknologi: I: Metallernes og Legeringernes Egenskaber og Anvendelse (1899 och 1912), II: Metallernes Bearbejdning (1915)
Haandbog i Metallernes mekaniske Teknologi I, 1. Del. (1913)

Referenser

Externa länkar 
 

Danska maskiningenjörer
Danska professorer
Personer verksamma vid Danmarks Tekniske Universitet
Ingenjörer under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1861
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Salmonsens
Karthago Airlines

Karthago Airlines är ett privatägt flygbolag som har sin bas i Tunis, Tunisien. De flyger regelbundna charterflygningar till Europa. Dess huvudsakliga bas är Djerba-Zarzis flygplats, men de flesta av flygningarna är från Tunis-Carthage International Airport

Historia 
Flygbolaget grundades 2001 och ägs av Karthago Group (58 procent) och restan av olika banker, försäkringsbolag och researrangörer. Bolaget äger en andel i den egyptiska flygbolaget KoralBlue Airlines, som finns på Sharm el-Sheikh internationella flygplats.

Destinationer 
För vintersäsongen 2010/11 flyger Karthago Airlines följande destinationer
 Danmark
 Köpenhamn - Kastrup flygplats
 Sverige
 Stockholm - Stockholm-Arlanda Airport
 Tunisien
 Tunis - Tunis-Carthage International Airport 'base'

Flotta 
Från och med januari 2011 består Karthago Airlines flotta av endast ett flygplan, en 21-årig Boeing 737-300, som har 148 passagerarsäten med endast ekonomiklass.

Referenser

Externa länkar

Flygbolag bildade 2001
Tunisiska flygbolag
Tunis
Emil Hannover

Emil Viggo Hannover, född 27 september 1863 i Köpenhamn, död 8 mars 1923, var en dansk konsthistorisk författare och museichef. Han var son till Adolph Hannover och bror till Harald Immanuel Hannover.

Hannover blev direktör för Kunstindustrimuseet 1906, därjämte för Hirschsprungska samlingen 1911. Han var en av Nordens mest kunniga museimän och en kännare av den moderna konsten. Som författare förenade han saklig intelligens och noggrannhet med elegant stil. Hans första arbete handlade Antoine Watteau (1888) och de följande monografierna över Christen Købke (1893), Christoffer Wilhelm Eckersberg (1898) och Constantin Hansen (1901) visade honom som en skarpsynt kännare av den danska guldålderns måleri. Ett par översikter av Danmarks måleri och 1800-talets konst samt en liten bok om svensk konst (1916) kan också nämnas bland Hannovers arbeten. Hannovers huvudarbete faller dock inom konsthantverkets område: Keramisk Haandbog (1919–23).

Han var från 1897 gift med Karen Hannover.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (redaktör) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 599-600.

Noter

Externa länkar 
 
 

Danska konsthistoriker
Danskt museifolk
Konsthistoriker under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1863
Avlidna 1923
Män
Svensk uppslagsbok
American Bandstand

American Bandstand var ett amerikanskt musik- och dansprogram som sändes mellan 1952 och 1987. Från 1956 (8 augusti 1957 enligt andra uppgifter) leddes det av Dick Clark, som även var programmets producent. Tonåringar dansade till topplistemusik och artister framförde sina senaste singlar. Programmet gjorde Dick Clark till en mediamogul och inspirerade andra program såsom Soul Train och Top of the Pops.

American Bandstand i media
 I TV-serien Drömmarnas tid, som utspelar sig på 1960-talet spelar American Bandstand en viktig roll, då dottern i familjen är en av dansarna i programmet.

Källor

Amerikanska TV-program
Europamästerskapet i handboll för herrar 2014

Europamästerskapet i handboll för herrar 2014 spelades mellan den 12 och 26 januari 2014 i Danmark med Brøndbyvester, Herning, Ålborg och Århus som spelplatser.

Vid EHF:s kongress i Köpenhamn den 25 september 2010 blev Danmark valt att arrangera herrarnas Handbolls-EM 2014; i konkurrens med Ungern/Kroatien vann man med röstsiffrorna 24–22 .

Arenor

Kvalificerade länder

Gruppindelning

Gruppspel 
All tider är lokala (UTC+1).

De tre främsta i varje grupp gick vidare till mellanrundan. Vid lika antal poäng avgjorde i första hand inbördes möten.

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Mellanrunda

Lagen tog med sig poäng och resultat från tidigare möten under gruppspelet och spelade i mellanrundan endast mot lag de inte tidigare mött.

Vid lika antal poäng avgjorde i första hand inbördes möten lagens placeringar.

Grupp 1

Grupp 2

Slutspel

Match om 5:e plats

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Slutplaceringar

Allstar-lag
Turneringens Allstar-lag:

Övriga utmärkelser

Referenser

Externa länkar
 Handbolls-EM 2014 på eurohandball.com

2014 i Danmark
2014
Internationella handbollstävlingar i Danmark
Handbollssäsongen 2013/2014
Sport i Herning
Sport i Ålborg
Sport i Århus
Fredrik Karlsson

Fredrik Karlsson (med olika stavningar) kan syfta på:

Fredrik Carlsson i Västervik (1818–1903), svensk godsägare och politiker
Johan Fredrik Carlsson (1839–1910), svensk lantbrukare och politiker
Fredrik Karlsson (född 1976), svensk författare 
Fredrik Karlsson (1985–2012), svensk längdåkare
Fredrik Karlsson (född 1986), svensk fotbollsspelare
Fredrik Carlsson (född 1988), svensk ishockeyspelare
Fredrik Karlsson, svensk medeldistanslöpare på 2000-talet
Fredrik Karlsson, känd från Bonde söker fru
Milan I av Serbien

Milan I av Serbien, född 22 augusti 1854, död 11 februari 1901 i Wien, var en serbisk monark.

Biografi
Milan regerade som furst Milan Obrenovic IV av Serbien från 1868 till 1875. Han regerade sedan som kung Milan I av Serbien från 1882 till 1889, då han, på grund av sin antiryska och mot Österrike orienterade politik, tvingades abdikera till förmån för sin (omyndiga) son Alexander I av Serbien. Han bosatte sig därefter i Paris.

Milan var åter landets egentlige härskare 1897-1900, men sedan tvingades han åter att gå i landsflykt.

Milan var gift mellan 1875 och 1888 med Natalja Ketjko (1859-1941).

Källor 

 Bra Böckers lexikon, 1978

Noter

Externa länkar

Serbiens regenter
Huset Obrenović
Personer i Serbien under 1800-talet
Födda 1854
Avlidna 1901
Män
Mottagare av Serafimerorden
Mihajlo Obrenović III

Mihajlo Obrenović III, född den 16 september 1823 i Kragujevac, död den 10 juni 1868, var en serbisk furste. Han regerade två gånger: från 1839 till 1842, och från 1860 till 1868.  

Mihajlo Obrenović blev 1839 efter sin bror Milans död kallad till furste och tillträdde regeringen 1840, efter att ha erhållit Turkiets erkännande, men blev redan 1842 fördriven genom en av senatorn Vučić ledd resning. Efter Alexander Karađorđevićs störtande återvände han med sin far och omedelbart efter dennes död, 26 september 1860, utropades han i kraft av arvsrätt till furste. 

Mihajlo Obrenović hade västerländsk bildning, som han förkovrat under resor i Europa, och hans styrelse betecknade ett betydande framsteg i laglighet och humanitet framför faderns despotiska regemente. Genom en författningsändring 1861 ökades furstens maktställning i jämförelse med 1838 års grundlag, och armén förstärktes genom en ny härordning. Med Turkiet förekom ständiga konflikter, i vilka Serbien tack vare stormakternas understöd vann betydande framgångar; den viktigaste var turkarnas utrymning av citadellet i Belgrad och övriga fästningar 1867. 

Mikaels äktenskap med den sköna och intelligenta Julia Hunyadi, som under resor i Väst-Europa lyckats utöva ett visst inflytande till Serbiens förmån, var barnlöst, och i hopp att grundlägga en dynasti skilde han sig från henne och förlovade sig med sin släkting Katarina Konstantinović. Hans framtidsplaner korsades emellertid, i det han lönnmördades under en promenad med sin fästmö i parken vid Topcider; dådet begicks av några anhängare till huset Karađorđević.

Källor 
 

Serbiens regenter
Huset Obrenović
Personer i Serbien under 1800-talet
Personer från Kragujevac
Födda 1823
Avlidna 1868
Kungligheter som blivit mördade
Personer som blivit mördade i Serbien
Män
Miloš Obrenović I

Miloš Obrenović I född 1780, död den 26 september 1860 på sommarresidenset Topcider nära Belgrad, var en serbisk regent. Han regerade två gånger: från 1817 till 1839, och från 1858 till 1860.

Biografi
Miloš Obrenović var först oxdrivare, trädde i tjänst hos sin halvbror Milan Obrenović och ärvde efter hans död 1810 hans förmögenhet och inflytelserika ställning. Då de serbiska hövdingarna flydde till Österrike vid turkarnas infall 1813 stannade Miloš Obrenović i landet, och när han insåg att motstånd var fåfängt ingick han förlikning med turkarna och erkändes av dem som överknes i Rudnik, Posega och Kragujevac.

I upprorsförsöket 1814 tog han inte del, men palmsöndagen 1815 ställde han sig i spetsen för en ny resning, varigenom turkarna tvingades göra vissa medgivanden till serbernas förmån. Själv intog han en dubbelställning som turkisk ämbetsman och serbernas hövding; i november 1817 erkändes han av de serbiska kneserna som överknes med arvsrätt för den närmaste inom sin släkt. Några månader förut hade den till Serbien återkomne Karađorđe Petrović blivit mördad; Miloš Obrenović anses på turkiskt uppdrag ha gett order om detta.

Han befäste sin makt i landet genom kraftigt undertryckande av upprorsförsök samt genom högtidliga förnyelser av sitt val till furste med ärftlig värdighet (1827 och 1830). I förhållande till turkarna stärktes Serbiens ställning under inverkan av de internationellt politiska händelserna genom den efter freden i Adrianopel 1829 utfärdade hatt-i-scherifen av 1830, varigenom också hans egen värdighet bekräftades, och landets område utvidgades betydligt genom en gränsreglering 1833. Hans godtyckliga och hårdhänta styrelse framkallade emellertid opposition, några av honom knappast allvarligt menade konstitutionella försök (särskilt grundlagen av 1838) förbättrade inte situationen, och under trycket av det allmänna missnöjet måste han den 13 juni 1839 abdikera till förmån för sin äldste son Milan (född den 21 oktober 1819); denne låg svårt sjuk och dog redan den 8 juli samma år, utan att ens ha fått vetskap om sin upphöjelse till furste.

Milosj vistades under den följande tiden mest i Österrike-Ungern, under en följd av år internerad, och sedan i Valakiet. Samtidigt med Alexander Karađorđevićs avsättning, den 23 december 1858, kallades han emellertid åter till furste, och efter att 12 januari 1860 ha blivit erkänd av Porten återvände den åttioårige mannen i februari samma år till sitt land, vilket han styrde despotiskt liksom förut. Hans korta regeringstid fylldes av konflikter med Turkiet, som bland annat vägrade erkänna hans furstevärdighets ärftliga karaktär.

Galleri

Referenser

 

Serbiens regenter
Personer i Serbien under 1800-talet
Huset Obrenović
Födda 1780
Avlidna 1860
Män
Personer från Belgrad
Personer i Serbien under 1700-talet
Alexander Karađorđević, furste av Serbien

Alexander Karađorđević född 11 oktober 1806, död 3 maj 1885 i Timișoara, var en serbisk furste. Han regerade från 1842 till 1858.

Alexander valdes till furste 1842 efter den störtade Mihajlo Obrenović III, och intog en framstegsvänlig hållning och en försiktig attityd gentemot Österrike. Oppositionen mot honom ökade under 1850-talet, bland från panslavistiskt håll. Alexander tvingades abdikera 1858 och gick i exil.

Noter

Källor

Externa länkar

Födda 1806
Avlidna 1885
Serbiens regenter
Män
Personer i Serbien under 1800-talet
Personer från Topola
Gabriel Hanotaux

Albert Auguste Gabriel Hanotaux, född 9 november 1853, död 11 april 1944, var en fransk politiker och historiker.

Hanotaux blev efter genomgången av École des chartes maître de conférences vid École des hautes études 1879 arkivarie i utrikesdepartementet, chef för utrikesministerns kabinett under Léon Gambetta och Jules Ferry. Han blev därefter 1885 ambassadör i Konstantinopel. Efter att 1886-89 varit deputerade, återvände han till den diplomatiska banan. I maj 1894 blev han utrikesminister i Charles Dupuys regering och innehade samma post i Jules Mélines regering 1896-1898. Som utrikesminister handhade Hanotaux de viktiga frågorna om fransk-rysk allians samt gränsregleringen mellan franska och brittiska besittningar i Afrika. År 1897 utkom de två första delarna av hans Histoire de Richelieu, vilket ledde till att han invaldes i Franska akademien. År 1898 drog han sig tillbaka från politiken för att helt ägna sig åt historiskt författarskap. Hanotaux utgav och redigerade senare Histoire de la France contemporaine 1871-1892 (4 band, 1903-1906), Jeanne d'Arc (1911), Histoire illustrée de la guerre de 1914 (17 band, 1915-1926). Under hans ledning utgavs även samlingsverket Histoire de la nation française (1921-1930). Under första världskriget sändes Hanotaux i flera halvofficiella missioner för fransk propaganda, bland annat till Vatikanen. År 1921 var han fransk delegat vid Nationernas förbund.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 602-03.

Noter

Externa länkar 

 

Franska historiker
Frankrikes utrikesministrar
Franska diplomater
Ledamöter av Franska Akademien
Diplomater under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Personer från Aisne
Födda 1853
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
Titanics undergång

Titanics undergång (eng: A Night to remember) är en brittisk dramafilm från 1958 i regi av Roy Ward Baker. Filmen är baserad på boken  A Night to Remember från 1955.

Handling 
Det nybyggda passagerarfartyget Titanic  är världens största och säkraste fartyg och ses av många som osänkbart. Hennes passagerare består av allt från fattiga emigranter till personer från socitetetens topp. Men på sin jungfrufärd från Southhampton till New York kolliderar fartyget med ett isberg och börjar sakta att sjunka. Titanic är bara utrustat med livbåtar för hälften av de ombordvarande och närmaste fartygen är för långt borta för att komma till undsättning. Medan Titanic sakta försvinner under vattenytan inleds den fruktansvärda kampen för överlevnad i det iskalla vattnet.

Om filmen 
Filmen är baserad på Walter Lords bok med samma namn som utkom 1955. Producenten William MacQuitty var särskilt mån om att filmen skulle bli så historiskt korrekt som möjligt och hade därför många överlevande från förlisningen som tekniska rådgivare under inspelningen.

James Camerons film Titanic från 1997 delar många liknande scener med Titanics undergång och Cameron har erkänt att han inspirerades av filmen.

Rollista 

 Kenneth More - Andre styrman Charles Lightoller
 Ronald Allen - Mr. Clarke
 Robert Ayers - Arthur Godfrey Peuchen
 Honor Blackman - Mrs. Liz Lucas
 Anthony Bushell - Kapten Arthur Rostron (Carpathia)
 John Cairney - Mr. Murphy
 Jill Dixon - Mrs. Clarke
 Jane Downs - Mrs. Sylvia Lightoller
 James Dyrenforth - Överste Archibald Gracie IV
 Michael Goodliffe - Thomas Andrews
 Kenneth Griffith - Telegrafisten Jack Phillips
 Harriette Johns - Lady Richard
 Frank Lawton - Bruce Ismay
 Richard Leech - Förste styrman William Murdoch
 David McCallum - Assisterande telegrafist Harold Bride
 Alec McCowen - Telegrafist Harold Thomas Cottam (Carpathia)
 Geoffrey Bayldon - Telegrafist Cyril Evans (Californian)
 Tucker McGuire - Mrs. Margaret "Molly" Brown
 John Merivale - Robbie Lucas
 Ralph Michael - Jay Yates
 Laurence Naismith - Kapten Kapten John Smith
 Russell Napier - Kapten Stanley Lord (Californian)
 Redmond Phillips - Mr. Hoyle
 George Rose - Chefsbagaren Charles Joughin
 Charles Belchier - Wallace Hartley
 Joseph Tomelty - Dr. William O'Loughlin
 Jack Watling - Fjärde styrman Joseph Boxhall
 Patrick Waddington - Sir Richard
 Howard Pays - Femte styrman Harold Lowe
 Michael Bryant - Sjätte styrman James Moody
 Cyril Chamberlain - Kvartersmästare Rowe
 Richard Clarke - Martin Gallagher
 Bee Duffell - Mrs. Farrell
 Harold Goldblatt - Benjamin Guggenheim
 Gerald Harper - Tredje styrman (Carpathia)
 Thomas Heathcote - Steward
 Andrew Keir - Andre maskinist James Hesketh
 Harold Siddons - Andre styrman Herbert Stone (Californian)
 Howard Lang - Överstyrman Henry Wilde (ej krediterad)
 Bernard Fox - Frederick Fleet (ej krediterad)
 Sean Connery - besättningsman på däck (ej krediterad)

DVD  
Filmen finns utgiven på DVD.

Externa länkar 

Filmer 1958
Brittiska dramafilmer
1912 på film
Sjöfart på film
Katastroffilmer
Engelskspråkiga filmer
RMS Titanic
Filmer om RMS Titanic
Europamästerskapet i ishockey för damer 1989

Europamästerskapet i ishockey för damer 1989 spelades 4-8 april 1989 i dåvarande Västtyskland. Det var turneringens första upplaga, och vann gjorde Finland som finalbesegrade Sverige med 7-1. Värdarna Västtyskland tog brons efter att ha besegrat Norge i en match som gick till straffslagsavgörande.

Kvalturnering

10 lag deltog i turneringen. Av dessa gick de sex bästa direkt vidare, till slutturneringen. Dessa var:

Övriga fyra spelade kvalmatcher, där två lag möttes I två matcher och totalsegraren gick vidare.

 Nederländerna vidare med sammanlagt 8-4.

 Tjeckoslovakien vidare med sammanlagt 5-2.

Slutturneringen

De åtta deltagande lagen delades in i två seedade grupper. Där möttes alla en gång. De två främsta gick till slutomångarna, övriga till tröstturneringen.

Första omgången

Grupp A

Slutställning

Resultat
Alla klockslag lokal tid (GMT+4)

Grupp B

Slutställning

Resultat
Alla klockslag lokal tid (GMT+4)

Utslagsfasen

Tröstturneringen, placering 5-8

Tröstturneringen, placering 7-8

Tröstturneringen, placering 5-6

Slutspel

Semifinaler

Match om tredje pris

Final

Slutställning

Referenser

Externa länkar
 (franska) Hockey Archives - Championnats d'Europe féminins 1989

1989 i Västtyskland
1989
Internationella ishockeytävlingar i Västtyskland
Ishockeysäsongen 1988/1989
Sportevenemang i Düsseldorf
Düsseldorf under 1900-talet
Europamästerskapet i ishockey för damer 1991

Europamästerskapet i ishockey för damer 1991 spelades 15– 23 mars 1991 i dåvarande Tjeckoslovakien. Finland spelade hem sin andra raka titel, efter finalseger med 2-1 mot Sverige, efter att ha vänt underläge, 0-1, i slutet av andra perioden.

Danmark tog brons efter seger mot Norge i matchen om tredje pris. Rekordmånga (10) lag för en enda IIHF-damturnering deltog, och antalet spelade matcher (25) var också rekord.

Lag & format

10 lag deltog i turneringen. Alla dessa lag gick in i huvudturneringen utan att behöva kvala. Lagen var:

Lagen delades in i två femlagsgrupper. Där möttes alla en gång. Lagen mötte därefter det likaplacerade laget i motsatta grupp (ettorna i final, tvåorna i match om tredje pris och så vidare).

Första omgången

Grupp A

Slutställning

Resultat
Alla klockslag lokal tid (GMT+4)

Grupp B

Slutställning

Resultat
Alla klockslag lokal tid (GMT+4)

Utslagsfasen

Tröstturneringen, placering 9-10

Tröstturneringen, placering 7-8

Tröstturneringen, placering 5-6

Match om tredje pris

Final

Slutställning

Källor

Externa länkar
 (franska) Hockey Archives - Championnats d'Europe féminins 1991

1991 i Tjeckoslovakien
1991
Internationella ishockeytävlingar i Tjeckoslovakien
Ishockeysäsongen 1990/1991
Sport i Frýdek-Místek
Havířov
Lätt flugvikt i boxning vid olympiska sommarspelen 1992

Resultat från boxning vid olympiska sommarspelen 1992 och herrarnas lätta flugvikt. De 30 boxarna vägde under 48 kg. Tävlingarna arrangerades i Pavelló Club Joventut de Badalona i Barcelona.

Medaljörer

Resultat

Första rundan

Andra rundan

Kvartsfinaler

Semifinaler

Final

Lätt flugvikt