kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ekensberg, Stockholm

Ekensberg är ett informellt område som omfattar den nordvästra udden av stadsdelen Gröndal i Söderort inom Stockholms kommun. Söder om Ekensberg ligger Mörtviken och norr om Ekensberg ligger Essingesundet. Ekensberg var åren 1926–1934 stadsdelsnamn för den större delen av det nuvarande Gröndal. Basområdet Ekensberg omfattar tre kvarter och hade 1 099 invånare år 2005.

Historik

I den västra delen av området låg mellan åren 1873 och 1971 Ekensbergs Varv. Sedan varvsverksamheten avvecklats uppfördes bostadshus på 1980-talet. Ekensbergsskolan byggdes år 1980. I stadsplanebestämmelserna från den 10 februari 1978 (Pl 6977) föreslogs att endast det gamla Ekensbergs värdshus, byggt ca 1700, som var ett kontor under varvstiden skulle bevaras. Byggnaden är k-märkt i stadsplanen.

Gällande nybebyggelsen föreslogs att området skulle uppföras med kopplade punkthus i vinkel som skulle inrama gemensamma södervända gårdar. Terrängen är starkt kuperad och byggnaderna har därför upp till tre undervåningar. För övrigt är de tre till sex våningar höga.

Bebyggelsen är uppförd efter Lars Brydes Arkitektkontors ritningar och beställare var AB Stockholmshem. Husen utmärker sig för ett enhetligt utseende med fasader i gult tegel och balkongfronter i gul korrugerad plåt. Den höga gula pannskorstenen är numera ett välkänt inslag i stadsbilden av västra Gröndal. På den norra sidan intill Essingesundet uppfördes år 2009 ytterligare några bostadshus.

Idag påminner inte mycket om varvstiden. Bara före detta Ekensbergs värdshus vid Gröndalsvägen finns kvar. Det har rustats upp och integrerats i 1980-talsbebyggelsen och är numera bostadshus. I slutet av Gröndalsvägen ligger ett 392 kg tungt stockankare som bärgades 1998 ur Mörtviken och som härrör från varvstiden. Även några kvartersnamn som Ekensberg, Flytdockan, Stapelbädden och Bottenstocken berättar om gångna industritider.

Ekensbergshöjden
I öster begränsas området av Ekensbergshöjden som har en höjd av 25 meter över havet. Berget bjuder på en vidsträckt utsikt mot norr och öster. Berget är obebyggd men det fanns planer på att uppföra ett tiotal bostadshus i ett kvarter kallat Relingen. Planerna upphävdes i den nu gällande stadsplanen som vann laga kraft i september 1944.

Ekensbergs luftvärnsbatteri
Intill Ekensbergsvägen, där vägen gör en sväng mot syd, återfinns resterna efter ett luftvärnsbatteri från andra världskriget. Skyddsföremålet var Ekensbergs Varv som låg nedanför. Här fanns värn för en 40 mm luftvärnspjäs m/36 och ett eldledningsvärn. När bostadsområdet uppfördes på 1980-talet byggdes värnen om till uteplats (med tak) och lekplats för de boende i området, men värnens vallar av gråsten och betong syns fortfarande tydligt.

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

Gröndal
Informella områden i Stockholm
Frithiof Lennmalm

Karl Gustaf Frithiof Lennmalm, född den 24 september 1858 i Norrköping, död den 14 juni 1924 i Stockholm, var en svensk läkare och professor.

Lennmalm blev i Uppsala medicine licentiat 1884 och medicine doktor 1886 och utnämndes samma år till docent i praktisk medicin där. År 1889 utnämndes han till extra ordinarie professor i pediatrik och praktisk medicin i Lund samt kallades 1890 till Malmstensk professor i nervsjukdomar vid Karolinska institutet. Åren 1895-1907 var han Svenska läkarsällskapets sekreterare. Lennmalm blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund år 1890. Han var medlem av medicinska Nobelkommittén (1908-10, 1917-18  och sedan 1920) och av Medicinalstyrelsens vetenskapliga råd (från 1918) samt var ordförande i arsenikkommittén (1912-13) och i kommittén om sammanslagning av Serafimerlasarettet och Garnisonssjukhuset.

Rasbiologiskt engagemang
Åren 1917-23 var Lennmalm (som även var medlem i Svenska sällskapet för rashygien) rektor för Karolinska institutet. Under tiden som rektor föreslog Lennmalm år 1918 att Nobelstiftelsen skulle finansiera ett rasbiologiskt institut. Nobelkommittén för medicin röstade enhälligt ja, men året därpå föll frågan med endast en rösts marginal (9 mot 8) i Karolinska Institutets lärarkollegium. Istället framfördes då förslag om ett statligt institut, och 1921 bildades Statens institut för rasbiologi i Uppsala.

Bibliografi i urval
Om lokalisationen i hjärnbarken af afasiens olika former (1886, diss.)
Skarlakansfeberns uppträdande i Sverige (i Uppsala universitets årsskrift 1889)
Om de s.k. traumatiska neuroserna (i "Hygiea" 1893)
Om kombinerade skleroser i ryggmärgens bak- och sidosträngar (i "Hygiea" 1894)
Om sjukdomar, som bero på föreställningar och som botas genom föreställningar (i "Hygiea" 1896)
Svenska läkarsällskapets historia 1808-1908 (1908)
Karolinska medikokirurgiska institutets historia (tillsammans med Severin Jolin, 1910)

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Födda 1858
Avlidna 1924
Läkare från Norrköping
Svenska professorer i neurologi
Svenska professorer i pediatrik
Personer verksamma vid Karolinska Institutet 
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Eugenik i Sverige
Män
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ugglan
Mindre skogsmus

Mindre skogsmusen (Apodemus sylvaticus) är en art i familjen råttdjur, som förekommer i Europa och Nordafrika. Den skiljs från större skogsmus främst genom att den saknar det mörka tvärbandet på bröstet; båda arterna är ungefär lika stora.

Utseende och läte 
Mindre skogsmusen har gråbrun översida, gradvis ljusnande till ljusgrått på undersidan. På bröstet har vuxna djur en gulaktig fläck.

Kroppen är 6–15 cm lång, exklusive den 7–14,5 cm långa svansen; andra uppgifter talar om 8–11 cm lång kropp och en lika lång svans. Honorna väger omkring 14 g, hanarna omkring 25.

Arten har ett pipande ljud, vanligtvis med för hög tonhöjd för att vara hörbart för människan.

Utbredning 
Mindre skogsmusen finns i större delen av Europa, utom i de nordligaste delarna, samt i Nordafrika. Utbredningsområdet sträcker sig österut till nordvästra Turkiet, centrala Belarus, östra Ukraina och västligaste Ryssland. I Skandinavien finns den i Götaland och Svealand, Sydnorges kusttrakter och hela Danmark.

Den saknas helt i Finland, men är introducerad i Island.

Ekologi 
Mindre skogsmus är framför allt nattaktiv. Den hoppar och klättrar gärna, dock ej så bra som sin större släkting. Den är även en skicklig simmare, och gräver ofta gångar i marken, där den även brukar placera boet.

Den lever i en mängd olika habitat, namnet till trots inte främst i skog.  Arten förekommer oftast i öppnare terräng än större skogsmus.

Mindre skogsmusen är allätare med tonvikt på vegetabilier. Stapelfödan är frön av olika gräsarter, men den äter även örter, blad, rötter, frukt, svamp, insekter, maskar, snäckor och ibland as.

Fortplantning 
Fortplantningstiden sträcker sig från mars, eller april, till oktober. Milda vintrar, med god tillgång på föda, kan den även få ungar under vintern.

Honan föder upp till 4 kullar, om 4–7 ungar, per år. Hon är dräktig i 21 till 26 dagar. Ungarna, som väger omkring 2,5 g vid födseln, öppnar ögonen efter omkring 2 veckor, dias i 3 veckor, och blir könsmogna vid 2 månaders ålder.

Hanen bildar revir, men olika hanars revir kan överlappa varann och de verkar inte försvaras särskilt aktivt.

Referenser 

Råttdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Centralism

Centralism är en modell inom organisationsteori. Vanligtvis används begreppet som en modell för hur ett samhälle bör styras. Enligt modellen ska beslutsmakten ligga i en central statsmakt som till sin hjälp har en central byråkrati. En variant av denna modell är demokratisk centralism som har varit ett mål inom leninistiska partier och som menar att beslut ska fattas på högsta nivå och utföras på lägre nivå.

Se även
Centralisering
Decentralisering

Organisationsteori
Highland Park

För orten i USA, se Highland Park, Illinois

Highland Park är ett whiskymärke och destilleri från Orkneyöarna. Det grundades 1798 och är det nordligaste whiskydestilleriet i Skottland.

Externa länkar 
Highland Parks webbplats

Skotsk whisky
Orkneyöarna
Adjunkt

Adjunkt kan avse
 Adjunkt (lärare) – en lärartjänst vid gymnasium eller högskola
 Adjunkt (Svenska kyrkan) – en tjänsteställning inom Svenska kyrkan som betecknar ett prästerligt biträde
 Stiftsadjunkt – en på Svenska kyrkans regionala nivå (stiften) tjänstgörande präst
 Adjunkt (funktionalanalys) – ett begrepp inom funktionalanalysen
 Adjunkt (matris) – en matris bildad på ett visst sätt ur en annan matris inom linjär algebra
 Adjungerad funktor – ett begrepp inom kategoriteorin

Jämför med
 Adjutant – en militär befattning
 Adjungering – ett tillfälligt upptagande av person som medlem i en mötesförsamling
Medicinalstyrelsen

Medicinalstyrelsen kan avse:

Medicinalstyrelsen (Finland) – tidigare finländsk statlig myndighet
Medicinalstyrelsen (Sverige) – tidigare svensk statlig myndighet
Ludvika landskommun

Ludvika landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Kopparbergs län, numera Dalarnas län.

Administrativ historik
Det kunde tidigare förekomma två angränsande kommuner med samma namn, den ena en stad och den andra en landskommun. I samtliga fall har dessa med tiden lagts samman till en enhet.

Denna kommun inrättades i Ludvika socken i Dalarna när kommuner infördes från 1 januari 1863 genom kommunalförordningarna.

Inom kommunen bildades den 18 oktober 1901 Ludvika municipalsamhälle

År 1915 delades den genom att ett område bröts ut för att bilda Ludvika köping varvid municipalsamhället upplöstes. Ytterligare ett municipalsamhälle, Marnäs municipalsamhälle, bildades den 13 december 1918 i Ludvika landskommun och Norrbärke landskommun. Detta bröts ut med utgången av år 1924 för att förenas med den före detta köpingen, som 1919 ombildats till Ludvika stad. 

Återförening skedde 1963 då den resterande delen av landskommunen inkorporerades med Ludvika stad. Området ingår sedan 1971 i Ludvika kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ludvika församling.

Geografi
Ludvika landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 210,79 km², varav 183,89 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 76,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Ludvika kommun
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Highland Park, Illinois

Highland Park, kommun i delstaten Illinois, USA. Ligger vid Lake Michigans västra strand i Lake County, Illinois, ca 37 km norr om centrala Chicago.

Källor

 
Orter i Illinois
Jesper Svedberg (musiker)

Jesper Svedberg, född 1974, är en svensk cellist, och medlem av Kungsbacka Piano Trio.

Jesper Svedberg framträder huvudsakligen som kammarmusiker, i olika tillfälliga ensembler och som fast medlem av Kungsbacka Piano Trio.

Han undervisar också vid Högskolan för scen och musik vid Göteborgs universitet samt Guildhall School of Music and Drama i London.

1994 erhöll Svedberg Borås Tidnings kulturstipendium till Tore G. Wärenstams minne.

Externa länkar
 Biografisk text för Kungsbacka trio. pianotrio.com

Svenska klassiska musiker
Svenska cellister under 1900-talet
Svenska cellister under 2000-talet
Födda 1974
Män
Levande personer
Lista över den finländska marinens tidigare fartyg

Det här är en lista över den finländska marinens tidigare fartyg.

Pansarskepp
Ilmarinen
Väinämöinen

Fregatter
Hämeenmaa
Uusimaa

Ubåtar

Vetehinen-klassen
Vetehinen
Vesihiisi
Iku-Turso

Vesikko-klassen
Vesikko

Saukko-klassen
Saukko

AG-klassen
AG 12
AG 16

Bestyckade isbrytare
Aallokas
Apu
Jääkarhu
Murtaja
Tarmo
Sampo
Sisu
Voima
Väinämöinen

Minkrigföring

Minfartyg
Louhi
Riilahti
Ruotsinsalmi
Keihässalmi
Rautu
Vilppula
Sveaborg
Pommi
Miina
Lieska
Loimu
Paukku
Porkkala

Minröjare
Ajonpää
Kallanpää
Purunpää
Vahterpää
Tammenpää
Katanpää
SM1
SM2
SM3
SM4

Ahven-klassen
Ahven
Kiiski
Muikku
Särki
Kuore
Lahna

Kuha-klassen
Kuha
Salakka
Siika
Harjus
Säynäs
Karppi
Kuha 7
Kuha 8
Kuha 9
Kuha 10
Kuha 11
Kuha 12
Kuha 13
Kuha 14
Kuha 15
Kuha 16
Kuha 17
Kuha 18

A-klassen
A-1
A-5

DR-klassen
DR-1
DR-2
DR-3
DR-5
DR-6
DR-7
DR-8
DR-9
DR-10
DR-11
DR-15
DR-17
DR-18

Kanonbåtar
Hämeenmaa
Uusimaa
Klas Horn
Matti Kurki
Karjala
Turunmaa
Aunus
Giljak
Uisko
Tursas
Karjala
Turunmaa
Aunus
Tampere
Viena
VTV 1

Eskortfartyg
Aura I
Aura II

Robotbåtat

Tuima-klassens robotbåtar
Tuima
Tuisku
Tuuli
Tyrsky

Isku-lklassens robotbåt
Isku

Helsinki-klassens robotbåtar
Helsinki
Turku

Torpedbåtar
S 1
S 2
S 3
S 4
S 5
S 6
C 1
C 2
C 3
C 4
Minosets 214
Minosets 218
Minosets 220
Minosets 222
Sisu
Hurja
Isku
Syöksy
Vasama
Nuoli
Vinha
Raju
Vihuri
Viima
V3
Vasama I
Vasama II

H-klassens torpedbåtar
Hyöky
Hirmu
Hurja
Hyrsky
Häijy

J-klassens torpedbåtar
Jylhä
Jyry
Jyske
Jyky

T-klassens torpedbåtar
Tarmo
Taisto
Tyrsky
Tuima
Tuisku
Tuuli
Taisto 7
Taisto 8

R-klassens patrullbåtar
Rymättölä
Rihtniemi
Ruissalo
Raisio
Röyttä

Bevakningsmotorbåtar
VMV 1
VMV 2
VMV 3
VMV 4
VMV 5
VMV 6
VMV 7
VMV 8
VMV 9
VMV 10
VMV 11
VMV 12
VMV 13
VMV 14
VMV 15
VMV 16
VMV 17
VMV 18
VMV 19
VMV 20
VMV 101
VMV 102
VMV 103
VMV 104

Nuoli-klassens motorkanonbåtar
Nuoli 1
Nuoli 2
Nuoli 3
Nuoli 4
Nuoli 5
Nuoli 6
Nuoli 7
Nuoli 8
Nuoli 9
Nuoli 10
Nuoli 11
Nuoli 12
Nuoli 13

Skolfartyg
Suomen Joutsen
Matti Kurki

Förbindelsefartyg
Augustin Ehrensvärd (1915), av Ehresvärd-klassen.
Axel von Fersen (1915), av Ehresvärd-klassen.
Fabian Wrede (1915), av Ehresvärd-klassen.
Wilhelm Carpelan (1915), av Ehresvärd-klassen.
Ahvola (1914), en finländsk motorbåt som fungerade som flaggskepp för den finska flottan på sjön Saimen.

Fartyg i den finländska marinen
Länsväg E 710

Länsväg 710 i Östergötlands län är en cirka två kilometer lång vägsträcka vid Vidingsjö i södra Linköping. Den är en del av vägen Haningeleden, men utgör inte hela denna. 710 går mellan korsningarna Haningeleden/Rosenkällavägen (707) och Haningeleden/Vistvägen (715). Stadsbusslinje 201 nyttjar den södra delen av den.

Se även
 Lista över länsvägar i Östergötlands län

E 710
Länsvägar i Östergötlands län
Tomas Gustafsson

Tomas Gustafsson, med olika stavningar, kan syfta på:

 Tomas Gustafsson (handbollsspelare) (född 1952), svensk handbollsmålvakt
 Tomas Gustafson (född 1959), svensk skridskoåkare
 Thomas Gustafsson (författare) (född 1961), svensk författare och journalist
 Thomas G:son (född 1968), egentligen Gustavsson, svensk gitarrist och låtskrivare
 Thomas Gustafsson (ishockeyspelare) (född 1975)

Se även 
 Tomas Antonelius (född 1973), tidigare Gustafsson, svensk fotbollsspelare
 Thomas Hiljemark (född 1978), tidigare Gustafsson, svensk handbollsspelare
Östmalaysia

Östmalaysia syftar på den del av Malaysia som hör till ön Borneo, d.v.s. delstaterna Sarawak och Sabah samt det federala territoriet Labuan.

Östmalaysia har mindre antal invånare och är inte lika utvecklat som Västmalaysia, men har större landmassa och har betydligt mer naturtillgångar, främst olja och gas.

Malaysias geografi
Borneo
Labuan

Labuan är ett av tre federala territorier (de övriga är huvudstäderna Kuala Lumpur och Putrajaya) i Malaysia och ligger cirka 8 kilometer utanför Borneos kust. Befolkningen uppgick till 87 600 invånare år 2008, på en yta av 92 kvadratkilometer. Den administrativa huvudorten är Bandar Labuan (även kallad Victoria).  

Det federala territoriet omfattar huvudön Labuan (75 km²) samt sex mindre öar. Labuan var fram till den 16 april 1984 en del av delstaten Sabah. Labuan har tidigare tillhört sultanatet Brunei och sedan Storbritannien. Labuan är känt som handelscentrum och offshore-ekonomi samt ett turistmål för bland annat invånare i Brunei.

Källor

Externa länkar 

Malaysias öar
Större skogsmus

Större skogsmus (Apodemus flavicollis), alternativt halsbandsmus, är en art i familjen råttdjur, som förekommer i Europa och i västligaste Asien. Den skiljs från mindre skogsmus främst genom det mörka tvärbandet på bröstet; båda musarterna är ungefär lika stora.

Utseende och läte 
Större skogsmusen har gulbrun översida och rent vit undersida. På bröstet har vuxna djur ett gulbrunt band.

Vuxna djur väger 25-50 gram. Kroppen är 9–13 cm lång, exklusive den 9,5–13,5 cm långa svansen. Den ger ifrån sig pipande ljud, vanligtvis med för hög tonhöjd för att vara hörbara för människan, men även hörbara pipanden.

Utbredning 
Större skogsmusen finns i östra halvan av Europa, utom de nordligaste delarna, och österut till Kaukasus. Den förekommer även i sydligaste England samt lokalt i Frankrike och nordligaste Spanien. I Asien förekommer den från Turkiet till västra Armenien, delar av Iran, Syrien, Libanon och Israel.

I norra Europa förekommer den i hela Danmark förutom på några mindre öar och i Sverige, så långt norrut som till södra Norrland. Den förekommer också i Tyskland och Polen. Vidare finns den i Estland, Lettland och Litauen samt i södra Finland, så långt norrut som Vasa. Den finns också i södra Norges kustland, så långt norrut som till Trondheim.

Ekologi 
Större skogsmus är framför allt nattaktiv. Den hoppar och klättrar skickligt, och återfinns ofta uppe i träd. Den kan, som mindre skogsmus gräva gångar i marken, där också bona är belägna, men kan också utnyttja befintliga håligheter som tomma djurbon, holkar och liknande. Vintertid kan den uppträda i byggnader.

Den lever i en mångfald olika habitat, inte minst skog. I bergsområden kan den förekommer upp till åtminstone 1 850 meter över havet.

Större skogsmusen är allätare med tonvikt på vegetabilier. Stapelfödan är frön från träd, men den äter även örter, blad, rötter, frukt, insekter och andra leddjur, maskar, snäckor och ibland as.

Fortplantning 
Fortplantningstiden sträcker sig från april till september, men kan pågå under längre perioder under gynnsamma år.

Milda vintrar med god tillgång på föda kan den, precis som sin mindre släkting, även få ungar under vintern. Honan föder 2-4 kullar, om 3-6 ungar per år. Hon är dräktig mellan 23 och 26 dagar.

Noter 

Råttdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Väddö folkhögskola

Väddö folkhögskola som startades år 1879, efter beslut år 1878 av Stockholms läns landsting att det skulle inrättas en folkhögskola i länet.  Folkhögskola är belägen i Älmsta på Väddö i Norrtälje kommun. Den är den äldsta folkhögskolan i Stockholms län, och den 23:e i Sverige. 

Skolans lokalisering var från början i Hagby gård i Almunge socken, men den flyttades på grund av inackorderingsproblem i trakten 1882 till Väddö och skolans  namn blev Stockholms läns folkhögskola i Hammarby. Ungefär 1915 börjar skolan kallas för Väddö folkhögskola, men det är först vid skolans årsberättelse för skolåret 1927-28 som den benämns så i skrift.

Huvudskolan på Väddö profilerar sig mot utbildningar inom hållbar utveckling, socialt entreprenörskap och samhällsförändring samt kultur och personlig utveckling. Skolan har ett internat för deltagare som vill bo på skolan. Väddö folkhögskolas Allmän kurs bedrivs i centrala Norrtälje. Allmän kurs är till för deltagare som vill få gymnasie- och högskolebehörighet.

Fram till år 2002 var Stockholms läns landsting huvudman över folkhögskolan, och Stiftelsen Väddö och Södertörns folkhögskolor tog över huvudmannaskapet. Vid denna övergång flyttades folkhögskolas arkiv till landstingsarkivet i Flemingsberg för att det skall vara fritt för forskning.

Referenser

Externa länkar
http://www.vaddo.fhsk.se/

Folkhögskolor knutna till studieförbund
Norrtälje kommun
Utbildningsinstitutioner bildade 1879
Diglossi

Diglossi innebär att språkanvändare i ett samhälle använder två språk men i olika situationer.

Termens ursprung 

Under 1800-talet studerade den grekiske författaren Emmanuel Rhoides (1836–1904) skillnaden mellan sin tids skriftspråk som låg nära antik grekiska och talspråket som hade förändrats mycket. Han använde termen διγλωσσία (diglōssia)  tvåspråklig då han ansåg att förändringen var så stor att man kunde se dem som två olika språk.

Bland professionella språkvetare använde Ioannis Psycharis först termen ”diglossie” i franskspråkig vetenskap, och  arabisten William Marçais beskrev 1930 språksituationen i arabisktalande länder som diglossi. Den klassiska definitionen av diglossi gave sedan av Charles Ferguson 1959.

Språkområden med diglossi 

Charles Ferguson avsåg först förhållandet mellan två olika varieteter av samma språk, en hög respektive låg varietet, som används inom olika språkliga domäner. Exempel på detta är arabisktalande samhällen, där högvarieteten är klassisk arabiska och lågvarieteten är de regionala arabiska språken, i Schweiz där standardtyska är högvarieteten och schweizertyska är lågvarieteten, eller i till exempel Ryssland där kyrkslaviska förekommer som kyrkligt språk men överallt annars talas ryska.

Högvarieteten används typiskt i formella sammanhang, medan lågvarieteten hör till hem och familj. Det innebär att lågvarieteten är talarnas första språk, och högvarieteten typiskt lärs in under skoltiden. Ofta har högvarieteten hög prestige och signalerar klass. Eftersom högvarieteten inte främst används för kommunikation i vardagen sker där inte mycket språkförnyelse, utan den sker i lågvarieteten.

Vidgad betydelse 

Begreppet har vidgats till att omfatta samhällen där två olika språk (till skillnad från varieteter av samma språk) talas. Ett standardexempel är Paraguay där spanska är högspråk och guaraní är lågspråk, då litteratur till exempel förekommer mest på spanska medan vardaglig kommunikation sker på guaraní.

Mer aktuella exempel på diglossi skulle till exempel vara ett scenario där all undervisning i skolan sker på svenska, men all forskning på högskole- och universitetsnivå sker på engelska. 

I norra Sverige har en diglossi funnits mellan meänkieli och svenska under större delen av nittonhundratalet.  Ett annat exempel är döva i Sverige som använder sitt modersmål, teckenspråk, som talat språk och svenska som skriftspråk. I svenskspråkiga svenska Österbotten pratar man i allmänhet österbottniska folkmål som avskiljer sig mycket från standardssvenskan, men i officiella sammanhang samt i större städer (till exempel Vasa) och utanför landskapet, till exempel i södra Finland eller Sverige, används standardsspråket.

Skillnad mot parallellspråklighet 

I motsats till diglossi kan man tala om parallellspråkighet. Detta innebär att språkanvändarna i ett område är tvåspråkiga (eller flerspråkiga), och där kan båda språken användas i vilken kontext som helst (det vil säga både i skolan och i forskningsrapporter).

Referenser 

Sociolingvistik
Flerspråkighet
Patrik Kolar

Patrik Kolar född Patrik Martin Erik Kolar i Malmö, Skåne 17 maj 1979, svensk musiker (hammondorgel). Uppväxt i Eskilstuna.

Initiativtagare till Eskilstunabaserade soul/funkbandet Patrik Kolar & His Funky Friends.

Spelar, eller har spelat, med band och artister som Moneybrother, Weeping Willows, Florence Valentin, The Nocounts och The Hi-Winders. Som medlem av Club killers har Kolar framträtt med bland annat Kevin Rowland (Dexy's Midnight Runners), Mick Jones (The Clash), Robyn, Håkan Hellström, José González, Kajsa Grytt, Howlin' Pelle Almqvist (The Hives), Anna Maria Espinosa, Ane Brun, Plura (Eldkvarn), Titiyo och Ola Salo (The Ark).

Hade från 1999 en Hammond L100-orgel som huvudinstrument, men bytte sommaren 2005 till en Hammond B3.  

Belönad med Platina- respektive Guldskivor för sina insatser på Moneybrother-albumen Pengabrorsan och Mount Pleasure.

Spelade 2014 orgel och piano på Weeping Willows julskiva Christmas Time Has Come.

Externa länkar

Referenser 

Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1979
Män
Levande personer
Musiker från Malmö