kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luis Váez de Torres

Luis Váez de Torres, född omkring 1565 (möjligen i Galicien, Baskien eller Portugal), död omkring 1610 i Filippinerna, var en sjöfarare och upptäcktsresande i spansk tjänst och betraktas som upptäckaren av nuvarande Vanuatu och en rad andra öar i Stilla havet.

Torres tidiga liv 
Inget är känt om Torres tidiga liv, han har dock mönstrat på i den spanska flottan och hamnade sedermera i de spanska besittningarna i Sydamerika där han omnämns första gången 1605 när han utnämndes till vice befälhavare i Pedro Fernández de Quirós planerade expedition till Stilla havet för att söka efter Terra Australis.

Expeditionen till Stilla Havet 

Den 21 december 1605 lämnade konvojen hamnstaden Callao i spanska Peru med tre fartyg, "San Pedro y Paulo" under befäl av Quirós, "Los Tres Reyes" och "San Pedrico" under befäl av Torres och 300 mans besättning.

Under resan upptäcktes en rad öar i området, bland andra Austrialia de Espiritu Santo (Vanuatu) i maj 1606. I oktober samma år kom fartygen ifrån varandra och efter en tids sökande lämnade Torres Espiritu Santo-öarna och fortsatte på den planerade rutten mot Manila. Han anlände till Nya Guineas sydkust som han var den förste att utforska. Därefter fortsatte resan genom sundet mellan Nya Guinea och Australien som nu bär hans namn Torres sund och genom Torressundöarna.

Torres nådde Nya Guineas västra spets den 27 oktober och därifrån fortsatte resan igenom Kryddöarna (nuvarande Moluckerna) förbi Seram, Misool och Halmahera till Ternate dit han anlände i januari 1607. Efter ett uppehåll fortsatte resan den 1 maj mot Manila dit han nådde 22 maj.

Torres sena liv 
Torres lämnade aldrig Manila och dog där 1610 eller 1613.

Hans anteckningar från resan försvann och kom troligen aldrig till hans uppdragsgivares kännedom, först kring 1763 återfanns delar av hans anteckningar i Manila. Delar av anteckningarna publicerades postumt 1770 av Alexander Dalrymple i London.

Litteratur / Referenser 
 Burney's Chronological History of Voyages and Discoveries in the South Sea or Pacific Ocean, volume 2, appendix page 475
 Estensen, Miriam: Terra Australis Incognita: The Spanish Quest for the mysterious Great South Land, page 115. Allen & Unwin, (2006)

Externa länkar 
 om Luis Váez de
 om Torres expedition

Födda 1565
Avlidna 1610
Spanska upptäcktsresande
Män
La Silla-observatoriet

La Sillaobservatoriet är ett observatorium med 18 teleskop som tillhör Europeiska sydobservatoriet. Observatoriet ligger på 2 400 meter höjd i Atacamaöknen, Chile, ungefär 160 kilometer från La Serena.

1963 beslutades att anläggningen skulle byggas i Chile. Bygget startade året därpå. Anläggningen invigdes i juni 1968.

Teleskop 

 ESO 3,6 m teleskopet
 NTT
 MPG/ESO 2,2 m teleskopet
 ESO Schmidt teleskopet
 Euler teleskopet
 MASCARA
 REM teleskopet
 TAROT
 Danska 1,54 m teleskopet
 TRAPPIST (Transiting Planets and Planetesimals Small Telescope)

Tidigare teleskop 

 Bochum 0,61 m teleskopet
 Coudé Auxiliary 1.47 m teleskopet (CAT)
 Danska 0,5 m teleskopet
 Dutch 0,9 m teleskopet
 Grand Prism Objectif (GPO) teleskopet
 ESO 0,5 m teleskopet
 ESO 1 m teleskopet
 ESO 1,52 m teleskopet
 Marly 1-m teleskopet
 Marseille 0,4 m teleskopet
 Swedish-ESO Submillimetre teleskopet (SEST)
 Swiss T70 teleskopet

Se även 
 Very Large Telescope
 European Extremely Large Telescope
 2187 La Silla

Källor

Referenser

Externa länkar 

 La Sillas webbplats 

Observatorier i Chile
Vetenskap i Chile
Allt kan hända

Allt kan hända är en novellsamling av Stephen King, som gavs ut på dess originalspråk 2002 och i svensk översättning 2006. Den består av 14 korta berättelser.

Berättelserna är i ordningsföljd som följer:
 Obduktionsrum fyra (org. Autopsy Room Four)
 Mannen i den svarta kostymen (org. The Man in the Black Suit)
 Allt du älskar kommer att försvinna (org. All That You Love Will Be Carried Away) 
 Jack Hamiltons död (org. The Death of Jack Hamilton)
 I dödsrummet (org. In the Deathroom)
 Elurias små systrar (org. Little Sisters of Eluria)
 Allting är slutgiltigt (org. Everything's Eventual)
 L.T's husdjursteori (org. L.T.'s Theory of Pets)
 Vägviruset drar norrut (org. The Road Virus Heads North)
 Lunch på Café Gotham (org. Lunch at the Gotham Cafe)
 Den där känslan, som man bara kan säga vad den heter på franska (org. That Feeling, You Can Only Say What It Is In French)
 1408 (org. 1408)                              
 En åktur i kulan (org. Riding the Bullet)
 Lyckeslanten (org. Luckey Quarter)

Källor

Novellsamlingar
Verk av Stephen King
Engelskspråkig litteratur
Long Live Love (musikalbum)

Long Live Love, släppt 1974, är ett album av Olivia Newton-John.

Låten "I Honestly Love You" var hennes första singeletta i USA, släppt på albumet If You Love Me, Let Me Know.

Titelspåret "Long Live Love" framförde hon i Eurovision Song Contest 1974, tävlande för Storbritannien.

Låtlista
(Låtskrivare inom parentes)

Sida A
"Free The People" (av Barbara Keith)
"Angel Eyes" (av Tony Macaulay och Keith Potger)
"Country Girl" (av Alan Hawkshaw och Peter Gosling)
"Someday" (av Gary Benson och David Mindel)
"God Only Knows" (av Brian Wilson och Tony Asher)
"Loving You Ain't Easy" (av Gary Sulsh, Bob Saker och Stuart Leathwood)

Sida B
"Home Ain't Home Anymore" (av John Farrar och Peter Robinson)
"Have Love Will Travel" (av Roger Greenaway och Geoff Stephens)
"I Honestly Love You" (av Peter Allen och Jeff Barry)
"Hands Across The Sea" (av Ben Findon och Geoff Wilkins)
"The River's Too Wide" (av Bob Morrison)
"Long Live Love" (av Valerie Avon och Harold Spiro)

Referenser 

Album utgivna på EMI
Musikalbum 1974
Engelskspråkiga musikalbum
Tupolev Tu-160

Tupolev Tu-160, förkortat Tu-160 (ryska: Туполев Ту-160, Ту-160. NATO-rapporteringsnamn: Blackjack), är ett tungt jetdrivet bombflygplan, som utvecklades av Sovjetunionen under 1980-talet. Det var också det sista bombflygplanet som utvecklades av Sovjetunionen före dess upplösning. Tu-160 är i nuläget (Oktober 2022) det största och tyngsta militära flygplanet som någonsin har byggts som kan flyga snabbare än Mach 2.

Utveckling 
Under 1970-talet hade USA börjat utveckla ett nytt bombflygplan som skulle kunna nå hastigheter av Mach 2; Rockwell B-1 Lancer. Sovjetunionens svar på detta var att också börja utveckla ett nytt bombflygplan, baserat på samma prestanda. Det skulle kunna bära stora bomblaster över långa avstånd men även kunna flyga i hastigheter uppåt Mach 3. 
Den första prototypen flög i december 1981 och 1984 började serieproduktionen. Planet togs i tjänst 1987, även om det officiella införandet i det ryska flygvapnet inte skedde förrän 2005. Totalt var 100 plan planerade att byggas, men efter Sovjetunionens upplösning ströps finansieringen. År 1994 stoppades tillverkningen efter det att 35 flygplan producerats.

I dag 
Efter Sovjetunionens upplösning delades de 35 Tu-160-planen upp mellan Ukraina och Ryssland. Ett antal av de flygplan som hamnat i ukrainsk ägo återlämnades under det sena 1990-talet till Ryssland som betalning av rysk naturgas. De resterande ukrainska planen skrotades strax därefter.

Sedan dess är Ryssland det enda land som flyger med planet i aktiv tjänst. Totalt är 17 plan i bruk. Dessa genomgår livstidsförlängning. 

I december 2007 levererade den ryska flygplansfabriken Kazan Aviation ett helt nytt Tu-160 till det ryska flygvapnet. Planet sägs vara redo för aktiv tjänst under 2008. Det rapporterades även att man kommer att leverera 1 nytt Tu-160 till flygvapnet varje eller vartannat år till det ryska flygvapnet. Enligt planerna så skall produktionen fortsätta till 2025-2030 med då ca 30 plan i tjänst.

Varianter 

 Tu-160S 
 Tu-160V
 Tu-160 NK-74
 Tu-160M
 Tu-160P
 Tu-160PP
 Tu-160R
 Tu-160SK

Bilder

Källor 
 Tu-160 Blackjack Strategic Bomber (airforce-technology.com)
  Globalsecurity.com
 warfare.ru
 Ett nytt Tu-160 december 2007

Externa länkar

Sovjetiska bombflygplan
Flygplan med variabel vinggeometri
Flygplan med flera raketstolar
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Flygplan tillverkade av Tupolev
Överljudsflygplan
Ljusdals IF

Ljusdals IF är en idrottsförening i Ljusdal i Sverige, som numera endast tävlar i fotboll.

Historik
Föreningen startades den 9 juni 1904 och tävlade ursprungligen i fotboll, friidrott, gymnastik och längdskidåkning. Föreningen har också tävlat i bandy, backhoppning, handboll, ishockey, orientering och simning.

I fotboll förlorade Ljusdals IF med 0-4 mot Skellefteå AIK i finalen i norrländska mästerskapet 1950. Ljusdals IF spelade även 4 säsonger i Sveriges andradivision i fotboll åren 1968-1971.

Profiler under dessa framgångsrika år var bland andra Ove Svensson, Mats-Olov Henriksson, Torbjörn Ek, Örjan Modin och Börje Ljung.

Ljusdals IF är moderklubb till bland andra Erik Hamrén och Tobias Eriksson.

På damsidan vann Ljusdal division 1 Norra Svealand 2017, en säsong helt utan förluster. Ljusdal vann därefter kvalspel mot Notvikens IK i oktober 2017 för att gå upp till Elitettan 2018. Huvudtränare sedan årsskiftet 2017–2018 är Calle Barrling

Spelare

Spelartruppen 2019

Källor

Externa länkar
Ljusdals IF

Fotbollsklubbar i Sverige
Sport i Ljusdal
Sportklubbar bildade 1904
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Upplösta gymnastikklubbar i Sverige
Upplösta handbollsklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Upplösta orienteringsklubbar i Sverige
Upplösta simklubbar i Sverige
Upplösta skidklubbar i Sverige
Sa Pa

Sa Pa är en ort i Lào Cai-provinsen i nordvästra Vietnam. Folkmängden i centrala Sa Pa uppgick till 8 975 invånare vid folkräkningen 2009. Orten ligger i en dal på 1 600 meter över havet och har kalla vintrar. Runt Sa Pa ligger Hoang Ling-bergen. Här finns bland annat Vietnams högsta berg, Fan Si Pan, nio kilometer från Sa Pa. Vandringar uppför berget utgår från Sa Pa. 

Redan fransmännen insåg potentialen i Sa Pa som turistort och uppförde flera hotell på grund av det svala klimatet på somrarna då Hanoi är som varmast. Under krigen och den ekonomiska stagnationen på 80-talet försvann turismen men är nu på stark återkomst. Staden är ett populärt resmål för backpackers och vietnameser på grund av den vackra naturen och de många minoritetsfolken och är mer lättillgängligt för turister än andra bergsområden i norra Vietnam tack vare järnvägen från Hanoi till närbelägna Lao Cai.

Stora delar av Sa Pa ligger på en bergssida, och vägarna är smala och slingrande och staden har många trappor. Centralt ligger en park intill en kyrka. På marknaden finns samma utbud av grönsaker och annat som på andra marknader i norra Vietnam och gatorna är kantade med butiker, restauranger och hotell som vänder sig till inhemska och utländska turister. Sjön i Sa Pa ligger lite bortom turiststråken. 

Överallt i Sa Pa ser man personer från minoritetsfolk som bor i närbelägna byar och som känns igen på att de bär traditionell klädsel och försöker sälja textilprodukter till turister.

Källor

Orter i Vietnam
Carl-Erik Quensel

Carl-Erik Quensel, född 9 oktober 1907 i Malmö Sankt Pauli församling i Malmö, död 10 april 1977 i Lunds Allhelgonaförsamling i Lund, var en svensk statistiker och professor vid Lunds universitet 1941–1974 och medlem av International Statistical Institute (ISI). 

Han är internationellt känd bland annat som en framstående befolkningsstatistiker. Han har genom sin långa vetenskapliga gärning präglat mycket av den högre undervisningen i statistik i Sverige.

Bland vetenskapliga artiklar märks:

A Method of Determining the Regression Curve When the Marginal Distribution is of the Normal Logarithmic Type, The Annals of Mathematical Statistics, Vol. 7, No. 4 (Dec., 1936), pp. 196-201  
Second moment and of the Correlation Coefficient in Samples from Populations of Type A The Statistical Institute at the University of Lund. Lund, C. W. K. Gleerup/Leipzig, Otto Harrassowitz, 1938.
Lärobok i den teoretiska statistikens grunder, Lund 1944
Befolkningsframskrivningar för Hälsingborgs stad 1945 – 1975, Lund, 1949
Studenternas utbildningsval, tillsammans med Bo Israelsson, Lund, 1958

Medförfattare till:
The Effect of Different Levels of Carbohydrate Intake on Caries Activity in 436 Individuals Observed for Five Years,  Acta Odontologica Scandinavica, Volume 11, Issue 3 & 4 1953, pages 232 - 364
Reliability of the Method in the Determination of Caries Activity, Acta Odontologica Scandinavica, Volume 11, Issue 3 & 4 1953, pages 365 - 388 

Carl-Erik Quensel är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 
Nekrolog över Carl-Erik Quensel är skriven av Gunnar Kulldorff och återfinns i International Statistical Review / Revue Internationale de Statistique, Vol. 46, No. 2 (Aug., 1978), pp. 233-234

Noter 

Svenska professorer i statistik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Svenska forskare under 1900-talet
Alumner från Lunds universitet
Forskare från Malmö
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1907
Avlidna 1977
Män
Swix

Swix är en norsk tillverkare av skidprodukter, bland annat skidvalla, skidstavar och skidkläder. De har sitt huvudkontor i Lillehammer.

Swix historia går tillbaka till början av 1940-talet, då den svenske längdskidåkaren Martin Matsbo började utveckla en skidvalla i samarbete med Astra. År 1946 kom produkterna ut på marknaden. Det skapades olika varianter av valla, som benämndes med olika färgnamn beroende på deras egenskaper. 

1942 inledde företaget Astra forskning kring skidvalla. Bolaget anställde skidåkaren Martin Matsbo som fick undersöka de olika provprodukterna. 1942 hade Matsbos vallakokeri brunnit ner, och med det försvann även många av hans recept och påbörjade experiment. Astras dåvarande vd Börje Gabrielsson ringde upp Matsbo och erbjöd honom att arbeta med en mer vetenskapligt framtagen valla. Kemister på Astra och forskare på Kungliga Tekniska högskolan gjorde beräkningar och blandningar och Matsbo testade dem. 28 november 1946 kom vallan ut på marknaden, under namnet Swix. 

1964 flyttade produktionen till Skårer i Lørenskog i Norge och 1974 flyttades hela forskningssektionen för Swix på Astra i Södertälje till Norge. 1974 köpte Astra Liljedahls skistavfabrikk i Lillehammer och Swix verksamhet förlades dit 1986. AB Wallco Sport tillverkade och sålde skidvallan Swix. Senare ingick AB Wallco Sport i Swix Sport International. Astra sålde Wallco och Swix 1978.

Referenser

Skidsport
Norska tillverkningsföretag
Sport i Lillehammer
Live at the Fillmore East 1970

Live at the Fillmore East 1970 är en dubbelt livealbum av bluesrockbandet Ten Years After, utgivet 2001. Skivan spelades in i februari 1970 på Fillmore East.

Skivan innehåller många bluescovers, som Chuck Berrys "Sweet Little Sixteen" och "Roll Over Beethoven" som The Beatles gjorde sin version av på albumet With the Beatles. Albumet avslutas med Willie Dixons klassiska "Spoonful" som bluesrockbandet Cream också hade med på sina album Fresh Cream och Wheels of Fire. Med albumet Live at the Fillmore återvände Ten Years After tillbaka till sitt 1950-tals blues-sound istället för deras dåvarande popmusik.

Låtlista

CD 1
"Love Like a Man" (Alvin Lee) – 9:34
"Good Morning Little Schoolgirl" (Sonny Boy Williamson) – 7:26
"Working on the Road" (Alvin Lee) – 3:34
"The Hobbit" (Ric Lee) – 10:52
"50,000 Miles Beneath My Brain" (Alvin Lee) – 9:58
Medley: – 19:30
a) "Skoobly-Oobly-Doobob" (Alvin Lee)
b) "I Can't Keep from Crying, Sometimes" (Al Kooper)
c) "Extension on One Chord" (Chick Churchill, Alvin Lee, Ric Lee, Leo Lyons)

CD 2
"Help Me" (Willie Dixon, Ralph Bass) – 16:05
"I'm Going Home" (Alvin Lee) – 11:57
"Sweet Little Sixteen" (Chuck Berry) – 4:38
"Roll Over Beethoven" (Chuck Berry) – 4:44
"I Woke Up This Morning" (Alvin Lee) – 8:09
"Spoonful" (Willie Dixon) – 8:00

Medverkande
Alvin Lee — gitarr, sång
Chick Churchill — orgel
Leo Lyons — bas
Ric Lee — trummor

Musikalbum 2001
Album av Ten Years After
Malka Oil

Malka Oil är ett svenskt oljeföretag som tidigare ägde rättigheter till oljefält i västra Sibirien (Tomsk), Ryssland. Företaget sålde den 5 februari 2010 sin rörelsedrivande verksamhet som låg i det ryska dotterbolag STS-Service till Gazprom Neft. Den 7 maj 2010 bytte Malka Oil namn till Petrogrand AB. Företaget är noterat på First Norths Stockholmslista. Verkställande direktör för bolaget är Maks Grinfeld. Styrelseordförande är Sven-Erik Zachrisson. Malka Oil har även bytt bolagsnamnet till Petrogrand.

Externa länkar
Malka Oils webbplats
Petrogrands webbplats

Svenska petroleumbolag
Företag tidigare listade på First North
Magny-le-Hongre

Magny-le-Hongre är en fransk kommun belägen i departementet Seine-et-Marne, regionen Île-de-France samt sektor 4 Val d'Europe i Ville nouvelle Marne-la-Vallée. Magny-le-Hongre ingår också i den historiska regionen Brie. Magny-le-Hongre ligger cirka 35 km öster om Paris, längs motorväg A4. År  hade Magny-le-Hongre  invånare.

Magny-le-Hongre var fram till grundandet av Disneyland Paris 1992 en liten, sömnig landsortskommun med enbart några få hundra invånare (331 år 1990). Kommunen har därefter genomgått en mycket kraftig omvandling då den är en av de fem kommuner vilka Disneyland Paris är byggt på. I Magny-le-Hongre finns ett flertal stora hotell samt en golfbana. Bilavstånd till Disneyland är cirka 5 minuter. Vid entrén till Disneyland finns en järnvägsstation, Gare de Marne-la-Vallée - Chessy, för snabbtåg TGV med anslutningar till bland annat Paris-Charles de Gaulle flygplats (10 minuter), Marseille (3,5 timmar), Lyon (2 timmar), Bordeaux, London, Bryssel samt till Strasbourg (drygt 2 timmar). Där finns även en pendeltågsstation (RER) varifrån det tar cirka 50 minuter att åka till Paris.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Magny-le-Hongre

Angränsande kommuner

Följande kommuner gränsar till Magny-le-Hongre :
 
 Bailly-Romainvilliers
 Coupvray
 Montry
 Serris
 Saint-Germain-sur-Morin

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Seine-et-Marne

Källor

Externa länkar 

 Commune de Magny-le-Hongre
 Val d'Europe
 île-de-France

Kommuner i Seine-et-Marne
Orter i Île-de-France
Halvbandvagn

Halvbandvagn är en typ av markfordon som kombinerar hjulstyrning med banddrift för framfart. De är utrustade med larvband på halva underredet, så kallade halvband, för att få minskat markavtryck i jämförelse med traditionella hjulfordon och därmed bättre terrängframkomlighet, men använder konventionella bilhjul med hjulstyrning på andra halvan av underredet för att få samma eller liknande köregenskaper som vanliga hjulfordon. Konventionella bandfordon brukar i jämförelse använda larvband för hela underredet (s.k. helband) och styrs traditionellt genom att bromsa ena bandet för krängning. Sådan styrning saktar ner fordonet avsevärt vid svängning, har större påverkan på vägunderlaget och kräver annan körutbildning än vanliga hjulfordon. Genom att använde hjulstyrning slipper halvbandvagnar delvis dessa problem och fungerar därför som ett praktiskt mellanting av hjulfordon och bandfordon.

De första halvbandvagnarna var några ombyggda fordon i Ryssland 1911 av Adolphe Kégresse på bland annat Russo-Balt i Riga. I Sverige användes från 1920-talet bussar med halvband inom Postverkets diligenstrafik i Norrland. 

Först under andra världskriget blev de vanliga, och då som militärfordon. Tysklands armé behövde transportmedel, som kunde frakta fotsoldater och kanoner vid sidan av stridsvagnarna, och de bidrog till framgången i det tyska blixtkriget under andra världskrigets första år. Mest typiskt var de pansarskyttefordon eller splitterskyddat trupptransportfordon, vilka kunde forsla infanteri tillsammans med pansartrupper i oländig terräng. Exempel på sådana halvbandvagnar är den tyska Schützenpanzerwagen Sd.Kfz. 251 och den amerikanska M3 Half-track. Militära halvbandvagnar från denna tid ledde till utveckling av pansarbandvagnen, som sedan 1960-talet använts till i stort sett samma sorts uppgifter.

Halvbandvagnar i urval 
Carrier, Personnel, Half-track, M3, amerikanska splitterskyddade trupptransportfordon
Citroën-Kégresse, franska civila och militära halvbandvagnar 
Schützenpanzerwagen Sd.Kfz. 250 och Schützenpanzerwagen Sd.Kfz. 251, tyska pansarskyttefordon

Galleri

Referenser 
Vad var vitsen med halvbandvagnar? på www.varldenshistoria.se den 27 mars 2013

Fordon
Bandvagnar
Team Seaside

Team Seaside är ett svenskt teamlag i konståkning. Laget var Tjörns första teamlag och startades av tränaren Marie Mattson 1992. Till en början bestod laget endast av miniorer men efterhand avancerade laget sig till ungdom, junior och till sist seniorer, för att numera åter igen tävla i juniorklassen.

Viktigare händelser 
Som juniorer blev Seaside det första svenska laget att ta hem JNM.  

Säsongen 2000/2001 blev en lyckad säsong för laget, då det som seniorer klarade kvalet för sitt första VM.  

2002/2003 åkte Seaside ett eget program på invigningen till Europamästerskapen i konståkning i Malmö. De skulle även åka den inledande flaggparaden som sändes i Sveriges Television. 

2003/2004 fick laget tränarhjälp av Kungälvstränaren Pia Andergren. Seaside kvalificerade sig även till världsmästerskapenen i Zagreb, Kroatien, då det gjorde sin bästa prestation någonsin i en internationell tävling som seniorer. Det placerade sig på 12:e plats av 23 lag.

2004/2005 var det dags för världsmästerskapen i Göteborg och tjejerna var självklart med och tävlade. De tog där en 12:e plats som de var nöjda över.

På grund av låga åldrar på åkarna fick Seaside gå ner till juniorklassen säsongen 2005/2006. Detta år tävlade laget i Milano, Italien (för att tävla internationellt), där de endast var 0,02 poäng från bronset. De tog även silver på SM.

2006/2007 var säsongen då Marie Mattsson helt slutade som tränare och ersattes av tidigare Surprise-åkaren Eleonore Andersson. Som hjälptränare fick laget då Emma Wikberg, som själv tidigare varit åkare i Seaside.

2018/2019 kvalificerade sig laget för att representera Sverige vid Junior-VM i Neuchatel, Schweiz. Laget slutade på en 13:e plats och tog samma år JSM-silver.Laget tränas av Therese Arvidsson och Jenny Sandberg,

2019/2020 kvalificerade laget sig åter igen till JVM som detta år utspelade sig i Nottingham, England där laget slutar på en 8:e plats. Seaside kommer på en 6:e plats i den globala Challengerserien som har premiär detta år. På SM tar de åter igen ett JSM-silver. 

2021/2022 kvalificerade laget sig till JVM som detta år utspelade sig i Innsbruck, Österrike där laget slutar på en 8:e plats. Seaside blir också Svenska Juniormästare när de vinner JSM i Mölndal. 

Konståkningsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1992
Terror Pop

Terror Pop var en svensk musikgrupp, bildad i november 1980 som Laholms första punkband. Medlemmarna flyttade senare till Halmstad. Bandet var under större delarna av sin karriär en trio bestående av bröderna Hasse (Haze) Enqvist, Sven (Sven-Svin) Enqvist och Joen (JoeN) Enqvist. Första demon Du e död blev en hitlåt på radioprogrammet Ny Våg. Bandet sjöng till en början på svenska, men bytte så småningom till engelska. Senaste plattan Put A Match To It gavs ut november 2012. Bandet lades ner i februari 2013.

Medlemmar 

 Hans Enqvist - trummor
 Sven Enqvist - gitarr
 Joen Enqvist  - sång och bas
Andra sköna medlemmar i bandet
 Klas As - bas (1980 - 1983)
 Ulrik Armsvett - gitarr och sång (1981 - 1991)
 Snoris - gitarr (2001-2008)

Diskografi 
1996 - Three
2004 - Freak Out
2007 - Guerilla Warfare
2012 - Put A Match To It

Referenser 

Svenska punkband
Musikgrupper bildade 1980
Musikgrupper upplösta 2013
Musikgrupper med syskon