kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauno Aaltonen

Rauno Aaltonen, född den 7 januari 1938, är en finländsk rallyförare och affärsman.

Aaltonen har vunnit Finska rallyt 1961 och 1965, RAC-rallyt i Storbritannien 1965, samt Monte-Carlorallyt 1967.

Källor 
 Nationalencyklopedin, CD-utgåvan, 2000

Finländska rallyförare
Födda 1938
Levande personer
Män
Idrottare från Åbo
Rudolf Baumbach

Rudolf Baumbach, född 28 september 1840, död 21 september 1905, var en tysk skald. Han var bror till Karl Baumbach.

Sin första litterära framgånga hade Baumbach med den romantiska versberättelsen Zlatorog (1877), som året efter följdes av Lieder eines fahrenden Gesellen, och senare ett flertal andra diktsamlingar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Källor

Externa länkar 
 

Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1800-talet
Personer från Thüringen
Födda 1840
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Christer Eriksson (politiker)

Runar Christer Eriksson, född 17 januari 1954 i Fläckebo församling i Västmanlands län, är en svensk politiker (centerpartist) och jordbrukare, som var riksdagsledamot 2010 för Västmanlands läns valkrets.

Han har engagerat sig kring frågor som rör landsbygden med företagande, infrastruktur, boende samt jaktpolitik.

Eriksson har varit ersättare för ledamot av riksdagen från den 19 januari till den 28 februari samt från 8 juni till den 13 juni 2010. Den 14 juni 2010 blev han ordinarie riksdagsledamot sedan partikamraten Jörgen Johansson avlidit. I riksdagsvalet 2010 stod han på första plats på Centerpartiets kandidatlista för Västmanlands läns valkrets men förlorade sin riksdagsplats då Centerpartiet tappade mandatet i Västmanland.

Han har under 2010-talet varit ledamot i kommunfullmäktige i Sala kommun och bland annat engagerat sig i frågor angående rovdjursförvaltning. Han är (2019) ersättare i Valnämnden, ordförande i Sala-Heby Energi AB samt ordförande i Sala Heby Energi Elnät AB.

Eriksson bor på en lantgård i Sala kommun, där han driver han firman Vrenninge perennodling som sysslar med odling av trädgårdsväxter och skogsförvaltning.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Fläckebo socken
Födda 1954
Levande personer
Män
Hans Unander

Hans Erik Unander, född 20 augusti 1970 i Malung, är en svensk politiker (socialdemokrat), som var ordinarie riksdagsledamot 2009–2010 och 2014–2017 (även statsrådsersättare 2002–2004 samt ersättare 2008–2009 och 2013), invald för Dalarnas läns valkrets. Han är kommunalråd i Malung-Sälens kommun sedan 2017.

Biografi 
Unander föddes som son till Sven-Erik Unander och Ulla Marianne Unander (född Albertsson).

Politiker karriär 
Unander var ersättare i riksdagen från 2002 och 2004 samt från 22 oktober 2008 till 31 januari 2009. Den 14 juli 2009 blev han ordinarie riksdagsledamot sedan partikamraten Marita Ulvskog blivit Europaparlamentariker och avgått som ledamot i Sveriges riksdag.

Unander är sedan 2017 kommunalråd i Malung-Sälens kommun. Han har bland annat ställt sig kritisk till de långa handläggningstiderna hos Lantmäteriet och då föreslagit att Malung-Sälens kommun borde bli en egen kommunal lantmäterimyndighet.

Kritik 
I oktober 2020 efter att Malung-Sälens kommun folkomröstat om en vindkraftspark på Ripfjället har Unander enligt kritiker tolkat valresultat problematiskt. Enligt egna utsagor tror sig Unander veta att de som avstod från att rösta i folkomröstningen skulle ha röstat på hans förslag.

Referenser

Externa länkar 

socialdemokraterna.se: Hans Unander

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Kommunalråd i Malung-Sälens kommun
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Malungs socken
Födda 1970
Levande personer
Män
Hymenium

Hymenium (av grekiskans ὑμήν, hymen, "hinna") är termen för det sporbärande vävnadslagret i svampars fruktkroppar. Hos sporsäckssvamparna består det av asci (sporsäckar) och parafyser (sterila trådar) och hos basidiesvampar består det av basidier och parafyser. Stora ytor hymenium klär skivorna på undersidan av svamphattar och släpper sporer när de är mogna. Hymenium finns också i mycket mindre fruktkroppar hos andra grupper av svampar. 

Svampar
Svampanatomi
Mykologi
Majakovskaja

Majakovskaja (ryska: Маяковская) är en tunnelbanestation på Zamoskvoretskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Majakovskaja är en av de mest kända stationerna i Moskvas tunnelbana, det är troligen den mest fotograferade stationen, ofta förekommande på trycksaker och turistbroschyrer som berör tunnelbanan i Moskva. Stationen är ett fint exempel på stalinistisk arkitektur från förkrigstiden. Stationens namn liksom arkitekturen är en referens till futurismen och dess ryska förgrundsgestalt
Vladimir Majakovskij.

Historia 
Stationen byggdes som en del i det andra steget i expansionen av Moskvas tunnelbana, och öppnades den 11 september 1938. Det första steget fokuserade mest på att bygga själva tunnelbanenätet, och dess stationer framstår som blygsamma med avseende på deras arkitektur och ingenjörskonst i jämförelse med de stationer som skapades i det andra steget. Majakovskaja var den första tunnelbanestation i världen där ingenjörerna på stort djup lyckades med en ny konstruktion där pelare bär upp taken, och på så vis ger en luftigare koppling mellan centralhallen och de två sidohallarna jämfört med stationer av pylontyp. Den nya designen, kallad djupliggande pelarstation, var banbrytande och blev en etablerad typ av stationsdesign som idag är vanlig.

Stationen ligger på 33 meters djup och blev känd under andra världskriget då den användes som skyddsrum.

Design och arkitektur 
Den ingenjörsmässiga designen av Majakovskaja blev en triumf, och det blev också arkitekten Aleksej Dusjkins briljanta art deco-formgivning. Stationen visar Sovjetunionens framtid, inspirerad av visionerna hos futuristen Majakovskij, med smäckra pelare klädda i rostfritt stål och rosa rodonit, marmorväggar och ett golv med ett intressant mönster i vit och rosa marmor, samt 34 takmosaiker på temat "24 timmars sovjethimmel" med motiv av flygplan och fallskärmar av Aleksander Dejneka.

2005 öppnades en ny andra utgång i norr. När den nya utgången öppnades blev en 35:e mosaik synlig, vilken tidigare var dold. Den nya utgången består av en kort rulltrappa upp till en underjordisk vestibul och därefter tar en längre rulltrappa vid. Här finns helt nya mosaiker, citat ur Majakovskijs dikter samt en byst av poeten.

Galleri

Se även
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1938
1938 i Sovjetunionen
Hedemora-Garpenbergs församling

Hedemora-Garpenbergs församling var en församling i Tuna kontrakt i Västerås stift. Församlingen ligger i Hedemora kommun i Dalarnas län. Församlingen uppgick 2018 i Hedemora, Husby och Garpenbergs församling.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Hedemora församling och Garpenbergs församling som från 1998 bildade gemensamt pastorat. Församlingen uppgick 2018 i Hedemora, Husby och Garpenbergs församling.

Församlingskod var 208301.

Kyrkor 
 Hedemora kyrka
 Garpenbergs kyrka
Norns kapell
Garpenbergs gruvkapell
Vikmanshyttans kyrka

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Hedemora kommun
Bragd

Bragd har många betydelser. I dagens svenska har ordet enbart innebörden bedrift, stordåd, mirakel. (Exempel: idrottsbragd, bragdguldet.) Den definitionen finns i även gamla ordböcker.

I moderna uppslagsverk av allmän natur saknas bragd som uppslagsord, men exempelvis NEO  anger dessutom innebörden konstfärdigt arbete, knep och det är en alternativ definition även i gamla ordböcker.

Ordet bragd härstammar från det fornsvenska brigdha i betydelsen förändring (senare använt i ord som helbrägda) och besläktat med fornsvenska braþer i betydelsen hastig rörelse, som senare gett upphov till ordet bråd.

Verktyg och redskap
Generellt kan med bragd betecknas alla slags redskap där definitionen konstfärdigt arbete, knep är tillämplig. Nedan listas några speciella tillämpningar.

Fiskebragd
En fiskebragd (ibland mindre riktigt stavat fiskbragd), ofta förkortat till enbart bragd är en fast anordning för fiskafänge som med ett annat namn även kallas katsa. Konstruktionen förklaras där.

Själva knuten i ett fiskenäts maska kallas också bragd.

Sjöbragd
I Södermanland har dialektalt sjöbragder varit en sammanfattande benämning på diverse fiskedon, såsom störar, noter och andra nät.

Repslageri
I Hälsingland och Uppland menade man på bondesamhällets tid med bragd de redskap som man på varje gård hade för husbehovstillverkning av rep. Detaljer finns beskrivna i noten .

Sömnad
De olika öglor (maskor) som görs vid virkning och stickning har kallats bragder.

Vid visst broderi använder man en speciell bragdenål

Naturfenomen
I Värmland och Dalsland har dialektalt bragd och vårbragd använts som beteckningar på norrsken.

Ordets tillämpning
Tolkningen av bragd som redskap av olika slag var det normala ända till sekelskiftet 1800/1900, men från omkring 1800 svängde användningen över till betydelsen stordåd och liknande.

Intressant att notera är att August Strindberg ca 1880 använder bragd i bägge betydelserna, t o m i ett och samma dokument (!) ("bragden att ha seglat runt Asien" och "gistgård för fiskbragder") 

Senare har ordet i betydelse som redskap i rikssvenska gradvis minskat, och är nu på 2000-talet helt ur bruk. Bragd finns inte ens som uppslagsord i moderna uppslagsverk.

I finlandssvenska däremot är bragd som beteckning på fiskeredskap alltjämt levande,  exempelvis i åländska myndighetsdokument. Ett helt aktuellt exempel finns i Landskapsregeringens protokoll nr 4 28.2.2006

Se även
Mjärde
Ryssja
Svenska Dagbladets guldmedalj

Referenser

Broderi
Fiskeredskap
Repslageri
Sömnad
Paula Maxa

Paula Maxa, född Marie-Thérèse Beau, född 7 december 1898, död 23 september 1970, var en fransk skådespelerska mest känd för sina framträdanden på skräckteatern le Grand Guignol i Paris under 1920- och 1930-talen.

Paula Maxa anställdes av teaterchefen Camille Choisy år 1917 och blev snart teaterns stora stjärna och känd som "Chaptal-grändens egen Sarah Bernhardt" (teatern låg på rue Chaptal) och som "världens mest mördade kvinna". Under sin karriär på le Grand Guignol blev Paula Maxa mördad mer än 10 000 gånger, på åtminstone 60 olika sätt, och våldtagen minst 3000 gånger. På le Grand Guignol, som var föregångare och pionjärer inom teaterteknik och specialeffekter, blev hon bland annat skjuten med gevär och revolver, skalperad, kvävd, giljotinerad, hängd, styckad, bränd, sönderskuren av kirurgiska instrument, delad i 83 delar med hjälp av en osynlig spansk dolk, biten av en skorpion, förgiftad av arsenik, uppäten av en puma, strypt av ett pärlhalsband, piskad, dödad av en bukett rosor och kysst av en spetälsk.

En kritiker beskrev: "Tvåhundra kvällar i rad har hon helt enkelt ruttnat bort på scenen framför en publik som inte skulle bytt sina biljetter mot allt guld i Amerika. Proceduren pågick i åtminstone två minuter under vilka den unga kvinnan långsamt transformerades till ett avskyvärt lik."

Källor
www.grandguignol.com/history.htm

Franska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1898
Avlidna 1970
Grand Guignol

Le Grand Guignol var en teater i Paris nionde arrondissement, berömd för sina makabra och blodiga skräckföreställningar. Teatern öppnade den 13 oktober 1897, hade 280 platser och drabbades flera gånger av censuren som förbjöd ett antal pjäser. Till teaterns framträdande och mer eller mindre fast anställda skådespelare hörde Paula Maxa och René Chimier.

I och med ljud- och skräckfilmens intåg blev konkurrensen hårdare, och den 5 januari 1963 spelades den sista föreställningen på Le Grand Guignol. Idag inhyser byggnaden lokaler för International Visual Theatre (IVT) som drivs av Emmanuelle Laborit.

Se även
Gotisk fiktion

Böcker
 "Grand Guignol" av François Rivière et Gabrielle Wittkop, Éditions Henri Verrier 1979; 
 "L'histoire véritable du Grand Guignol" av Paul Fournel, Editions Slakine Genève 1981; 
 "Le Grand Guignol, le théâtre des peurs de la Belle Epoque" antologi sammanställd av Agnès Pierron, Éditions Bouquins Robert Laffont 1995;
 "Les nuits blanches du Grand Guignol" av Agnès Pierron, Éditions du Seuil 2002.

Externa länkar
 GrandGuignol.com

Organisationer bildade 1897
Organisationer upplösta 1963
Teatrar i Paris
Friedrich August Berthold Nitzsch

Friedrich August Berthold Nitzsch, född den 19 februari 1832 i Bonn, död den 21 december 1898 i Kiel, var en tysk evangelisk teolog. Han var son till Karl Immanuel Nitzsch.

Nitzsch, som blev teologie professor i Giessen 1868 och i Kiel 1872, skrev bland annat Dogmengeschichte (I, 1870) och Lehrbuch der evangelischen Dogmatik (1892; 2:a upplagan 1896, ny upplaga, utgiven av Horst Stephan, 1911–1912).

Källor

Noter 

Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid universitetet i Gießen
Personer verksamma vid Kiels universitet
Tyska teologer under 1800-talet
Personer från Bonn
Födda 1832
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Nitzsch

Nitzsch är ett efternamn som burits av bland andra:

 Christian Ludwig Nitzsch (1782–1837), tysk biolog
 Friedrich Nitzsch (1641–1702), tysk matematiker och rättslärd
 Friedrich August Berthold Nitzsch (1832–1898), tysk teolog
 Gregor Nitzsch (1660–1705), tysk etnolog, statsvetare och rättslärd
 Gregor Wilhelm Nitzsch (1790–1861), tysk klassisk filolog
 Karl Ludwig Nitzsch (1751–1831), tysk teolog
 Karl Immanuel Nitzsch (1787–1868), tysk evangelisk teolog
 Karl Wilhelm Nitzsch (1818–1880), tysk historiker
 Wilhelm Ludwig Nitzsch (1703–1758), tysk luthersk teolog

Se även
 Nitsch

Tyska efternamn
Horst Stephan

Horst Emil Stephan, född den 29 augusti 1873 i Sayda, död den 9 januari 1954 i Leipzig, var en tysk protestantisk teolog och publicist.

Stephan studerade 1894–1898 teologi och filosofi vid universitetet i Leipzig. Han knöt där kontakt med Martin Rade och dennes krets. 1919 blev han ordinarie professor i Marburg.

Bibliografi 
 Die Lehre Schleiermachers von der Erlösung. Tübingen 1901
 Herder in Bückeburg und seine Bedeutung für die Kirchengeschichte. Tübingen 1905
 Luther in den Wandlungen seiner Kirche. Gießen 1907
 Der Pietismus als Träger des Fortschritts in Kirche, Theologie und allgemeiner Geistesbildung. Tübingen 1908
 Die heutigen Auffassungen vom Neuprotestantismus. Gießen 1911
 Religion und Gott im modernen Geistesleben. Tübingen 1914
 Glaubenslehre. Gießen 1921.
 Der Protestantismus auf dem Wege zur Einheit. Berlin 1924
 Sittliche Lebensanschauungen der Gegenwart. (utgivare) Leipzig, Berlin 1924 
 Die systematische Theologie. Halle 1928.
 Geschichte der evangelischen Theologie seit dem deutschen Idealismus. Berlin 1938.
 Glaubenslehre; Der evangelische Glaube und sein Weltverständnis. Berlin 1941. 
 Luther in den Wandlungen seiner Kirche. Berlin 1951.

Källor

Tyska teologer
Tyska professorer
Födda 1873
Avlidna 1954
Män
Personer från Sayda
Nusco

Nusco är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Bagnoli Irpino, Cassano Irpino, Castelfranci, Lioni, Montella, Montemarano, Sant'Angelo dei Lombardi, Torella dei Lombardi.

Referenser

Externa länkar 

 Nuscos officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Sant'Angelo dei Lombardi

Sant'Angelo dei Lombardi är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Guardia Lombardi, Lioni, Morra De Sanctis, Nusco, Rocca San Felice, Torella dei Lombardi samt Villamaina.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Orani João Tempesta

Orani João Tempesta, född 23 juni 1950 i São José do Rio Preto, är en brasiliansk kardinal och ärkebiskop av Rio de Janeiro. Han utnämndes till sitt ämbete av påven Benedikt XVI den 27 februari 2009, och tillträdde ärkebiskopsstolen den 19 april 2009.

Källor

Externa länkar
Orani João Cardinal Tempesta, catholic-hierarchy.org

Födda 1950
Levande personer
Brasilianska kardinaler
Brasilianska romersk-katolska ärkebiskopar
Män
Personer från São José do Rio Preto
Cistercienser
Friedrich Nitzsch

Friedrich Nitzsch (även Nitzsche), född den 11 mars 1641 i Zitzschewig, död den 25 augusti 1702 i Gießen, var en tysk matematiker och rättslärd, bror till Gregor Nitzsch.

Nitzsch, som var son till en trosflykting från Böhmen, gick i skolan i Dresden och påbörjade 1659 sina teologiska studier vid universitetet i Jena. 1663 övergick han till universitetet i Leipzig, där han studerade juridik. Efter att han 1664 förvärvat den akademiska magistergraden översatte han årgångarna 1665-70 av Journal des Sçavans (Diurnale Gallicum) till latin och utgav dessa 1667-71 i Leipzig och Frankfurt a. M. som Ephemerides eruditorum. 

Den 4 maj 1668 erhöll han vid universitetet i Gießen professuren i matematik, avancerade den 8 augusti 1670 till licentiat och promoverades där 1671 till juris doktor. Samma år blev han syndikus, den 11 maj 1674 extra ordinarie och den 27 november samma år ordinarie professor i juridik. 1684 blev han råd vid högsta revisionsrätten i de båda hessiska lantgrevskapen och var från 1702 prokansler för akademin i Gießen.

Bibliografi (i urval)
 Responsa, decisiones, parallelium juris naturalis & Romani.
 Commentarium posthum in capitulationem Josephinam. (utgivare August Hoffmann), Frankfurt a. M. 1711
 Diss. de aestimatione. Gießen 1670
 Diss. De bona & mala fide in perceptione fructuum. Jena 1661
 Diss. De repressaliis. Gießen 1668
 Diss. De publicae utilitatis praerogativis. Gießen 1681
 Diss. De jura parentum & liberorum circa feuda. Gießen 1689
 Diss. De juribus militum singularibus. Gießen 1694
 Diss. De utilitate innoxia. Gießen
 Diss. De jure & officio Regis Rom. Circa advocatiam Ecclesiae. Gießen 1700
 Diss. De Capitulatione Cesarea. Gießen 1700
 Diss. Des accurato castella regia muniendi modo. Leipzig 1664
 Diss. De triplici maris mortu & quidam de motibus versus occasum & aequinoctialem perpetuis. Leipzig 1667
 Diss. De Sorte. Leipzig 1668
 Diss. De testamento militis. Leipzig 1675

Källor

Tyska professorer i matematik
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid universitetet i Gießen
Personer i Tyskland under 1600-talet
Födda 1641
Avlidna 1702
Män
Alexander Högman

Alexander Högman, född cirka 1721, död 30 september 1802 i Jakobs församling, Stockholm, var en murmästare verksam i Stockholm.

Biografi

Alexander Högman den äldre fick sin utbildning till murargesäll hos åldermannen Johan Christopher Körner  mellan 1743 och 1745 och utskrevs tidigare än brukligt på grund av flit och skicklighet. Efter åtta år som murargesäll ansökte han 1753 om att bli mästare. Hans mästarstycke bedömdes som  “wäl och berömmeligen utarbetat”. Han blev bisittare och ålderman och uppsade burskapet 1795.

Högman var gift med murmästare Martin Wollbergs (Wåhlberg) änka. Deras son, Alexander Högman den yngre, blev också murmästare men avled före fadern 1794. Far och son Högman ritade och uppförde över 130 nybyggnader mellan 1753 och 1793. Med ett hundratal anställda tillhörde deras firma till Stockholms största arbetsgivare inom byggbranschen. Högman d.ä. var även orgelbyggarlärling hos Olof Hedlund.

Alexander Högman avled 30 september 1802 i Jakobs församling, Stockholm.

Verk i urval
Ryningska palatset
Stockholms äldre byggnadsritningar: Alexander Högman.

Källor
Murmestare Embetet: Alexander Högman d.ä.
Murmestare Embetet: Alexander Högman d.y.
Musikforskning

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1721
Avlidna 1802
Byggmästare i Stockholm
Flens Innebandyförening

Flens Innebandyförening grundades i Flen 1996. Innan dess var det Sparreholms IBK som fanns som grundades 1992.

Föreningen är idag en av Flens största idrottsföreningar med drygt 300 aktiva spelare.

Årets förening
Vid den direktsända tv-galan Våra eldsjälar – Svenska Rikslotteriets Galakväll den 30 december 2007 korades Flens Innebandy till Årets förening bland 20 andra svenska föreningar som nominerats till utmärkelsen. Juryns motivering inleddes med ”Flens Innebandyförening arbetar för att ge alla lika möjligheter trots olika förutsättningar”.

Se även 
 Innebandy

Externa länkar
http://www.soibf.nu/

Referenser 

Innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Flens kommun
Sportklubbar bildade 1996
Aron Bergenson

Aron Victor Bergenson, född 2 oktober 1848, död 18 maj 1914, var en svensk organist och musiklärare.

Bergenson var lärare i harmonilära vid Stockholms musikkonservatorium 1885–1913 och kantor i Slottskyrkan 1893–1897. Han utgav en ”Musiklära” som länge var ett standardverk inom högre musikundervisning i Sverige. Aron Bergenson invaldes den 28 mars 1895 som ledamot nr 488 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1848
Avlidna 1914
Män
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Norra Lundby socken
Petter Conrad Boman

Petter (Pehr) Conrad Boman, född 6 juni 1804, död 17 mars 1861, var en svensk musikskribent, tonsättare och tulltjänsteman.

BIografi
Boman var medarbetare i den av Wilhelm Bauck redigerade Ny Tidning för Musik och musikkritiker i Post- & Inrikes tidningar. Han föreläste i musikhistoria och katalogiserade Kungliga Musikaliska Akademiens bibliotek på 1850-talet. Boman invaldes den 15 december 1849 som ledamot nr 319 av Kungliga Musikaliska Akademien.  

Boman var den som trots Dybecks protester lät publicera dennes text och melodi till Du gamla, du friska. Av hans kompositioner kan nämnas operan Byn i bergen och sångspelet Ljungby horn och pipa av Gudmund Leonhard Silverstolpe, båda uppförda på Kungliga teatern, Gustaf Vasas dröm kantat med orkester samt Värmlandsvisan med variationer för piano. Boman har även utgett flera sånghäften och översatt Andreas Christian Birchs Dramatik oder Darstellung der Bühnenkunst (1850). Boman var även kamrerare i generaltullstyrelsen.

Referenser

Externa länkar 
  

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska musikkritiker
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1804
Avlidna 1861
Män
Svenska musiker under 1800-talet
Verso och recto

Verso och recto är termer som betecknar bak- och framsida på skriftmaterial som papyrus, pergament, papper och även sedlar och målningar. Motsvarande begrepp inom numismatiken är avers och revers.

Recto 
Ordet härstammar från det latinska "rectus" (rak, rät) och syftar på materialets framsida.

Från början syftade termen på insidan av ett rullad papyrusark där man skrev texten, idag syftar det främst på högra sidan i en bok eller framsidan av en målning. Sidonummer med udda siffror ligger till höger, första sidan i en bok är nästan alltid en rectosida som därmed blir framsidan.

Verso 
Ordet härstammar från det latinska "versus" (omvänd, vänd emot) och syftar på materialets baksida.

Från början syftade termen på utsidan av ett rullad papyrusark som man från början inte använde till skrift, idag syftar det främst på vänstra sidan i en bok eller baksidan av en målning. Sidonummer med jämna siffror ligger till vänster.

I alfabet som löper från höger till vänster (t.ex. Syriska alfabetet, Arabiska alfabetet, Hebreiska alfabetet) gäller omvänd ordning, där ligger verso-sidan alltid till höger.

Referenser

Noter

Litteratur

Externa länkar 

Betalningsmedel
Bokbinderi
Filologi
Handskrifter
Papper
Papyrus
Pergament
Typografi
Leonard Nelson

Leonard Nelson, född den 11 juli 1882 i Berlin, död den 29 oktober 1927 i Göttingen, var en tysk filosof.
 
Nelson, som var docent och sedan 1919 e.o. professor i Göttingen, tillhörde Fries skola, i vars Abhandlungen der Fries-schule han offentliggjorde sina första skrifter (1904 ff.). 

Bland hans många senare arbeten kan nämnas Über das sogenannte erkenntnisproblem (1908),  Vorlesungen über die grundlagen der ethik (3 band, 1917 ff.) och System der philosophischen rechtslehre (1920).

Källor

 

Födda 1882
Avlidna 1927
Tyska filosofer
Män
Personer från Berlin
Alumner från Göttingens universitet