kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ryssar i Finland

Ryssar i Finland (; ) eller finlandsryssar utgör en språklig och etnisk minoritet i Finland. Omkring 27 000 invånare i landet har medborgarskap i Ryska federationen,  (vilket inte nödvändigtvis  innebär att de identifierar sig som etniska ryssar) och ryska var  år 2008 modersmål för cirka 48 000 personer i Finland, vilket motsvarade cirka 0,8 procent av befolkningen. År 2012 hade deras antal ökat till cirka 70 000.

Ryska invandrare som flyttade före andra världskriget kallas "gamla ryssar". Nästa invandringsvåg hände efter upplösningen av Sovjetunionen, framst av ingermanlänningar återvandrade till Finland. För närvarande är de två vanligaste skälen som ryssar migrerar till Finland äktenskap och familjeband.

Brott riktade mot ryssar 
I en undersökning från 2012 rapporterade 12 procent av ryssar i Finland att de varit utsatta för ett rasistiskt motiverat hatbrott (jämfört med ett genomsnitt på 5% av ryssar i alla EU-länder). 27% av ryssar i Finland var offer för brott de senaste 12 månaderna, till exempel stöld, attacker, skrämmande hot eller trakasserier (jämfört med 17% av ryssar i EU).

Demografi 
 
Enligt Rysslands ambassad i Finland finns det cirka 50 000 rysktalande människor i Finland. Alexanderinstitutet uppskattade emellertid att antalet rysktalande människor var 45 000, i en studie utförd 2008.  Enligt Statistikcentralen fanns det 48 740 rysktalande människor i 2008.  Emellertid uppskattas hälften av de rysktalande invandrarna vara ingermanländare och andra finsk-ugriska folk. År 2008 fanns det 26 909 personer med medborgarskap (inklusive dubbla medborgarskap) i Ryska federationen i Finland. Dessutom finns det människor som har fått endast finskt medborgarskap och estniska ryssar. Två vanliga orsaker till invandring var äktenskap och ättling från ingermanlänningar.

Historisk utveckling

Födda i Ryssland

Se även  
 Relationer mellan Finland och Ryssland
 Ryssar i Sverige
 Finlands demografi

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Finlands etnologi
Ryssar
Relationer mellan Finland och Ryssland
Bring Me the Horizons diskografi

Detta är det brittiska bandet Bring Me the Horizons kompletta diskografi.

Studioalbum

EP:er

Remixalbum

Demoalbum

Samlingsalbum

Singlar

Musikvideor

Tidiga låtar/sidoprojekt

Purple Curto
"Sunshine Club"
"Freakosaurus"
"I Told Jimi Hendrix to Get"
"Cider in Babylon"

Womb 2 Da Tomb
"Get Out Da Hood"
"Womb 2 Da Tomb Sucka"
"Lady Don't Be Shady"
"Free Nelson Mandela" (Remix 4k)

Olisaurus (Oli Has a Death Wish)
"Girlsss"
"As Drunk as an Owl"
"Holes in the Sky"
"Where the Fuck Are You?"
"Home 44"
"Experimental 001"
"Innocent Idiot" med Danny på sång
"Ket Song" med Danny på sång

Referenser

Diskografier för brittiska artister
Metaldiskografier
Julius Friedländer

Julius Friedländer kan syfta på bland andra:

* Julius Friedländer (1813–1884), tysk numismatiker
 Julius Friedländer (1820–1889), tysk förläggare
 Julius Friedländer (1827–1882), tysk bokhandlare och antikvarie
 Julius Friedländer (1834–1892), tysk bankir och politiker

Se även 

 Julius Friedlænder (1810–1861), dansk konstnär
Jönköpings revir

Jönköpings revir var ett skogsförvaltningsområde som omfattade Tveta, Östbo och Västra härader av Jönköpings län och var uppdelat i tre bevakningstrakter (Värnamo, Eckersholms och Vrigstads). I reviret fanns 139 allmänna skogar om tillsammans 22 242 hektar, varav åtta kronoparker med en areal av 7 217 hektar (1905).

Källor

Revir i Jönköpings län
Örebro revir

Örebro revir var ett skogsförvaltningsområde inom Bergslags överjägmästardistrikt, Örebro län, som omfattade Glanshammars och Örebro härad, Grythytte och Hällefors, Nora och Hjulsjö, Karlskoga, Nya Kopparbergs och Lindes bergslag samt vissa delar av Ramsbergs och Fellingsbro bergslag. Det var indelat i fyra bevakningstrakter och omfattade 20 097 hektar allmänna skogar 1920, varav tre kronoparker med en areal av 9 285 hektar.

Källor

Revir i Örebro län
August Desch

August Georg "Gus" Desch, född 12 december 1898 i Newark i New Jersey, död 14 november 1964 i Evanston, Illinois, var en amerikansk friidrottare.

Desch blev olympisk bronsmedaljör på 400 meter häck vid sommarspelen 1920 i Antwerpen.

Källor 

Födda 1898
Amerikanska häcklöpare
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från USA
Män
Avlidna 1964
Personer från Newark, New Jersey
Idrottare i Notre Dame Fighting Irish
Alumner från University of Notre Dame
Rainpower

Rainpower är en norsk koncern som utvecklar, konstruerar och tillverkar utrustning för elproduktion baserad på vattenkraft. De är specialiserade på Pelton och Francis högtrycksturbiner, Kaplan samt pumpturbiner, små vattenkraftverk, turbinregulatorer, tryckoljesystem, ventilregulator, magnetiseringsutrustning, ventiler, vattenvägar, tilloppsrör och andra produkter relaterade till vattenkraft.

Dotterbolag i Sverige:
 Rainpower Kristinehamn AB - Turbinrelaterad utrustning,

Externa länkar 
Rainpowers webbplats 

Norska energiföretag
Södermanlands runinskrifter 259

Runinskrift Sö 259, även kallad "Albystenen", består av ett runstensfragment på Albys södra ägor i Österhaninge socken på Södertörn.

Stenen 
Albystenen, som endast är den forna runstenens fotstycke, står sannolikt kvar på sin ursprungliga plats i kanten av en åkerholme och strax nordost om Österhaninge begravningsplats. Den står som en gränsmarkering mellan byarna Alby, Lundby och Berga och troligen har en forntida väg gått förbi. Stenen står omnämnd på en lantmäterikarta 1774 och på 1850-talet uppgav Richard Dybeck, att han vid ett besök fått höra, att den "blivit sönderslagen för flera mansåldrar sedan". Av tre brottstycken som då fanns på platsen har två försvunnit men de syns på hans teckning här intill. Stenen av ådrad gnejs har nu endast en stympad runslinga med ett fåtal runor i behåll. Slingans svans och hals är i basen låsta med ett cirkulärt koppel.

Inskriften 

Runsvenska: ...kar : l... bruthru : ...

Nusvenska:  ...kar l... broder...

Se även 
 Lista över Södermanlands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor 
 Runinskrifter i Haninge, Haningebygden no 12, Harry Runqvist, Haninge Hembygdsgille
 Haningebygden no 5, medlemsblad för Haninge Hembygdsgille, 1957, Harry Runqvist

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Haninge kommun
Dance 'til Dawn

Dance 'til Dawn är en amerikansk tonårs TV-film från 1988 i regi av Paul Schneider. I huvudrollerna ses bland andra Christina Applegate, Alyssa Milano, Brian Bloom och Tracey Gold.

Handling 
Det är dagen för den stora skolbalen på Herbert Hoover High School, den som har organiserat det hela är den populära, snygga och bortskämda Patrice Johnson.

Shelley Sheridan och hennes pojkvän sedan fyra år, Kevin McCrea, gör slut precis innan balen och de får båda försöka hitta någon annan att gå med snabbt. 

Shelley lyckas inte och istället går hon på bio och ser en gammal skräckfilm för att hon tänker att där kan hon inte råka möta någon skolkamrat. Men hon stöter ihop med Dan Lefcourt, en av töntarna i skolan som också har gått på bio för att undvika balen eftersom han också tycker att det är pinsamt att han inte hade någon att gå med. 

Kevin får höra en påhittad historia om att en av de impopulära tjejerna i skolan, Angela Strull, är lätt på foten så han bjuder ut henne på balen istället för Shelley. Angela blir jätteglad över att få gå med den populäre Kevin. Men hennes kompis Margaret misstänker att det egentligen ligger något annat bakom. 

På balen är Patrice övertygad om att hon ska krönas till balens drottning nu när hennes enda konkurrent som hon ser det, Shelley inte ens är där. Hon har redan arrangerat en fest för att fira detta efter balen med sin hunsade pojkvän Roger. Men då har hon inte räknat med att få konkurrens från ett helt annat håll. Denna viktiga kväll för ett gäng ungdomar blir inte vad någon av dem hade föreställt sig...

Tagline 
The kids had plans for a wild, all-night prom. But no one expected a party like this!

Rollista i urval 
 Christina Applegate - Patrice Johnson
 Alyssa Milano - Shelley Sheridan
 Brian Bloom - Kevin McCrea
 Tracey Gold -  Angela Strull
 Chris Young - Dan Lefcourt
 Tempestt Bledsoe - Margaret
 Matthew Perry - Roger
 Alan Thicke - Jack Lefcourt
 Kelsey Grammer - Ed Strull
 Edie McClurg - Ruth Strull
 Cliff De Young - Larry Johnson
 Mary Frann - Nancy Johnson
 Lewis Arquette - ägaren av pantbanken

Externa länkar 
 

Filmer 1988
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska TV-filmer
Endabarn

Endabarn eller ensambarn är en person utan biologiska eller adopterade syskon. Barn med många år (7 till 10) äldre eller yngre syskon kan ha växt upp i liknande miljö, men då används istället termen sladdbarn.

Studier
1987 gjordes en kvantitativ forskningsgenomgång av 141 studier, som motsade uppfattningar av teoretiker såsom  Alfred Adler om att endabarn skulle vara missanpassade. Det fanns mycket små skillnader jämfört med förstfödda, och inga stora skillnader jämfört med barn som har många syskon eller äldre syskon. Däremot var många endabarn, liksom förstfödda, mer motiverade att prestera, eftersom de fick mer resurser, uppmärksamhet, beröm och kritik och högre förväntningar av föräldrarna. En andra analys visade att endabarn, förstfödda barn samt barn med endast ett syskon, klarade sig bättre i språktester än barn med flera eller äldre syskon.

Anledningen till att endabarn klarat sig bättre vid olika tester anses bland annat handla om större uppmärksamhet, till exempel möjligheten att läsa med barnen. Eftersom resurserna är begränsade, får många barn med flera syskon färre sådana.

I boken Maybe One argumenterar Bill McKibben för att man bör skaffa endast ett barn, baserat på dessa studier. Han menar att många kulturella stereotyper inte stämmer bra med verkligheten, att skillnaderna inte är många, men när de finns, gynnar de endabarn (och förstfödda). Endabarn anses vara mer positiva till att skaffa kompisar.

Stereotyper 
Endabarn blir i västvärlden ofta föremål för en stereotyp som likställer dem med bortskämda barn. G. Stanley Hall var en av de första experterna att anmärka negativt på deras situation. Även i dag är det vanligt att framställa dem som bortskämda. Fastän det finns mer tid för utveckling/resurser, finns inga bevis för att de skulle vara över-uppmärksammade eller avsevärt skilja sig från barn med syskon.

Källor

Fotnoter

Barndom
Utvecklingspsykologi
Rätten till arbete

Rätten till arbete är en mänsklig rättighet, att arbeta och delta i produktiv anställning, samt att inte hindras göra så. Denna rätt finns i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna (artikel 23) och erkänns i internationell människorätt som en del av Konventionen om ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter (artikel 6), Europeiska sociala stadgan (artikel 1) och Afrikanska stadgan om mänskliga och folkens rättigheter (artikel 15). Arbetskritiker kritiserar "rätten till arbete".

Historik 
Begreppet "rätten till arbete" myntades av den franske socialistledaren Louis Blanc.

Kampen för rätten till arbete som han tog strid för kan ses i ljuset av de växande sociala spänningarna och den ökande arbetslösheten under åren kring finanskrisen 1846, vilken bara ett par år senare ledde till den franska februarirevolutionen och bildandet av den andra republiken.

Se även 
 Full sysselsättning

Referenser

Noter 

Arbete
Arbetsmarknad
Rudolf Otto

Karl Louis Rudolph (Rudolf) Otto, född 25 september 1869 i Peine, död 5 mars 1937 i Marburg, var en tysk teolog, religionsvetare och filosof. Han är mest känd för sitt verk Das Heilige ("Det heliga").

Biografi 

Otto studerade i Erlangen och Göttingen, varpå han disputerade på en avhandling om Martin Luthers syn på den Helige Ande och skrev en habilitation om Immanuel Kant. År 1910 utsågs han till hedersdoktor vid Giessens universitet. Slutligen fick han ordinarie professurer - 1915 vid det som då var Breslaus universitet, och 1917 vid Marburgs universitet. Han bodde resten av sitt liv i Marburg och pensionerades 1929. Åtta år senare avled han i lunginflammation efter att ha fallit från ett tjugo meter högt klocktorn. Ryktena om ett självmordsförsök har aldrig kunnat bekräftas.

År 1932 blev han teologie hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Det Heliga 
Ottos än idag mest kända verk är Das Heilige - Über das Irrationale in der Idee des Göttlichen und sein Verhältnis zum Rationalen (1917, svensk översättning "Det Heliga - Om det irrationella i det gudomligas idé och dess relation till det rationella" 1924). Det är en av den tyska teologins mest framgångsrika böcker. Den är ständigt i tryck på originalspråket och har översatts till ungefär 20 andra språk. Boken definierar det heliga som "det numinösa", vilket förklaras som en "icke-rationell, icke-sensorisk erfarenhet eller känsla vars främsta och omedelbara objekt är utanför en själv". Han myntade denna nya term utifrån latinets numen (helig makt). Det numinösa ses som ett mysterium, som är både skrämmande (tremendum) och fascinerande (fascinosum).

Övriga verk 
Bland hans övriga arbeten märks kompletteringsvolymen till detta arbete Aufsätze, das Numinose betreffend (1923), West-östliche Mystik (1926), Indiens nådesreligion och kristendomen (Olaus Petri-föreläsning 1927, utökad tysk utgåva 1930) samt Gottheit und Gottheiten der Arier (1932). Inom arbetet med att reformera andaktslivet och liturgin utgav han Zur Erneuerung und Ausgestaltung des Gottesdienstes (1925) och tog 1921 initiativet till bildandet av Religiöser Menschheitsbund vars syfte var att "etiskt påverka det nationella och internationella livet".

Inflytande 
Ottos idéer har haft stor betydelse även utanför den lutherska teologins område. Religionshistorikern Mircea Eliade utgick från hans föreställningar om det Heliga i sin Le sacré et le profane (1957). Andra som uppmärksammats Ottos idéer är exempelvis Martin Heidegger, Leo Strauss, John A. Sanford, Hans-Georg Gadamer, Max Scheler, Ernst Jünger, Joseph Needham och Hans Jonas. De har också diskuterats bland judiska tänkare som Joseph Soloveitchik och Eliezer Berkovits.

Bibliografi över svenska översättningar

Källor

Externa länkar 
 

Tyska filosofer
Tyska religionsforskare
Religionsfilosofer
Kristna filosofer
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Hedersdoktorer vid Giessens universitet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Personer från Peine
Födda 1869
Avlidna 1937
Män
A tanú

A tanú är en ungersk satirfilm från 1969, regisserad av Péter Bacsó. Filmen skapades genom det politiska klimat som rådde då man talade om Ungernrevolten. Fastän den finansierades och först tilläts av myndigheten, förbjöds den sedan, men tilläts sedan, då den visats i andra länder. Filmen visades under Filmfestivalen i Cannes 1981 i Un Certain Regard-sektionen. Uppföljaren kom 1994, och hette "Megint tanú" (svenska: Vittne igen).

Källor

Fotnoter

Externa länkar
PORT.hu

Filmer 1969
Ungerskspråkiga filmer
Ungerska dramafilmer
Ungerska komedifilmer
Kartografiska institutet

Kartografiska institutet AB var ett svenskt företag för framställning av kartor.

Företaget grundades 1915 av Magnus Lundqvist under namnet Kartografiska byrån. Från 1922 var man dotterbolag till Sveriges Litografiska Tryckerier (senare Esselte) och slogs samman med Centraltryckeriet. Kartografiska institutet bytte senare namn till Esselte Map Service, och såldes av före 1990.

Noter 

Svenska tryckerier
Naturalization Act of 1790

Naturalization Act of 1790 var den första lag i USA som fastställde reglerna för nationellt medborgarskap. De omfattade var begränsade till invandrare som var "fria vita personer" av "god moralisk karaktär". Den gällde inte indianer, kontraktstjänare, slavar, fria svarta samt asiater. Kvinnor omfattades, men medborgarrätten gällde "inte personer vars fädrer aldrig bott i USA". Medborgarskapet ärvdes genom fadern.  Detta var enda gången som barn födda utanför USA räknades som utlänningar.

Källor

Fotnoter

1790 i USA
USA:s lagar
Juridikåret 1790
Migration till USA
Politikåret 1790
Landgericht (roman)

Landgericht är en roman från 2012 av den tyska författarinnan Ursula Krechel. Den handlar om en tysk-judisk domare som återvänder till Tyskland 1947 efter sin landsflykt i Havanna under naziståren. Titelns Landgericht ("Landsrätt") är en domstolsnivå inom det tyska rättsväsendet. Boken tilldelades Tyska bokpriset 2012.

Källor

Externa länkar
 Landgericht på förlagets hemsida 

1947 i skönlitteratur
Skönlitteratur 2012
Tyska romaner
Tyskspråkig skönlitteratur
Ullsteinhaus

Ullsteinhaus är en tidigare tryckeri- och förlagsbyggnad, i stadsdelen Tempelhof, stadsdelsområdet Tempelhof-Schöneberg, i Berlin, belägen på adressen Mariendorfer Damm 1-3. Byggnaden uppfördes 1925–1927 och ritades av arkitekten Eugen Schmol i tegelexpressionistisk stil.  Ullsteinhaus var det första höghuset uppfört i betong i Berlin, men utsmyckades utvändigt med en tegelklädd fasad. Den äldre huskroppen är sju våningar hög, med ett tolv våningar högt klocktorn som utgör ett karakteristiskt landmärke för stadsdelen Tempelhof. Lika känd är uggleskulpturen av Fritz Klimsch, förlagets symbol, som står över en av ingångarna.

Byggnaden uppfördes 1925–1927 för Ullstein-Verlags tryckeriverksamhet och kontor, men konfiskerades under Nazityskland på grund av Ullsteinfamiljens judiska härkomst och döptes om till Deutsches Haus, där flera nazistiska tidningar trycktes under kriget. Förlaget och byggnaden återlämnades till familjen efter krigsslutet 1945.  

En stor tillbyggnad för Modecenter Berlin uppfördes 1993–1996. Byggnaden är idag inte längre tryckeri utan används huvudsakligen som kontorsbyggnad för bland annat medicinska inrättningar och kläd-, IT- och utbildningsföretag.  Huset inrymmer även ett café och en nattklubb, Amber Suite. Omedelbart framför huset ligger tunnelbanestationen Ullsteinstrasse.

Se även
Ullstein-Verlag

Källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Berlin
Tempelhof
Modernistisk arkitektur
Arkitekturåret 1927
Project Runway Sverige

Project Runway Sverige är en svensk dokusåpa som bygger på den amerikanska Project Runway. Programmet sändes under hösten 2012 och programledare var Sofi Fahrman. Rohdi Heintz var Project Runway Sveriges motsvarighet till Tim Gunn alltså som mentor åt delatagarna.

I programmet tävlar tolv kläddesigners mot varandra. I varje avsnitt får designerna ett tema som veckans plagg skall följa, plaggen visas upp av modeller på catwalken och bedöms av domarna. Den designer som presterar bäst vinner immunitet mot utröstning följande vecka, den som presterar sämst får lämna tävlingen. 

Vinnaren får 250 000 kronor, ett modereportage i tidningen ELLE, samt får lansera och sälja sin kollektion på webbshoppen Nelly.com. Utöver detta tillkommer olika pr-tjänster värda flera hundra tusen kronor.

Juryn bestod utöver Sofi Fahrmanav tre personer: Rosanna Mariano, Marcel Marongiu och en gästdomare.

Deltagare
Iman Aldebe
Björn Bryngelsson
Akharadet "Acky" Ekchanok
Victoria Eriksson
Elle Frostegard
Robert Gül
Naim Josefi
Linda Larssen
Sebastian Löjdkvist
Robert Svensson
Charlotte Svinevit
Alexandra Werner

Utröstning

 Deltagaren vann immunitet
 Deltagaren kom i toppen
 Deltagaren kom i botten
 Deltagaren blev utröstad
 Deltagaren valde att lämna tävlingen

Externa länkar
Project Runway Sverige på TV3:s webbplats

TV-program i TV3
David Wineland

David Jeffrey Wineland, född 24 februari 1944 i Milwaukee, Wisconsin, är en amerikansk fysiker. 2012 tilldelades han Nobelpriset i fysik tillsammans med Serge Haroche med motiveringen "för banbrytande experimentella metoder som möjliggör mätning och styrning av enstaka kvantsystem". Deras forskning har lett till bemästrandet av ljuspartiklar i den kvantfysiska världen.

David Wineland arbetar vid National Institute of Standards and Technology (NIST) och University of Colorado i Boulder. Winelands arbete har handlat om joner som han har fångat genom att kyla ned dem med laser. Även hans upptäckter på det optiska området har varit genombrott inom fysiken. Innan Wineland och Haroche gjorde sina upptäckter var man tvungen att dra indirekta slutsatser, medan man nu kan göra direkta kvantfysiska observationer.

Wineland tog sin kandidatexamen vid University of California, Berkeley 1965 och sin doktorsexamen år 1970 då han arbetade under Norman Ramsey vid Harvard University. Han arbetade sedan som postdoktoral forskare i Hans Dehmelts grupp vid University of Washington, innan han började på National Bureau of Standards 1975 där han startade Ion Storage Group, nu vid NIST, Boulder.

En praktisk användning av upptäckterna som gav Wineland Nobelpriset är en optisk klocka där två joner i samarbete håller tiden hundra gånger noggrannare än dagens standardklocka, det vill säga ett cesiumur. Den ena jonen "håller takten" medan den andra håller reda på tiden och meddelar den vidare utan att förstöra jonernas kvanttillstånd. Detta ses som första steget mot kvantdatorer.

Wineland är medlem av American Physical Society och American Optical Society. Han valdes in i National Academy of Sciences år 1992.

Källor

Externa länkar
Nobelprize.org David J. Wineland – biografi
 Populärvetenskaplig information om nobelpriset 2012 från KVA, på svenska
NIST Ion Storage Group

Levande personer
Män
Födda 1944
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Nobelpristagare i fysik
Personer från Milwaukee
Kvantfysiker
Alumner från Harvard University
Alumner från University of California, Berkeley
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Wisconsin
Johannes Karup

Johannes Karup, född 1854, död 1927 i Köpenhamn, var en dansk-tysk försäkringsmatematiker och titulärprofessor.

Karup var son till försäkringsmannen Wilhelm Karup och flyttade tidigt med sina föräldrar till Tyskland. Han trädde som 17-åring i tjänst som matematiker hos den berömda Die Gothaer Lebensversicherungsbank. Karup har utövat stort inflytande på försäkringsteknikens utveckling. Hans mest berömda verk var Die Reform des Versicherungswesens der Gothaer Lebensversicherungsbank (2 band, 1903), där han bland annat byggde på begreppet selekt dödlighet.

Källor 
 

Tyska matematiker
Personer inom försäkringsväsen
Personer inom Tysklands näringsliv
Födda 1854
Avlidna 1927
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Köpenhamn
Teorem (logik)

Ett teorem är en formel i ett formellt system om det finns ett bevis i systemet som avslutas med denna formel. Ett bevis för formeln finns, om den kan härledas enbart från systemets axiom med hjälp av systemets slutledningsregler. Inom andra matematiska discipliner används även ord som sats, lemma och korallarium liktydigt med teorem enligt logikens definition.

I den formella teorin för exempelvis geometrin eller aritmetiken, finns ett antal axiom. Definitionsmässigt betraktas även dessa som teoreme. Mängden av alla teorem bildar en teori. (Ibland kallar man istället mängden av axiom för teorin.)

Inom satslogiken gäller, att en formel A i det satslogiska språket P är ett teorem i det satslogiska systemet PS om och endast om A är en tautologi i P, vilket med symboler kan uttryckas som:  är ekvivalent med .

Ett system är konsistent om det inte finns någon formel där både formeln och dess negation är teorem. Om varje formel som tolkas som ett sant påstående är ett teorem, kallas systemet fullständigt. Ett system där varje teorem är sant i en given tolkning kallas sunt med avseende på tolkningen. Ett system där varje teorem är sant i varje möjlig tolkning kallas ett sunt system.

Se även 
 Sats (matematik)
 Sats (logik)
 Härledning
 Härledningsbegrepp
 Tautologi
 Satslogik
 Lemma
 Korollarium
 Matematiskt bevis

Referenser

 Bengt Hansson, Göran Herméren, Logik II, Studentlitteratur. Lund 1970.
 Konrad Marc-Wogau, Modern Logik, Bonniers 1950.
 Geoffrey Hunter, Metalogic, An Introduction to the Metatheory of Standard First-Order Logic, MacMillan, London 1971. 

Härledningsbegrepp
 
Syntax (logik)
Logisk konsekvens
Filosofisk logik
Språkfilosofi
Logiska uttryck