kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mindoronäshornsfågel

Mindoronäshornsfågel (Penelopides mindorensis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen näshornsfåglar som förekommer i Filippinerna.

Utseende och läten 
Mindoronäshornsfågeln är en liten (45 cm), skogslevande medlem av familjen. Hanen är gräddvit på huvud, hals och undersida. Den är svart på örontäckare, strupe och ovansidan, den senare med grönaktig glans. Stjärten är rödbrun längst in med yttersta tredjedelen svart. Näbben är mörkgrå, den låga kasken likaså men med ljusare spets. I ansiktet syns bar grå hud kring ögat och en grå strupsäck. Honan liknar hanen men har blå bar hud i ansiktet och mindre kask. Lätet är ett svagt trumpetande "tar-ic-tic", ibland enstaka toner och tillfälligt i längre serier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Mindoro i centrala Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Mindoronäshornsfågeln har ett mycket litet bestånd uppskattat till endast 1200 vuxna individer. Den minskar också kraftigt i antal till följd av skogsavverkningar och jakt. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (EN).

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindoro
Visayanäshornsfågel

Visayanäshornsfågel (Penelopides panini) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läte 
Visayanäshornsfågeln är en liten (45 cm) skogslevande medlem av familjen, även individer av underarten ticaensis har uppmätts till hela 62 cm. Hanen är vanligen större än honan, med gräddvitt på huvud, hals och övre delen av bröstet, medan nedre delen av bröstet och undergumpen är rödbrun. På huvudet syns svarta örontäckare och svart strupe. Ovansidan är grönglansigt svart och stjärten beigefärgad med bred svart spets. Näbben och kasken är rödaktig. Runt ögonen syns vitaktig bar hud, liksom i form av en strupsäck. 

Honan liknar hanen, men huvud och hela undersidan är svart, den bara huden i ansiktet blå och näbben mer färglös. Den liknar waldennäshornsfågeln (Rhabdotorrhinus waldeni), men denna är större med röd näbb, ett ljusare stjärtband centralt på stjärten och hanen har mörkt rödbrunt huvud. Lätena liknar mindoronäshornsfågeln (Penelopides mindorensis), dock möjligen ljusare, i engelsk litteratur återgivet som "wek wek-wek-wek". Ibland hörs även ett snabbt och nasalt "aunk-aunk-aunk", framför allt i flykten.

Utbredning och systematik 
Visayanäshornsfågeln förekommer i Filippinerna och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Penelopides panini panini – förekommer på Panay, Masbate, Guimaras, Negros, Pan de Azucar och Sicogon
 Penelopides panini ticaensis – förekommer på Ticao Island (centrala Filippinerna)

Vissa behandlar luzonnäshornsfågel, mindoronäshornsfågel, samarnäshornsfågel, mindanaonäshornsfågel och visayanäshornsfågel som en och samma art.

Status 
Visayanäshornsfågeln har ett mycket litet och fragmenterat bestånd uppskattat till endast 1200 vuxna individer. Den minskar också kraftigt i antal till följd av skogsavverkningar och hårt jakttryck. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (EN).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på Panay. Visayaöarna är en ögrupp i mellersta Filippinerna som omfattar bland annat öarna Panay, Negros, Cebu och Samar.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Krontoko

Krontoko (Lophoceros alboterminatus) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på savannen i östra och södra Afrika, samt öarna Zanzibar och Pemba. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Ravintoko

Ravintoko<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-24</ref> (Lophoceros bradfieldi'') är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utbredning 
Den förekommer i södra Afrika från nordvästra Zimbabwe till sydvästra Zambia, norra Botswana och södra Angola.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Rupert Dudley Bradfield (1882-1949), en sydafrikansk bonde, naturforskare och samlare av specimen. Han slutade dock att skicka specimen till Austin Roberts som beskrev arten sedan denne uppgav att han avsåg att sluta använda eponymer.

Referenser

Externa länkar

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Dvärgtoko

Dvärgtoko (Lophoceros camurus) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läte 
Dvärgtokon är som namnet avslöjar en liten näshornsfågel. Fjäderdräkten är sotfärgat rödbrun på rygg, bröst och vingar, medan buken är vit och bröstet och huvudet mörkare. Näbben är blodröd, vilket dock kan vara förvånansvärt svårt att se i dunkelt ljus. Lätet är spceciellt, en spöklik serie med tio till 15 darrande visslingar som faller i tonhöjd under fem till sex sekunder. Den avges från enstaka fåglar eller i duett.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer från södra Sierra Leone till Demokratiska republiken Kongo, nordvästra Angola (Cabinda, sydvästra Sydsudan och västra Uganda. Den behandlas vanligen som monotypisk, men vissa urskiljer fåglar i västra Nigeria som pulchrirostris.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Savanntoko

Savanntoko<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-27</ref> (Tockus deckeni) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar. 

 Utbredning och systematik 
Fågeln lever i Etiopien, södra Somalia, Kenya, nordöstra Uganda och Tanzania. Vissa inkluderar turkanatoko (T. jacksoni'') som en underart.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Karl Klaus Freiherr von der Decken (1833-1865), tysk upptäcktsresande i Östafrika och på Madagaskar 1860-1865.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Nordlig rödnäbbstoko

Nordlig rödnäbbstoko (Tockus erythrorhynchus) är en afrikansk fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar med omstridd systematik.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Sierra Leone till Somalia och söderut till Tanzania. Tidigare ingick nordlig rödnäbbstoko i komplexet rödnäbbad toko vars fem taxon kempi, erythrorhynchus, ruahae, rufirostris och damarensis numera givits artstatus numera vanligen givits artstatus. BirdLife International urskiljer dock endast damarensis som egen art, medan tongivande Howard & Moore behåller dem alla i erythrorhynchus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar alla taxon i komplexet utom damarensis.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Kongotoko

Kongotoko (Lophoceros fasciatus) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läte 
Kongotoko är en liten näshornsfågel. Fjäderdräkten är distinkt tvåfärgad, med lysande vitt på buken och kontrasterande svart på huvud, kropp, vingar och stjärt. Näbben är ljusgul med mörk spets. Lätena består av serier med ljusa visslingsar, "heu heu heu heu".

Utbredning och systematik 
Kongotokon förekommer från Nigeria (öster om floden Niger) till Angola, Demokratiska republiken Kongo och Uganda. Västafrikansk toko (T. semifasciatus) inkluderades tidigare i arten, då med svenska namnet palmtoko.

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Tockus, men studier visar att dessa arter kan delas in i två grupper med olika lätestyper och som utgör egna utvecklingslinjer åtskilda för så länge som 45 miljoner år sedan. Den ena gruppen, där gråtokon ingår, lyfts därför numera allmänt ut till ett eget släkte, Lophoceros.

Levnadssätt 
Palmtokon påträffas ofta när den flyger enstaka eller i grupp över trädkronor, i öppningar eller över vägar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Östlig gulnäbbstoko

Östlig gulnäbbstoko (Tockus flavirostris) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Etiopien och Somalia till norra Uganda och nordöstra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Dvärgnäshornsfågel

Dvärgnäshornsfågel (Horizocerus hartlaubi) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läte 
Dvärgnäshornsfågel är som namnet avslöjar en liten näshornsfågel. Den har en unik kombination av mörk fjäderdräkt och ett brett vitt ögonbrynsstreck som sträcker sig bak i nacken. Enda arten i liknande storlek i dess utbredningsområde är den mer rödaktiga dvärgtokon, men dvärgnäshornsfågeln har mindre tydlig gräns mellan det mörka bröstet och vita buken. Vidare är det långa ögonbrynsstrecket unikt. Lätet är ett upprepat "yep yep yep yep", som ibland följs av ett ylande ljud.

Utbredning och systematik 
Svart dvärgnäshornsfågel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Horizocerus hartlaubi hartlaubi – förekommer från Sierra Leone till Demokratiska republiken Kongo (väster om Kongofloden)
 Horizocerus hartlaubi granti – förekommer i Kongobäckenet från Centralafrikanska republiken till Demokratiska republiken Kongo och Uganda

Sedan 2014 behandlar Birdlife International och IUCN granti som den egna arten Horizocerus granti.

Levnadssätt 
Dvärgnäshornsfågeln hittas nedanför trädkronorna i ursprunglig skog, ofta i områden rika på klängväxter.

Status 
IUCN kategoriserar underarterna, eller arterna, var för sig, båda som livskraftiga.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gustav Hartlaub (1814-1900), tysk ornitolog och samlare.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Klipptoko

För Tockus bradfieldi, se ravintoko

Klipptoko (Lophoceros hemprichii'') är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utbredning 
Den förekommer i klippiga törelområden från Etiopien till nordvästra Kenya och Uganda.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Friedrich Wilhelm Hemprich (1796-1825), tysk naturforskare och upptäcktsresande verksam i Egypten och Mellanöstern 1820-1825.

Noter

Externa länkar

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Turkanatoko

Turkanatoko (Tockus jacksoni) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på torr savann i nordöstra Uganda och nordvästra Kenya. Vissa behandlar den som underart till savanntoko (Tockus deckeni).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Frederick John Jackson (1860-1929), engelsk upptäcktsresande, viceguvernör i Brittiska Östafrika 1907-1911 samt guvernör i Uganda 1911-1917.

Referenser

Externa länkar 

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Sydlig gulnäbbstoko

Sydlig gulnäbbstoko (Tockus leucomelas) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende och läte 
Sydlig gulnäbbstoko är en medelstor och mestadels svartvit näshornsfågel med mycket tydligt gul näbb som gett den smeknamnet "flygande banan". Den skiljer sig från liknande östlig gulnäbbstoko på den bara hudens färg runt ögat och på strupen. Lätet är ett ihållande "ko-ko" som övergår i ett crescendo.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på torr savann i södra centrala och södra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tockus leucomelas elegans – sydvästra Angola
 Tockus leucomelas leucomelas – Namibia till västra Moçambique och norra Sydafrika

Levnadssätt 
Sydlig gulnäbbstoko hittas i halvöken, savann och öppna skogsområden. Den ses också nära människan vid lägerplatser. Fågeln uppträder i par och smågrupper, hoppande på marken på jakt efter ryggradslösa djur. När den störs flyger den in i träden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Kunenetoko

Kunenetoko (Tockus monteiri) är en fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar

Utseende och läte 
Kunenetoko är en brun näshornsfågel med vit buk och gulorange näbb. I flykten syns vita yttre stjärtpennor och vita vingfläckar. Arten liknar ravintokon, men skiljer sig på det vita i vingen, mycket mer vitt i stjärten och gult i näbbroten. Lätet består av en serie kluckande toner som ökar i hastighet och ljudstyrka.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på torr savann i södra Angola och norra Namibia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kunenetoko hittas i torr savann. Den ses vanligen enstaka eller i par, ibland i små flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joaquim João Monteiro (1833-1878), en portugisisk gruvingenjör och samlare verksam i Angola 1858-1875. Tidigare kallades den ’’monteirotoko’’ även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Gråtoko

Gråtoko (Lophoceros nasutus) är en huvudsakligen afrikansk fågel i familjen näshornsfåglar inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Gråtokon är en enfärgad gråbrun näshornsfågel med en kroppslängd på 51 centimeter. Den har bleka kanter på vingpennorna och ett långt ögonbrynsstreck som sträcker sig bak i nacken. Hos nominatformen har hanen mörk näbb med en smal, platt kask och en slående vit kil vid näbbasen. Hos den mindre underarten epirhinus avslutas kasken i ett smalt rör. Honan saknar kask, har purpurröd näbbspets och en större gulvit näbbkil. I den bågformade flykten syns vita hörn på den långa gråbruna stjärten.

Läte 
Lätet är ett vasst pi pi pi som accelererar till ett dalande rätt sorgsamt pipande. I flykten hörs ett enkelt men vitt ljudanden piu.

Utbredning och systematik 
Gråtoko delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lophoceros nasutus nasutus – förekommer från Senegal och Gambia till Etiopien, Kenya och Uganda och på Arabiska halvön
 Lophoceros nasutus epirhinus – förekommer i södra Uganda, sydöstra Kenya och norra Sydafrika

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Tockus, men studier visar att dessa arter kan delas in i två grupper med olika lätestyper och som utgör egna utvecklingslinjer åtskilda för så länge som 45 miljoner år sedan. Den ena gruppen, där gråtokon ingår, lyfts därför numera allmänt ut till ett eget släkte, Lophoceros.

Levnadssätt 
Gråtokon påträffas i skogslandskap och gräsmarker med inslag av buskar och träd från havsnivån till 1.700 meters höjd. Den är mestadels trädlevande, men rörlig och tar sig ofta ner till marken för att söka föda. Den lever huvudsakligen av insekter, särskilt trädlevande gräshoppor, bönsyrsor, skalbaggar och skålsköldlöss, men även djur som trädgrodor, kameleonter och ödlor samt frukt.

Häckning 

Arten tillhör en grupp näshornsfåglar som har en dramatisk parningsritual där hanen gungar på sin sittplats, pekar näbben uppåt och sprider ut sina vingar. Den häckar mellan augusti och mars i centrala och södra Afrika, med mer lokala variationer i västra, nordöstra och östra Afrika. Honan lägger två till fyra vita ägg i ett hål i ett träd, som nästan helt cementeras igen med fruktkött, lera och avföring, så att bara en smal öppning finns kvar tillräckligt stor för att hanen ska kunna föra över mat till hona och ungar. När ungarna blir tillräckligt stora bryter sig honan ut, varefter båda könen matar ungarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig och vida spridd.

Namn 
På svenska har fågeln även kallats afrikansk gråtoko.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Bleknäbbad toko

Bleknäbbad toko (Tockus pallidirostris) är en fågel i familjen hornskator inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar.

Utseende 
Bleknäbbad toko är en medelstor näshornsfågel med vit buk och hornfärgad näbb. I den flaxiga flykten syns tydliga vita hörn på stjärten. Könen är lika, förutom att hanen har en större kask på näbben. Arten liknar gråtokon, men har mindre konstrastrik fjäderdräkt och helljus snarare än övervägande mörk näbb.

Utbredning och systematik 
Bleknäbbad toko delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lophoceros pallidirostris pallidirostris – förekommer från Angola till södra Demokratiska republiken Kongo, Zambia, Moçambique och södra Tanzania
 Lophoceros pallidirostris neumanni – förekommer från östra Zambia till Moçambique, Malawi och Tanzania

Släktestillhörighet 
Fågeln placerades tidigare i släktet Tockus, men studier visar att dessa arter kan delas in i två grupper med olika lätestyper och som utgör egna utvecklingslinjer åtskilda för så länge som 45 miljoner år sedan. Den ena gruppen, där gråtokon ingår, lyfts därför numera allmänt ut till ett eget släkte, Lophoceros.

Levnadssätt 
Bleknäbbad toko är en ovanlig fågel som hittas i miomboskogar. Den ses vanligen i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Näshornsfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Savannblåkråka

Savannblåkråka (Coracias abyssinicus) är en huvudsakligen afrikansk fågel i familjen blåkråkor inom ordningen praktfåglar.

Utseende och läten
Savannblåkråkan är en nästan kajstor fågel med en kroppslängd på 28-30 centimeter. Ryggen är varmt brun och resten av kroppen blåaktig. Adulta fåglar har 12 centimeter lång förlängda stjärtfjädrar. Könen är lika medan ungfågeln är en blekare version av den adulta. Lätena är kraxande och skränande.

Utbredning 
Savannblåkråkan förekommer från Senegal och Gambia till Etiopien, Somalia och Kenya samt på Arabiska halvön i Jemen och Saudiarabien. Den är delvis en flyttfågel men dess flyttningsrörelser är dåligt kända. Tillfälligt har den setts i Egypten, Libyen och Mauretanien.

Systematik 
Arten har tidigare delats upp i flera underarter, men behandlas nu allmänt som monotypisk. Den enda studien i geografiska skillnader visar på gradvis ökande längd på de förlängda stjärtfjädrarna, från väster till öster. Arten är troligen nära släkt med lilabröstad blåkråka (C. caudatus) och blåkråka (C. garrulus), förmodligen närmast den förra.

Levnadssätt 
Fågeln är ett vanligt inslag i varmt öppet landskap, även i jordbruksområden och nära människan. Den ses ofta sitta synligt i träd, på stolpar eller ledningar som en jättestor törnskata, spanande efter stora insekter och smågnagare. Den har också setts flyga in i skogsbränder på jakt efter uppskrämda ryggradslösa djur. Fågeln häckar i ett sparsamt fodrat trädhål eller i en byggnad. Där lägger den tre till sex ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanligt förekommande.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Blåkråkor
Fåglar i etiopiska regionen
Indisk blåkråka

Indisk blåkråka (Coracias benghalensis) är en sydasiatisk fågel i familjen blåkråkor inom ordningen praktfåglar.

Utbredning och systematik 
Indisk blåkråka delas numera oftast in i två underarter med följande utbredning:
 Coracias benghalensis benghalensis – förekommer från Arabien till nordöstra Indien och Bangladesh
 Coracias benghalensis indicus – förekommer i centrala och södra Indien samt på Sri Lanka

Den är huvudsakligen en stannfågel men genomför dåligt kända lokala förflyttningar över hela utbredningsområdet. Den har tillfälligtvis påträffats i Bahrain, Qatar, Turkiet och Jemen.

Indokinesisk blåkråka (C. affinis) behandlades tidigare som underart till indisk blåkråka och vissa gör det fortfarande. Den har dock ett något avvikande utseende och trots att den hybridiserar med indisk blåkråka i nordöstra Indien visar genetiska studier att den istället är systerart till sulawesiblåkråkan.

Utseende och levnadssätt 
Indisk blåkråka är en kajstor fågel med en kroppslängd på 33 centimeter. Likt blåkråkan har den turkosfärgade inslag både på huvudet och undersidan, liksom turkosa vintgtäckare och blå framkant på vingen. Indisk blåkråka är dock rödbrun på nacke och nedre delen av bröstet, manteln är grönaktig istället för kanelfärgad och strupe och örontäckare är vitstreckade. I flykten syns ett turkost band över handpennorna och ett mörkblått ändband på stjärten. 

Den liknande arten indokinesisk blåkråka, ibland behandlad som underart till indisk blåkråka, är mörkare med purpurbrun undersida, blåstreckad strupe och mörka hörn på stjärten istället för ändbandet.

Arten ses i jordbruksområden, öppet skogslandskap och trädgårdar.

Status och hot 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga baserat på stora utbredningsområden, stora populationer och det faktum att de ökar i antal.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Blåkråkor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen