kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Troels Dahlerup

Troels Dahlerup, född den 3 december 1925, död den 15 mars 2006, var en dansk historiker, specialiserad på nordisk senmedeltid.

Dahlerup blev cand.mag. med historia som huvudämne och kristendomskunskap som biämne från Köpenhamns universitet 1952 och var därefter i perioden 1953-56 gymnasielärare. Åren 1957-64 var han arkivarie vid Rigsarkivet, varefter han 1964-1968 var amanuens vid Afdeling for Kirkehistorie vid Köpenhamns universitet. 

År 1968 blev han dr.theol. från Köpenhamns universitet med dissertationen Det danske sysselprovsti i middelalderen. Samma år blev han anställd vid Aarhus universitet som professor i nyare tidens historia, en post han stannade på fram till sin pensionering 1992. Därefter behöll han fram till sin död sitt kontor på universitetet.

Han var medlem av Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie sedan 23 april 1970, sedan 1983 av Videnskabernes Selskab och medlem av styrelsen för Den danske historiske Forening 1968-1989.

Bibliografi (i urval) 
"Om de saakaldte Kongstedlund-Bruner" i Danmarks Adels Aarbog (1955) II, s. 101-112
"Slægten Rodsteens oprindelse" i Danmarks Adels Aarbog (1963) II, s. 73-79
"Hardsyssels Provsti i Senmiddelalderen" i Hardsyssels Aarbog LIV (1960), s. 77-141
Studier i senmiddelalderlig dansk Kirkeorganisation, Köpenhamn 1963
Det danske sysselprovsti i middelalderen, 1968 (dissertation) 
"Lavadelens krise i dansk senmiddelalder" i Historisk Tidsskrift 12:e följden, band IV (1969-70), s. 1-43 
"Danmark" i Den nordiske Adel i Senmiddelalderen. Struktur, funktioner og internordiske relationer. Rapporter til det nordiske historikermøde i København 1971 9-12 august, Köpenhamn 1971, s. 45-80
"Om kirkens dom for gæld. Reformationen som retsreform belyst ved gældsjurisdiktionsproblemet" i Kirkehistoriske Samlinger (1980), s. 105-114
"Fæstet i breve og domme" i Fortid og Nutid XXX (1983), s. 280-301 
De fire stænder 1400-1500, band 6 av Gyldendals og Politikkens Danmarkshistorie, 1989 (2:a upplagan 2003)
"Kirke og samfund i dansk senmiddelalder" i Per Ingesman och Jens Villiam Jensen (red.): Danmark i Senmiddelalderen, Aarhus Universitetsforlag: Århus 1994 , s. 282-291
"Omkring en dansk identitetsfølelse i middelalderen" i Per Ingesman och Bjørn Poulsen (red.): Danmark og Europa i Senmiddelalderen, Aarhus Universitetsforlag: Århus 2000 , s. 30-38
"Indledning om senmiddelalderen" i Per Ingesman och Jens Villiam Jensen (red.): Riget, magten og æren. Den danske adel 1350-1660, Aarhus Universitetsforlag: Århus 2001 , s. 17-25

Litteratur 
 Aage Andersen, Per Ingesman och Erik Ulsig (red.): Festskrift til Troels Dahlerup på 60-årsdagen den 3. december 1985, Arusia:Århus 1985

Källor 
 

Födda 1925
Avlidna 2006
Danska professorer i historia
Danska kyrkohistoriker
Personer verksamma vid Aarhus universitet
Ledamöter av Videnskabernes Selskab
Personer i Danmark under 1900-talet
Personer i Danmark under 2000-talet
Män
Solveig Rafnsdóttir

Solveig Rafnsdóttir, född cirka 1470, död 1561/63, var den sista abbedissan i Reynistaðarklaustur på Island. 

Hon var dotter till Islands ålderman Hrafn Brandsson och Margrét Eyjólfsdóttir och syster till prästen Brand Hrafnsson. Hon gick i kloster 1493 och vigdes 1508 till abbedissa. Klostret var rikt under hennes tid och upptecknades år 1525 som ägare til 42 gårdar. Vid reformationen drogs klostret in till kronan och Solveig Rafnsdóttir förlorade sina befogenheter och sin kontroll över klostrets egendomar. Hon och de övriga nunnorna tilläts dock bo kvar i klosterbyggnaden på livstid. Hon anges ha dött mellan 1561 och 1563.

Källor 
 

Födda 1470
Avlidna 1560-talet
Kvinnor
Romersk-katolska abbedissor
Personer på Island under 1500-talet
Þórunn Ormsdóttir

Þórunn Ormsdóttir, född okänt år, död 1431, var abbedissa i Reynistaðarklaustur på Island.

Þórunn Ormsdóttir fungerade som abbedissa sedan den förra abbedissan och många av nunnorna avled i pesten 1402. Hon blev inte officiellt utnämnd, men fungerade dock på denna funktion. Under denna tid utbröt en stor skandal i klostrets historia, då syster Þóra Illugadóttir år 1431 fick barn med prästen Þórður Hróbjartsson, som av biskopen tvingades göra en pilgrimsfärd till Rom som botgöring. Paret fick dock senare ännu ett barn. Þórunn Ormsdóttir tycks ha avlidit senare samma år.

Källor 
 

 
Romersk-katolska abbedissor
Personer på Island under 1400-talet
Födda 1300-talet
Avlidna 1431
Kvinnor
Marifjøra

Marifjøra är en ort i Lusters kommun i Sogn og Fjordane fylke, Norge. Den ligger på sydsidan av Gaupnefjorden (en arm av Lustrafjorden), vid norska riksväg 603, som är en sidoväg från riksväg 55, Sognefjellsveien.

Tidigare var Marifjøra en handels- och marknadsplats, men nu är det först och främst en turistort. I närheten ligger den rikt dekorerade Jorangers kyrka från 1600-talet.

Namnet härstammar från fornnordiskans Mareimsfjara. Den första leden är sammansatt av Mar och heim, av fornnordiskans marr i betydelsen 'häst' eller 'hav', medan den andra leden är densamma som norskans fjære, 'en del av en strand som översvämmas vid högvatten'.

Källor 

Orter i Sogn og Fjordane fylke
Lusters kommun
Marina de Escobar

Marina de Escobar, född 8 februari 1554 i Valladolid, död 9 juni 1633 i Valladolid, var en spansk mystiker. Inom romersk-katolska kyrkan är hon vördnadsvärd.

Marina de Escobar grundade en birgittinorden i något modifierad form i Spanien. Hennes biktfader Luis de la Puente påbörjade på grundval av Marina de Escobars egna uppteckningar en samling av hennes talrika visioner, senare fullbordade av en ordensbroder till Puente.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Personer i Spanien under 1500-talet
Personer i Spanien under 1600-talet
Mystiker inom kristendomen
Romersk-katolska nunnor
Spanska nunnor
Födda 1554
Avlidna 1633
Kvinnor
Karin Svensdotter

Karin Svensdotter var en kvinna som ställdes inför rätta år 1656 för att ha haft samlag med Älvakungen.

År 1656 ställdes Karin Svensdotter, som arbetade som piga, inför rätta vid Västra Härads ting i Sävsjö i Småland. Hon bekände sig ha fött sju barn åt Älvakungen. Hon uppgav bland annat att hon hade färdats med honom in i berget Grönskulle, där de dansat och sjungit med andra. Han beskrivs som en stilig man i gyllene kläder, kallade sig Älvakungen eller Älven, och han hade givit henne smycken och andra gåvor. Hon uppgav sig ha fött deras barn under de anfall hon ofta drabbades av, och som hade bevittnats av andra. Under anfallen hade älvakungen hämtat deras barn och fört bort dem, och efter anfallen hade hon blivit mycket trött. Karins Svensdotters husbonde vittnade om att Karin ofta sökte efter sina barn i skogen. Målet var ovanligt och myndigheterna tvekade länge om hur det skulle hanteras. Göta hovrätt bedömde efter råd från Växjö domkapitel och Linköpings domkapitel att Satan i Älvakungens skepnad hade gjort henne sinnesförvirrad, och man uppmanade församlingen att be för henne. Hennes släktingar försåg henne med ett silverkors som skydd mot onda makter, och efter detta ska samlagen ha upphört.

Det förekom under 1600- och 1700-talen i Sverige att människor ställdes inför rätta efter att ha berättat om sex med naturväsen. Det var dock oftare män som ställdes inför rätta i just dessa fall: ett av andra få fall mot en kvinna var det mot Ragnill Pedersdotter 1620. Dödsdomar var vanliga under sådana mål, men de omvandlades vanligen till mildare straff av högre domstol. I Sveriges lag fanns det inga uttryckliga förbud för detta, men eftersom det rörde sig om samlag med icke-mänskliga varelser föll målen om sex med naturväsen under lagen om tidelag. Enligt kyrkan var dessa väsen skepnader som Djävulen och hans demoner antog för att förföra människor.

Se även
 Peder Jönsson
 Sven Andersson (dräng)

Noter

Källor
 Häll, Mikael: "Näckens dödliga dop: Manliga vattenväsen, död och förbjuden sexualitet i det tidigmoderna Sverige", i  Historisk tidskrift 2011:3, Stockholm (2011)
 Häll, Mikael: "Den övernaturliga älskarinnan - Erotiska naturväsen och äktenskapet i 1600-talets Sverige", i Dygder och laster - Förmoderna perspektiv på tillvaron, Catharina Stenqvist och Marie Lindstedt Cronberg (red), Nordic Academic Press, Lund (2010)
 https://web.archive.org/web/20110927025010/http://www.lu.se/images/lum/LUM6_10/LUM_6_10.pdf
 http://www.archive.org/stream/svenskafolketsun04grimuoft/svenskafolketsun04grimuoft_djvu.txt
 Grimberg, Carl : Svenska folkets underbara öden. 4, 1660-1707 (1959)
 http://www.historisktidskrift.se/fulltext/2011-3/pdf/HT_2011_3_590-620_hall.pdf
 Västra häradsrätts arkiv, Domböcker, SE/VALA/01635/A I/3 (1656-1670), bildid: C0112936_00010

Personer under stormaktstiden
Kvinnor
Födda 1600-talet
Avlidna okänt år
Fosse Way

Fosse Way kallades den romerska här- och handelsväg som knöt samman  Exeter (Isca Dumnoniorum)  och Lincoln (Lindum Colonia) via Ilchester (Lindinis), Bath (Aquae Sulis), Cirencester (Corinium) och Leicester (Ratae Corieltauvorum).

Externa länkar 

 The Fosse Way - A Journey through Roman Britain BBC H2g2
 Chapter VII: The Foss Way  Roman Roads in Britain Thomas Codrington, London, 1903

Källor 

Romerska vägar
High Efficiency Motors

High Efficiency Motors var ett privat brittiskt racingstall som deltog i åtta formel 1-lopp mellan  och .

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Brittiska racingstall 
Privata formel 1-stall
Northern Line

Northern Line (engelska: the Northern line, 'Northern-linjen' eller 'Norra linjen') är en av Londons tunnelbanas äldsta linjer från 1890. Delen mellan Stockwell och Borough öppnade 1890 och är den äldsta delen av djuprörslinjerna i nätverket. Det var den första av tunnelbanans linjer som konstruerades genom borrning djupt under ytan och den första som drevs med elektricitet. Linjen har sin bakgrund i Charing Cross, Euston & Hampstead Railway.

Linjen har färgen svart på tunnelbanekartan. Till största delen är denna linje på en djup nivå under gatunivå. Linjen har flest passagerare av alla Londons tunnelbanelinjer. Linjen är unik eftersom den delar på sig och har två olika turer genom centrala London. Av 52 stationer är 38 under jord. Linjen har Londons sydligaste tunnelbanestation, Morden, men inte den nordligaste. 18 stationer ligger söder om Themsen.

För övrigt så har just Northern Line en rad unika rekord där den station som har de djupaste hisschakten är Hampstead (före detta Heath Street) med sina 55 meter. Medan Chalkfarm, som är en annan station på Edgware-grenen är den grundaste underjordsstationen i hela linjenätet. Linjen har den längsta tunneln (27,8 km) i Londons tunnelbanenät och den längsta tågtunneln helt inom Storbritannien (Kanaltunneln är längre).

En annan unik märkvärdighet är att i Kennington finns en underjordisk rangerbangård som växlar tågen såväl norr som söderut till någon av dess 4 perronger under jord. Följden är att man i praktiken kan "byta tåg" och hela tiden komma tillbaka till samma station (Kennington loop). Det är dock ej tillåtet att åka så, eftersom tågen ofta gör stopp mitt ute i rangertunneln. 

När man åker Northern Line genom centrala London så markeras dessa av 2 helt olika rutter: Antingen "Via Charing Cross" (Via Charing +) eller "By Bank" som visas såväl på stationstavlorna och ombord på tågen. 

Tunnelbanetågen utgörs idag av 1995 Stock tillverkade av GEC Alstom och är formerade i en 6-vagnars uppsättning. Tågen kör automatiskt (ATO Automatic Train Operation), där föraren endast övervakar hur tåget beter sig. Detta innebär snabbare acceleration och snabbare stopp vilket medför högre hastighet och därmed passagerarkapacitet. Tågen är snarlika de tåg som återfinns på Jubilee Line.

En förlängning av linjen till Battersea söder om Themsen öppnade i september 2021 och planer finns på att kanske dela linjen i två någon gång i framtiden. För övrigt pågår en ständig upprustning av spår och perronger på Northern Line.

Stationen Angel
Stationen Angel har en extra bred perrong. Förut fanns det ett spår på varje sida av en mittenperrong. Det ena spåret är ombyggt till bredare perrong. En ny tunnel är numera byggd med det andra spåret och perrongen.

Söder om Themsen finns idag de två återstående stationerna med smal mittperrong, likt den som försvann när Angel byggdes om. Dessa är Clapham North och Clapham Common. Angel har för övrigt de längsta rulltrapporna i Londons tunnelbana med en stighöjd av 27 meter och en längd av 60 meter.

Bildgalleri

Referenser

Noter 

Londons tunnelbanelinjer
Temple Buell

Temple Buell var ett privat amerikanskt racingstall som drevs av racerföraren Temple Buell Jr. Stallet tävlade med Ferrari i sportvagns-VM i slutet av 1950-talet och vann Buenos Aires 1000 km 1957. Temple Buell deltog även i tre formel 1-lopp under  med en Maserati 250F.

Förare som tävlat för stallet inkluderar Joakim Bonnier, Eugenio Castellotti, Phil Hill och Carroll Shelby.

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Amerikanska racingstall 
Privata formel 1-stall
Sportvagnsracingstall
Temple Buell (olika betydelser)

Temple Buell kan syfta på:
 Den amerikanske arkitekten Temple Hoyne Buell.
 Den amerikanske racerföraren Temple Buell Jr.
 Det amerikanska racingstallet Temple Buell.
Scuderia Sant'Ambroeus

Scuderia Sant'Ambroeus var ett privat italienskt racingstall.

FISA  
Tillsammans med andra privatstall som Scuderia Settecolli och Scuderia Serenissima bildade Scuderia Sant'Ambroeus samarbetsorganet Federazione Italiana Scuderie Automobilistiche (FISA). FISA lånade och drev en Ferrari 156 F1 från Scuderia Ferrari under säsongen  med avsikt att hjälpa fram unga lovande förare. Scuderia Sant'Ambroeus Giancarlo Baghetti tog väl vara på chansen och vann sitt debutlopp i .

F1-säsonger

Etta i F1-lopp

Noter

Källor

Externa länkar
 8w/forix.com 

Italienska racingstall 
Privata formel 1-stall
Scuderia Achille Varzi

Scuderia Achille Varzi var ett privat italienskt racingstall som startades av racerföraren Achille Varzi efter andra världskriget. Stallet drevs vidare även efter Varzis död  och deltog i tre formel 1-lopp säsongen .

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Italienska racingstall 
Privata formel 1-stall
Scheffel

Scheffel är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Johan Henrik Scheffel
 Joseph Victor von Scheffel
 Martin Scheffel

Tyska efternamn
Militära grader i Österrike-Ungern

Militära grader i Österrike-Ungern visar militära grader och gradbeteckningar i Österrike-Ungerns krigsmakt, die Bewaffnete Macht, som bestod av dubbelmonarkins armé, k.u.k. Armee, och flotta, k.u.k. Kriegsmarine, samt den österrikiska riksdelens armé, k.k. Landwehr, och den ungerska riksdelens armé, Magyar Királyi Honvédség (k.u. Landwehr), under första världskriget.

Armén och lantvärnen
Gradbeteckningarna bars på uniformskragen. De militära gradernas benämningar var beroende av truppslag. A = Artilleri; Aud = Auditör; E = Reservofficersaspirant; G = Gebirgsjäger; H = Hovslagare; I = Infanteri; Ing = Ingenjörstrupper; J = Jägare; K = Kavalleri; L = Fältläkarkåren; LI = Landstormsingenjörskåren; M = Kulspruteförband; O = Officersaspirant; R = Kassatjänst; S = spel; Sj = Sjukvårdstjänst; T = Tyghantverkare; Tr = Träng. Utan bokstav = armén i allmänhet. Inom parentes anges benämningarna på ungerska.

Manskap

Underofficerare

Officerare

Truppslagstecken
Vissa befattningar, förband och truppslag bar truppslagstecken på kragen.

Marinen
Inom parentes anges benämningarna på ungerska.

Sjömän
Gradbeteckningarna bars på sjömanskragen. Endast gradbenämningarna för däcksavdelningen anges.

Underofficerare
Gradbeteckningarna bars på underärmarna. Samtliga gradbenämningar anges för högsta underofficersgraden. För övriga grader anges endast gradbenämningarna för däcksavdelningen.

Officerare
Gradbeteckningarna bars på underärmarna.

Civilmilitära tjänstemän

Musikdirektörer

Arméns ekonomiska förvaltning

Militärgeografiska institutet

Militär själavårdspersonal
Under första världskriget förde den österrikiska arméns och lantvärnens själavårdspersonal följande ämbetstitlar.

Källa:

Ordningsmakten
I Österrike-Ungern fanns det sedan 1859 en militärt organiserad poliskår med ansvar för allmän ordning och säkerhet på landsbygden, k.k. Gendarmerie; 1879 bildades gendarmeriet för Bosnien och Hercegovina, k.u.k. Gendarmeriekorps für Bosnien und die Herzegowina; 1881 inrättades det ungerska gendarmeriet, k.u. Gendarmerie (Magyar Királyi Csendőrség).

Österrikiska gendarmeriet

Polisvaktkårerna

Militärt organiserade poliskårer (Militärpolizeiwachkorps) underställda armén och lantvärnet hade ursprungligen funnits i alla de större städerna. Med tiden kom de dock att ersättas av civila poliskårer. 1914 fanns de kvar bara i Lemberg (Lviv), Krakau (Kraków) och Przemyśl. Det fanns också en militärt organiserad vaktkår för civildomstolarna i Wien (Militärwachkorps für die Zivilgerichte in Wien).

Referenser

Österrike-Ungerns militär
Österrike-Ungern
Gallerier
Salviati

Salviati är ett italienskt efternamn, som burits av bland andra:

 Antonio Salviati (1816–1890), italiensk konstnär och industriman
 Antonio Maria Salviati (1537–1602), italiensk kardinal
 Bernardo Salviati (1508–1568), italiensk kardinal
 Filippo Salviati (1582–1614), italiensk vetenskapsman
 Francesco Salviati (1510–1563), italiensk konstnär
 Gabriele Salviati (1910–1987), italiensk friidrottare
 Giovanni Salviati (1490–1553), italiensk kardinal
 Giuseppe Salviati (1520–1575), italiensk konstnär 
 Gregorio Antonio Maria Salviati (1727–1794), italiensk kardinal
 Leonardo Salviati (1540–1589), italiensk humanist
 Maria Salviati (1499–1543), italiensk adelsdam 

Italienska efternamn
Adiemus

Adiemus är ett musikprojekt av den walesiske kompositören Karl Jenkins. Han har utgivit fem studioalbum under namnet Adiemus. Albumen innehåller harmonierad vokalmusik mot en bakgrund av orkestermusik.

Diskografi 
Adiemus: Songs of Sanctuary (1995)
Adiemus II: Cantata Mundi (1997)
Adiemus III: Dances of Time (1998)
Adiemus IV: The Eternal Knot (2001)
Adiemus V: Vocalise (2003)

New Age-musik
Gaupnefjorden

Gaupnefjorden är en arm av Lustrafjorden i Lusters kommun i Sogn og Fjordane fylke i Norge. Den sträcker sig fyra kilometer in i landet i nordvästlig riktning, in mot Jostedalselvas utlopp. Längst in i fjorden ligger orten Gaupne.

I fjorden fiskas skarpsill.

Källor 

Norges fjordar
Lusters kommun
Good enough

Good enough - bli fri från din perfektionism är en självhjälpsbok av den svenska författaren Elizabeth Gummesson. Boken utgavs 2009 av Forum. Good enough utgavs hösten 2011 i Norge. Elizabeth Gummesson har också skrivit Svartsjukeakuten och Tala är guld.

Källor

Svenskspråkig facklitteratur
Facklitteratur 2009
Lustrafjorden

Lustrafjorden eller Lusterfjorden är en fjord i Lusters kommun i Sogn og Fjordane fylke i Norge.

Lustrafjorden är Sognefjordens innersta, norrgående arm, och är 43 km lång. Den yttre delen, som är drygt två kilometer bred, går rakt norrut, men innanför Urnes viker den av mot nordost. Den östra stranden är den brantare, och har högre berg; på västra stranden finns öppna landskap med goda förutsättningar för jordbruk och bosättning, exempelvis Solvorn, Marifjøra, Gaupne (vid Gaupnefjorden, en kort fjordarm åt nordväst), och Dale (Fortun kirkested). Den inre delen av fjorden är smalare; innanför Dale är den omkring en kilometer bred.

Längs fjorden odlas frukt och bär. Norska riksväg 55 mellan Vadheim och Lom går längs den västra stranden. Sognefjordens största längd, 205 kilometer, är mätt längs Lustrafjorden (Ytre Sula-Skjolden). Ån Fortunsvassdraget mynnar ut längst in i Lustrafjorden.

Källor

Externa länkar 

Den norske Turistforening: Langs Lustrafjorden til Nyre

Norges fjordar
Lusters kommun
Svartsjukeakuten

Svartsjukeakuten - lär dig hantera din (och andras) svartsjuka i alla situationer är Elizabeth Gummessons andra bok. Den utgavs av Forum 2010. Elizabeth Gummesson har även skrivit Good enough och Tala är guld.

Källor

Facklitteratur 2010
Svenskspråkig facklitteratur
Tala är guld

Tala är guld är en kommunikationsbok av Elizabeth Gummesson. Boken utgavs av Forum 2011. Elizabeth Gummesson har också skrivit Good enough och Svartsjukeakuten.

Källor

Facklitteratur 2011
Svenskspråkig facklitteratur
Lübke

Lübke är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Heinrich Lübke
 Wilhelm Lübke

Tyska efternamn
Gaupne

Gaupne är en tätort i Norge, centralort i Lusters kommun, Sogn og Fjordane fylke.

Viktiga näringar i Gaupne är verkstadsindustri, konfektions- och cementindustri samt grafisk industri. Här ligger Statkrafts huvudadministration för region Midt-Norge. Strax ovanför tätorten ligger Leirdøla kraftverk (110 MW).

Gaupne socken tillhör Jostedal prestegjeld och omfattar området kring Gaupnefjordens botten och nedre delen av Jostedalen. Gaupnes gamla kyrka är en långkyrka i trä från 1640-talet, med renässansinteriör och en portal från en äldre stavkyrka. Kyrkan ägs av Fortidsminneforeningen.

Namnet Gaupne kommer av fornnordiskans gaupn, som betyder 'handflata' eller 'näve'. Det har samband med dess läge mellan höga fjäll.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

Luster kommuns webbplats

Orter i Sogn og Fjordane fylke
Lusters kommun
European Open 1989

European Open 1989 (ICI European Open) var en rankingturnering i snooker som spelades mellan 30 januari och 11 februari 1989 i Casino de Deauville i Deauville, Frankrike. John Parrott vann turneringen efter att ha slagit Terry Griffiths i finalen med 9-8. Det var den första av Parrotts många turneringssegrar utanför Storbritannien, sex av hans nio rankingtitlar har vunnits utomlands, vilket är anmärkningsvärt med tanke på att en överväldigande majoritet av rankingturneringarna spelades i Storbritannien under Parrotts karriär.

Detta var första gången en rankingturnering spelades i Europa utanför Storbritannien. Till skillnad från kommande turneringar utanför Storbritannien spelades alla matcher från 32-delsfinalerna i den europeiska arenan, hela 64 spelare fick alltså åka till Frankrike. Flera spelare var av olika orsaker inte tilltalade av att åka dit, och lämnade därför walk over i första omgången, däribland världsettan Steve Davis.

Resultat

Huvudturnering
I huvudturneringen deltog 64 spelare. Nedan redovisas resultaten från och med omgång 2. I första omgången slogs bland andra Tony Drago, Tony Knowles och Neal Foulds ut. Dessutom lämnade ett antal spelare walk-over i första omgången, däribland världsettan Steve Davis, John Spencer och Dean Reynolds.

Källor

Referenser

Externa länkar
Snooker Scene

1989 i Frankrike
Snookersäsongen 1988/1989
1989