kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
La Fémis

La Fémis (formellt École Nationale Supérieure des Métiers de l'Image et du Son, "Nationella högskolan för bild- och ljudyrken") är den ledande filmskolan i Frankrike och ligger i Paris. Namnet kommer från förkortningen FEMIS, av Fondation Européenne pour les Métiers de l’Image et du Son, "Europeiska stiftelsen för bild- och ljudyrken".

La Fémis grundades 1943 av Marcel L'Herbier under namnet Institut des Hautes Etudes Cinématographiques (IDHEC, "Institutet för högre filmstudier") och var den främsta franska filmskolan. 1985 omstrukturerades IDEHC på kulturminister Jack Langs initiativ vilket 1986 resulterade i La Fémis.

Elever (i urval) 
 Marina de Van
 Louis Malle
 François Ozon
 Céline Sciamma
 Claire Denis 
 Christophe Gans
 Patrice Leconte
 Alain Resnais
 Volker Schlöndorff
 Jean-Jacques Annaud

Referenser

Externa länkar 
 La Fémis webbplats 

Universitet och högskolor i Frankrike
Filmutbildning
Utbildningsinstitutioner bildade 1943
Vladimir Antonov

Vladimir Antonov (ryska: Владимир Антонов) kan avse:
Vladimir Antonov-Ovsejenko (1883-1939) – sovjetisk partifunktionär och åklagare
Vladimir Semjonovitj Antonov (1909-1993) – sovjetisk generalmajor
Vladimir Antonov (född 1946) – rysk biolog, spiritualist och hälsodebattör
Vladimir Antonov (affärsman) (född 1975) – rysk bankir, chef för Convers Group och huvudägare i litauiska Snoras
Telemax

Telemax är ett telekommunikationstorn i Hannover.

Tornet byggdes mellan 1989 och 1992 med en huvudhöjd av 200 meter med mastarrangemang ovanpå på ytterligare 60 meter som ger en totalhöjd på 277,2 meter. 

Konstruktörer är Dissing+Weitling som ritade detta fyrkantiga torn, vars stomme är 10,4 x 10,4 meter. På ungefär halva tornets höjd vid ca 125 meters höjd i en asymmetrisk position hänger en stor fyrkantig kub som mäter 20 x 20 x 20 meter.

Externa länkar

Torn i Tyskland
Byggnader och anläggningar i Hannover
Nordhordlandsbrua

Nordhordlandsbrua är en bro i Vestland fylke på Vestlandet i Norge som förbinder Flatøy i Melands kommun med fastlandet vid Hordvik i Bergens kommun. Bron är en del av Europaväg 39 som förbinder Trondheim med Ålborg i Danmark.

Nordhordlandsbrua är en kombinerad snedkabel- och pontonbro. Den färdigställdes 1992 och ökade därmed markant möjligheterna till vägtransporter till och från Bergen. Brons totala längd är 1614 meter varav den flytande delen utgör 1245 meter. Hängbrodelens längd är 368 meter och den segelfria höjden är max 32 meter. Under pontonbrodelen är segelhöjden 5 meter. Fjorden är ungefär 500 m djup varför konstruktionslösningen med en flytande del är fördelaktig ur både kostnads och miljösynpunkt. Tidvattnets inverkan har man löst med teknologi som erfarits på oljeborrplattformar.

Externa länkar

Broar i Norge
Broar invigda 1992
Snedkabelbroar
Bergens kommun
Melands kommun
Transport i Vestland fylke
1992 i Norge
Birger Qvarnström

Ej att förväxla med författaren i parapsykologiska ämnen med samma namn, född 1897.
Birger Artur Emil Qvarnström, född 6 april 1924 i Stockholm, död 6 december 2012 i Partille församling, Västra Götalands län, var en svensk ingenjör.

Qvarnström, som var son till köpman Artur Birger Qvarnström, Stockholm (född 1898.01.19 i Gävle) och Margaretha Thorgren, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1948, var anställd på flygtekniska institutionen där 1948–1950, AB Bofors 1950–1958, studerade i USA 1959, anställd på Svenska träforskningsinstitutet i Stockholm 1960–1962 och professor i reglerteknik vid Chalmers tekniska högskola från 1962.

Källor 
 
Qvarnström, Birger Artur Emil på svenskagravar.se

Svenska professorer i reglerteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1924
Avlidna 2012
Män
Ingenjörer från Stockholm
Lisa Robin Kelly

Lisa Robin Kelly, född 5 mars 1970 i Southington, Connecticut, död den 14 augusti 2013 i Altadena, Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska. Hon är mest känd för sin roll som Laurie Foreman i komediserien That '70s Show. Hon var aktiv år 1992-2005.

Rättsliga problem
I augusti 2010 greps Kelly i North Carolina misstänkt för drograttfylleri; i november 2010 erkände hon sig skyldig, dömdes till böter och tolv månaders skyddstillsyn. Den 31 mars 2012 blev Kelly anhållen för att ha misshandlat sin make, men släpptes mot borgen på 50 000 dollar. Hon hävdade senare att hon var den som hade blivit misshandlad och förnekade makens påståenden. I november 2012 hamnade Kelly åter igen i problem då polisen grep henne och hennes 61-årige make Robert Joseph Gilliam efter larm om bråk och oväsen i deras hem. Båda åtalades för misshandel och fick skyddstillsyn. I juli 2013 ansökte hon om skilsmässa från maken Robert Gilliam vilket ledde till ännu ett återfall.

Död
Den 12 augusti 2013 togs Lisa Robin Kelly till rehabiliteringskliniken Pax House i Altadena, Kalifornien av sin fästman. På kvällen den 14 augusti avled Kelly i sviterna av ett hjärtstillestånd.

Källor

Externa länkar

Tv.com

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Connecticut
Personer från Southington
Födda 1970
Kvinnor
Avlidna 2013
Alumner från DePaul University
Snoras

Snoras var en av Litauens största banker, och befinner sig sedan 25 november 2011 i ett konkursförfarande.

Banken har tio provinskontor, 250 kassaställen och 330 sedelautomater över hela Litauen, filialer i Estland, Lettland samt representationskontor i Belgien, Tjeckien, Ukraina och Vitryssland.

Snoras grundades 1992 som Šiauliai provinsbank (Šiaulių regioninis bankas) men lade 1993 "Snoras" till namnet och heter sedan 1995 enbart Snoras. Den var ursprungligen en affärsbank, men fick 1996 även tillstånd att öppna sparkonton. Tio år senare hade den 790.000 kunder. Banken ägs sedan 2007 till 68 % av ryska Konversbank som tillhör Vladimir Antonov och 25 % av bankdirektören Raimondas Baranauskas. Återstående aktier handlas på Vilniusbörsen. En viktig affärskund är Lukoil Baltikum.

I november 2011 upptäckte Litauens centralbank oegentligheter i Snoras, då påstådda säkerheter i utländska finansinstitutioner visade sig saknas. Detta ledde till att huvudägaren Vladimir Antonov efterlystes för bedrägeri, och greps i London. 25 november 2011 lät centralbanken Snoras gå i konkurs.

Källor
Lithania, artikel i brittiska tidskriften The Banker, 4 december 2006.
Historik på bankens egen webbplats.

Externa länkar
Snoras, bankens webbplats, engelskspråkig version.

Banker bildade 1992
Litauiska banker
Företag listade på Vilniusbörsen
Magelungsdiket

Magelungsdiket är ett vattendrag som avvattnar delar av stadsdelarna Rågsved och Högdalen i södra Stockholms kommun. Dikets naturliga avrinningsområde har reducerats kraftigt genom utbyggnad av dagvattensystemet i Älvsjö som leds i tunnlar till Mälaren. Förorenat dagvatten från närbelägna Snösätra industriområde når sjön Magelungen via diket. Magelungsdiket är en sista rest av Magelungsån som ännu på 1920-talet förband Magelungen med den numera försvunna Brännkyrkasjön.

Externa länkar
Samrådsredogörelse Fagersjöviken Stockholm vatten

Tyresåns avrinningsområde
Eldhastighet

Eldhastighet är en vapenterm som syftar på antalet avfyrade skott per tidsenhet för automateldvapen. Normalt används minuter som tidsenhet: skott per minut, skott/minut, sk/min. 

Beroende på vapnets slaglängd, laddningsvikt och sprängstyrka finns det en avvägning mellan hög eldhastighet, räckvidd och precision. En lösning på detta är gatlingkulsprutan där flera pipor roterar runt en gemensam axel för en extremt hög eldhastighet. En hög eldhastighet i konventionella vapen riskerar överhettning i metallgodset och pipa som kan innebära nackdelar vad gäller precision och tillförlitlighet. En vanlig automatkarbin som exempelvis en AK-47 har en eldhastighet om cirka 600 skott/minut. Sveriges kulsprutepistol m/45 har en liknande eldhastighet på 550–600 skott/minut.

Eldvapen
Storjuktan

Storjuktan, sydsamiska Stuora Sjukta, är en sjö i Sorsele kommun i Lappland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Juktån.

Storjuktan är reglerad för vattenkraftsändamål med en vattenyta som varierar mellan 398 och 412 meter över havet.

Bebyggelse
Det första nybygget vid Storjuktan var Jukta, även kallat Storjukta eller Juktå. Det insynades 1789 vid den nedre delen av sjön av Anders Nilsson från Öravan.

År 1830 insynades Åbacka vid sjöns översta del av samen Olof Nilsson. Juktnäs tillkom 1851 och Sandvik 1853. 
Hemnäs togs upp 1882 av Olof Andersson från Jukta.

Storjuktans reglering
I december 1961 fick Vattenfall tillstånd att reglera Storjuktan. Arbetena hade dock påbörjats redan i mars 1960. I slutet av 1961 påbörjades uppdämningen, varigenom Storjuktan och Fjosoken förenades till en enda sjö med en längd av sex mil. Ovanför Åbacka fick en ny bro byggas över Juktån. Magasinets regleringshöjd blev 14 meter och volymen 575 miljoner kubikmeter.

Byarna Juktå, Juktnäs och Åbacka dränktes till största delen, och 34 familjer flyttade från området. Som ersättning planerade Vattenfall att iordningställa sexton jordbruksfastigheter på Galgatmyran vid Rankbäcken i Sorsele, dit familjerna erbjöds flytta. Endast tre av dessa fastigheter kom dock till stånd; de flesta drabbade föredrog att själva ordna sig nya hem med hjälp av den ersättningssumma de fått av Vattenfall.

Vattnet från den reglerade Storjuktan utnyttjades ursprungligen i ett pumpkraftverk i Juktans kraftstation, som producerade elkraft när behovet var som störst. Från Storjuktan pumpades vattnet upp till Blaiksjön drygt 200 meter högre upp. Efter att ha passerat turbinerna leddes vattnet antingen över till Storuman i Umeälven eller tillbaka till Storjuktan. Sedan elmarknaden avreglerats var detta inte längre lönsamt och Juktan byggdes om till ett vanligt kraftverk. En ny tilloppstub sprängdes från Storjuktan, varigenom vattnet rinner till turbinen och därifrån ut i Storuman. Den nya anläggningen stod klar 1996. Pumpfunktionerna kan dock tas i bruk igen ifall läget på elmarknaden skulle ändras. Juktans nuvarande normala årsproduktion är 90 GWh.

Delavrinningsområde 
Storjuktan ingår i delavrinningsområde (725682-156015) som SMHI kallar för Utloppet av Storjuktan. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 85 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Juktån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (65 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
Lista över insjöar i Sorsele kommun
Blaikengruvan

Källor

Externa länkar 

Insjöar i Umeälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Sorsele kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Åbacka

Åbacka är en by vid Storjuktan i Sorsele kommun. Det första nybygget insynades 27 januari 1830 av samen Olof Nilsson.

Noter

Litteratur

Externa länkar
Åbackas webbplats

Orter i Sorsele kommun
Vitryssland i olympiska vinterspelen 2010

Vitryssland deltog med 49 aktiva under de olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver, Kanada.

Medaljer

Uttagna till OS-truppen

Källor 

 Belarus athletes

2010 i Vitryssland
2010
Nationer i olympiska vinterspelen 2010
Korsväg (musikalbum)

Korsväg heter Nordmans album som släpptes onsdagen den 20 januari 2010.

Låtlista
 Mitt i en korsväg
 Klar som en stjärna
 När en man fått nog
 Månen är så stor i natt
 När den ena vill gå och den andra ser på
 Om gud var jag
 Nu vill jag väcka alla
 Var inte rädd!
 En gång älskade han livet
 Våga säga nej
 Herr Olof och havsfrun
 Till himmelen

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Album av Nordman
Musikalbum 2010
Överst-Juktan

Överst-Juktan eller Överstjuktan är en sjö i Sorsele kommun i Lappland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Överst-Juktan ligger i  Natura 2000-område och skyddas av habitat- och fågeldirektivet. Sjön avvattnas av vattendraget Juktån.

Delavrinningsområde 
Överst-Juktan ingår i delavrinningsområde (728965-152085) som SMHI kallar för Utloppet av Överstjuktan. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 26 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Juktån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (63 procent) och kalfjäll (17 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Bebyggelse 
Det första nybygget vid Överst-Juktan var Åkernäs, som insynades 1848 av samen Lars Mårtensson. Tillsammans med Viktoriakyrkan utgör Åkernäs riksintresse för kulturmiljövård. I övrigt är bebyggelsen vid Överst-Juktan sparsam, men utgörs bland annat av Skirknäs, Holmvik, Ájvák och Slätvik. Endast Åkernäs och Skirknäs har vägförbindelse.

Fiske 
Överst-Juktan är näst efter Virisen den största oreglerade rödingsjön i Västerbottens län. Även öring fångas.

Se även 
 Lista över insjöar i Sorsele kommun

Källor

Litteratur

Externa länkar 
 
 
 
Vindelfjällens naturreservat
Övre Juktådalens intresseförening

Insjöar i Umeälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Sorsele kommun
Riksintressen för kulturmiljövården i Västerbottens län
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Teosto

Teosto är en finländsk upphovsrättsorganisation för kompositörer, textförfattare, arrangörer och förläggare för musik. Organisationen uppger sig företräda 20 000 finländska upphovsmän och förlag. Organisationen har rätt att å upphovsmännens vägnar avtala om användande av verk, också för upphovsmän i branschen som inte är medlemmar.

Teosto grundades 1928. Dess ställning bygger numera på upphovsrättslagen och bestämmelserna om avtalslicens. Organisationen hade 676 medlemmar år 2008, varav 41 musikförläggare. Inkomsterna består förutom royaltyn av ”kassettavgiften”, den särskilda avgift som betalas av handeln vid försäljning av tomma lagringsmedia som till exempel CD för att upphovsrättsinnehavare skall få ersättning också för kopiering för enskilt bruk. Efter att organisationens omkostnader dragits av utbetalas ersättningarna till medlemmar, kunder och enligt skilt krav från annan rättsinnehavare.

Genom arrangemanget med avtalslicens behöver man inte få tag på alla rättsinnehavare för att kunna uppföra ett verk och de enskilda rättsinnehavarna slipper att sköta byråkratin kring ersättningarna. Å andra sidan har organisationen fått kritik för hur den använder sin monopolställning.

Se även
Upphovsrätt i Finland

Källhänvisningar

Externa länkar
Teostos webbplats

Musikorganisationer i Finland
Förvaltningsorganisationer för upphovsrätt
Gustave Aimard

Gustave Aimard, född 13 september 1818, död 20 juni 1883, var en fransk författare.

Biografi
Aimard levde i nära tio år bland indianstammar i Nordamerika, dit han kommit som skeppspojke; han företog senare vandringar genom Spanien, Turkiet och över Kaukasus och dog i sinnessjukdom.
Hans äventyrsromaner i Coopers stil blev på sin tid omtyckt ungdomsläsning, också i Sverige, där särskilt på 1880- och 1890-talet många av dem översattes.

Böcker på svenska
 Det stora fribytarbandet eller tigerjägaren: berättelse från indiska öknen (översättning Adolf von Baumgarten, Huldberg, 1863)
 De fredlöse i Missouri (Les outlaws du Missouri) (okänd översättare, Härnösand: Johansson, 1875)
 Mexikanska nätter (översättning Mathilda Langlet, Skoglund, 1878)
 Äfventyr i Canada (okänd översättare, Skoglund, 1879)
 Äfventyr i vildmarken eller Trappers i Arkansas: romantiska skildringar från gräsöknarne i Nordamerika (Les trappeurs de l'Arkensas) (anonym översättning?, Bokförlagsbyrån, 1886)
 Skogsströfvarne (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1887)
 Friskyttarne (Les franc-tireurs) (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1887)
 Vildmarkens lejon (översättning G-g, Adolf Johnson, 1888)
 Trohjerta eller Ödemarkens son (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1889)
 Stenhjerta (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1891)
 Tigerkatten (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1892)
 Indianhöfdingen (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1893)
 Savannernas drottning (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1893)
 Svarta korpen eller Nybyggarne vid indiangränsen (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1894)
 De fredlöse i Missouri (Les outlaws du Missouri'') (översättning H.O.P., Beijer, 1896)
 Röda bufflarne (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1898)
 Tigerdödaren (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1899)
 Smugglarekaptenen: berättelse från Chile (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1900)
 Det stora indianupproret (översättning Johannes Granlund, Adolf Johnson, 1913)
 Svarta älgen (okänd översättare, 1917)
 På jakt efter prärierövare (bearbetning från franskan av E. G., Holmquist, 1919)
 Bland indianer och trappers (bearbetning från franskan av E. G., Holmquist, 1919)
 Aroukanernas hövding (bearbetning från franskan av Ella Svanberg, Holmquist, 1919)
 Mestisens hämnd (okänd översättare, Holmquist, 1920)
 Vildmarkens lejon och andra berättelser (2. omarb. uppl.) (okänd översättare, Ad. Johnson, 1921)
 Tigerdödaren (översättning A. Berg (dvs. Adil Bergström), Holmquist, 1921)
 Vita bufflarna (översättning O. S-n, B. Wahlström, 1922)
 Pärlfiskaren (bearbetning från franskan av O. S-n, B. Wahlström, 1923)

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1818
Franska författare under 1800-talet
Avlidna 1883
Män
Parallell bearbetning

Parallell bearbetning är förmågan hos en enhet att utföra flera aktiviteter (operationer) eller uppgifter samtidigt. Begreppet används i sammanhang av både människans uppfattningsförmåga och maskinbearbetning.

Parallell bearbetning med den mänskliga hjärnan 
 
Parallell bearbetning är förmågan hos hjärnan att samtidigt bearbeta inkommande stimuli.  Detta blir viktigast inom synen, med dess många parallella intryck.

Parallell bearbetning i datorer 

En dator kan använda mer än en CPU eller processorkärna att genomföra ett program eller flera beräkningar trådar.  Parallell bearbetning gör så att program körs snabbare eftersom det finns fler motorer (processorer eller kärnor) som kör det.  I praktiken är det ofta svårt att dela upp ett program på ett sådant sätt att separata processorer eller kärnor kan utföra olika delar utan att störa varandra.  

Med datorer med en enda CPU (enkärnig dator) är det möjligt att bedriva parallell bearbetning genom att ansluta datorer i ett datornätverk. Det kräver dock att man använder en sofistikerad mjukvara kallad distribuerad programvara.

Observera att parallell bearbetning skiljer sig från multikörning, där en CPU ger illusionen av att samtidigt utföra instruktioner från flera olika program genom att snabbt växla mellan dem.

Referenser

Datorhårdvara
Henry Ainley

Henry Hinchliffe Ainley, född 21 augusti 1879 och död 31 oktober 1945, var en engelsk skådespelare.

Biografi
Ainley, som från 1900 varit anställd vid olika teatrar i London, ansågs av Gunnar Klintberg som en av Englands högst siktande och finast stämda skådespelare. Bland hans roller märks Orestes i Elektra, och Hippolytos (Euripides), Leontes i En vintersaga, Prospero i Stormen, Marcus Antonius i Julius Cæsar, Shylock i Köpmannen i Venedig, Faust, Nils Lykke i Fru Inger till Östråt och Oliver Cromwell (Drinkwater).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1879
Brittiska skådespelare
Avlidna 1945
Män
Afrikanska mästerskapet i fotboll 1959

Afrikanska mästerskapet i fotboll 1959 spelades i Egypten, som då ingick i Förenade Arabrepubliken. Tre lag deltog: Förenade Arabrepubliken (med spelare enbart från Egypten), Sudan och Etiopien. Med bara tre lag spelades turneringen i serieformat, där hemmanationen Förenade arabrepubliken till slut stod som segrare.

Turneringen blev också ihågkommen för de tre tränarna från Östeuropa: Tjeckoslovakerna Starosta och Hada, som tränade Etiopien respektive Sudan, samt ungraren Pal Titkos som ledde Förenade arabrepubliken.

Matcher

Skytteligan 
3 mål
  Mahmoud El-Gohary

2 mål
  Essam Baheeg

1 goal
  Mimi El-Sherbini
  Drissa
  Manzul

Källor

Externa länkar 
 RSSSF

1959 i Egypten
1959
Internationella fotbollstävlingar i Egypten
Fotbollsåret 1959
Afrikanska mästerskapet i fotboll 1962

Afrikanska mästerskapet i fotboll 1962 spelades i Etiopien. Nio lag deltog, bland annat regerande mästarna Egypten från 1957, vilket betydde att man för första gången tvingades tillämpa ett kvalspel. I huvudturneringen deltog fyra lag. Titelförsvararna Förenade Arabrepubliken, och hemmalaget Etiopien, vilka var direktkvalificerade. Etiopien vann turneringen för första gången, i en final som gick till förlängning.

Kvalspel

Första omgången

Andra omgången

Huvudturneringen

Slutspelsträd

Semifinaler

Match om tredje pris

Final

Skytteligan 
  Badawy Abdel Fatah (3 mål)
  Mengistu Worku (3 mål)

Källor

Externa länkar 
 RSSSF
 Soccerbot

1962 i Etiopien
1962
Fotboll i Etiopien
Fotbollsåret 1962
Bombus armeniacus

Bombus armeniacus (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Östeuropa och Väst- till Centralasien.

Utseende 
Arten har ett avlångt, svarthårigt huvud. Även området mellan vingfästena på mellankroppen är svarthårigt, liksom bakkroppsspetsen och benen. Resten av kroppen är täckt av ljusgul päls.

Ekologi 
Bombus armeniacus flyger från slutet av maj till slutet av september. Arten förekommer gärna i öppna landskap som det östeuropeiska och asiatiska stäppområdet, men kan även påträffas i barrskog. Boet, som normalt är underjordiskt, omfattar mellan 60 och 120 individer.

Arten är polylektisk, den besöker växter från flera olika familjer, som kransblommiga växter, korgblommiga växter (däribland tistlar, strävbladiga växter (däribland snokörtssläktet) och ärtväxter.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från östra Österrike via Östeuropa (Litauen, Ukraina, Ryssland), Turkiet till Väst- och Centralasien (Kaukasien, Kazakstan).

Status 
Arten minskar, och är rödlistad i Ryssland där minskningen är påtaglig. Främsta skälet är upplöjning av stäppområdena. Den ökade användningen av biocider är också en orsak.

Externa länkar 
 (Utbredningskarta)

Källor 

Humlor
Bombus
Max Emanuel Ainmiller

Max Emanuel Ainmiller, född 14 februari 1807, död 9 december 1870, var en tysk målare.

Ainmiller var verksam i München, dels som arkitekturmålare, dels och framför allt som glasmålare. Han upprättade en anstallt för glasmålare, där han med anslutning till den medeltida konsten, men med förbättrade metoder, utförde praktfulla fönster, till exempel till domen i Köln och Sankt Pauls-katedralen i London.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 

Tyska glasmålare
Arkitekturmålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från München
Födda 1807
Avlidna 1870
Män