kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John Nolan

John Thomas Nolan, född 24 februari 1978 i Baltimore i Maryland, är en amerikansk musiker. Han är nu gitarrist/pianist/sångare i Straylight Run och var gitarrist/sångare i Taking Back Sunday till 2003, då han lämnade den gruppen av privata anledningar. Han växte upp i Rockville Centre, Nassau County, New York från han var 3 år.

Diskografi (urval)
Med Taking Back Sunday
 Taking Back Sunday (EP) (2001)
 Lullaby (EP) (2001)
 Tell All Your Friends (2002)
 Taking Back Sunday (2011)
 Happiness Is (2014)
 Tidal Wave (2016)

Med Straylight Run
 Straylight Run (2004)
 Prepare To Be Wrong (EP) (2005)
 The Needles the Space (2007)
 Un Mas Dos (EP) (2008)
 About Time (EP) (2009)

Solo
The Collaboration Experiment (2009)
Height (2009)
Live at Southpaw (2009)
Live at Looney Tunes CDs (2010)
Songs I Wrote (2010)
Songs I Didn't Write (2010)
Sad Strange Beautiful Dream (2015)
Abendigo (2018)

Referenser

Externa länkar 

 Official Straylight Run Website
 Straylight Run's profile at PureVolume

Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Personer från Nassau County, New York
Födda 1978
Levande personer
Män
NGC 14

NGC 14 är en oregelbunden galax i stjärnbilden Pegasus.

Externa länkar 
 

Stjärnbilden Pegasus
Oregelbundna galaxer
0014
00075
000647
Ahmed Sadat

Ahmad Sa'adat (även transkriberat från arabiska till Ahmed Sadat/Saadat) är en palestinsk militant ledare — generalsekreterare för PFLP. Han har haft denna post sedan oktober 2001, då han efterträdde Abu Ali Mustafa sedan denna dödats av Israel, organisationens huvudsakliga fiende. 

Efter att PFLP dödat den israeliska turistministern Rechevam Zeevi arresterade den palestinska myndigheten Sadat. Sadat hölls fånge i al-Mukata, Yassir Arafats högkvarter i Ramallah. Israel beslutade att ockupera området, för att få Sadat utlämnad. Arafat gick inte med på det, utan gick istället med på att han skulle hållas i ett fängelse i Jeriko, och övervakas av internationella fångvaktare från USA och Storbritannien. Där hölls han också, enligt det internationella avtalet. Han hade vissa friheter, och höll bland annat presskonferenser på fängelset.

Men samtidigt restes palestinska och internationella röster för att han skulle släppas fri. Palestinas Högsta Domstol friade honom och beordrade att han skulle släppas fri, men det hörsammades inte. Den palestinska myndigheten påstod att det var för Sadats säkerhet - om han skulle släppas fri skulle Israel antagligen döda honom, men PFLP godtog inte den anledningen. Inte förrän Yassir Arafats efterträdare Mahmud Abbas tog vid blev det aktuellt med ett frisläppande.

Men innan det hade hunnit så långt hade Israel tagit Sadat i sitt förvar. Detta i en uppmärksammad belägring av fängelset i Jeriko, den 14 mars, en kvart efter att de internationella observatörerna lämnat fängelset. Belägringen pågick till långt in på kvällen, för att Sadat slutligen skulle överlämnas. Belägringen och beskjutningen av fängelset resulterade i att tre civila palestinier dödades.

Israeliska myndigheter åtalade Sadat för att ha lett en illegal terroristorganisation och fann honom ansvarig för de terrorattacker som PFLP utfört. Sadat dömdes till 30 års fängelse av en israelisk domstol.

Externa länkar
PFLP.ps – officiell webbplats 
PFLP.ps/english – officiell engelsk webbplats 

Palestinska politiker
PFLP
Palestinska kommunister
Palestinska terrorister
Födelseår saknas
Levande personer
Män
Snoilsky

Snoilsky var namnet på tre befryndade svenska adelsätter, alla nu utdöda. Den äldsta kallades von Snoilsky.

Enligt Gabriel Anreps ättartavlor skall släkten (ursprungligen stavad Snoilski) ha stammat från Ungern, men enligt senare och mer tillförlitliga uppgifter i adelskalendern (1949) kom den troligen från det österrikiska kronlandet Krain i nuvarande Slovenien och en av dess medlemmar kan 1610 ha erhålligt tysk-romersk riksadlig värdighet.

En Georg Snoilsky (omkring 1607–1672) gick i svensk tjänst 1632 och adlades den 15 mars 1651 med namnet von Snoilsky samt introducerades 1652 med ättenummer 528. Denna ätt utgick på svärdssidan 1778 och på spinnsidan med Georg von Snoilskys sonsons dotter Christina Margaretha, gift von Gisler (1747–1829).

Georg von Snoilskys sonsons son, riksrådet Johan Snoilsky (1708–1787) upphöjdes den 15 maj 1770 till friherre och den 15 oktober 1771 till greve. Vid det senare tillfället togs "von" ur namnet. Han sökte dock inte introduktion i någon av dessa värdigheter, men uppflyttades däremot i den 1778 återinrättade så kallade "riddarklassen" varvid hans ätt erhöll nummer 528 A (medan den äldre adliga ätten fick beteckningen 528 B).

Först 1820 introducerades Johan Snoilskys sonsöner, kaptenen vid flottan Gustaf Snoilsky (1786–1844), justitierådet Nils Snoilsky (1792–1860) och kammarherren Fredric Snoilsky (1792–1842), såsom grevar på Riddarhuset, varvid den grevliga ätten fick nummer 133. Denna grevliga ätt utgick på svärdssidan 1903 med Nils Snoilskys sonson, underlöjtnant Carl Emil (född 1880). Carl Emil var son till diktaren och överbibliotekarien Carl Snoilsky (1841–1903) och dog bara någon månad efter sin kände far. På spinnsidan dog ätten ut med Carl Snoilskys dotter Elisabeth, gift von Heynitz.

Personer med efternamnet Snoilsky eller von Snoilsky

 Carl Snoilsky (1841–1903), diplomat, bibliotekschef och skald
 Ebba Snoilsky (1844–1917), Carl Snoilskys andra hustru, tecknare 
 Georg von Snoilsky (död 1672), diplomat
 Georg Fredrik von Snoilsky (1647–1705), diplomat
 Gustaf Snoilsky (1833–1897), politiker och ämbetsman
 Johan Snoilsky  (1708–1787), sjömilitär
 Nils Snoilsky  (1792–1860), jurist och ämbetsman
 Sigrid Snoilsky (1813–1856), miniatyrmålare och tecknare

Källor
 Gabriel Anrep: Svenska adelns ättar-taflor, band 4 (Stockholm 1864)
 Per Hallström: Carl Snoilsky (Bokförlaget Atlantis, 2010)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender (spridda årgångar)
 

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
San Pedro de Alcántara

San Pedro de Alcántara (San Pedro i dagligt tal) är en ort i södra Spanien, på Costa del Sol i Andalusien, uppkallad efter helgonet Pedro de Alcántara. 34 922 invånare (2013). San Pedro ligger i provinsen Málaga, 10 km väster om Marbella, mellan Puerto Banus och Estepona. Orten ingår Marbella kommun.

Till skillnad från Marbella är San Pedro ingen utpräglad turistort. Den var under många år den värsta trafikproppen utmed hela Costa del Sol. Detta berodde på att kustvägen A7 / AP7 (med 4 ljusreglerade korsningar) gick rakt genom tätorten. Detta blev åtgärdat genom invigningen den 26 juni 2012 av en 1 km lång tunnel. Tunneln beräknas användas av i genomsnitt 65.000 fordon om dagen.

Orter i Andalusien
Socialdemokratiska pressföreningen

Socialdemokratiska pressföreningen grundades 1911 ”för tillvaratagande af de socialdemokratiska tidningsmännens intresse och verka för den socialdemokratiska pressens redaktionella och tekniska utveckling”. Beslutet att bilda föreningen togs ett år innan och det konstituerande mötet hölls den 8 april 1911 i Stockholm med ett 30-tal medverkande journalister från flera tidningar i Sverige. Föreningens första ordförande var Per Albin Hanssons äldre bror Sigfrid Hansson som vid tiden var ansvarig utgivare för Social-Demokraten. Många framstående socialdemokratiska journalister, men också andra medieverksamma, har tillhört föreningen genom åren.

Genom åren har föreningen följt, kommenterat och på olika sätt agerat på utvecklingen inom medierna, och då främst inom den socialdemokratiska pressen. Bildandet av de socialdemokratiska tidningarnas samorganisation - det som senare skulle bli A-pressen - skedde på initiativ av Socialdemokratiska pressföreningen. I början 1900-talet trädde föreningen under en period in som förhandlingspart för journalister gentemot tidningarna, och diskussionen stod stundtals het om hur hårt föreningen skulle ta en roll motsvarande facket. I dag är Socialdemokratiska pressföreningen en från socialdemokraterna fristående intresseförening för mediepolitik.

Föreningens stadgar har ändrats genom åren, men två grundläggande krav för medlemskap gäller än: för att bli medlem ska man 1) vara socialdemokrat och 2) ha en anknytning till medier. I dag innebär det att såväl socialdemokratiska journalister som andra engagerade inom medier och informationsverksamhet (till exempel pressekreterare, pr-konsulter och informatörer) kan bli medlemmar.

Ordförande (ofullständig) 
 Sigfrid Hansson 1911–?
 Sven O Andersson 1985–1988
 Jonas Morian, omkring 1999–2009?
 Eric Sundström 2009–2012
 Elizabeth Walentin 2012–2015
 Anders Lönegård 2015–

Noter 

Föreningar i Sverige
Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Bikol

Denna artikel behandlar språket. För halvön, se Bikolhalvön. För regionen, se Bikolregionen.

Bikol, eller bicolano, är ett nordväst-austronesiskt (filippinskt) språk talat främst på Bikolhalvön på Luzon i Filippinerna, samt på öarna Catanduanes och Burias i Masbate, av mellan 2 och 2,5 miljoner människor. Språket är i ett dialektkontinuum mellan visayasspråk och bikolspråk - tillsammans kallas de bisakolspråk. Språket har en semantiskt kontrollerad ordföljd:

Referenser 

Malajo-polynesiska språk
Språk i Filippinerna
Marina de Van

Marina de Van, född 2 augusti 1971, är en fransk skådespelare, författare och regissör. Hon medverkar bland annat i filmerna Sitcom, 8 Kvinnor och In my skin.

Filmografi (urval)

Manus
2000 - Under sanden
2001 - 8 kvinnor

Externa länkar
 

Franska manusförfattare
Franska filmregissörer
Franska skådespelare under 2000-talet
Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Sven Wallander

Sven Adolf Wallander, född 15 juni 1890 i Stockholm, död 17 augusti 1968, var en svensk arkitekt. Han var son till Alf och Gerda Wallander. Han är far till bankmannen och företagsledaren Jan Wallander samt därigenom svärfar till Birgitta Celsing.

Liv och verk 

Wallander studerade vid Kungliga Tekniska högskolan 1909–1913 och vid Konstakademien 1913–1915 och var verksam som privatarkitekt i Stockholm. Han var anställd hos Ivar Tengbom, Lars Israel Wahlman och i Stockholms Stadsplanekommission 1916–1917, därefter drev han sin egen arkitektverksamhet i Stockholm fram till 1942.

År 1915 lade han fram ett förslag till stadsplan för bebyggelsen längs Kungsgatan i Stockholm, som sedan i sina grunddrag följdes. Som utropstecken föreslog han de båda Kungstornen som var ett par av Europas första skyskrapor. Vidare inspirationen fick han genom en studieresa till New York 1920, där han studerade dåtidens höghusarkitektur på Lower Manhattan men även av Berlins och Chicagos storstadsmönster. Han ritade sedan själv det norra tornet. Under resan till New York 1920 fick Wallander även idén till sopnedkastet. Han utvecklade konceptet och 1923 installerades det allra första sopnedkastet i Sverige i ett hus på Valhallavägen i Stockholm. Wallander sökte patent för konceptet 1930 och patentet godkändes 1934.

Sven Wallander ritade även åt den kooperativa rörelsen och var en av initiativtagarna till bildandet av HSB Stockholm 1923 och HSB:s Riksförbund året därpå. Han var verkställande direktör för Riksförbundet och chef för HSB:s arkitektkontor till 1958. Wallander förordade de så kallade tjockhusen, alltså lamellhus med ett djup på 14-16 meter. Detta gav mörka kärnor och enkelsidiga lägenheter (i motsats till smalhus), men medförde samtidigt stora ekonomiska fördelar i form av högre exploatering och lägre byggkostnader per kvadratmeter lägenhetsyta.

Han ingick även i den Bostadssociala utredningen.

Byggnadsverk (urval) 

 Norra Kungstornet, Kungsgatan, Stockholm, 1919–1924
 Flertalet hus vid Breitenfeldsgatan, 1922–1923
 Röda bergen, bland annat Torbjörn Klockares gata, Stockholm, 1924–1925
 Småhus i Enskede gård, 1925
 Kvarteret Tennhjärtat, Lärarinnehemmet Tennhjärtat, Smedslätten, 1926
 Kvarteret Metern, vid Helgalunden, Stockholm, 1926
 Kvarteret Kalkonen, Kristineberg, 1926
 Kvarteret Morkullan, Birger Jarlsgatan 104, Stockholm, 1928
 Kvarteret Färjan, Alströmergatan 24–42, Stockholm, 1929
 Kvarteret Ljuset, Södermalm, 1929–1930
 Kvarteret Marmorn, Södermalm, 1931
 Kvarteret Järnvägsmannen, Wargentinsgatan, Stockholm, 1931–1932
 Gärdet, bland annat Erik Dahlbergsgatan och Skeppargatan, Stockholm, 1932–1937
 Kungsklippan, bostadshus för HSB, Stockholm, 1934–1936
 Solberga, bostadshus, 1950-tal

Bilder

Utmärkelser 
 1960 års mottagare av KTH:s stora pris.

Bibliografi

Källor
 
 Uppgifter från Stockholmshem.se
 Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Födda 1890
Avlidna 1968
Män
Stockholmare
Gravsatta på Solna kyrkogård
Arkitekter från Stockholm
Messerschmitt-Bölkow-Blohm

Messerschmitt-Bölkow-Blohm GmbH (kort MBB) var en tysk luft- och rymdfartkoncern.

Historia
Messerschmitt-Bölkow-Blohm skapades då Messerschmitt tog över Bölkow 1968 och följande år fusionerades med Hamburger Flugzeugbau GmbH (1969), ett dotterbolag till Blohm & Voss. 1989 togs MBB över av Daimler-Benz dotterbolag DASA. DASA och MBB ingår sedan 2000 i den europeiska luft- och rymdfartkoncernen EADS. MBB och DASA var som självständiga företag Tysklands största rustningsindustrier. 

År 1980 började MBB att tillverka vindkraftverk och satsningen var främst på enbladiga verk. Monopteros 20 har en rotordiameter på 12,5 meter och har en maxeffekt på 25 kW. Senare utvecklade verk var M30 och M50 som hade maxeffekter på 200 kW respektive 1 000 kW, dessa verk utvecklades i samarbete med det italienska företaget Riva Calzoni. Anledningen till att enbladiga verk aldrig slagit igenom är det de är svårplacerade med tanke på ljud- och skuggbild.

Källor
Diversifiering

Diversifiering är att sträva efter att arbeta med flera olika produkter/lösningar för att nå sitt mål, ofta lönsamhet avinvestering. Det är en metod för minimering av risk, metoden är robustare än redundans och kan tillämpas inom olika områden såsom ekonomi samt utformning av mekaniska och elektriska system.

Diversifiering inom ekonomi 
Inom ekonomi innebär diversifiering att skapa en bredd inom en företagskoncern och därmed minska riskerna. En koncern som är en ensidig produktion diversifierar sig och skaffar fler produktionsområden. Nyttan av diversifiering är långtifrån klar; flera koncerner har diversifierat sig men senare gått tillbaka till sina kärnverksamheter. Kända exempel är fordonskoncernerna Volvo och Daimler-Benz som under 1980-talet diversifierade sig genom uppköp men under 1990-talet sålde av dessa dotterbolag då man fann att man var tvungen att koncentrera sig på kärnverksamheten.

Diversifiering av funktioner 
Två system eller komponenter som utför samma funktion, men genom olika mekanismer (jmf. hängsle och livrem som båda håller uppe byxor, men på olika sätt) är exempel på diversifiering av funktioner.

Diversifiering beskrivs i SSMFS 2008:17 (Strålsäkerhetsmyndighetens föreskrifter om konstruktion och utförande av kärnkraftsreaktorer) som "två eller flera alternativa system eller komponenter som oberoende av varandra utför samma säkerhetsuppgifter men på principiellt olika sätt eller genom att ha olika egenskaper". Den finska myndigheten STUK ger i DIREKTIV YVL 2.0 / 1.7.2002 följande praktiska exempel på diversifieringar i funktionsprinciper "styrventiler som fungerar med elektricitet eller pneumatik och nödkylningssystem som fungerar passivt eller som är försedda med pumpar." Ett exempel på diversifiering av säkerhetssystemen på en cykel eller i en bil är att det finns både fot- och handbroms.

Referenser 

Näringsliv
Säkerhet
Protektor

Protektor (latin prote'ctor, "beskyddare") är en titel som använts om personer som styr över ett område. Variationer på titeln är riksprotektor, som användes i Tyskland under nazisttiden, och lordprotektor, som användes i Storbritannien, framförallt under det engelska samväldet i mitten av 1600-talet, då kungadömet var avskaffat. I Norden har motsvarande titel varit riksföreståndare och den har använts om ett flertal personer, som har styrt över de nordiska länderna i avsaknad av kung.

Politiska titlar
Comino

Comino är en av Maltas tre bebodda öar. Den permanenta befolkningen uppgår dock endast till fyra personer. Maltas tredje största ö med en area på 2 km². 

St. Mary's Tower, ett torn byggt av Malteserorden 1618 finns på öns sydöstra sida. Denna typ av torn byggdes för att användas som varningssystem vid en invasion. Idag är tornet ett turistmål.

Ett annat populärt turistmål är den blå lagunen som med sitt klara cyanfärgade vatten är populärt bland dykare.

Man kan simma eller ta båttaxi till grannön Cominito.

Man kan endast ta sig till Comino genom att boka båt från Marfa i norra Malta eller genom att åka båttaxi från Gozo.
Comino har ett hotell men saknar bankomat.

Externa länkar

Maltas öar
Jonathan Safran Foer

Jonathan Safran Foer, född 21 februari 1977 i Washington, D.C., är en amerikansk författare.

Biografi 
Foer studerade filosofi och litteratur på Princeton University. Redan tidigt mottog han ett stort antal priser och stipendier för sitt författarskap. Han har publicerat noveller och andra texter i Paris Review, Conjunctions, The New York Times och The New Yorker.

En resa till Ukraina 1999, dit han åkte för att forska i sin farfars liv, blev början till debutromanen Allt är upplyst. Boken fick ett flertal priser, bland annat National Jewish Book Award och Guardian First Book Award. Filmatiseringen av Allt är upplyst hade premiär 2005 och regisserades av Liev Schreiber med Elijah Wood i huvudrollen. I sin andra roman, Extremt högt och otroligt nära (2005, på svenska 2006), använder Foer terrorattentaten den 11 september 2001 för att berätta historien om den 9-årige Oskar Schell. Boken filmatiserades 2011 av regissören Stephen Daldry.

Foer är vegetarian och en engagerad förespråkare för vegetarisk kosthållning. Boken Äta djur (2009), som är hans första icke-skönlitterära bok, handlar om just detta. I den berättar han att det var när han blev pappa som han började tänka över kosthållning och började besöka jordbruk för att få veta hur maten egentligen produceras. Han menar att dagens köttindustri inte har mycket med den traditionella bilden av jordbruk att göra, och att köttätande inte är moraliskt försvarbart idag. Fackboken Det är vi som är klimatet: Hur man räddar världen kom ut på svenska 2020.

Privatliv 
Foer är bosatt i Brooklyn i New York. Han var 2004–2014 gift med författaren Nicole Krauss och de har två söner.

Bibliografi

Noveller 
 If the Aging Magician Should Begin to Believe
 A Primer for the Punctuation of Heart Disease
 The Sixth Borough
 Cravings

Romaner 
 Allt är upplyst (2003, originalets titel Everything is Illuminated, 2002), översättning: Hans-Jacob Nilsson
 Extremt högt och otroligt nära (2006, originalets titel Extremely Loud and Incredibly Close, 2005), översättning: Hans-Jacob Nilsson
 Tree of Codes (2010)
 Här är jag (2017, originalets titel Here I Am 2016), översättning: Annika Ruth Persson

Övrigt 
 A Convergence of Birds (antologi redigerad av Foer)
 A Beginner’s Guide to Hanukkah (på ledarsidan i The New York Times den 22 december 2005.
 Äta djur (2009, originalets titel Eating Animals), översättning: Molle Kanmert Sjölander
 Det är vi som är klimatet : Hur man räddar världen (2020, originalets titel We Are the Weather: Saving the Planet Begins at Breakfast) Norstedts

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

 Videointervju och Foer berättar om If this is kosher

Födda 1977
Amerikanska författare under 2000-talet
Män
Levande personer
Personligheter inom vegetarianism i USA
Alumner från Princeton University
Skjöldebrand

Skjöldebrand är namnet på ett antal befryndade svenska adelsätter av vilka en alltjämt fortlever.

Ätterna stammar från en släkt från Dalarna med namnet Brander. Rådmannen i Köping Fredrik Branders (1693–1736) son, sedermera kommerserådet Eric Brander (1722-1814) adlades den 17 februari 1767 och tog därvid namnet Skjöldebrand. Sköldebrevet utfärdades dock först 1772, och han introducerades på Riddarhuset 1773 med nummer 1991. Denna ätt fortlever i dag och har ett stort antal medlemmar, alla stammande från Erics son, generalkonsuln Mathias Archimboldus Skjöldebrand (1765–1813). Nuvarande (2003) huvudman är musikdirektör Carl-Gösta Skjöldebrand (född 1930).

Av Erik Skjöldebrands söner upphöjdes två i högre adelsvärdigheter. Landshövdingen Pehr Eric Sköldebrand (1769–1826) blev den 24 augusti 1819 friherre i enlighet med § 37 i 1809 års regeringsform (det vill säga att endast ättens huvudman innehar denna värdighet). Denna ätt introducerades 1820 med nummer 373 och utdog 1908.

Redan tidigare hade dock Pehr Erics äldre bror, generalen, statsrådet med mera Anders Fredrik Skjöldebrand (1757–1834) även han upphöjts till friherre den 26 januari 1814 (också i enlighet med § 37; introducerad 1814 med nummer 345). Han avancerade den 11 maj 1819 vidare till greve (också enligt § 37). Denna grevliga ätt Skjöldebrand introducerades 1821 med nummer 137 och fortlevde till 1889 då såväl den som den friherrliga ätten nummer 345 utgick med Anders Fredriks barnlöse son, ståthållaren August Fredrik Skjöldebrand (1812–1889).

Ätternas medlemmar har ofta skrivit sig med något avvikande stavningsformer från den officiella såsom "Skiöldebrand" och "Sköldebrand". Den friherrliga ätten nummer 373 tycks konsekvent ha använt den senare varianten. En annan namnmässig egenhet inom släkten är att ett mycket stort antal av dess manliga medlemmar bär det ovanliga namnet Archimbold (eller varianter härav) som andranamn. Bland den adliga ättens medlemmar märks konstnären Eric Bogislaus Skjöldebrand (1816–1866).

Enligt offentlig statistik var följande antal personer folkbokförda i Sverige den 31 december 2018 med namnvarianterna
 Skjöldebrand 54
 Skiöldebrand 22
 Sköldebrand 11
Totalt blir detta 87 personer.

Personer med efternamnet Skjöldebrand
 Anders Fredrik Skjöldebrand (1757–1823), greve, general och statsråd
 Carl August Skjöldebrand (1806–1881), kammarherre, bruksägare och riksdagsman
 Carl Eric Skjöldebrand (1780–1817), överste
 Charlotta Skjöldebrand (17991–1866), hovfunktionär
 Eric Skjöldebrand (1722–1814), vitterhetsidkare och ämbetsman
 Eric Bogislaus Skjöldebrand (1816–1868), kapten, kammarherre och målare
 Hans Skiöldebrand (1919–2003), militär och hovstallmästare
 Jonathan Skjöldebrand (född 1983), svensk-israelisk basketspelare
 Per Skjöldebrand (född 1960), teaterregissör, pedagog och producent
 Pehr Eric Sköldebrand (1769–1826), ämbetsman

Referenser

Noter

Källor
 Gabriel Anrep: Svenska adelns ättar-taflor, band 4 (Stockholm 1864)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender (spridda årgångar)

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
DASA

DASA, (även Deutsche Aerospace AG och DaimlerChrysler Aerospace AG), var en tysk luft- och rymdfartskoncern som tillhörde Daimler-Benz och från 1998 DaimlerChrysler.

Deutsche Aerospace AG skapades 19 maj 1989 genom sammanslagningen av Daimler-Benzkoncernens dotterbolag.
Dornier GmbH
MTU Motoren- und Turbinen-Union München/Friedrichshafen GmbH
två delar av  AEG

6 september 1989 tog DASA över Messerschmitt-Bölkow-Blohm och blev Tysklands klart största luft- och rymdfartskoncern.

2000 blev DASA en del av den europeiska koncernen EADS genom sammanslagning med Aérospatiale-Matra  och CASA. MTU avyttrades för att fortsätta vara en del av DaimlerChrysler fram till 2003 då DaimlerChrysler sålde det till KKR. DaimlerChrysler äger delar av EADS.

Referenser 
 

 

Ej längre existerande tyska företag
EADS
Företag bildade 1989
Företag upplösta 2000
MTU

MTU kan avse: 

 MTU – den maximala längd på ett meddelande som kan skickas på internet, se Maximum Transmission Unit 
 MTU Aero Engines – Tysklands ledande tillverkare av flygplansmotorer (Motoren und Turbinen Union)
 MTU Friedrichshafen – ett varumärke i Tognum AG
 MTU – ett amerikanskt offentligt forskningsuniversitet som ligger i Houghton, Michigan, se Michigan Technological University