kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gianni Pittella

Gianni Pittella, född 19 november 1958 i staden Lauria i italienska provinsen Potenza, är en italiensk politiker. Han var tidigare ledamot av Europaparlamentet, som del av Gruppen Progressiva förbundet av socialdemokrater i Europaparlamentet (S&D-gruppen). Han var ordförande för S&D-gruppen mellan 2014 och 2018, och en period 2014 tillförordnad som Europaparlamentets talman.

Politisk karriär 
Pittella tillhörde tidigare Vänsterdemokraterna och satt sina första två mandatperioder, 1999-2009, i parlamentet för Europeiska socialdemokratiska partiet.

Mellan 2009 och 2018 var han ledamot för italienska demokratiska partiet och tillhörde då S&D-gruppen. Mellan 2014 och 2018 var han även S&D-gruppens ordförande.

Han var ledamot i parlamentets budgetutskott från 1999 tills han tillträdde som vice talman den 14 juli 2009. 1999 till 2002 var han även vice ordförande i delegationen till de europeiska samarbetskommittéerna för förbindelser med Armenien, Azerbajdzjan och Georgien.

Han var bland annat ledamot i Europaparlamentets presidium, utskottet för den inre marknaden och konsumentskydd, samt delegationen för förbindelserna med Albanien, Bosnien och Hercegovina, Serbien, Montenegro och Kosovo. 

Den 18 juni 2014 tillträdde han i egenskap av förste vice talman som tillförordnad talman efter att den tidigare talmannen Martin Schulz blivit vald till gruppledare för S&D-gruppen.

Privatliv 
Pittella har en universitetsexamen i medicin med specialisering på rättsmedicin och sjukförsäkringar.

Referenser

Ledamöter av Europaparlamentet från Italien
Ledamöter av Europaparlamentet 1999–2004
Italienska politiker under 2000-talet
Personer från provinsen Potenza
Födda 1958
Levande personer
Män
Thomas Burt

Thomas Burt, född 12 november 1837 nära North Shields i Northumberland, död 12 april 1922 i Newcastle, var en brittisk arbetarledare.

Burt var son till en kolgruvarbetare och började själv vid 10 års ålder arbetet i gruvorna. Han blev 1865 sekreterare i de northumberländska gruvarbetarnas fackförbund. Han invaldes 1874 i underhuset och var tillsammans med en annan gruvarbetare, Alexander Macdonald, en av de första verkliga arbetarrepresentanterna där. Burt tillhörde parlamentet fram till 1918. 

År 1890 var Burt en av Storbritanniens delegater vid arbetarskyddskonferensen i Berlin och 1891 ordförande i den engelska fackföreningskongressen i Newcastle. Burt tillhörde den liberala ministären Gladstone-Rosebery 1892–95 och blev 1906 ledamot av Privy council.

Källor 

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Personer inom brittisk fackföreningsrörelse
Brittiska socialister
Födda 1837
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Brittiska gruvarbetare
Britt Sternehäll

Britt Sternehäll, född 1960, är en svensk illustratör och författare. Hon debuterade 1995 med bilderboken Åke & Blåbär i skoaffären. Sedan dess har Sternehäll skrivit och illustrerat ett antal bilder- och faktaböcker, läromedel samt producerat multimedia för barn. Hon har även gjort tidningsillustrationer och reklam. Sternehäll har bland annat samarbetat med författaren Martin Widmark kring bilderböckerna om Rakel.

Referenser 
 
 Bonnier Carlsen

Födda 1960
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Kvinnor
Levande personer
Le Pain Français

Le Pain Français (franska, det franska brödet) är en kafé- och restaurangkedja i Göteborg. Konceptet är franskt och utbudet består av traditionella franska bröd och bakverk. Kedjan består i dag av tolv kaféer, varav elva i Göteborg samt ett i Partille.  Två av enheterna kombinerar kafé med restaurang.  Sedan 2003 äger Markus och Munir Samuelsson Le Pain Français.

Historia 
Le Pain Français startades 1995 av den franske bagaren André Talon, Under de första åren ägnade sig företaget enbart åt brödleverans. Talon öppnade tillsammans med Christian Proust det första kaféet med bageri och konditori på Övre Husargatan i Göteborg hösten 1997. Mellan 1998 och 2003 drevs det av Anna Schärlin. Under hennes ledning renodlades det franska konceptet och blev snabbt mycket populärt. Även finkrogar som Basement, Fond och Sjömagasinet serverade på den tiden bröd från Le Pain Français. I början av 2000-talet fick kaféets hantverksmässiga tillverkning med råvaror och bagare från Frankrike uppmärksamhet i media. 

Bröderna Samuelsson tog över kaféet 2003, och har sedan övertagandet öppnat elva nya enheter. I juli 2013 öppnade Le Pain Français Bistro på Kungsportsavenyn 7. . Bistron var ett franskt kafé kombinerat med restaurang och bar utspritt på fyra våningar. Inredningen och designen i bistron har uppmärksammats i internationell media. Idag har kedjan 2 restauranger och 8 caféer.

Referenser

Se även
Göteborgs kaféer

Externa länkar
Officiell webbplats

Restauranger, krogar och kaféer i Göteborg
Châtelaillon-Plage

Châtelaillon-Plage  är en stad och kommun i sydvästra Frankrike, belägen i departementet Charente-Maritime i regionen Nouvelle-Aquitaine.

Châtelaillon-Plage ligger 12 km söder om La Rochelle som är huvudstad i Charente-Maritime. Staden ligger också 18 km norr om Rochefort.

Staden har en lång strand vid Atlanten och är framför allt en viktig bad- och turistortstad vid Atlantens kust.

Badorten ingår som del i La Rochelles södra förorter och har omkring 6 000 invånare. Det är den trettonde största staden i Charente-Maritime.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Châtelaillon-Plage

Bilder

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Charente-Maritime

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats om Châtelaillon-Plage
 Turistbyrå

Orter i Nouvelle-Aquitaine
Kommuner i Charente-Maritime
Josep Planas

Josep Planas,  född 1901 i Barcelona, död 1977, var en spansk fotbollsspelare och tränare. Han spelade i UE Sant Andreu och FC Barcelona. Han tränade Racing de Ferrol, FC Barcelona, Real Valladolid, RCD Espanyol, Real Murcia, Celta Vigo, Deportivo La Coruña, Real Zaragoza, Granada CF, Racing de Ferrol och CD Tenerife.

Han tränade också Ecuadors landslag.

Spanska fotbollsspelare
Spanska fotbollstränare
Fotbollsspelare i FC Barcelona
Tränare i Racing de Ferrol
Tränare i FC Barcelona
Tränare i Real Valladolid
Tränare i RCD Espanyol
Tränare i Real Murcia
Tränare i RC Celta de Vigo
Tränare i RC Deportivo de La Coruña
Tränare i Real Zaragoza
Tränare i Granada CF
Tränare i CD Tenerife
Spanska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Barcelona
Födda 1901
Avlidna 1977
Män
Stora Vindåsens naturreservat

Stora Vindåsens naturreservat är ett naturreservat i Haninge kommun i Stockholms län.

Området är naturskyddat sedan 1972 och är 15 hektar stort. Reservatet omfattar södra delen av Stora Vindåsen. Reservatet består av hällmarkstallskog och barrskog. Mitt på ön finns ett kärrområde med al och björk

Källor 
Stora Vindåsen, Länsstyrelsen i Stockholms län

Naturreservat i Haninge kommun
Naturskyddsområden bildade 1972
Ehrenborg

Ehrenborg är en svensk adelsätt, varav en nu utslocknad gren erhållit friherrelig rang.

Släktens stamfader är enligt traditionen Mikkel Sørensen, tingsfogde i Nöllöv på Jylland, släktled som dock inte kan beläggas. Hans son Jöns Michelsson är dock bevisligen förfader till den nu adliga ätten. Han var enligt släkttraditionen den danske kungen Kristian IV:s räntmästare i Skåne, när landskapet tillföll Sverige 1658. Han adlades i Sverige med namnet Ehrenborgh år 1687 och introducerades två år senare på nummer 1109, samt gjorde Hofdala till släktens fideikommiss. Med sin hustru Anna Gjedde, dotter till den engelske handelsmannen Michael Gjedde i Helsingborg, fick han två döttrar och två söner. Döttrarna gifte sig med professor Martinus Olai Nordeman och Adlercreutz. En son, Richard Ehrenborg, var professor vid Lunds universitet och var gift med en dotter till professor Nils Silfversköld. En av dennes döttrar gifte sig Ödla, och en son till denne, Jöns Michael Ehrenborg, var överstelöjtnant och fick med sin hustru Maria Charlotta Ödla flera barn, men ingen son som förde hans gren vidare på svärdssidan.

Den yngre sonen till Jöns Ehrenborg och Anna Gjedde, Michael Ehrenborg, var kyrkoinspektor i Skåne. Hans andra hustru hette Henrietta Barthlin och kom från Köpenhamn där fadern var kunglig arkiater. Den nu levande ätten härstammar från deras son Casper Ehrenborg som var ryttmästare och gift med Elisabeth Euphrosyne von Conowen vars mor var en Cronström. En ättling till dessa var ryttmästaren Gustaf Abraham Ehrenborg som med sin hustru Eva Eleonora Odencrantz, vars mor var en Benzelstierna, fick sonen Christian Gustaf Teodor Ehrenborg som blev morfader till kylskåpets uppfinnare, Baltzar von Platen.

Till släkten hör Betty Ehrenborg som grundade den svenska söndagsskolan och skrev psalmer. Hon var mor till afrikamissionärerna August Posse och Hedvig Posse. Betty Ehrenborgs bror var brukspatron Rickard Ehrenborg på Bohr, Linde socken.

Friherrliga ätten Ehrenborgh
Casper Wilhelm Michael Ehrenborgh (1786–1844) upphöjdes 1817 till friherre enligt 1809 års regeringsform och introducerades samma år på nummer 366. Hans hustru var en Ruuth i Finland. Denna ätt utslockande på svärdssidan år 1930.

Personer ur ätten 
 Anna Fredrika Ehrenborg (1794–1873), född Carlqvist, hustru till Casper Ehrenborg och författarinna
 Betty Ehrenborg (1818–1880), pedagog och psalmförfattare
 Casper Ehrenborg (1788–1823), justitieombudsman och landshövding
 Casper Ehrenborg (1846–1916), militär och riksdagsledamot
 Casper Wilhelm Mikael Ehrenborgh (1786–1844), hovrättspresident
 Lennart Ehrenborg (1923–2017), filmregissör och filmproducent
 Michaël Ehrenborg (1884–19579, häradshövding 
 Richard Ehrenborg (1655–1700), juridikprofessor
 Richard Ehrenborg (1821–1887), godsägare och riksdagsman
 Wilhelm Ehrenborg (1850–1926), landssekreterare

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 1
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas
 Sveriges ridderskaps och adels kalender, 1923 - fyrtiosjätte årgången

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Lilla Husarns naturreservat

Lilla Husarns naturreservat utgörs av ett antal öar i Dalarö socken i Haninge kommun i Södermanland (Stockholms län). Reservatet är beläget mellan Jungfrufjärden och Nämdöfjärden. Reservatet omfattar öarna Lilla Husarn, Stora och Lilla Saltkråkan (ej att förväxla med den fiktiva ön i TV-serien Vi på Saltkråkan), Stora och Lilla Kråkskär, Simpskallen samt vattnen mellan öarna. Öarna är obebyggda och ägs av Skärgårdsstiftelsen. Naturhamnar finns på nordsidan av Lilla Husarn och Stora Kråkskäret.

Källor

Noter

Naturskyddsområden bildade 1981
Naturreservat i Haninge kommun
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Southport

Southport är en kuststad i distriktet Sefton i Merseyside i England. Staden ligger vid Irländska sjön, 27 km norr om Liverpool och 24 km västsydväst om Preston. Staden har cirka 100 000 invånare.

Historia

Southport grundades i sin nuvarande form av William Sutton 1792. Det har dock funnits bebyggelse i området mycket längre än så: området runt St Cuthbert's Church omnämndes i Domesday Book, och några stadsdelar har namn som kommer från vikingarna. Southport växte snabbt under 1800-talet som badort.

Louis-Napoléon Bonaparte levde i exil vid huvudgatan Lord Street mellan 1846 och 1848, innan han återvände till Frankrike för att bli president och därefter kejsare.

Politik
Southport hörde historiskt till Lancashire, och blev en municipal borough 1866. Staden blev en county borough 1915, fristående från det administrativa grevskapet Lancashire. Inför kommunreformen 1974 var det tänkt att Southport skulle bli ett distrikt i Lancashire, men kommunen drev i stället igenom att den skulle bilda ett distrikt i storstadsområdet Merseyside tillsammans med bland annat Bootle. Beslutet var inte helt okontroversiellt, och olika alternativ har diskuterats till och från sedan dess.

Sport

Fotbollsklubben Southport FC spelar på Haig Avenue. Southport är dock förmodligen mest känt för golf, Royal Birkdale Golf Club är en av banorna där The Open Championship spelas. Ryder Cup har hållits två gånger vardera på Royal Birkdale och på Southport and Ainsdale Golf Club.

Artikelursprung

Orter i Merseyside
Unparished areas i Merseyside
Tidigare civil parishes i Merseyside
Richard Burthogge

Richard Burthogge, född 1638 och död 1705, var en engelsk filosof.

Burthogge studerade en tid vid Leidens universitet och utvecklade i sitt arbete An essay upon reason and the nature of spirits (1694), ett arbete tillägnat John Locke, idéer befryndade med Arnold Geulincx. Med sin uppfattning om kategorierna som vårt förstånds verksamhetsformer (mondi concipiendi) föregriper Burthogge viktiga punkter i Immanuel Kants filosofi.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter 

Engelska filosofer
Födda 1638
Avlidna 1705
Män
Robert Burton

Robert Burton, född 8 februari 1577 i Lindley, Leicestershire, och död 25 februari 1640, var en engelsk författare.

Burton arbetade vid universitetet i Oxford och skrev efter omfattande studier The anatomy of melancholy (1621), ett av hans tids mest berömda verk inom den engelska litteraturen. Hans verk avhandlar allt som står i samklang med melankolin. Själv var han en melankoliker och påstås enligt traditionen ha begått självmord för att ej komma sin astrologiska förutberäkning av sin dödsdag på skam.

Han ligger begravd i Christ Church Cathedral, Oxford.

Källor

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Engelska författare
Födda 1577
Avlidna 1640
Män
Alumner från Brasenose College, Oxford
Ulf Larsson (teknikhistoriker)

Ulf Johan Larsson, född 11 april 1965 i Mo socken, Västergötland, är en teknikhistoriker verksam vid Nobelmuseet i Stockholm. 

Ulf Larsson växte upp i Floby i Västergötland. Han doktorerade 1997 i teknikhistoria vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm med avhandlingen Brobyggaren: Otto Linton, byggnadskonsten och dess professioner i Norden under första delen av 1900-talet. Sedan 1998 är han förste intendent vid Nobelmuseet och ansvarig för museets utställningsavdelning. Hans forskning har inriktat sig på svenska ingenjörer och arkitekter under 1900-talet. Vid Nobelmuseet har han varit redaktör och medförfattare för Människor, miljöer och kreativitet: Nobelpriset 100 år, som utgivits på sex språk.

Publikationer 
Larsson har författat följande: 
 Ulf Larsson, Riddarholmen eller Kungsholmen?: den professionella debatten och de politiska besluten kring sammanbindningsbanan och Stockholms brofrågor 1926-1931 (1993)
 Ulf Larsson, Socialingenjören Hjalmar Cederström och kampen mot sjukdom och fattigdom (1996)
 Ulf Larsson, Brobyggaren: Otto Linton, byggnadskonsten och dess professioner i Norden under första delen av 1900-talet (1997)
 Ulf Larsson, Daggdroppen och kosmos: Harry Martinsons värld (2004)
 Ulf Larsson, Alfred Nobel: networks of innovation (2008)

Referenser 

Svenskt museifolk
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer från Mo socken, Västergötland
Födda 1965
Levande personer
Män
Ejnar Rodling

Salomon Ejnar Rodling, född 10 november 1888 i Stöde församling, Västernorrlands län, död 1974, var en svensk civilingenjör och bruksdisponent.

Ejnar Rodling var son till inspektor Johan Fredrik Rodling och Christina Svedin. Rodling avlade 1910 civilingenjörsexamen vid Kungliga Tekniska högskolan. Han var från 1922 teknisk direktör för Stockholms Superfosfat Fabriks AB och var 1930-1942 verkställande direktör i samma bolag. 1942-1948 var han verkställande direktör för Stora Kopparbergs Bergslags AB.
Han var 1946-1948 ledamot i Jernkontorets fullmäktige. Han invaldes 1931 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och blev 1939 ledamot av Lantbruksakademien.  Han var bosatt i Lausanne.

Källor 

Svenska direktörer
Svenska kemiingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Kommendörer av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Män
Födda 1888
Avlidna 1974
Personer från Stöde socken
Lista över municipalités régionales de comté

Detta är en lista över municipalités régionales de comté och motsvarande territorier i den kanadensiska provinsen Québec. Municipalité régionale de comté (MRC) är en typ av sekundärkommun, som de flesta av Québecs kommuner tillhör. De områden som inte hör till någon MRC förs samman i territorier som motsvarar en MRC (territoires équivalents à une MRC, TE).

I kolumnen "större orter" listas MRC:ernas huvudort, markerad med asterisk, och alla kommuner med mer än 5 000 invånare 2006. Kommuner med mer än 20 000 invånare är fetmarkerade, och huvudortens namn är kursiverat om den har mindre än 5 000 invånare.

Municipalites regionales de comte
Lista över municipalites regionales de comte
Kapverdeseglare

Kapverdeseglare (Apus alexandri) är en liten fågel inom familjen seglare. Den är endemisk för Kap Verdeöarna utanför Västafrikas kust där den förekommer året runt, även om observationer gjorts i Västafrika under torrperioder. IUCN kategoriserar den som livskraftig trots sitt begränsade utbredningsområde.

Utseende, fältkännetecken och läte
Kapverdeseglaren mäter 13 centimeter och har ett vingspann på 34-35 centimeter. Fjäderdräkten är gråbrun med ett stort ljust parti på hakan. I jämförelse med andra seglare som förekommer på öarna är den mindre, med kortare vingar och en grundare kluven stjärt. I flykten upplevs den som fladdrigare och förflyttar den sig mindre direkt än andra seglare i området. Den har ett högfrekvent läte.

Utbredning och status
Kapverdeseglare har observerats ifrån alla Kap Verdes öar förutom Santa Luzia, men förmodligen häckar den bara på öarna Santiago, Fogo, Brava, Santo Antão och São Nicolau. I sitt utbredningsområde är den generellt vanligt förekommande med en stabil population och den bedöms inte som hotad av IUCN utan kategoriseras som livskraftig (LC). Kapverdeseglaren är med största sannolikhet en stannfågel men flyttar möjligtvis till Västafrika under torrperioder.

Ekologi
Kapverdeseglaren förekommer flygande i flockar över alla Kap Verdes olika biotoper i jakt på insekter. Den placerar sitt rede i en bergsskreva, grotta eller i håligheter i byggnader. Boet är runt och byggs av gräs och fjädrar. Äggen är vita och kullstorlekar på två ägg har observerats.

Taxonomi
Den beskrevs taxonomiskt första gången 1901 av Ernst Hartert som en underart till enfärgad seglare (Apus unicolor). Den har även behandlats som underart till tornseglare (Apus apus) men behandlas numera oftast som en egen art.

Namn
Kapverdeseglare har fått sitt vetenskapliga artepitet alexandri för att hedra Boyd Alexander, en engelsk ornitolog som ledde två expeditioner till Kap Verde 1897.

Referenser
Artikeln är delvis översatt från engelskspråkiga wikipedias artikel Cape Verde Swift, läst 2010-05-10, där följande källor anges:
Clarke, Tony; Orgill, Chris & Dudley, Tony (2006) Field Guide to the Birds of the Atlantic Islands, Christopher Helm, London
Snow, D. W. & Perrins, C. M. (1998) Birds of the Western Palearctic: Concise Edition, Vol. 1, Oxford University Press.

Noter

Externa länkar

Cape Verde Swift (Apus alexandri) - fotografier
 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kap Verdeöarna
Arnold Geulincx

Arnold Geulincx, född den 31 januari 1624 i Antwerpen av romersk-katolska föräldrar, död i november 1669 i Leiden, var en nederländsk filosof. Han är mest känd som ockasionalismens grundare och förste representant.

Biografi 
Geulincx studerade vid det Katolska universitetet i Louvain och utnämndes till professor där 1646. Som cartesian blev han utsatt för förföljelser och 1658 avsatt. Han flyttade då över till Leiden, övergick till kalvinismen och blev 1665 professor där.

Han dog i Leiden 1669 och merparten av hans verk kom att publiceras posthumt.

Filosofi 
Utifrån Descartes lära om själen och kroppen som absolut väsensskilda, menar Geulincx att de heller inte kunde ha någon som helst samverkan, en uppfattning som senare blivit känd som ockasionalism. Ceulincx hävdar bestämt att man överhuvudtaget inte kan föreställa sig hur en kroppsrörelse ska kunna åstadkomma en förändring i sinnet, eller tvärtom. Eftersom kausal växelverkan mellan själ och kropp är omöjlig, drar Geulincx slutsatsen att både själens och den materiella världens (inklusive kroppens) förändringar är förutbestämda och i alla ögonblick bestämda av Gud. Han jämför med två från varandra separata klockor, som dragits upp för att gå parallellt och visa exakt samma tid, men som inte påverkar varandra. Ett tillstånd A hos kroppen är för Gud en tillfällig orsak (causa occasionalis) att framkalla motsvarande tillstånd A i själen och vice versa.

Detta får till följd att människan egentligen bara är en passiv åskådare av tillvaron, eftersom all verksamhet ytterst är beroende av Gud. Geulincx hävdar därför att den högsta etiska principen är: "Där du inte förmår något, bör du heller inte vilja." Människan ska ge upp sin strävan efter lycka och istället ödmjukt uppfylla våra sedliga förpliktelser.

Efter sin död kom han periodvis att angripas hårt för spinozism, inte minst av de klassiska kartesianer som föredrog Descartes syn på kroppens och själens samverkan.

Verk
Alla Geulincx publicerade verk skrevs på latin. Under hans livstid publicerades:

Quaestiones Quodlibeticae (1653) med den senare upplagan Saturnalia
Disputatio medica inauguralis de febribus (1658)
Logica fundamentis suis restituta (1662)
Methodus inveniendi argumenta (1663)
De virtute (1665)
 Opera philosophica 1891-1893 (3 volymer)
De virtute var den första delen av Ethica, som då den publicerades postumt uppgick till sex volymer. 

På engelska finns:

Metaphysics, övers. Martin Wilson, Christoffel Press, 1999
Ethics, övers. Martin Wilson, Brill, 2006

Referenser 

Födda 1624
Avlidna 1669
Nederländska filosofer
Män
Personer från Antwerpen
Jan Land

Jan Pieter Nicolaas Land, född den 23 april 1834 i Delft, död den 30 april 1897 i Arnhem, var en holländsk orientalist och filosof.

Land var en grundlig kännare av den syriska litteraturen och blev 1864 professor i orientaliska språk och filosofi i Amsterdam samt 1872 professor i filosofi i Leiden. 

Bland hans arbeten märks Anecdota Syriaca (4 band, 1862-75), Hebreeuwsche grammatica (1869), Recherches sur l'histoire de la gamme arabe (1884), Over onze kennis der javaansche muziek (1891) samt en edition av Spinozas verk (2 band, utgivna tillsammans med van Vloten 1882-83).

Källor

Nederländska orientalister
Nederländska filosofer
Nederländska professorer
Personer verksamma vid Leidens universitet
Musikhistoriker
Nederländska musikologer
Födda 1834
Avlidna 1897
Män
Personer från Delft
John Hill Burton

John Hill Burton, född den 22 augusti 1809 i Aberdeen, död den 10 augusti 1881, var en skotsk jurist och historiker.

Burton var först verksam som advokat, ägnade sig sedan åt historia och blev 1877 kunglig historiograf för Skottland. Bland Burtons arbeten kan nämnas: History of Scotland from the revolution to extinction of the last Jacobite insurrection (2 band. 1853), The history of Scotland from Agricolas invasion to the revolution of 1688 (7 band, 1867–1870), samt A history of the reign of queen Anne (3 band, 1880).

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 

Skotska historiker
Historiker under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer i Skottland under 1800-talet
Alumner från University of Aberdeen
Personer från Aberdeen
Födda 1809
Avlidna 1881
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh