kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
S/2004 S 13

S/2004 S 13 är en av Saturnus månar. Den upptäcktes i 12 december 2004, som en av tolv Saturnusmånar som upptäcktes den dagen.

S/2004 S 13 är 6 kilometer i diameter och har ett genomsnittligt avstånd på 18 450 000 kilometer från Saturnus. Den har en lutning av 167° till ekliptikan (143° till Saturns ekvator) i en retrograd riktning och med en excentricitet av 0,261.

S/2004 S 13 har ännu inte fått något officiellt namn.

Referenser

Externa länkar 
 Institute for Astronomy Saturn Satellite Data

Månar
Saturnus månar
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt
Astronomiska upptäckter av SS Sheppard
Astronomiska upptäckter 2004
Nickel-kadmiumackumulator

Nickel-kadmiumackumulatorn uppfanns 1899 av svensken Waldemar Jungner. Från början var polerna tillverkade av nickel, Ni, och järn, Fe, därav namnet NiFe. Som elektrolyt används Kaliumhydroxid (kalilut). NiFe-ackumulatorn har en lägre vikt än blyackumulatorn, men dess spänning är endast på 1,2 volt. Därför är man tvungen att använda fler celler för att få samma spänning, och då blir de jämlika i vikt med blyackumulatorn. Detta löstes på 1930-talet, då järnelektroden byttes ut mot tungmetallen kadmium. Därmed blev den nya produkten en nickel (Ni), kadmium (Cd) eller NiCd-ackumulator. Även om den har dubbelt så hög kapacitet per viktenhet i förhållande till bly, så är den påtagligt dyrare att tillverka. Det var först på 1960-talet som NiCd-ackumulatorn började användas i elektronikutrustningar. Därefter ökade dess användning mycket snabbt. Idag är dock NiMH och Li-ion de mest använda ackumulatortyperna.

Laddning
NiCd-ackumulatorn laddas med konstant ström. Man måste tillföra mer energi i laddning än vad man får ut i urladdning, normalt cirka 140 %. En ackumulator med en kapacitet av 10 Ah som man kan få ut 1 Ampere ur i 10 timmar måste man ladda med 1 Ampere i 14 timmar.

En nackdel med NiCd-ackumulatorer är den så kallade minneseffekten. Denna uppstår om ackumulatorn under vid upprepade tillfällen inte laddas ur ordentligt innan den återuppladdas. Om man exempelvis alltid laddar när det är 20% kvar istället för när apparaten själv markerar att den behöver laddas kommer dessa  20% till slut att 'dö' och ackumulatorns kapacitet har således minskat till 80% av ursprungsvärdet. Man får inte heller låta NiCd-ackumulator ladda ur helt, och dessutom inte ladda den för länge. En av fördelarna med NiCd-ackumulatorer är att de klarar stora strömuttag ända tills de är urladdade.

Källor

Batterier
Nickel
Kadmium
Anatomisk teater

En anatomisk teater är ett rum som används när man undervisar i anatomi. De fanns framför allt i de tidigaste av de moderna universiteten. Den första anatomiska teatern byggdes 1594 vid Universitetet i Padua. 

Den anatomiska teatern var vanligtvis ett rum format ungefär som en amfiteater. I centrum fanns ett bord på vilket man placerade kropparna av döda människor som man skar upp (obducerade) och förevisade. Runt bordet fanns flera varv av cirkulära, elliptiska eller åttkantiga våningar (högre längre bak) med räcken, där studenter eller andra observatörer kunde stå med god utsikt över det som fanns och gjordes på obduktionsbordet.  

Den mest kända anatomiska teatern i Sverige är den anatomiska teater Olof Rudbeck d.ä. lät anlägga på taket av Gustavianum, det dåvarande universitetshuset för Uppsala universitet, mellan åren 1662–1663. Namnet Gustavianum kommer från Gustav II Adolf som på 1620-talet donerade pengar till uppförandet av byggnaden. Gustavianum är Uppsala universitets gamla huvudbyggnad men sedan 1997 fungerar huset som plats för museet Gustavianum, Uppsala universitetsmuseum. I Köpenhamn har funnits Domus Anatomica och senare Theatrum anatomico-chirurgicum.

Källor

Noter 

Anatomi
Schedar

Schedar eller Alfa Cassiopeiae (α Cassiopaiae, förkortat Alfa Cas, α Cas), som är stjärnans Bayer-beteckning  är en ensam stjärna belägen i den mellersta delen av stjärnbilden Cassiopeja. Den har en skenbar magnitud på 2,24, är synlig för blotta ögat och nyligen gjorda beräkningar från NASA:s teleskop WISE bekräftar att Alfa Cassiopeiae är den ljusaste stjärnan i stjärnbilden. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 14,3 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 228 ljusår (ca 70 parsek) från solen.

Schedar är Skånes landskapsstjärna.

Nomenklatur
Alfa Cassiopeiae har det traditionella namnet Schedar som kommer från det arabiska ordet صدر şadr, vilket betyder "bröst", ett ord som härrör från sin relativa position i hjärtat av den mytologiska drottningen Cassiopeia. Johannes Hevelius använde namnet Schedir i sina skrifter, även om det fanns ytterligare traditionella stavningar av denna arabiska transliteration som Shadar, Sheder, Seder, Shedis och Shedi. Al-Sufi och Ulug Beg gav stjärnan namnet Al Dhāt al Kursiyy (arabiska för "damen i stolen"), som Giovanni Battista Riccioli bytte till Dath Elkarti.

År 2016 anordnade International Astronomical Union en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för enskilda stjärnor. WGSN fastställde namnet Schedar för Alfa Cassiopeiae i augusti 2016 och det ingår nu i IAU:s Catalog of Star Names.

Egenskaper
Primärstjärnan Alfa Cassiopeiae är en orange till röd jättestjärna av spektralklass K0 IIIa. Den är kallare än solen, men eftersom den närmar sig de sista stadierna av sin utveckling har fotosfären expanderat väsentligt, vilket ger en bolometrisk ljusstyrka som är ungefär 676 gånger starkare än solens. Stjärnan har en beräknad massa som är 4 - 5 gånger större än solens massa, en radie som är ca 42 gånger större än solens och har en effektiv temperatur av ca 4 500 K. 

Liksom alla jättestjärnor roterar Schedar långsamt med en approximativ rotationshastighet av 21 km/s, en hastighet som tar stjärnan ca 102 dygn för att fullgöra ett varv kring sin axel. Schedar har ibland klassificerats som en variabel stjärna , men ingen variation har upptäckts sedan 1800-talet.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/schedar
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/shedar.html

		
Stjärnbilden Cassiopeja
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt	
Röda jättar
Landskapsstjärnor
HR-objekt
HD-objekt
Caph

Caph eller Beta Cassiopeiae (β Cassiopeiae, förkortat Beta Cas or β Cas), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i den västra delen av stjärnbilden Cassiopeia. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på +2,28 är synlig för blotta ögat och är en av de fem stjärnor som utgör "W" av Cassiopeia, i anslutning till den något ljusare Schedar (Alfa Cassiopeiae). Baserat på parallaxmätningar i Hipparcos-uppdraget på 50,6 mas beräknas den befinna sig på ca 60 ljusårs (17 parsek) avstånd från solen.

Nomenklatur
Beta Cassiopeiae har de traditionella namnen Caph (från det arabiska ordet كف kaf, "Palm"), chaph och kaff, liksom Al-Sanam Al-nakah "kamelens puckel". Ursprungligen var den pre-islamiska arabiska termen Al-kaff Al-Khadib "den färgade handen" som hänvisade till de fem stjärnor som utgör "W" i Cassiopeia, och avbildade en hand fläckig av henna. Termen var förkortad och på något sätt kom den att beteckna endast Beta Cassiopeiae. Den gamla "färgade handen" var en del av en asterism som kallades Thuraya som sträckte sig från Plejaderna, vilket betecknade "huvudet", genom stjärnbilderna Oxen och Perseus och i Cassiopeia, medan den andra "handen" fanns i stjärnbilden Valfisken. 

År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN:s första bulletin av juli 2016 innehåller en tabell över de första två satserna av namn som fastställts av WGSN där också Caph ingår som namn för Beta Cassiopeiae.

Egenskaper
Caph är en gul till vit jättestjärna av spektralklass F2 III C. Den har en massa som är ca 1,9 gånger solens massa, en radie som är ca 3,5 gånger större än solens och utsänder ca 27  gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 7 100 K. Stjärnan roterar vid ca 92 procent av sin kritiska hastighet med 1,12 rotationer per dygn. Detta ger stjärnan en något tillplattad form med en ekvatorialradie som är 24 procent större än polarradien. Denna form gör att polarområdet har en högre temperatur än ekvatorn med en temperaturskillnaden är ca 1 000 K. Rotationsaxeln lutar ca 20° mot siktlinjen från jorden.

Caph är en variabel av Delta Scuti-typ, som varierar i ljusstyrka 2,25 - 2,31 med en period av 2,5 timmar och är den näst ljusaste av sådana stjärnor i himlen efter Altair. Den ansågs en gång vara en spektroskopisk dubbelstjärna med en svag följeslagare i en 27-dygns omloppsbana, men den anses nu vara en ensam stjärna.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/caph
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/caph.html

Stjärnbilden Cassiopeja
HR-objekt
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
Gul-vita jättar
Delta Scuti-variabler
HD-objekt
Ruchbah

Ruchbah  eller Delta Cassiopeiae (δ Cassiopeiae, förkortat Delta Cas, δ Cas) som är stjärnans Bayerbeteckning, är en dubbelstjärna belägen i mellersta delen av stjärnbilden Cassiopeia. Den har en kombinerad skenbar magnitud på 2,68 och är synlig för blotta ögat. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 32,8 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 100 ljusår (ca 30 parsek) från solen.

Nomenklatur
Delta Cassiopeiae har de traditionella namnen Ruchbah och Ksora. Det förstnämnda kommer från det arabiska ordet ركبة rukbah som betyder "knä" och det sistnämnda fanns första gången 1951 i publikation, Atlas Coeli (Skalnate Pleso Atlas of the Heavens) av den tjeckiske astronomen Antonín Bečvář. Professor Paul Kunitzch har inte kunnat hitta några ledtrådar om ursprunget till namnet. Stjärnan Alfa Sagittarii hade också det traditionella namnet Ruchbah (liksom Rukbat).
 
År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN fastställde namnet Ruchbah för komponenten WDS J01258 + 6014 Aa den 21 augusti 2016 och detta ingår nu i listan över IAU-godkända stjärnnamn (Alfa Sagittariis primärstjärna fick namnet Rukbat).

Egenskaper
Primärstjärnan, WDS J01258 + 6014 Aa, är en underjättestjärna av spektralklass A5 IV, som anger att den förbrukat vätet i dess kärna och har börjat utvecklas genom underjättefasen till en jättestjärna. Det beräknas att den är 4 procent bortom slutet av sin tid i huvudserien vid en ålder av ca 600 miljoner år.  Den har expanderat till cirka 3,9 gånger solens radie.

Överskott av infraröd strålning har observerats från Ruchbah vid en våglängd av 60 μm, vilket tyder på närvaro av en eventuell omgivande stoftskiva. Denna strålning kan karakteriseras av värme från strålning vid en temperatur av 85 K, vilket motsvarar en omloppsradie på 88 astronomiska enheter, eller 88 gånger jordens avstånd från solen. Som jämförelse sträcker sig regionen av det avlägsna Kuiper-bältet i solsystemet från 30-50 AE.
 
Ruchbah är en förmörkelsevariabel av Algoltyp med en period på 759 dygn. Den skenbara magnituden varierar mellan +2,68 och +2,74 när stjärnorna passerar framför varandra.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/ruchbah
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/ruchbah.html

Dubbelstjärnor
Stjärnbilden Cassiopeja
Algolvariabler
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Karl Corneliusson

Björn Karl Håkan Corneliusson, född 17 november 1976 i Göteborg, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Corneliusson gjorde A-lagsdebut i Örgryte IS 1994, en säsong som slutate i avancemang till Allsvenskan. 1999 värvades han av AIK. I början av 2000-talet spelade Corneliusson till sig en ordinarie plats som ytterback i Sveriges landslag och deltog under 2000 och 2001 i flera VM-kvalmatcher. I maj 2002 ådrog han sig dock en handskada i samband med gurkskärning. Det dröjde drygt 2 månader innan han var tillbaka i spel i klubblaget, men han gjorde inga fler landskamper efter detta. Under 2004-2005 spelade Corneliusson för det italienska klubbarna Salernitana Calcio (Serie B) och Napoli Soccer (Serie C), varpå han återvände till Sverige och Landskrona BoIS, där han avslutade sin karriär i Superettan.

Klubbar 
 Masthuggets BK (1982–1985)
 Göteborgs FF (1986–1987)
 Örgryte IS (1988–1998)
 AIK (1999–2003)
 Salernitana Calcio (2004)
 Napoli (2004–2005)
 Landskrona BoIS (2005–2007)
 Lilla Torg FF (2007–2009)
 BK Skottfint (2011–2012)
Stenungsunds IF (2014)
 Styrsö BK (2014–2016)

Landskamper 
9 A (1 mål)
20 U-21 (1 mål)
9 J (3 mål)
11 P

Källor
Spelarinformation på skottfint.nu
500 aikare - Karl Corneliusson på aik.se

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Salernitana Calcio 1919
Spelare i SSC Napoli
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Spelare i Stenungsunds IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Serie B
Födda 1976
Levande personer
Män
Idrottare från Göteborg
Svenska idrottare under 2000-talet
Segin

Segin eller Epsilon Cassiopeiae (ε Cassiopaiae, förkortat Epsilon Cas, ε Cas), som är stjärnans Bayer-beteckning,  är en ensam stjärna belägen i den östra delen av stjärnbilden Cassiopeja. Den har en skenbar magnitud på 3,37, är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätning inom Hipparcosuppdraget på ca 7,9 mas, beräknas den befinna sig på ett avstånd på ca 410 ljusår (ca 126 parsek) från solen.

Nomenklatur
Epsilon Cassiopeiae har det traditionella namnet Segin, som förmodligen kommer från en felaktig översättning av Seginus, det traditionella namnet för Gamma Bootis, som i sig är av osäkert ursprung. Olika källor rapporterar varierande uttal, med SEG-i de vanligaste men varianterna SAY-gin och seg-EEN framträder också.

År 2016 anordnade International Astronomical Union en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för enskilda stjärnor. WGSN fastställde namnet Segin för Epsilon Cassiopeiae i september 2017 och det ingår nu i IAU:s Catalog of Star Names.

Egenskaper
Epsilon Cassiopeiae är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass B3 V. Cote et al. (2003) anger att den visar spektralegenskaper hos en Be-stjärna, även om den inte kategoriseras som sådan. Emissionslinjer i spektret tyder på närvaro av ett omgivande skal av gas som har kastats ut av stjärnan. Stjärnan har en beräknad massa som är ca 9 gånger större än solens massa, och, baserat på att den interferometermätta vinkeldiametern är 0,43 millibågsekunder, en radie som är ca 6 gånger större än solens. Den utsänder från dess fotosfär ca 2 500 gånger mera energi än solen vid en effektiv temperatur av ca 15 200 K. 

Observation under Hipparcos-uppdraget tyder på att Epsilon Cassiopeiae kan ha en svag periodisk variation. Amplituden för denna variation är 0,0025 magnituder med en frekvens av 11,17797 gånger per dygn, eller en cykel på 2,15 timmar. Signal/brus-förhållandet för den uppmätta variationen är 4,978. Hipparcosmätningar av rymdhastighetskomponenterna för stjärnan tyder på att den med 93 procent sannolikhet ingår i Cas-Tau-gruppen av stjärnor med gemensam rörelse genom rymden. Denna grupp kan vara kinematiskt förbunden med Alfa Persei-hopen, vilket betyder att Cas-Tau-gruppen, inklusive Epsilon Cassiopeiae, kan ha separerats från hopen genom tidvatteneffekter.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/segin
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/segin.html

		
Stjärnbilden Cassiopeja
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass B
HR-objekt
HD-objekt
Gamma Cassiopeiae

Gamma Cassiopeiae, eller 27 Cassiopeiae, är en eruptiv variabel stjärna i stjärnbilden Cassiopeja. Den visuella magnituden varierar oregelbundet mellan +1,6 och +3,0. Den är prototypstjärna för Gamma Cassiopeiae-variablerna. Även om stjärnan är ganska ljusstark är den ovanlig, eftersom den inte har något traditionellt arabiskt eller latinskt namn. På kinesiska har den dock namnet Tsih, som betyder "piskan". 

Stjärnan befinner sig i mitten av Cassipeias välkända "W". USA:s andre astronaut, Virgil Ivan "Gus" Grissom gav skämtsamt stjärnan namnet Navi efter sitt andra förnamn stavat baklänges, eftersom stjärnan användes som en enkelt identifierad referenspunkt under rymdfärderna till månen.

Gamma Cassiopeiae är en snabbt roterande stjärna som sväller ut längs med ekvatorn. Detta tillsammans med den höga luminositeten resulterar i en massförlust som bildar en skiva runt stjärnan. Ljusvariationerna verkar orsakas av denna skiva.

Följeslagare
Gamma Cassiopeiae är också en stark röntgenstrålningskälla och är en spektroskopisk dubbelstjärna. Följeslagaren har en omloppstid på 203,59 dygn med en excentricitet (e) på 0,26. Följeslagarens massa tros vara lik solens. Röntgenstrålningen kan förklaras om följeslagaren vore ett kompakt objekt med hög gravitation vid ytan, som en vit dvärg eller en neutronstjärna. Den försvinnande gasmassan från Gamma Cassiopeiae skulle kunna kollidera med följeslagaren, och på så sätt transformera potentialenergi till värmeenergi.

Gamma Cassiopeiae A har även två svaga optiska följeslagare, listade i kataloger över dubbelstjärnor som Gamma Cassiopeiae B och C. Stjärna B är belägen på ca 2 bågsekunders avstånd och är av 11:e magnituden och har en liknande rörelse genom rymden som primärstjärnan. Stjärna C är av 13:e magnituden och ligger på nästan en bågsekunds avstånd, samt en ytterligare, svagare, optisk följeslagare C.

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/cih
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/gammacas.html

Dubbelstjärnor
Stjärnbilden Cassiopeja
Gamma Cassiopeiae-variabler
Blå-vita underjättar
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
HR-objekt
HD-objekt
Skalstjärnor
John S. Bull

John Sumter Bull född 25 september 1934 i Memphis, Tennessee, död 11 augusti 2008 var en amerikansk astronautkandidat som blev uttagen i astronautgrupp 5 4 april 1966 men genomförde ingen rymdfärd, eftersom han lämnade astronautkåren 16 juli 1968 på grund av lungsjukdom. Han började sedan studera vid Stanford University och tog en filosofie doktors-examen som flygingenjör.

Han var gift och hade tre barn.

Källor

Apolloprogrammet
Amerikanska rymdfarare
Personer från Memphis
Födda 1934
Avlidna 2008
Män
Alumner från Stanford University
Universitetet i Padua

Universitetet i Padua (It. Università degli Studi di Padova) är en av de mest välkända i Italien. Universitetet grundades 1222 och är det näst äldsta universitetet i Italien och ett av de äldsta i världen. Det består av 13 fakulteter och antalet studenter var 65 000 år 2003.

Förutom verksamheten i Padua har universitet också avdelningar i Brixen, Legnaro, Vicenza, Asiago, Vittorio Veneto, Castelfranco Veneto, Conegliano, Feltre, Mirano, Portogruaro, Rovigo, Treviso, Venedig och Chioggia.

Kända professorer och alumner 
François de Sales
Galileo Galilei
Andreas Vesalius
Pietro Bembo
Pietro Pomponazzi
Nicolaus Copernicus
Torquato Tasso
William Harvey
Thomas Browne
Geronimo Fabricius
Ugo Foscolo

Externa länkar
Universitetet i Padua
Marfark

Marfark eller Theta Cassiopeiae (θ Cassiopeiae, förkortat Theta Cas eller θ Cas), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en ensam stjärna i den sydöstra delen av stjärnbilden Cassiopeia. Den har en genomsnittlig skenbar magnitud på +4,33 är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätningar i Hipparcos-uppdraget på 24,4 mas beräknas den befinna sig på ca 134 ljusårs (41 parsek) avstånd från solen.

Nomenklatur
Theta Cassiopeiae delar det traditionella namnet Marfak med My Cassiopeiae i sydost, vilket härrör från arabiska termen Al Marfik eller Al Mirfaq ( المرفق ), vilket betyder "armbågen".

Egenskaper
Marfark är en blå till vit stjärna i huvudserien av spektralklass A7 V. Den har en massa som är ca 1,8 gånger solens massa och en radie som är ca 2,6 gånger större än solens baserat på en uppmätt vinkeldiameter på 0,58 ± 0,02 mas. Den utsänder ca 26 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 8 200 K. Stjärnan anses kunna vara av Vegatyp, till följd av att det visar ett överskott av infraröd strålning, som tyder på att den har en omgivande stoftskiva. 

Marfark är en misstänkt Delta Scuti-variabel och en av de ljussvagaste stjärnorna som bildar stjärnbilden Cassiopeia.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/marfark
 http://stars.astro.illinois.edu/sow/marfake.html

Stjärnbilden Cassiopeja
HR-objekt
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass A
Delta Scuti-variabler
HD-objekt
Universitetet i Pavia

Universitetet i Pavia (italienska Università degli Studi di Pavia, UNIPV) i Pavia. 

Universitetet grundades 1361 och är därmed ett av de äldsta i världen. Redan år 825 var Pavia platsen för en retorikskola grundad av Lothar I.

Universitetet består av nio fakulteter och antalet studenter var 21 946 år 2016. Förutom verksamheten i Pavia har universitet även avdelningar i Cremona, Mantua och Voghera.

Bilder 

Pavia
Achird

Achird eller Eta Cassiopeiae (η Cassiopeiae, förkortat Eta Cas or η Cas), som är stjärnans Bayer-beteckning, är en dubbelstjärna i den mellersta delen av stjärnbilden Cassiopeia. Den har en kombinerad skenbar magnitud på +3,44 och är synlig för blotta ögat där ljusföroreningar ej förekommer. Baserat på parallaxmätningar i Hipparcos-uppdraget på 168,0 mas beräknas den befinna sig på ca 19 ljusårs (6 parsek) avstånd från solen.

Nomenklatur
Det riktiga namnet Achird på Eta Cassiopeiae tillämpades tydligen först i Skalnate Pleso Atlas of the Heavens, publicerad 1950, men är inte känd före detta. Richard Hinckley Allen ger inte stjärnan några historiska namn i sin bok Star Names: Their Lore and Meaning.
År 2016 organiserade Internationella astronomiska unionen en arbetsgrupp för stjärnnamn (WGSN) med uppgift att katalogisera och standardisera riktiga namn för stjärnor. WGSN:s första bulletin av september 2017 innehåller en tabell över de första två satserna av namn som fastställts av WGSN där också Achird ingår som namn för Eta Cassiopeiae A.

Egenskaper
Primärstjärnan Eta Cassiopeiae A är en gul till vit stjärna i huvudserien av spektralklass G0 V. Den har en massa som är ca 0,97 gånger solens massa, en radie som är ca 1,04 gånger större än solens och utsänder ca 1,2 gånger mera energi än solen från dess fotosfär vid en effektiv temperatur på ca 6 000 K. Den har fysiskt en del likheter med solen, men har bara hälften av överskottet av andra element än väte och helium - vad astronomer kallar metallicitet.   

Achird är en RS Canum Venaticorum-variabel, som varierar i ljusstyrka ungefär en tiondels magnitud. Eta Cassiopeiaes två stjärnor kretsar kring varandra med en omloppsperiod av 480 år. Baserat på en uppskattad halv storaxel på 12 bågsekunder och en parallax på 0,168, är de två stjärnorna separerade med ett genomsnittligt avstånd på 71 AE, där en AE är det genomsnittliga avståndet mellan solen och Jorden. Omloppsbanans stora excentricitet på 0,497 innebär emellertid att deras periapsis, eller närmaste inbördes position, är så liten som 36 AE, med en apsis av ca 106 AE.

Se även 
 Variabel stjärna

Referenser

Noter

Externa länkar
 https://www.universeguide.com/star/achird

Stjärnbilden Cassiopeja
HR-objekt
Bayerobjekt
Flamsteedobjekt
Huvudseriestjärnor klass G
Dubbelstjärnor
RS Canum Venaticorum-variabler
HD-objekt
Solliknande stjärnor
Calipso

Calipso (Cloud-Aerosol Lidar and Infrared Pathfinder Satellite Observations) är en fransk-amerikansk miljösatellit för fjärranalys av moln och aerosoler. Den sköts upp från  Vandenberg Air Force Base med en Delta II raket, den 28 april 2006. Satellitens dator är konstruerad av Saab Ericsson Space.

Satelliten innehåller tre instrument:
en laserradar (lidar) som observerar aerosoler.
en kamera som ger infraröda bilder.
en kamera som tar vidvinkelbilder.

Externa länkar

Referenser 

Jordresurssatelliter
Rymdfartsåret 2006