kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Plyschtofsskrika

Plyschtofsskrika (Cyanocorax chrysops) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Plyschtofsskrikan är en stor och praktfull mörkblå kråkfågel. Den har en udda rundad svart tofs, svart huvud och svart bröst som kontrasterar med gula ögon och lysande blått på nacken och i ett ögonbrynsstreck. Nedre delen av buken och stjärtens bakre halva är vit medan ovansidan är mörkblå.

Utbredning och systematik 
Plyschtofsskrika delas in i tre underarter med följande utbredning:
 C. c. diesingii – norra Brasilien söder om Amazonfloden
 C. c. chrysops – sydöstra Brasilien till Paraguay, Uruguay, norra Bolivia och nordöstra Argentina
 C. c. tucumanus – nordvästra Argentina

Vissa urskiljer även underarten insperatus, med utbredning i nordöstra Brasilien söder om Amazonfloden.

Levnadssätt 
Plyschtofsskrikan hittas i olika typer av skogslandskap. Där påträffas den ofta i ljudliga grupper med upp till ett dussin individer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Krulltofsskrika

Krulltofsskrika (Cyanocorax cristatellus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Krulltofsskrikan är en stor skrika med en tydlig svart tofs på huvudet som böjer sig bakåt. Vidare är den svart på strupe, bröst och rygg, blå på vingar och inre delen av stjärten, medan den yttre är vit.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra och centrala Brasilien till östra Bolivia och nordostligaste Paraguay. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Krulltofsskrika hittas i savann, plantage, halvöppna områden och ibland trädgårdar. Där ses den vanligen i små ljudliga grupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Purpurskrika

Purpurskrika (Cyanocorax cyanomelas) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Purpurskrikan är en stor och mörk skrika med djupt purpurblå kropp och mörkare huvud. Där utbredningsområdet överlappar med violettskrika skiljer den sig genom mörkare fjäderdräkt. Den tendererar också att vara mindre vanlig och hittas i mer ursprungliga miljöer. Bland lätena hörs låga och hårda "jeeer!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Peru, nordöstra Argentina, Paraguay och sydvästra Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Purpurskrikan hittas i högväxt skog och skogsbryn. Där rör den sig i ljudliga grupper genom skogens mellersta och övre skikt.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Brasilienskrika

Brasilienskrika (Cyanocorax cyanopogon) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brasilienskrikan är en stor skrika med lysande gula ögon och stela borstaktiga fjädrar i pannan. Ovan och under ögat syns blå fläckar som kontrasterar med svart ansikte. Liknande plyschtofsskrikan har blå nacke och större tofs på huvudet. Bland de många lätena hörs ett melodiskt och metalliskt "chyup-chyup".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på högplatån i östra Brasilien (Pará till Minas Gerais och östra Mato Grosso). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Brasilienskrikan föredrar buskmarker och savann, men kan även hittas i flodnära skogar och ungskog. Där ses den vanligen i små ljudliga grupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Durangoskrika

Durangoskrika (Cyanocorax dickeyi) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den är endemisk för nordvästra Mexiko. Arten är fåtalig och minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Durangoskrikan är en stor (35,5–38 cm) skrika med spektakulär fjäderdräkt. Kännetecknande är en stor och spretig huvudtofs, gula ögon, svart på hjässa, strupe och i ett band över örontäckarna, mörkblått på ovansidan inklusive längst in på stjärten, medan stjärtspetsen och resten av fjäderdräkten är vit.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i  bergsskogar i nordvästra Mexiko (Sinaloa, Durango och Nayarit). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Durangoskrikan hittas i blandskog med tall och ek i bergstrakter på mellan 1 350 och 2 150 meters höjd. Den påträffas vanligen i smågrupper med upp till 16 individer, ofta i sällskap med stellerskrikor. Även häckningsbeteendet är socialt, där varje par får hjälp av upp till åtta andra individer, varav de flesta verkar vara ungfåglar.

Status och hot 
Arten är relativt fåtalig, har ett rätt begränsat utbredningsområde och tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen mellan 10 000 och 20 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn hedrar Donald Ryder Dickey (1887–1932), en amerikansk zoolog, fotograf, författare och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Azurnackad skrika

Azurnackad skrika (Cyanocorax heilprini) är en fågel i familjen kråkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Azurnackad skrika är en stor blågrå skrkka med svart ansikte och genomträngande gula ögon. Stjärten är vitspetsad. Fåglar i södra Amazonområdet (underarten hafferi) är ljust azurblå på bröstet snarare än lilablå och ljusare på stjärtens ovansida. Den har vitar två bara blå hudfläckar runt ögat. Lätet är ett ljudligt och hårt "jeer", likt violettskrikan.

Utbredning och systematik 
Azurnackad skrika förekommer i delar av Amazonområdet i Sydamerikal. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cyanocorax heilprini heilprini – från sydöstra Colombia till sydvästra Venezuela (Amazonas) och allra nordvästligaste Brasilien.
 Cyanocorax heilprini hafferi – sydvästra Amazonområdet i Brasilien, från Purusflodens västra bank till Madeiraflodens västra bank.

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN hafferi som den egna arten "campinaskrika".

Levnadssätt 
Azurnackad skrika hittas i skogsbryn, skogssavann, ungskog och vitsandsskogar. Den undviker inre delar av regnskogar.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underarterna (eller arterna) var för sig, heilprini som livskraftig och hafferi som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Hartlaubskrika

Hartlaubskrika (Cyanocorax melanocyaneus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hartlaubskrikan är unik i sitt utbredningsområde genom att vara den enda skrikan med blå och svart fjäderdräkt. På nedre delen av bröstet är den blåtonad, men verkar ofta svart. På huvudet har den en buskig tofs som dock vanligen är svår att se.

Utbredning och systematik 
Hartlaubskrikan förekommer i Centralamerika från Guatemala till Nicaragua. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cyanocorax melanocyaneus melanocyaneus – förekommer på högland i centrala Guatemala samt i Honduras
 Cyanocorax melanocyaneus chavezi – förekommer på högland i södra Honduras och norra Nicaragua

Levnadssätt 
Hartlaubskrikan hittas i buskiga skogar, tall- och ekskogar och plantage. Där ses den födosöka på alla nivåer, vanligen i smågrupper. Ibland slår den följe med artblandade födosökande flockar, tillsammans med bland andra grönskrikor och trupialer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns svenska namn hedrar Gustav Hartlaub (1814-1900), tysk ornitolog och samlare som var den som först beskrev arten vetenskapligt 1844.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Brokskrika

Brokskrika (Cyanocorax mystacalis) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra sydvästra Ecuador och nordvästra Peru (söderut till La Libertad). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Sanblasskrika

Sanblasskrika (Cyanocorax sanblasianus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sanblasskrikan är en vacker skrika i blått och svart. Mycket liknande arten purpurryggig skrika överlappar något med sanblasskrikan i norra delen av utbredningsområdet. Denna art är dock större med tydligt gula ben och djupt purpurblått på rygg och stjärt, inte tydligt tvåtonat blått och svart som hos sanblasskrikan.

Utbredning och systematik 
Sanblasskrika är endemisk för kustnära västra Mexiko och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cyanocorax sanblasianus nelsoni – Nayarit, Jalisco, Colima, Michoacán, Guerrero
 Cyanocorax sanblasianus sanblasianus – centrala Guerrero

Levnadssätt 
Sanblasskrikan hittas i tropiska skogar, skogslandskap och trädgårdar. I själva staden San Blas förekommer sanblasskrikan i förbergsskogar och kaffeplantage söder om stan, medan purpurryggig skrika ses i mangroveskog och inttilliggande skogsområden i och kring staden. Den ses vanligen i smågrupper som kan både vara ljudliga och framträdande eller mycket tysta och lätt förbisedda. Fågeln påträffas ofta tillsammans med gulvingad kasik.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
San Blas är namnet på en kommun i delstaten Nayarit i västra Mexiko.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Violettskrika

Violettskrika (Cyanocorax violaceus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Violettskrikan är en stor och mörk skrika. Fjäderdräkten är lysande blå med svart huvud och svart haka. Den skiljs från liknande purpurskrikan genom ljusare blå fjäderdräkt och kontrasterande ljus nacke. Lätet är ett ljust och genomträngande "jeer".

Utbredning och systematik 
Violettskrikan förekommer i Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cyanocorax violaceus pallidus – förekommer utmed kusten i norra Venezuela (Anzoátegui)
 Cyanocorax violaceus violaceus – förekommer från östra Colombia till Venezuela, Guianas, Brasilien, Peru och norra Bolivia

Levnadssätt 
Violettskrikan hittas i en rad olika öppna miljöer, som skogsbryn, trädgårdar och odlingsbygd. Den är framför allt vanlig i växtlighet utmed floder och andra vattendrag.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Inkaskrika

Inkaskrika (Cyanocorax yncas) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Inkaskrika delas in i femunderarter med följande utbredning:
 C. y. galeatus – västcentrala Colombia
 C. y. cyanodorsalis – centrala och östra Colombia samt nordvästra Venezuela
 C. y. guatimalensis – norra Venezuela
 C. y. yncas – sydvästra Colombia, östra Ecuador och Peru till centrala Bolivia
 C. y. longirostris – Marañóndalen i norra Peru

Grönskrika (C. luxuosus) och inkaskrika behandlas ofta som samma art med det vetenskapliga namnet C. yncas. Vissa urskiljer ytterligare en underart, andicolus, med utbredning i bergstrakter i norra Venezuela.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar grönskrikan i bedömningen.

Noter

Externa länkar

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Yucatánskrika

Yucatánskrika (Cyanocorax yucatanicus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Yucatánskrikan är en praktfull kråkfågel i svart och lysande blått. Näbben är svart hos adulta fåglar, gul hos ungfåglar. Nyutflygna ungar har en unik helvit dräkt, dock enbart i några veckor i slutet av sommaren.

Utbredning och systematik 
Yucatánskrikan förekommer enbart på Yucatánhalvön i sydöstra Mexiko och Belize. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cyanocorax yucatanicus yucatanicus – sydöstra Mexiko (Yucatánhalvön) till Belize och Petén i Guatemala
 Cyanocorax yucatanicus rivularis – sydöstra Mexiko (Tabasco och sydväst Campeche)

Levnadssätt 
Yucatánskrikan är en vanlig och väl synlig fågel i öppet skogslandskap. Den ses vanligen i ljudligt tjattrande grupper om fem till 25 fåglar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Diademskrika

Diademskrika (Cyanolyca argentigula) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Diademskrikan är en liten kråkfågel med omisskännlig fjäderdräkt. Den är mestadels mörkblå ovan, ljusare på vingen, med ljust silvergrått på strupen och i ett ögonbrynsstreck som bildar ett diadem. Könen är lika. De hesa lätena är typiska för skrikor.

Utbredning och systematik 
Diademskrika delas in i två underarter:
 Cyanolyca argentigula albior – förekommer i bergsskogar i Costa Rica
 Cyanolyca argentigula argentigula – förekommer i bergsskogar i södra Costa Rica och västra Panama

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet är dock relativt litet, uppskattat till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartkragad skrika

Svartkragad skrika (Cyanolyca armillata) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartkragad skrika är en mycket vacker blå kråkfågel. Båda könen är djupt koboltblå, med något ljusare hjässa och en svart ögonmask som förbinds med ett tunt svart bröstband. Jämfört med turkosskrikan är den djupare blå, med mindre konstraterande ljus hjässa och strupe.

Utbredning och systematik 
Svartkragad skrika delas in i tre underarter:
 Cyanolyca armillata quindiuna – förekommer i Anderna i södra Colombia och norra Ecuador (östra Carchi och nordvästra Napo)
 armillata-gruppen
 Cyanolyca armillata armillata – förekommer i Anderna i östra Colombia och västra Venezuela
 Cyanolyca armillata meridana – förekommer i Anderna i nordvästra Venezuela (till Trujillo)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN quindiuna som den egna arten "quindioskrika".

Levnadssätt 
Svartkragad skrika hittas i Andernas subtropiska zon. Där ses den i par eller smågrupper i molnskog och skogsbryn på mellan cirka 1800 och 3000 meters höjd. Arden är generellt ovanlig till sällsynt.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Azurkronad skrika

Azurkronad skrika (Cyanolyca cucullata) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Azurkronad skrika är en medelstor skrika med övervägande blå fjäderdräkt. Fjäderdräkten är övervägande mörkblå, svartare på ansikte och strupe kantat av en vitramad ljusare azurblå hjässa. Ungfågeln har mörkare hjässa utan ljusa kanter.

Utbredning och systematik 
Azurkronad skrika förekommer i Centralamerika från östra Mexiko till västra Panama. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Cyanolyca cucullata mitrata – förekommer i östra Mexiko (från San Luis Potosí till norra och centrala Oaxaca)
 Cyanolyca cucullata guatemalae – förekommer från södra Mexiko (Chiapas) till centrala Guatemala
 Cyanolyca cucullata hondurensis – förekommer i västra Honduras
 Cyanolyca cucullata cucullata – förekommer i Costa Rica och västra Panama

Levnadssätt 
Azurkronad skrika hittas i bergsbelägna fuktiga städsegröna skogar. Den ses vanligen i par eller smågrupper, ofta i sällskap med andra skrikor (som indigoskrika), trupialer och tukanetter. Fågeln födosöker på alla nivåer i skogen och håller sig ofta gömd i vegetationen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig skrika

Vitstrupig skrika (Cyanolyca mirabilis) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitstrupig skrika är en liten (23–25 cm) och praktfull kråkfågel. Fjäderdräkten är skiffergrå med kontrastrikt tecknat huvud: svart med vit strupe och vitt ögonbrynsstreck som sträcker sig runt bakom örontäckarna. Lätet är ett tvåstavigt, något nasalt "yeeyip yeeyip". Även gnissliga tjirpande ljud och nasala varnande "reek" hörs.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga bergsskogar i sydvästra Mexiko (södra Guerrero och södra och centrala Oaxaca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett begränsat och hastigt krympande utbredningsområde. Beståndet är också litet, uppskattat till 1500 och 7000 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Endemiska fågelarter i Mexiko
Fåglar i neotropiska regionen
Dvärgskrika

Dvärgskrika (Cyanolyca nanus) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Dvärgskrikan är som namnet avslöjar en liten kråkfågel, med en kroppslängd på endast 20–23 cm. I kroppen är den slank och smidig i sina rörelser. Fjäderdräkten är genomgående skifferblå bortsett från svart ögonmask inramad av ett vitaktigt ögonbrynsstreck och vitaktig strupe som kontrasteras mot ett diffust bröstband. Lätet är ett tvåstavigt, nasalt och ljust "yeeyip yeeyip". Ibland hörs också längre och grövre läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i ek- och tallskogar i sydvästra Mexiko (Vera Cruz, Puebla och Oaxaca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Dvärgskrikan har ett begränsad utbredningsområde och en liten världspopulation som understiger 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Praktskrika

Praktskrika (Cyanolyca pulchra) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i sydvästra Colombia och nordvästra Ecuador (söderut till Pichincha). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Praktskrikan är fåtalig och lokalt förekommande, begränsad till ursprunglig skog inom ett litet utbredningsområde. Den tros därför minska i antal till följd av pågående skogsavverkningar. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstrupig skrika

Svartstrupig skrika (Cyanolyca pumilo) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartstrupig skrika är en rätt liten kråkfågel med övervägande mörkblå fjäderdräkt. Ansiktet är svart, liksom strupen, kantat av ett smalt vitaktigt ögonbrynsstreck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar längst från sydligaste Mexiko till nordvästra Honduras. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartstrupig skrika hittas i fuktiga bergsbelägna städsegröna skogar. Den ses vanligen i par eller smågrupper, ibland tillsammans med den större och mer synliga arten azurkronad skrika. Arten födosöker på alla nivåer i skogen, men vanligen väl gömd i tät undervegetation.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Turkosskrika

Turkosskrika (Cyanolyca turcosa) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Turkosskrikan är en helt turkosblå fågel, med svart ögonmask, svart bröstband och vitaktig framhjässa. Arten är mycket lik svartkragad skrika, men är mer bjärt blåfärgad, framför allt på hjässa och strupe. Den skiljs från praktskrikan genom bröstbandet och avsaknad av mörkgrått på rygg och bröst. Bland de imponerande många lätena hörs jamande, skriande och spinnande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från sydöstra Colombia till norra Peru (norra Piura och nordvästra Cajamarca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Turkosskrikan hittas i molnsskogar i Anderna. Där ses den i smågrupper som ljudligt rör sig fram i skogen.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen