kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
No one can stop Mr Domino

No one can stop Mr Domino är ett pusselspel, utvecklat av Artdink och utgivet till Playstationsystemet under andra halvan av 1998.

Spelsätt 
I spelet kontrollerar spelaren en av fem antropomorfiska dominobrickor, och ska placera andra dominobrickor så att de kan välta varandra samt undvika hinder och göra det under tidspress. Huvudkaraktärerna är gående dominobrickor som ska ta sig igenom sex olika banor. På varje bana måste man utlösa ett antal händelser genom att välta dominobrickor på knappar. Spelet hamnade på 11:e plats i Gamerevolution.com's Top 50 worst videogame names of all time, men spelet har även fått bra kritik av andra sidor för sin originalitet.

Banor 
Phat Tony's Casino - Kasinolandskap
Shop till you drop - Varuhuslandskap
Grandpa's in the house - Huslandskap
Tripping in the park - Parklandskap
Fun Park massive - Tivolilandskap
No on can stop Mr Domino - Stadslandskap

Extrakaraktärer 
Det finns 3 extrakaraktärer i spelet som kan öppnas genom att klara spelet på olika nivåer:
Bruce - En snabb djävuls-domino
Pierre - En långsam domino med solglasögon
D△M•?0 - En alien-domino

Källor

Datorspel 1998
Pusselspel
Playstation-spel
Albert Bergström

För den något senare politikern och byråföreståndaren för Arbetsförmedlingen med samma namn, se Albert Bergström (född 1869)

Albert Bergström , född 24 april 1847 i Färnebo socken, Värmlands län, död 7 maj 1928 i Villa Ekman på Djursholm, var en svensk brukspatron och politiker. År 1905 blev han riddare av Kungl. Nordstjärneorden. 

Bergström var son till brukspatron Olof Bergström på Finnshyttan och Brita Catharina Nilsdotter i Persberg. Han var gift med Maria Dahl (1853–1922), tillhörande släkten Dahl, dotter till godsägare Carl Georg Dahl och Maria Carolina Clementia Hasselblad. De hade tolv barn, bland dem miniatyrkonstnären Berith Bergström, jägmästaren Bele Bergström och civilingenjören Hilding Bergström.

Bergström var ritare, konstruktör och byggmästare vid vattenverk 1867–1869. Han konstruerade gasgeneratorer 1869–1870 och var ingenjör vid Hoforsverken 1872. Han konstruerade och utförde Avesta järnverksanläggning 1873–1875 och var därefter förvaltare vid järnverket fram till 1874 då han blev brukspatron på Bosjö bruk i Värmland, som tidigare tillhört hustruns släkt.

Bergström var ledamot av första kammaren 1901–1904 samt den 20 mars 1905–1911, invald i Värmlands läns valkrets. Han var suppleant i konstitutionsutskottet 1907 och 1911. Partipolitiskt tillhörde Bergström 1902 till 1904 och från 1905 till 1909 Första kammarens protektionistiska parti och 1910 till 1911 det förenade högerpartiet. Han skrev i riksdagen 26 egna motioner bl.a. om bättre tillvaratagande av statens skogar, bättre kommunikationer i Norrland, exportavgifter på malm, byggande av ett statligt härnverk vid inlandsbanan och statsbana till Karungi i Norrbotten. Flera motioner gällde införande av kvinnlig rösträtt.

Makarna Bergström är begravda på Solna kyrkogård.

Källor

Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 4, sid. 388.
Nolbyn Dockskåp
Sveriges statskalender / 1921  sidam 861

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens protektionistiska parti
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Förenade högerpartiet
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska byggmästare under 1800-talet
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Svenska brukspatroner under 1900-talet
Personer från Färnebo socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1847
Avlidna 1928
Män
Facing Death: Epicurus and his Critics

Facing Death: Epicurus and his Critics är en bok från 2004, skriven av James Warren och utgiven av bokförlaget Oxford University Press, som behandlar epikurismens tes att, "döden är ingenting för oss".

Externa länkar 
Recension, Notre Dame Philosophical Reviews

Litteratur om epikurism
Engelskspråkig facklitteratur
Edvard Montgomery

Hampus Edvard Montgomery (i riksdagen kallad Montgomery i Rottneros), född 12 maj 1852 i Boo socken, Stockholms län, död 5 november 1911 på Rottneros, Sunne församling, var en svensk bruksägare och politiker.

Montgomery blev elev vid Tekniska högskolan 1874 och tog 1877 avgångsexamen vid avdelningen för metallurgi och hyttkonst. Han var anställd som ingenjör vid Sävsjöströms bruk 1878-1880 och var förvaltare vid Bäckefors bruk 1880-1882. Han var från 1882 ägare till Rottneros bruk i Värmland.

Montgomery var ledamot av första kammaren 1902-1908, invald i Värmlands läns valkrets. Han var suppleant i bevillningsutskottet 1904.

Referenser

Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 4 (Almqvist & Wiksell International 1990), sida 423-424

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens minoritetsparti
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens moderata parti 
Personer från Boo socken
Födda 1852
Avlidna 1911
Män
Personer inom Sveriges näringsliv
Edvard
Mr Mosquito

Mr Mosquito, även känt som Mr Moskeeto och i Japan som 蚊 (Ka), är ett spel till Playstation 2 som handlar om en mygga, utvecklat av Zoom. Det släpptes i Europa den 28 mars 2002. Spelet går ut på att suga blod från den japanska familjen Yamada, som består av fadern Kenichi, modern Kaneya och dottern Rena. Spelet utspelar sig över 12 banor som spelas igenom i ordning.

Reckless Cyclist
Reckless Cyclist är ett minispel som kan öppnas genom att snurra den högra analoga spaken 30 gånger åt höger.
Det utspelar sig uppe på en gigantisk stenpelare och är ett sumoaktigt spel. Man styr en man på en cykel som ska knuffa ner en annan man på cykel, från stenpelaren.

Övrig fakta
Man spelar som en mygg-hanne, men i verkligheten så suger inte hannarna blod, utan bara honorna.

Mottagande
Game Informer har nämnt spelet som ett av de tio konstigaste tv-spelen genom tiderna.  Spelet hamnade även på X-Plays lista över konstiga spel (X-Play är ett tv-program om tv-spel).

2003 släpptes i Japan en uppföljare, Ka 2: Let's Go To Hawaii. Uppföljaren bygger på samma idé som föregångaren, fast med nya spelmöjligheter.

Källor

Referenser

Datorspel 2002
Playstation 2-spel
Péter Medgyessy

Péter Medgyessy, född 19 oktober 1942, är en ungersk socialistisk politiker som var landets premiärminister från 27 maj 2002 till 29 september 2004. Han fullföljde inte sin mandatperiod utan avgick efter bråk med koalitionspartiet Szabad Demokraták Szövetsége (SZDSZ) – a Magyar Liberális Párt (Fria demokraternas allians - Ungerns liberala parti), men stannade kvar som premiärminister i 30 dagar enligt konstitutionen, samt ytterligare några dagar till dess att hans efterträdare Ferenc Gyurcsánys installering erkänts av landets parlament. Under sin tid som premiärminister avslöjades det i ungersk press att han under tiden 1978-1982 varit hemlig agent för säkerhetstjänsten och skall ha rapporterat om sina kollegor till Sovjetunionen. Detta förnekade han till en början men medgav sedan delvis anklagelserna.

Biografi 
Medgyessy föddes i Budapest. Han studerade teoretisk ekonomi på Corvinus Universitet i Budapest (som då hette Karl Marx Universitet i ekonomivetenskap). Han tog examen 1966, återvände senare för att ta emot en doktorsgrad. Han talar flytande franska och rumänska, samt har vissa kunskaper i engelska och ryska.

Mellan 1966 och 1982 innehade han olika positioner inom finansministeriet. 1982 blev han Vice finansminister, och 1987 blev han finansminister. Hans skattesystem banade väg för Ungerns närmande till en fri marknadsekonomi.

Mellan 1988 och 1990 var Medgyessy Vice premiärminister för ekonomiska affärer, och mellan 1990 och 1996 var han VD och ordförande för olika banker i Ungern. När Guyla Horn fick makten 1996 återvände Medgyessy till sin post som finansminister. När hans ämbetsperiod var slut, blev han ordförande i styrelsen för Inter-Europa Bank, och Vice direktör för Atlasz Insurance Company; han behöll dessa poster mellan 1998 och 2001. Som premiärminister i den socialistledda regeringen var han dock inte medlem av Ungerns socialistiska parti.

Ungerns premiärministrar
Ungerska politiker under 1900-talet
Ungerska politiker under 2000-talet
Ungerska kommunister
Födda 1942
Levande personer
Män
Storofficerare av Hederslegionen
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Politiker från Budapest
Dennis Chambers

Dennis Chambers, född 9 maj 1959, är en amerikansk trummis som har spelat in och framträtt tillsammans med John Scofield, Carl Filipiak, Steely Dan, Santana, Parliament/Funkadelic, John McLaughlin, Niacin, Mike Stern och många fler. Han är även trummis i svensk/norska Graffiti med Håkon Graf och Ulf Wakenius. Chambers är en välkänd trummis inom musikervärlden för sin imponerande teknik och snabbhet. 

Chambers började spela trummor vid 4 års ålder och spelade på nattklubbar i Baltimore-områdena vid 6 års ålder. 1978 (när han var 18 år) gick han med i Parliament/Funkadelic, och stannade där ända tills 1985. Sedan dess har han spelat med de flesta av de stora artisterna inom jazz fusion-musiken.

Referenser

Noter

Amerikanska trummisar
Födda 1959
Amerikanska musiker
Levande personer
Män
Erland von Hofsten (1870–1956)

Carl Adolf Erland von Hofsten, född 2 maj 1870 i Mariestad, Skaraborgs län, död 1 augusti 1956 i Töreboda, var en svensk borgmästare och politiker.

von Hofsten blev 1889 student i Uppsala, avlade hovrättsexamen 1894 och var 1895–1915 auditör vid Livregementets husarer. Han var sekreterare och kamrerare vid Skaraborgs läns landsting från 1904. Han utnämndes 1907 till borgmästare i Lidköping, en post han behöll till 1918 varefter han blev kammarherre.

von Hofsten var ledamot av andra kammaren från 1912–1917 invald av Skaraborgs läns norra valkrets. Han valdes därefter av Skaraborgs läns valkrets till första kammaren från urtima riksdagen 1919 till 1921. Han anslöt sig i riksdagen till respektive kammares högerpartier. Erland von Hofsten är begravd på Bäcks kyrkogård.

Källor

 Karl Adolf Erland von Hofsten på Gravstensinventeringen

Lidköpings borgmästare
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Svenska kammarherrar
Erland
Födda 1870
Avlidna 1956
Män
Nederkalix tingslag

Nederkalix tingslag var ett tingslag i Norrbottens län i mellersta Norrbotten. Tingslagets område omfattade nuvarande Kalix kommun. Ytan var år 1934 1 814 kvadratkilometer, varav land 1 717 och där fanns 18 539 invånare. Tingsställe var Kalix.

Tingslaget upphörde 1 januari 1948 (enligt beslut den 10 juli 1947) då verksamheten överfördes till Kalix domsagas tingslag.

Tingslaget hörde mellan 1680 och 1838 till Västerbottens norra kontrakts domsaga (från 1820 benämnd Norrbottens domsaga), mellan 1839 och 1877 till Norrbottens norra domsaga och från 1877 till Kalix domsaga.

Socknar 
Tingslaget omfattade följande socknar:

 Nederkalix socken
 Töre socken från 1924

Befolkningsutveckling

Se även
Norrbotten för full historik om tingslagen i Norrbotten

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Haparanda tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Noter

Tingslag i Norrbottens län
Indelningar i Kalix kommun

en:Lower Kalix Court District
Flässeryd

Flässeryd är en by i västra delen av Markaryds kommun. Flässeryd ligger utmed ån Lagan och gränsar bland annat till byarna Sjöaryd (Sjöared), Majenfors och Ängabäck.

Orter i Markaryds kommun
Hälsingemål

Hälsingemålen eller hälsingskan har gemensamma drag med såväl norrländska mål, norska som sveamål. Grovt sett räknas dialekterna i den södra halvan av Hälsingland ofta till de uppsvenska sveamålen och norra Hälsingland till de norrländska målen. En alternativ gräns mellan dessa båda dialektområden följer Hälsinglands nordgräns mot Medelpad, och en äldre gränsdragning Hälsinglands sydgräns mot Gästrikland.

Västliga drag
Hälsingemålen har flera västliga drag:
 Liksom i Värmland, Jämtland, Härjedalen och delar av Norge har verb i presensform alltid ändelsen -er istället för -ar, exempelvis börjer och simmer istället för börjar och simmar. Även börje respektive simme. 
 Liksom i Härjedalen och Jämtland används sj-ljud istället för r i rk, rp och rt, (som blir sjk, sjp respektive sjt), och istället för tjockt l före t, exempelvis stasjk (stark), tosjp (torp), bosjt (adverbet bort), josjt (gjort) och svasjt (svalt). På vissa orter uttalas detta som bakre sj-ljud liknande tyskt ch-ljud. 
 Liksom i Norge, Jämtland, Härjedalen och dalmålen används i Norra Hälsingland formen bu för bod.

Nordliga drag
Hälsingemålen, särskilt de norra delarna, karaktäriseras liksom övriga norrländska mål av: 
 vokalbalans, som tillämpas i norra Hälsingland. Ändelsevokalen ser således olika ut beroende på om ordstammen var kort- eller långstavig i fornsvenskan. Detta innebär att nordhälsingskans flôge (fluga) (kortstavigt ord) och stinta (flicka) (långstavigt ord) motsvarar sydhälsingska flôga respektive stinta. Vokalbalansen är även ett särdrag i östnorska och samiska dialekter, särskilt östsamiska. En teori som framförts är därför att vokalbalans i nordskandinaviska dialekter beror på skandinavisering av samer, främst sydsamer, på 1300-1600-talet i dialektområdet.
 bortfall av ändelsen i presens av historisk starka verb i norra Hälsingland. Sålunda heter det han läs (han läser) på nordliga Hälsingemål, i ett mellanliggande område han läse, och han läser i de södra delarna.
 förmjukning av konsonanter, inte bara i början av ord som i riksspråket, utan även inuti ord, exempelvis äntja (änka), foltje (folket), 
 ändelsen -an eller -en vid bestämd pluralform. 
 spår av de norrländska målens äldre korta vokal med kort konsonant, bland annat Delsbo, i skillnaden mellan bela (börda), bestämd form bela, och floge (fluga), bestämd form flogo.

Sydliga drag
Hälsingedialekterna har även flera likheter med övriga uppsvenska sveamål: 
 de saknar diftonger
 supra-dentalt s i stället för r framför k och p, till exempel starsk (stark), korsp (korp).
 tonlöst l före t, exempelvis hehlt, svählta; 
 gar (garn), jär (järn) och så vidare. 
 förlängning av konsonant i sådana ord som betti (bitit), söppe (supit), fuggel (fågel);
 i böjningen plural utan r, bestämd singular feminimum vanligen -a, presens ind. i regel på -e. 

Typiskt för till exempel Hudiksvall/Iggesund/Bergsjö-trakten är även att man ofta använder sig av bestämd form av substantiv vid ägorätt; "Var är hans bil då?" blir gärna "Var är bilen hanses då?"

Olika lokala dialekter
Forsamål
Hasselamål

Källor

Externa länkar
Lyssna till några av Hälsinglands dialekter

Svenska dialekter
Hälsingland
 
Ugglan
Nils von Hofsten (1828–1912)

Nils Eberhard Hjalmar von Hofsten, född 13 september 1828 på Valåsens herrgård i Karlskoga församling, Örebro län, död 20 mars 1912 i Västra Gerums församling, Skaraborgs län, var en svensk godsägare och politiker.

Biografi 

Nils von Hofsten var son till bergmästaren Erland von Hofsten och Johanna Fredrika Nordenfelt (1802–). Vidare var han sonson till brukspatronen Bengt von Hofsten.

von Hofsten var underlöjtnant vid Skaraborgs regemente 1849 och blev löjtnant 1855, men tog avsked ur det militära samma år. Han var från 1854 ledamot av Skaraborgs läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott. Han var ägare till godset Kilagården i Skaraborgs län.

von Hofsten deltog vid ståndsriksdagarna 1865–1866 som ledamot av Ridderskapet och adeln. Han var ledamot av första kammaren 1867–1875, invald för Skaraborgs läns valkrets. Han var suppleant i bevillningsutskottet 1872 och 1873.

von Hofsten var gift med grevinnan Anna Fredrika Sparre af Söfdeborg.

Referenser

Noter 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare 
Svenska politiker under 1800-talet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Nils
Födda 1828
Avlidna 1912
Män
Personer från Karlskoga socken
Sockerlönn

Sockerlönn (Acer saccharum) är en art i familjen kinesträdsväxter från Nordamerika. Det är den här arten vars sav man oftast gör lönnsirap av.

Utseende 
Enstaka exemplar har nått en höjd av 45 meter. Mer normal sluthöjd varierar mellan 25 och 35 meter. I Blekinge skärgård, utanför Ronneby, finns en lönn med en stamdiameter på ungefär 60 cm, och som tros vara den största i Sverige.

Trädet har en odelad stam och grenarna förekommer parvis, en på varje sida. Exemplar som lever i skogar mister de lägre grenarna. Fri stående sockerlönn har en oval krona med de lägre grenarna böjda uppåt. Även bladen förekommer parvis vid kvistarna. De har oftast fem flikar (fingrar) som är utrustade med en eller flera spetsar. Bladens undersida är ljusare grön till vitaktig.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från sydöstligaste Manitoba och Gaspéhalvön (båda Kanada) söderut till södra Missouri, södra Tennessee och Virginia. Arten hittas i kulliga områden och i bergstrakter mellan 500 och 1700 meter över havet. Sockerlönn är en framträdande art i lövfällande skogar eller blandskogar. Trädet föredrar regioner med ett tjockt och ganska fuktigt jordskikt men den saknas där marken tidvis översvämmas. Sockerlönn kan växa i klippiga och ganska torra landskap. Den kan uthärda skogsbränder.

Ekologi 

Exemplar kan utveckla frön efter 30 till 40 år och har under 5 år förmåga att gro. De flesta frön gror under loppet av ett år. Enstaka sockerlönn kan leva 500 år. Hybrider med andra släktmedlemmar som Acer barbatum, Acer leucoderme och Acer nigrum är dokumenterade.

Artens kvistar, växtskott och frön utgör föda åt amerikansk älg, andra hjortdjur, snöskohare och nära besläktade hardjur samt ekorrar.

Artens gröna blad blir under hösten gula, orange eller mörkröda och de är en viktig faktor för de typiska höstfärgerna i nordamerikanska skogar. Frukten har liksom hos andra lönnar två vingar.

Som symbol 
Sockerlönnens löv är symbol för Kanada och finns på landets flagga. På landets tjugodollarsedlar finns däremot lövet av den eurasiska  skogslönnen, en invasiv art i Nordamerika.

Status 
Sockerlönnen trä används för möbler och trägolv. Trädet planteras för att smycka stadsparker och gator.

Sockerlönn används även vid tillverkningen av lagringsfat för det amerikanska whiskeymärket Jack Daniel's.
Sockerlönn används även till att tillverka biljardköer eftersom det är ett mycket hårt och kompakt träslag. 

Sockerlönn kan inte uthärda vägsalt och den är känslig för samhällens förbränningsgaser.

Larver av den introducerade asiatiska långhorningen och av andra insekter lever som parasiter på sockerlönn. Särskilt känsliga är exemplar i samhällen. En annan orsak för beståndets minskning är antagligen surt regn. Allmänt är arten inte sällsynt och den listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser 

So Växtindex
Link's Crossbow Training

Link's Crossbow Training är titeln på ett Wii-spel. Spelet var ursprungligen tänkt att vara en del av spelet The Legend of Zelda: Twilight Princess, men valdes bort. I stället valde Nintendo att släppa spelet tillsammans med Wii Zapper som släpptes på den europeiska marknaden i början av december år 2007. På den amerikanska kontinenten släpptes spelet precis på årsdagen av lanseringen av konsolen Wii.

I spelet tar man rollen som Link, utrustat med ett armborst, där spelarens uppdrag är att använda detta vapen för att ta sig igenom ett antal banor. Man börjar med att träna mot stationära måltavlor för att sedan avancera till först rörande måltavlor och sedan till fiender. Beroende på hur pricksäker man är så kan man få en medalj i valörerna brons till platina.

Där finns totalt nio olika banor och tre huvudspelsätt. Dessa spelsätt är:
Target Shooting - Spelaren ska skjuta först stationära måltavlor] och sedan måltavlor som rör på sig. Flest poäng får man om man träffar femettor.
Defender - Här gäller det att försvara sig mot anstormande horder av fiender.
Ranger - Spelaren får full kontroll över Link (med hjälp av Wii Nunchuk). Här är målet bland annat att slåss mot spindlar i en skog.

Där förekommer även bossar i spelet, vilka Link måste träffa på rätt ställen (deras akilleshäl) för att besegra dem.

Källor

Externa länkar

Datorspel 2007
Wii-spel
The Legend of Zelda-serien
Wii Zapper-spel
Laci Boldemann

Laci Georg Boldemann, född 24 april 1921 i Helsingfors, död 18 augusti 1969 i München (folkbokförd i Saltsjö-Duvnäs, Nacka församling, Stockholms län), var en huvudsakligen i Sverige verksam tonsättare av tysk och finländsk härstamning.

Bakgrund
Laci Boldemann var son till direktören Holger Boldemann och Mathilde "Maija" Järnefelt. Farfadern Georg Boldemann flyttade i början av 1930-talet till Sverige och Saltsjöbaden. Farmodern var sångpedagogen Lina Boldemann och morfadern var författaren Arvid Järnefelt.

Karriär
Laci Boldemann studerade komposition och piano vid Royal Academy of Music i London, bland annat för Henry Wood, samt senare piano för Gunnar de Frumerie i Sverige. Som tysk medborgare tvingades Boldemann att gå med i tyska armén 1942. Han tjänstgjorde i Ryssland, Polen och Italien innan han deserterade till partisanerna i Abruzzi. Efter att ha tillbringat drygt två år i ett amerikanskt fångläger återvände han till Lübeck där han april 1946 träffade sin blivande hustru Karin Boldemann, född Katz. Detta avsnitt i hans liv skildras i dottern Cecilias dokumentärroman Tibastens sång. Laci och Karin flyttade gemensamt till Sverige 1947 där han senare bland annat arbetade som musiklärare.

Han komponerade sceniska ouvertyrer, lyriska sångcykler och ett par sagooperor. Eftersom han ville förenkla stilen och göra musiken mer lättförståelig, började han skriva mer för barn, till exempel Möss i månsken (1958-66) och Spefågel, snuggla och trask (1968). Han skrev också instrumentalmusik såsom en violinkonsert (1959) och en symfoni (1962).

Familj
Han var sedan 1946 gift med författaren Karin Boldemann (född 1928), dotter till Dr Helmuth Katz och Lisel Bender. De fick barnen Cecilia Boldemann 1948 och Marcus Boldemann 1950.

Verk

Musik till Sjörövarskivan, med text av Lennart Hellsing

Diskografi
Kalle Kulör och andra barnvisor. Columbia F 054-34243
Möss i månsken och andra barnvisor. HMV SCLP 1062
Sex småstycken utan pedal (1950). SWS SLT 33184
De snurriga flugorna och sju andra barnvisor. HMV 7EGS 337
Spefågel, snuggla och trask op. 24 (1968). HMV E 061-34081
Svart är vitt sa kejsarn, sagoopera (1964). HMV SCLP 1034
Tre fasliga fåglar : visor för barn och vuxna. Proprius PROP 7771
Lieder und Balladen. Bluebell of Sweden Bell 188
Concerto per pianoforte e orchestra op. 13 (1957) ; Sechs kleine Liebeslieder op. 2 (1946-50) ; Morgenstern-sånger op. 5 ; Geheime Verabredung ; Pour les levres chantantes. SWS SKCD 1
Epitaphs. Phono Suecia PSCD 29

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
Biografi på allmusic.com
Information om Laci Boldemann på Svensk Musik

Externa länkar 
 

Födda 1921
Avlidna 1969
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Musiker från Helsingfors
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Män