kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bradley Steven Perry

Bradley Steven Perry, född 23 november 1998 i New Jersey, är en amerikansk skådespelare. Han spelar Gabe i tv-serien Lycka till Charlie! (Good Luck Charlie) Han har också en roll i Sharpay's Fabulous Adventure. Han har också en roll i supersjukhuset som kom ut i USA 7 oktober 2013.

Film 
Choose Connor
Magnificent Max
Old Dogs
Who Shot Mamba?
Opposite Day
The Goods: Live Hard, Sell Hard
Peacock
Sharpay's Fabulous Adventure
Good Luck Charlie, It's Christmas!
Pants on Fire
Hubie Halloween

TV 
Without a Trace
Good Luck Charlie
Jessie
supersjukhuset
Win, Lose or Draw
I Didn't Do It 
Lab rats Elit force
Descendants: Wicked World
Speechless
Schooled

Amerikanska barnskådespelare
Födda 1998
Män
Levande personer
Personer från New Jersey
Harald Giertz

Knut Harald Giertz, född 26 november 1876 i Kungsholms församling i Stockholm, död 3 januari 1950 i Botkyrka församling, var en svensk läkare. Han var far till biskop Bo Giertz.

Biografi
Giertz blev medicine licentiat 1904, medicine doktor 1909 och var docent och tillförordnad professor i kirurgi vid Uppsala universitet 1909–1911. Han var tillförordnad lasarettsläkare ett år i Sundsvall innan han 1911 blev lasarettsläkare – då Sveriges yngsta – och styresman vid Västerbottens läns södra lasarett i Umeå. År 1921 flyttade familjen till Stockholm, då Giertz blev överläkare vid Stockholms läns centrallasarett i Mörby. Han kom till kirurgiska avdelningen vid Sabbatsbergs sjukhus 1928 samt tillades professors namn 1938. Giertz var ledamot och sakkunnig i ett flertal kommissioner för byggande av sjukhus och sanatorier.

År 1925 blev Giertz smittad av en patient och fick en svårartad streptokockinfektion som gick in i blodet, vilket orsakade en allvarlig abscess i hjärtat. Några veckor under sommaren 1925 var hans tillstånd kritiskt och han fick ett svårt hjärtfel, som dramatiskt påverkade hans förutsättningar att arbeta. Några gånger fick han insufficiens med lungödem, ett symptom som brukar beskrivas som att kvävas långsamt. Dessa tillstånd hängde över honom under resten av livet.

Giertz hade kommit i kontakt med drottning Victoria vid hennes eriksgata i Västerbotten. Hon blev sjuk i Umeå och Giertz fick följa med henne på tåget till Stockholm. Då drottningen och Giertz, av en slump, samtidigt vistades i Rom 1927 som konvalescenter, tog drottningen honom till sin läkare.

Utmärkelser
Giertz blev riddare av Nordstjärneorden 1921 och av Vasaorden 1918. Han var kommendör av Italienska kronorden.

Familj
Knut Harald Giertz föräldrar var fabrikören John Bernard Giertz och Augusta Carolina Giertz (född Deijenberg). Han var gift med Anna Ericsson (1881–1967), dotter till Lars Magnus Ericsson. Paret fick bland andra sönerna biskop Bo Giertz (1905–1998), professor Gustav Giertz (1906–2002) och arkitekt Lars Magnus Giertz (1908–2008). Bo Giertz var far till Ingrid Giertz, som är gift med diplomaten Jan Mårtenson, och till författaren Martin Giertz. Gustav Giertz var far till Margareta Melin. Lars Magnus Giertz var farfar till Caroline Giertz. Han är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
 - Akademisk avhandling.

Redaktör

Referenser

Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

Vidare läsning
Bengtsson, Ingvar (2019), Rörelseni stillhet och kraft. En organisationsbiografi över S:t Lukasstiftelsen som blev Förbundet S:t Lukas.. (Bibliotheca Historico-Eccleesiastica Lundensis 65)  ..

Svenska kirurger
Svenska innehavare av professors namn
Svenska docenter
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1876
Avlidna 1950
Män
Schwaan

Schwaan är en stad med omkring  invånare i det tyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.

Staden ingår i kommunalförbundet Amt Schwaan tillsammans med kommunerna Benitz, Bröbberow, Kassow, Rukieten, Vorbeck och Wiendorf.

Geografi
Staden är belägen vid Warnowfloden och ån Beke, mellan städerna Rostock och Güstrow i distriktet Rostock.

I dag har staden Schwaan fem ortsdelar:  Bandow, Dorf Tatschow, Hof Tatschow, Letschow och Schwaan.

Historia
Schwaan omnämns första gången 1232 (Syuuan), 1276 som civitas.
Under 1200-talet tillhörde orten herrskapet Werle och kom 1348 till hertigdömet Mecklenburg.

1800-talet
Under 1800-talet anslöts Schwaan till järnvägslinjerna Rostock-Hamburg (1850) och Rostock-Güstrow (1887).

Befolkningsutveckling

 Befolkningsutveckling  i Schwaan

Källa: :,,

Kommunikationer
Schwaan ligger vid järnvägslinjerna Rostock-Güstrow (Rostocks pendeltågsnät) och Rostock-Schwerin/Hamburg.

Öster om staden ligger regionalflygplatsen Rostock-Laage.

Se även
Mecklenburgs delningar

Källor

Kommuner och städer i Landkreis Rostock
Miniature american shepherd

Miniature american shepherd är en hundras från USA. Den har avlats fram sedan början av 1960-talet som en mindre variant av australian shepherd. Vid början av 1980-talet var typen stabiliserad. Sedan 2011 registreras rasen i American Kennel Clubs (AKC) sidoregister Foundation Stock Service (FSS).

Källor
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar

 Miniature Australian Shepherd Club of America

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från USA
Mildenitz

Mildenitz är en 62 km lång biflod till Warnow i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern. Ån avvattnar en yta av 523 km² och har en medelvattenföring av 3,38 m³/s (vid Sternberg).

Sträckning 

Åns källa är belägen väster om sjön Plauer See i distriktet  Ludwigslust-Parchim. Därifrån rinner Mildenitz i nordlig riktning och genomflyter sjön Damerower See. Därefter vänder sig ån mot nordväst och genomflyter olika sjöar, till exempel sjön Goldberger See och sjön Dobbertiner See. Norr om staden Sternberg mynnar ån ut i Warnowfloden.

Källor

Externa länkar

Vattendrag i Mecklenburg-Vorpommern
Warnows avrinningsområde
Mercier

Mercier kan syfta på: 

 Champagne Mercier – en fransk champagneproducent

Personer
Auguste Mercier (1833-1921), fransk general
Désiré-Joseph Mercier (1851–1926), belgisk kardinal
 Gaston Mercier (1932–1974), fransk roddare
Honoré Mercier (1840–1894), kanadensisk politiker
Louis-Sébastien Mercier (1740–1814), fransk författare
Michel Mercier (född 1947), fransk politiker

Geografi

Kanada 

 Mercier (kommun), Québec, Montérégie,

Se även
Mercier–Hochelaga-Maisonneuve – stadsdel i Montreal
 Parc Honoré-Mercier – flera parker i Québec-provinsen, Kanada 

Robotskapade Kanadaförgreningar
Fritz Giese

Fritz Giese, född 21 maj 1890, död 12 juli 1935, var en tysk psykolog.

Giese var docent och ledare för psykotekniska laboratoriet vid tekniska högskolan i Charlottenburg. Hans främsta arbetsområde var psykotekniken och undersökningar av yrkeslämplighet. 

Bland Gieses arbeten märks Psychotechnisches Praktikum (1923), Das ausserpersönliche Unbewusste (1924), samt Methoden der Wirtschaftspsychologie (1927).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Tyska psykologer
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Berlin
Födda 1890
Avlidna 1935
Män
Little Bigfoot 2 – resan hem

Little Bigfoot 2 – resan hem (originaltitel: Little Bigfoot 2: The Journey Home) är en amerikansk långfilm från 1997 i regi av Art Camacho.

Filmen är en uppföljare till Little Bigfoot och regissören Art Camacho har själv en roll i filmen.

Rollista i urval 
 Stephen Furst - Derby Ferris
 Taran Noah Smith - Brian Ferris
 Michael Fishman - Mike Holliday
 Steve Eastin - Cavendish
 Tom Bosley - Ranger Tasker
 Melody Clarke - Shelly Ferris
 Erika Page - Aiyana Stillwater
 Art Camacho - Art Torres

Externa länkar 
 Little Bigfoot 2 – resan hem på IMDb

Filmer 1997
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska komedifilmer
Annemarie Hase

Annemarie Hase, född 14 juni 1900 i Berlin som Annita Maria Hirsch, död 22 februari 1971 i Västberlin, var en tysk kabarésångerska och skådespelerska, känd bland annat för den antinazistiska och satiriska sången "An allem sind die Juden schuld" (Allt är judarnas fel).

Tyska sångare under 1900-talet
Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1900
Avlidna 1971
Kvinnor
Skådespelare från Berlin
Musiker från Berlin
St. George Jackson Mivart

Saint George Jackson Mivart, född den 30 november 1827 i London, död där den 1 april 1900, var en engelsk zoolog.

Mivart var från 1874 någon tid professor i biologi vid University College i London och sekreterare i Linnean Society. Hans arbete On the Genesis of Species (1871) är riktat mot Darwins selektionsteori, på samma gång som det fasthåller vid descendensläran. 

Bland arbeten av Mivart kan vidare nämnas Lessons from Nature (1876), Man and Ape (1873), The Genesis of Limbs (1878), The Cat (1881), On the Classification and Distribution of the Aeluroidea (1882) och Dogs, Jackals, Wolves and Foxes; a Monograph of the Canidaæ (1890).

Referenser

Noter

Tryckta källor
  

Födda 1827
Avlidna 1900
Brittiska zoologer
Engelska biologer
Engelska professorer
Personer verksamma vid universitetet i London
Brittiska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Ledamöter av Royal Society
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från London
Män
Alumner från King's College London
Petter Hugsted

Alf Petter Hugsted, född 11 juli 1921 i Kongsberg, död 19 maj 2000 i Kongsberg, var en norsk backhoppare som tävlade för Kongsberg IF och fotbollsspelare i Norges B-landslag.

Karriär 

Under tyskarnas ockupation av Norge under andra världskriget var Petter Hugsted internerad i Grini fångläger (tyska: Polizeihäftlingslager Grini). 

Efter krigets slut kunde Hugsted igen koncentrera sig om sin idrott: backhoppningen. Han vann backhoppningstävlingen i Lahtisspelen 1947 före landsmannen Henry Amdahl och de finnarna backhopparna Alpo Heikkinen och Leo Laakso, som delade tredjeplatsen.

Petter Hugsted vann guldmedaljen i backhoppning vid Olympiska vinterspelen 1948 i St. Moritz före sin vän och klubbkompis, Birger Ruud. Han var 1,5 poäng före Ruud och 3,0 poäng före bronsmedaljören Thorleif Schjelderup, som därmed såg till att Norge tog en trippel i backhoppstävlingen. Hugsted hoppade 65 meter i första omgången och 70 meter i andra omgång, det längste hoppet i tävlingen. Eftersom de nordiska skid-VM hölls i år vid de olympiska spelen var också Hugsted med sitt OS-guld automatisk världsmästare. 

Samma år blev Petter Hugsted nummer 3 i Holmenkollen. Arne Hoel vann tävlingen före Thorleif Schjelderup. I Holmenkollen 1950 kopierade Hugsted insatset från två år tidigare och blev åter nummer 3 efter landsmännen Torbjørn Falkanger och Hans Bjørnstad.

Utmärkelser 

Petter Hugsted blev 1948 den förste till att bli tilldelad Norska sportjournalisternas statyett, som delas ut av Norska sportjournalisternas förbund. Med priset följer titeln Årets idrottare i Norge. I Kongsberg är en väg (Petter Hugsteds vei) uppkallad efter honom.

Annat 

Efter avslutad karriär byggde Hugsted, tillsammans med sin vän Birger Ruud, Kongsberg Skidmuseum. Museet har bland annat en unik samling troféer och medaljer.

Externa länkar 

  
 Sports Refernce - Olympics
 Ski Jumping at the 1948 Sankt Moritz Winter Games: Men's Normal Hill, Individual
 Bergensbakken: 1948 - den siste konkurransen.. 

Norska backhoppare
Födda 1921
Avlidna 2000
Män
Personer från Kongsbergs kommun
Norska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1948
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Norge
Tuna, Nyköpings kommun

Tuna är kyrkbyn i Tuna socken i Nyköpings kommun i Södermanland.

Orten ligger söder om Enstaberga på Tunaslätten och norr om Kolmården. Här finns Tuna kyrka.

Externa länkar
 Tuna hembygdsförening

Orter i Nyköpings kommun
Gotthard Gullberg

Gotthard Magnus Gullberg, född den 27 februari 1845 i Östra Grevie, Malmöhus län, död den 17 december 1923 i Kalmar, var en svensk skolman och läroboksförfattare. Han var bror till statistikern Hjalmar Gullberg och far till advokaten Arthur Gullberg.

Gullberg blev student i Lund 1862, filosofie kandidat i Uppsala 1872, adjunkt vid läroverket i Kalmar 1873, filosofie doktor i Lund 1874 samt lektor i franska och engelska i Kalmar 1876. För språkliga och pedagogiska studier företog Gullberg flera utrikes resor, delvis med statsunderstöd, åren 1878, 1885 och 1898. Bland av honom utgivna läroböcker kan nämnas Vocabulaire français (1884), Essai de lectures françaises (1886), Lectures variées sur la France et les français (1901), samlingen Auteurs célèbres (band I–VI, 1900–1903), vilken innehåller arbeten av Erckmann-Chatrian, Alphonse Daudet, George Sand, Pierre Loti, Jules Claretie och André Theuriet. Några arbeten utgav Gullberg i förening med A.E. Edström. Gullberg vilar på Södra kyrkogården i Kalmar.

Källor 

  
 Gotthard M Gullberg på Gravar.se

Noter 

Svenska lektorer
Svenska romanister
Svenska läroboksförfattare
Svenskspråkiga läroboksförfattare
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Personer från Östra Grevie socken
Gravsatta på Södra kyrkogården i Kalmar
Födda 1845
Avlidna 1923
Män
Ugglan
Carnival Cruise Lines

Carnival Cruise Lines är ett amerikanskt rederi, som grundades 1972 och som opererar ett stort antal kryssningsfartyg. Företagets säte är beläget i Doral, Florida, en förort till Miami, USA.

Det grundades av den israelisk-amerikanske affärsmannen Ted Arison.

Carneval Cruises köpte under 1990-talet ett stort antal stora kryssningsfartyg från det finländska Sandvikenvarvet under olika ägare, bland annat åtta fartyg av Fantasy-klass, vilka levererades 1990–1998.

Externa länkar

 Carnival Cruise Lines hemsida

Amerikanska rederier
Brittiska rederier
Företag bildade 1972
André Theuriet

Claude Adhémar André Theuriet, född den 8 oktober 1833 i Marly-le-Roi (departementet Seine-et-Oise), död den 22 april 1907 i Bourg-la-Reine (departementet Seine), var en fransk författare.

Theuriet tillbragte en stor del av sin ungdom i Bar-le-Duc (Meuse) och dess natursköna omgivning, vilken han i sina berättelser och skaldestycken mästerligt skildrat, liksom han senare, under några års vistelse i Tours, hämtade flera av sina yppersta berättelser från Loires solbelysta stränder. 

Hans första poetiska försök trycktes i "Journal de la Meuse" (1850), innan han ännu avslutat sina skolstudier. Sedermera, då han kom till Paris för att avlägga sina juridiska examina, lyckades han till en början få några kortare poem intagna i Revue de Paris (1853) och därefter några mer betydande alster i Revue des deux Mondes (1857). 

Emellertid hade han inskrivit sig i finansministeriet, där han efter hand befordrades till byråchef, en befattning som han frånträdde 1886. Jämte sina ämbetsgöromål fortsatte han främst i "Revue des deux Mondes" och några periodiska blad en betydande litterär verksamhet. Hans på detta sätt offentliggjorda arbeten utkom sedan i bokform. 

Joseph Müller kommenterar i Nordisk Familjebok: "Alla bära vittne om sträfvan att skapa friska och lifliga skildringar ur lifvet, företrädesvis ur lifvet i landsorten och bland medelklassen. Därvid skyr han icke att framställa en och annan bild tecknad med realistisk kraft, men fri från smutsig sensualism."

Müller fortsätter: "Framför allt höra de beskrifningar, som han lämnar af naturen i Lorraine, Bretagne, Touraine och Savojen, obestridligen till den moderna franska litteraturens mästerverk, och sådana återfinnas allestädes i hans arbeten såväl i bunden som i obunden form." 

Bland hans noveller och romaner kan anföras Nouvelles intimes (1870), Le mariage de Gérard (1875), La fortune d’Angéle (1876), Raymonde (1877), Le fils Maugars (1879), Toute seule (1880), Tante Aurélie (1884), Contes de la me intime (1888), Vamoureux de la préfete (1889), L’onde Scipion (1890) och Charme dangereux (1891) 

Utöver dessa kan slutligen framför allt framhävas Sous Bois (1878) och Le journal de Tristan (1883), i vilka bägge senare han mer än i de övriga tecknat sig själv. De flesta av dessa hans många arbeten har utkommit i flera upplagor, och några har blivit översatta till andra språk, bland dem svenska. 

Till de vackraste av hans poem brukar räknas Le chemin des bois (1867), Le bleu et le noir (1873) och Le livré de la payse (1883). Han författade även två dramatiska stycken: ett rörande sorgespel på vers, Jean Marie (uppfört 1871), och ett lustspel på prosa, La maison des deux Barbaux (uppfört 1885). Han blev 1896 ledamot av Franska akademien.

Källor

Noter

Franska poeter under 1900-talet
Franskspråkiga poeter
Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska novellförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Franska dramatiker under 1800-talet
Franskspråkiga dramatiker
Ledamöter av Franska Akademien
Storofficerare av Hederslegionen
Franska författare under 1800-talet
Personer från Yvelines
Födda 1833
Avlidna 1907
Män
Ugglan
Franska poeter under 1800-talet
L'Abbé Jules

L'Abbé Jules  (Pastor Jules), är titeln på den franske Octave Mirbeaus roman, vilken utgavs år 1888 på förlaget Charpentier i Paris.

Innehåll  

Berättelsen handlar om en "hysterisk"  präst som enträget gör uppror mot  det katolska  kyrkosamfundet och mot ett kvävande och förtryckande samhälle, en societet som kväver och förtrycker. Han slits ideligen mellan  köttets lustar och himmelens hänryckning.

Mirbeau valde som ramverk en liten by i Perche (Normandie) vilken påminde om Rémalard (även den i Normandie) där han hade levt i sin ungdoms dagar. Var och en som bor där har allas ögon på sig och blir därför den krävande kroppen och anden blir fruktansvärt komprimerad. 

Resultatet är en postum skämt av Fader Jules: läsningen av hans vilja, genom vilken han testamenterade all sin egendom i den första prästen i stiftet som klä av sig

Octave Mirbeaus stora påverkan är Dostojevskij, som i Idioten, avslöjade det omedvetnas roll.

Externa länkar 

 Octave Mirbeau,  L’Abbé Jules (po franska).
 Pierre Michel , Företal (po franska).

Octave Mirbeau
Skönlitteratur 1888
Franska romaner
Franskspråkig skönlitteratur
Frankrike i skönlitteratur
Kila, Nyköpings kommun

Kila är en småort i Nyköpings kommun i Södermanlands län, belägen nordväst om Ålberga utmed gamla Riksettan.

Kila är kyrkby i Kila socken. Här ligger Kila kyrka.

Noter

Orter i Nyköpings kommun
Småorter i Sverige
Kåfjord (Alta)

Se även Kåfjords kommun vid Lyngenfjorden i Troms fylke.
Kåfjord (samiska Njoammelgohppi, kvänska Kaavuono'') är en bygd vid Kåfjorden, den innersta delen av Altafjorden, i Alta kommun, 15 km väster om huvudorten Alta.

I Kåfjord grundades 1826 ett kopparverk (Alten Kobberverk eller Alten Copper Works) av engelsmannen John Rice Crowe och skotten Henry Dick Woodfall. Verket försörjdes med malm från flera gruvfält, främst kring Kåfjord men även i Kvænangen och Raipas. I och med kopparverket byggdes butik (1829), kyrka (1837), teatern Ultima Thule (1840), skolhus, postkontor med mera i Kåfjord. Runt 1840 var verket den största industrin på Nordkalotten och sysselsatte över 650 arbetare. Kåfjord blev den största orten i Finnmark fylke. Denna första driftperiod varade fram till 1878. 

När Léonie d'Aunet besökte Kåfjord 1839 konstaterade hon förvånat att det fanns betydligt mer civilisation i denna lilla bruksort än i Hammerfest. Gruvägarna Crowe och Woodfall förfogade över stiliga våningar med mattor, böcker, tavlor och piano. Såväl mat som klädsel var i nivå med vad denna unga parisiska var van vid. d’Aunet berättade att de flesta gruvarbetarna kom från Storbritannien eller Sverige, men att även en del bönder från Finnmark och några samer på senare år tagit anställning här. Barnen i samhället såg friska ut. Men själva gruvorna, som d'Aunet besökte, var förfärliga. Gruvgångarna var låga och fuktiga, luften tjock av svavelångor. Belysningen bestod av facklor. Efter tre timmar i gruvgångarna tyckte d'Aunet verkligen synd om arbetarna.

Efter att ha legat nere sedan 1878 återupptogs gruvdriften 1897 på initiativ av svensken Nils Persson, även kallad malmkungen. Driften pågick fram till 1909.

Under andra världskriget var Kåfjord huvudkvarter för tyskarnas krigföring i nordvästra Ryssland. Slagskeppet Tirpitz låg för ankar här 1943, när brittiska miniubåtar placerade tidsinställda laddningar under fartyget och försatte det i stridsodugligt skick. Alla byggnader i Kåfjord utom kyrkan brändes 1944 under tyskarnas tillbakaryckning. Idag finns ett Tirpitzmuseum i Kåfjord.

Noter

Vidare läsning 
 
 

Orter i Troms og Finnmark fylke
Gruvor i Norge
Koppargruvor
Alta kommun
Skärfling

Skärfling är en skomakarterm för att tunna ut läder till önskad tjocklek. Skärfla kan man göra i för ändamålet framtagna skärfelmaskiner.
På engelska heter det skiving.

Referenser

Hantverk
Ernst Kundt

Ernst Kundt, född 15 april 1897 i Böhmisch-Leipa, död 15 februari 1947 i Prag, var en sudettysk politiker och SA-Oberführer. Tillsammans med Konrad Henlein grundade Kundt 1935 Sudetendeutsche Partei (SdP), som stöddes av NSDAP.

Kundt var från 1940 till 1941 understatssekreterare i Generalguvernementet och Joseph Bühlers ställföreträdare. Från 1941 till 1945 tjänstgjorde han som guvernör i distriktet Radom. Efter andra världskriget utlämnades Kundt till Tjeckoslovakien, där han dömdes till döden som krigsförbrytare och avrättades.

Referenser

Tryckta källor 
 

Födda 1897
Avlidna 1947
Män
Sudettyskar
Tyska politiker
Nazister
SA-officerare
Förintelsen i Polen
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade genom hängning
Franz Hössler

Franz Hössler, född 4 februari 1906 i Oberdorf, död 13 december 1945 i Hameln, var en tysk SS-Obersturmführer och koncentrationslägervakt. Han tjänstgjorde i bland annat Auschwitz-Birkenau och Bergen-Belsen.

I Auschwitz-Birkenau deltog Hössler i gasningen av 1 600 belgiska judar i oktober 1942. Han ledde även uppgrävandet och kremeringen av omkring 100 000 döda kroppar för att på så sätt försöka dölja omfattningen av nazisternas folkmord.

Tillsammans med bland andra Josef Kramer, Irma Grese och Fritz Klein ställdes Hössler inför rätta vid Belsenrättegången 1945, dömdes till döden och avrättades genom hängning.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1906
Avlidna 1945
SS-officerare som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Personer som blivit avrättade genom hängning
Män
Bayrare
Förintelsen
Personal i Auschwitz
Personal i Bergen-Belsen
SS-Obersturmführer
Lucy Walker

Lucy Walker, född i London, är en brittisk regissör av dokumentärfilmer.  Hennes dokumentärer har ofta en politisk prägel och har behandlat ämnen som miljöförstöring, religiös fanatism och massförstörelsevapen.

Walker har blivit Oscarsnominerad två gånger, 2011 för dokumentärfilmen Waste Land och 2012 för kortdokumentären The Tsunami and the Cherry Blossom. Waste Land vann publikens pris på Stockholms filmfestival 2010.

Filmografi 

 (kortdokumentär)

Källor

Externa länkar 

Levande personer
Kvinnor
Personer från London
Brittiska dokumentärfilmare
Födelseår saknas
Alumner från New York University Tisch School of the Arts