kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thomas Hood

Thomas Hood, född den 23 maj 1799 i London, död den 3 maj 1845, var en engelsk författare, far till Tom Hood.

Hood sattes till en början i handel, var sedan en tid kopparstickare, ägnade sig från 1821 uteslutande åt skriftställeri och övertog redaktionen av "London magazine" samt utgav också en egen tidskrift: "Hood’s magazine". Hood och hans svåger Reynolds publicerade 1825 en samling Odes and addresses to great people, som vann allmänt bifall. 

Hans första diktsamlingar, Whims and oddities (1826-27), karakteriseras av en äkta humoristisk användning av ordleken och blev mycket populära. Sitt rykte som humorist befäste han i synnerhet genom "Comic annual", ett slags årsbok, som han nästan utan biträde utgav under en följd av år, samt Up the Rhine (1839), en satir över engelska turister. 

Hans rykte har likväl i främsta rummet burits av två allvarliga dikter, The song of the shirt (i "Punch", 1843), som gripande skildrade de fattiga Londonsömmerskornas elände och därigenom framkallade filantropiska bemödanden till dess avhjälpande, samt The bridge of sighs (1844), en lika stark skildring av en ogift mors självmord (båda översatta till svenska av Edvard Fredin i "Skilda stämmor").

Dessa, liksom The dream of Eugene Aram (1829), Ode to melancholy med flera bär vittne om lyrisk originalitet. Hoods verk utkom samlade i 10 band 1869-73 (ny upplaga i 11 band 1882-84).

Källor

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1799
Avlidna 1845
Män
Personer från London
Danmark-Funbo församling

Danmark-Funbo församling är en församling i Uppsala kontrakt i Uppsala stift. Församlingen ligger i Uppsala kommun i Uppsala län. Församlingen utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Danmarks församling och Funbo församling.

Kyrkor 
 Danmarks kyrka
 Funbo kyrka
 Sävja kyrka

Se även 
 Vaksala härad
 Tiundaland

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Uppsala kommun
Tom Hood

Tom Hood, född den 19 januari 1835, död den 20 november 1874, var en engelsk skriftställare, son till Thomas Hood.

Hood skrev diktsamlingarna Pen and pencil picturæs (1856) och Quips and cranks (1861), romanerna A disputed inheritance (1863), Captain Master’s children (1865) och A golden heart (1867) samt Comic annual för 1871. 

Från 1865 ledde han redaktionen av skämttidningen Fun. Favourite poems (1877) innehåller ett urval dikter samt Hoods biografi.

Referenser

Noter

Engelskspråkiga författare
Engelska poeter
Engelska romanförfattare
Födda 1835
Avlidna 1874
Män
Healey

Healey kan syfta på:

Geografi 
 Healey, Greater Manchester – en ort i Rochdale, Greater Manchester, England
 Healey, Kirklees – en ort i Kirklees, West Yorkshire, England
 Healey, Northumberland – en ort i Northumberland, England
 Healey, North Yorkshire – en ort och civil parish i North Yorkshire, England
 Healey, Wakefield – en ort i Wakefield, West Yorkshire, England

Personer
 Caroline Healey Dall (1822–1912), en amerikansk författare och feminist
 Denis Healey (1917–2015), en brittisk politiker
 Donald Healey (1898–1988), brittisk rallyförare och bilkonstruktör.
 Jeff Healey (1966–2008), kanadensisk musiker.

Bilindustri
 Donald Healey Motor Company – brittisk biltillverkare som byggde bilar under namnet Healey.
 Austin-Healey – brittiskt bilmärke, vars största modeller ofta kallas ”Big Healey”.
 Hult Healey – svensk replika av ”Big Healey”-bilar.

Efternamnsförgreningssidor
Engelska efternamn
Leigh Hunt

James Henry Leigh Hunt, född den 19 oktober 1784 i Southgate vid London, död den 28 augusti 1859 i Putney, var en engelsk skriftställare.

Biografi 

Hunt arbetade som juridiskt biträde hos en av sina bröder till 1805, då han blev teaterkritiker i en tidning. Efter en kort anställning i krigsministeriet började han 1808 tillsammans med en annan bror ge ut tidningen The Examiner, som han ledde i liberalt radikal anda till 1827. Han dömdes 1812 till två års fängelse för skarpa satiriska angrepp på prinsregenten. Det var under fängelsetiden, som Hunt på allvar sökte reformera den engelska poesin. Redan Charles Lamb hade genom sina Specimens of English Dramatic Poets 1808 fäst uppmärksamheten på renässansens författare, ett studium, som överallt i Europa blev av stor betydelse för romantikens utveckling. Hunt vände sig nu till den italienska renässansen och utgav The Feast of the Poets (1814), The Descent of Liberty (1815), The Story of Rimini (1816) och Foliage (1818). Åren 1819–1820 utgav han veckotidningen Indicator, ur vilken han 1834 publicerade en samling essäer. 

Vid denna tid gjorde han bekantskap med Keats och Reynolds, något senare med Lamb, Shelley och Byron. År 1822 flyttade han till Italien för att närmare överlägga med de båda senare om utgivandet av tidskriften The liberal, som utkom 1822-23. Han stannade i Italien till 1825, då han flyttade tillbaka till London. År 1828 hade han brutit med Byron och utgav sin intressanta, mot Byron riktade, skandalskrift Lord Byron and Some of His Contemporaries. Trots dålig ekonomi och överansträngning bevarade han sin entusiasm och optimism samt utgav den ena tidningen efter den andra, alla av kort varaktighet. Bland dessa kan nämnas: The Companion (1828), The Chat of the Week (1830), The Tatler (1830-32), Leigh Hunt’s London Journal (1834–1835) och The Monthly Repository (1837–1838). De flesta av dessa tidningar skrevs helt och hållet av honom själv. År 1832 utgav han romanen Sir Ralph Esher och samlade sina Poetical Works. 

År 1840 gjorde han stor lycka på Covent Garden-teatern med versdramat A Legend of Florence, vilket sågs som ett av de bästa dramerna sedan Beaumonts och Fletchers tid. Samma år utgav han The Works of Wycherley, Congreve, Vanbrugh and Farquhar (ny upplaga 1861), varpå följde en serie av essäsamlingar, Imagination and fancy (1844), Men, Women and Books (1847), A Jar of Honey from Mount Hybla (1848) och A Book for a Corner (1849). År 1847 erhöll han ett statsunderstöd om 200 pund, som befriade honom från de största ekonomiska bekymren. År 1850 utgav han sin självbiografi, Autobiography and Reminicences (ny upplaga 1860). Postumt utkom The Book of the Sonnet (1867), med en betydande uppsats om sonetten. Hans främsta poetiska arbete är kanske The story of Rimini, som spelat en verklig roll i den engelska poesins utveckling. Keats, som i poetisk begåvning måste anses ha varit honom långt överlägsen, har lärt av honom.

Källor 

 

Födda 1784
Avlidna 1859
Män
Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Brittiska författare under 1800-talet
Personer från Southgate
Romantiken
Ugglan
Knutby-Bladåkers församling

Knutby-Bladåkers församling är en församling i Almunge pastorat i Uppsala kontrakt i Uppsala stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Uppsala kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Bladåkers församling och Knutby församling. Den har sedan bildandet varit annexförsamling i pastoratet Almunge, Faringe och Knutby-Bladåker.

Kyrkor 
 Knutby kyrka
Bladåkers kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Uppsala kommun
Edsbro-Ununge församling

Edsbro-Ununge församling är en församling i Roslagens västra pastorat i Upplands södra kontrakt i Uppsala stift. Församlingen ligger i Norrtälje kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Edsbro församling och Ununge församling ingående i Söderbykarls pastorat.  Från 2018 ingår församlingen i Roslagens västra pastorat.

Kyrkor 
 Edsbro kyrka
 Ununge kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Norrtälje kommun
Häverö-Edebo församling

Häverö-Edebo församling är en församling i Upplands södra kontrakt i Uppsala stift. Församlingen ligger i Norrtälje kommun i Stockholms län och ingår i pastoratet Roslagens västra pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Edebo församling och Häverö-Singö församling och fick då namnet Häverö-Edebo-Singö församling. 2018 bröts delen Singö ut till Väddö församling och namnet ändrades till det nuvarande. Från 2018 upphörde också det egna pastoratet och församlingen ingår sedan dess i Roslagens västra pastorat.

Kyrkor 
 Häverö kyrka
 Edebo kyrka
Hallstaviks kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Norrtälje kommun
Peder Axelsson Banér

Peder Axelsson Banér, född 1540 eller 1541, och död 7 juli 1565, var en svensk amiral. Han är begravd i Uppsala domkyrka.

Biografi
Han är mest känd för sin tapperhet under nordiska sjuårskriget. Peder deltog som skeppshövitsman och underamiral under slagen vid Bornholm 1563, vid Öland 1564 och vid Bukow samt i slaget mellan Rügen och Bornholm 7 juli 1565, där han stupade.

Peder Axelsson Banér var son till Axel Nilsson (Banér) och hans hustru Margareta Pederdotter (Bielke). Han var bror till Gustav Axelsson Banér och Sten Axelsson Banér.

Källor

Vidare läsning 
 
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1540-talet
Avlidna 1565
Män
Svenska amiraler
Gravsatta i Uppsala domkyrka
Peder
Svenska militärer under 1500-talet
Dinuzulu kaCetshwayo

Dinuzulu kaCetshwayo, född 1868, död 18 oktober 1913 i Transvaal, var kung av Zululand från 1884 till sin död 1913. Han efterträdde sin far Cetshwayo, som var den siste zulukungen att erkännas av britterna.

Dinuzulu var far till zuluhövdingen Solomon kaDinuzulu och prinsessan Magogo kaDinuzulu, som blev en berömd musiker i zulutraditionen.

Biografi 
Efter anglo-zulukriget 1879, då Dinuzulus far Cetshwayo besegrades av britterna, delades zulufolkets territorium upp i 13 mindre områden. Vid Cetshwayos död 1884 utmanades Dinuzulu, som blott var 16 år gammal, av en rival i ett av dessa områden. För att säkra sin position som kung ingick Dinuzulu en allians med boerna, som genom det första boerkriget 1880–1881 hade utmanat britternas makt i Natal. Dinuzulu gav boerna ett område i norra Natal mot att de erkände honom som zuluernas ledare.

År 1890 togs Dinuzulu till fånga av britterna; han dömdes för förräderi och landsförvisades till Sankta Helena. År 1897 blev han benådad och återinsatt, nu som "lokalhövding". År 1906 gjorde emellertid zuluerna uppror under ledning av Bhambatha. Dinuzulu anklagades återigen för förräderi och för att ligga bakom upproret, och dömdes till fängelse.

År 1910 blev en före detta allierad till Dinuzulu, boern Louis Botha, premiärminister i den nyskapade Sydafrikanska unionen. Botha benådade Dinuzulu och lät honom leva livet ut på en gård i Transvaal.

Dinuzulu var den sista i en lång rad självständiga zuluhärskare som började med Shaka Zulu. Hans son, Solomon kaDinuzulu, som föddes på Sankta Helena, grundade senare föregångaren till den zulunationalistiska rörelsen och partiet Inkatha.

Källor

Externa länkar 

Sydafrikas historia
Män
Födda 1868
Avlidna 1913
Zulukungar
Leonard Calvert

Leonard Calvert, född 1606, död den 9 juni 1647, var en engelsk koloniguvernör. Han var son till George Calvert, 1:e baron Baltimore.
 
Calvert utsändes i november 1633 till Maryland av sin bror Cecil med omkring 200 katolska kolonister och blev kolonins egentlige grundläggare. I mars 1634 anlades det första nybygget (St. Mary's) i Potomac-floden. Calvert hade under de första åren att utstå många svårigheter av kolonister i grannskapet, vilka sökte uppreta indianerna och Virginias myndigheter mot nykomlingarna. Staten Maryland reste 1890 ett monument över honom och hans hustru i St. Mary's, Marylands första huvudstad.

Källor 

 

Guvernörer i kolonin Maryland
Födda 1606
Avlidna 1647
Män
Ugglan
Upplands östra kontrakt

Upplands östra kontrakt var ett kontrakt i Uppsala stift inom Svenska kyrkan. Det upphörde 2018 då Almunge pastorat med församlingarna Almunge, Knutby-Bladåker och Faringe överfördes till Uppsala kontrakt medan resten överfördes till det då nybildade Upplands södra kontrakt.

Kontraktskoden är 0104 och togs över från Sjuhundra kontrakt.

Administrativ historik
Kontraktet bildades den 1 juli 2008  av

Närdinghundra och Lyhundra kontrakt med
Almunge församling
Björkö-Arholma församling som 2014 uppgick i Väddö och Björkö-Arholma församling
Edsbro församling som 2010 uppgick i Edsbro-Ununge församling
Ununge församling som 2010 uppgick i Edsbro-Ununge församling
Estuna och Söderby-Karls församling
Edebo församling som 2010 uppgick i Häverö-Edebo-Singö församling
Häverö-Singö församling som 2010 uppgick i Häverö-Edebo-Singö församling 
Knutby församling som 2010 uppgick i Knutby-Bladåkers församling
Bladåkers församling som 2010 uppgick i Knutby-Bladåkers församling
Faringe församling
Lohärads församling
Väddö församling  som 2014 uppgick i Väddö och Björkö-Arholma församling
Sjuhundra kontrakt med
Rimbo församling
Husby, Skederid och Rö församling
Fasterna församling
Närtuna församling 
Gottröra församling 
Rådmansö församling
Frötuna församling
Norrtälje-Malsta församling
Länna församling
Blidö församling
Riala församling
Roslags-Bro församling som 2010 uppgick i Roslagsbro-Vätö församling
Vätö församling som 2010 uppgick i Roslagsbro-Vätö församling

Referenser

Noter

Historiska kontrakt i Uppsala stift
Tornbaggar

Tornbaggar (Mordellidae) är en familj i insektsordningen skalbaggar. Familjen innehåller minst 1 500 arter, ofta uppskattas det till närmare 2 000 över hela världen. I Sverige förekommer 25 arter.

Kännetecken  
Tornbaggarna har ett karakteristiskt utseende, huvudet är proportionellt sett stort och bakkroppen är utdragen i en spets som sticker ut bakom täckvingarna. Sett från ovan har de en kroppsform som närmast påminner om en spetsig oval. I profil ger de ett något puckelryggigt intryck. Kroppslängden varierar från 1,5 till 15 millimeter, men många är mellan 3 och 8 millimeter. De flesta tornbaggar är mörka i färgen, oftast mörkt bruna eller svarta. På täckvingarna kan ljusare tvärränder eller fläckar förekomma. Antennerna är förhållandevis korta och fasettögonen små. Benen är ganska långa. Om en tornbagge skräms kan den hoppa med de kraftiga bakbenen.

Levnadssätt 
Som andra skalbaggar har tornbaggar fullständig förvandling och genomgår utvecklingsstadierna ägg, larv, puppa och imago. De fullbildade insekterna ser man ofta på blommor, särskilt på flockblommiga växter och korgblommiga växter. Om de blir orande kan de låta sig falla ner på marken. Denna vana är orsaken till att de kallas "tumbling flower beetles" på engelska. Larverna är vedlevande eller minerar i stänglar av olika örtartade växter.

Referenser

Externa länkar 

Skalbaggar
Charles Calvert

Charles Calvert kan syfta på bland andra:

* Charles Calvert, 3:e baron Baltimore (1637–1715), guvernör av Maryland 
 Charles Calvert, 5:e baron Baltimore (1699–1751), guvernör av Maryland
 Charles Calvert (1688–1734), guvernör av Maryland
 Charles Calvert (1768–1832), engelsk bryggare och parlamentsledamot
 Charles Calvert (1785–1852), engelsk landskapsmålare
 Charles Alexander Calvert (1828–1879), skådespelare och teaterchef
 Charles Benedict Calvert (1808–1864), amerikansk kongressman från Maryland
Karl Gustafsson Banér

Karl Gustafsson Banér, född 17 oktober 1598 och död 11 april 1632, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Karl Gustafsson Banér föddes i fängelset på Segersjö, där hans föräldrar Gustav Axelsson Banér och Kristina Svantesdotter Sture, då hölls insprärrade. Han blev den yngste av deras barn, fadern avrättades 1600 i Linköpings blodbad. Karl Gustafsson Banér blev 1625 överkammarherre, 1626-1627 guvernör i Marienburg, och 1628 statssekreterare. 1631 utsågs han till viceguvernör i Pommern. Banér hade under Gustav II Adolfs fälttåg i Tyskland ansvar för arméns proviantering. Han avled i Elbing.

Familj
Banér gifte sig 6 januari 1628 på Stockholms slott med friherrinnan Christina Sigrid Bielke (1603–1645). Hon var dotter till rikskanslern Svante Bielke och Elisabet Leijonhudvud. De fick tillsammans barnen presidenten Gustaf Banér (1629–1680), studenten Svante Banér (1629–1642) vid Uppsala universitet, Elisabet Banér (1631–1646) och Sten Banér (1632–1632).

Källor

 

Födda 1598
Avlidna 1632
Män
Personer under stormaktstiden
Karl
Charles Calvert, 3:e baron Baltimore

Charles Calvert, 3:e baron Baltimore, född den 27 augusti 1637, död den 21 februari 1715, var  länsherre (Lord Proprietor) av provinsen Maryland 1675–1689. Han var son till Cecil Calvert, 2:e baron Baltimore och Anne Arundell.

Calvert utsändes 1662 av sin far som guvernör till Maryland, ärvde 1675 dennes rättigheter över kolonin och återvände 1684 till hemlandet. Han fortsatte faderns moderata politik och motsatte sig ihärdigt den engelska kyrkans försök att omintetgöra den religiösa tolerans, som varit en ledande grundsats för familjen Calvert vid dess kolonisationsföretag.

Källor

Noter

Guvernörer i kolonin Maryland
Irländsk adel
Engelska politiker under 1600-talet
Födda 1637
Avlidna 1715
Män
Ugglan
Titantetraklorid

Titantetraklorid är en kemisk förening av titan och klor med formeln TiCl4. Det är en metallhalogen med den ovanliga egenskapen att den är mycket flyktig.

Framställning 
Titantetraklorid framställs genom reduktion av titanmalm, till exempel ilmenit (FeTiO3), med kol i en atmosfär av klorgas vid ca 900 °C.

Förutom den oönskade biprodukten järn(III)klorid innehåller titantetraklorid framställd av malm även andra metallklorider.

Användning

Framställning av titan 
Huvuddelen av världsproduktionen av metallisk titan framställs av titantetraklorid genom reduktion med magnesium. Framställning av titan ur ilmenit eller rutil via titantetraklorid kallas Kroll-processen.

Framställning av titandioxid 
Mycket titantetraklorid används för att tillverka titandioxid genom hydrolys i vatten.

Rökridåer 

När titantetraklorid reagerar med vattenånga bildas moln av titandioxid (TiO2) och saltsyra (HCl). Saltsyran är hygroskopisk och absorberar mer fukt ur luften och bildar droppar som ger en tät dimma. Titandioxidens ovanligt höga brytningsindex hjälper också till att göra molnet ogenomträngligt för ljus. Titantetraklorid användes därför tidigare inom sjökrigföringen för att producera effektiva rökridåer, men eftersom saltsyran gör röken frätande har den tagits ur bruk.

Se även 
 Kiselklorid
 Tenn(IV)klorid

Källor 
 Material Safety Data Sheet Mallinckrodt Baker

Titanföreningar
Klorider
Roslagsbro-Vätö församling

Roslagsbro-Vätö församling är en församling i Roslagens östra pastorat i Upplands södra kontrakt i Uppsala stift. Församlingen ligger i Norrtälje kommun i Stockholms län.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 2010 genom sammanslagning av Roslags-Bro församling och Vätö församling och utgjorde då ett eget pastorat.  Från 2018 ingår församlingen i Roslagens östra pastorat.

Kyrkor 
 Roslags-Bro kyrka
 Vätö kyrka

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Norrtälje kommun
Thomas G. Turner

Thomas Goodwin Turner, född 24 oktober 1810, död 3 januari 1875, var en amerikansk politiker och affärsman som var guvernör i Rhode Island 1859-1860.

Tidigt liv
Turner föddes i Warren, Bristol County, Rhode Island den 24 oktober 1810. Han var gift med Mary Pierce Luther, hade sju barn och var baptist.

Politisk karriär
Turner var republikan och viceguvernör i Rhode Island från 1857. Han efterträdde sin partikamrat Elisha Dyer som guvernör från den 31 maj 1859 och satt till den 29 maj 1860.

Han var anhängare av Abraham Lincoln, och lyckades inte vinna Republikanernas nominering för att kandidera till återval 1860. Sedan han lämnat guvernörsämbetet, utsågs han av president Lincoln till positionen som förste federale fogde för Rhode Islands första distrikt (First Collector of Internal Revenue for the First District of Rhode Island).

Senare år
Turner var direktör för Equitable Insurance Company i Providence, Rhode Island, under sina senare levnadsår. Han avled i sitt hem i Warren, Rhode Island, den 3 januari 1875. Han begravdes på South Burial Ground, Warren, Bristol County, Rhode Island.

Se även
Lista över guvernörer i Rhode Island

Referenser 

Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Bristol County, Rhode Island
Födda 1810
Avlidna 1875
Män
Bicolline

Bicolline är en kanadensisk franskspråkig fantasylajvkampanj som utspelas på ett permanent lajvområde i Saint-Mathieu-du-Parc nära Shawinigan i Québec. Området är 140 hektar och kallas Duché de Bicolline.   Kampanjen startades 1996.

Produktion
Till skillnad från många andra nordamerikanska lajvkampanjer använder sig inte Bicolline av något färdighetssystem; deltagare har möjlighet att fritt välja vilken som helst roll som de förmår rollspela och som passar in i fiktionen. Kampanjens deltagare organiserar sig vanligen i gillen där de fokuserar på en aspekt av Bicollines värld, exempelvis strid, religion, handel eller politik. Deltagare kan spela alla typer av roller från höga politiker till enkla soldater.

Bicolline använder sig av boffervapen för att gestalta strid. 

Bicolline har ett eget myntsystem där valutan kallas för Solar och består av egenhändigt slagna mynt. Det hålls ofta marknader under pågående spel.

Lajvområdet
På området har kampanjens deltagare uppfört en by med vägar, broar, värdshus och befästningar. Under vår och sommar hålls det byggdagar. Deltagarna ansvarar för att byggnaderna följer den standard som gäller, vilket kontrolleras av Bicollines personal. Det finns för närvarande hundra byggnader på området och det uppförs fortfarande nya.  Bicollines lajvområde är därmed det mest omfattande permanenta lajvområdet i världen. Det finns även plats för tillresta deltagares tillfälliga byggnader, tält och paviljonger på området.

Fiktion
Bicolline är en fiktiv värld med egen geografi, kultur och komplex politik. Det politiska systemet är inspirerat av det medeltida feodala Europa.

Arrangemang

Det största arrangemanget inom kampanjen är ett årligen återkommande fem dagar långt lajv med omkring 4000 deltagare, La Grande Bataille de Bicolline. Le Galion hålls i mars och brukar ha omkring 600 deltagare. Utöver detta hålls värdshuskvällar och stridsscenarier med några hundratal deltagare flera gånger per år.

Källor
Denna artikel är en sammanfattning av artikeln :en:Bicolline på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Bicollines webbsida (engelska)
Bicollines webbsida (franska)

Lajv
Lucius F.C. Garvin

Lucius Fayette Clark Garvin, född 13 november 1841 i Knoxville, Tennessee, död 2 oktober 1922 i Providence County, Rhode Island, var en amerikansk politiker och läkare. Han var guvernör i Rhode Island 1903-1905.

Garvin utexaminerades 1862 från Amherst College. Han deltog sedan i amerikanska inbördeskriget i nordstatsarmén. Efter kriget avlade han sin läkarexamen vid Harvard Medical School.

Garvin gick först med i republikanerna men bytte 1876 parti till demokraterna. Han tjänstgjorde senare i båda kamrarna av Rhode Islands lagstiftande församling.

Garvin förlorade guvernörsvalet 1901 mot ämbetsinnehavaren William Gregory. Han besegrade sedan Charles D. Kimball, som hade tillträtt guvernörsämbetet efter Gregorys död i december 1901, i guvernörsvalet 1902. Garvin efterträdde den 3 januari 1903 Kimball som guvernör. Han ställde senare samma år upp för omval och vann mot industrialisten Samuel D. Colt som var brorson till Samuel Colt. Garvin efterträddes 1905 av George H. Utter.

Garvin avled 1922 hemma i byn Lonsdale och han gravsattes på Swan Point Cemetery i Providence.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Political Graveyard

Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska republikaner
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Alumner från Harvard Medical School
Alumner från Amherst College
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Knoxville
Födda 1841
Avlidna 1922
Män