kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Droppträdklättrare

Droppträdklättrare (Xiphorhynchus ocellatus) är en fågel i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Droppträdklättraren är en medelstor trädklättrare utan särskilda kännetecekn. På huvud, rygg och bröst syns varierande mängd beigefärgade sträck. Strupen är fjälligt beige. Näbben är relativt rak och vanligen mörkt gråaktig eller silverfärgad. Arten känns lättast igen på lätet, en fallande serie med rätt nasala toner, ibland i ett stammande mönster.

Utbredning och systematik 
Droppträdklättrare delas in i fyra underarter:
 X. o. lineatocapilla – utbredningen är osäker, eventuellt kring floden Orinoco i norra Venezuela
 X. o. beauperthuysii – förekommer från sydöstra Colombia och sydvästra Venezuela till östra Ecuador, nordöstra Peru och nordvästra Brasilien)
 X. o. perplexus – förekommer i östra Peru och angränsande västra Brasilien
 X. o. ocellatus – förekommer i nordcentrala Brasilien söder om Amazonfloden 
 X. c. napensis – förekommer i sydöstra Colombia, östra Ecuador och nordöstra Peru
 X. c. chunchotambo – förekommer i östra Peru
 X. c. brevirostris – förekommer i sydöstra Peru och Bolivia

BirdLife International och IUCN urskiljer taxonen beauperthuysii och lineatocapilla respektive napensis, chunchotambo och brevirostris som de egna arterna Xiphorhynchus beauperthuysii och Xiphorhynchus chunchotambo.

Levnadssätt 
Droppträdklättraren hittas vanligen i högväxt skog, i låglänta områden och upp i Andernas förberg. Den ses vanligen enstaka eller i par, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar i skogens lägre eller mellersta skikt.

Status 
IUCN delar upp droppträdklättraren i tre arter och bedömer därför hotstatus för dem var för sig (se Systematik), alla tre som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugnfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Guyanaträdklättrare

Guyanaträdklättrare (Xiphorhynchus pardalotus) är en fågel i familjen ugnsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Guyanaträdklättrare delas in i två underarter:
 X. p. pardalotus – förekommer i nordöstra Amazonområdet norr om Amazonfloden (Guyana och norra Brasilien)
 X. p. caurensis – förekommer på platåberg från sydöstra Venezuela och närliggande norra Brasilien till västra Guyana

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ugnfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Marajóträdklättrare

Marajóträdklättrare (Xiphorhynchus spixii) är en fågel i familjen ugnsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Amazonområdet i Brasilien, söder om Amazonfloden. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Ugnfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Olivryggig trädklättrare

Olivryggig trädklättrare (Xiphorhynchus triangularis) är en fågel i familjen ugnfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Olivryggig trädklättrare är en medelstor trädklättrare med olivbrun fjäderdräkt och varmare rostrött på vingar och stjärt. Den är vidare kraftigt beigefläckad på huvud och undersida. På huvudet syns en tydlig beigefärgad ögonring och beige ögonbrynsstreck. Näbben är relativt rakt. Arten liknar mest fläckträdklättraren, men olivryggig trädklättrare är mer fläckad på hjässan.

Utbredning och systematik 
Olivryggig trädklättrare delas in i fyra underarter:
 Xiphorhynchus triangularis hylodromus – förekommer i bergen i norra Venezuela
 Xiphorhynchus triangularis triangularis – förekommer i Anderna i Colombia, östra Ecuador, norra Peru och västra Venezuela
 Xiphorhynchus triangularis intermedius – förekommer i Anderna i Pasco och Junín i centrala Peru
 Xiphorhynchus triangularis bangsi – förekommer i Anderna, från i sydöstra Peru till La Paz, Cochabamba och Santa Cruz i Bolivia

Levnadssätt 
Olivryggig trädklättrare hittas i skogar eller intilliggande skogsbryn och ungskog. Som andra trädklättrare ses den vanligen enstaka eller i par, klättrande uppför trädstammar och större grenar som en hackspett, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugnfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig myrpitta

Vitstrupig myrpitta (Grallaria albigula) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i Anderna från sydöstra Peru och västra Bolivia till nordvästra Argentina. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Grallaria albigula albigula – sydöstra Peru och Bolivia
 Grallaria albigula cinereiventris – nordvästra Argentina

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Borley

Borley är en by och en civil parish i Braintree i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 99 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/borley

Orter i Essex
Braintree
Civil parishes i Essex
Skäggmyrpitta

Skäggmyrpitta (Grallaria alleni) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Skäggmyrpittan är en medelstor till stor (18 cm) medlem av familjen med tydliga vita strupsidestreck, därav namnet. Ovansidan är mörkt rostbrun, hjässa och nacke skiffergrå och huvudsidorna är mörkbruna. Strupen är roströd kantad nertill av ett vitt bröstband. Bröstet är olivbrunt med några få vita strimmor, medan buken är beigevit med kanelbrun anstrykning på flanker och undre stjärttäckare. Lätet består av en snabb serie med cirka 22 djupa och ihåliga knappt tre sekunder långa visslingar, "huu", som stiger brant i styrka för att sedan avta.

Utbredning och systematik 
Skäggmyrpitta delas in i två underarter med följande utbredning:
 Grallaria alleni alleni – förekommer i centrala Andernas västsluttning i Colombia (Risaralda i Cauca)
 Grallaria alleni andaquiensis – förekommer i Anderna i Colombia (Magdalena) och Ecuador (Napo, Cotopaxi)

Status och hot 
Skäggmyrpittan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 500–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Arthur Augustus Allen (1885–1964), amerikansk fältornitolog som samlade in typexemplaret.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Polylepismyrpitta

Polylepismyrpitta (Grallaria andicolus) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Polylepismyrpittan är en liten och knubbig fågel med långa grå ben. Ovansidan är brun och undersidan ljusbrun. På hela kroppen syns kraftiga svarta streck. Lätet är ett stigande grodlikt "grr-grrrEEE".

Utbredning och systematik 
Polylepismyrpitta delas in i två underarter med följande utbredning:
 Grallaria andicolus andicolus – förekommer i Anderna i Peru, söderut lokalt till Ayacucho
 Grallaria andicolus punensis – förekommer i Anderna i södra Peru (Cusco, Puno) och västra Bolivia (väster La Paz)

Levnadssätt 
Polylepismyrpittan hittas i torra höglänta buskmarker, framför allt kring stånd av Polylepis, därav namnet. Arten är skygg och håller sig ofta dold i vegetationen, men kan också ses hoppa på klippblock för att kika runt eller sjunga.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Polylepis är ett litet träd i familjen rosväxter som bildar isolerade skogar högt i Anderna.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Santamartamyrpitta

Santamartamyrpitta (Grallaria bangsi) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Santamartamyrpittan är en stor (18 cm) och rätt otydligt tecknad myrpitta. Ovansidan är brun, i ansiktet vit på tygeln och med vit ögonring. Undersidan är vitstreckat brun utom bjärt ockrabeige på strupen. Undre vingtäckarna är kanelbeige. Lätet återges i engelsk litteratur som ett högljutt "bob white".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i Sierra Nevada de Santa Marta  i nordöstra Colombia. IUCN kategoriserar arten som sårbar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Santamartamyrpittan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 19 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske zoologen Outram Bangs (1863–1932).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjemyrpitta

För fågelarten Grallaria capitalis, se rödbrun myrpitta.

Kastanjemyrpitta (Grallaria blakei) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas östsluttning i norra Peru (Amazonas söder om Marañónfloden söderut till Huánuco norr om Huallagafloden). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades även populationer i södra Peru, men dessa urskiljs numera efter studier som egna arter, oxapampamyrpitta (G. centralis) och ayacuchomyrpitta (G. ayacuchensis).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer. Notera dock att IUCN även inkluderar populationer i södra Peru i bedömningen, som numera vanligen urskiljs som egna arter (se ovan).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Rödbrun myrpitta

Rödbrun myrpitta (Grallaria capitalis) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas östsluttning i Peru (Junín, Pasco och Huánuco). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Vitnäbbad myrpitta

Vitnäbbad myrpitta (Grallaria carrikeri) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas östsluttning i norra Peru (Amazonas och La Libertad). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Táchiramyrpitta

Táchiramyrpitta (Grallaria chthonia) är en akut utrotningshotad fågel i familjen myrpittor som enbart förekommer i ett litet område i Venezuela.

Utseende och läten 
Táchiramyrpitta är en medelstor (17 cm) medlem av familjen. Ovansidan är brun med grå hjässa och nacke och svartbandad mantel. Den är vidare brun på strupe och örontäckare, men har ett vitt mustaschstreck. De bakre delarna av undersidan är vitaktiga med gråbandade flanker och bröst. Lätet är okänt.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i Anderna i västra Venezuela (sydvästra Táchira). IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Ockrastrimmig myrpitta

Ockrastrimmig myrpitta (Grallaria dignissima) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från västra Putumayo i sydöstra Colombia till östra Ecuador och nordöstra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Strimmig myrpitta

Strimmig myrpitta (Grallaria eludens) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden i östra Peru (Ucayali, Madre de Dios) och närliggande Brasilien (Acre).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Rostvit myrpitta

Rostvit myrpitta (Grallaria erythroleuca) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydöstra Peru i Cusco (Vilcabamba och Vilcanota-bergen). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Rostkindad myrpitta

Rostkindad myrpitta (Grallaria erythrotis) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i yungas i västra Bolivia (La Paz, Cochabamba och Santa Cruz). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bolivia
Större myrpitta

Större myrpitta (Grallaria excelsa) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Större myrpitta är med en kroppslängd på 24 cm, och som namnet avslöjar, en stor myrpitta, med tvärbandad undersida. Ovansidan olivbrun med kontrasterande grått på hjässa och nacke. På nack- och huvudsidorna och undersidan är den gulbrun med täta svarta tvärband. Strupen är vit. Lätet består av en lång och djup stigande drill, "br'r'r'r'r'r'r'r'r'orp", cirka fyra till sex sekunder lång.

Utbredning och systematik 
Större myrpitta är endemisk för Venezuela i norra Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Grallaria excelsa excelsa – förekommer i västra Venezuela (Sierra de Perija) och Anderna i Lara till Táchira
 Grallaria excelsa phelpsi – förekommer i kustnära berg i norra Venezuela (Colonia Tovar i Aragua)

Status och hot 
Större myrpitta har en liten världspopulation bestående av under 2 500 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Gulbröstad myrpitta

Gulbröstad myrpitta (Grallaria flavotincta) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed västra Andernas västsluttning i Colombia och nordvästra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Jättemyrpitta

Jättemyrpitta (Grallaria gigantea) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Med en kroppsläng på 26,5 cm, och som namnet avslöjar, är jättemyrpittan en mycket stor medel av familjen, med tjock och kraftig näbb. Ovansidan är olivbrun, med ljusgrått på hjässans bakre del och i nacken. Den är vidare rostbrun på huvudsidor och undersida, med svartkantade strupe- och bröstfjädrar som ger ett vågigt eller tvärbandat utseende. Lätet består av en fyra till åtta sekunder lång mörk drill (14–21 toner per sekund) som stiger i tonhöjd och ljudstyrke. Vattrad myrpitta har ett mycket likt läte, men jättemyrpittans är längre och avtar inte i slutet.

Utbredning och systematik 
Jättemyrpitta delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Grallaria gigantea lehmanni – förekommer i Anderna i sydvästra Colombia (Magdalena Valley)
 Grallaria gigantea hylodroma – förekommer i sydvästra Colombia (Nariño) och Andernas västsluttning i Ecuador
 Grallaria gigantea gigantea – förekommer i Andernas östsluttning i Ecuador (Carchi och södra Napo till Tungurahua)

Status och hot 
Jättemyrpittan har ett litet utbredningsområde och liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 600–1700 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Grånackad myrpitta

Grånackad myrpitta (Grallaria griseonucha) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Grånackad myrpitta förekommer enbart i Anderna i västra Venezuela och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Grallaria griseonucha tachirae – nordöstra Táchira
 Grallaria griseonucha griseonucha – östra Mérida

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Fjällig myrpitta

Fjällig myrpitta (Grallaria guatimalensis) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Myrpittor är knubbiga, marklevande tättingar med mycket kort stjärt och långa ben. Denna art har ljust rostbrun undersida, mörka fjäll på ovansidan som gett arten dess namn och ett tydligt ljust mustaschstreck.

Utbredning och systematik 
Fjällig myrpitta har en vid utbredning från södra Mexiko (där den är nordligast av alla myrpittor) till Bolivia i söder. Den delas in i tio underarter med följande utbredning:
 Grallaria guatimalensis ochraceiventris – förekommer i sydvästra Mexiko, från Jalisco till Hidalgo, Guerrero och Oaxaca
 Grallaria guatimalensis binfordi – förekommer i sydcentrala Mexiko, i Distrito Federal, Morelos och nordcentrala Oaxaca
 Grallaria guatimalensis guatimalensis – förekommer från södra Mexiko till norra Nicaragua
 Grallaria guatimalensis princeps – förekommer från subtropiska Costa Rica till västra Panama.
 Grallaria guatimalensis chocoensis – förekommer i bergsområden i östra Panama och nordvästra Colombia
 Grallaria guatimalensis carmelitae – förekommer i bergsområdet Sierra Nevada de Santa Marta i nordöstra Colombia och Sierra de Perijá
 Grallaria guatimalensis aripoensis – förekommer på Trinidad
 Grallaria guatimalensis regulus – förekommer i Anderna från västra Venezuela söderut på västra sluttningen till nordvästra Peru samt på östra sluttningen till centrala Peru (Cuzco), men i låglänta områden i östra Ecuador och allra nordligaste Peru
 Grallaria guatimalensis sororia – förekommer från södra Peru till centrala Bolivia
 Grallaria guatimalensis roraimae – förekommer i platåbergen Tepui i södra Venezuela, angränsande norra Brasilien och västra Guyana

En population finns även i kustnära berg i nordöstra Venezuela, men har inte kategoriserats till underart.

Levnadssätt 
Fjällig myrpitta hittas på marken i fuktiga städesgröna skogar i tropiska låglänta områden och lägre bergstrakter. I centrala Mexiko påträffas den även i fuktiga skogar med tall, gran och ek. Där rör den sig kvickt och smygande på sina långa ben. Den är inte särskilt vanlig och svår att få syn på, men ibland kan man skymta den födosöka eller tyst hoppa fram utmed stigar eller vägar. När den störs lyfter den tystlåtet på svirrande vingar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Brunryggig myrpitta

Brunryggig myrpitta (Grallaria haplonota) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunryggig myrpitta är en medelstor, typisk myrpitta med knubbig kropp, kort stjärt och långa ben. Fjäderdräkten är jämnfärgat brun, med mörkare olivbrun ovansida och mer gulbrun undersida. Runt ögat syns en tydligt vit ögonring. Sången består av en rätt långsam serie ihåliga visslingar som växer i styrka för att sedan falla av.

Utbredning och systematik 
Brunryggig myrpitta delas in i fyra underarter:
 Grallaria haplonota haplonota – förekommer i bergen i norra Venezuela (Lara, Carabobo, Aragua och Miranda)
 Grallaria haplonota pariae – förekommer i nordöstra Venezuela (subtropiska berg på Pariahalvön)
 Grallaria haplonota parambae – förekommer i Stillahavssluttningen från västra Colombia (Risaralda) till södra Ecuador (El Oro)
 Grallaria haplonota chaplinae – förekommer i Andernas östsluttning i Colombia, Ecuador och nordligaste Peru

Levnadssätt 
Brunryggig myrpitta är en ovanlig fågel i förberg och nedre subtropiska zonen, i fuktiga bergsskogar på mellan 700 och 1800 meters höjd. Där lever den mycket tillbakadraget och kan vara väldigt svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbukig myrpitta

Vitbukig myrpitta (Grallaria hypoleuca) är en fågel i familjen myrpittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbukig myrpitta är en typisk myrpitta med långa ben och kort stjärt. Ovansidan är kastanjebrun och undersidan vit, ibland med svagt gulaktig anstrykning. Sången består av tre klara visslingar, med en liten paus efter första tonen.

Utbredning och systematik 
Vitbukig myrpitta delas in i två underarter:
 Grallaria hypoleuca hypoleuca – förekommer östra Andernas västsluttning i Colombia
 Grallaria hypoleuca castanea – förekommer i Anderna i Colombia och nordligaste Peru (Piura)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Cundinamarcamyrpitta

Cundinamarcamyrpitta (Grallaria kaestneri) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen myrpittor som enbart förekommer i Colombia. Den beskrevs som ny art för vetenskapen först 1992.

Utseende och läten 
Cundinamarcamyrpittan är en medelstor (15,5 cm) myrpitta med streckat bröst och vitaktig strupe. Ovansida är olivbrun. På undersidan syns vit strupe med mörka fläckar och olivgrått bröst med mycket tunna, vita spolstreck. Sången beskrivs i engelsk litteratur som tre klara visslingar: "wirt,wiirt weert". Varningslätet är ett ljusare och vasst, "SEEleee".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i östra Anderna i Colombia (Cundinamarca och Meta). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Myrpittor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia