kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Ekman

Jan Jörgen "Janne" Ekman, född 8 april 1967 i Helsingfors i Finland, är en finsk-svensk handbollstränare och före detta handbollsmålvakt.

Klubblagskarriär 
Jan Ekman flyttade till Sverige som 12-åring och startade sin handbollskarriär i Skånela IF i Märsta. Han har varit elitseriemålvakt i 24 säsonger och Ekman är den som har spelat flest antal matcher i Sveriges högsta division (nuvarande Handbollsligan), totalt 529 matcher. Han debuterade i dåvarande Allsvenskan 1986 för HK Cliff. Ekman har varit förskonad från skador, sjukdomar och annat och har bara missat fyra matcher sedan han debuterade till 2004. Efter Cliff spelade han i högsta serien även för Irsta HF och IF Guif (nuvarande Eskilstuna Guif), som han lämnade 2004 då klubben bara vill ha honom som ledare. Han ville själv bestämma när han skulle sluta spela och gick till Hammarby IF. Han belönades i Hammarby med två SM-guld 2006 och 2007. Han spelade också en säsong (1997–1998) i Norge för IL Norrøna. Efter Hammarby blev han 2007 spelande assisterande tränare för Eskilstuna Guif i en säsong och lade sedan 2008 ner spelarkarriären för att endast vara tränare. 2010 fick han göra comeback i målet.

Landslagskarriär 
Ekman flyttade till Sverige då han var tolv år gammal. Jan Ekman spelade 1985 till 1987 16 ungdomslandskamper för Sverige.
Som seniorspelare representerade han både Finlands och Sveriges landslag, 29 landskamper för Finland och fem landskamper för Sverige åren 1988–1989. Han representerade Finland efter Sverige.

Tränarkarriär 
Han inledde denna som assisterande tränare i Guif men 2016 blev han assisterande i svenska damlandslaget samtidigt som han blev huvudtränare i Guif. Svenska damlandslaget lämnade han 2020 men han hade då sedan 2019 blivit assisterande i Estlands landslag. I landslaget har han främst varit målvaktstränare.

Privat 
Familjen består av sambon Karin Karlsson, som var lagkapten i Guifs damlag i många år, och barnen Daniel och Marcus Ekman som båda spelat i Guifs seniorlag.

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1967
Levande personer
Svenska handbollsmålvakter
Svenska handbollstränare
Finländska handbollsspelare
Svenska mästare i handboll
Spelare i Skånela IF
Spelare i Eskilstuna Guif
Spelare i Hammarby IF HF
Idrottare från Helsingfors
Extra Nena

Extra Nena (Serbiska: Екстра Нена, Ekstra Nena), född Snežana Berić 1960 i Belgrad, är en serbisk sångerska. Hon fick sin musikaliska utbildning vid Josip Slavenskis musikskola i Belgrad. Artistnamnet "Extra Nena" tog hon från ett band som hon sjungit med. Hon representerade det som var kvar av Jugoslavien i Eurovision Song Contest 1992, som hölls i Malmö. Hon slutade på en 13:e plats (av totalt 23) med 44 poäng. Bidraget hon framförde var låten Ljubim te pesmama (sv: Jag kysser dig med sånger), som var skriven av Radivoje Radivojević och Gale Janković. Låten gavs ut i en fransk (Je t'embrasse par mes chansons) och en engelsk (We Can't Have Our Love Anymore) version.

2004 deltog Extra Nena i Serbien och Montenegros första uttagning till Eurovision Song Contest. Hon framförde bidraget More ljubavi som kom på 12:e plats (av 24 bidrag).

Diskografi 
1985 - Luckasta devojčica
1988 - Tvoje usne kao vino
1992 - Pokreni se
1996 - Gorko ćeš plakati
1996 - Jasu Srbijo
1998 - A sve je drukčije moglo
2001 - Ima dana
2007 - Samo tvoja

Referenser

Externa länkar 
Extra Nenas webbplats
Intervju med Extra Nena

Kvinnor
Födda 1960
Levande personer
Serbiska popsångare
Artister som representerat Jugoslavien i Eurovision Song Contest
Musiker från Belgrad
Deltagare i Eurovision Song Contest 1992
Nikolaj Danilevskij

Nikolaj Jakovlevitj Danilevskij (ryska: Николай Яковлевич Данилевский), född 10 december (gamla stilen: 28 november) 1822 i guvernementet Orjol, död 19 november (7 november) 1885 i Tbilisi, var en rysk natur- och samhällsforskare.

Danilevskijs studier vid Sankt Petersburgs universitet avbröts genom häktningen för deltagande i Petrasjevskijgruppen 1849. Efter 100 dagars arrest i Peter-Paulfästningen lyckades han dock bevisa sin oskuld och blev frigiven. Såsom ministeriell tjänsteman fick han delta i en mängd expeditioner och forskningsresor från Norra ishavet till Kaspiska havet, särskilt rörande klimat, jordbruk och fiske. Såsom forskare kritiserade han i sitt digra arbete Darwinismen (1885) Charles Darwins teorier "ur etisk synpunkt". 

Sin största litterära ryktbarhet vann Danilevskij dock genom sitt märkliga arbete Ryssland och Europa (1871; tredje upplagan 1889), i vilket de panslavistiska teorierna sattes i ett filosofiskt system. Han utgick från ståndpunkten att den västerländska civilisationen är ett oupphinneligt ideal och att Europas kultur är fördärvad och ansåg att slaverna bildar en särskild kulturtyp, som på fredlig väg, i Guds och den Rysk-ortodoxa kyrkans hägn, kunde utveckla sig till fri självständighet och lycka.

Källor

Ryska filosofer
Ryska historiker
Födda 1822
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Personer från Orjol oblast
Eugène Beyens

Eugène Beyens, född 24 mars 1855 och död 3 januari 1934, var en belgisk baron och diplomat.

Beyens var minister i Berlin 1912-14, utrikesminister 1915-17 och medlem av den av Nationernas förbunds råd tillsatta rapportörskommissionen för Ålandsfrågans lösning 1920-21, varunder han besökte Sverige, Finland och Åland. Beyens historiskt värdefulla rapporter från Berlin ingår i de av tyska utrikesdepartementet 1915 offentliggjorda Belgische Aktenstücke 1905-15, av honom själv kommenterade i det samma år utgiva arbetet L'Allemagne avant la guerre. Les causes et les responsibilités (1915).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Belgiska diplomater
Belgiens utrikesministrar
Födda 1855
Avlidna 1934
Män
Vladimir Tjerkasskij

Vladimir Aleksandrovitj Tjerkasskij (ryska: Владимир Александрович Черкасский), född 1824, död 1878, var en rysk furste och statsman.

Tjerkasskij väckte redan under studietiden i Moskva uppmärksamhet genom en historisk studie om den ryska bondefrågan, Otjerk istorii selskago soslovija v Rossii, och företog på sin egendom i guvernementet Tula förberedelser för böndernas befrielse från livegenskapen, som dock undertrycktes av regeringen. 

Efter Alexander II:s tronbestigning förelade han regeringen sitt agrariska reformprogram,
O lutjsjich sredstvach k postepennomu ischodu iz krjepostnago sostojanija (tryckt först 1901) och inkallades jämte Samarin som sakkunnig i den förberedande kommittén för livegenskapens upphävande (1858-61).

Han blev efter emancipationsaktens utfärdande officiell "förlikningsman" (ry. niirovoj posrednik) vid jordutdelningen. 1864 blev han direktör för "den officiella kommissionen för inrikes angelägenheter", särskilt rörande den polska bondefrågan. Efter Miljutins fall (1866) nedlade han sitt ämbete. 

Hans sista offentliga värv var ståthållarskapet i Bulgarien under det Rysk-turkiska kriget (1877–1878). Hans politiska skrifter, tal och memoarer utgavs 1879.

Källor

Noter 

Födda 1824
Avlidna 1878

Ryska furstar  
Ryska politiker   
Män
Grigorij Danilevskij

Grigorij Petrovitj Danilevskij (ryska: Григорий Петрович Данилевский), född 26 april (gamla stilen: 14 april) 1829 på godset Danilovka, guvernementet Charkov, död 18 december (gamla stilen: 6 december) 1890 i Sankt Petersburg, var en ukrainsk-rysk romanförfattare.

Asteroiden 3964 Danilevskij är uppkallad efter honom.

Danilevskij studerade 1850-57 i klosterarkiv på uppdrag av undervisningsministeriet, utforskade nejderna vid Don och Azovska sjön och verkade därefter i sin hembygd för folkundervisningen och filantropiska anstalter. År 1869 ingick han i redaktionen av den officiella tidningen "Pravitelstvennyj vjestnik" (Regeringsbudbäraren) och var detta blads huvudredaktör från 1881. 

I sina romaner behandlar Danilevskij huvudsakligen ämnen från 1700-talet och strävar efter en trogen tidsfärg, varvid han lägger för stor vikt vid de arkivaliska detaljerna och därigenom ofta blir pedantisk. Hans litterära anseende grundades 1854 genom en samling ukrainska skisser under titel Slobozjane (Förstadsbor). Hans första historiska roman, utgiven under pseudonymen "A. Skavronskij", hette Flyktingarna i Nya Ryssland (1862). Bland de följande romanerna märks Den nionde vågen (1874; i utländska översättningar kallad "Nunneklostren i Ryssland" eller "Kristi brud"), Potemkin vid Donau (1878), Mirovitj (1879; skildrande palatsintrigerna och revolutionen efter kejsarinnan Elisabets död), Furstinnan Tarakanova (1883), Det brända Moskva (1886; efterbildning av Lev Tolstojs "Krig och fred") och Svarta året (1888; Jemeljan Pugatjovs uppror). Danilevskij översatte William Shakespeares "Richard III" och "Cymbeline".

Översättningar till svenska
 I elfte timmen. Roman från det nutida Ryssland ("Девятый вал") - 1886.
 Gruschka. En lifsbild från Ukraine i forna dagar ("Бабушкин рай") - 1887.
 Prinsessan Tarakanov. Historisk berättelse ("Княжна Тараканова") - 1891.
 Hin onde i lekstugan eller Javtuchs äfventyr. Sydrysk fantasi ("Бес на вечерницах") - 1905.

Källor

Ukrainskspråkiga författare
Ukrainska romanförfattare
Födda 1829
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Personer från Charkiv oblast
Ta chansen!

Ta chansen! (originaltitel: All the Right Moves) är en amerikansk dramafilm från 1983 i regi av Michael Chapman.

Handling 
Stefen Djordejvic (Tom Cruise) är stjärna i stadens high school-lag i amerikansk fotboll. Det ena college-laget efter det andra står i kö för att få Stefens underskrift. Efter en dispyt med lagets tränare, coach Nickerson (Craig T. Nelson), blir Stefen utfryst och hans drömmar om ett college-stipendium börjar försvinna. Tack vare hans flickvän Lisa (Lea Thompson) och ursäkter från Stefen når han till slut sin dröm och får ett stipendium.

Rollista (urval)

Externa länkar 
 

Filmer 1983
Amerikanska dramafilmer
Nikita Petrovitj Panin

Nikita Petrovitj Panin (), född 1770, död 1837, var en rysk greve och diplomat, son till Pjotr Panin, far till Viktor Panin.

Panin var 1797–1799 ryskt sändebud i Berlin och 1799–1804 riksvicekansler samt deltog 1801 i sammansvärjningen mot kejsar Paul.

Källor 
 

Ryska diplomater   
Ryska grevar   
Födda 1770
Avlidna 1837  
Män
Pjotr Panin

Pjotr Ivanovitj Panin (ryska: Пётр Иванович Панин), född 1721, död 1789, var en rysk greve och general, bror till Nikita Ivanovitj Panin, far till Nikita Petrovitj Panin.

Panin utmärkte sig under kriget mot turkarna vid stormningen av Bender 26 september 1770 samt vid undertryckandet av Jemeljan Pugatjovs uppror (1773-75).

Källor
 

Födda 1721
Avlidna 1789
Ryska generaler
Ryska grevar
Män
Personer från Kaluga oblast
Viktor Panin

Viktor Nikititj Panin (ryska:Виктор Никитич Панин), född 28 mars 1800, död 1 april 1874, var en rysk greve och jurist, son till Nikita Petrovitj Panin. 

Panin var 1841-62 justitieminister, därefter ordförande i kommittén för redigering av lagen om livegenskapens upphävande samt 1864-67 generaldirektör i kejserliga kansliet för lagstiftningsangelägenheter.

Källor

 

Ryska grevar
Ryska jurister
Rysslands justitieministrar
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer från Moskva
Födda 1800
Avlidna 1874
Män
Johan Boding

Johan Boding, född 10 januari 1966 i Södertälje, är en svensk sångare. Han är utbildad vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1993–1998.  Han har varit medlem i glamrockgruppen Candy Roxx och i en senare upplaga av gruppen Noice (2003–2005).

Boding har haft roller i musikaler som Miss Saigon och Jesus Christ Superstar. I den senare har han flera gånger gestaltat Jesus, men även Judas och Hannas.

För sin roll i Miss Saigon fick han Guldmasken. Boding har också turnerat med Rhapsody in Rock och deltagit i tv-programmen Så ska det låta (2008, 2010) och Doobidoo (2009, 2016).

Åren 2008–2010 genomförde Boding turnén A Night at The Opera (efter Queens album med samma namn) där han framförde Queen-låtar. Under 2016–2017 turnerar Boding i Stockholm och landsorten med Freddie 70 years – A Freddie Mercury & Queen Tribute Consert tillsammans med Night of Queen Band & Choir. De framför då 24 låtar av Queen och Freddie Mercury som de lät i original som hyllning till Freddie Mercury som skulle ha fyllt 70 år 5 september 2016. Från 2018 turnerar Boding med orkester och kör med The Night of Queen - Freddie Forever.

Diskografi
"I Don’t Mind the Weather" (2006)
"The Reason" (2008)
"Livet vänder" (2012)
 Sonic Station "Next stop" (2014)

Teater

Roller

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Webbplatsen Night of Queen
Artikel i Ny Wermlands Tidning
Artikel i LT
Artikel i Up Sweden

Svenska popsångare
Män
Födda 1966
Levande personer
Personer från Södertälje
Guldmasken för bästa manliga biroll
Spindelkvinnans kyss

Spindelkvinnans kyss, spansk originaltitel El beso de la mujer araña, är en roman från 1976 av den argentinske författaren Manuel Puig.

Romanen utmärker sig genom att enbart bestå av dialog, utan narrativa avsnitt.

Skönlitteratur 1976
Argentinska romaner
Lista över countyn i South Carolina

Detta är en lista över de 46 countyn som finns i delstaten South Carolina i USA.

Referenser 

 
South Carolinas countyn
South Carolinas countyn
Bidevindseglare

Bidevindseglare (Velella velella) är ett marint nässeldjur som hör till klassen hydrozoer. Precis som blåsmaneten, vilken också hör till klassen hydrozoer, flyter bidevindseglare på havsytan och har långa tentakler som släpar efter den i vattnet med vilka den fångar föda, främst plankton. Bidevindseglare är dock till skillnad från blåsmaneten ofarlig för människan.

Kännetecken 
Bidevindseglare har en flytkropp som fungerar ungefär som en flotte, den är till formen rund och platt, omkring 10 centimeter i diameter, och försedd med ett uppstående segel som gör att bidevindseglaren kan utnyttja vinden för att förflytta sig. Seglet är halvmåneformigt och fungerar närmast på samma sätt som en kryss, det vill säga bidevindseglare seglar snett mot vinden.

Utbredning 
Bidevindseglare förekommer i varmare hav världen över. Under sommaren kan den även återfinnas i mer tempererade hav, så långt norrut som till Nordsjön. Det förekommer ibland att bidevindseglare av vinden drivs in mot kuster i större antal och ibland kan de hittas uppspolade på stränder, till exempel efter en storm.

Referenser 
Den blå planeten - bidevindseglare

Externa länkar 

Nässeldjur
Pigtittare

En pigtittare, pigtrymå eller en lådspegel är en liten möbel som består av en spegel, och en eller flera utdragbara lådor, och som är avsedd att ställa på en byrå eller ett bord.

Namnet uppkom som pejorativ i början av 1900-talet, och syftade då främst det sena 1800-talets speglar med svarvade hörnstolpar, som då ansågs "bondska" och omoderna. I senare tid har betydelsen överförts även till andra typer av lådspegelmodeller, även av högreståndsmodell.

Ibland kallas även rakspeglar och andra lådspeglar pigtittare. Under 1800-talet var dessa knappast några pigkammarmöbler.

Ordet "pigtittare" är belagt i svenska språket sedan 1910-talet. Då som spegel.

Referenser

Externa länkar
 Antikvärlden - Från lådspegel till pigtittare
Digitala samlingar, Umeå Universitetsbibliotek - Uhrström, Wilhelm, Stockholmska : slang, vulgarismer och skämtord. https://digital.ub.umu.se/search?fulltext-query=Stockholmska&preview=628713%2F1%2Fsimple%2F0

Möbler
Gunnarstenarna

Gunnarstenarna är en ögrupp bestående av sex mindre öar 5 sjömil sydost om Järflotta i Nynäshamns kommun. Öarna är kala klippöar med lågvuxen buskvegetation i sänkorna. Gunnarstenarnas ensliga läge har gjort den till en av de viktigaste häckningsplatserna på ostkusten för fågelarter som tordmule, silvertärna och den hotade silltruten. På den ostligaste ön Hällorna står Gunnarstenarnas fyr. Gunnarstenarna ingår i Järflotta naturreservat.

Gunnarsstenarna hade i äldre tider betydelse som en av de viktigaste platserna i Stockholms skärgård för säsongsfiske. Utifrån skattelängderna från 1559 bör det ha legat över 100 båtar på fiske här. Ännu under 1800-talet låg här vanligen 10 båtar från Trosa och 6 från Ösmo och övriga Södertörn. Arkeologiska undersökningar av tomtningar på öarna visar att dessa kan vara så gamla som från 800- och 900-talen och att säsongsfisket pågått mycket länge.

På den största ön Norrskär fanns som mest ett tiotal fiskebodar. Länge stod tre bodar kvar för att ge skydd åt fiskare och nödställda vid öarna men numera finns endast grunderna kvar. Ivar Lo-Johansson har i novellen Gunnarstenarna beskrivit livet på öarna i äldre tid. Han berättar även att Järflottas torpare på Långudden var ålagd att se till att det alltid fanns fem kakor bröd, salt, eldstål och flinta i en av bodarna.

Referenser

Noter

Källor 
Bevarandeplan för Natura 2000-område Gunnarstenarna Länsstyrelsen i Stockholms län ()

Öar i Nynäshamns kommuns skärgård
Fyrar i Stockholms skärgård
Lek, lilla Louise!

Lek, lilla Louise! är en kriminalroman av Stieg Trenter utgiven 1950.

Handling 
Titeln anspelar på giljotinen, som kallades för la Louisette, det vill säga "lilla Louise": bokens första mord är en halshuggning med fallbila. En antik leksaksgiljotin med tillhörande docka fanns i syskonen Haags barndomshem och gav bröderna tillfälle att reta sin syster genom att kalla henne för "lilla Louise". Den antika giljotinen dyker upp under handlingens gång. Louise Olsen-Haag håller just på att stampa sönder den vid Harry Fribergs första besök i hennes bostad på Mäster Mikaels gata. Gatunamnet är ännu en association till temat halshuggning och bror Teddy försummar aldrig att tråka Louise för skarprättaren Mäster Mikael, trots att det 1700-talshus hon bor i byggdes efter Mäster Mikaels tid. Ytterligare en giljotin uppträder i bokens inledning, då Harry Friberg och Ture Vikbo upplever några underligheter ute vid Douglas Haags sommartorp i Lissma: en giljotinliknande anordning som sägs vara en vedklyv är under konstruktion i ladan till det öde granntorpet.

Historien  berättas i jagform av Harry Friberg.

Persongalleri 
 Harry Friberg, fotograf och amatördeckare
 Vesper Johnson, kriminalintendent
 Ture Vikbo, kamrer på Fribergs ateljé, ivrig fågelskådare
 Douglas Haag, arkitekt med stor arkitektfirma
 Louise Olsen-Haag, konstnär, syster till Douglas
 Teddy Haag, handlare i begagnade bilar, bror till Douglas
 Marianne Lallerfeldt, stenograf på Haags arkitektfirma, hemligt förlovad med arkitekten
 Kristofer Lallerfeldt, jurist med nystartad advokatbyrå, bror till Marianne
 Aina Reger, sekreterare på Haags arkitektfirma
 Eliasson, betjänt åt Douglas Haag
 Gillis Dussen, generalkonsul, silversamlare, gammal vän till Haag d.ä.
 Julius Cronhamn, greve, hugad säljare av gammalt silver
 Ria Jansson, pensionerad antikvitetshandlare

Miljöer 
Det första mordet inträffar i Douglas Haags bostad på första våningen i Fersenska palatset med fönster ut mot Fersenska terrassen. Huvudingången, Blasieholmstorg 11, betjänas av en portvakterska (i tjänst dygnet runt). Portvakterskan är också den som finner den döde nergrävd under ett buskage på terrassen. En sidoport, låst utifrån med hänglås, leder upp till terrassen och från terrassen kan man komma in i huset genom en vinterträdgård som alla hyresgäster har tillgång till. 

Bokens inledning och dramats upplösning utspelar sig vid Haags sommartorp i Lissma, dit Harry Friberg och Ture Vikbo kommer på hemväg från ett uppdrag - Vikbo behöver rekognoscera inför den fågelexkursion han ska leda den kommande helgen, med duvhök och morkulla som huvudnummer.

Innan det första mordet har inträffat följer Harry Friberg efter Douglas Haag till och genom Biologiska museet, då denne har missat ett arrangerat möte.

Louise Haag bor som redan nämnts i ett 1700-talshus på Mäster Mikaels gata.

Utgivning (urval) 
Första utgåvan av boken kom 1950:

Referenser

Harry Friberg
Svenska kriminalromaner
Skönlitteratur 1950
Verk av Stieg Trenter
Stiftelsen Stockholms sjömanshem

Stiftelsen Stockholms sjömanshem är en stiftelse i Stockholm som grundades 1890 och står under kung Carl XVI Gustafs höga beskydd. 

År 1879 bildades Kristna Sjömannaföreningen, som var föregångare till Stiftelsen Stockholms Sjömanshem. 1883 ändrades namnet till Stockholms Sjömansmissionsförening. Uppgiften för ett sjömanshem var att underlätta och stödja livet för sjömän i land. Den sociala situationen för sjöfolk i Stockholm var svår i slutet av 1800-talet. Lastning och lossning i hamn kunde ta lång tid och för många sjömän blev uppehållet i hamnarna förödande för ekonomi, livssituation och hälsa.

Verksamheten de första åren bestod av regelbundna samlingar med föredrag och predikningar för sjöfolk i sjömanskapellet vid Tyska brunn. Föreningen hyrde också en lägenhet i Stadsgården, där man hade matservering och fem enkla logementsrum för sjöfolk. Lägenheten benämndes i dagligt tal för "Sjömanshemmet" och dess verksamhet finansierades genom en årlig basar samt frivilliga gåvor.

Även kung Oscar II hade uppmärksammad sjömännens svåra läge i Stockholm och 1890 meddelade att han, med anledning av sin födelsedag, att han ville lägga en grundplåt på 6000 kronor till ett nytt sjömanshem. Kungen erbjöd också Stockholms Sjömansmissionsförening att ingå i kommittén. 1890 avgick den tidigare tillsatta kommittén och en stiftelse med namnet Stiftelsen Stockholms Sjömanshem bildades och övertog ansvaret för verksamheten. Fastigheten Peder Myndes backe 3 inköptes och byggdes om till Stockholms sjömanshem. Byggnaden invigdes av kung Oscar II den 5 oktober 1891. 

Stiftelsens ändamål formulerades på följande sätt:
 

Verksamheten bedrevs  i lokalerna vid Peder Myndes backe 3 fram till 1964, sedan flyttade Stockholms Sjömanshem in i det då nybyggda "Stockholms Sjöfartshotell" (numera "Scandic Sjöfartshotellet") vid Katarinavägen 26 som ritades av Axel Grönwall och Ernst Hirsch.

Numera definieras stiftelsens verksamhet:

 Utöva hjälpverksamhet bland behövande sjömän
 Lämna understöd åt sjömän för deras försörjning
 Lämna understöd för beredande av undervisning eller utbildning av sjömän

Referenser

Källor
 Stiftelsen Stockholms sjömanshem

Externa länkar

Organisationer i Stockholm
Organisationer bildade 1890
Svenska ideella organisationer
We Rule the Night

We Rule the Night är ett album av det svenska metalcore-bandet Sonic Syndicate som gavs ut av Nuclear Blast år 2010. Albumet släpptes på bandets MySpace-sida den 20 augusti 2010 och den officiella utgivningsdagen för skivaffärer etc. var den 27 augusti. Detta är bandets fjärde fullängdsalbum och det första med den nye sångaren Nathan J. Biggs efter att Roland Johansson lämnat bandet. 

Albumet spelades in i Bohus Sound studios i Kungälv och mixades i Paramount Studios i North Hollywood, Kalifornien av producenten Toby Wright. Albumomslaget har formgivits av Gustavo Savez från Abstrata Art. Fem singlar har släppts från plattan, nämligen Burn This City, Revolution, Baby!, My Own Life, Turn It Up och Heart of Eve.

Låtlista 
"Beauty and the Freak" - 3:32
"Revolution, Baby" - 3:25
"Turn It Up" - 3:38
"My Own Life" - 3:46
"Burn This City" - 3:32
"Black and Blue" - 3:29
"Miles Apart" - 3:39
"Plans Are for People" - 4:11
"Leave Me Alone" - 3:56
"Break of Day" - 3:20
"We Rule the Night" - 4:00
"Dead and Gone" (bonusspår)
"Heart of Eve" (bonusspår)
"Perfect Alibi" (bonusspår på japanska utgåvan)

Musiker 
 Nathan James Biggs - sång
 Richard Sjunnesson – sång
 Roger Sjunnesson – gitarr, keyboard
 Robin Sjunnesson – gitarr
 Karin Axelsson – bas och sång
 John Bengtsson – trummor, percussion

Referenser 

Musikalbum 2010
Album av Sonic Syndicate
Gabriel Beyer

Gabriel Andersson Beyer, född 1721 och död 1779 var en svensk teolog och swedenborgare.

Beyer var filosofie magister och teologie doktor i Greifswald, och blev lektor i grekiska vid Göteborgs gymnasium 1752. Beyer, som var en av de första anhängarna av Swedenborgs läror i Sverige, invecklades med anledning av sin propaganda för swedenborgianismen i en långvarig religionsprocess, som slutligen blev avskriven. Beyer utgav 1767-68 Nya försök til upbyggelig förklaring öfwer... sön- och högtidsdagstexterna och sammanfattade swedenborgianismens huvudläror till ett slags katekes, den första i sitt slag; vidare översatta han en del av Swedenborgs skrifter och utarbetade en förteckning över dennes teologiska verk, Index initialis (1779, omtryckt i olika upplagor av Swedenborgs verk).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Svenska teologer under 1700-talet
Födda 1721
Avlidna 1779
Män
Svensk uppslagsbok