kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rannarveskeppen

Rannarveskeppen är ett säreget gravfält från yngre bronsåldern i Klinte socken på västra Gotland, strax nordost om Klintehamn. På gravfältet finns åtta fornlämningar; sex skeppssättningar, en rund stensättning och en rest sten.

Fyra av skeppssättningarna är belägna i rad, är exakt lika stora och har gemensamma stävstenar. Sammanlagt mäter de fyra skeppssättningarna 32 meter och är fyra meter breda. Stenarna är resta, tätt ställda och stävstenarna är högre än övriga, omkring två meter höga. Gravsättningen seglar i nord-sydlig riktning. Rannarveskeppen undersöktes och restaurerades 1966-1967. I den näst sydligaste av de fyra sammanbyggda skeppssättningarna låg en gråstenskista, vilken innehöll en ovanlig husurna med brända ben och två miniatyrknivar i brons.

Övriga två skeppssättningar är mindre och den ena är skadad. I den ena av dessa påträffades vid de arkeologiska undersökningarna en bikornisk urna med brända ben samt miniatyrföremål i brons, bland annat en pincett och en rakkniv. Trakten runt Rannarve är rik på fornlämningar och om man fortsätter stigen 300 meter norrut kommer man till ett stort gravröse som är knappt tre meter högt och 21 meter i diameter.

Källor 

 

Fornminnen på Gotland
Stenkretsar i Sverige
Gravfält i Sverige
Fornminnen från bronsåldern i Sverige
Georg Scherman

Knut Georg Achates Scherman, född 9 februari 1899 i Tåsjö, död 15 januari 1978 i Stockholm, var en svensk arkitekt

Biografi
Efter studentexamen i Umeå 1920 läste Scherman vid Kungliga tekniska högskolan 1921-1925 och Kungliga Konsthögskolan 1927-1929. Han anställdes av Byggnadsstyrelsen och blev 1933 tjänstgörande arkitekt utom stat. Scherman drev egen arkitektfirma i huvudstaden, och från 1935 tillsammans med Bengt Romare. Han verkade som stadsarkitekt: i Sigtuna 1938-1943 och i Solna 1943-1945. Utöver det arbetade han för Axel Wenner-Gren, förutom i Sverige, även på Bahamas och i Florida.

Verk i urval
Statens historiska museum, Stockholm, 1935-1940, tillsammans med Bengt Romare. 
Förslag till nytt radiohus i Stockholm, 1945, ej utfört, tillsammans med Bengt Romare. 
Wenner-Grens institut för experimentell biologi, 1938, Stockholms högskola
Institutet för försäkringsmatematik och matematisk statistik, 1943, vid Stockholms högskola
Bilverkstad i Laxå, 1953. 
Studentbostadshus, S:t Johannesgatan 12-14, Rundelsgränd 6, Uppsala, 1957. 
Vreten 17, kontors- och industrihus, Västberga allé 11 i Västberga industriområde 1955-1967.
Brandstation i Solna, 1957. 
Gökstensskolan, Torshälla, 1952. 
Råsundaskolan, Solna, 1953.
Ekensbergsskolan i Solna, 1958. 
Ängskärrsskolan, Solna, 1962. 
Två paviljonger (annex) till Patent- och Registreringsverkets byggnad, Valhallavägen 136, Stockholm, 1960-1961, tillsammans med Bengt Romare. 
Råsunda kyrka, Solna, 1968. 
Sankt Mikaels kyrka, Södertälje, 1973. 
Stadsplaner och generalplaner i Sigtuna, Solna, Uddevalla m.fl. städer.
Restaureringar i Gamla stan och på Mariaberget, Stockholm.

Bilder, verk i urval

Källor

Externa länkar

Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1899
Avlidna 1978
Män
Svenska arkitekter under 1900-talet
Sigtunas stadsarkitekter
Solnas stadsarkitekter
Personer från Tåsjö socken
I Will Wait for You

I Will Wait for You är ett musikalbum från 2003 av jazzsångerskan Rigmor Gustafsson.

Låtlista
Empty Hearts (Michael McDonald) – 4:00
Is It a Crime (Sade Adu/Stuart Matthewman/Andrew Hale) – 4:13
If You Go Away (Jacques Brel/Rod McKuen) – 4:51
Makin' Whoopee (Walter Donaldson/Gus Kahn) – 4:02
Fire and Rain (James Taylor) – 4:03
It Never Entered My Mind (Richard Rodgers/Lorenz Hart) – 5:47
Fever (John Davenport/Eddie Cooley) – 3:49
The Moon is a Harsh Mistress (Jimmy Webb) – 4:36
I Will Wait for You (Michel Legrand/Jaques Demy/Norman Gimbel) – 4:23
It's Been So Long (Rigmor Gustafsson/Lina Nyberg) – 4:44
Black Coffee (Sonny Burke/Paul Francis Webster) – 5:24
The More I See (Johan Norberg) – 5:07

Medverkande
Rigmor Gustafsson – sång
Nils Landgren – trombon, sång
Roberto Di Gioia – piano
Lars Danielsson – bas
Wolfgang Haffner – trummor
Staffan Svensson – trumpet
Fläskkvartetten – stråkar: 
Jonas Lindgren, Örjan Högberg, Mattias Hellden, Sebastian Öberg, Chrille Olsson

Listplacering

Källor

Musikalbum 2003
Album av Rigmor Gustafsson
Paris–Brest–Paris

Paris–Brest–Paris (PBP) är ett cykellopp av typen randonne som går mellan Paris och Brest tur och retur. Loppet är 1200 km långt och arrangeras en gång vart fjärde år. Maxtiden är 90 timmar.
Första gången loppet arrangerades var 1891 och loppet har arrangerats sedan dess med undantag för andra världskriget.

1979 var första upplagan med svenskt deltagande. Flest fullföljda PBP bland svenskar har Jean-Claude Muzellec, ursprungligen från Brest, som fullföljt loppet åtta gånger (1979-2007). Sju fullföljda lopp har Ulf Sandberg (1987 samt 1995-2015).

Externa länkar 
Officiell webbplats
Randonneurs Sverige
BC Randonneurs Cycling Club (statistik) 

Återkommande sportevenemang med premiär 1891
Sport i Frankrike
Cykeltävlingar i Frankrike
Vuxen barnmusik

Vuxen barnmusik är Bröderna Lindgrens debutalbum, utgivet 2007 på Bonnier Amigo. Skivan gästas av en rad kända svenska artister, som Ebbot Lundberg, Patrik Arve och Kristofer Åström.

Låtlista 
Om inte annat anges indikerar parenteserna sånginsatser.
 "Om en guldfisk" - 2:00 (Kristofer Åström)
 "En flugas väg" - 3:53 (Ebbot Lundberg)
 "Välkommen till djungeln" - 2:52 (Patrik Arve)
 "Mod" - 2:30 (Kristofer Åström)
 "Eld i baken" - 2:49 (Caroline Wennergren)
 "En hund som jag" - 3:00 (Mattias Alkberg)
 "Regnbågen" - 2:54 (Vanna Rosenberg)
 "Stor" - 3:26 (Asha Ali)
 "Flyg iväg" - 3:33 (Caroline Wennergren)
 "På väg" - 2:07 (Ebbot Lundberg)
 "Engelskan" - 3:13 (Patrik Arve, Swing)
 "En vän som försvann" - 2:48 (Asha Ali)
 "Finns det någon där" - 3:45 (Nina Ramsby, Martin Hederos (piano))

Mottagande 
Skivan fick i stort ett gott mottagande och snittar på 3,8/5 på Kritiker.se, baserat på åtta recensioner.

Referenser 

Musikalbum 2007
Svenska debutalbum
Svenska barnalbum
Projekt 1239 Sivytj

Projekt 1239 Sivytj (ryska: Сивуч (sjölejon), NATO-rapporteringsnamn Bora-klass) är en rysk korvettklass. Fartyget är en kombination av katamaran och svävare (liknande svenska marinens fartyg HMS Smyge) vilket möjliggör en extremt hög toppfart.

Historia
Fartygsklassen konstruerades av designbyrån Almaz på 1980-talet och det första fartyget Sivytj sjösattes 1988. Sovjetunionens fall gjorde att flottan inte hade råd att ta fartyget i drift. Först 1997 togs fartyget i tjänst i Svartahavsflottan, nu med namnet Bora. Även ett andra fartyg, Samum, byggdes och togs i tjänst år 2000.

Konstruktion
Skrovet är av katamaran-typ och byggt i aluminium. I för och akter finns ”kjolar” som når ner till vattnet och skapar en instängd luftkudde mellan skroven. Två lyftmotorer på 3000 hästkrafter vardera kan pumpa in luft mellan skroven vilket gör att fartyget lyfter sig likt en svävare. Fartyget kan röra sig framåt med tre knops fart enbart med hjälp av lyftmotorerna.

Vid marschfart används inte lyftmotorerna och fartyget drivs framåt av två vanliga dieselmotorer på 10 000 hästkrafter. Vid högre fart lyfts skrovet upp av luftkudden vilket ger mindre friktionsmotstånd. Extra dragkraft fås då av fyra propellrar monterade på två ”vingar” som fälls ner i vattnet (samma princip används på bärplansbåtar). Dessa propellrar drivs av två gasturbiner på 20 000 hästkrafter vardera. Den höga effekten i kombination med det låga vattenmotståndet gör att fartyget trots sin storlek kan nå farter på väl över femtio knop.

Källor

Ryska korvetter
Sovjetiska korvetter
Korvettklasser
Jesper Andersson

Jesper Andersson, född 24 augusti 1986, är en svensk basketspelare (forward) från Södertälje BBK.

Jesper Andersson är 203 cm lång och ursprungligen från Norrköping, där han gjorde debut i Svenska basketligan säsongen 2007-2008. Därefter har karriären har gått via Helsingborg, en kort sejour (26 matcher) i amerikansk collegebasket för Lafayette Colleges lag Lafayette Leopards i Pennsylvania, Eco Örebro och Uppsala. Han har inför säsongen 2011/2012 skrivit på för Södertälje Kings.

Referenser
Eco Örebro Basket - Jesper Andersson
Jesper Andersson - Lafayette Leopards - College Basketball - Rivals.com

Födda 1986
Svenska basketspelare
Spelare i Södertälje BBK
Spelare i Södertälje Kings
Spelare i Eco Örebro
Spelare i Uppsala Basket
Spelare i Helsingborg BBK
Spelare i Norrköping Dolphins
Män
Levande personer
Idrottare från Norrköping
Alumner från Lafayette College
Scensommarbuskis

Scensommarbuskis är en svensk revy som spelades i ett femtiotal föreställningar under 2009. Under sommaren i Grebbestad, senare på Lisebergsteatern i Göteborg och på Sverigeturné. Medverkade gjorde Stefan Gerhardsson och Anna Bromee. Krister Classon skrev det mesta manuset och regisserade. Falkenbergsrevyns Håkan Runevad och Bertil Schough spelade också med. Den finns utgiven på DVD också.

Se även 
Scen sommar Buskis

Svenska revyer
Gambetta (Paris metro)

Gambetta är en station i Paris metro som öppnade 1905. Stationen är uppkallad efter Place Gambetta som i sin tur fått sitt namn efter Léon Gambetta. Två linjer trafikerar stationen, linje 3 samt korta linjen 3bis. 1969  stängdes station Martin Nadaud som bara låg 232 meter väster om Gambetta och delar av den stationen integrerades med Gambetta. 1971 fick linjen till Porte des Lilas ett nytt namn, 3bis, och separerades från den forna linje 3. Samma år förlängdes linje 3 till nya slutstationen Gallieni.

Galleri

Paris tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1905
1905 i Frankrike
Pol De Mont

Charles Polydore De Mont eller Pol De Mont, född 15 april 1857 i Wambeek, Brabant, död 29 juni 1931 i Berlin, var en flamländsk författare och litteraturhistoriker.  

Pol De Mont blev 1877 student, verkade senare som lärare först i Doornik och från 1882 vid Antwerpens Athenæum, var även direktör för målerisamlingarna i Antwerpen. Hans författarskap rör sig på många olika områden, men han är främst känd som författare av landsbygdsidyller både på prosa och på poesi (Op mijn dorpken 1886, Leutesotternijen 1881; den förstnämnda innehåller prosaberättelser, den andra dikter). Han behandlade även bibliska ämnen i modern anda, till exempel i dikten "Människornas barn". Han var mest framstående som lyriker, om än inte på Jan van Beers nivå. 

Pol De Mont författade även en mängd delvis mycket omfångsrika, litteraturhistoriska arbeten, däribland ett tvåbandsverk om Hendrik Conscience (Hendrik Conscience, zijn leven en zijne werken, 1883) och ett verk om Jan van Beers (1889). I trebandsverket Losse schetsen uit de letterkundige geschiedenis van onzen tijd behandlade han en mängd litterära personer och verk, främst från fransk och nederländsk litteratur. I Modernités (1890) ger han ett urval av franskspråkiga belgiska poeters verk. Av hans rent estetiska verk kan även nämnas Waarheid en leven (dikter, 1877), Jongelingsleven (1878), Loreley (dikter, 1882), Idyllen (1882), Gedichten (1884, prisbelönt), Fladderende Vlinders (dikter, 1885), Zanna (skådespel på vers i en akt, 1887). Han var medstiftare och medutgivare eller självständig utgivare av en rad tidskrifter. Han utgav även en del skolböcker, däribland ett par nederländska antologier, Proza en Poëzie (1880) och Mijn Leesboek (1889).

Källor

Belgiska författare
Flamländska författare
Litteraturhistoriker
Födda 1857
Avlidna 1931
Män
Salmonsens
Nick Rimando

Nicholas Paul "Nick" Rimando, född 17 juni 1979 i Montclair, Kalifornien, är en amerikansk före detta fotbollsspelare som under stor del av sin karriär representerade Real Salt Lake i Major League Soccer. 

Rimandos far är av filippinsk härkomst och hans mor är av mexikansk härkomst. Han spelade mellan 2002 och 2018, 22 landskamper för USA:s landslag.

Referenser

Externa länkar 
 MLS spelarprofil

Amerikanska fotbollsmålvakter
Amerikanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i DC United
Spelare i Real Salt Lake
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Concacaf Gold Cup 2011
Spelare i VM i fotboll 2014
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Kalifornien
Personer från Montclair, Kalifornien
Födda 1979
Levande personer
Män
Spelare i Miami Fusion
Eesti Päevaleht (Sverige)

Eesti Päevaleht (Estniska Dagbladet) är en estnisk veckotidning i Sverige.

Den estniska tidningen startade som en särskild estnisk del av Stockholms-Tidningen under åren 1945–1948. När Stockholms-Tidningen blev socialdemokratisk flyttade den estniska avdelningen till Eskilstuna-Kuriren.

När Eesti Päevaleht blev en självständig tidning 1959 fortsatte layout och tryck att göras hos Eskilstuna-Kuriren till början av 2000-talet. 

Långvariga ansvariga utgivare och chefredaktörer har varit Juhan Kokla, Alur Reinans, Ülo Ignats (under åren 1995–2010) och Tiina Pintsaar (2011-2016). Efter chefredaktörer Ülo Siivelt (2017-2017) och Stina Kordemets (2018) fortsätter Tiina Pintsaar. Tidningens redaktion är i Estniska huset på Wallingatan 34 i Stockholm.

Tidningens prenumererade upplaga var år 2013 1551 exemplar. Upplagan översteg därmed gränsen för att få presstöd med 51 exemplar. Från och med år 2018 utgivs tidningen varannan vecka och från och med 2019 endast på digitalt sätt.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Eesti Päevaleht

Estniskspråkiga tidningar
Svenska veckotidningar
Purple drank

Purple drank är en drogblandning populär i hiphop-kretsar i södra USA och härstammar från Houston, Texas. Drogblandningen består av receptbelagd hostmedicin som innehåller kodein. Hostmedicinen blandas som en grogg med söt dryck, som saft eller läsk för att sedan intas oralt. Hostmedicinen som används har oftast en mörk lila färg, därav namnet. Det finns en mängd olika slangtermer för drogblandningen, bland annat sizzurp, lean, syrup, drank, barre, purple jelly och Texas tea.

Företeelsen är omsjungen av flera hiphop-artister.

Noter

Droger
Sušak, Rijeka

Sušak (italienska: Sussak) är idag en stadsdel i staden Rijeka i nordvästra Kroatien. Stadsdelen har tidigare haft stadsstatus (1924–1948) men utgör idag Rijekas östra del.

Historia 
I samband med det fascistiska Italiens annektering av fristaten Fiume 1924 kom Rijeka väster om floden Rječina att tillhöra Italien medan delen öster om floden, det vill säga Sušak, kom att tillhöra Serbernas, kroaternas och slovenernas kungarike. I Serbernas, kroaternas och slovenernas kungarike uppbar Sušak stadsstatus. Först några år efter andra världskrigets slut, den 12 februari 1948, sammanfördes Sušak åter med Rijeka i en administrativ enhet.

Kända personligheter från Sušak 
 Lovro von Matačić, dirigent

Se även 
 Kvarner

Referenser 

Stadsdelar i Rijeka

he:סושאק
Susak

Susak eller Sušak kan syfta på:

Geografi

Kroatien
Centar-Sušak – ett lokalnämndsområde i Rijeka i Kroatien
Otok Susak – en ö i Kroatien
Sušak, Rijeka – en stadsdel i Rijeka i Kroatien

Slovenien
Sušak, Ilirska Bistrica – ett samhälle i Ilirska Bistricas kommun
Kramim

Kramim är en kibbutz i södra Israel som grundades 1980. Kibbutzen ligger en kilometer väster om Meitar. På kibbutzen odlas pitaya och andra exotiska frukter. De har också en hönsfarm och odlar potatis, morötter, vitlök, peppar och vete i samaarbete med kibbutzerna Lahav och Shomria.

Referenser

Kibbutzer
Peter Ernst

Peter Ernst, född 2 april 1714 i Dädesjö, död 19 mars 1784 i Stockholm av mattande sjukdom, var en svensk urmakare.

Peter Ernst var först verksam i Växjö och tillverkade golvur till flera kyrkor i omgivningen, till exempel Härlövs kyrka och Blädinge kyrka.
Han kom till Stockholm 1753, och fick genom Vetenskapsakademins förmedling överta statligt ägda så kallade Schnackska urfabriken, eller Stockholms Manufabrique. Peter Ernst var på sitt område ovanligt skicklig och tillverkade alla slags ur från tornur och astronomiska ur till fickur. Hans verksamhet fick betydelse för utformningen av samtidens urmöbler. Särskilt karakteristiska är golvuren i svängda former med lackerad ornamentering, förgyllda ornament eller rika bronsbeslag.

Han konstruerade också en stegräknare i fickformat.

Källor 
Petter Ernst i Svenskt Biografiskt Lexikon

Svenska urmakare
Födda 1714
Avlidna 1784
Män
Public Affairs Officer

Public Affairs Officer, förkortat PAO, är Natos och den svenska Försvarsmaktens beteckning för informationsansvariga vid svenska förband och utlandsinsatser. Befattningen benämns som Public Information Officer (PIO) inom FN.

Kommunikatörer vid informationsavdelningarna vid de respektive förbanden och regementena har liknande uppgifter som en PAO.

I Ledningsregementets insatsorganisation ingår också en Infopluton vars uppgift är att förse förbanden med personal utbildade inom informationstjänst.

Uppgifter 
Befattningen handlar mycket om operativ strategisk planering, liknande den som en strategisk kommunikatör har i näringslivet. I arbetet ingår utformandet av informationsplaner inför operationer, ibland kan dessa sträcka sig över ett helt år i genomförande. 

En Public Affairs Officer arbetar även som rådgivare till högre chefer inom begreppet kommunikation och medier och kan i vissa fall också agera som talespunkts- och talskrivare åt den samma. En PAO arrangerar även förbandets presskonferenser och pressträffar samt uttalar sig i medier. 

Förutom det strategiska planeringsarbetet, ingår liksom förut när befattningen benämndes PIO, den produktion av redaktionellt material som skrivna reportage, bilder och filmer till Försvarsmaktens olika mediekanaler.    

Försvarsmaktens rekryteringssida om befattningen informationssoldat    

Militära befattningar
Johan Conrad Ernst

Johan Conrad Ernst, född 16 juni 1666, död 23 september 1750, var en dansk arkitekt.

Johan Conrad Ernst deltog själv i eller övervakade som generalbyggmästare de flesta kungliga slottsbyggen i Danmark under första hälften av 1700-talet, såsom Frederiksberg och Fredensborg. Han uppförde även konserthuset på Slottsholmen vid Christiansborg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Danska arkitekter under 1700-talet
Födda 1666
Avlidna 1750
Män
Aimo Lahti

Aimo Johannes Lahti, född 28 april 1896 i Viiala, död 9 april 1970 i Jyväskylä, var en finländsk militär och vapenkonstruktör. Han konstruerade ett 50-tal vapen. Bland de mest kända är kulsprutepistolen Suomi-KP/-31, kulsprutegeväret Lahti-Saloranta M/26, Lahti L-35-pistolen och pansargeväret Lahti L-39. Han konstruerade även maskingeväret 7,62 ITKK 31 VKT och kanonen 20 ITK 40 VKT.

Referenser

Externa länkar
 
 Aimo Lahti. Yleisradio/Rundradion: Keksijäesittely.

Vapenkonstruktörer
Män
Födda 1896
Avlidna 1970
Landover Baptist Church

Landover Baptist Church är en parodisk webbplats för en fiktiv fundamentalistisk baptistisk kyrka baserad i den fiktiva staden Freehold, Iowa. I satirens form kritiseras fundamentalistiska kyrkor, kristen höger, bokstavstrogen bibeltolkning och kyrkliga företeelser som nationalism, avståndstagande från andra trosinriktningar, klädkoder, attityder till sexualitet, vapenlagar, abort med mera. På hemsidans "Terms of Service Agreement" anges: "The Landover Baptist Church is a complete work of fiction. It is a satire/parody."

Historik 
Webbplatsen är skapad av Chris Harper som under fyra år i slutet av 1980-talet var elev vid Liberty University, grundat av Jerry Falwell. Den 28 mars 1989 sände Harper och hans skolkamrat Mike Allen ett radioprogram på stationen WLBU-AM, som bland annat parodierade universitetets och Falwells krav på att ge tionde samt regelbunden närvaro vid gudstjänster. Programmet gjordes otillgängligt två dagar senare, och de två eleverna stängdes senare av från universitetet med motiveringen att programmet innehöll "obsceniteter", medan det förnekades att parodin av Falwell skulle haft någon betydelse för avstängningen. 

Händelserna bidrog till att Harper senare skapade webbplatsen the Landover Baptist Church, som beskrivits som både en parodi och uppvisning av den religiösa subkulturen vid Liberty University.

Kring 1997 hade webbplatsen formen av notiser som "Church News" angående till exempel en åsna som drabbats av en "unclean spirit" och ödelade kyrkans julkrubba, hur kyrkan tar ställning mot serietidningar som granskats av "Landover investigation team", och hur kyrkan bjuder in en predikant som talar över ämnet "Money is ALL that matters". Webbplatsen har också mer utmanande nyheter som att 48 av kyrkans medlemmar av misstag stenade en migrantarbetare till döds och att kyrkan (1999) anlitat tre seniora "pånyttfödda nazister" för att förbättra disciplinen hos de migrantarbetare som bygger kyrkans nya "Multi-Temple".

Harper medverkade som inbjuden talare den 2 november 2002 vid , en stor sammandragning av ateister och humanister till stöd för rättigheter hos icke-religiösa amerikaner. I sitt anförande fördömde han parodiskt alla de gudlösa och "unsaved" personer som deltog i denna samling.

Webbplatsen har successivt utvecklats och moderniserats, och har samordning med twitter-, facebook- och youtube-kanaler för kyrkans ledare pastor Deacon Fred, webshop för böcker och presentartiklar, och omfattande arkiv med predikningar, frågespalter och dokument om kyrkans inställning i olika lärofrågor.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Vidare läsning
2002 – 
2006 – 

Iowa i fiktion
Religionskritik
Mühlenbockska huset

Mühlenbockska huset (även Wilsonska huset eller Wilsonska palatset) var en byggnad belägen i Östra Nordstaden i centrala Göteborg på adressen Östra Hamngatan 34 vid Gustav Adolfs Torg. Namnet, Mühlenbockska huset, kommer från husets ägare Friedrich Mühlenbock och den stora skylt ovan husets tak på vilken det stod "Mühlenbocks Fruktaffär". Byggnaden revs 1934-35 och ersattes av det nuvarande Thulehuset, som stod färdigt 1937.

Historia 
År 1857 hade grosshandlare Julius Lindström köpt huset i hörnet Östra Hamngatan 34 – Norra Hamngatan 18, och samma år köpte han även grannfastigheten vid Östra Hamngatan. Han lät riva husen och uppförde en byggnad i romersk nyrenässans, ritad av Johan Fredrik Åbom. Invigning skedde den 13 december 1866 med en stor supé. Det betraktades ursprungligen som innerstadens vackraste privathus.

Fastigheten köptes år 1877 av grosshandlaren John West Wilson och kom därefter att kallas Wilsonska huset. Han avled år 1889, varefter det såldes till frukthandlaren Friedrich Mühlenbock, som anlade en stor trädgård på taket där grönsaker odlades i drivbänkar. Huset fick i samband med Mühlenbocks köp namnet Mühlenbockska huset.

Handelsfirman Heyman & Co kom senare att äga fastigheten, vilket de gjorde fram till 1934, då den såldes till Thulebolaget, som lät riva den och uppföra Thulehuset, ritat av Nils Einar Eriksson.

Referenser

Noter

Källor 
 
 

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Nordstaden
Ej längre existerande byggnader i Sverige
Byggnader ritade av Johan Fredrik Åbom
Ej längre existerande byggnader i Göteborg
Mühlenbocks park

Mühlenbocks park är en park belägen i anslutning till Häcklöparegatan i stadsdelen Lunden i Göteborg. Parken är uppkallad efter grosshandlaren Friedrich Mühlenbock som under andra sekelskiftet av 1800-talet lät anlägga en mindre djurpark på området, där Barclays Fredriksro varit beläget.

Referenser 

Parker i Göteborg
Lunden