kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johannes von Müller

Johannes von Müller, född den 3 januari 1752 i Schaffhausen, död den 29 maj 1809 i Kassel, var en schweizisk historieskrivare, son till en protestantisk präst. 

År 1781 fick han en lärar- och 1782 en underbibliotekariebefattning i Kassel, men tog 1783 avsked. Åren 1786–1792 innehade von Müller diplomatiska och politiska tjänster hos ärkebiskopen av Mainz, kurfurst Friedrich Karl Joseph von Erthal, och blev, sedan Mainz intagits av fransmännen, verkligt hovråd i geheime hov- och statskansliet i Wien, efter att redan 1791 ha adlats av kejsaren. År 1800 förflyttades von Müller till förste kustos vid kejserliga biblioteket, men sökte 1804 sin lycka i preussisk tjänst, där han anställdes som huset Hohenzollerns historiograf och vetenskapsakademiens i Berlin sekreterare. 1804 lärde han i Weimar känna Schiller för vilken hans Geschichten Schweizerischer Eidgenossenschaft blev den viktigaste källan till dennes pjäs Wilhelm Tell. Efter slaget vid Jena (1806) närmade han sig Napoleon samt blev i december 1807 ministerstatssekreterare och några veckor senare generaldirektör för den allmänna undervisningen i det nya konungariket Westfalen. von Müller sökte och vann tidigt berömmelse för historiskt författarskap samt ägde också de rikaste förutsättningar för ett sådant: oerhört minne, hopat studiematerial och egendomlig förmåga att leva sig in i de tidsförhållanden han skildrar. 

Han grundlade sitt rykte som historieskrivare genom Geschichte der Schweizer, fortsatt under titeln Die Geschichte schweizerischer Eidgenossenschaft (4 band och förra delen av ett 5:e, 1780–1808, omfattande tiden till 1499; fortsättningar skrevs av Glutz von Blotzheim, Hottinger, Vulliemin och Monnard). Arbetet är sedan länge föråldrat, men det utmärks av skildringens levande åskådlighet och en glänsande, om än något dunkel och maniererad stil samt karakteriseras av patriotisk lyftning och romantisk beundran för medeltiden. Smärre märkligare arbeten av von Müller är Reisen der Päpste (1782), Darstellung des Fürstenbundes (1787) och Erwartungen Deutschlands vom Fürstenbunde (1788). 
Som ett klassiskt arbete i sitt slag gäller von Müllers Vierundzwanzig Bücher allgemeiner Geschichte besonders der europäischen Menschheit (3 band, 1810; "Allmänna historien, i synnerhet öfver europeiska folkslagen", 1818–1819). En bror till von Müller, skolmannen Johann Georg Müller i Schaffhausen, utgav 1810–1819 en upplaga av hans Sämmtliche Werke i 27 band (ny följd i 40 band 1831–1835).

Källor

Schweiziska historiker
Walhalla
Historiker under 1700-talet
Historiker under 1800-talet
Alumner från Göttingens universitet
Personer från Schaffhausen
Födda 1752
Avlidna 1809
Män
Ugglan
Filippinskt spökdjur

Filippinskt spökdjur, Tarsius syrichta ("philippinensis") är en art av spökdjur som lever på Filippinerna. På det lokala språket cebuano kallas den Mawmag. Den finns främst på öarna Bohol, Dinagat, Leyte, Samar, Palawan och Mindanao, och har blivit något av en symbol för Bohol där den är relativt vanligt förekommande. Inte helt självklart att de olika öarnas spökdjur verkligen alla tillhör en enda art. Bevarandestatus: Nära hotad

Anatomi
Det filippinska spökdjuret är en mycket liten primat, från 117 till 127 mm lång exklusive svansen, och väger 110 till 153 gram. Den får lagom plats i en människohand. Pälsen är gråbrun och mjuk, och täcker hela kroppen med undantag för svansen som är nästan hårlös. Ytteröronen är stora membran som hålls i nästan konstant rörelse. De enorma ögonen, som lär vara de största i förhållande till kroppsstorleken i hela djurvärlden, är det mest iögonenfallande draget. Ögonen kan inte röra sig i sina hålor, istället kan hela huvudet vridas 180 grader.

Ekologi 

Reviren av en hanne och en eller två honor överlappar varandra och ibland syns de tillsammans som en familj. Däremot har varje vuxen individ en egen sovplats. Arten är aktiv mellan skymningen och gryningen. Den har några läten för kommunikationen men är inte högljudd. Filippinskt spökdjur klättrar främst i växtligheten och kan hoppa mellan nästan vertikala grenar eller bambustjälkar. Den äter olika smådjur. Honor föder vanligen en unge vid slutet av regntiden mellan april och juli. De blir troligen brunstiga flera gånger per år. Dräktigheten antas vara i sex månader.

Källor

Externa länkar 

 Philippine Tarsier Information
 More tarsier images
 Philippine Travel: Bohol
 CITES Appendix I, II, III
 DENR Administrative Order No. 48
 First Philippine National Report to the Convention on Biological Diversity
 Video: Govt forbids display of tarsiers, GMA News

Spökdjur
Däggdjur i orientaliska regionen
Apparatkabel

Apparatkabel avser vanligtvis en jordad kabel med en hankontakt av typen CEE 7/7 och en honkontakt av typen IEC-60320-C13. Kabeln är vanlig som strömförsörjning för bland annat stationära datorer, skrivare, ljudutrustning och andra apparater som behöver en jordad anslutning till 230 volt. Kontakterna kan antingen vara raka eller vinklade.

Se även
 International Electrotechnical Commission (IEC)
 International Electrotechnical Commission Electrical Equipment (IECEE)

Kablar
Datorhårdvara
St George FC

St. George Saints FC är en fotbollsklubb från Sydney i Australien. Klubben spelar numera i New South Wales Super League som är den näst högsta ligan i delstaten New South Wales. De har tidigare spelat i National Soccer League (NSL) som då var den högsta ligan i Australien. Totalt spelade de 14 säsonger i NSL och 1983 vann de NSL och blev australiensiska mästare.

Externa länkar 
 St. George Saints officiella hemsida

Källor 

Fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar i New South Wales
Brunswick Zebras FC

Brunswick Zebras FC är en fotbollsklubb från Melbourne i Australien. Klubben spelar numera i N/W Provisional League 3 som är en lägre division i delstaten Victorias ligasystem. De har tidigare, då under namnet Brunswick Juventus FC, spelat i National Soccer League (NSL) som då var den högsta ligan i Australien innan den lades ner 2004. Totalt spelade de åtta säsonger i NSL mellan 1984 och 1995. De vann NSL 1985 och blev australiensiska mästare.

Externa länkar 
 Brunswick Zebras officiella hemsida

Källor 

Fotbollsklubbar i Australien
Sportklubbar bildade 1948
Egeiska öarna

Egeiska öarna (; ) är en arkipelag av öar i Egeiska havet. Området avgränsas i norr och väster av det grekiska fastlandet, i söder av ön Kreta och i öster av Anatolien som tillhör Turkiet. Öarna delas traditionellt upp i sju grupper från norr till söder:

Nordegeiska öarna
Sporaderna
Euboia
Saroniska öarna
Kykladerna
Dodekanisos (Tolvöarna)
Kreta

Kykladerna och Dodekanisos grupperas också i Sydegeiska öarna vilket, liksom Kreta och Nordegeiska öarna, är en av Greklands periferier.

Se även
Lista över Greklands öar

Öar i Egeiska havet
APIA Leichhardt Tigers FC

APIA Leichhardt Tigers FC är en fotbollsklubb från Sydney i Australien. Klubben spelar i New South Wales Premier League som är den högsta serien i delstaten New South Wales. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) mellan 1979 och 1992. De vann NSL en gång, 1987 och blev då australiensiska mästare.

Externa länkar 
 APIA Leichhardt Tigers officiella hemsida

Källor 

 
Fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar bildade 1954
Sportklubbar i New South Wales
Je ne sais quoi

Je ne sais quoi är en låt med Hera Björk som var Islands bidrag till Eurovision Song Contest 2010.

Finska duon CatCat har gjort en finskspråkig version av låten, Vapaus.

Listplaceringar

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2010
Islands bidrag i Eurovision Song Contest
Musiksinglar 2010
Flerspråkiga sånger
Sydney United 58 FC

Sydney United 58 FC är en semiprofessionell fotbollsklubb baserad i Edensor Park, Sydney, New South Wales Australien. Klubben bildades som Sydney Croatia 1958, av kroatiska australier i området, men döptes 1993 om till Sydney United efter att ha burit namnet Sydney CSC (Croatian Soccer Club) för en säsong. Klubben spelar i nationella Premier League New South Wale och hemmamatcherna äger rum på Sydney United Sports Centre i Edensor Park. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) mellan 1984 och 2004.

Externa länkar 
 Sydney Uniteds officiella hemsida

Källor 

Fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar bildade 1958
Sportklubbar i New South Wales
Ramón Puerta

Federico Ramón Puerta, född 9 september 1951 i Apóstoles, Misiones, är en argentinsk peronistpolitiker och tidigare argentinsk interimspresident.

Då vicepresidenten Carlos Àlvarez avgått år 2000 blev det Ramón Puerta i egenskap av sin roll som senatens ordförande som ersatte presidenten Fernándo de la Rúa efter att denne flytt presidentpalatset i december 2001. Ramón Puerta innehade presidentämbetet i två dagar, 21 december till 23 december 2001, fram till dess att senaten beslutade att Adolfo Rodríguez Saá skulle ta över som landets president.

Källor

Födda 1951
Argentinas presidenter
Män
Levande personer
Personer i Argentina under 1900-talet
Personer i Argentina under 2000-talet
Parramatta Power SC

Parramatta Power SC var en fotbollsklubb från Sydney i Australien. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) mellan 1999 och 2004. Efter att NSL hade lagts ner 2004 lades även klubben ner på grund av dålig ekonomi och låga publiksiffror.

Externa länkar 
 Statistik över Parramatta Power i NSL

Källor 

Upplösta fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar bildade 1999
Sportklubbar upplösta 2004
Sportklubbar i New South Wales
Stora Nyckelviken

Stora Nyckelviken är en herrgård vid Nyckelviken i Nacka socken i Nacka kommun belägen nära Saltsjön mellan Jarlaberg och Skuru. Herrgården uppfördes i mitten av 1700-talet av Herman Petersen och ägs idag av Nacka kommun. Stora Nyckelviken är klassat som byggnadsminne. På platsen har det legat en sjökrog från åtminstone 1600-talet.

Byggnader

Dagens huvudbyggnads mittparti byggdes på 1740-talet som sommarnöje åt Herman Petersen, förmögen direktör i Ostindiska kompaniet. Han lät även uppföra det gulmålade lusthuset och började anlägga en trädgård. 

På 1760-talet byggdes den så kallade biljardflygel samt spegeldammen av den nya ägaren, Frankrikes ambassadör Louis Auguste le Tonellier de Breteuil. Mot väst flankeras huvudbyggnaden av två rödmålade flygelbyggnader, i det södra som sannolikt är från 1600-talet finns Nacka hembygdsmuseum, det norra är privatbostad. I slutet av huvudaxeln mot väst ligger det åttkantiga lusthuset, som är en av gårdens äldsta byggnader. År 1944 förvärvades Stora Nyckelviken av Nacka kommun i syfte att ge kommuninvånarna ett fritidsområde.

Omkring 400 meter väster om huvudbyggnaden vid Saltsjöns strand ligger Lilla Nyckelviken, också från 1700-talet.

Natur
Mellan huvudbyggnaden och lusthuset finns nyttoträdgård Nyckelvikens köksträdgård, som drivs av Nacka kommun. Avsikten är att visa hur man kan få ut det bästa möjliga av odlandet och samtidigt gynna miljön.

Kulturlandskapet kring Stora Nyckelviken är sedan 1993 naturreservatet Nyckelviken. Reservatet är 134 hektar stort och sträcker sig ned till Saltsjön. Miljön är varierad med öppna ängar och skogslandskap. Bland annat finns ett flertal gamla ekar i området där kattugglor och skogsduvor har sina bon. I området finns också en skogstjärn och Trefaldighetskällan, som finns med på en karta från 1782.

Ägarlängd  

 Eva Lewenhaupt (osäker uppgift från 1692)
Christoffer Gyllenstierna (osäker uppgift)
Paul Winge (adl. Wingeflycht), 1697–1701
Nils Hansson Törne, 1701–1708
Arvingarna till Nils Hansson Törne, 1708–1722
 Gabriel Gyllengrip, 1722–1746
 Herman Petersen, 1746–1764
Louis Auguste le Tonnelier de Breteuil, 1764–1767
Johan Abraham Grill, 1767–1772
 Johan Dreijer, 1772–1780
 Simon Petter von Rothstein, 1780–1798
 Carl Küsel, 1798–1804
 Anna Maria Preis f. Grill, 1804–1813
 Philip Berhard Hebbe, 1813–1834
 Helena Charlotta Hebbe f. Palm och hennes son Johan Philip Hebbe,1834–1836
 Gustaf Beskow, 1836–1863
 Johan Schön, 1863–1869
 Augusta Schön f. Beskow, 1869–1911
 Arvingar till Augusta Schön, 1911–1935
A. Gustafsson, 1935–1938
Olle Ohlén, 1938–1944
Nacka kommun, 1944–

Bilder, byggnader

Bilder, interiör

Kuriosa 
Mellan åren 1996 och 2002 syntes exteriörerna av Stora Nyckelvikens herrgård i TV-serien Skilda världar. I serien kallades herrgården för Villa Björkudden.
Åren 2010 och 2011 användes Biljardflygeln vid inspelningarna av SVT-programmet Sommarpratarna.
Stora Nyckelvikens herrgård syntes även i det femte avsnittet i tredje säsongen av Historieätarna som sändes i SVT den 12 december 2016.

Referenser

Externa länkar

Herrgårdar i Södermanland
Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Byggnadsminnen i Stockholms län
Sicklaön
Tjakkeli

Tjakkeli är en bergsrygg i den sydöstra delen av Sarek och avgränsar Laitauredeltat västerut.
 
Höjden över havet är 1214 meter.

Berg i Sarek
Transdanubien

Transdanubien (ungerska: Dunántúl; tyska: Transdanubien) är ett historiskt landskap i Ungern. Före Trianonfördraget 1920 ingick även Burgenland, Prekmurje och Međimurje, vilka idag är delar av Österrike, Slovenien och Kroatien, i Transdanubien.

Indelning
Transdanubien är idag indelad i tre statistiska regioner:

 Västra Transdanubien
 Mellersta Transdanubien
 Södra Transdanubien

Se även
 Transdanubiska bergen
 Stora ungerska slättlandet

Ungerns geografi
Northern Spirit FC

Northern Spirit FC var en fotbollsklubb från Sydney i Australien. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) mellan 1998 och 2004. Efter att NSL hade lagts ner 2004 lades även klubben ner på grund av dålig ekonomi.

Externa länkar 
 Information om Northern Spirit

Källor 

Upplösta fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar bildade 1997
Sportklubbar upplösta 2004
Sportklubbar i New South Wales
Centralpalatset, Gävle

Centralpalatset är en byggnad i Gävle, uppförd 1893 och belägen på Centralplan mitt emot Centralstationen. Den är ritad av Ferdinand Boberg. Mot Norra Centralgatan ritade Boberg lokaler för åtta butiker och i gårdskällaren fanns en saluhall för 24 butiker. 1901 fanns i huset postkontor, telegraf- och rikstelefonstationer med telegraftorn, bank, bokbinderi, tryckeri, och i södra delen Centralcaféet. En tid fanns även biograf i huset.

Andra centrala palats i Gävle
Gevaliapalatset uppfördes 1892 efter ritningar av stadsarkitekten Erik Alfred Hedin och Erik Ulrich. Byggnaden kröntes tidigare av statyn Gevalia, utförd av Carl Johan Dyfverman.

Dalapalatset i Gävle uppfördes 1899 på uppdrag av Dala änke- och pupillkassa som erbjöd livförsäkringar till familjeförsörjare för att garantera uppehälle för änkor och föräldralösa. Våningarna har senare omvandlats till privata bostäder.

Källor

Arkitekturåret 1893
Byggnader ritade av Ferdinand Boberg
Biografer ritade av Ferdinand Boberg
Biografer i Gävle
Praktgetingfluga

Praktgetingfluga (Chrysotoxum elegans) är en blomfluga som tillhör släktet getingblomflugor. Den är klassad som starkt hotad på den svenska rödlistan och finns bara på Öland och Gotland.

Kännetecken
Praktgetingflugan har en svart och gul teckning vilken gör att den liknar en geting (mimikry). På bakkroppen finns fyra breda avbrutna gula band som går ända ut till sidokanten. Antennsegment tre är kortare än segment ett och två tillsammans. Längden är mellan 10 och 15 millimeter. Praktgetingflugan är snarlik åttafläckig getingfluga (Chrysotoxum octomaculatum) som skiljer sig genom att det svarta bandet är avbrutet med en gul rand strax innanför sidokanten.

Levnadssätt
Praktgetingflugan lever på torra gräs- och hedmarker. Den besöker olika slags blommor, till exempel sommargyllen och spenört. Flygtiden är från början av juni till mitten av juli. Liksom andra arter i släktet så lever klaffgetingflugans larv på rotlevande bladlöss.

Utbredning
I Sverige finns praktgetingflugan bara mycket sällsynt på Öland och Gotland. I Europa finns den sällsynt i södra England. Från centrala Frankrike och söderut till delar av Spanien. I södra Tyskland och österut genom europeiska delen av Ryssland och söderut ner till Turkiet och Kaukasus.

Källor

Noter

Externa länkar 

Blomflugor
Insekter i palearktiska regionen
Claude Génetay

Claude Marcel Génetay, född 6 november 1917 i Oscars församling i Stockholm, död 21 juli 1992 i Sunnemo församling i Hagfors kommun i Värmland, folkbokförd i Engelbrekts församling, Stockholm var en svensk cellist, dirigent och musikadministratör.

Génetay studerade vid Stockholms musikkonservatorium 1935–1941. Han var lärare vid SMI 1960–1964 och 1968–1974. Han var tredje konsertmästare i Sveriges Radios symfoniorkester 1947–1967, enhetschef vid Rikskonserter 1967–1970, kammarmusikchef vid Sveriges Radio 1970–1979 och biträdande musikchef 1979–1983. Han grundade och ledde Nationalmusei kammarorkester från 1961 och var medlem av Grünfarbkvartetten från 1950. Han invaldes som ledamot nr 775 av Kungliga Musikaliska Akademien den 30 september 1972 och var dess vice preses 1983–1988.

Génetay var gift 1941–1954 med tecknaren Britta Ridderstad, senare omgift med teologie doktor Birgitta Lagerlöf-Génetay. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Utmärkelser
1972 – Ledamot nr 775 av Kungliga Musikaliska Akademien
1982 – Svenska grammofonpriset för Johan Agrell: Sex Sinfonier
1983 – Svenska grammofonpriset för Johan Helmich Roman: Drottningholmsmusiken
1984 – Litteris et Artibus
1983 – Fonogrampriset för Musik från frihetstiden
1990 – Medaljen för tonkonstens främjande

Källor 

Noter

Externa länkar 
 Claude Génetays arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Svenska dirigenter
Svenska cellister under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1900-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1917
Avlidna 1992
Män
Magnus Enhörning

Karl Magnus Enhörning, född 17 oktober 1921 i Djursholm, Danderyds församling, Stockholms län, död 14 februari 1992 i Täby församling, Stockholms län, var en svensk violinist och musikadministratör.

Enhörning var son till ingenjör Johannes Enhörning och Lisa, född Nordfors. Han var gift med sjuksköterskan Ulla Carlsson, och är far till Pontus Enhörning.

Mellan 1941–1944 studerade han vid Kungliga Musikhögskolan och blev filosofie kandidat 1947. Året därefter anställdes han vid Sveriges Radio, blev biträdande musikchef 1965 och musikchef 1968–1979. Han var VD för Rikskonserter 1980–1985 och för Svenska konsertbyrån 1985–1987. Enhörning invaldes som ledamot 738 av Kungliga Musikaliska Akademien den 27 februari 1969 och var ledamot av dess styrelse 1970–1978.

Källor

Tryckta källor

Vem är det 1985

Noter 

Svenska violinister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1921
Avlidna 1992
Män
Personer från Djursholm
Lauritz Esmarch

Lauritz Esmarch, född 15 maj 1765 i Houlbjerg (Hovlbjærg) nära Århus, död 1 november 1842, var en dansk lantmätare, bror till Jens Esmark.

Esmarch avlade 1795 dansk juridisk examen, 1796 lantmätarexamen och erhöll året därpå uppdrag som lantmätare, men blev dessutom volontär, senare kopist och fullmäktig i räntekammaren. År 1803 utnämndes han till lantbrukssekreterare och chef for Jyllands och Lollands lantbrukskontor. Som sådan utarbetade han på kunglig befallning, stödd på kollegialakter, Historisk efterretning om sandflugten i Jylland (1817, även på tyska samma år). I denna påvisar han noggrannare grunden till sandflyktens stora ödeläggelser och ger anvisning till dess begränsning genom planteringar.

Tillsammans med Hans Christian Ørsted bereste han på kunglig befallning Bornholm 1818 och 1819 för att studera därvarande stenkollager och järnmalm, och resultatet härav framträder i Beretning om en undersøgelse over Bornholms mineralrige (1-2, 1819-20). Kommissionen, som förutom Ørsted och Esmarch även bestod av bergmästare Münster, som dock befann sig på resa i Norge och därför ersattes av dåvarande studenten Johan Georg Forchhammer, ett för hela projektet mycket gynnsamt steg. Det framgår även i själva avhandlingen, att vad det geologiska beträffar, är den tämligen präglad av Forchhammer. Avhandlingen ger en mängd värdefulla iakttagelser, men de teorier som utvecklas i denna blev snabbt föråldrade. Hur stor del Esmarch hade i arbetet låter sig knappast avgöras. Förutom dessa berättelser är Esmarch endast författare till en enda tidskriftsartikel med praktiskt innehåll. Han blev 1819 förste medlem av lantmätarexamenskommissionen, 1822 kommitteret i räntekammaren och 1826 etatsråd.

Källor

Danska lantmätare
Danska ämbetsmän
Födda 1765
Avlidna 1842
Män
DBL
Louise-Anne de Bourbon

Louise Anne de Bourbon, född 23 juni 1695, död 8 april 1758, var en fransk furstinna (prinsessa de Condé). Hon var dotter till prins Louis III av Bourbon av Condé och Louise-Françoise de Bourbon, som var erkänd utomäktenskaplig dotter till kung Ludvig XIV av Frankrike och Madame de Montespan.

Biografi
Hon räknades till franska kungahuset och hade titeln grevinna av Charolais. Louise-Anne gifte sig aldrig. Hon föreslogs äktenskap med Louis Auguste, prins av Dombes, men vägrade, och med regentens son, hennes kusin hertigen av Chartres, men dennes mor vägrade. 

Hon var berömd för sina kärleksaffärer, bland annat med greve Emmanuel Frans Josef av Bayern, illegitim son till Karl VII, tysk-romersk kejsare, men hennes mest berömda förhållande var med hertigen av Richelieu (1718), med vilken hon blev en rival till sin kusin Charlotte Aglaé av Orléans; de försökte båda befria honom från Bastiljen då han arresterats för sin andel i Cellamare-konspirationen. 

Louise-Anne deltog i flera intriger. Hon är också känd för skvallret att hon hade ett förhållande med sin kusin kung Ludvig XV, och att hon hjälpte honom att leta efter kärlekspartners. Hon hade även vid ett tillfälle en förbindelse med markis de Sade.

Referenser

Noter

Externa länkar

Franska grevinnor
Födda 1695
Avlidna 1758
Louise-Anne
Kvinnor
Rijddatjåhkkå

Rijddatjåhkkå, enligt tidigare ortografi Ritatjåkkå, är ett fjäll i den västra delen av Sarek. Dess södra sluttning vetter mot Sarvesvagge. Dess höjd är  meter över havet.

Sarekforskaren Axel Hamberg kallade berget för Ritanjunjestjåkko och hans bestämning av bergets höjd till  meter över havet stämmer nästan exakt med det nuvarande höjdvärdet som gjorts med lasermätare.

Rijdda betyder "gräsbevuxen sluttning" på lulesamiska, så Rijddatjåhkkå skulle på svenska kunna heta "fjälltoppen med gräsbevuxna sluttningar".

Källor
 Rijddatjåhkkå på topografiska kartan

Referenser

Berg i Sarek
NEMS

Nanoelectromechanical Systems (NEMS) är som MEMS fast i nanometerskala. Det är nästa steg i utvecklingen av MEMS. NEMS kopplar ihop nanoelektronik med mekanik det vill säga att man kan få ut elektriska signaler från objekt i nanometerstorlek som rör sig. Med objekt i nanometerstorlek så spelar kvantmekaniska effekter en betydande roll.

Elektroteknik