Volvo B7L

Volvo B7L är ett låggolvsbusschassi tillverkat av Volvo Bussar mellan 1998 och 2005. Det finns även i ledbussutförande, kallat Volvo B7LA.

Det har en 7-liters 6-cylindrig dieselmotor monterad stående på längden på vänster sida längst bak, bakom bakaxeln. Chassit är identiskt med Volvo B10L bak till en bit framför bakaxeln. Bussarna med Säffle-kaross, som även kallades Volvo 5000, är till utseendet identisk med B10L-varianten, förutom ett annorlunda och asymmetriskt bakparti med en mindre bakruta placerad till höger om den bakre övre serviceluckan och kylaren på vänster sida, bredvid motorn.

I Sverige fanns chassit endast tillgängligt med Säfflekaross i lättmetall (Volvo 5000). På andra marknader ute i Europa, och även i Finland fanns en variant byggd av Carrus i rostfritt stål (Volvo 7000), som aldrig såldes ny i Sverige. I många andra länder kunde även andra lokala tillverkare bygga karosser på chassit.

Golvhöjden bakom bakaxeln är lägre än hos B10L i och med att många komponenter placerades till vänster i motorutrymmet, istället för under golvet. Det genomgående låga och plana golvet vid dörrarna och i mittgången gör att även dörrarna bakom bakersta axeln kan användas smidigt av alla, vilket underlättar en del i tät stadstrafik.

Volvo B7L presenterades som prototyp 1998 och sattes i serieproduktion 1999, då det ersatte B10L i dieselutförande. I Sverige ersattes ledbussversionen av Volvo B7L av mitt/sidmotorchassit B9SALF inför årsmodell 2006 i slutet av 2005. Den normallånga 12-metersversionen av Volvo B7L fick ingen direkt ersättare på den svenska marknaden, då efterföljande normallånga hellåggolvsbussar endast hade gasdrift. Ville man ha en dieseldriven normallång buss i Sverige fick man därefter antingen välja normalgolvs- eller lågentrébussar i olika utföranden om man bortser från senare lanserade hybridbussar. Internationellt ersattes Volvo B7L av de dieseldrivna versionerna av Volvo B9L, vilket, i gasutförande, även ersatte gasdrivna Volvo B10L.

Volvo B7L tillverkades även som två- eller treaxlad dubbeldäckare i både vänster- och högerstyrt utförande i ett antal exemplar.

Enplansvarianterna av Volvo B7L fanns tillgängliga dels som tvåaxlade normallånga bussar eller som 18-meters treaxlade ledbussar.

I trafik

Sverige

I Sverige har busstypen sålts ganska blygsamt, speciellt jämfört med sina föregångare. De flesta operatörer har främst valt lågentréchassin som Volvo B10BLE med diesel- eller gasdrift alternativt Volvo B7RLE och Volvo B12BLE med dieseldrift för normallånga bussar i stadstrafik. I och med att Volvo B7L och B7LA heller aldrig fanns med alternativa drivmedel valde många operatörer istället låggolvsledbusschassit Volvo B10LA för ledbussar i stadstrafik, då detta chassi i slutet hade gasdrift.

Städer som haft Volvo B7L och B7LA är Eskilstuna, Gävle, Göteborg, Helsingborg, Karlstad, Norrköping, Stockholm, Umeå och Växjö samt i ett fåtal andra städer som vikariebussar.

Övriga länder

I många länder i framförallt Europa har bussar på Volvo B7L/LA-chassi sålts med större framgång. I många fall med karosser från olika lokala karosstillverkare och även helbyggda bussar med Volvo 5000- eller 7000/7700-karosser har sålts i varierad skala, Volvo 5000 såldes endast som begagnad i och med att utrangerade exemplar från Sverige sålts till utlandet. Volvo 7000 såldes ny i ett antal länder i Europa och även i Finland och har varit vanlig i många europeiska städer. I Danmark och i Storbritannien fanns ett antal dubbeldäckare för reguljär trafik på Volvo B7L-chassi. Dubbeldäckarchassit har även förekommit på sightseeing-bussar runtom i Europa.

Referenser

Galleri

B7L
Busschassin
Bakhjulsdrivna fordon