kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kalcinering

Kalcinering är en process där fasta material modifieras genom upphettning till en hög temperatur, dock inte till deras smältpunkt. Syftet med kalcinering är oftast att driva bort ett ämne, åstadkomma en fasövergång eller åstadkomma någon kemisk reaktion, ofta oxidation eller reduktion. Kalcinering gör ofta materialet hårdare, stabilare, reaktivare, eller åstadkommer på något annat sätt en önskvärd produkt.

Ordet kalcinering går tillbaka till äldre tiders kemiska terminologi, där kalk hade en vidare betydelse än det har idag. En exakt definition efter dagens kemi är inte möjlig annat än som "resultatet av kalcinering". Till kalkerna räknades således alla metalloxider. 
En av de vanligaste kalcineringsreaktionerna är bränning av kalksten eller någon annan form av kalciumkarbonat för att driva bort koldioxid och bilda kalciumoxid (ofta kallad bränd kalk eller bara kalk). Kalcinering av kalk sker alltså enligt följande reaktion:

Reaktionen är endoterm och kräver en temperatur på omkring 800 grader Celsius, beroende på olika förhållanden.

Andra kalcineringsprocesser inkluderar:
Nedbrytning av material med frigöring av vatten, som antingen varit bundet i kristallstrukturen eller bildas ur mineralet i processen. Kalcinering av gips (kalciumsulfathydrat) och bauxit (aluminiumhydroxid med varierande vatteninnehåll) är två exempel.
Processer där flyktiga ämnen drivs bort, till exempel från petroleumkoks.
Ej flambaserad kremering.

Källor

Noter

Se även
Kremering
Kalkugn

Kemiska processer
Kalk
Protohistoria

Protohistoria är en inledande övergångsperiod i ett områdes historieskrivning som det inte finns några samtida eller lokalt skrivna källor om, mellan förhistorisk och historisk tid. I många samhällen börjar historieskrivningen med myter och legender om deras härskare och folk, tillkomna i efterhand och med tveksamt eller inget historiskt värde. Utan källkritisk försiktighet kan man få intrycket att det finns mycket som en historiker kan veta om perioden i fråga, men när man gallrar bort alla svaga och sena källor blir det nästan ingenting kvar.  

För Sveriges del börjar protohistorien med Tacitus Germania omkring år 100 och slutar omkring år 1000 med Olof Skötkonungs val till gemensam kung över svear och götar. Eftersom det protohistoriska källmaterialet för Norden i stor utsträckning består av isländsk sagalitteratur brukar man kalla den nordiska protohistorien för sagohistoria.

Före den protohistoriska tiden kommer förhistorien eller forntiden. Efter den protohistoriska tiden kommer den historiska tiden. Vissa områden (till exempel England under tiden 400-600) har temporärt återfallit i protohistorisk tid efter en historiskt välbelagd period. Det kallas dark ages, "mörka århundraden".

Se även
 Svenska sagokungar

Historia
Nygård, Mönsterås kommun

Nygård herrgård i Mönsterås kommun är uppförd under mitten av 1800-talet. Nygård ritades sannolikt av Knut Malte Forsberg, som även ritade parken. Knut Forsberg var en av Sveriges mest betydande landskapsarkitekter under 1800-talet och förespråkare av den tyska landskapsstilen. Nuvarande mangårdsbyggnaden ersatte en tidigare fastighet, som hette Slubbemåla. Ägarlängderna går tillbaka till Heliga Birgittas bror. Under 1800-talet kom fastigheten i familjen Ulfsparres ägo, men bytte ägare i slutet av 1800-talert till familjen Ernemark. Idag är fastigheten i en annan familjs privata ägo.

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Mönsterås kommun
David Ericsson

David Ericsson, född 1958 i Stockholm, är en svensk författare, journalist och har jobbat många år som långtradarchaufför. 

Han debuterade 1999 med den uppmärksammande novellsamlingen Truck Stop som följdes av romanerna Redlight 2001 och Taxfee 2004. Samtliga utgivna på Ordfront förlag, som också gav ut Svart marmor 2009, Döden är inte nog 2018 och Den fredlösa 2022. Lindelöws bokförlag har även gett ut Vad skulle vi göra om vi inte var rädda? 2014. 

David Ericsson är också verksam som frilansmedarbetare på Transportarbetaren, Dagens Nyheter, Arbetet, Situtation Stockholm, Ordfront Magasin med flera tidningar. Han har medverkat med noveller i ett antal antologier bland andra i Insikter 2005 och Författarnas Lagerkvist 2018.

Bibliografi

 Den fredlösa. Ordfront förlag 2022.

Utmärkelser 
2008 – LO:s kulturpris
2019 – Ove Allanssonsällskapets stipendium
2023 – Ivar Lo-priset

Referenser

Externa länkar
David Ericsson hos Ordfront
Författarcentrum - David Ericsson

Födda 1958
Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Män
Levande personer
Författare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Svenska arbetarförfattare
Tuppstake

Tuppstaken är en smidesljusstake som har anor från 1600-talet. Konstnären Gustaf Ankarcrona designade modellen i början av 1900-talet och staken har sedan dess tillverkats på Käck & Hedbys Smides AB i Leksand. Tuppstaken ges ofta som gåva då tuppstakens hjärtform symboliserar kärleken. Den har även andra symboler som anknyter till kristendomen (se nedan).

Julen 1995 blev Tuppstaken frimärksmotiv.

Tuppstakens symboler
Hjärtat - Kärleken
Tuppen - Vaksamheten 
Taggarna - Kristi törnekrona
De tio hålen - Tio Guds bud
De tre ljusen – Treenigheten 
De tolv löven – De tolv apostlarna

Externa länkar
Käck & Hedbys Smide

Ljusstakar
Mel Galley

Mel Galley, född 1948, död 1 juli 2008, var en engelsk gitarrist som bland annat spelade med Whitesnake, Trapeze, Finders Keepers och Phenomena. Han gjorde sig mest känd som medlem i Whitesnake där han fick lämna bandet efter att ha råkat ut för en handskada.

7 februari 2008 meddelade Galley att han var döende i cancer och endast hade en kort tid kvar att leva.
"I have been very lucky. I have seen some great bands, and played with many great musicians. And I have enjoyed some tremendous experiences. I am thankful that I can say a proper goodbye to all the friends I have made, who are now rallying round me". Mel Galley avled 1 juli 2008.

Medlemmar i Whitesnake
Män
Brittiska gitarrister
Födda 1948
Avlidna 2008
Madagascar (sång)

"Madagascar" är en låt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten är spår 12 på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 5 minuter och 37 sekunder lång. Den är skriven av Axl Rose	och Chris Pitman. Texten i låten handlar om hur Rose är trött på att höra hur han inte kan klara sig utan sina gamla bandmedlemmar. 

Låten innehåller orkester arrangerad av Paul Buckmaster, och ett antal samplade ljud från bland annat två tal av Martin Luther King Jr. och klipp ur filmerna Mississippi brinner, Rebell i bojor, Uppgörelsen, Braveheart och Se7en.

Madagascar framfördes tillsammans med låtarna Welcome To The Jungle och Paradise City på MTV Video Music Awards år 2002.

Två demoversioner av låten läckte ut på internet innan Chinese Democracy släppts, den första i mars 2007, och den andra i juni 2008.

Referenser

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
Stengöt

Stengöt, även kallat konststensbetong, konststen och konstbetong, är en finbetong som framställs av olika slags krossade bergarter i olika färger, till exempel marmorkross, med vit eller färgad cement som bindemedel.

Stengötens yta kan bearbetas när cementen hårdnat och användas som golvplattor eller fasadbeklädnad och som material för skulpturer och prydnadsföremål.

Tufsen av Egon Möller-Nielsen är ett exempel på en skulptur i stengöt.

Betong
Skulpteringsmaterial
Henderson (mc)

Henderson var ett amerikanskt motorcykelmärke grundat 1912 av bröderna William G. och Tom W. Henderson i Detroit, Michigan. Tillverkningen fokuserades på modeller med fyrcylindriga motorer. Företaget köptes upp av Excelsior 1917 och tillverkningen upphörde 1931 som en följd av depressionen.

Externa länkar 

Amerikanska motorcykeltillverkare
Ej längre existerande amerikanska fordonstillverkare
Transportarbetaren

Transportarbetaren är en fackföreningstidning som ges ut av Svenska transportarbetarförbundet och som utkommer 11 gånger per år med en upplaga av 62 200 exemplar (2015).

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska fackförbundstidningar
Tidskrifter startade 1897
Svenskspråkiga tidskrifter
Transport i Sverige
Soutujärvi kyrka

Soutujärvi kyrka är en kyrkobyggnad i Skaulo vid sjön Soutujärvi mellan byarna Skaulo och Puoltikasvaara. Den tillhör Gällivare församling i Luleå stift.

Kyrkan ligger intill de sammanflätade vägarna E10/E45. Den betjänar bland annat byarna Skaulo, Puoltikasvaara, Moskojärvi, Neitisuando samt Killinge.

Kyrkan invigdes år 1963. En stor del av dess inventarier är skänkta av bygdens syförening.

Orgel
Den nuvarande orgeln är byggd 1962 av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad och är en mekanisk orgel. Orgeln är kyrkans första.
.

Källor

Se även 
 Gällivare församling

Externa länkar 
 Soutujärvi kyrka - presentation på Gällivare-Malmbergets pastorats webbplats
 Kaitumdalens webbplats

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Gällivare kommun
Kyrkobyggnader invigda 1963
1963 i Sverige
Fjärilsträdgård

En fjärilsträdgård är en trädgård, eller en del av en trädgård som är speciellt utformad för att locka till sig fjärilar. Orsaken till att en fjärilsträdgård anläggs kan vara för att fjärilar är vackra att se på eller för att gynna biologisk mångfald. Den bör innehålla olika sorters växter, dels av den typen som vuxna fjärilar kan suga nektar av och dels värdväxter för fjärilarnas larver. Om växterna planteras i klungor minskar risken för att larvernas mat tar slut innan de hunnit förpuppa sig. Det är viktigt att avstå från användandet av bekämpningsmedel, eftersom det kan avskräcka, skada eller döda fjärilar och larver. I olika delar av världen lever olika arter av fjärilar som äter olika sorters växter. Därför måste alltid en fjärilsträdgård anpassas efter vilka arter som finns i området där trädgården ligger. En tumregel är dock att inhemska, oförädlade växter oftast är bättre eftersom de doftar starkare och innehåller mer nektar än kraftigt förädlade växter som rosor och tulpaner. Vuxna fjärilar föredrar kraftigt färgade, gärna röda eller gula blommor som har nektaren dold så att de kan använda sin snabel att suga med. Tidig vår och sen höst, då det finns få blommande växter använder sig en del av sockervatten eller utspädd honung i en färgad anordning till att mata fjärilarna. 
Information om vilka växter som är lämpliga för lokala förhållanden kan ofta fås av naturskyddsföreningen, eller liknande organisationer i olika delar av världen. 
I Sverige är brännässla, kål, brakved och björnbär populära värdväxter för fjärilslarver. Vuxna fjärilar kan uppskatta kryddväxter och lila syrenbuddleja.

Typiska nektarrika matväxter

Fördjupning
Trädgårdens flygande juveler, Mats Wirén, 1993 
North American Butterfly Assosiation ger ut tidskriften Butterfly Gardening med 4 nummer per år. 
Så skapar du en fjärilsträdgård pdf, informationsblad från Naturskyddsföreningen
Gör din egen fjärilsträdgård

Källor

Fjärilar
Trädgårdsskötsel
Killinge

Killinge är en by () i Valga kommun i landskapet Valgamaa i södra Estland. Byn ligger vid Riksväg 3 mellan Tartu och Valga.

I kyrkligt hänseende hör byn till Laatre församling inom den Estniska evangelisk-lutherska kyrkan.

Före kommunreformen 2017 hörde byn till dåvarande Õru kommun.

Källor 

Orter i Valgamaa
Byar i Estland
Juho Saaristo

1912 Juho Saaristo.jpg

Julius Juho Saaristo, född 21 juli 1891 Tammerfors, Finland, död 12 oktober 1969 Tammerfors, var en finsk friidrottare som tävlade främst i spjut. 

Han tävlade i spjutkast för Finland, som då var en del av Ryska imperiet, vid Olympiska spelen 1912 i Stockholm. Han vann en silvermedalj i bästa handtävlingen efter svensken Eric Lemming med ett kast på 58,66 meter. Han vann tävlingen med båda händer, med sammanlagt 109,42 meter, den enda gången denna tävlingsform var med på programmet i Olympiska spelen. 

Med bästa hand kastade han på en tävling i Helsingfors 25 maj 1912 inofficiellt världsrekord med 61,42 meter. 
 
Åtta år senare vid Olympiska spelen 1920 slutade han som fjärde man i spjuttävlingen med ett kast på 62,39, tre landsmän kastade längre Jonni Myyrä (65,78), Urho Peltonen (63,60) och Pekka Johansson (63,09).

Saaristo hade en militär karriär. Han deltog i striderna i det första världskriget på tyska Östfronten vid Misse och Rigabukten. 1912-1915 hade han studerat i Tyskland. 1918 deltog han i finska inbördeskriget som plutonchef i vita armén. Han stannade kvar i det militära och deltog även som kapten och major i finska vinterkriget. Som militär vann han flera mästerskap i handgranatkastning och skytte.

Finska rekord (sammanlagt båda händer)
1912 109,64 m. 
1919 111,46 m. 
1923 112,39 m.

Externa länkar 
 Juho Saaristo profil

Referenser

Finländska spjutkastare
Olympiska guldmedaljörer 1912
Olympiska silvermedaljörer 1912
Finländska olympiska guldmedaljörer
Finländska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1920
Världsrekordhållare i spjutkastning
Födda 1891
Avlidna 1969
Män
Idrottare från Tammerfors
Larry Cohen

Lawrence "Larry" Cohen, född 15 juli 1936 i Washington Heights på Manhattan i New York, död 23 mars 2019 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk filmregissör och manusförfattare.

Han inledde sin karriär som manusförfattare för olika tv-serier under 1960-talet och debuterade som regissör med filmen Bone (1972). Därefter gjorde han två blaxploitationfilmer, Black Caesar (1973) och Hell Up in Harlem (1973), innan han gjorde sin första skräckfilm, Det lever (1974). Denna film om mördarbebisar kom att följas av två uppföljare. Under 1980-talet fortsatte han regissera humoristiska skräckfilmer som Varulv på villovägar och Mördande dessert. Han gjorde även Salem's Lot - återkomsten, uppföljaren till Stephen King-filmatiseringen Salem's Lot. Han skrev även manus till Torpeden (1987).

Under 1990-talet regisserade han endast tre filmer men skrev betydligt fler, bland annat två Ed McBain-filmatiseringar för TV och Sidney Lumets Skyldig som synden (1993). Han fick ett nytt genombrott som manusförfattare med filmen Phone Booth (2002, regisserad av Joel Schumacher). Därefter har han skrivit Final Call och Captivity. Han har även regisserat, dock ej skrivit, avsnittet Pick Me Up för tv-serien Masters of Horror.

Filmografi i urval (regi och manus) 
 1972 - Bone
 1973 - Black Caesar
 1973 - Hell Up in Harlem
 1974 - Det lever
 1976 - Demonen
 1978 - Det lever igen
 1981 - Varulv på villovägar
 1985 - Mördande dessert
 1987 - Salem's Lot - återkomsten
 1987 - Det lever ännu
 1989 - En häxa till styvmorsa

Källor

Externa länkar
 

Födda 1936
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska manusförfattare
Män
Avlidna 2019
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Manhattan
Alumner från City College of New York
Mungu ibariki Afrika

Mungu ibariki Afrika är Tanzanias nationalsång. Nationalsången är en version på swahili av Enoch Sontongas populära hymn "Nkosi Sikelel' i Afrika" vars melodi även används i Zambias nationalsång och delar av Sydafrikas, samt tidigare även i Zimbabwes nationalsång. Ordet Mungu på swahili betyder Gud, och titeln "Mungu ibariki Tanzania" betyder således "Gud välsigne Tanzania".

Swahili 

Mungu ibariki Afrika

Wabariki Viongozi wake

Hekima Umoja na Amani

Hizi ni ngao zetu

Afrika na watu wake.

REFRÄNG:

Ibariki Afrika

Ibariki Afrika

Tubariki watoto wa Afrika.

Mungu ibariki Tanzania

Dumisha uhuru na Umoja

Wake kwa Waume na Watoto

Mungu Ibariki Tanzania na watu wake.

REFRÄNG:

Ibariki Tanzania

Ibariki Tanzania

Tubariki watoto wa Tanzania.

Svensk översättning 

Gud välsigne Afrika

Välsigna dess ledare

Visdom, enighet och tro

Dessa är våra sköldar

Afrika och dess folk

REFRÄNG:

Välsigna Afrika

Välsigna Afrika

Välsigna oss, Afrikas barn

Gud välsigne Tanzania

Bevara självständigheten och enigheten

Kvinnor, män och barn

Gud välsigne Tanzania och dess folk

REFRÄNG:

Välsigna Tanzania

Välsigna Tanzania

Välsigna oss, Tanzanias barn
Kultur i Tanzania
Nationalsånger i Afrika
Kaitumälven

Kaitumälven, (nordsamiska: Gáidumeatnu), är en älv i Gällivare kommun. Den är biflod till Kalixälven, Norrbottens län.

Kaitumälven är cirka 150 kilometer lång och har sina källor väster om Kebnekaisemassivet. Den flyter från gränstrakten mot Norge österut genom Övre, Mellersta samt Nedre Kaitumjaure och mynnar ut i Kalixälven i Lappeasuando strax väster om Europaväg 10.

Älven förekom i massmedia främst under 1970-talet när slagordet Rädda Kaitum blev känt över hela landet. Älven blev också räddad från kraftverksutbyggnad och är nu en genuin vildmarksälv.

Samebyarna Girjas (före detta. Norrkaitum) och Baste (före detta Mellanbyn) har vår- och höstbete för renar längs älvens stränder.

Referenser
 Kaitumälven Info på "Laxen i norr"
 Kaitumälven

Noter 

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Gällivare kommun
Kalixälvens avrinningsområde
Remember the Daze

Remember the Daze är en film från 2007, som hade biografpremiär i april 2008 (USA).

Filmen är regisserad av Jess Manafort. Medverkande är Chris Marquette, Sean Marquette, Amber Heard, Leighton Meester, Lyndsy Fonseca, Khleo Thomas, Shahine Ezell, Katrina Begin, Charles Chen, Melonie Diaz, Caroline Dollar, Wesley Jonathan, Max Hoffman, Bill Ladd, Taylor Kowalski, Brie Larson och Alexa Vega.

Filmen blev utvald som en av åtta filmer till Narrative Competition 2007 i Los Angeles Film Festival, som hölls mellan 21 juni och 1 juli. Detta var även filmens världspremiär.

I februari 2008 ändrade man filmens titel från The Beautiful Ordinary.

Det mesta av filmen spelades in i Wilmington, North Carolina under maj 2006.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
 

Filmer 2007
Amerikanska dramakomedifilmer
NC

NC kan syfta på:

 NC – förkortning för North Carolina
 NC-maskin – numeriskt styrda verktygsmaskiner
Systrarna

Systrarna är en skulptur i Ekebergsmarmor av Nils Sjögren på Mosebacke torg i Stockholm.

Systrarna föreställer två unga kvinnor som står i klassicistiska poser med ryggen mot varandra. Den ena står med öppen blick och har en kruka i famnen, vilken lätt lutar mot höften, den andra står ljuvt leende med händerna bakom huvudet. Sjögren har använt detta motiv endast i denna staty; däremot finns flera statyer av en enskild kvinna som står i en liknande pose som den längre av kvinnorna (skulpturen Sommar eller Efter badet) i två varianter i Göteborg, Gävle, Stockholm och Linköping. 

Systrarna är en skulptur som kommissionerats av Stockholms stad och som Nils Sjögren börjat arbeta på 1935. Den tog konstnären tio år att färdigställa. Tanken var från början att den skulle föreställa kärleksgudinnan Venus. Istället kom Sjögren att inspireras av en tragisk händelse som utspelats i Stockholm 1911, och som skildrats i dagstidningar och i ett skillingtryck. Statyn restes 1945.

Två unga kvinnor dränkte sig då tillsammans i Hammarby sjö, en händelse som på sin tid blev mycket omtalad. I en artikel i Dagens Nyheter den 20 november 1911 ges en ledtråd till orsaken: "Det synes mellan dem ha existerat en svärmisk flickvänskap med något överspändt i sig". I tidningen berättas vidare att "de hade bundit samman sina kroppar med sina hattslöjor och fyllt sina väskor med stenar för att av deras tyngd dras ned i djupet - det var häraf tydligt att de båda unga flickorna sökt och funnit döden tillsammans". Mian Lodalen har skrivit en bok som är inspirerad av flickornas öde.

Det är oklart om Nils Sjögren med hänsyn till dåtidens tidsanda har velat tona ned den troliga lesbiska bakgrunden till sitt skulpturmotiv genom att namnge den som Systrarna. I nutid har dock skulpturen kommit att uppmärksammas som en påminnelse av tidigare tiders stora svårigheter för människor att leva i en homosexuell relation. Under senare år har man kunnat se olika installationer med HBT-tema. År 2007 virade Jorun Kugelberg in statyn i tygband för att sedan symboliskt befria kvinnorna, och under några dagar sommaren 2008 hade både kvinnorna försetts med regnbågsfärgat syntetiskt pubeshår.

Källor
 Nättidningen DN På Stan - Mer På Stan uppdaterad 2008-03-31, artikeln Stockholms kön, intervju med arkitekturläraren Katarina Bonnevier av Lisa Boda

Vidare läsning
 
Skulpturer av Nils Sjögren
Skulpturer 1945
Skulpturer på Södermalm
Fontäner i Stockholm
Erkki Pulliainen

Erkki Ossi Olavi Pulliainen, född 23 juni 1938 i Varkaus, död i augusti 2022, var en finländsk zoolog, riksdagsman och professor emeritus.

Sin första akademiska grad tog han 1960, kandidat i naturvetenskaper. 1966 doktorerade han med en avhandling om vargar. Han avlade också kurser i geologi och geografi, samt avlade 1968 magisterexamen i agronomi och forstvetenskap, där han även är hedersdoktor. 

Pulliainen verkade som forskare vid Helsingfors universitet fram till 2003, och hade där också en docentur. Vid sidan av forskningen hade han åtskilliga förtroendeuppdrag, både inom Finland och internationellt, främst inom naturskydd och miljövård. Han gjorde sig känd som en stridbar förkämpe för och expert på de nordiska stora rovdjuren och var en av de tidigaste som tog vargen i försvar. Därav fick han smeknamnet Varg-Pulliainen. Han var också verksam inom Finlands akademi och vid universitetets forskningsstation. Från 1975 fram till sin pensionering var han professor i zoologi vid Uleåborgs universitet, där han även verkade som prefekt för zoologiska institutionen (1978-1987) och dekan för naturvetenskapliga fakulteten (1980-1987). Han har skrivit ett femtiotal vetenskapliga publikationer och en handfull större verk, mest om varg, järv och lo. Till svenska har översatts Så gör hunden från 1985 ().

1987 blev Pulliainen invald i Finlands riksdag från Uleåborgs valkrets som ledamot för Gröna förbundet och förblev ledamot i fem perioder fram till valet våren 2011. Han var ordförande för de grönas riksdagsgrupp 1989–1991 och har senare varit viceordförande i några perioder. Han var också ledamot av stadsfullmäktige i Uleåborg 1985-1999.

Erkki Pulliainen var gift (i sitt andra äktenskap) med kandidaten i humaniora, Riitta Inkeri Pulliainen, född Haaranen, och hade fem barn.

Referenser

Externa länkar
Biografi på riksdagens webbsida (på finska)
Pulliainens egen webbsida (på finska)

Ledamöter av Finlands riksdag för Gröna förbundet
Finländska professorer i zoologi
Födda 1938
Personer från Varkaus
Män
Personer verksamma vid Uleåborgs universitet
Avlidna 2022
Codeshare

Codeshare är en term inom främst trafikflyg som används i samarbeten mellan olika flygbolag, ofta men inte alltid inom samma flygbolagsallians. Begreppet kan översättas med nummerdelning.

Inom trafikflyget har varje avgång med ett flygbolag en egen kod, ett så kallat flightnummer. Exempelvis har alla flygningar med Scandinavian Airlines en bokstavs- och sifferkombination som börjar med SK, alla flygningar med Lufthansa börjar med LH och så vidare. Via ett codesharingavtal kommer två eller flera flygbolag överens om att andra flygbolag ges möjlighet att boka in resande med ett eget flightnummer på en flygning som utförs av ett bolag.

Ett codeshare-arrangemang har främst två fördelar för de resande. För det första ger det möjlighet för en resande att ta sig från punkt A till punkt C via punkt B med olika flygbolag med samma biljettkombination utställd av ett bolag oavsett om det i praktiken är operatör. Exempelvis kan en resande från Stockholm till Toronto få en flygbiljett utställd av Scandinavian airlines med två SK-flightnummer för en resa som först går från Arlanda till Heathrow med ett SAS-plan och därefter sker med Air Canada till slutdestinationen. Genom att möjliggöra incheckning till endast ett flygbolag från början och synkronisera avgångar för smidiga övergångar och effektiv bagagehantering sparas tid och pengar.

En annan vanlig lösning är att bolag i en flygbolagsallians har codesharingavtal för sina respektive flighter mellan varandras hemländer. Exempelvis kan Finnair och British Airways operera två dagliga avgångar var i vardera riktningen mellan Helsingfors och London. Med ett codeshareavtal kan en passagerare då välja mellan kombinationer av fyra avgångar i vardera riktning.

Trafikflyg