kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vintergröna

Vintergröna (Vinca minor) är en art i familjen oleanderväxter.

Andra namn
Gravmyrten, Sinngröna, Vanlig vintergröna.
Vintergröna har förr använts på vitpyrola (Pyrola rotundifolia) från familjen ljungväxter (Ericaceae).

Beskrivning
Vintergrönan är en städsegrön, krypande och rotslående buske. Blommande grenar kan bli 20 cm höga. Bladen är motsatta, enkla och helbräddade. De är kala, mörkt gröna och blanka, äggrunda till elliptiska och läderartade med tydliga nerver.

Blommorna sitter ensamma i bladvecken på 1–1,5 cm långa skaft, de är blåvioletta, sällan vita eller rödaktiga. Blomningstid i maj–juni, med enstaka blommor över hela säsongen. Foderflikarna är smalt elliptiska, 3–5 mm långa. Kronan är trattlik med ett utbrett, femflikigt bräm, 2,5–3 cm i diameter. Frukten består av två baljkapslar. Dessa innehåller dock bara ett fåtal frön. Arten sätter sällan frukt, utan förökar sig vegetativt.

Förväxlingsart
Vintergröna är närstående och mycket lik stor vintergröna (V. major), men den senare har något håriga blad med tvärt avhuggen eller hjärtlik bladbas. Blomskaften är 3–5 cm långa.

Habitat
Västra, centrala och södra Europa, Mindre Asien, Krim och Kaukasus.

Vintergröna odlas som trädgårdsväxt i Sverige och förekommer även förvildad.

Etymologi
 Vinca kan härledas från latin pervinco som betyder besegra, övermanna. Detta syftande på växtens invasiva egenskap. Arten räknas som invasiv i Nordamerika men inte i Europa.
 Minor betyder mindre, major betyder större.

Förädlade sorter

Folkmedicin
Av bladen kan man få en drog som har använts mot hudåkommor, särskilt i hårbottnen. Det verksamma ämnet har viss blodstillande verkan. Utdraget har även använts som munvatten i tron att det skulle bota difteri.

I Afrika har extrakt använts mot diabetes.

Källor

Externa länkar 
 Den virtuella floran 
 

Oleanderväxter
Vi Växtindex
Hannes Melin

Hannes Erik William Melin, född 10 maj 1989, uppvuxen i Alingsås, är en hästutbildare.

Han är avbildad på ett svenskt frimärke som representant för fälttävlan tillsammans med hästen Gaston KLG.

Melin var med på Ponny-EM 2005 i fälttävlan med hästen Mustang (Eighty Eight Keys xx 821 - Lambay Boy RC 24 - Lambay Inver RC 4) och kom tvåa. Han vann Nordiska Mästerskapen både individuellt och i lag, och vann även SM.
 
Han red även JEM 2006 med Roman Whip och vann SM 2006 både för juniorer med Roman Whip och på ponny med Mustang. 
Han tog NM-Guld för unga ryttare med Roman Whip individuellt och guld i lag med Helia 2006.

2007 vann han Junior-SM med Helia (Wildvogel xx 785 - Furidant 500 - Celsius 301), tog silver på Young Rider-SM med Black Profit X och var fyra på Senior-SM med Helia.
Melin red Junior-EM 2007 och tog silver i lag, och en individuell fjärdeplats med Helia.

2008 var han en av två young rider på EM i Kreuth, Tyskland. 
Han red även ett flertal internationella tvåstjärniga klasser, och startade Strömsholms CNC*** samt Segersjö CNC*** 2008.
2009 tog han NM-guld för seniorer både i lag och individuellt tillsammans med Black Profit xx.
Under 2009 har han placerat sig i Msv A:1 och Prix S:t Georges dressyr med hästen Dawson 5.

2010 ingick Melin i svenska fälttävlanslandslagets spetstrupp, samt dressyrlandslagets spetstrupp för Young riders.
Han blev 4:a i finalen i CDIY saumur, i Frankrike med Dawson, samt 4:a i CCI** i Strzegom, Polen med Gaston KLG.

Han red EM för Young riders i fälttävlan och tog individuell silvermedalj samt lagbrons. 

2011 har han placeringar upp till CCI*** fälttävlan och Intemediere 1 dressyr.
Han blev även 4:a på Senior-SM i fälttävlan. 

Melin ingick under 2012 i Svenska Fälttävlanslandslagets utmanartrupp för seniorer. 
2015 red han Breeders Trophy unghästchamponat i alla tre disciplinerna dressyr, hoppning och fälttävlan på olika egenproducerade hästar. 
Han Red även Falsterbo 5- och 6-årschampionat i hoppning, samt 6-årschampionat i dressyr 2015. 

Sedan 2015 rider Melin banhoppning och har placeringar upp till 1,50 hoppning.
2017 red han Falsterbo 7-årschampionat, breeders Trophy för 7-åriga hopphästar, samt Elmia Scandinavian Horse Show för 7-åriga hopphästar med goda resultat.

Han hade även placeringar i CSI2* hoppning internationellt under 2017. 

Svenska fälttävlansryttare
Män
Födda 1989
Levande personer
Jack PC

Jack PC är troligtvis den minsta serietillverkade datorn någonsin, den tillverkas av Chip PC Technologies som har lyckats krympa ner en hel tunn klient till endast en krets, vilken tillsammans med kontakter för ström, ljud, grafik och USB-portar ryms i ett nätverksuttag. Den drar så litet som 5 watt och kostar ca 2000:-

Externa länkar
Jack PC - Officiell webbplats 

Datorer
Höghastighetskamera

Höghastighetskamera är en specialkamera där inspelning sker med många fler bilder per sekund än normalt. Den används för att dokumentera mycket snabba förlopp, till exempel hur en gevärskula tränger igenom ett föremål.

Förloppet kan sedan studeras i ultrarapid, dvs man fotograferar händelsen med hög bildfrekvens och spelar sedan upp den med lägre hastighet.
De speciella svårigheter som finns vid denna typ av fotografering är belysningen, exponeringen samt accelerations- och retardationsförloppet för filmen som vid fotograferingen (filmningen) med hög hastighet rör sig förbi bildplansrutan för att exponeras. Det snabba förloppet kräver kort exponeringstid och en film med hög ljuskänslighet. Belysningen kan utgöras av lampor eller blixtljus.

Om man använder en mörk fotostudio och vid fotograferingen använder ett stroboskop (dvs en blixt med upprepade mycket korta ljuspulser) behövs ofta inte någon särskild slutare, utan frammatningen av filmen kan ske kontinuerligt. Varje ljuspuls ger då en exponering på filmen.

Filmåtgången är stor och kameran startas innan det studerade förloppet har påbörjats. Filmen måste föras i slingor (som på en filmkamera) före och efter själva bildexponeringsrutan. Slingorna utjämnar skillnaden mellan filmens transporthastighet och de upprepade korta stoppen framför bildrutan som krävs för exponeringen. Utan slingor skulle filmen slitas av, eller åtminstone perforeringen skadas. Det finns också system som medger en kontinuerlig transport av filmen och där den projicerade bilden med hjälp av till exempel roterande slutare (glasprisma) kan fås att "följa med" filmen vid exponeringen, för att på så sätt minska oskärpan. Fotograferingen kan med sådana system ske med högre bildfrekvens.

På grund av det studerade förloppets korta varaktighet och eventuella svårigheter att synkronisera kameran med händelsen är filmåtgången mycket större än den del av filmen som dokumenterar själva händelsen.

Kameratypen ligger i gränszonen mellan kamera och filmkamera.

Galleri

Referenser 

Kameror
Augmentativ

Augmentativ, ordbildning för att beskriva storhet, oftast med hjälp av ett suffix som är egenartat för språket. Motsatsen till augmentativ är diminutiv.

I spanskan används bl.a. suffixet -ote, -ota, -ón, -ona, -azo, -aza för att förstora ett substantiv. I esperanto används infixet -eg- (en del av suffixet) för att förstora ett substantiv, till exempel domo "hus" → domego "stort hus".

I svenskan kan augmentativ skapas genom att lägga till förleden "stor-", jätte- mega-, som till exempel storljuga, jättefångst eller megastor.

Ordbildning

it:Alterazione (linguistica)#Diminutivo ed accrescitivo
Esbo centrum

Esbo centrum (fi. Espoon keskus) är en stadsdel och administrativt centrum i Esbo stad i Finland. Stadsdelen hör administrativt till Gamla Esbo storområde. Mindre delområden i Esbo centrum är Gillesberget, Kyrkträsk (fi. Kirkkojärvi), Äskrödjan, Suna, Södrik, Lagstad och Domsby. 

Esbo centrum fick sitt administrativt klingande namn på 1970-talet. Innan dess var området känt som bland annat Esbo by, med en gråstenskyrka, Esbo domkyrka, från 1480-talet och Esbo järnvägsstation på Kustbanan Åbo-Helsingfors. Byn bestod av flera stora gårdar (Doms, Jofs, Kirsti, Dahl, Suna osv.) som gett sina namn till de nuvarande bostadsområdena i Esbo centrum. Det nuvarande Esbo centrum byggdes delvis enligt ett förslag i en arkitekturtävling som vanns av polska arkitekter på 1960- eller 1970-talet. Bland annat Esbo stadshus och olika ämbetshus härstammar från denna period. 

Esbo centrum har länge varit en arkitektonisk skam och området har en låg status. Bland annat kommer man att bygga ut de kommersiella tjänsterna och bygga ett nytt bibliotek för att höja Esbo centrums profil. Också nya högklassiga bostadsområden planeras på ett tomt område invid Esbo station. Esbo kommunalpolitiker kommer snart också att ta ställning till ett förslag om att riva stadshuset och bygga ett nytt. Det finns till och med förslag på att byta ut namnet Esbo centrum mot något annat.

Utbildning 
Lagstads skola, som är en av de 11 svenskspråkiga grundskolorna i Esbo, ligger i Esbo centrum närä domkyrkan. I Lagstads skola ordnas undervisning för årskurserna 1-10. Läsåret 2020-2021 hade skolan 557 elever.

Bilder

Referenser
Hagalund, Esbo

Hagalund (finska: Tapiola) är en stadsdel i Esbo stad i Helsingforsregionen och hör administrativt till Stor-Hagalund storområde. 

Hagalund tillkom på initiativ av Heikki von Hertzen och byggdes på 1950- och 1960-talen av bostadsstiftelsen Asuntosäätiö som en modell för kommande förortsbyggande i Finland i formen av en modern trädgårdsstad.  

Av Esbo stads fem huvudcentra är Hagalund stadens kulturcentrum med bland annat Kulturhuset, Stadsmuseet i den ombyggda WeeGee-byggnaden, med mera. Hagalund har fått sitt svenska namn efter Hagalund gård (riven) på vars mark stadsdelen har byggts.  

Det finska namnet Tapiola har konstruerats från skogsguden Tapios namn i finsk Kalevala-mytologi. Namnet röstades fram av allmänheten i en namntävling som ordnades 1953. Att den gröna stadsdelen skulle döpas efter en skogsgud blev populärt bland publiken.  

Hagalund har blivit känt bland arkitekter runt om i världen för kombinationen trädgårdsstad och förort. Hagalund har inga efterföljare i Helsingforsregionen. Den valda modellen med parker var dyr, medan 1960-talets efterfrågan på bostäder gjorde att man kunde bygga nästan var som helst så billigt som möjligt, vilket resulterat i "skogsförorter". Björnviken, med en småbåtshamn, ligger i södra Hagalund. Solhöjden (finska Suvikumpu) är ett delområde i Hagalund med bostadshus ritade av Reima och Raili Pietilä.

Service
Hagalund var länge ett viktigt kommersiellt centrum utanför Helsingfors stadskärna ända tills de enorma shoppingcentren Iso Omena och Sello färdigställdes i början av 2000-talet, båda på ett relativt kort avstånd från Hagalund. Finlands första köpcentrum, Heikintori, öppnade år 1968 i Hagalund. Dessutom finns bland annat varuhusen Stockmann och Sokos, sportaffärer, banker, två bokhandlar och modeaffärer i Hagalunds centrum. 

Bland den offentliga servicen finns ett bibliotek, FPA-byrå, arbetskraftsbyrå, Esbo magistrat och Esbo skattebyrå. 

Hagalund är också ett viktigt sportcentrum, med Hagalunds idrottspark som består av Espoo Metro Areena (ishockey), Esport Center (tennis) och Esport Arena (fotboll, innebandy). Utöver dessa finns flera andra sportanläggningar i Hagalund.

Hagalund är ett viktigt kulturcentrum i Esbo stad. Kulturhuset ligger i Hagalund, likaså Esbo stadsteater. År 2006 stärktes Hagalunds roll som kulturcentrum då renoveringen av WeeGee-huset blev klar. WeeGee omfattar fem museer, bland dem det moderna konstmuseet EMMA (Espoo Museum of Modern Art). Också annan kulturaktivitet hittas i byggnaden, bland annat en konstskola och ett musikinstitut.

En metrostation öppnade i Hagalund 2017. Som en del av utvecklingen som lades igång av metrobygget, byggdes också en underjordisk parkeringshall Tapiola Park, med över 2000 parkeringsplatser i fem våningar. Tapiola park är Finlands största underjordiska parkeringskomplex.

Källor

Hagalund, Esbo
Trädgårdsstäder
Österrikes Grand Prix 1980

Österrikes Grand Prix 1980 var det tionde av 14 lopp ingående i formel 1-VM 1980.

Resultat 
 Jean-Pierre Jabouille, Renault, 9 poäng
 Alan Jones, Williams-Ford, 6 
 Carlos Reutemann, Williams-Ford, 4 
 Jacques Laffite, Ligier-Ford, 3 
 Nelson Piquet, Brabham-Ford, 2 
 Elio de Angelis, Lotus-Ford, 1 
 Alain Prost, McLaren-Ford
 Gilles Villeneuve, Ferrari
 René Arnoux, Renault
 Hector Rebaque, Brabham-Ford
 Emerson Fittipaldi, Fittipaldi-Ford
 Marc Surer, ATS-Ford 
 Jody Scheckter, Ferrari
 Riccardo Patrese, Arrows-Ford
 Rupert Keegan, RAM (Williams-Ford)
 Keke Rosberg, Fittipaldi-Ford

Förare som bröt loppet 
 Nigel Mansell, Lotus-Ford (varv 40, motor) 
 John Watson, McLaren-Ford (34, motor) 
 Bruno Giacomelli, Alfa Romeo (28, hjul)
 Didier Pironi, Ligier-Ford (25, hantering) 
 Jean-Pierre Jarier, Tyrrell-Ford (25, elsystem)
 Eddie Cheever, Osella-Ford (23, hjullager)
 Derek Daly, Tyrrell-Ford (12, bromsar)
 Mario Andretti, Lotus-Ford (6, motor)

Förare som ej kvalificerade sig
 Jan Lammers, Ensign-Ford 
 Jochen Mass, Arrows-Ford

Noteringar
 Nigel Mansell gjorde F1-debut.

VM-ställning

1980 i Österrike
Österrikes Grand Prix
Fallslutare

Fallslutare är en specialslutare som tidigare användes inom krävande fotografering där en exakt exponeringstid var nödvändig, exempelvis för kalibrering av andra slutare. Fallslutaren är den enklaste formen av ridåslutare.

Fallslutaren består av en tung metallskiva med en vågrät springa som släpper igenom ljuset då den av gravitationskraften fås att passera optiken och då släpper fram ljuset till filmen. Exponeringstiden kan beräknas utgående från fallhöjd och springans bredd.

Fallslutaren ger en mycket väldefinierad tid på exponeringen. Det enda kraft som påverkar exponeringen är gravitationskraften och förloppet kan upprepas med god reproducerbarhet. Fallslutaren ansågs som lämplig för absolut-kalibrering av elektroniska slutare.

Fallslutaren hade sitt speciella användningsområde tidigare men moderna mätmetoder och instrument har gjort att samma noggrannhet numera kan uppnås på annat sätt.

Se även
slutare
ridåslutare

Fotnoter

Källor
Fotografisk handbok, del 1, red. Helmer Bäckström. Natur och kultur, Stockholm 1958.

Fotografi
Wilkinson Microwave Anisotropy Probe

Wilkinson Microwave Anisotropy Probe (WMAP) eller Explorer 80 är ett NASA-rymdteleskop som hade som uppgift att mäta den kosmiska bakgrundsstrålningen som har sitt ursprung i Big Bang. Teleskopet är uppkallat efter den amerikanske astronomen David Todd Wilkinson.

Den sköts upp från Cape Canaveral i Florida den 30 juni 2001. WMAP var en efterföljare till COBE-satelliten och hade liksom COBE som uppgift att mäta och kartlägga de mycket små fluktuationerna i den kosmiska bakgrundsstrålningen för att hjälpa till att testa kosmologiska teorier om universum.

Sedan 1 oktober 2001 har WMAP befunnit sig i en bana runt den andra Lagrangepunkten L2 i sol-jordsystemet, 1,5 miljoner km från jorden i riktning bort från solen. Dess instrument observerar fem olika frekvenser av mikrovågsstrålning för att mäta temperaturskillnaden mellan två punkter på himlen. Den 8 september 2010 avslutades WMAP:s uppdrag, och den har nu förflyttat sig till en permanent parkeringsbana runt solen.

Forskarlaget bakom WMAP har släppt data tre gånger, de senaste kom i januari 2010 och var baserade på sju års observationer. De bekräftar teoretiska förutsägelser från Big Bang-kosmologin i form av den så kallade Lamda-CDM modellen med mycket stor noggrannhet. De viktigaste resultaten är :

 Universums ålder är 13,7 miljarder år (med en felangivelse på +100/-200 miljoner år)
 Universum består av
 4 % vanlig baryonisk materia
 22 % mörk materia, som inte avger eller reflekterar ljus
 74 % mörk energi, som leder till att universums expansion accelererar
 Data är konsistenta med en flat geometri
 Hubbles konstant är 73 (km/s)/Mpc, +3/-4
 Polariseringen av den kosmiska bakgrundsstrålningen verifierar inflationsteorin och favoriserar de enklaste versionerna av teorin.

Resultaten har också visat att alternativa teorier som kvasi-Steady State-kosmologi och en modell där den mörka materien ersatts med modifierad gravitation à la MOND ger mycket sämre teoretiska beskrivningar av data.

Referenser

Externa länkar 

 WMAP:s webbplats hos NASA 
 Sammanfattning av resultaten 

Kosmologi
Explorerprogrammet
Rymdteleskop
Astrofysik
Rymdfartsåret 2001
Graciano

Graciano är en blå vindruva som ingår i den klassiska Riojablandningen från Spanien. 
Det kan vara en fantastisk druva men den är svårodlad och kräver speciell behandling för att uppnå sin potential. Den har en låg tannin-halt och oxideras tämligen snabbt vilket gör den olämplig för lagring. Druvan ger smakrika och aromatiska viner som i vissa ovanliga fall förekommer som ensam druva i viner vilka då får en karaktäristisk lakritsdoft.

Förutom i Spanien förekommer den i Frankrike (under namnet Morrastel vilket i detta fall inte är samma druva som Monastrell), Nordafrika, och Portugal. På Sicilien kallas samma druva Cagnulari och där produceras vin till 100% med denna druva. 

Vindruvor
Spanska druvsorter
Rödvinsdruvor
Textrad

Med ordet textrad menas den enda rad text som ryms mellan vänsterkanten och högerkanten av ett textstycke eller textspalt. Vid bland annat analyser av kortare texter (exempelvis dikter) refererar man ofta till textradernas radnummer:

I Karin Boyes dikt Min hud är full av fjärilar använder Boye sig av allitterationer – "[...] full av fjärilar, av fladdervingar" (rad 1) och "glödgade gula ögon" (rad 10) – och av upprepningar – "flyttar sig tungt tungt fångade havsörnar" (rad 7), "Hur vore ert tummel [...]" och "Hur vore ert skrik [...]" (rad 9 och 10), och "Stängd är grottan! Stängd är grottan!" (rad 11).

Vid citering av dikter och andra liknande texter där textradernas längd har betydelse för läsningen, indikeras ofta nya textrader med snedstreck (/) omgivet av mellanrum på vardera sida:
De fem första raderna ur William Shakespears sonett Shall I compare thee to a summer's day? lyder:"Shall I compare thee to a summer's day? / Thou art more lovely and more temperate: / Rough winds do shake the darling buds of May, / And summer's lease hath all too short a date: / Sometime too hot the eye of heaven shines,".

Se även
teckenrad
radslut
radlängd

Typografi
Korallhavsöarna

Korallhavsöarna (engelska Coral Sea Islands eller Coral Sea Islands Territory) är en ögrupp i Stilla havet som tillhör Australien.

Historia 
Korallhavsöarna utforskades och kartlades 1803 och ansågs då tillhöra Queensland. Territoriet Korallhavsöarna skapades 1969 och förvaltningen överfördes till dåvarande Territories section of the Department of Transport and Regional Services i Canberra,  nuvarande Department of Infrastructure, Regional Development and Cities. Territoriet utökades 1997 med Middleton och Elizabeth Reef. 1982 instiftades nationalparken Lihou Reef National Nature Reserve (yta om cirka 8 440 km²) och Coringa-Herald National Nature Reserve (yta om cirka 8 860 km²).

Geografi 
Korallhavsöarna ligger i Korallhavet öster om Stora barriärrevet cirka 450 km utanför nordöstra Queenslands kust. 

Öarna är en grupp obebodda (förutom Willis Island där några meteorologer bor på en permanent väderstation) låga korallöar och har en area om cirka 3 km² men täcker ett cirka 800 000 km² stort område. Det finns omkring 30 rev- och atollområden, varav 12 ligger under havsytan eller bara syns vid ebb. 

Området är uppdelad på tre grupper

 Norra Regionen, som inte tillhör det externa territoriet Korallhavsöarna, med de största reven
 Ashmore Reef (tillhör Queensland)
 Eastern Fields (tillhör Papua Nya Guinea)
 Portlock Reefs (tillhör Papua Nya Guinea)
 samt en rad mindre revområden

 Mellersta Regionen med de flesta reven där de största är
 Abington Reef
 Bougainville Reef
 Coringa Islets, del i "Coringa-Herald National Nature Reserve"
 Dart Reef
 Diane Bank
 Flinders Reefs
 Flora Reef
 Herald Cays, del i "Coringa-Herald National Nature Reserve"
 Heralds Surprise
 Holmes Reef
 Lihou Reefs, den största revområdet i Korallhavsöarna med en yta på cirka 2 500 km²
 Magdelaine Cays, del i "Coringa-Herald National Nature Reserve"
 Malay Reef
 Moore Reef
 Osprey Reef, längst norrut
 Saumarez Reefs, längst söderut
 Tregosse Reefs & Diamond Islets
 Willis Islets
 samt en rad mindre revområden

 Sydöstra Regionen med de största reven
 Cato Reef
 Frederick Reefs
 Kenn Reef
 Mellish Reef
 Wreck Reefs
 samt en rad mindre revområden
 Middleton Reef och Elizabeth Reef tillhör territoriet men ligger längre söderut

Externa länkar 
 Karta över territoriet Korallhavsöarna
 Om Korallhavsöarna
 Australiens förvaltning om Korallhavsöarna
 Om nationalparken Lihou reef
 Om nationalparken Coringa-Herald

Nationalparker i Australien
Australiens externa territorier
Avhängiga territorier i Oceanien
Oceaniens ögrupper
Korallhavsöarna
Slumpfel

Slumpfel avser den (större) variation som, för det mesta, uppstår mellan upprepade experimentella mätningar och det teoretiska värdet eller den givna trenden. Genom att upprepa experimentet flera gånger och beräkna ett medelvärde eller liknande av den givna datan, minskar slumpfelet i värde och ett mer tillförlitligt värde fås. I många sammanhang ökas tillförlitligheten/användbarheten hos datan om man tillsammans med medelvärdet redovisar slumpfelets storlek.

Se även
Standardfel
Standardavvikelse
Systematiskt fel
Urvalsfel

Statistik
Mätteknik
Rävsnäs

Rävsnäs är en tidigare småort i Rådmansö socken i Norrtälje kommun på Rådmansös östra kust. Från 2015 ingår bebyggelsen i tätorten Nabbo, Gräddö och Rävsnäs.

Historia
Orten är ett gammalt fiskeläge och omnämns som "raefsnes" redan kring mitten av 1200-talet i Kung Valdemars seglingsbeskrivning för den yttre leden.

Kommunikationer
Idag utgår Waxholmsbolagets turbåtar till Tjockö, Fejan och Lidö från hamnen. Båtarna ägs och drivs av Refsnäs Sjötransporter AB.

Samhället
Sjöräddningssällskapet, SSRS, har Räddningsstation Rävsnäs i Rävsnäs. Stationen grundades 1971 på Fejan och fanns en period i Kapellskär innan den förlades till Rävsnäs.

Ortnamnet
Namnet syftar troligen på rev, undervattensrev.

Källor
 Skärgårdsbåtar.se

Noter

Orter i Norrtälje kommun
Tidigare småorter i Sverige
Unnaryds landskommun

Unnaryds landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades vid den så kallade storkommunreformen 1952 genom sammanläggning av de tidigare kommunerna Bolmsö, Jälluntofta och Södra Unnaryd.

År 1971 överfördes större delen av Bolmsö församling (själva Bolmsön) till Ljungby kommun (och bytte därmed länstillhörighet till Kronobergs län). Samtidigt överfördes den del av församlingen som låg norr om sjön Bolmen till Värnamo kommun och motsvarande församlingsområde till Torskinge församling. Återstoden av landskommunen ombildades till Unnaryds kommun.

Kommunkoden var 0622.

Kyrklig tillhörighet
Kommunen tillhörde församlingarna Bolmsö, Jälluntofta och Södra Unnaryd.

Geografi
Unnaryds landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 410,40 km², varav 287,99 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1957 omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 395,03 km², varav 276,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Unnaryds landskommun fanns tätorten Unnaryd, som hade 576 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 24,2 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950–1970

Referenser

Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Gislaveds kommun
Indelningar i Hylte kommun
Indelningar i Ljungby kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län