kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trinidad, Kuba

Trinidad är en kommun och stad i provinsen Sancti Spíritus i centrala Kuba. Invånarantalet för hela kommunen låg på 74 571 i slutet av 2007. Staden är tillsammans med närliggande Valle de los Ingenios ett världsarv.

Historia 
Trinidad grundades 23 december 1514 av Diego Velázquez de Cuéllar under namnet Villa De la Santísima Trinidad. Den är en av de bäst bevarade städerna i Karibien från tiden då sockerhandeln utgjorde huvudindustrin i regionen.

Ekonomi 
I våra dagar utgör tobaksindustrin Trinidads huvudsakliga sysselsättning. Stadens äldre delar vilka utgör område för turistgrupper är mycket välbevarade. I kontrast till detta är stadens övriga delar väldigt nedslitna.

Utanför staden ligger Ancónhalvön med en lång sandstrand (Playa Ancón) och flera turisthotell. Ancón var en av de första nya turistanläggningarna som utvecklades i Kuba under Castros diktatur.

Demografi 

I slutet av 2007 hade Trinidads kommun en befolkning på 74 571 invånare och en total areal på 1 158,74 km², vilket ger en befolkningstäthet på 64,36 inv./km².

Kommunen är indelad i distrikten Primero, Segundo, Tercero, Aguacate, Cabagán, Caracusey, Casilda, Guaniquical, Río de Ay, San Francisco, San Pedro and Táyaba.

Besöksmål 
 Plaza Mayor
 Municipal History Museum
 Santísima Trinidad Cathedral
 Playa Ancon

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Information om staden Trinidad
Trinidad

Indelningar i Provincia de Sancti Spíritus
Orter i Provincia de Sancti Spíritus
Världsarv i Kuba
Barnen från Waterland

Barnen från Waterland (ursprunglig titel: Kinderen van Waterland) var en nederländsk barnserie om Spijker och hans kompisar, som bor i en liten idyllisk by i området Waterland. Serien sändes på SVT under 1990-talet och i repriser på SVT Barnkanalen under 2005. Serien har en uppföljarserie, Slut för idag... tack för idag (Dag Juf, Tot Morgen).

Svensk berättarröst görs av Ewa Maria Björkström.

Referenslista 

Nederländska TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1995
TV-serieavslutningar 1995
Afanasij Fet

Afanasij Afanasjevitj Fet (), född 5 december 1820 vid Orjol, död 3 december 1892 i Moskva, var en rysk författare.

Fet föddes i ett enligt rysk lag ogiltigt äktenskap mellan en rysk godsägare Sjensjin och en tyska med familjenamnet Foeth. Han brukade under större delen av sitt liv moderns släktnamn, och det blev det namn han kom att bli känd under, trots att han 1876 genom kejserlig nåd fick tillstånd att använda sin fars namn. Fet studerade filologi i Moskva, och inträdde därefter i armén i syfte att kunna erhålla ryskt adelskap, en tjänst som han 1856 lämnade sedan han uppnått rang av gardeskapten. Till sin död levde han sedan som godsägare. Fet möttes vid sin författardebut på 1840-talet och lång tid framöver ringa uppskattning. 1860-talets författare betraktade hans poesi med förakt, men han kom senare att få sitt erkännande och var i början av 1900-talet sedd som en av landets främsta lyriker. Hans naturskildrande småpoem utmärker sig genom artistisk utformning och ett musikaliskt tonfall. Efter 1863 kan man urskilja en mera metafysiskt betonad diktarperiod. Fets älsklingsfilosof var Arthur Schopenhauer. Hans ålderdoms lyrik gömmer flera av stor passion uppburna kärleksdikter.

Tiden före 1847 tillhör den starkt visuella drömdikten Fantasi.

Förutom diktverken har Fet även utgett två memoarsamlingar. De berättar ganska lite om hans inre liv men ger många intressanta skildringar av ryska förhållanden under 1800-talet och ger intressanta upplysningar om Fet och samtida litterära gestalter.

Bibliografi (urval) 
 Liritjeskij panteon, 1840
 Verser (2 band, 1850-56)
 Vetjernie ogni, (4 band, 1883-1891)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Ryska författare under 1800-talet
Ryska poeter
Ryskspråkiga författare
Födda 1820
Avlidna 1892
Män
Personer från Orjol
As It Is, As It Was

As It Is, As It Was är ett samlingsalbum av doom metal-gruppen Candlemass, utgivet 1994.

Låtlista

CD 1 

 "Solitude" – 5:36 
 "Bewitched" – 6:39 
 "Dying Illusion" – 5:49 
 "Demons Gate" – 9:11 
 "Mirror Mirror" – 5:30 (Live)
 "Samarithan" – 5:29 
 "Into the Unfanthomed Tower" – 3:04 
 "Bearer of Pain" – 7:24 
 "Where the Runes Still Speak" – 8:39 
 "At the Gallows End" – 5:46 
 "Mourner's Lament" – 6:08

CD 2 
 "A Tale of Creation" – 6:54 
 "Ebony Throne" – 4:23 
 "Under the Oak" – 6:00 
 "Well of Souls" – 5:23 (Live)
 "Dark Are the Veils of Death" – 4:04 
 "Darkness in Paradise" – 6:48 
 "The End of Pain" – 4:23 
 "Sorcerer's Pledge" – 10:13 
 "Solitude" – 5:47 (12" version)
 "Crystal Ball" – 5:27 (12" Version)
 "Bullfest" – 3:14

Album av Candlemass
Musikalbum 1994
Dactylis Glomerata

Dactylis Glomerata är ett musikalbum av doom metal-gruppen Candlemass, utgivet den 17 februari 1998.

Låtlista
Wiz
I Still See The Black
Dust Flow
Cylinder
Karthago
Abstract Sun
Apathy
Lidocain God
Molotov

Album av Candlemass
Musikalbum 1998
From the 13th Sun

From the 13th Sun är ett musikalbum av doom metal-gruppen Candlemass, utgivet 1999.

Låtlista
 Droid – 4:35
 Tot – 6:01
 Elephant Star – 4:54
 Blumma Apt – 5:23
 Arx/Ng 891 – 5:56
 Zog – 5:52
 Galatea – 4:49
 Cyclo-F – 9:18
 Mythos – 1:13

Album av Candlemass
Musikalbum 1999
Doomed for Live - Reunion 2002

Doomed for Live - Reunion 2002 är ett dubbelalbum av doom metal-gruppen Candlemass, utgivet 2003. Det spelades in live på Klubben i Stockholm för P3 Live.

Låtlista

Skiva 1
 	"Mirror Mirror" 	 – 5:51 	
 	"Bewitched" 	 – 4:33 	
 	"Dark Are the Veils of Death" 	 – 4:04 	
 	"Demons Gate" 	 – 9:23 	
 	"Under the Oak" 	 – 6:17 	
 	"At the Gallows End" 	 – 5:33 	
 	"Samarithan" 	 – 5:15 	
 	"Dark Reflections" 	 – 4:43 	
 	"Mourner's Lament" 	 – 4:46 	
 	"Black Stone Wielder" 	 – 2:54

Skiva 2
 	"The Well of Souls" 	 – 8:53 	
 	"A Sorcerer's Pledge" 	 – 10:24 	
 	"Bearer of Pain" 	 – 4:26 	
 	"Ancient Dreams" 	 – 0:30 	
 	"Somewhere in Nowhere" 	 – 4:32 	
 	"Solitude" 	 – 7:39 	
 	"Crystal Ball" 	 – 7:22

Källor

Album av Candlemass
Livealbum 2003
Valle de los Ingenios

Valle de los Ingenios är en serie av tre sammankopplade dalgångar cirka 12 km utanför staden Trinidad, Kuba. De tre dalgångarna, San Luis, Santa Rosa och Meyer var en gång centrum för sockerproduktionen i Kuba i slutet av 1700-talet och fram till slutet av 1800-talet. Vid industrins höjdpunkt fanns här som mest över 50 aktiva sockerbruk med över 30 000 slavar. Hela området täcker 270 km² och omfattar platser för mer än 70 sockerbruk.

Sockerproduktionen var en stor industri för Kuba från de första spanska kolonierna, som introducerade sockerrören på ön år 1512, och handeln i varan berikade Trinidad och de omkringliggande områdena. Landet blev världens i särklass största producent av socker i slutet av 1700-talet och på 1800-talet under en tid då sockerproduktionen utgjorde öns huvudindustri. Klimatet och jorden var perfekt för att odla sockerrör, och de goda hamnarna, järnvägar och vägnätet gjorde det möjligt att enkelt transportera och exportera det förädlade sockret. För att skydda sockret från att bli förstört var snabba transporter nödvändiga och för detta byggdes en särskild järnvägslinje genom dalen i slutet av 1880-talet vilken kopplade samman Valle de los Ingenios med Trinidad och hamnen i Casilda, vid kusten och 6 km från Trinidad. Dalgångarna får vatten från flera floder, bland dessa Rio Agabama, Rio Caracusey, Rio de Ay och Rio Tayaba. På grund av en i det närmaste utrotning av de infödda Kubanerna genom kontakt med sjukdomar överförda från Europeiska bosättare och deras dåliga behandling som slavar, blev det nödvändigt för spanska plantageägare att ersätta dessa med importerade slavar från Afrika. Den spanska förbudet av slaveri år 1820 gjorde det svårt att importera slavar, men det var inte förrän självständighetskriget på 1800-talet som områdets dominans tog slut och många av sockerbruken övergavs eller gick i konkurs.

Ett världsarv
1988 blev Valle de los Ingenios tillsammans med staden Trinidad ett världsarv. De flesta av sockerbruken är idag ruiner men några platser har byggnader som är intakta bland annat Guachinango där plantagehuset finns kvar och gården Manaca Ignaza där ägarens hus, ett torn och några barracones, de ursprungliga slavkvarteren, finns kvar. Trots att barracones numer används som bostadshus och är i dåligt skick, är huset, som idag hyser en restaurang, och tornet väl underhållet. Det 45 meter höga tornet uppfördes någon gång mellan 1830 och 1835 av ägaren Alejo Iznaga. Till skenet var det ett bevakningstorn för att ge vakterna 360 graders vy över sockerrörsfälten där slavarna arbetade men den utgjorde också en symbol för Iznagas makt, såväl över sina slavar som inom sockerindustrin (en gång i tiden var tornet den högsta byggnaden på Kuba). En stor klocka som tidigare fanns i tornet och användes för att signalera att slavarnas arbetsdag var slut finns vid tornets fot.

Referenser

Information from the Municipal Museum in Trinidad. Läst 25 mars 2007
Information from the Ignaza Manaca Estate. Läst 25 mars 2007

Världsarv i Kuba
Bengt von Törne

Bengt Axel von Törne, född 22 november 1891 i Helsingfors, död där 4 maj 1967, var en finlandssvensk tonsättare, konstexpert och essäist.

Biografi
von Törne blev kompositionselev till Jean Sibelius på 1910-talet och skrev en bok om sin lärare. (Sibelius: a close-up. Publicerad i London.) Han översatte den själv till svenska, och den kom ut under titeln "Sibelius i närbild och samtal". Bland hans kompositioner märks flera symfonier och ett antal kammarmusikverk.

Bengt von Törne kom att resa mycket runtom i Europa och bodde också i flera huvudstäder och på olika andra platser för att hämta intryck till sina prisbelönta essäböcker. 1964 blev han hedersdoktor vid Helsingfors universitet. Hans bror var professorn i historia vid Åbo Akademi Per Olof von Törne. Båda bröderna besatt stor bildning och båda hade det italienska renässansidealet uomo universale (den universella människan) som eftersträvansvärt mål.

Bibliografi (urval)
 1935 – Från Domitianus till Gustav III: Ett romerskt kejsarstadions öden genom tiderna 
 1937 – Sibelius: a close-up 
 1938 – Tonkonst och bildkonst 
 1942 – Där murarna tala: strövtåg i gamla kulturstäder
 1943 – Italienska krigsdagrar
 1962 – Två världars möte – spanska ledmotiv under storhetstiden
 1967 – Renässansgestalter

Källor

Externa länkar
 

Födda 1891
Avlidna 1967
Finländska klassiska kompositörer
Finlandssvenska kompositörer
Hedersdoktorer vid Helsingfors universitet
Män
Musiker från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Finlandssvenska musiker
Mottagare av Statsrådet Mauritz Hallbergs pris
Sojuz TMA-11

Sojuz TMA-11 () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen gick till rymdstationen ISS. Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur, med en Sojuz-FG-raket, den 10 oktober 2007. Man dockade med rymdstationen den 12 oktober 2007.

Efter att ha tillbringat 191 dagar i rymden, lämnade farkosten rymdstationen den 19 april 2008. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 16 avslutad.

Vid landningen var för andra gången i historien kvinnor i majoritet på en rymdfarkost, den första var Valentina Teresjkovas ensamflygning 1963.

Återinträde
På grund av problem vid separationen av återinträdeskapseln från farkostens övriga delar, blev återinträdesbanan ballistisk och landningen skedde därför 475 kilometer från den planerade landningszonen. Besättningen utsattes på grund av den ballistiska banan för större g-krafter än normalt under återinträdet.

Källor och referenser 

2007 i Ryssland
Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2007 i Kazakstan
Rymdfartsåret 2008
Panna cotta

Panna cotta eller pannacotta (efter italienska panna cotta, ’kokt grädde’) är en norditaliensk puddingdessert. Den motsvarar en pudding där ägg ersatts av gelatin.

Man gör den genom att låta en blandning av grädde, mjölk, socker, vanilj och gelatin sjuda och sedan svalna och stelna i formar. Den serveras ofta tillsammans med bär eller frukt. Man kan lätt variera smaken med olika smaksättningar som till exempel saffran, kanel, kardemumma, kaffe, kokos, vanilj, kakao eller honung. Man kan göra fettsnålare varianter av panna cotta med kesella eller matlagningsgrädde.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Italienska desserter
Ivar Modéer

Ivar Modéer född 4 november 1904 i Mönsterås, död 31 januari 1960 i Uppsala, var en svensk språkvetare. 

Modéer skrev sin doktorsavhandling om Småländska skärgårdsnamn 1933 och var en av den svenska namnforskningens banbrytare. Han gav 1945–1949 ut Personnamn i Kalmar stads tänkebok och var grundaren till den vetenskapliga skriftserien Anthroponymica Suecana. Han tog 1954 initiativet till Kungliga Vetenskapssamhället i Uppsala och var dess sekreterare. Modéer var från 1953 professor i nordiska språk vid Uppsala universitet.

Hans bok Svenska personnamn var betydelsefull eftersom den fyllde en lucka i den akademiska kurslitteraturen. Den var ofullbordad när Ivar Modéer dog. Andra språkvetare har därför slutfört och kompletterat arbetet.

Bibliografi i urval 
 Svenska personnamn (1964, ny upplaga 1989 med litteraturförteckning som omfattar arbeten utkomna fram till 1988)

Referenser 

Svenska professorer i nordiska språk
Svenska lingvister
Födda 1904
Avlidna 1960
Män
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer från Mönsterås
United Somali Congress

United Somali Congress (USC) var en organisation i Somalia, där de flesta medlemmarna tillhörde Hawiyestammen. De förde krig mot diktatorn Siyaad Barre. Denna organisation tillsammans med andra rebellrörelser, som till exempel Somali National Movement (SNM) i norr, störtade Somalias tidigare regim. De tog över och kontrollerade Somalia under en stor del av 1990-talet. Därefter började inbördeskriget, liksom den svält det förde med sig, den svält som ännu finns kvar.

Efteråt splittrades USC i olika klangrenar. Landet splittrades i flera autonoma regioner, och många av ledarna i USC blev krigsherrar. Stora klankrig fördes mellan personer lojala mot United Somali Kongress och anhängare till krigsherrarnas ledare Ali Mahdi och Aidid. Kriget pågick i 6 månader i Mogadishu under 1993. Kriget var så fruktansvärt, att klaner lojala mot dessa krigsherrar förbjöd internationella organisationer att föra in mat, sanitära nödvändigheter och vatten till de drabbade medan inbördeskriget pågick. Tiotusentals människor dog, till största delen på grund av svält och sjukdomar. Därefter ingrep FN och USA för att hjälpa de drabbade.

Krigsherrarna har ännu inte ställts inför rätta. Somalia har inte upplevt fred sedan 1990, bortsett från den korta tid (7 månader) då de Islamiska Domstolarnas Union drev bort krigsherrarna från Somalia år 2006.

Organisationen USC finns inte längre kvar.

Somalias historia
USC

USC kan stå för:

 Ulster Special Constabulary, en polisstyrka i Nordirland.
 United Somali Congress, en rebellrörelse i Somalia
 United States Code, kodifierad lagsamling som ges ut av USA:s representanthus.
 University of Southern California, universitet i Los Angeles, Kalifornien, USA.
 University of San Carlos, universitet i Cebu City, Filippinerna.
Lajos Batthyány

Lajos Batthyány, född 10 februari 1807 i Pressburg, död 6 oktober 1849 i Budapest, var en ungersk greve och statsman.

Batthyány var först i krigstjänst, men ägnade sig sedan med iver åt vetenskapliga och politiska studier och blev efter vidsträckta resor i Europa och orienten medlem av magnattaffeln och ledare av oppositionen mot rikskanslern Apponyi samt understödde 1847
särskilt Kossuths val till deputerad. I mars 1848
blev Batthyány av sin mångårige vän palatinen ärkehertig Stefan utnämnd till president i Ungerns första självständiga ministär. Han strävade ivrigt att upprätthålla förbindelsen mellan Ungern och
Österrike, men då "banen" (ståthållaren) av Kroatien
Jelačić inbröt i landet och underhandlingarna med den österrikiska ministären misslyckades, nedlade Batthyány sin befattning, 11 september samma år. Redan dagen därefter sökte han på palatinens anmodan bilda en ny ministär, men denna fick inte stöd från kungen.

Efter ungerska riksdagens upplösning och mordet på den till
generalkommendör och provisorisk palatin av kejsaren utnämnde, men av folket hatade greve Lamberg (28
september) begav sig Batthyány till Wien, dels för att undvika följderna av detta mord, dels för att medverka till bildandet av en ny ministär, men kunde inget uträtta. Han deltog sedan i striden mot österrikarna, blev sårad och begav sig till riksdagen i Pest. Då de kejserliga trupperna under Windisch-Graetz januari 1849
ryckte fram till denna stad, gick Batthyány, såsom medlem av en deputation, ut till fältherrens läger för att beveka honom till skonsamhet, men fick inte företräde.

8 januari blev han häktad och, efter att ha släpats till flera olika fängelser, genom
krigsrätts utslag dömd att hängas. För att undgå detta dödssätt tillfogade han sig med en dolk, som hans hustru sänt honom, flera sår i halsen,
så att dödsdomen kunde fullgöras endast medelst krut och bly. Den verkställdes 6 oktober 1849. Batthyánys konfiskerade gods återgavs åt hans änka 1868, och hans lik bisattes 1870 under stora högtidligheter i ett mausoleum i Budapest.

Källor 
 

Personer i Ungern under 1800-talet
Alumner från Zagrebs universitet
Födda 1807
Avlidna 1849
Ungerska politiker
Män
Personer från Bratislava
Ungersk adel
Radoslav Hecl

Radoslav Hecl, (uttalas hetsl) född 10 november 1974 i Partizánske, är en slovakisk ishockeyspelare (back).

Radoslav Hecl fanns med i det slovakiska landslag som vann VM 2002 i Sverige. Han har på klubbnivå spelat i NHL för Buffalo Sabres samt ett flertal säsonger för HC Slovan Bratislava hemma i Extraliga. Numera spelar han i den italienska ligan.

Externa länkar 
Statistik på eurohockey.net

Födda 1974
Slovakiska ishockeyspelare
Spelare i Buffalo Sabres
Män
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Spelare valda i NHL Entry Draft 2002
Spelare valda av Buffalo Sabres i NHL Entry Draft
Ivan Ivarson

Ivan Ivarson, född 20 juli 1900 på Stampgatan i Kristine församling, Göteborg, död 28 juni 1939 i Courbevoie, nordväst om Paris, var en svensk målare, tecknare och grafiker.

Biografi
Ivarson räknas som en av Göteborgskoloristerna. Han var medlem i gruppen Färg och Form, Stockholm. Han studerade vid Valands målarskola i Göteborg 1922–1925, under Tor Bjurström, och bodde vid denna tid i familjens villa i Hagen i Långedrag. 

Vid studieresor i Frankrike och Italien 1927–1928 blev han inspirerad av Pierre Bonnards måleri. År 1929 flyttade han till Helsingör och målade i Carl Kylbergs ateljé. Från 1930 var han verksam i främst Göteborg och Bohuslän och under kommande period formas hans karaktäristiska måleri. Han entusiasm för färger kan sammanfattas med det påstådda citatet "Jag skulle vilja äta färg". Konstnärskapet kan betecknas som naivt expressionistiskt där motiven främst var landskap, hamnar och speciellt blommor. Han medverkade i många utställningar men blev aldrig allmänt erkänd under sin livstid mer än i mindre grupper. Ivarson brukar nämnas som en av våra främsta kolorister.

Ivarson drabbades av depressioner och utvecklade alkoholism, där tavlor ibland byttes mot alkohol. Det fanns dock lyckliga perioder speciellt en målarperiod 1935 i avskildhet med son och hustru på Stenungsön, utanför Stenungsund. Han bodde sina sista år i Frankrike. 

Ivan Ivarsons stora utställningskatalog 1975 innehöll 147 verk, varav 82 var oljemålningar, 59 var teckningar och akvareller och 6 var grafiska produktioner. En konstutställning med 60-talet verk genomfördes på Göteborgs konstmuseum under hösten och vintern 2010–2011.

Ivarson är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Norrköpings konstmuseum  och Nationalmuseum. En föreläsningssal i Göteborgs Universitets lokaler i Medicinarelängan vid Medicinaregatan i Göteborg är uppkallad efter Ivarson. Han är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Familj 
Hans föräldrar var packmästare (förre månadskarlen) Ivar Johansson och Hulda Johansson, född Jonsson. Ivarson gifte sig den 21 april 1928 i Paris med skulptören Märta Taube, och de fick sonen Per i augusti samma år.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 
 Nils Ryndel (red.) (1975) Ivan Ivarson, utställningskatalog 15 maj - 31 augusti 1975, Göteborgs Konstmuseum, Rundqvists Boktryckeri, Göteborg
 Utställning Göteborgs Konstmuseum 2010-2011 
 Arne Stubelius (1954) Ivan Ivarson'', AB Svensk Litteratur, Esselte AB.

Vidare läsning 
 Ivan Ivarson, konstnärslexikonnet amanda.
 

Göteborgskoloristerna
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Konstnärer från Göteborg
Svenskar i Frankrike
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1900
Avlidna 1939
Män
Johan Erickzon

Johan Erickzon (i riksdagen först kallad Erickzon i Skälsnäs, senare Erickzon i Bjärsby), född 30 juni 1816 i Östra Eneby församling, Östergötlands län, död 9 mars 1899 i Hults församling, Jönköpings län, var en svensk lantbrukare och politiker. Han var far till riksdagspolitikern Oskar Erickson.

Han företrädde bondeståndet i Södra Vedbo härad vid ståndsriksdagen 1862–1863 samt i Norra och Södra Vedbo härader vid ståndsriksdagen 1865–1866. Erickzon var senare ledamot av riksdagens andra kammare 1867–1869 samt 1873–1878, invald i Norra och Södra Vedbo domsagas valkrets i Jönköpings län. Han tillhörde Lantmannapartiet. I riksdagen skrev han tolv egna motioner bland annat om anslag till Östra stambanan och om ändrade grunder för vägbyggnadsskyldighet.

Källor

Noter

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Födda 1816
Avlidna 1899
Män
Personer från Östra Eneby socken
Johan Ericsson (1834–1894)

Johan Apollonius Ericsson, född 10 mars 1834 i Lommaryds församling, Jönköpings län, död 27 december 1894 i Linderås församling, Jönköpings län, var en svensk hemmansägare och riksdagsman.

Ericsson var ledamot av riksdagens andra kammare.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1834
Avlidna 1894
Män
Personer från Lommaryds socken
Harald Ericsson

Harald Mauritz Ericsson, född 30 augusti 1826 i Ramsbergs bruk i Ramsbergs socken, Örebro län, död 5 februari 1894 i Stockholm, var en svensk bruksägare och riksdagsman.

Harald Ericsson var son till brukspatron Carl Ericsson. Han fick sin utbildning genom privatundervisning och som elev vid Hillska skolan på Barnängen 1838–1844 innan han året därpå blev student vid Uppsala universitet, där han 1847 avlade kameralexamen. 1849–1850 studerade han vid Bergsskolan i Falun innan han anställdes av fadern vid Ramsbergs bruk. Från 1858 var han arrendator av bruket.

Ericsson var ledamot av riksdagens första kammare 1884–1894 samt av andra kammaren 1867—69 och 1879—81.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens protektionistiska parti
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Ramsbergs socken
Födda 1826
Avlidna 1894
Män
Johan Ericsson i Norrby

Johan Ericsson (i riksdagen kallad Ericsson i Norrby), född 12 november 1827 i Högby församling, Östergötlands län, död där 15 augusti 1915, var en svensk lantbrukare och riksdagspolitiker.

Ericsson var lantbrukare i Norrby i Östergötland. Som riksdagsman var han ledamot av andra kammaren 1885–1896, invald i Lysings och Göstrings domsagas valkrets.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1827
Avlidna 1915
Män
Personer från Högby socken, Östergötland