kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Magdalena Konefal

Magdalena Joanna Konefal, född 20 maj 1978 i Wrocław i Polen, är en svensk kompositör, sångerska och pianist.

Biografi
Konefal är uppvuxen i en musikalisk familj i Mora och gick estetiskt program på Haraldsbogymnasiet i Falun. Redan vid denna tid uppmärksammades hon som jazzsångerska. Senare har hon under vistelser och resor i och till Italien och Sydafrika arbetat med såväl lokala musiker och kompositörer som med företrädare för slampoesi. Under tiden i Italien medverkade hon på soundtracket till filmen La Quindicesima Epistola skriven av kompositören Maurizio Abeni. Hon har även studerat afroamerikansk musik i två år på Fridhems folkhögskola i Svalöv.

Den 28 januari 2009 skivdebuterade hon med EP:n "Mixtape of a lifesound vol.0,5". Första singeln "Thinking About You" blev samma vecka P3:s högsta addering. Hon har framträtt på bland annat Stockholm Jazz Festival (2009), Storsjöyran och Fasching. Följande år skrev hon kontrakt med musikbolaget Air Chrysalis Scandinavia. Konefal har, i samarbete med Povel Ohlsson under namnet The Rebirth Station, spelat in en platta.

Konefals musik har i Dagens Nyheter beskrivits som "drömsk soul med stänk av Curtis Mayfield-harpor och Princesyntar – någonstans mellan Little Dragon, Robyn och Salem al Fakir"; själv har hon som musikaliska förebilder angivit Chaka Khan, John Legend och Iain Robinson men även äldre jazzsångerskor som Ella Fitzgerald, Billie Holiday och Aretha Franklin. 

Konefal är bland annat utbildad på Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och har arbetat flera år som sånglärare,.

Diskografi 
 (soundtrack; medverkar som sångerska)

 (singel; med Povel Ohlsson under namnet The Rebirth Station)
 (singel)

Källor
 "Magdalena Konefal: Drömsk soul på Stockholm Jazz Festival" i Dagens Nyheter 2009-07-14
 "Magdalena Konefal (Rebirth Station) levererar fräsch soul", intervju i Demolåtar.se våren 2009

Noter

Externa länkar 
 Officiell myspace

Svenska sångare
Svenska musiker under 2000-talet
Svenska pianister under 2000-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Personer från Wrocław
Födda 1978
Kvinnor
Levande personer
Yakir Aharonov

Yakir Aharonov (hebreiska יקיר אהרונוב), född 1932 i Haifa,  Palestinamandatet, är en israelisk fysiker med kvantfysik som specialitet.

Aharonov studerade vid Technion i Haifa och tog kandidatexamen 1956. Han fortsatte med forskarutbildning vid Bristol University, där han studerade under David Bohm, och tog en Ph.D.-examen 1960. Aharonov innehade 1973-2006 en kombinerad professur vid Tel Avivs universitet och University of South Carolina i USA. 2006-2008 var han verksam vid Center for Quantum Studies vid George Mason University i Fairfax, Virginia och från 2008 vid Chapman University.

1959 föreslog han och David Bohm existensen av Aharonov-Bohm-effekten. För sin insats i detta delade Aharonov 1998 års Wolfpris i fysik med Michael V. Berry.

Han är ledamot av National Academy of Sciences i USA sedan 1993.

Källor 

Israeliska fysiker
Wolfpristagare i fysik
Födda 1932
Män
Levande personer
Eponymer
Personer från Haifa
Alumner från universitetet i Bristol
Svenolof Karlsson

Svenolof Karlsson, född 28 december 1953 i Larsmo, är en författare och kommunikationskonsult, verksam i framför allt Finland och Sverige.

Biografi 
Karlsson har skrivit eller redigerat omkring 50 böcker inom huvudsakligen områdena näringslivshistoria, ledarskap, teknologiutveckling och äventyr till bergs och sjöss.

Karlsson har en bakgrund som journalist och var 1990–1996 publikationschef och redaktör för parlamentstrycket vid Nordiska rådets presidiesekretariat. 
 
Karlsson satt i styrelsen för Sveriges Författarförbund 2002–2009, var ordförande för Finska Akademien 2002–2010 och satt i styrelsen för Samfundet Sverige-Finland 2013–2019. Han  ingick i Kulturbryggans bedömargrupp åren 2011–2014.
 
År 2009 utkom boken Att förändra världen (Changing the world), som beskrev Ericssons roll i telekomutvecklingen. Boken skrevs i samarbete med Anders Lugn. Våren 2011 publicerades The Pioneers om Telias och Soneras pionjärskap inom telekom.

Den finländska politikern och näringslivsprofilen Christoffer Taxell porträtteras i två av Karlssons böcker.

Han arbetade 2013–2015 som energijournalist på Dagens industri.

Bibliografi (urval)
Hundra år i ledningen 1987 
En okänd själ (red.) 1991 
Nordiska råd i 40 år 1991 
Frihetens källa (red.) 1992 
 Nordisk kust 1998 
 Lämlar (red.) 1998 
 Mötet. Svenskt och finskt 1999 
 Det gömda berget 2000 
 En lysande historia 2001 
 Istid. Hotellet vid världens ände 2002 
 Långtidsfrisk (red.) 2003 
 Aderton kommentarer om ledarskap (red.) 2003 
 Att välja ledare 2005 
 Planera dig fri (red.) 2005 
 Kampen om kraften 2005 
 Leva, leda (red.) 2006 
 Med mänskliga mått 2006 
 Toffe och hans vänner 2008 
 Den lyckliga nationen (red.) 2008 
 Att förändra världen 2009
 Det goda mötet 2010 
 Kommunikation. Tjugofyra kommentarer av Finska Akademien (red.) 2010
 The Pioneers 2011
 Pionjärerna i Videdal 2012
 Framtiden är nu 2012
 Domedagsklockan 2013
 Nördar 2013
 Ett hållbart brobygge (red.) 2015
 Heimkär och vidfälo 2016
 Vidfälo och heimkär 2017
Toffe och hans tal 2018

Priser och utmärkelser
 Personal & Ledarskaps inspirationspris 2003 (för ”Långtidsfrisk”) 
 Årets Bokstöd  2005 (för ”Att välja ledare”) 
 Tilldelades 2017 Riddartecknet av Finlands Lejons orden ”för sitt arbete för att främja kultursamarbetet mellan Finland och Sverige”
 Finlands facklitterära författares (fi. Suomen tietokirjailijat) fackbokspris 2019

Referenser

Externa länkar
Förlagspresentation av Svenolof Karlsson

Män
Födda 1953
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Populärvetenskapliga författare
Levande personer
Personer från Larsmo
Rollin S. Woodruff

Rollin S. Woodruff, född 14 juli 1854, död 30 juni 1925, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Woodruff föddes i Rochester, New York, 1854. Han fick inte mer än grundläggande utbildning från Rochesters offentliga skolor. Han lyckads trots detta skapa sig en framgångsrik karriär inom affärsvärlden. Han blev direktör i många bolag och var direktör för New Havens handelskammare från 1905 till 1907.

Politisk karriär
Woodruff var medlem i Republikanerna. Han blev ledamot och talman av Connecticuts senat 1903 och hade kvar den posten till 1905. Han blev viceguvernör i Connecticut 1905 under guvernören Henry Roberts, även han republikan. Den posten satt Woorduff kvar på i en mandatperiod, till 1907.

Guvernör
Efter sin period som viceguvernör blev Woodruff guvernör i Connecticut, en post som han tillträdde den 9 januari 1907. Under sin mandatperiod lade han in sitt veto mot flera lagförslag, när han ansåg att delstatens finansiella system eller budget behövde det. Han slutade som guvernör den 6 januari 1909 och efterträddes av partikamraten George L. Lilley.

Senare år
Sedan han hade lämnat uppdraget som guvernör, fortsatte Woodruff att vara aktiv affärsman. Han blev medlem av Union League Club. Han var också medlem av New Haven Young Men's Republican Club.

Han avled den 30 juni 1925, vid en ålder av 70 år.

Referenser
 Sobel, Robert and John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. 

Födda 1854
Avlidna 1925
Guvernörer i Connecticut
Viceguvernörer i Connecticut
Män
Personer från Rochester, New York
George Mason University

George Mason University (GMU) är ett statligt universitet med säte i Fairfax County strax söder om Fairfax, Virginia, USA.

Universitetet har fått sitt namn efter George Mason, grundades 1957 som en del av University of Virginia under namnet George Mason College. GMU blev självständigt 1972 och tog då sitt nuvarande namn.

Förutom huvudcampuset i Fairfax har GMU tre övriga campus:
 Arlington, där den juridiska fakulteten har funnits sedan 1979.
 Prince William i Manassas, Prince William County, sedan 1997.
 Loudoun i Loudoun County, sedan 2005.

Kända forskare 
 James M. Buchanan, nationalekonom, tilldelades Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne 1986.
 Vernon L. Smith, nationalekonom, tilldelades Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne 2002.
 Gordon Tullock, nationalekonom, ledande forskare inom public choice.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Virginia
Utbildningsinstitutioner bildade 1957
Fairfax County
George L. Lilley

George Leavens Lilley, född 3 augusti 1859, död 21 april 1909, var en amerikansk politiker, ledamot av USA:s representanthus och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Lilley föddes i Oxford, Massachusetts. Han gick i offentliga skolor i Oxford, Worcester High School, och Worcester Technical Institute. Han flyttade till Waterbury, Connecticut, 1881 och ägnade sig åt handel och fastigheter.

Politisk karriär
Lilley var ledamot av Connecticuts representanthus från 1901 till 1903. Han valdes 1902 för Republikanerna till USA:s representanthus i tre mandatperioder och tjänstgjorde där från den 4 mars 1903 till den 5 januari 1909. Han kandiderade inte till omval i valet 1908, eftersom han hade utnämnts till kandidat för att bli guvernör i Connecticut. Han vann valet och efterträdde sin partikamrat Rollin S. Woodruff som guvernör den 5 januari 1909.

Enligt beslut av USA:s representanthus den 20 januari 1909, befanns Lilleys mandat i representanthuset vakant från den 6 januari 1909, på den grunden att innehavaren hade tillträtt tjänsten som guvernör i Connecticut dagen dessförinnan.

Lilley var guvernör i Connecticut till dess han avled i Connecticuts huvudstad Hartford den 21 april 1909, vid en ålder av 49 år. Dödsorsaken är okänd. Han begravdes på Riverside Cemetery i Waterbury.

Lilley efterträddes som guvernör av sin viceguvernör Frank B. Weeks, som tjänstgjorde återstoden av den tvååriga mandatperioden.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Guvernörer i Connecticut
Ledamöter av USA:s representanthus från Connecticut
Personer från Oxford, Massachusetts
Födda 1859
Avlidna 1909
Män
20:20 Mobile

20:20 Mobile ett brittiskt telekomföretag som ägs av Doughty Hanson & Co

De köpte 2007 svenska AxCom och norska One2Com. De har även filialer i Portugal, Beneluxländerna och Tyskland. 2011 köpte de Axxit som distribuerar accessoarer i Tyskland, Schweiz och Österrike.

Det svenska huvudkontoret ligger i Kista och har ett lager i Rosersberg utanför Stockholm. De omsätter ca 5 miljarder kronor per år i Norden.

Externa länkar 
Företagets svenska webbplats

Källor

Brittiska telekommunikationsföretag
Sven Alfred Odén

Sven Alfred Odén, född 7 september 1881 i Stockholm, död den 19 oktober 1934, var en svensk statistiker.

Odén blev filosofie kandidat i Uppsala 1906 och förste aktuarie i Statistiska centralbyrån 1914. Han blev 1921 sekreterare och ledare för förbundsbyrån i Svenska landstingsförbundet. Vid organisationen av detta förbund liksom av Svenska landskommunernas förbund deltog han verksamt. Alltsedan tillkomsten (1914) av "Sveriges landstings tidskrift" var han redaktör för denna. Han var för övrigt bland annat sekreterare i hemslöjdskommittén (1912–1917), sekreterare hos (1919–1921) och ledamot (1920–1923) av kommunalförfattningssakkunniga samt sekreterare hos (1919–1921) och ledamot (1921–1922) av kyrkokommunsakkunniga. Han utgav åtskilliga skrifter ibland annat statistiska och landstingskommunala ämnen samt i fråga om hemslöjdens främjande. Odén är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Odén, Sven Alfred på SvenskaGravar.se

Svenska statistiker
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1881
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Hongkongs tunnelbana

Hongkongs tunnelbana  (), eller MTR ('Mass Transit Railway'), invigdes den 1 oktober 1979 i dåvarande Brittiska Hongkong och drivs av MTR Corporation. Tunnelbanan har ett nät på 193,4 kilometer spår fördelat på 11 linjer och 93 stationer.  

Av Hongkongs tunnelbanas linjer är tre före detta KCR-linjer och sju är före detta MTR-linjer, fyra av vilka kallas "urbana linjer" och trafikerar Norra Hongkongön och Kowloon (Kwun Tong Line, Tsuen Wan Line, Island Line och Tsueng Kwan O Line). Linjerna Tung Chung Line, East Rail Line, West Rail Line och Ma On Shan Line är "pendeltågslinjer" på grund av sina rutter, men de är en del av tunnelbanesystemet eftersom de använder samma eller liknande typ av tåg som de urbana linjerna.

Historik 
Nuvarande tunnelbanesystemet kontrollerades av två separata företag, KCR (Kowloon-Canton Railway) och MTR (Mass Transit Railway) före 2007.

Östra järnvägarna hette Kowloon-Kantons järnvägar (Brittiska sektionen) fram till 1996 och anslöts direkt till nuvarande Guangshen-järnvägarna i Kina före 1949.

År 1967 presenterades "Hongkongs lokaltrafiksstudie" som innehöll en tunnelbaneplan.

Första MTR-linjen Modifierade Initiala Systemet (Modified Initial System, MIS) lanserades 1979. År 1980 förlängdes den till Centralen.

År 1982 blev MIS två separata linjer, Kwun Tong-linjen och Tsuen Wan-linjen, och tunnelbanan förlängdes till Tsuen Wan som löper genom Sham Shui Po-distrikten.

Tunnelbanan mellan Tsim Sha Tsui Station och Admiralty Station är det enda spår som går genom Viktoriahamnen. År 1989 presenterades nya Östra hamnövergångsstället och Kwun Tong-linjen förlängdes till Quarry Bay Station.

Linjeöversikt

Stationer

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar
 MTR:s linjekarta (pdf)

Se även
 Hongkongs spårväg
 Lista över tunnelbanesystem efter antal passagerare

Transport i Hongkong
Tunnelbanesystem i Kina
WP:Projekt Kina
Byggnader och anläggningar i Hongkong
Tibor Serly

Tibor Serly, född 25 november 1901 i Losonc, död 8 oktober 1978 i London, var en ungersk violast, violinist och tonsättare.

Serly var en av Zoltán Kodálys elever. Han var också en stor beundrare av Béla Bartók och blev även dennes elev. Hans kontakter med Bartók blev både en välsignelse och en börda. Han gjorde stora ansträngningar att göra Bartóks musik mer tillgänglig genom att arrangera utvalda stycken för olika instrumentkombinationer, men detta gav honom större uppmärksamhet än hans egna kompositioner.

Han fickmycket beröm för sitt arbete, både av Bartók och av andra kolleger. Bartóks violakonsert tog det honom tre år att sammanställa från skisser till ett användbart verk. Det är nu ett av de mest framförda styckena för viola.

Ett av Serlys mest kända egna verk är Rapsodi för viola och orkester. Hans arbete med att förverkliga Bartóks verk har betalt sig i den bemärkelsen att de ofta paras ihop med hans egna vid inspelningar – lärarens och elevens verk på samma skiva eller konsert.

Serly undervisade i komposition vid Manhattan School of Music i New York och var också en ofta framförd tonsättare och dirigent hos Danmarks Radio. Många av hans elever hade framgång, som till exempel Manny Albam, Jerry Bilik, och Mark Bucci.

Som violinist var Serly medlem av NBC Symphony Orchestra vid dess debutsäsong 1937-1938, men ha slutade snart för att helt ägna sig åt komponerande.

Verk
Symfoni nr. 2 in två satser för träblås, brass, och slagverk
Rhapsody över folksånger harmoniserade av Béla Bartók för viola och orkester (1946–48)
Concerto för viola och orkester (1929)
Concerto för violin och symfonisk blåsorkester (1955-58)
Concerto för två pianon och orkester (1958)
Concerto för trombon och orkester (1951)
Piano Sonata No. 1 in "Modus Lascivus" (1946)

Externa länkar
 Finding aid for the Tibor Serly papers in the Music Division of The New York Public Library for the Performing Arts.

Födda 1901
Avlidna 1978
Ungerska violinister
Ungerska kompositörer
Män
Personer från Lučenec
Slaget vid San Juan och Chorrillos

Slaget vid San Juan och Chorrillos ägde rum den 13 januari 1881 i Peru under Stillahavskrigen. I slaget möttes den chilenska armén och den peruanska armén.

De nämnda slagen ägde rum efter varandra i Villa, slätterna vid San Juan och Santa Teresa, bergskullen Marcavilca, Morro Solar och Chorrillos. Efter åtta timmars strider på flera fronter stod den chilenska armén som segrare. Efter slaget brändes och plundrades Chorrillos och Barranco, och dagen efter kom man överens om vapenvila och förhandlingar ägde rum, under vilka båda arméerna förberedde sig för en möjlig konfrontation, som ägde rum i slaget vid Miraflores, varefter de chilenska trupperna gick in i Lima.

Referenser

1881 i Peru
Chile under 1800-talet
Krigsåret 1881
San Juan och Chorrillos
Peter Tsimikalis

Peter Tsimikalis, född den 10 januari 1986 i Toronto, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare.

Han började sin karriär i OHL, där han gjorde tre bra säsonger mellan 2002 och 2005 i Ottawa 67s. Efter detta skrev han på ett kontrakt för Oshawa Generals, där han spelade tillsammans och delade rum med stjärnskottet John Tavares. Under 107 matcher med Oshawa Generals producerade Tsimikalis 130 poäng.

Han spelade också en säsong i OHL-laget Kitchener Rangers. Tsimikalis har spelat i tre farmarlag i AHL. Dessa tre är Bridgeport Sound Tigers, Albany River Rats samt Toronto Marlies. Säsongen 2007/2008 och 2008/2009 spelade han i ECHL. Den första säsongen gällde det Columbia Inferno och den andra var det Charlotte Checkers. 

Tsimikalis skrev på ett ettårskontrakt med Växjö Lakers i Hockeyallsvenskan, som gällde för säsongen 2009/2010. För att det skulle möjliggöras var Tsimikalis tvungen att få ett grekiskt medborgarskap (Växjö Lakers hade redan fyllt kvoten för icke EU-medborgare och Tsimikalis är av grekiskt ursprung). Det tog ett antal veckor innan pappren var klara men till slut godkände grekiska myndigheter hans ansökan.

I slutet på 2010 meddelades det att Tsimikalis skrivit på ett ettårskontrakt med IF Björklöven. Tsimikalis fick en spelare över huvudet och fick sy 18 stygn i ansiktet och ådrog sig även en kraftig hjärnskakning under säsongen 2009/2010 när han spelade för Växjö Lakers. Han led fortfarande av symtom av hjärnskakningen, så kallat "post-concussion syndrome" och efter samråd med Björklöven meddelade Tsimikalis i mars 2011 att han reser tillbaka till Kanada och att hans karriär är över.

Referenser

Externa länkar 

Kanadensiska ishockeyspelare
Födda 1986
Män
Levande personer
Ishockeyspelare i IF Björklöven
Spelare i Bridgeport Sound Tigers
Spelare i Albany River Rats
Spelare i Toronto Marlies
Spelare i Växjö Lakers
Idrottare från Toronto
Spelare i Kitchener Rangers
Spelare i Oshawa Generals
Spelare i Ottawa 67's
Spelare i Charlotte Checkers (1993–2010)
Slaget vid Miraflores

Slaget vid Miraflores var en sammandrabbning den 15 januari 1881, mellan styrkor i den chilenska armén och den peruanska armén under slutskedet av Stillahavskrigen, vilket inträffade i Miraflores, Lima, Peru.

Den chilenska armén leddes av general Manuel Baquedano, som med stöd från tre skepp ur den chilenska flottan och efter mer än fyra timmars strider besegrade den befästa andra försvarslinjen i Miraflores, som leddes av Nicolas de Piérola. Reservstyrkorna vid Surco och Ate deltog inte i striderna. Två dagar efter detta slag gick den chilenska armén in och ockuperade staden Lima,  huvudstad i Peru, den 17 januari 1881.

Slaget vid Miraflores följde efter slaget vid San Juan och Chorrillos.

Referenser

1881 i Peru
Chile under 1800-talet
Krigsåret 1881
Nils Gripenhielm

Nils Gripenhielm, född 1653, död 1706, var en svensk politiker och ämbetsman, landshövding, talman för adeln i Sveriges riksdag med mera.

Biografi
Gripenhielm var son till riksrådet Emund Gripenhielm och Barbro Lenaea Clo, dotter till ärkebiskop Johannes Canuti Lenaeus. Under faderns tid som lärare till kronprins Karl, upptogs några jämnåriga gossar som studiekamrater. Dessa kallades studerpager och till dem hörde Gripenhielm. Han fullföljde senare sina studier i Uppsala och genom utrikes resor och utnämndes 1674 till hovråd. 1676 blev han som direktör för Kungliga biblioteket. Därefter blev han lagman över Öland, Östergötland och Uppland. 1692 utnämndes han till landshövding i Kopparbergs län. 1697 var Gripenhielm lantmarskalk vid riksdagen, då Karl XII med upphävande av sin faders testamente uppmanades att själv åta sig rikets styre. Gripenhielm utnämndes 1706 till kungligt råd och president över Bergskollegium, men avled innan han hann tillträda posten.

Gripenhielm var sedan 1680 gift med Maria Elisabeth Bonde, dotter till riksrådet Gustaf Bonde. Han var bror till kartografen Carl Gripenhielm och far till landshövdingen Axel Johan Gripenhielm.

Bibliografi

Källor

Noter

Lantmarskalkar
Landshövdingar i Kopparbergs län
Bureätten
Personer under stormaktstiden
Födda 1653
Avlidna 1706
Män
SBH
Lagmän i Uppland
Lagmän i Östergötland
Lagmän i Ölands lagsaga
Plunge Protection Team

Plunge Protection Team (officiellt Working group for Financial Markets, WGFM) skapades av president Ronald Reagans Executive Order 12631 som svar på börskraschen 1987. Plunge Protection Team är en liten grupp av män med stor makt, som kan agera bakom stängda dörrar och inte är ansvariga inför kongressen. Gruppen består bland annat av USA:s president, ordföranden i Federal Reserve, ordföranden i Securities and Exchange Commission samt ordföranden i Commodity Futures Trading Commission.

Källor 

USA:s presidentkansli
Henning Adolf Gyllenborg

Henning Adolf Gyllenborg, född 11 eller 12 juni 1713, död 26 eller 29 november 1775, var en svensk greve i ätten Gyllenborg och statsman.

Biografi
Gyllenborg var född på Lindsta i Uppland som son till majoren Anders Gyllenborg och Virginia Kristina Kruuse af Verchou. Efter studier i Uppsala, där han 1731 var den siste rector illustris, studerade Gyllenborg även i Lund, och företog utrikes studier, varefter han vid hemkomsten 1734 utnämndes till kammarherre. Sporrad av farbröderna (Olof, Carl, Johan och Fredrik) satsade han på en politisk karriär, och fick vid 1738–1739 års riksdag inträde i sekreta utskottet, där han hade säte även vid 1740–1741 års riksdag. Vid riksdagen 1738-39 höll Gyllenborg ett tal om tryckfrihet på Riddarhuset.

För sin talekonst fick han av hattpartiet en "befordran i allmänhet" som gav honom majors traktamente under det åtföljande kriget, utan att ha någon militär befattning. Han sändes 1742 av Charles Emil Lewenhaupt att befordra fredsunderhandlingarna med ryska hovet, men då han av franske ministern, marskalk Jacques-Joachim Trotti de La Chétardie, inte fick det stöd han väntat, reste han i stället till Carl Gustaf Tessin i Paris för att besvära sig.

Gyllenborgs diplomatiska uppträdande vid riksdagen 1742–1743 sägs vara en av orsaken till att efterräkningarna gentemot hattpartiets företrädare inte blev värre än de blev. Han sägs dock inte vågat gå utanför sitt hus på flera veckor, av rädsla att bli mördad den följande tiden. År 1743 sändes han till hertiginnan av Holstein som då bodde i Hamburg att meddela att hennes son valts till svensk tronarvinge, varefter han begav sig till Berlin för att biträda Tessin i avslutandet av giftermålskontraktet mellan Adolf Fredrik och Lovisa Ulrika.

Utnämnd till tjänstgörande kammarherre hos prinsessan Lovisa Ulrika erhöll han vid återkomsten till Sverige titeln överintendent. Vid 1746–1747 års riksdag satt åter Gyllenborg på sin position i sekreta utskottet. Vid 1751–1752 års riksdag i striderna mellan kung och råd satt Gyllenborg som lantmarskalk, och utövade sitt inflytande till rådets stöd, men måste på grund av sjukdom ofta lämna klubban till Erik Brahe. Åren 1755–1756 insattes han åter i sekreta utskottet och arbetade nitiskt att stoppa hovets planer på ökad kungamakt, och lade sin hand vid den riksakt som 1756 skrevs efter kungaparets misslyckade revolution. Han upphöjdes samma år till riksråd och röstade 1757 för krigsförklaringen mot Preussen. År 1759 utnämndes han till riddare av Serafimerorden. År 1761 begärde Gyllenborg avsked och försvann därmed från den politiska scenen. Han var sedan 1752 ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor

Referenser

Lantmarskalkar
Rectores illustres vid Uppsala universitet
Svenska riksråd under 1700-talet
Svenska kammarherrar
Svenska grevar
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Kommendörer av Nordstjärneorden
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Bureätten
Födda 1713
Avlidna 1775
Män
SBH
Mottagare av Serafimerorden