kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kastanjebröstad tangara

Kastanjebröstad tangara (Castanozoster thoracicus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i sydöstra Brasilien. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Kastanjebröstad tangara är en liten finkliknande fågel med tydligt kastanjebrunt på bröst och flanker. Ovansidan är grå, medan strupen och buken vit. Den är även vit i en halvmåne under ögat. Sången är ett lugnt "tsip-cheep".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i karga marker i sydöstra Brasilien (Minas Gerais till norra Rio Grande do Sul). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Poospiza. DNA-studier visar dock att det släktet är kraftigt parafyletiskt, bland annat genom att kastanjebröstad tangara utgör en egen utvecklingslinje. Därför placerades den allt oftare i ett eget släkte, Castanozoster.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Kastanjebröstad tangara hittas i kanter av bergsskog, i öppna skogsmarker och i gläntor. Den slår gärna följe med kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Svartbröstad tangara

Svartbröstad tangara (Poospiza torquata) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svartbröstad tangara delas in i två underarter:
 Microspingus torquatus torquatus – förekommer i ofruktbara dalgångar i nordvästra Bolivia
 Microspingus torquatus pectoralis – förekommer i lågland från sydöstra Bolivia till västra Paraguay och centrala Argentina

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International pectoralis som den egna arten Microspingus pectoralis.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Poospiza, men genetiska studier visar att den liksom några andra Poospiza-arter samt Hemispingus trifasciatus bildar en grupp som står närmare exempelvis Cypsnagra, Donacospiza och Urothraupis. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, Microspingus.

Status 
IUCN hotkategoriserar underarterna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gulgrön snårsparv

Gulgrön snårsparv (Atlapetes luteoviridis) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Gulgrön snårsparv är en satt sotfärgad finkaktig fågel med en kroppslängd på 17 cm. Fjäderdräkten är matt olivgrön med svart på hjässa, vingar och stjärt. Sidorna på huvudet och strupen är sotgrå. Undersidan är bjärt olivgul, på flankerna mer färglös. "Låren" och vingknogen är lysande gula. Bland lätena hörs ljusa och gnissligt tjattrande ljud samt toner som i engelsk litteratur återges som "tsweet tsweet".

Utbredning och systematik 
Arten förekommer enbart i regnskog i västra Panama. Den behandlas som monotypisk.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras traditionellt tillsammans med arten gullårad snårsparv i släktet Pselliophorus. DNA-studier visar att de är en del av snårsparvarna i Atlapetes och förs allt oftare dit.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Status och hot 
Gulgrön snårsparv har ett begränsat utbredningsområde och en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6 000–15 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Panama
Gullårad snårsparv

Gullårad snårsparv (Atlapetes tibialis) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsregnskog i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras traditionellt tillsammans med arten gulgrön snårsparv i släktet Pselliophorus. DNA-studier visar att de är en del av snårsparvarna i Atlapetes och förs allt oftare dit.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Flambröstad tangara

Flambröstad tangara (Rhodospingus cruentus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Flambröstad tangara är en liten, finkliknande fågel. Hanen är glansigt svart med eldrött på undersida och hjässa. Honan är mer brunaktig med beigetonat bröst.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra buskmarker i västra Ecuador och nordvästligaste Peru. Den placeras som enda art i släktet Rhodospingus.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Flambröstad tangara hittas i låglänta områden i undervegetation i skog, snåriga buskage och igenväxta gläntor. Den ses vanligen enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Goughtangara

Goughtangara (Rowettia goughensis), även kallad goughfink, är en akut utrotningshotad fågel i familjen tangaror som enbart förekommer på en enda liten ö i Sydatlanten.

Utseende och läten 
Goughtangaran är en stor (18 cm) och bastant finkliknande fågel. Hanen är enhetligt matt olivgrön med gult på panna och ögonbrynsstreck. Undersidan är något ljusare med en tydlig svart haklapp. Den svarta näbben är bred men ändå spetsig. Honan och ungfågeln är beigegrön, kraftigt streckad ovan och mörkbrun under. Sången består av en ljus, sorgsam vissling, medan kontaktlätet beskrivs som ett "keet keet".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Gough Island i södra Atlanten. Den placeras som enda art i släktet Rowettia.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Utbredningsområdet minskar kraftigt till följt av predation från införda möss. Den har tvingats bort från kustområden till mindre optimala höglänta miljöer, vilket fått arten att minska i antal. Världspopulationen uppskattas till 1000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

Tangaror
Gulhuvad tangara

Gulhuvad tangara (Sicalis auriventris) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i norra och mellersta Chile och angränsande Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Citrontangara

Citrontangara (Sicalis citrina) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Citrontangaran är en liten gul finkliknande tangara med knubbig näbb. Arttypiskt är en vit fläck under stjärten, vilket dock kan vara svårt att se. Hanen är mestadels gul med olivgrön anstrykning på huvud och bröst. Ovansidan är mörkstreckat olivbrun. Honan är gulbruna ovan och ljusgula under med kraftig streckning. Sången består av en snabb och nasal serie, återgiven som "twee-chee-chee-chee-chee".

Utbredning och systematik 
Citrontangaran delas in i tre underarter med följande utbredning:
 S. c. browni – höglandet i Colombia till Venezuela, Guyana och nordöstra Brasilien
 S. c. citrina – östra Brasilien (södra Pará till Goiás, Piauí, östra Mato Grosso och Paraná)
 S. c. occidentalis – Anderna i sydligaste Peru (Puno) och norra Argentina (Tucumán)

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Citrontangaran hittas i savann, gräsmarker och andra öppna områden.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Flodtangara

Flodtangara (Sicalis columbiana) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Flodtangaran är en kompakt finkliknande tangara. Hanen är lysande gul med orange i pannan, medan honan är olivbrun ovan och vitaktig under. Liknande saffranstangaran är något större, med gul (ej mörk) tygel och kraftig streckning hos honan.

Utbredning och systematik 
Flodtangaran förekommer i Sydamerika i tre skilda områden, var och en med sin egen underart:
 Sicalis columbiana columbiana - förekommer från ostligaste Colombia till östra Venezuela (Orinoco) samt på Trinidad
 Sicalis columbiana leopoldinae - förekommer i östra Brasilien (Piauí till västra Bahia och Goiás)
 Sicalis columbiana goeldii - förekommer i Amazonområdet i Brasilien (till västra Pará)

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Flodtangaran hittas i gräsmarker, ofta nära vatten. Den kan till och med ses i urbana områden, intill stora floder. Fågeln födosöker på marken i par eller smågrupper, utanför häckningstid i större flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Saffranstangara

Saffranstangara (Sicalis flaveola) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer från Colombia till Argentina i Sydamerika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Saffranstangaran är en liten finkliknande fågel med kort och knubbig näbb. Hanen är lysande gul med orangerött på pannan. Jämfört med andra arter i släktet ’’Sicalis’’ har den mindre olivbrun på rygg och vingar, men sydliga populationer är generellt mattare och brunare ovan. Honan är mer dämpad i färgerna, i söder ännu brunare och mer streckad. Arten kan förväxlas med gultangaran, men denna är vanligen mer färglös och kraftigare streckad ovan. Liknande flodtangaran är mindre.

Utbredning och systematik 
Saffranstangara förekommer i Sydamerika från Colombia till norra Argentina. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 flaveola-gruppen
 Sicalis flaveola flaveola – tropiska områden från östra Colombia till Venezuela, Guyana och Trinidad
 Sicalis flaveola valida – Stillahavslåglandet från Ecuador till nordvästra Peru (Ancash)
 Sicalis flaveola brasiliensis – tropiska nordöstra Brasilien (Maranhão, Minas Gerais och São Paulo)
 Sicalis flaveola pelzelni – östra Bolivia till Paraguay, sydöstra Brasilien, Uruguay och norra Argentina

Ofta urskiljs även underarten koenigi med utbredning i nordvästra Argentina.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Saffranstangaran hittas i torra öppna miljöer, inklusive jordbruksmarker och samhällen. Den ses ofta i flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Patagonientangara

Patagonientangara (Sicalis lebruni) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer på öppna slätter i södra Chile och södra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Édouard A. Lebrun (1852-1904), fransk taxidermist och samlare av specimen i Argentina 1882.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Punatangara

Punagulfink (Sicalis lutea) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer högt uppe i Anderna från Peru till Argentina. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Punatangaran är en liten finkliknande gulaktig fågel. Båda könen är enfärgat gröngula, honan med mattare färger, med relativt kraftig, gråaktig näbb. Grönaktig tangara är blekare i färgerna, med mindre och mer spetsig näbb. Altiplanotangaran är gråaktig på kinder, rygg och flanker.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från södra Peru (Cusco) till västra Bolivia och nordvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Punatangaran är en lokalt men ibland talrik art i höga bergstrakter. Den föredrar puna, steniga slätter med spridda buskar, myrar och små samhällen. Den ses ofta i flock, ibland tillsammans med andra arter. Fågeln födosöker huvudsakligen på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Puna är en naturtyp med bergsslätter och ödemarker i de centrala delarna av Anderna i Sydamerika.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Grånackad tangara

Grånackad tangara (Sicalis luteocephala) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Grånackad tangara är en vacker finkliknande tangara. Den har gult på huvudet och ner till mitten av bröstet, starkt kontrasterande mot i övrigt mestadels grå fjäderdräkt. Arten liknar altiplanotangaran, men skiljer sig genom mestadels grå undersida.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden i västra Bolivia och nordvästra Argentina (Jujuy). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Grånackad tangara hittas i öppna miljöer som öknar, grusslätter och vägkanter. Den formar gärna flockar, ofta med andra Sicalis-arter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gultangara

Gultangara (Sicalis luteola) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Gultangaran är en liten finkliknande fågel med gult på ansikte och undersida. Den rätt knubbiga näbben är grå och ryggen är streckad.

Utbredning och systematik 
Gultangaran har en mycket vid utbredning från södra Mexiko till södra Sydamerika. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 chrysops-gruppen:
 Sicalis luteola chrysops: södra Mexiko (Veracruz och Chiapas) till Guatemala och nordöstra Honduras
 Sicalis luteola mexicana: Stillahavssluttningarna i södra Mexiko (sydvästra Puebla och Morelos)
 Sicalis luteola eisenmanni: Stillahavssluttningarna i nordvästra Costa Rica (Guanacaste) och Panama (Coclé)
 Sicalis luteola bogotensis: östra Anderna från Colombia till Venezuela, Ecuador och södra Peru
 luteola-gruppen:
 Sicalis luteola luteola: västra Anderna i Colombia, Venezuela, Guyana och norra Brasilien
 Sicalis luteola flavissima: öar vid mynningen av Amazonfloden och angränsande Pará
 Sicalis luteola luteiventris: låglandet i södra Sydamerika

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Gultangaran hittas i tropisk savann och öppna gräsmarker med spridda buskar och palmettopalmer. Den ses vanligen i grupper, ibland i rätt stora flockar. Fågeln födosöker i gräs på jakt efter gräsfrön. Den ses ofta dricka vatten vid små vattensamlingar eller sitta på staket och stängsel.

Status och hot 
Arten har ett mycket stort utbredningsområde och tros dessutom öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Grönaktig tangara

Grönaktig tangara (Sicalis olivascens) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Grönaktig tangara förekommer i Anderna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 salvini – norra Peru (La Libertad till Huánuco, Junín och Ayacucho)
 chloris – Andernas västsluttning från Peru (Ancash) till norra Chile (Coquimbo)
 olivascens – sydöstra Peru (Cusco) till västra Bolivia och nordvästra Argentina

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Lomastangara

Lomastangara (Sicalis raimondii) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i Peru (Cajamarca till Arequipa och Moquegua). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Lomas är gröna ökenoaser i Peru och Chile som får sitt vatten från kustnära dimma. Artens vetenskapliga artnamn raimondii hedrar Antonio Raimondi (1825–1890), italiensk naturforskare och upptäcktsresande boende i Peru 1850–1890.

Noter

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Svavelstrupig tangara

Svavelstrupig tangara (Sicalis taczanowskii) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra marker i Ecuador och nordvästra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn
Fågelns vetenskapliga namn hedrar den polska zoologen och samlaren Władysław Taczanowski (1819-1890).

Noter

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Altiplanotangara

Altiplanotangara (Sicalis uropigyalis) är en fågel i familjen fältsparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Altiplanotangaran förekommer i Anderna från norra Peru till norra Chile och nordvästra Argentina. Det råder oenighet både om antalet underarter och korrekta stavningen på det vetenskapliga artnamnet. International Ornithological Congress (IOC) anser att det bör stavas uropigyalis och anger två underarter med följande utbredning:
 sharpei - nordvästra till centrala Peru
 uropigyalis — södra Peru, norra Chile, västra Bolivia och nordvästra Argentina

Clements et al erkänner istället tre underarter och stavar artnamnet uropygialis:
 sharpei – norra Peru (Cajamarca till Junín)
 connectens – södra Peru (ovanför Urubambadalen i Cusco)
 uropygialis – södra Peru (Puno) till Bolivia, norra Chile och nordvästra Argentina

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Chaparralsparv

Chaparralsparv (Spizella atrogularis) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar. Den förekommer i sydvästra USA och Mexiko.

Kännetecken

Utseende 
Chaparralsparven är en förhållandevis liten (14–15 cm) och slank amerikansk sparv med lång stjärt och liten näbb. Den är enhetligt grå på huvud och undersida, ryggen är streckat brun och näbben är rosafärgad. Arten är den enda i släktet som har tydliga skillnader mellan könenl, där hane i häckningsdräkt har svart ansikte, vilket honan saknar.

Läten 
Sången består av en serie höga och vassa toner som accelererar till en drill. Lätet är ett ljust och svagt "stip".

Utbredning och systematik 
Chaparralsparv delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Spizella atrogularis evura – förekommer i sydöstra Kalifornien till norra Nevada, sydvästra Utah, Arizona, västra Texas och norra Sonora
 Spizella atrogularis caurina – förekommer i kustnära centrala Kalifornien (Contra Costa till San Benito län)
 Spizella atrogularis cana – förekommer i inre kustnära bergen i Kalifornien (Monterey County) till norra Baja
 Spizella atrogularis atrogularis – förekommer på centralplatån i Mexiko (Durango till västra Nuevo Leon och södra Oaxaca)

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Chaparralsparv hittas i just chaparral och liknande torra sluttningar med buskig vegetation. Födan är dåligt känd. Vintertid tros den bestå av frön, sommartid insektslarver. Fågeln häckar från mitten av april till början av juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, mellan 1970 och 2014 med 62%. Den anses dock inte minska tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 1,1 miljoner häckande individer.

Namn 
Chaparral är en sorts buskväxtlighet, framför allt på halvön Baja California och i Kalifornien.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen