kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
To Venus and Back

To Venus and Back är det femte studioalbumet av Tori Amos, utgivet i september 1999 på Atlantic Records.

Det är ett dubbelalbum där första skivan, kallad Venus: Orbiting, innehåller nyproducerat material, medan den andra skivan, kallad Venus Live: Still Orbiting, består av låtar som spelades live under Amos turné 1998. De nyinspelade låtarna är glesare i produktion än de hos det tidigare albumet, From the Choirgirl Hotel, men en likhet mellan de båda är dess electronica-influerade stil. Singlarna från albumet var "Bliss", "1000 Oceans", "Glory of the 80s" och "Concertina".

Bakgrund 
Ursprungligen hade Amos tänkt sammanställa ett album bestående av b-sidor men idén utvecklades snart till ett dubbelalbum med nytt studiomaterial såväl som liveinspelade låtar. I jämförelse med From the Choirgirl Hotel är To Venus and Back glesare både i produktion och arrangemang men har ändå den electronica-influerade stilen och det dämpade piano-soundet gemensamt. Albumet visar omstört upp Amos sång och piano i en musiklabyrint av elektroniska vågor och effekter. Låtar som "Juárez" och den episka "Dātura" är till stor del uppbyggda kring dessa effekter. Albumet tar upp ämnen som olösta mördade kvinnliga maquiladora-arbetare i Ciudad Juárez på den USA-mexikanska gränsen, hallucinogena växter och Napoleon Bonaparte.

Turné 
Albumet marknadsfördes av en kort turné under 1999, "Five and a Half Weeks Tour", som Amos var huvudattraktion på tillsammans med Alanis Morissette och som påbörjades en månad innan utgivningen av albumet. Många såg Amos som uppvärmningsakt för Morissette eftersom hon alltid spelade först; detta var dock på grund av logistiken att sätta upp en flygel på scenen. En annan turné med bara Amos, "To Dallas and Back", ägde också rum men planerna att marknadsföra det drogs tillbaka när Amos genomgick sitt tredje missfall i november 1999.

Låtlista

Listplaceringar

Medverkande 
 Tori Amos - sång, piano, synthesizer, producent
 Jon Astley - mastering
 Richard Bates - illustrationer
 Steve Caton - gitarr
 Matt Chamberlain - trummor, slagverk
 Jon Evans - bas
 Andy Gray - trumprogrammering
 Mark Hawley - mixning, inspelning
 Loren Haynes - fotografi
 Marcel van Limbeek - mixning, inspelning
 Brenda Rotheiser - illustrationer
 Rob van Tuin - illustrationer (Venus), assisterande mixning och inspelning

Referenser

Externa länkar 
 To Venus and Back på Discogs (lista över utgåvor)

Musikalbum 1999
Album utgivna på Atlantic Records
Album av Tori Amos
Dubbelalbum
Walborg Thorsell

Walborg Susanna Thorsell, född 12 februari 1919 i Stockholm, död 15 januari 2016, var en svensk forskare och uppfinnare med myggor och myggmedel som specialitet.

Hon disputerade 1967 vid Veterinärhögskolan för veterinärmedicine doktorsgrad, och var docent i experimentell parasitologi.

Walborg Thorsell påbörjade sina myggstudier som anställd vid Försvarets forskningsanstalt (FOA). Vid denna tid förekom påståenden från både USA och Sovjetunionen om att den andra parten bedrev experiment med malariamyggor relaterade till kemiska stridsmedel. Det svenska försvaret ansåg därför att det behövdes tas fram ett motmedel mot malariamyggor att användas av svenska soldater i krigstid. Existerande medel hade dock endera för låg effekt mot myggorna, eller biverkningar för soldaterna, och därför påbörjades studier av Thorsell och hennes grupp vid FOA för att hitta ett bättre myggmedel. Ämnet dietylamid visade sig ha en utmärkt effekt mot både malariamyggor och vanliga svenska skogsmyggor. I omodifierad form är det dock vattenlösligt, och sköljdes därför bort av svett när det applicerades på soldater. Thorsells lösning blev att förse mandelsyra med samma funktionella grupper som dietylamid, och det resulterande myggmedlet kallades DEMIDEX, som tillverkades under en lång följd av år. DEMIDEX hade bättre effekt mot mygg än det amerikansktillverkade DEET, som var och fortfarande är den vanligaste ingrediensen i insektsmedel generellt.

Efter sin pensionering från FOA fortsatte Thorsell att forska kring myggmedel vid zoologiska institutionen vid Stockholms universitet. Den forskningen resulterade i myggmedelssubstansen IXNIX.

Walborg Thorsell har givit namn åt en bakteriefamilj som hittats i malariamyggor, familjen Thorselliaceae med släktet Thorsellia. Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Noter

Svenska zoologer under 1900-talet
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Alumner från Sveriges lantbruksuniversitet
Födda 1919
Avlidna 2016
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Kvinnor
Forskare från Stockholm
Vänermuseet

Vänermuseet  är ett museum i Lidköping som speglar livet i, på och vid Vänern. Museet berättar också om Lidköping, och dess relation till andra städer och vattnet. 

Museet startade som ett hantverksmuseum i början av 1900-talet. Dess dåvarande chef, Benjamin Lidholm, började samla föremål runt sjöfart och fiske från 1930-talet och framåt. 1965 överläts samlingen av Lidköpings Hantverks- och Industriförening till Lidköpings kommun och museet flyttade in i det nybyggda Orionhuset vid Nya stadens torg. Samtidigt fick museet namnet Lidköpings Hantverks- och Sjöfartsmuseum. 1980 flyttade museet in i en egen byggnad, Gamla flickskolan, som byggts om för museets ändamål och då anställdes professionellt utbildad personal för första gången. 
Inriktningen mot vänersjöfart och fiske lades fast av den nya organisationen. 

När museets nuvarande byggnad vid Framnäs projekterades intensifierades arbetet runt Vänern som objekt för museets verksamhet och namnet ändrades till Vänermuseet i samband med invigningen av det nya museet 1996.
 
Vänermuseet drivs till större delen av Lidköpings kommun, men museet har också ett regionalt uppdrag och i det ingår att arbeta med Vänerns natur- och kulturarv och basutställningarna visar på integrationen mellan natur och kultur. Museet har också en rad tillfälliga utställningar med bland annat inriktning på Vänern.  

På Vänermuseet finns akvarier med fiskar från Vänern. I akvarierna visas också ullhandskrabban, en invasiv art som kommit till Vänern från Kina i olika fartygs ballastvatten.

Museet har verksamhet inom biologi, marinarkeologi, kulturhistoria med inriktning mot sjöfart, arkeologi m.m. Dessutom driver museet flera forskningsprojekt och är ett av få museer som arbetar i och med en gymnasieutbildning; Vänerprogrammet på De la Gardiegymnasiet i Lidköping.

Bilder

Externa länkar

museets webbplats
Sök i samlingarna, Vänermuseet

Kulturhistoriska museer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Lidköpings kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Museer i Västra Götalands län
Lidköpings kommun
Basset fauve de bretagne

Basset fauve de bretagne är en hundras från Frankrike. Den är en långsamdrivande hund av basset-typ som i hemlandet används både som ensamdrivande hund och för jakt i koppel (pack). Den har sitt ursprung i regionen Bretagne, fauve står för färgen fawn (hjortröd).

Historia 
Den första rasstandarden skrevs 1926. Rasklubben bildades 1949 men efter andra världskriget var den nära att dö ut och fick återskapas genom inkorsning av strävhårig tax och basset griffon vendéen. Först på 1970-talet blev rasen erkänd av den franska kennelklubben Société Centrale Canine (SCC)

Egenskaper 
Basset fauve de bretagne används vid jakt på kanin, räv, rådjur och vildsvin. Den är även duktig på eftersök. Rasen är liten, energisk och kompakt för att kunna arbeta i svår terräng. För att få högre utmärkelser på hundutställning måste basset fauve de bretagne ha meriter från jaktprov för drivande hund.

Utseende 
Färgen varierar mellan ljust vete och tegelrött.

Se även 
Griffon fauve de bretagne

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Tine Luther: Fransk robusthed, Hunden nr 9 2003, medlemsblad för Dansk Kennel Klub 
Basset fauve de bretagne, Presentation av jakthundsraserna, Svenska Jägareförbundet (läst 2012-07-15)
 Basset fauve de Bretagne, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2012-07-15)

Externa länkar 

Rasspecifik Avelsstrategi, Svenska Basset Fauve Klubben 
Club du Fauve de Bretagne, Frankrike

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Frankrike
Onochie Achike

Onochie Achike, född den 31 januari 1975 i London, är en brittisk friidrottare som tävlar i tresteg.

Achikes genombrott kom när han vann guld vid Samväldesspelen 1998. Han var i final vid VM 1999 där han slutade på elfte plats. 

Vid Olympiska sommarspelen 2000 var han i final och slutade där femma efter ett hopp på 17,29 meter. Han var i final vid VM 2001 där han slutade på sjunde plats efter att ha hoppat 16,79 meter. 

Vid Olympiska sommarspelen 2008 var han i final och slutade där sjua efter att hoppat 17,17 meter.

Personliga rekord 

 Tresteg - 17,30 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1975
Brittiska trestegshoppare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Storbritannien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Viktor Kuznjetsov

Viktor Kuznjetsov, född den 17 juli 1986 i Zaporizjzja, Ukrainska SSR, Sovjetunionen är en ukrainsk friidrottare som tävlar i längdhopp och tresteg.

Kuznjetsovs genombrott kom när han blev trea i tresteg vid VM för juniorer 2004. Vid EM 2006 var han i final i längdhopp och slutade där fyra efter att ha hoppat 7,96 meter. 

Vid olympiska sommarspelen 2008 var han i final i tresteg och slutade åtta efter att hoppat 16,87 meter.

Personliga rekord 

 Längdhopp - 8,09 meter (inomhus 8,22 meter)
 Tresteg - 17,29 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1986
Ukrainska längdhoppare
Ukrainska trestegshoppare
Män
Levande personer
Personer från Zaporizjzja oblast
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Li Yanxi

Li Yanxi, född den 26 juni 1984, är en kinesisk friidrottare som tävlar i tresteg. 

Lis genombrott kom när han blev silvermedaljör vid junior-VM 2002 då han hoppade 16,66 meter. Som senior deltog han vid Olympiska sommarspelen 2004 men tog sig inte vidare till finalen. Däremot var han i final på hemmaplan vid Olympiska sommarspelen 2008 där han slutade tia efter att ha hoppat 16,77 meter.

Personliga rekord 

 Tresteg - 17,30 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1984
Kinesiska trestegshoppare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kina
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Xie Limei

Xie Limei, född 27 juli 1986, är en kinesisk friidrottare som tävlar i tresteg.

Xies genombrott kom när hon blev silvermedaljör vid VM för juniorer 2004 då hon hoppade 13,77 meter. Hon blev asiatisk mästare 2005 efter att ha hoppat 14,38. Hon var i final vid VM 2007 där hon blev åtta efter ett hopp på 14,50 meter. Vid Olympiska sommarspelen 2008 blev hon tolva efter att ha hoppat 14,09 meter.

Personliga rekord 

 Tresteg - 14,90 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1986
Kinesiska trestegshoppare
Kvinnor
Levande personer
Olha Saladucha

Nation:  Ukraina 

Olha Valerijivna Saladucha (ukrainska: Ольга Валеріївна Саладуха), född den 4 juni 1983 i Donetsk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk före detta friidrottare som tävlade i tresteg. Hon valde att avsluta sin idrottskarriär 2021, vid 38 års ålder, efter de olympiska sommarspelen i Tokyo. Saladucha blev 2019 invald i det ukrainska parlamentet för partiet Folkets tjänare.

Saladuchas genombrott kom när hon blev silvermedaljör vid universiaden 2005. Hon var fyra vid EM 2006 i Göteborg där hon hoppade 14,38 meter. Vid VM 2007 blev Saladucha sjua efter att ha hoppat 14,60 meter. Vid olympiska sommarspelen 2008 blev hon nia efter att ha hoppat 14,70 meter. 

Vid friidrotts-EM 2010 i Barcelona vann Saladucha guld i tresteg då hon hoppade 14,81 meter, endast tre centimeter från hennes dåvarande personliga rekord. Hon vann guld i EM även 2012 med 14,99 meter och 2014 med 14,73 meter.

Hon vann bronsmedaljen i tresteg vid de olympiska sommarspelen 2012 i London.

Saladucha är gift med cyklisten Denys Kostjuk. Tillsammans har de en dotter, Bianca, född 2009.

Personliga rekord 
 Tresteg - 14,99 meter, vid EM den 29 juni 2012 i Helsingfors.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter 

Födda 1983
Ukrainska trestegshoppare
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Ukrainska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Europamästare i trestegshoppning
Världsmästare i tresteg
Ukrainska politiker
Kvinnor
Levande personer
Personer från Donetsk
Amelia av Leuchtenberg

Amelia av Leuchtenberg, på portugisiska Amélia, född 13 juli 1812, död 26 januari 1873, var kejsarinna av Brasilien. Hon var gift 1829 med kejsar Peter I av Brasilien i hans andra äktenskap. 

Hon var dotter till Napoleons styvson Eugène de Beauharnais och Augusta av Bayern och syster till Sveriges drottning Josefina. Hon gifte sig med Peter genom ombud i Bayern 1829 och sedan ännu en gång i Brasilien, dit hon anlände med sin bror Auguste och sin styvdotter drottning Maria II, som året innan blivit avsatt från Portugals tron av sin farbror. Peters utsända hade haft svårigheter att finna en brud bland Europas dynastier på grund av Peters rykte om att vara brutal och hans utomäktenskapliga relation med Domitília de Castro e Canto Melo. 

Peter blev förtjust i Amelias utseende och grundade den kejserliga Rosenorden till minne av hennes skönhet. Amelia införde franska som officiellt språk vid hovet och organiserade det enligt europeiskt mönster. Hon vägrade att acceptera makens utomäktenskapliga dotter Maria Isabel de Goias närvaro vid hovet. 

År 1831 abdikerade Peter från tronen i Brasilien. Amelia, som då var gravid, följde honom till Europa. Paret bodde först i Paris och maken försökte återinstallera sin dotter Maria II på Portugals tron, som hade erövrats av hans bror Mikael I av Portugal. När detta lyckades och Maria återigen blev Portugals monark år 1834 flyttade Amelia till Portugal med sin make, där han strax därpå avled. 

Amelia flyttade år 1850 tillbaka till sitt hemland Bayern med sin dotter Maria Amélia av Brasilien. På grund av dotterns sjukdom flyttade de till Madeira 1853, där dottern avled i tuberkulos. Amelia återvände då till Portugal, där hon levde fram till sin död.

Hon testamenterade en hel mängd värdeföremål, bland annat den så kallade brasilianska guldservisen och det brasilianska diademet, till sin syster Sveriges drottning Josefina. De har alltsedan dess tillhört det svenska kungahuset.

Referenser

Externa länkar 

Kejsarinnor
Brasiliens regentgemåler
Födda 1812
Avlidna 1873
Kvinnor
Object Pascal

Object Pascal är en utveckling av programspråket Pascal som utökar det till ett objektorienterat programspråk. Språket Pascal är, liksom C, imperativt och saknar stöd för objektorienterad programmering som idag tagit över mycket av marknaden vilket uppmuntrade utvecklingen av Object Pascal. Programspråket utvecklades på Apple av Larry Tesler och är influerat av programspråket Clascal, som utvecklades tidigare som en typ av objektorienterad variant av Pascal. Objekt Pascal dök upp för första gången på Apples dator Lisa.

Idag finns flera dialekter av programspråket, utvecklade både från företag som sysslar med öppen och stängd källkod. De mest kända dialekterna är Delphi (utvecklat ur Turbo Pascal) och Free Pascal. Båda är mycket lika både vad gäller vilka bibliotek som använda och syntaxmässigt. Många program som skrivs för det ena kan lätt anpassas att kompileras med det andra.
Efter version 6 av Delphi, slutade Borland kalla sin version av språket Object Pascal och tog namnet Delphi istället, vilket gör att man kan säga att Free Pascal är den ledande Object Pascal-kompilatorn, även om språket Delphi bara är en mindre ändring av Object Pascal. Dock tillhandahålls Delphi endast för Windows och endast en processortyp, medan Object Pascal (Free Pascals implementation) finns i 14 officiella versioner för diverse plattformar och processortyper och även mindre system som används som t.ex. handdatorer eller dylikt.

Object Pascal har traditionellt kopplas ihop med dess bibliotek för grafisk utveckling, då Delphi utvecklas med ett stort stöd för grafiska komponenter i Windows med biblioteket VCL. Free Pascal har även implementerat en motsvarighet till detta kallat LCL. Delphi har idag fortsatt att fokusera på grafisk utveckling, både i .NET och Windows. Free Pascal har, även om det fokuserar i sitt project Lazarus på grafisk utveckling och LCL-biblioteket, på att kunna utveckla icke-grafiska program och kunna på det sättet stödja sådant som C++-kompilatorn GCC/G++ stödjer. 

Det har debatterats mycket om hastighet och huruvida C++ eller Object Pascal är mer lämpligt för mer krävande program. Språken är även mycket olika, vilket ofta poängteras i dessa diskussioner.

Exempel på kod i Object Pascal 
program ObjectPascalExample;

type
  THelloWorld = class
    procedure Put;
  end;

procedure THelloWorld.Put;
begin
  Writeln('Hello, World!');
end;

var
  HelloWorld: THelloWorld;               { implicit pekare }

begin
  HelloWorld := THelloWorld.Create;      { konstruktorns ger en pekare }
  HelloWorld.Put;                        
  HelloWorld.Free;                       { släpper pekaren }
end.

Källor 

Objektorienterade programspråk
Eva Srejber

Eva Srejber, född 17 juli 1951, är en svensk nationalekonom som var en av fem vice riksbankschefer 1999-2007.

Srejber studerade nationalekonomi vid Stockholms universitet och tog examen 1975. Hon påbörjade därefter  forskarutbildning inom ämnet, och fortsatte med detta till 1977 utan att ta ut någon forskarexamen.

1978 började hon arbeta inom Sveriges riksbank, och stannade till 1993. 1989 till 1993 var hon chef för penning- och valutapolitiska avdelningen och uppmärksammades i den rollen i samband med räntekrisen 1992. 1994-1997 arbetade hon vid Internationella valutafonden, och 1998 vid Föreningssparbanken, som medlem av bankens ledningsgrupp med ansvar för EMU-frågor. 1999 återkom hon som vice riksbankschef, inledningsvis på en fyraårig mandatperiod från 1 januari 1999 till 31 december 2002. Hon fick förnyat mandat för en sexårig period till 31 december 2008, och blev då förste vice riksbankschef. Våren 2007 lämnade hon dock sin post i förtid för att kunna påbörja ett nytt uppdrag som ledamot av Europeiska investeringsbanken från 1 juli 2007 till 30 juni 2011. Den 1 juli 2011 blev hon styrelseledamot i Europeiska utvecklingsbanken i London.

Källor 

Svenska nationalekonomer
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Personer inom Sveriges näringsliv
Alumner från Stockholms universitet
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
Vice riksbankschefer
Sofia Mosette

Charlotta Sofia Mosett eller Mosette, senare Sofia Lönnbom, född 1776, död 1841, var en svensk skådespelare.

Sofia Mosett debuterade på Munkbroteatern i Stockholm spelåret 1798-99.  Hon var en kapabel aktör och fick redan samma år spela titelrollen i Minna von Barnhelm av Kotzebue.  Munkbroteatern stängdes dock 1799.  

Hon turnerade sedan som medlem i kringresande teatersällskap.  Hon var engagerad vid Johan Peter Strömbergs sällskap under dennes försök att upprätta en stående teater i Nyköping 1800-02, hos Johan Erik Brooman när denne uppträdde i Göteborg 1802-03, Carl Stenborg (1806) och Johan Anton Lindqvist (1810-20). Hon gifte sig med skådespelaren Carl Gustaf Lönnbom och turnerade som medlem av hans sällskap fram till 1824.  

Hon nämns som en av den svenska landsortsteaterns mer betydande aktörer och beskrivs som "en af landsortsteaterns förnämsta prydnader". 

Maken blev 1824 spegelfabrikör i Stockholm, varefter paret avslutade sin karriär.

Källor 
 Johan Flodmark (1893). Stenborgska skådebanorna: bidrag till Stockholms teaterhistoria. Stockholm: Norstedt. Libris 439864
  (Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar / Band 2. 1794-1816)

Noter 

Kvinnor
Födda 1776
Avlidna 1841
Svenska skådespelare under 1700-talet
Svenska skådespelare under 1800-talet
Water

Water kan syfta på

 Water (film) – en kanadensiskt film från 2005
Water (EP) – en EP från 2008 av den amerikanska musikgruppen Salem

Se även
The Water
Vatten

bg:Вода (пояснение)
cs:Voda (rozcestník)
es:Agua (desambiguación)
fr:Eau (homonymie)
pt:Água (desambiguação)
Kerstin Hessius

Kerstin Therése Elisabet Magdalena Hessius, ogift Wegnelius, född 5 augusti 1958 i Gustav Vasa församling i Stockholm, är en svensk nationalekonom och tidigare vice riksbankschef.

Uppväxt och familj 
Kerstin Hessius är dotter till advokaten Sixten Wegnelius och rådmannen Gunvor Tollhagen-Wegnelius.

Kerstin Hessius är sedan 1986 gift med advokaten Johan Hessius (född 1958), son till advokaterna Christer Hessius och Birgitta Hermanson (omgift Alexanderson).

Utbildning 
Hon är utbildad civilekonom från Stockholms universitet, och var lärare i nationalekonomi där 1984–1987.

Arbetsliv 
Under 1980-talet arbetade Hessius vid Statskontoret, Sveriges riksbank, Riksgäldskontoret och Finanstidningen. Hon kom därefter till Alfred Berg, där hon bland annat var verkställande direktör för dotterbolaget Alfred Berg Transferator AB, och var VD för Östgöta Enskilda Kapitalförvaltning. 1999 blev hon en av fem vice riksbankschefer, på en tvåårig mandatperiod från 1 januari 1999 till 31 december 2000, och ville därefter inte kandidera för en ny mandatperiod. Hon var därefter VD för Stockholmsbörsen och blev 1 september 2004 VD för Tredje AP-fonden.

Hessius kritiserade under 2008 Riksbanken för saktfärdighet i att bekämpa den pågående finanskrisen.

I början av 2009 uppstod en kontrovers kring hennes bonus för AP-fondens resultat 2007. Efter kritik i medierna träffades en överenskommelse som innebar att Hessius betalade tillbaka beloppet.

I mars 2020 var Hessius kritisk till det undantagsliknande tillstånd som Sverige försattes i under coronavirusutbrottet 2019–2021.

Utmärkelser 
Hessius invaldes 2007 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Övrigt 
2009 var hon sommarpratare.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska nationalekonomer
Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Sommarvärdar 2009
Födda 1958
Kvinnor
Levande personer
Vice riksbankschefer
Ledamöter i Handelshögskolan i Stockholms Advisory Board
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Echinagard

Echinagard är ett naturläkemedel godkänt av Läkemedelsverket som historiskt sett använts flitigt av nordamerikanska indianer för att lindra symtom av influensa och förkylning. Det kom till Europa under 1800-talet. Den aktiva beståndsdelen utvinns från Echinacea purpurea.

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20100818144950/http://www.lakemedelsverket.se/malgrupp/Halso---sjukvard/Monografier-varderingar/Naturlakemedel/Echinagard-Echinacea-purpurea-rod-solhatt/

Naturläkemedel