kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Landsstaten

Landsstaten är äldre beteckning för den förvaltningsmakt som svarar inför en landshövding.

Landsstaten var en kollektiv benämning på de statstjänare, vilka skötte länens civila förvaltning. Dit räknades dels landshövdingen och länsstyrelsen med dess personal, nämligen landssekreterare, länsnotarier och landskanslister på landskansliet, landskamrerare, länsbokhållare och landskontorister på landskontoret, samt landsfiskaler, dels fögderipersonalen: kronofogde, häradsskrivare och kronolänsmän jämte nämndemän och i vissa avseenden fjärdingsmän. 

Landsstatspersonalen tillhörde obligatoriskt Civilstatens pensionsinrättning.

Källor

Svensk rättshistoria
Svenska statliga länsmyndigheter
Ugglan
Praktlysing

Praktlysing (Lysimachia punctata) är en växtart i familjen viveväxter som förekommer naturligt från centrala, östcentrala och sydöstra Europa till södra Turkiet.

Arten är en vanlig trädgårdsväxt i Sverige och finns förvildad på många platser.

Synonymer
Lysimachia quadrifolia Mill. 
Lysimachia villosa F.W.Schmidt
Torparglädje Trad.

Källor

Externa länkar
Den virtuella floran 
Svensk Kulturväxtdatabas

 

 

Ardisiaväxter
Pr Växtindex
Smilodon populator

Smilodon populator var ett stort kattdjur som levde i Sydamerika för cirka en miljon år till 10 000 år sedan. Förfadern smilodon fatalis bör ha vandrat över Panama för tre miljoner år sedan. Dess föda kan ha varit allt ifrån små Kvagga till Ullig mammut

Kattdjur
Machairodontinae
Smilodon

en:Smilodon populator
Hjärndöd musik för en hjärndöd generation

{{Album infobox |
  Namn        = Hjärndöd musik för en hjärndöd generation |
  Typ         = Studioalbum |
  Artist      = Lillasyster |
  Utgivning      = 9 maj 2007 |
  Inspelad    = 2007 |
  Genre       = Hårdrock |
  Längd       = 34 min 43 sec |
  Skivbolag   = Gain Music Entertainment | 
  Producent   = Lillasyster |
Förra album  =  |
Detta album  = Hjärndöd musik för en hjärndöd generation(2007) |
Nästa album  =  Det här är inte musik, det här är kärlek(2009)|}}

Hjärndöd musik för en hjärndöd generation är hårdrocksgruppen Lillasysters debutalbum från 2007. Alla låtar av Martin Westerstrand och Lillasyster utom låt nr 11.

Låtlista
Berätta det för Lina
Kräkas
Svin
Hårdrock
Nu har jag fått nog
Barn utan ben
Kometen
Spänn hjälmen
Stukaplan
Varfördärför *
Umbrella ** (Stewart, Nash, Harrell, Carter'')

* Scream av Jimmie Strimell från Dead by April
** Med på nya versionen av "Hjärndöd musik för en hjärndöd generation".

Bandmedlemmar 
 Sång - Martin Westerstrand Skans
 Trummor - Ian-Paolo Lira
 Gitarr - Max Flövik
 Bas - Daniel Cordero

Referenser 

Album av Lillasyster
Svenska debutalbum
Musikalbum 2007
Herminoner

Herminonerna (hermionerna) var enligt bland annat Tacitus en av de tre ursprungliga folkgrupperna av västgermanerna i Centraleuropa ungefär motsvarande nuvarande Tyskland med angränsande områden. Enligt Tacitus var de andra två grupperna ingaevonerna och istaevonerna.

Till herminonerna hörde ursprungligen även sveberna och besläktade stammar från anglerna och saxarna i norr till markomannerna i söder. De hade bland annat en gemensam religion med dyrkan av heliga lundar, där den förnämsta låg i Ziu-Irmin i hermundurernas land.

Herminonerna bebodde vid vår tidräknings början tillsammans med sveberna i stort sett ungefär motsvarande det tidigare Östtyskland mellan Weser och Oder-Neisse samt de svebiska folk som bosatt sig norr om gränsen vid Donau. Förutom sveberna var hermundurerna de mäktigaste och de bebodde ungefär nuvarande Bayern. Bland övriga herminonska stammar kan främst nämnas cheruskerna varifrån Arminius stammade.

Källor 

Germanska stammar
Joseph Smith III

Joseph Smith (1832–1914) var den förste presidenten för den Reorganiserade Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga och tillika äldste överlevande son till Joseph Smith.  

Smith föddes den 6 november 1832, i Kirtland, Ohio, som son till Emma Hale Smith och Joseph Smith, som två år tidigare grundat Kristi Kyrka.

1838 flyttade familjen Smith till Far West, Missouri där fadern arresterades, delvis på grund av händelser under mormonkriget. 

När Smith var 11 år gammal blev fadern mördad av en pöbelhop, under en fängelsevistelse. Efter faderns död uppstod tvister om vem skulle efterträda denne som ledare för kyrkan. Majoriteten av mormonerna följde Brigham Young till Utah men andra stannade i Illinois, däribland några av Smiths nära släktingar. 

På 1850-talet trädde det fram en grupp som hävdade att Joseph Smith III var Smiths rätte efterträdare. I april bildade dessa den reorganiserade kyrkan med Joseph Smith III som ledare.

1856 gifte han sig med Emmeline Griswold. Joseph Smith III och hans andra hustru Bertha Madison fick nio barn.

När Joseph Smith III dog 1914 efterträddes han i tur och ordning av sönerna Frederick M. Smith, Israel A. Smith och W. Wallace Smith.

Personligheter inom sista dagars heliga-rörelsen
Religiösa personligheter i USA
Födda 1832
Avlidna 1914
Män
Benedictus Crusius

Benedictus Olai Crusius (ibland Orebroensis), född på 1590-talet, sannolikt i Örebro, död före 10 juli 1633 i Göteborg, var en svensk rättsvetenskapsman och 1627 rektor vid Uppsala universitet. Crusius var den förste att inneha professuren i svensk rätt vid Uppsala universitet.

Biografi 
Av tillnamnet Orebroensis verkar det stå klart att Crusius kom från Örebro; de första uppgifterna om honom är daterade den 10 november 1611 då han inskrevs som student vid universitetet i Rostock. Studierna kunde han bedriva genom att hertig Karl Filip tilldelat honom ett stipendium, och de förlades vid flera universitet i Tyskland. Av bevarade orationer och skrifter framkommer att han läst Jean Bodins De republica grundligt, och att han var en trofast monarkist mot den folksuveränitetsprincip som allt mera började göra sig gällande i statsvetenskapen. Efter fullbordade humanistiska studier, började han studera juridik för Herman Vultejus i Marburg, och disputerade den 12 februari 1624 i Giessen för juris utriusque doktorsgrad med en avhandling som han dedicerade till Axel Oxenstierna. Lojal mot sin lärare Vultejus, anlägger Crusius en historievetenskapligt angreppssätt, och följer Regnerus Sixtinus verk De regalibus (1617).

13 juni året därpå tillträdde han professuren i svensk rätt vid Uppsala universitet, som stiftats redan 1604 men dittills saknat lämplig kandidat för tillsättning. Han författade då De justitia et jure - med en tillägnan till Johan Skytte - där han behandlade bland annat feodalrätten, och blev snart därefter utnämnd till professor juris svecani cum collatione juris civilis (svensk och romersk rätt). Han framställer i den egenskapen, i verket Juris provincialis, de första vetenskapliga kommentarerna till landslagen.

1629 skedde Sveriges första doktorspromotion i juridik, då Crusius var promotor åt sin student Daniel Sidenius. Året därpå tvingades han bli assessor i Svea hovrätt vid sidan av sin tyngande akademiska verksamhet. Våren 1633 sändes han som maktpåliggande rannsakare till Göteborg, trots invändningar, men avled strax efter att han anlänt dit.

Av Crusius verk torde flera enligt tidens sed vara skrivna av hans studenter, när dessa anges som respondenter, varmed upphovet till flera verk är ovisst.

Benedictus Crusius var gift med Margareta Hartman. Deras dotterdotter var hustru till Tomas Polus.

Bibliografi 
Följande verk framställs som Crusius egna arbeten i Svenskt biografiskt lexikon:
Oratio an tyrannus a quovis jure et impune possit occidi, 1617
Oratio de præstantia dignitate et utilitate monarchiæ præ aliis rerum publicarum formis amplectenda, 1617
Disp. inaug. de regalibus, 1624
Disp. jur. de justitia & jure, 1625
Juris provincialis succincta explicatio...

Fotnoter

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
J.E. Almquists artikel "Crusius, Benedictus Olai" i Svenskt biografiskt lexikon, nionde bandet, Stockholm: Albert Bonniers förlag, 1931, s. 438-441

Födda 1590-talet
Avlidna 1633
Rektorer vid Uppsala universitet
Svenska jurister under 1600-talet
Svenska rättshistoriker
Män
Svenska professorer i svensk och romersk rätt
Lista över byggnadsminnen i Örebro län

Förteckning över byggnadsminnen i Örebro län.

Askersunds kommun

|}

Degerfors kommun

|}

Hallsbergs kommun

|}

Hällefors kommun

|}

Karlskoga kommun

|}

Kumla kommun

|}

Laxå kommun

|}

Lekebergs kommun

|}

Lindesbergs kommun

|}

Ljusnarsbergs kommun

|}

Nora kommun

|}

Örebro kommun

|}

Se även
 Lista över kyrkliga kulturminnen i Örebro län

Referenser

Externa länkar

Byggnadsminnen Länsstyrelsen i Örebro län

Örebro, byggnadsminnen
Landwind X6

Landwind X6 är en kinesisk personbil i Landwind-serien som tillverkas sedan 2005 av kinesiska Jiangling Motors. Den kallades ofta tidigare felaktigt endast för Jiangling Landwind i Europa då de var den första modellen från biltillverkaren som såldes där, senare började man dock mera kalla modellen vid dess riktiga namn Landwind X6, detta för att inte blanda ihop modellen med nya modeller i serien som lanserats under de efterföljande åren.

Teknik

Landwind X6 är en mellanstor SUV med fem dörrar (fyra dörrar plus backluckan) vars kaross kopierats från första generationens Opel Frontera, Isuzu MU Wizard m.fl., med diverse komponenter plockade från olika japanska biltillverkare. Den tillverkas i Kina och importerades en tid till Europa under mitten av 2000-talets första decennium. Det finns även en tredörrarsvariant kallad Landwind X9.

Kontroverser

Hösten 2005 genomförde den tyska motororganisationen ADAC ett Euro NCAP-inspirerat krocktest som skapade kontroverser kring bilens säkerhet; torpedväggen och A-stolpen vid kollisionsstället på bilens vänstra sida kollapsade vid den simulerade frontalkrocken på 64 km/h vilket gjorde att passagerarkabinen pressades ihop så att ratten och instrumentbrädan krossade testdockan på förarsidan. Även sidokrockskyddet var extremt dåligt för bilstorleken och årgången. Bilen fick 0 av 5 möjliga stjärnor i krocktestet.

Försäljning i Sverige

Landwind X6 såldes aldrig i Sverige.

Referenser

X6
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Gyllene padda

Gyllene padda (Bufo periglenes) var en art inom familjen äkta paddor som tidigare fanns i ett område med molnskog i norra Costa Rica.

Paddorna var knappt fem centimeter långa. Hannarna var ljust orangea och honorna var svarta med scharlakansröda fläckar som hade gula kanter. 

Under parningstiden som ägde rum mellan april och juni samlades flera exemplar på ett ställe. För varje hona fanns cirka åtta hannar och några hannar försökte para sig med andra smådjur ifall de inte fick tag i en hona. Det iakttogs bollar av flera hannar som höll varandra fast i famntag (amplexus). Vid parningen la honan 200 till 300 ägg som hade cirka en diameter av 3 mm och som befruktades av hannarna. Parningen ägde rum i små vattenpölar som bildades under regntiden. Det tog cirka fem veckor till grodynglens metamorfos var avslutad. Arten hade antagligen små ryggradslösa djur som föda.

Arten upptäcktes av herpetologen Jay Savage 1966. Den sista exemplaret siktades den 15 maj 1989, då biologen Martha Crump såg en ensam hane. År 2004 listade Internationella naturvårdsunionen (IUCN) arten som utdöd.

Den australienske däggdjursvetaren Tim Flannery har i sin bok Vädermakarna – Människan och klimatet menat att det är den globala uppvärmningen som har orsakat den gyllene paddans utrotning. Enligt andra teorier var arten för mycket beroende av små pölar och ett år med torka kan ha orsakad en massdöd. Även en sjukdom orsakad av gisselsvampar (Chytridiomycota) eller för mycket UV-ljus utpekas som grund för utdöendet.

Arten beskrevs först vetenskapligt som Bufo periglenes av Savage, 1967. Ett synonymt vetenskapligt namn är Incilius periglenes (släktet  Incilius betraktas antingen som ett eget släkte eller som ett undersläkte till Bufo). Inga underarter finns listade.

Källor

Externa länkar 

Bufonidae
Stephen Ayodele Makinwa

Stephen Ayodele Makinwa, född 26 juli 1983 i Lagos, Nigeria, är en fotbollsspelare (anfallare) som spelar i slovenska ND Gorica. Han har tidigare spelat för bland annat AC Reggiana, Genoa CFC, Atalanta BC, Palermo och SS Lazio.

Referenser

Födda 1983
Nigerianska fotbollsspelare
Män
Levande personer
Spelare i AC Reggiana 1919
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Como Calcio 1907
Spelare i Modena FC
Spelare i Atalanta BC
Spelare i SSD Palermo
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i Reggina Calcio
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i AEL 1964
Spelare i Carrarese Calcio
Spelare i ND Gorica
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Preppy

Preppy syftar på en livsstil som liknar den man klichémässigt ser vid exklusiva privatskolor i främst nordöstra USA och i vidare bemärkelse etablerad överklass på amerikanska östkusten. Ordet är ursprungligen ett slangord för preparatory som kommer från preparatory school, där välbärgade amerikanska barn går innan de fortsätter till ett ofta privat universitet. Preppykulturen betonar utåtriktad personlighet, intelligens, idrottsutövning och förmögenhet. 

Begreppet preppy är förknippad med en prydlig klädstil baserad på dyra märkeskläder i klassiskt snitt. Det är kanske denna aspekt av begreppet preppy som är mest välkänd utanför USA. Exempel på klädstilen är tweedkavajer, button-down skjortor, rugbytröjor, chinos m.m.

Modet inspireras ofta av sporterna tennis, polo och golf. Sporten rugby representeras även i och med det flitiga användandet av så kallade rugbytröjor som är omåttligt populära hos stilens förespråkare. Exempel på märken förknippade med preppy är Polo Ralph Lauren, Boomerang,  Gant, Morris och Brooks Brothers.

Mode
USA:s samhälle
Loney, noir

Loney, Noir är ett album av den svenska artisten Loney dear, utgivet 2005 och återutgivet i USA 2007.

Låtlista
"Sinister in a State of Hope" - 3:06
"I Am John" - 3:30
"Saturday Waits" - 3:39
"Hard Days 1, 2, 3, 4" - 3:23
"I Am the Odd One" - 3:11
"No One Can Win" - 3:26
"I Will Call You Lover Again" - 2:47
"Carrying a Stone" - 3:47
"The Meter Marks On" - 3:14
"And I Won't Cause Anything at All" - 3:35

Musikalbum 2007
Dianiker

Dianiker är individer som dyrkar den stora Gudinnan.

Historik 

I början av 1900-talet började arkeologer och akademiker skriva om det de kallade ”den ursprungliga modergudinnan”. Forskningen talade om att det funnits starka Gudinnor, som varit mycket betydelsefulla, inom de flesta av världens kulturer och religioner. Engelskan Margaret Murray skrev två böcker där hon påstod att den medeltida häxkulten egentligen var en kvarleva från dessa förkristna Gudinnereligioner. De flesta experter förkastade dock hennes arbete, med att försöka visa spåren av en obruten tradition. Inom dagens moderna häxkult, finns det dock de som accepterar hennes teorier. 
På 1950-talet påstod sig engelsmannen Gerald Gardner ha initierats in i ett häxcoven bestående av engelska häxor i New Forest, England. Han skapade sedan sin egen tradition utifrån detta. De vi idag kallar Gardnerianer dyrkade Gudinnan av Jorden-månen-havet och den Behornade-jakt-solguden. I Gardnerianska coven kunde då kvinnor för första gången i modern tid bli översteprästinnor, men tyvärr levde mycket av den gamla sexismen kvar. 

På 1960-talet uppstod den feministiska rörelse där det patriarkaliska definierades som en förtryckande kraft, och på 1970-talet började kvinnorna använda konceptet ”Gudinna” som en del i den feministiska rörelsen. Mary Daly publicerade sin bok ”Beyond God the Father”, 1973. Adrienne Rich kom 1976 ut med boken ”Of Woman Born”, Merlin Stone med ”When God was a Woman” och Z. Budapest med sin ”The Feminist Book of Lights and Shadows”. Den Dianiska häxrörelsen var född: en version av Wicca där man inte tog till sig Guden eller de manliga aspekterna. Där man tog avstånd från flera ”traditionella” wiccaelement såsom hierarki, grader, hemlighållandet och formaliteten. De traditionsbundna wiccanerna protesterade att ”deras” religion blev profan, men när fler kvinnor blev påverkade av den större politiska kampen ute i samhället, inkorporerades mycket av det Dianiska tankesättet även i de mer konservativa wiccatraditionerna. Starhawk publicerade 1979 ”The Spiral Dance” och gjorde därmed det som Gardner kanske hoppats på - spred ”häxeriet” till massorna.

Källor
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

Religioner
Nyhedendom
Aj, aj, aj

"Aj, aj, aj", "Aj, aj, aj (det bultar och det bankar)", text och melodi av Rune Wallebom, är en dansbandslåt som i inspelning av Schytts låg på Svensktoppen 9 september-9 december 1973. Låten toppade listan. Den har också spelats in av bland andra Matz Bladhs och Roosarna.

Sångtexten beskriver lättsamt ett kärleksmöte på ett party tills jag-personen får reda på att du-personen redan är gift och har barn, och beskriver därefter känslorna som uppstår hos jag-personen.

Då Schytts 1976 spelade in albumet Änglalåtar hade Gert Lengstrand försett den med ny text, Aj, aj, aj (det rasslar uti nätet), vilket även gjorde den till fotbollslåt.

I Dansbandskampen 2008 framfördes låten av Jonas Näslund och Jive. Dock inte live i Sveriges Televisions sändningar då man slogs ut redan före momentet "Dansbandsklassikern". Däremot fanns versionen på Dansbandskampens officiella samlingsalbum. Ett av de deltagande banden i Dansbandskampen, Bengt Hennings, släppte en version av låten på albumet Låt kärleken slå till 2009. I Dansbandskampen 2009 framfördes låten av Zekes. Bandet tolkade 2010 även låten på albumet En så'n natt. I Dansbandskampen 2010 framfördes låten av Patrik's Combo.

Låten är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Övrigt 
I radioprogrammet Framåt fredag, där berömda melodier fått ny text med samtida dagsaktuella ämnen som tema, skrevs en text som heter "Oj, oj, oj".

låten har översatts till norska av BlySky, norska versionen heter Ai, Ai, Ai (se länk)
https://spotify.link/4YN315Qn4Db

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Musiksinglar 1973
Svensktoppsmelodier 1973
Svenska dansbandslåtar
Svenskspråkiga sånger
Låtar av Rune Wallebom
Janne Svensson

Jan Svensson född 1956 i Söderköping. Janne var fotbollsspelare i IFK Norrköping och blev sedermera proffs i en av dåtidens stora klubbar Eintracht Frankfurt. Han var känd som en frän offensiv ytter.

Han spelade sammanlagt 26 landskamper (1979-1985).
Debuten skedde 15 september i EM-kvalförlusten mot Frankrike (1-3) på Råsunda fotbollsstadion inför 14395 betalande åskådare. 
Under landslagskarriären gjorde han fyra mål.

När Eintracht Frankfurt listade sina 55 största profiler genom tiderna så var Svensson en av de namngivna (tillsammans med profiler som Jay-Jay Okocha, Andreas Möller, Thomas Berthold, Bum-Kun Cha med flera). Han gjorde totalt 96 tävlingsmatcher för tyskarna och nätade 16 gånger från sin mittfältsposition. För den statistik-bitne kan också nämnas att han tilldelades 12 gula och ett rött kort under sin sejour i Frankfurt. Debuten skedde för övrigt 12 augusti 1983 i en oavgjord match mot Borussia Dortmund.

Externa länkar
Jan Svensson på national-football-teams.com

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IK Sleipner
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Spelare i Eintracht Frankfurt
Män
Födda 1956
Levande personer
Svenska landslagsspelare i fotboll
Personer från Söderköping
Svensktoppen 1969



Årets Svensktoppsmelodier 1969

Externa länkar
 Svensktoppen 1969

1969 i Sverige
Musikåret 1969
1969
Radioåret 1969
Cherif Pascha

Mehmet Cherif Pascha, även Şerif Pascha, född 15 oktober 1865 i Üsküdar, Konstantinopel, död 22 december 1951 i Catanzaro, Italien, var en osmansk officer, diplomat och politiker. Han var den andra kurden i Sverige som var utsänd av Osmanska riket som ambassadör; han hade sitt kontor på Kommendörsgatan 32 i Stockholm i Stockholm. Cherif bodde i Sverige åren 1898–1908. Den första kurden var läkaren Mirza Seid från iranska Kurdistan, som kom 1893.

Referenser 

Osmanska rikets ambassadörer
Personer i Osmanska riket under 1900-talet
Kurder i Sverige
Födda 1865
Avlidna 1951
Män
Släpp deckarna loss, det är mord

Släpp deckarna loss, det är mord (engelska: Murder by Death) är en deckarfilmsparodi av Neil Simon från 1976 i regi av Robert Moore, med manus av Simon. Filmen driver med deckar-genren och Agatha Christie-filmer. I huvudrollerna ses kända skådespelare som Peter Sellers, David Niven, Eileen Brennan, Peter Falk, Alec Guiness och Maggie Smith. I ett sällsynt framträdande framför kameran syns även författaren Truman Capote.

Handling 
Den excentriske miljonären Lionel Twain, som bor i ett avsides hus med sin blinde butler, samt den för tillställningen inhyrda döva hushållerska, bjuder in de fem största levande detektiverna, alla pastischer på existerande fiktiva detektiver: 

Den kinesiske detektiven Sidney Wang (Peter Sellers) - Charlie Chan från böckerna av Earl Derr Biggers och filmerna om denne
De sofistikerade Dick and Dora Charleston (David Niven och Maggie Smith) - Nick och Nora Charles från Den gäckande skuggan-filmserien
Belgaren Milo Perrier (James Coco) - Hercule Poirot, Agatha Christies elegante privatdetektiv
Den hårdkokte Sam Diamond (Peter Falk) - Sam Spade, Dashiell Hammetts hårdkokte karaktär från Riddarfalken från Malta. I sällskap har han sin sekreterare Tess Skeffington (Eileen Brennan), vars namn anspelar på Spades sekreterare Effie Perine.
Den robusta damen Jessica Marbles (Elsa Lanchester) - Miss Marple, Agatha Christies nyfikna och sluga amatördetektiv

Twain ger dem alla (och deras medhjälpare) en utmaning: lös det mord som ska ske på slaget midnatt och bli den störste detektiven genom tiderna - och en miljon rikare. Vem är det som kommer att mördas? Och vem av gästerna är mördaren? De fem detektiverna möter ledtråd efter ledtråd medan de under nattens gång utforskar det mystiska huset. När helgen är över presenterar de fem detektiverna sina olika teorier.

Om filmen 
Filmen inleds med illustrationer av Charles Addams.

Det finns ett antal bortklippta scener, varav några inkluderades i DVD-versionen. En scen med en sjätte detektiv i deerstalker som kommer när helgen är över finns dock inte ens med där, eftersom filmbolaget var rädda för att inkräkta på rättigheterna till Sherlock Holmes.

Den svenska titelöversättningen syftar på Hasse och Tages film Släpp fångarne loss – det är vår!, som kom året innan.

Rollista i urval 

Eileen Brennan - Tess Skeffington
Truman Capote - Lionel Twain
James Coco - Milo Perrier
Peter Falk - Sam Diamond
Alec Guinness - butlern Bensonmum
Elsa Lanchester - Jessica Marbles
David Niven - Dick Charleston
Peter Sellers - Sidney Wang
Maggie Smith - Dora Charleston
Nancy Walker - hushållerska
Estelle Winwood - sköterska
James Cromwell - Marcel
Richard Narita - Willie Wang

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1976
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Neil Simon-filmatiseringar
Filmmanus av Neil Simon
Filmer som utspelar sig i hus på landet