kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marieholms Yllefabriks AB

Marieholms Yllefabriks AB, Marifa, var ett textilföretag i Marieholm i Eslövs kommun. Det grundades 1898 av beredningsmästaren Jöns Hansson (1855-1938) och färgmästaren Carl Hermann som Marieholms Ångfärgeri & Yllefabrik. 

De båda företagsgrundarna hade arbetat på Malmö Yllefabriks AB:s filial i Furulund och köpte 1898 ett mindre färgeri vid Saxån.
De började vävtillverkningen där med begagnade spinn- och vävstolar, 1899 med 15 anställda. Carl Herrmann grundade 1904 en egen yllefabrik i Eslöv, varefter yllefabriken i Marieholm ägdes och drevs av Jöns Hansson ensam. Åren 1916-1918 byggdes fabriken ut. År 1919 ombildades företaget till ett familjeägt aktiebolag.  

Fabriken hade karderi, spinneri, färgeri, väveri samt berednings- och avsyningsavdelningar. Den utvidgades med en ny fabriksbyggnad i tre våningar 1933. Åren 1940-43 uppfördes en kontorsbyggnad och andra tillbyggnader och en utökning gjordes också 1950 med ett nytt väveri. Alla byggnader är uppförda i rött tegel från Marieholms tegelbruk. 

Marieholms Yllefabriks AB förvärvade 1943 Stockamöllans AB:s nedlagda snickerifabrik "Rönneådalens Snickerifabrik" i Billinge, i vilken ett filialväveri etablerades med 18 mekaniska vävstolar och 35 anställda. 

Företaget var som störst under 1940-talet, med bland annat stora beställningar av Krigsmakten. Marieholms Yllefabrik hade då omkring 400 anställda.

Svensk textilindustri hamnade under 1960- och 1970-talen i en kostnadskris. Marieholms Yllefabrik klarade sig länge ganska bra, men såldes 1968 av ägarfamiljen Hallmark (ättlingar till Jöns Hansson) till Almedahl-Dalsjöfors AB som en del av en konsolidering av de svenska textilföretagen. Under 1990-talet producerades ylleväv på 58 vävmaskiner, som mest två miljoner löpmeter tyg per år. Fabriken i Marieholm lades ned 2002, då Almedahlskoncernen koncentrerade sin tillverkning till Göteborg och Kinna. Fabriken hade då 46 anställda.

De 17.000 kvadratmeter stora fabrikslokalerna övertogs av Röstånga Mölla i februari 2017.

Källor
Om Marieholms Yllefabriks historia på www.marieholm.net 
Marieholms yllefabrik - hållbarhet och kultur på www.ylletlever.se
Om Marieholm på Länsstyrelsen i Skåne webbplats, läst den 24 maj 2019

Noter

Ej längre existerande svenska textilföretag
Företag bildade 1898
Företag i Eslövs kommun
Austin A90 Atlantic

Austin A90 Atlantic är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Austin mellan 1948 och 1952.

Som en del i den brittiska bilindustrins ”exportera eller dö”-strategi efter andra världskriget tog Austin fram A90 Atlantic, riktad direkt mot USA-marknaden. Chassit hämtades från A70 Hampshire, men motorn förstorades för att bättre passa de tilltänkta kundernas krav på prestanda. Den öppna karossen, som var avsedd att passa amerikanska kunders smak, gav upphov till många kommentarer. Ytterst få av dessa var positiva. Ett år efter introduktionen kompletterades programmet med en täckt version.

Försäljningen av A90 Atlantic blev ett rejält fiasko. Amerikanska kunder förknippade brittiska bilar med små sportbilar, som MG TC och var inte intresserade av Austins försök att sälja på dem små konstiga personbilar. Men situationen räddades till viss del genom att A90:n donerade mycket av mekaniken, som motor och framvagnsupphängningen till Austin-Healey 100, en bil tvärtom sålde mycket bra på USA-marknaden.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar
Brittiska Austin Counties Car Club

A90 Atlantic
Bakhjulsdrivna fordon
Swen Jönsson

Swen Jönsson  (i riksdagen kallad Jönsson i Fridhill), född 26 januari 1877 i Ingelstorp, död 10 april 1956 i Andrarum, var en svensk lantbrukare och politiker (Frisinnade folkpartiet).

Swen Jönsson, som kom från en bondesläkt, var 1903-1938 lantbrukare på gården Fridhill i Sillaröd i Andrarum, där han också var ledande kommunalman och bland annat var kommunalstämmans ordförande 1905-1922 och kommunalfullmäktiges ordförande 1922-1947. Han hade också framträdande uppdrag i den svenska lantbruksrörelsen, bland annat som ordförande i Svenska äggexportföreningen och vice ordförande i Svenska ägghandelsförbundet.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1915-1924 samt från den 26 januari 1931 till utgången av 1932. Fram till 1921 företrädde han Kristianstads läns sydöstra valkrets och från 1922 Kristianstads läns valkrets. I riksdagen tillhörde han som kandidat för Frisinnade landsföreningen dess riksdagsparti Liberala samlingspartiet och efter den liberala partisprängningen Frisinnade folkpartiet. Han var bland annat suppleant i bevillningsutskottet vid de lagtima riksmötena 1918-1923. I riksdagen engagerade han sig främst i jordbrukspolitik.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 129

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Frisinnade folkpartiet
Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Personer från Ingelstorps socken
Födda 1877
Avlidna 1956
Män
Stixered

Stixered är en by i Krogsereds socken, Falkenbergs kommun.

Byn Stixered är belägen invid vägen mellan Krogsered och Fegen och består av nio gårdar. Det finns två teorier om vad ortnamnet egentligen betydde från början. Man är överens om att "Stixered", betyder röjning vid Stixsjön (En liten sjö i utkanten av byn), den ena teorin menar att stixsjön fått sitt namn av att s.k stigmän härjade vid sjön vid tidig medeltid, den andra härleder namnet till att man använt ett fiskeredskap kallat stek på svenska, men dialektalt kan det ha uttalats stik. 

Man ser inte byn från landsvägen, så många som för första gången besöker Stixered häpnas av att se en stor 50 hektars sandslätt uppenbara sig mitt inne i skogen, i byn finnes nära ett hundra hektar åkermark och Stixered anses vara det bäst lämpade området i hela Krogsered för jordbruk. Byn har cirka 20 fastboende invånare. Grannbyar är : Tångabo, Givhult, Långhult, Vismhult och Skog i Krogsereds socken, samt Sandsered i Drängsereds socken.

Referenser

Litteratur
Krogseredsboken - att leva i halländsk skogsbygd, utgiven 2011 av Krogsereds Hembygdsförening, .

Fotnoter

Externa länkar

Hembygdsforskning i Gunnarps pastorat

Byar i Krogsereds socken
Honungsskivling

Honungsskivling eller sydlig honungsskivling (Armillaria mellea) är en grupp svampar i släktet honungsskivlingar och familjen Marasmiaceae. Honungsskivlingar är ett komplex med cirka sex arter i Norden.

Utseende och storlek
Foten blir 5–15 cm hög och hatten upp till 18 cm vid. Svampens mycel kan bli mycket stort. Mycelet hos de största kända exemplaren av vissa arter har brett ut sig över områden som omfattar flera kvadratkilometer och uppnått en uppskattad vikt på över 100 ton. Dessa exemplar har påträffats i skogar i Nordamerika och bedöms vara de största levande organismerna på jorden.

Honungsskivlingens mycel är svagt självlysande, vilket kan iakttas i mörker. Fenomenet, som kallas bioluminiscens, har givit upphov till beteckningen "lysved" eller "trollved" för död ved som blivit självlysande på grund av svampangrepp.

Växtsätt
Svampen växer i klungor eller som enstaka exemplar på stubbar, stockar och pinnar och kan även parasitera på rötter och stammar av levande löv- och barrträd, samt på buskar. Den är en stor skadegörare på gran, men angriper ofta även tall och contortatall. Svampen bedöms orsaka årliga skador för miljardbelopp inom den europeiska skogsindustrin. Honungsskivlingens angrepp ger upphov till så kallad vitröta. Angripna växter dödas som regel förr eller senare av svampen. Den effektivaste åtgärden för att hindra honungsskivlingens spridning är att röja undan stubbar och större vedrester i samband med avverkning.

Honungsskivlingen sprider sig genom sporer och genom svarta, snörliknande mycelsträngar (så kallade rhizomorfer). Spridningen sker huvudsakligen genom rhizomorfer. Dessa breder ut sig under markytan och kan infektera nya träd och buskar genom kontakt med deras rötter. Träd som försvagats genom skador, torka eller sjukdom är särskilt mottagliga för sådana angrepp. Spridningen genom sporer är betydelsefull främst därför att svampen därigenom kan sprida sig till avlägsna, tidigare helt oinfekterade områden dit rhizomorferna, vars tillväxttakt är cirka en meter per år, inte kan nå.

Användning som matsvamp
Flera arter av honungsskivlingen är ätliga, men de är mycket svåra att skilja från den giftiga mörkfjälliga honungsskivlingen. Honungsskivlingarna ska aldrig ätas råa, utan tillredas med omsorg. På grund av risk för överkänslighet bör endast små mängder förtäras första gången man äter svampen. Den kan ibland orsaka magbesvär.

I Sverige råder det skilda meningar om honungsskivlingens värde som matsvamp. I viss litteratur anges att svampen är ätlig, eller till och med god, medan det i andra böcker görs gällande att den är olämplig att äta eftersom den kan vara svårsmält. I många andra länder, framförallt i östra Europa, är emellertid honungsskivlingen är en mycket uppskattad matsvamp som ofta används till inläggning.

Källor

Externa länkar 
 

Skivlingar
Sveriges svampar
Pudrad trattskivling

Pudrad trattskivling (Lepista nebularis) är en art av hattsvamp i familjen Tricholomataceae. Den fördes tidigare till släktet Clitocybe. 

Pudrad trattskivling är en grå till ljusgrå trattskivling som trivs på kväverik och kalkrik mark, och kan växa både i barrskog och lövskog, och även på platser där löv och annat växtavfall från parker och trädgårdar samlas för kompostering.

Utseende 
Fruktkropparna uppträder under den senare delen av hösten, ofta i grupper. Till en början är hattens form välvd, men senare får svampen en mer utbredd hatt. Kanten på hatten är hos unga exemplar inböjd. Hos äldre exemplar med utbredd hatt är kanten vågig. Bredden på hatten är 10–20 centimeter och färgen är grå till ljusgrå. Ett vitt mycelludd gör att svampens hatt ser vitpudrad ut. Svampen har vitaktiga skivor som är vidfästade eller löper ned ett litet stycke på foten. Sporerna är gräddgula. 

Foten har en höjd på 7–10 centimeter och en tjocklek på 2–4 centimeter, som vidast närmast basen. Köttet är vitt och fast i konsistensen och svampen har en speciell, lite honungsaktig eller blomliknande men något frän doft. Arten kan förväxlas med den giftiga bolmörtsskivlingen.

Användning 
Pudrad trattskivling anses ätlig men tyvärr innehåller den en liten mängd muskarin vilket orsakar illamående om svampen förtärs utan att först förvällas. Eftersom det händer att känsliga kan reagera även efter tillagning, är det ingen svamp som man rekommenderar, speciellt inte till den med dålig mage.

Källor 
 Nylén, Bo. Svampar i Norden och Europa, 2000.

Externa länkar
 

 

Skivlingar
Austin A70

Austin A70 är en personbil som tillverkades i två generationer av den brittiska biltillverkaren Austin mellan 1948 och 1954.

Austin A70 Hampshire (1948-50)
Hampshire-modellen följde upplägget för Austins första generation efterkrigsbilar. Bilen var byggd på en separat ram, med individuell framvagnsupphängning med skruvfjädrar och stel bakaxel med bladfjädrar. Motorn var modern för tiden med toppventiler, men till skillnad från de flesta konkurrenterna nöjde sig Austin med fyra cylindrar. Motorn var kopplad till en fyrväxlad växellåda med osynkroniserad förstaväxel.

Austin A70 Hereford (1950-54)
Redan efter två år kom efterträdaren Hereford. Bilen hade ny, större kaross och chassit hade fått längre hjulbas och bredare spårvidd. Austin erbjöd både täckta och öppna karosser och sommaren 1951 tillkom en kombi-version.

Motor
Motorn i A70-modellerna är i praktiken en fyrcylindrig version av sexan i de stora Princess-modellerna.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar
Austin A70 pick up.
Brittiska Austin Counties Car Club

A70
Bakhjulsdrivna fordon
Häggtrattskivling

Häggtrattskivling (Clitocybe geotropa) är en svampart i familjen Tricholomataceae. Dess namn kommer av svampens speciella doft som påminner något om häggblommor. 

Häggtrattskivlingen trivs på kalkrik mark och fruktkroppen uppträder under hösten. Till utseendet är svampen matt gräddvit till sämskinnsfärgad. Foten har en höjd på 8–15 centimeter och blir gradvis vidare närmare basen. Som ung har svampen en välv hatt med markerad puckel, men senare får den en trattlik hatt, där den tidigare puckeln ofta är synlig som en liten upphöjning i trattens mitt. Bredden på hatten är 10–20 centimeter. Skivorna är tunna och sitter tätt och är långt nedlöpande på foten. 

I Sverige förekommer den från Skåne till Härjedalen. Den hör till de mindre allmänna trattskivlingarna.

Källor 
Nylén, Bo. Svampar i Norden och Europa, 2000.

Externa länkar
 

 

Skivlingar
Matsvampar
Miriam Oldenburg

Miriam Oldenburg, född 13 januari 1965, är en svensk dragspelare och pianist. Hon verkar som frilansande musiker, främst inom klezmer, folk- och världsmusik samt kabaré. Hon har även medverkat i berättarföreställningar samt som teatermusiker i ett tjugotal uppsättningar, bland annat på Stockholms Stadsteater, Scenkonst Sörmland och Radioteatern i Sveriges Radio. Under 2012 turnerade Oldenburg med den kanadensiska nycircusensemblen Cirque du Soleil  i föreställningen Corteo . 

Utöver hennes fasta ensembler Stahlhammer Klezmer Classic, Lindy & Bon Bon Band, Klez is More, Trio MozkovitZ, Parizad och Glädjeflickorna har hon samarbetat med vitt skilda artister såsom Maya de Vesque och Chesty Morgan, Anne Kalmering, Kjell Fageus, Hai & Topsy, Mats Rehnman, Sofia Berg-Böhm och operatrion Divine.

Miriam Oldenburg var 2006–2009 ordförande i Svenska klezmerföreningen.

Diskografi 
Anne Kalmering & Stahlhammer Klezmer Classic: Vayter (Kakafon Records), 2019
Galento: Big Sea Symphony & Other Locations (Dreamboat Music), 2019
Stahlhammer Klezmer Classic: In Memor, (Cugate Classics), 2018
Nina Åkerblom Nielsen: Some Solitary Wander (Pehja Production), 2018
In The Labyrinth: Samas Antaral (Transubstans Records), 2018
Sikilej, sa kamelen (En bok för alla och RFoD CD), 2009
Vilda Nätter (Egen produktion CD), 2009
Ot Azoy! Sånger på jiddish (Gason CD 702), 2001
In The Labyrinth: Walking On Clouds (Record Heaven CD), 1999

Referenser

Externa länkar 
http://miriamoldenburg.info/ Hemsida
http://miriamoldenburg.se/  Hemsida

Svenska dragspelare under 1900-talet
Svenska dragspelare under 2000-talet
Svenska pianister under 1900-talet
Svenska pianister under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Erik Johansson i Simrishamn

Erik Johansson (i riksdagen kallad Johansson i Simrishamn), född 29 mars 1923 i Hyssna församling, död 11 december 2006 i Hyssna, var en svensk arbetsförmedlingsföreståndare och riksdagsledamot (socialdemokrat).

Erik Johansson blev 1956 arbetsförmedlingsföreståndare i Simrishamn, han var också ordförande i Simrishamns arbetarkommun. Han var riksdagsledamot för Socialdemokraterna 1962–1985 (i andra kammaren fram till 1970), invald i Kristianstads läns valkrets.

Referenser 
Tidens kalender 1969, Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 225.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1923
Avlidna 2006
Mälarhöjden/Bredäng Hockey

Mälarhöjden/Bredäng Hockey, förkortat M/B Hockey, är en ishockeyklubb från Stockholm Söderort. Klubben bildades 1988 genom en sammanslagning av Mälarhöjden/Västertorp IK och HK Bredäng/Östberga.

Föreningen har haft sina största framgångar inom damishockeyn där man vann sju SM-guld 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2005 och 2006 samt SM-brons 2004. Det gjorde att man fortfarande 2019 hade näst flest SM-tecken inom damishockeyn.

Herrishockeyn gjorde till 2000/01 en satsning och värvade namnkunniga spelare med allsvensk rutin från klubbar som Hammarby IF och Huddinge IK. Till tränare rekryterade man Curt Lindström. Resultatet blev att man vann Division 1 Östra B före Huddinge och sedan placerade sig tvåa i Östra Allettan efter Almtuna IS. I playoff slog man först ut Nacka HK, men föll sedan i två raka matcher mot Huddinge.

Föreningen spelar sina matcher i SDC-hallen som stod färdig 1991. Kända spelare från föreningen är Mika Zibanejad, Mattias Norström, Josef Boumedienne och Gabriel Landeskog.

Säsonger
Nedan finns herrarnas A-lags resultat från de framgångsrikaste säsongerna.

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida
Jöns Nilsson

Jöns Olof Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Bästekille), född 9 mars 1905 i Sankt Olofs församling, Kristianstads län, död 8 oktober 1975 i Södra Mellby församling, Kristianstads län, var en svensk fruktodlare och riksdagspolitiker.

Nilsson var riksdagsledamot för högern från 1949 (i andra kammaren fram till 1970), invald i Kristianstads läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1969, Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 225.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Personer från Sankt Olofs socken
Födda 1905
Avlidna 1975
Män
Austin A40

Austin A40 är en serie personbilar, tillverkade av den brittiska biltillverkaren Austin mellan 1947 och 1967.

Austin A40 Devon/Dorset (1947-56)
Efter introduktionen av den stora Princess-modellen var det dags att presentera en bil för massorna. A40-modellen följde samma konstruktionsupplägg som de större efterkrigsbilarna. Bilen var byggd på en separat ram, med individuell framvagnsupphängning med skruvfjädrar och stel bakaxel med bladfjädrar. Motorn var modern för tiden med toppventiler. Den var kopplad till en fyrväxlad växellåda med osynkroniserad förstaväxel.

Först ut var fyrdörrarsversionen A40 Devon. Den fick snart sällskap av tvådörrarsversionen A40 Dorset. Senare kompletterades programmet med kombi-versionen Countryman och två lätta lastbilar: en skåpbil och en pickup.

Dorset-modellen försvann redan 1951 på grund av vikande efterfrågan: endast 15 939 bilar byggdes. Devon-modellen ersattes 1952 av A40 Somerset, efter 273 958 byggda exemplar. Countryman och de lätta lastbilarna fortsatte att byggas fram till 1956. Kombin byggdes i 26 857 exemplar, de lätta lastbilarna i hela 140 060 exemplar.

Austin A40 Sports (1950-53)
I slutet av fyrtiotalet kontaktade Jensen Motors Austin för att få köpa Princess-modellens stora sexcylindriga motor till sin nya modell Jensen Interceptor. Efter avslutade förhandlingar hade Jensen inte bara fått löften om motorleveranser, man hade även fått beställning på en öppen sportversion av Austins A40-modell.

Jensen levererade en kaross som var en nerskalad version av den egna Interceptor. A40 Sports var, trots namnet, ingen sportbil. Därtill var både prestanda och vägegenskaper alltför blygsamma. Bilen var närmast en cabriolet-version av A40 Devon.

Austin A40 Somerset (1952-54)
I februari 1952 ersattes A40 Devon av A40 Somerset. Chassit följde med från företrädaren. Karossen var helt ny och visade stora likheter med den större A70 Hereford. Dörrarna var till och med gemensamma. Något starkare motor och en ny slutväxel gav bättre prestanda. Hösten 1952 tillkom en cabriolet-version.

När produktionen avslutades hösten 1954 hade man byggt 166 063 sedaner och 7 243 cabrioleter.

Austin A40 Cambridge (1954-57)
Se under huvudartikeln: Austin Cambridge.

Austin A40 Farina (1958-67)
Se under huvudartikeln: Austin A40 Farina.

Motor
Motorn i A40 var den direkta företrädaren till BMC:s B-motor.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar
Brittiska Austin Counties Car Club

A40
Bakhjulsdrivna fordon
Arvid Nilsson i Lönsboda

Bror Arvid Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Lönsboda, född 31 augusti 1906 i Örkened, död där 19 maj 1979, var en svensk sågverksarbetare och politiker (folkpartist).

Arvid Nilsson, som var son till en arrendator, var sågverksarbetare i Lönsboda 1927-1954. Han var ledande lokalpolitiker på orten, bland annat som ledamot av municipalnämnden i Lönsboda från 1931 och ordförande där 1956 samt som ledamot av kommunalfullmäktige i Örkened från 1937 och senare fullmäktiges ordförande. 

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Kristianstads läns valkrets från den 21 augusti 1954 till 1970 års utgång. I riksdagen var han bland annat ledamot av jordbruksutskottet 1962-1968. I riksdagen engagerade han sig främst i jordbruksfrågor, men också för exempelvis värnpliktigas situation samt ökad offentlighet i Högsta domstolen.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 136

Födda 1906
Avlidna 1979
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Män
Personer från Örkeneds socken
Anna-Lisa Nilsson

Anna-Lisa Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Hammarslund och Nilsson i Kristianstad), född 26 december 1924 i Kristianstad, död 7 januari 2013 i Fjälkinge-Nymö församling, Skåne län, var en svensk trädgårdsmästare och politiker.

Nilsson var riksdagsledamot för centerpartiet 1968 i första kammaren och i andra kammaren 1969–1970, invald i Kristianstads läns valkrets. Hon var suppleant i andra lagutskottet. Hon var ordförande i Centerns kvinnoförbund 1979–1981.

Referenser 
 Tidens kalender 1969, Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 225.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Svenska centerpartister
Politiker från Kristianstad
Födda 1924
Avlidna 2013
Kvinnor
Luna 1958A

Luna 1958A var den första rymdsonden i Lunaprogrammet och Sovjetunionens första försök att nå månen. Luna 1958A sköts den 23 september 1958 och hade som mål att kollidera med månen. Under uppdraget skulle man också släppa ut ett litet moln bestående av natrium och skapa en "natriumkomet" som skulle vara synlig från jorden. 

Uppdraget misslyckades eftersom uppskjutningsfarkosten exploderade 92 sekunder efter start.

Lunaprogrammet
Utforskningen av månen
1958 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1958
Knut Wachtmeister

Knut Gustaf Nils Wachtmeister, född 24 juli 1924 i Trolle-Ljungby, Kristianstads län, död 21 augusti 2017 i Lund, var en svensk greve, lantmästare och moderat politiker.

Biografi 
Knut Wachtmeister var son till förste hovjägmästaren, greve Carl-Axel Trolle-Wachtmeister (1893–1956) och Hilla-Brita Trolle (1894–1943) samt bror till Hans-Gabriel Trolle-Wachtmeister och Ann Marie Ramel. Han tog studentexamen i Sigtuna 1942, studerade vid Önnestads lantmannaskola 1942–1943, Påhlmans handelsinstitut 1947, tog reservofficersexamen 1947 och studerade vid Alnarps lantbruksinstitut 1947–1948. Wachtmeister satt i kommunfullmäktige i Staffanstorp 1963–1979, var ordförande i kommunstyrelsen 1968–1973, ordförande i kommunfullmäktige 1974–1979, landstingsledamot 1967–1979 och riksdagsledamot (moderaterna) 1974–1994 (invald i Malmöhus läns valkrets). Han var vice ordförande i skatteutskottet 1979-1988, ordförande 1991–1994 och ordförande i moderata samlingspartiet i Malmöhus län 1972–1985. Han var även suppleant vid fullmäktige i riksgäldskontoret 1988–1989, i finansutskottet 1988–1989 och i skatteutskottet 1991–1994.

Han var ordförande i Skånska hypoteksföreningen från 1984, styrelseledamot i Skandinaviska Enskilda Banken (SEB) från 1974, ordförande i dess Lundarörelse från 1979, styrelseledamot i W. Weibull AB 1974–1982, AB Cardo 1982–1986, civilförsvarsstyrelsen 1977–1987 och var vice ordförande i Länsskattemyndigheten i Malmöhus län från 1987.

Wachtmeister gifte sig 1949 med socioterapeuten Gunvor Nordenfalk (1927–2020), dotter till hovrättsrådet Johan Nordenfalk och hovdamen friherrinnan Stina Rålamb. Han var far till Hilla-Brita Madeleine (född 1950), Claës Axel Knut (född 1952) och Carl-Johan Gustaf (född 1955). Knut Wachtmeister var bosatt på herrgården Trolleberg. Makarna Wachtmeister är begravda på Uppåkra kyrkogård.

Referenser

Män
Födda 1924
Avlidna 2017
Svenska grevar under 1900-talet
Svenska grevar under 2000-talet
Svenska reservofficerare
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Knut
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Trolle-Ljungby socken