kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joseph Gallieni

Joseph Simon Gallieni, född 24 april 1849 i Saint-Beat i Haute-Garonne, död 27 maj 1916, var en fransk militär och minister under första världskriget.

Biografi 
Gallieni deltog i tysk-franska kriget 1870-71. Han utnämndes till löjtnant 1873 och kapten 1878. Han skickades till Afrika och deltog i koloniala expeditioner.

Efter tjänstgöring på Martinique utsågs Gallieni till guvernör i Franska Sudan, där han slog ner ett sudanesiskt uppror. Åren 1892-96 var han divisionschef i Franska Indokina och därefter guvernör på Madagaskar till 1905. 

1906 blev han arméchef och 1908 inspektör för kolonialtrupperna och medlem av högsta krigsrådet.

Gallieni var påtänkt som chef för generalsstaben 1911, men avböjde till förmån för Joseph Joffre på grund av hög ålder och svag hälsa.

Första världskriget 

Galliene pensionerades i april 1914, men återkallads i tjänst i augusti för att 26/8 bli militärguvernör i Paris under den kritiska tid då staden hotades av de Tyska trupperna. 1 september ställdes 6:e armén under hans befäl, och tillsammans med andra delar av Paris garnison bidrog han verksamt till de franska framgångarna i slaget vid Marne 6-11 september. Joffre höll distans till Gallieni för att inte hans inflytande skulle bli för stort. Många anser dock att Gallienis energi och förutseende spelat en stor roll i segern vid Marne, som räddade Paris.

Gallieni såg en möjlighet att med den nyuppsatta sjätte armén anfalla flanken på den tyska första armén när den svängde österut tidigt i september. Under slaget inträffade den berömda trupptransporten när Paris taxibilar körde reserver från Paris till fronten. Vid åsynen av detta yttrade Gallieni de ofta citerade orden: "Eh bien, voilà au moins qui n'est pas banal!" ("Nåja, här har vi i ändå något ovanligt!"). Denna troligen första stora motoriserade truppinsats hade stor betydelse för slagets utgång. Störst ära för segern fick emellertid Joffre.

Gallieni blev krigsminister i oktober 1915 men avgick av hälsoskäl i mars 1916. Samarbetet med Joffre var konfliktfyllt, speciellt angående Verdun. Hans hälsa återhämtade sig inte och Joseph Gallieni dog i maj 1916. Postumt utsågs han till Marskalk av Frankrike 1921.

Gallieni har bland annat författat Trois colonnes au Tonkin 1894-95 (1899), Neuf ans à Madagascar (1907) och Mémoires du général Galliéni; défense de Paris (1920, utgiven av hans efterlevande).

Noter 

Födda 1849
Avlidna 1916
Franska generaler
Franska fältmarskalkar
Franska militärer under 1800-talet
Franska militärer under 1900-talet
Personer i Frankrike under första världskriget
Franska guvernörer
Män
Franska Västafrika
Deltagare i slaget vid Verdun
Militärguvernör i Paris
Yacas

Yacas, en akronym för Yet Another Computer Algebra System, är ett fritt datoralgebrasystem.

Fria datoralgebrasystem
Sourceforge-projekt
Fria matematikprogram
Louis DaPron

Louis DaPron, född 3 februari 1913 i Hammond, Indiana, död 21 juli 1987 i Westlake Village, Los Angeles County, Kalifornien, verkade från 1930-talet fram till 1970-talet som koreograf av dans i amerikansk film och TV. Han skådespelade även i ett antal filmer, då stundtals som dansare. Han sysslade i stor utsträckning med just steppdans. Bland de filmer han medverkat i finns Blonde Ransom.

Källor
Veteran Movie, TV Choreographer Louis DaPron Dies – AP News Archive

Externa länkar
 

Amerikanska koreografer
Amerikanska dansare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Hammond, Indiana
Födda 1913
Avlidna 1987
Män
Steppdans

Steppdans (av eng. step, steg) är en generisk term för olika dansstilar där fotarbete är den viktigaste delen av dansen, men benämningen är framför allt förknippad med amerikansk showdans från första halvan av 1900-talet, Tap Dance. Kropps- eller armrörelser är ofta inte lika viktiga eller helt irrelevanta. I stepp används skor, som har steppjärn gjorda av en aluminiumlegering på hälen och framme vid tårna, som gör att det låter tydligt när såväl främre som bakre delen av skon sätts ner i golvet. Ofta använder dansaren improvisationsform och ojämna rytmer med synkoper.

Tap Dance är benämningen på den amerikanska steppdansen och den har sina rötter i afroamerikansk kultur och utvecklades av människorna som kidnappades från olika delar av Afrika under slaveriet, ca år 1600-1800. De fråntogs sina trummor och började använda kroppen som instrument för att spela rytmer, och det är här som även jazzmusiken tar sin början. Denna nya afroamerikanska kultur influerades senare också av annan dans och musik som fanns i Nya Världen, tex spanska visor, fransk militärmusik, irländsk steppdans (Step Dance). Den modernare formen av stepp kom till i mitten av 1800-talet och en av huvudpersonerna i utvecklingen var afroamerikanen William Henry Lane kallad "Master Juba".  Senare blev stepp och jazz internationellt populära på 1920-40-talen genom amerikanska shower, musikaler och filmer från Hollywood med artister som Bill "Bojangles" Robinson, The Nicholas Brothers, Buck and Bubbles, Duke Ellington, Count Basie, med flera. 

Ur steppdans har efterhand även andra rytmiska dansformer utvecklats, ofta samtidigt en form av rytmmusik, inom europeisk modern dans och stomp med olika slags rytmredskap.

Idag har stepp en kanske inte gigantisk men stark följarskara över hela världen och konstformen ses i många olika sammanhang. Dagens professionella steppdansare turnerar världen över och arbetar tex som musiker i band, leder eller är med i olika danskompanier, och koreograferar och medverkar i shower på Broadway. Några av de mest framstående dansarna är Savion Glover, Dormeshia Sumbry-Edwards, Michelle Dorrance, Jason Samuels Smith, Derick Grant, Ayodele Casel.

Externa länkar
House of Hoofing - stepp i Sverige
Stockholm Tap Festival
International Tap Association (engelska)
The Origin of Tap Dance (engelska)
Stomp online (engelska)

Danser
Blonde Ransom

Blonde Ransom är en svartvit amerikansk film från 1945. Filmen hade världspremiär i USA i maj 1945, den har inte haft svensk premiär.

Rollista (urval)
Donald Cook - Duke Randall 
Virginia Grey - Vicki Morrison 
Louis Da Pron - dansare (ej krediterad)

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer 1945
Svartvita filmer
Filmer i regi av William Beaudine
William Beaudine

William Beaudine, född 15 januari 1892 i New York, död 18 mars 1970 i Canoga Park i Kalifornien, var en amerikansk regissör. Från 1910-talet till 1970-talet regisserade han 365 filmer. Bland dessa finns Blonde Ransom med Louis Da Pron.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska filmregissörer
Gravsatta på Hollywood Forever Cemetery
Födda 1892
Avlidna 1970
Män
Ernst Zierke

Ernst Zierke, född 6 maj 1905 i Krampe i närheten av Köslin i dåvarande Västpommern, död 1972 i Celle, var en tysk SS-Unterscharführer. Han var verksam inom Aktion T4 och Operation Reinhard.

Biografi 
Zierke var verksam inom Nazitysklands ”eutanasiprogram” Aktion T4. Han var sjukskötare och chaufför vid anstalterna Grafeneck, Hadamar och Sonnenstein. I juni 1942 kommenderades han till förintelselägret Bełżec där han bland annat övervakade ankommande transporter av interner. Under de första månaderna 1943 upphörde mordverksamheten i Bełżec och lägret avvecklades. Zierke var då med och sköt ihjäl de kvarvarande lägerfångarna.

I mars 1943 förflyttades Zierke till arbetslägret Dorohucza, beläget cirka 5 kilometer nordost om Trawniki. Hösten 1943 deltog han i likvideringen av Sobibór, vilket bland annat innebar att avrätta de återstående lägerfångarna.

I december 1943 omplacerades Zierke till norra Italien för att där bekämpa partisaner och tjänstgöra som lägervakt i koncentrationslägret Risiera di San Sabba i utkanten av Trieste.

Efter andra världskrigets slut 1945 greps Zierke och internerades i ett krigsfångeläger men släpptes. Han arresterades 1963 och ställdes inför rätta vid Bełżecrättegången i München 1964. Juryn var oenig, och Zierke och flera medåtalade släpptes fria, endast för att omedelbart häktas på nytt i avvaktan på Sobibórrättegången i Hagen 1965. Vid denna rättegång frikändes Zierke i brist på bevis. Han hävdade att Christian Wirth, inspektör för förintelselägren Bełżec, Sobibór och Treblinka, hade hotat honom själv och andra lägervakter med dödsstraff, om de vägrade att utföra order.

Referenser

Noter 

Födda 1905
Avlidna 1972
Män
Aktion T4
Personer från Köslin
Operation Reinhard
Förintelsen i Polen
Personal i Sobibór
Personal i Bełżec
SS-Unterscharführer
Hideki Takayama

Hideki Takayama (japanska: 高山秀樹, Takayama Hideki) är en japansk animatör och filmregissör av hentai-filmer. Hans mest kända verk är Urotsukidōji.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Japanska animatörer
Japanska filmregissörer
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Urotsukidōji

Urotsukidôji är en japansk OVA-animeserie av genren hentai, som i väst släppts som långfilmer. Serien regisserades av Toshio Maeda, en av de stora hentai-föregångarna. Bland annat visade man upp tentakelerotik.

Serien

Kapitel 1: Chōjin Densetsu Urotsukidōji (1987-1989) 
Ursprungligen tre OVA-avsnitt som 1989 klipptes ihop till en långfilm - Legend of the Overfiend.

Filmen följer en tonårskille som är född till overfiend, och utspelar sig i en värld där tre sfärer sägs existera, och en av dem vara demonernas.

Kapitel 2: Shin Chōjin Densetsu Urotsukidōji: Mataiden (1990-1991) 
Ursprungligen två OVA-avsnitt som 1993 klipptes ihop till en långfilm - Legend of the Demon Womb.

Filmen innehåller samma karaktärer som det första kapitel, samt the overfiends kusin, vars föräldrar dödas i en mystisk flygkrasch i filmens början. Kusinen sporras, av en tysk människa med en mäktig kristall, till att förgöra the overfiend, vilket sker vid filmens slut.

Kapitel 3: Chōjin Densetsu Urotsukidōji: Mirai hen (1992-1993) 
Ursprungligen fyra OVA-avsnitt som 1993 klipptes ihop till en långfilm - Return of the Overfiend.

Kapitel 4: Chōjin Densetsu Urotsukidōji: Hôrô hen (1993-1995) 
Ursprungligen tre OVA-avsnitt som 1995 klipptes ihop till en långfilm - Inferno Road.

Kapitel 5 
Ett femte kapitel påbörjades men färdigställdes aldrig, men släpptes trots detta, under titeln Urotsukidōji V: The Final Chapter 1996.

Referenser 

Hentaifilmer
Anime (OVA)
WP:Projekt Japan
Maks Bajc

Maks Bajc, född den 7 oktober 1919 i Ljubljana, Slovenien, död den 25 september 1983 i samma stad, var en slovensk skådespelare som medverkade allt som oftast i samhällskritiska filmer och krigsfilmer. 

Efter 1945 var Maks Bajc medlem i teatersällskapet SNG Drama Ljubljana och åren 1957-1965 var Maks Bajc även medlem i sällskapet MGL.

Fimerna låg på bolagen Viba Film och Triglav Film som var produktioner från Ljubljana, Slovenien, utom hans sista film.
Maks Bajc medverkan i film och TV-branschen var då Slovenien ingick i den federala unionen Jugoslavien.
Maks Bajc medverkade även i en TV-serie 1969, där det är oklart om denna TV-serie pågick endast under året 1969 eller om denna TV-serie gjordes i ännu flera säsonger.

Filmografi

Se även 
 Metka Bučar
 Rade Serbedzija
 Janko Hočevar
 Zlatko Šugman
 Lojze Rozman
 Majda Potokar

Källor 

Förteckning över filmer Maks Bajc medverkat i

Noter 

Födda 1919
Avlidna 1983
Slovenska skådespelare
Män
Personer från Ljubljana
Idealist (film)

Idealist är en jugoslavisk film från år 1976 baserad på Ivan Cankars roman Martin Kacur.

Filmen hade visades första gången vid Moskvas internationella filmfestival i juli 1977. 

1977 fick Radko Polic utmärkelsen bästa skådespelare, på Moskvas internationella filmfestival.

Rollista (urval)
Radko Polic - Martin Kacur 
Milena Zupancic - Toncka 
Dare Ulaga - Ferjan 
Stevo Zigon - präst från Zapolje 
Arnold Tovornik - präst från Blatni Dol 
Maks Bajc

Externa länkar
Filmomslag
  

Jugoslaviska dramafilmer
Filmer 1976
Igor Pretnar

Igor Pretnar, född den 3 april 1924 i Ljubljana, Slovenien och död den 8 april 1977 i samma stad, var en slovensk film- och teaterregissör. Han var regissör för Onkel Vanja av Anton Tjechov på Ljublana stadsteater 1957 och han regisserade bland annat filmen Idealist från år 1976, som blev utnämnd till "bästa film" på Pula Film Festival 1976. Filmen blev även nominerad till Golden Prize på Moskvas internationella filmfestival 1977.

Filmografi 
 Tri zgodbe (1955)
 Pet minuta raja (1959)
 Samorastniki (1963)
 Lažnivka (1965)
 Idealist (1976)

Referenser

Externa länkar

Slovenska teaterregissörer
Födda 1924
Avlidna 1977
Män
Slovenska filmregissörer
Personer från Ljubljana
Pissoir

Pissoir, även känd som Urinal, är en kanadensisk film från 1989, regisserad och skriven av John Greyson.

Handling
En grupp sammankallas för att undersöka en polisinsats i Toronto. De infiltrerar polisen bara för att upptäcka att de själva är bevakade.

Om filmen
Filmen är inspelad i Toronto och hade världspremiär i februari 1989 vid filmfestivalen i Berlin.

Rollista
Paul Bettis – Sergei Eisenstein
Pauline Carey – Frances Loring
Keltie Creed – Florence Wyle
Lance Eng – Dorian Gray
David Gonzales – Yukio Mishima
Olivia Rojas – Frida Kahlo
George Spelvin – Langston Hughes

Utmärkelser
1989 – Filmfestivalen i Berlin – Teddypriset för bästa spelfilm, John Greyson

Referenser

Webbkällor

Filmer 1989
Kanadensiska dramafilmer

en:Pissoir
John Greyson

John Greyson är en kanadensisk regissör och manusförfattare, född 1960, som bland annat skrivit och regisserat Pissoir.

Kanadensiska filmregissörer
Födda 1960
Män
Levande personer
Personer från Nelson
Centre national de la recherche scientifique

Centre national de la recherche scientifique (Nationellt centrum för vetenskaplig forskning), mer känt under akronymen CNRS, är Frankrikes största offentliga forskningsorganisation och är inriktad på grundforskning. CNRS har 26 000 anställda och hade 2004 en budget på 2 738 miljoner euro.

Forskare anställda av CNRS arbetar vid "laboratorier" som är helfinansierade av CNRS eller i samarbete med universitet och andra forskningsinstitut. Forskarna indelas i chargés de recherche eller directeurs de recherche, där det senare ungefär motsvarar en professor.

Externa länkar 

  

Franska forskningsinstitut
Vetenskap i Frankrike
August Häfner

August Häfner, född 31 januari 1912 i Mellingen, död juni 1999 i Tyskland, var en tysk SS-Obersturmführer. I egenskap av medlem av Sonderkommando 4a inom Einsatzgruppe C deltog han under andra världskriget i flera massakrer på judar, bland annat i Babij Jar.

Biografi
Häfner inträdde i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) 1932 och i Schutzstaffel (SS) året därpå.

Andra världskriget 
År 1941 ingick Häfner som kommandochef i SS-Standartenführer Paul Blobels Sonderkommando 4a inom den mobila bataljonen Einsatzgruppe C som opererade i det av Tyskland ockuperade norra och mellersta Ukraina. Häfner närvarade vid ett flertal massakrer i Ukraina, bland annat i Babij Jar, Zjitomir och Bila Tserkva. I slutet av augusti 1941 beordrades en trupp ur Sonderkommando 4a att i Bila Tserkva avrätta omkring 90 judiska barn genom arkebusering. Den 29-årige Häfner kommenderades att övervaka massavrättningen på eftermiddagen den 22 augusti 1941. Häfner var kommandochef till oktober 1941.

Hösten 1943 kommenderades Häfner till Grekland och utsågs där till chef för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD), SS:s säkerhetstjänst, i Patras. Efter andra världskriget greps han av amerikanska soldater och satt i krigsfångenskap fram till 1948. Häfner inkallades som vittne vid Einsatzgruppenrättegången.

Efter andra världskriget 
August Häfner dömdes den 29 november 1968 av Landgericht Darmstadt till nio års fängelse för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten begångna i Babij Jar, Zjitomir och Bila Tserkva och Vassylkiv. Efter ett överklagande prövades Häfners fall ånyo och den 12 december 1973 dömdes han till 8 års fängelse. Häfner berättade i förhör om en särskild händelse i Bila Tserkva: ”Jag kommer särskilt ihåg en episod med en liten blond flicka som tog min hand. Senare blev också hon skjuten. Det var det värsta jag upplevt.”

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Belaja Zerkow: Die Ermordung von 90 Kindern (tyska)
 Kort vittnesmål av August Häfner
 Universiteit van Amsterdam: Domen mot August Häfner

Födda 1912
Avlidna 1999
Män
Personer från Mellingen
Personer inom Einsatzgruppen
Förintelsen i Ukraina
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Obersturmführer
Blaise Cendrars

Blaise Cendrars (pseudonym för Frédéric Louis Sauser-Hall), född 1 september 1887 i La Chaux de Fonds, Schweiz, död 21 januari 1961 i Paris, Frankrike var en schweiziskfödd franskspråkig författare och poet. Han blev fransk medborgare 1916.

Biografi 
Cendrars lämnade sin familj vid femton års ålder och reste med transsibiriska järnvägen genom Ryssland. Sedan luffade han runt i Brasilien och Kina. 1912 debuterade han med dikten Pâques à New York. Under första världskriget var han medlem av Främlingslegionen och miste sin högra arm i strid.

Mytbildningen kring Cendrars var, och är, omfattande. En av de mer fascinerande legenderna handlar om hans "riktiga" debut, Legenden om Novgorod från 1907, ett verk som inte setts till förrän 1995 då en bulgarisk poet vid namn Kirill Kadiiski fann ett söndrigt häfte på ett antikvariat i Sofia. Cendrars hade sedan 1913 nämnt verket i varje verksammanställning som "’Legenden om Novgorod, om det grå Guldet och Tystnaden’, Översatt till ryska av R R från manuskriptet; tryckt i vitt på svart papper; 14 numrerade och signerade exemplar: Moskva, Sozonov, 1909.", och med fyndet var sensationen ett faktum. Autenticiteten är emellertid omstridd, vilket den svenske poet som översatt verket till svenska (publicerad i tidskriften Aorta nr. 13 2006), Gunnar Harding, utvecklat i några artiklar i Svenska Dagbladet 2007. Även Bengt Jangfeldt har kommenterat problemet.

Bibliografi

Dikter 
Les Pâques à New York (1912)
 Påsk i New York, tolkning Gunnar Harding. Ingår i: Är vi långt från Montmartre? (FIB:s Lyrikklubb, 1995)
La Prose du transsibérien et de la petite Jehanne de France (1913)
 Transsibiriska järnvägen och lilla Jehanne av Frankrike, tolkning Gunnar Harding. Ingår i: Är vi långt från Montmartre? (FIB:s Lyrikklubb, 1995)
 Complete Poems, i engelsk tolkning av Ron Padgett och med en introduktion av Jay Bochner (University of California Press, 1992)

Romaner 
Bourlinguer (1948)

Utgivet på svenska 
 Guld 1930
 Dikter och prosa 1969
 Små svarta sagor för de vitas barn 1985
 (Legenden om Novgorod i Aorta nr. 13 2006 - omstridd, se artikeln ovan)

Referenser

Litteratur 
 Bengt Holmqvist: Den moderna litteraturen, s. 84-88

Noter

Externa länkar 

 Böcker av och om Blaise Cendrars på svenska bibliotek. Libris
 8 dikter av Blaise Cendrars på originalspråk. poetica.fr 

Schweiziska författare under 1900-talet
Franskspråkiga författare
Födda 1887
Avlidna 1961
Män
Författarpseudonymer
Eken Cup

Eken Cup spelas under fyra dagar (tre dagar from 2022) varje år i juni på det stora sportfältet i Gubbängen - Gubbängsfältet. Eken Cup är världens största handbollsturnering som spelas på gräsunderlag. 640 lag i alla åldersklasser var med och spelade i 2006 års turnering, som spelades 16-20 juni.  Tanken med Eken Cup när turneringen startades 1976 var dels att Stockholm skulle få en utomhusturnering och dels att handbollsungdomarna skulle få sysselsättning första lediga helgen på sommarlovet.
Arrangörer av Eken Cup är föreningen Eken Cup vars medlemmar består av handbollsföreningarna GT Söder, HK Cliff och AIK Handboll. 2022 spelades turneringen för 45:e gången efter två års uppehåll pga pandemin.

Externa länkar 
 Eken Cup

Handbollsturneringar
Återkommande sportevenemang med premiär 1976
BS Fabrications

BS Fabrications var en brittisk biltillverkare som hade ett formel 1-stall som tävlade under andra halvan av 1970-talet. De tävlade även i F2 och F3000 men då under namnet BS Automotive. Den tyske föraren Christian Danner vann F3000-mästerskapet för stallet 1985.



F1-säsonger

Noter

Källor
 

Brittiska racingstall
Formel 1-stall
Passningsjonglering

Passningsjonglering är när två eller flera jonglörer kastar objekt till varandra. Det är vanligast att passa käglor men många gör sina första försöka att lära sig passning med bollar. När man väl har lärt sig är dock käglor och ringar de vanligaste objekttyperna.

Variationsmöjligheterna inom passningsjonglering är mycket stora i och med att antal jonglörer och dess placering kan ändra liksom även antalet objekt som används samt den takt passningen sker i. Dessutom kan man ha rörliga jongleringsmönster där jonglörerna flyttar sig inbördes.

Takt

Jämna takter 
Passningens grundmönster brukar beskrivas genom att ange den takt som man passar i. Den generella nybörjartakten anses vara fyrtakt. Det innebär att var fjärde kast är en passning. Oftast börjar man med att lära sig passa fyrtakt med högerhanden. Det kommer alltså bara att vara högerhanden som kastar passningar i fyrtakt, precis som grunden i varje jämn takt. Även om fyrtakt är den mest kända nybörjartakten så är ofta sextakt en enklare takt att lära sig först. Precis som det verkar så är då var sjätte kast en passning. Som en minnesregel kan man då tänka på att det är samma objekt som ens partner passar till en som man sedan passar tillbaka, efter att man själv kastat över den till andra handen. Nybörjare inom passning kan lämpligen alternera mellan att öva på fyrtakt, sextakt och tvåtakt. I tvåtakt är vartannat kast en passning.

Ojämna takter 
I ojämna takter kommer händerna att turas om att passa. Den vanligaste nybörjartakten inom udda takter är tretakt dvs valstakt. Detta kommer att innebära att man passar först med ena handen, sedan med andra. Som en minnesregel kan man tänka på att det är samma objekt som man fick passat till sig man ska passa tillbaka, utan att först kasta det till sig själv.

Cirkus
Jonglering
Varieté
BK Söder

BK Söder var en handbollsförening med huvudsäte i Farsta. Föreningen hade en stor ungdomsverksamhet samt herr- och damlag. BK Söder gick inför säsongen 2009/2010 ihop med GT/76 och bildade föreningen GT Söder.

BK Söders herrlag spelade i Elitserien under åren 1990-1994. Åren 1996-1999 samarbetade man med Stockholmspolisens IF och spelade i Elitserien under namnet  Polisen/Söder. Samarbetet upphörde efter att man degraderats 1999. BK Söder gick återigen upp i Elitserien 2002. Den här gången gick man samman med Djurgårdens IF som då spelade i en lägre division. Under namnet Djurgården spelade man fyra säsonger i Elitserien, även den här gången sprack samarbetet efter degradering.

Referenser

Upplösta handbollsklubbar i Sverige
Handbollsklubbar i Stockholm
Söderort
Sportklubbar upplösta 2009
Hizbollah (olika betydelser)

Hizbollah  med betydelsen Guds parti förekommer i flera länder. Bland annat:

 Hizbollah – en shiamuslimsk organisation i Libanon
 Hizbollah (Turkiet) – en kurdisk sunnimuslimsk organisation i Turkiet
 Irakisk Hizbollah – ett Shiamuslimsk politiskt parti i Irak som ingår i Förenade Irakiska Alliansen
 Kata'ib Hizbollah – en rörelse i Irak som ingår i Förenade Irakiska Alliansen
 Kurdisk Revolutionär Hizbollah – en kurd-irakisk islamistorganisation som var verksam mellan 1983 och 2002
 Hizbollah (Iran) – ett politiskt och andligt fenomen i Iran
 Ansar-e-Hezbollah är en islamistisk organisation i Iran
 Hizbullah (Mauritius) – en organisation på Mauritius

Islamiska termer
Leopold I, hertig av Österrike

Leopold I, hertig av Österrike, född 4 augusti 1290, död 28 februari 1326; hertig av Österrike och Steiermark.Kallad "den ärorike" (ty. "Der Glorwürdige").

Son till Albrekt I av Tyskland och Elisabeth av Göritz.

Han övertog förvaltningen av de habsburgska besittningarna i Schwaben och Elsass 1308, efter mordet på hans far.

Han var en förkämpe för sin bror, Fredrik den skönes tronkrav. 1315 besegrades han av schweizarna vid Morgarten. Efter Fredrik hade blivit tillfångatagen 1322 fortsatte han kampen mot Ludvig av Bayern.

Gift med Catherine (död 1336), dotter till Amadeus V, hertig av Savojen. I äktenskapet föddes två döttrar.

Referenser

Huset Habsburg
Österrikes hertigar
Födda 1290
Avlidna 1326
Män
Personer i Österrikes historia