kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Therizinosauroider

Therizinosauroidea (även kallade Therizinosauroidea eller Therizinosauria) var en överfamilj dinosaurier tillhörande ordningen Theropoda. De levde under kritaperioden och tycks ha överlevt fram tills massutdöendet för 65 miljoner år sedan. Lämningar efter dessa djur har påträffats i Asien (Mongoliet och Kina), samt USA, Nordamerika (Utah och New Mexico). De första lämningarna av gruppen påträffades på 1940-talet, men beskrevs vetenskapligt först 1954.

Beskrivning 
Therizinosauroiderna särskiljer sig från de flesta andra theropoder på flera punkter. Dessa djur har flera anatomiska drag som gjort vissa forskare osäkra på hur de skall klassificeras. De tvåbenta Therizinosauroidea hade små hästliknande huvuden med stora ögon, långa halsar och välutvecklade framben med stora, krökta klor (upp till 70 centimeter långa på Therizinosaurus). Tidiga släkten inom Therizinosauroidea uppvisar relativt stora likheter med många andra coelurosaurier.  Falcarius och Beipaosaurus har långa svansar, slanka kroppar och bäcken och bakben för att kunna röra sig snabbt, och 4-tåiga fötter där första tån inte vidrör marken. Mer typiska släkten uppvisar korta ben och svans, samt bredare fötter där alla tår rör marken, och därtill tunga kroppar med högburet huvud. Denna skillnad har fått forskarna att misstänka att therizinosauroiderna utvecklades från snabba jägare / allätare till klumpiga växtätare. Vad som stöder hypotesen om att de var växtätare är bland annat att tänderna är konlika och bättre lämpade för att äta växter, stora magar för att smälta hård kost, samt de stora klorna, som tros ha använts för att föra grenar till munnen, och kanske för att riva upp termitbon.  Något annat som är karaktäristiskt för Therizinosauroidea är deras utformning av bäckenet. Medan Beipaosaurus bäcken har ett blygben (Pubis) som pekar nästan neråt, pekar det på många andra släkten snarare bakåt, och är sammanvuxet med sittbenet (Ischium). Detta gjorde det troligen möjligt för therizinosauroiderna att sitta på huk när de skulle äta. Liksom i fallet med många andra grupper av coelurosaurier har forskare under senare år spekulerat i huruvida therizinosauroider hade fjädrar. Eftersom de tillhör kladen Maniraptora (som fåglarna tros vara nära släkt med), och sedan man upptäckt att släktet Beipaosaurus kan ha haft fjädrar, antar några forskare att andra släkten också kan ha haft fjädrar.

Släkten 
Följande släkten i Therizinosauroidea är namngivna och vetenskapligt beskrivna.

Therizinosauridae
†Beipaosaurus
†Enigmosaurus
†Erliansaurus
†Erlikosaurus
†Eshanosaurus
†Falcarius
†Nanshiungosaurus
†Neimongosaurus
†Nothronychus
†Segnosaurus
†Suzhousaurus
†Therizinosaurus 

Alxasauridae
†Alxasaurus

Källor och referenser 
Engelskspråkiga Wikipedia - Therizinosaur

Dinosaurier från kritaperioden
Coelurosauria
Coelurosaurier
Eet

Eet är en sång av den amerikanska singer-songwritern Regina Spektor. Låten släpptes som den andra singeln från hennes femte studioalbum Far, i oktober 2009

Låtlista

Digital Download
"Eet" – 3:51
"The Sword & the Pen (Acoustic Version)" – 3:37

Musikvideo

En musikvideo regisserad av Adria Petty släpptes den 29 maj 2009.

Musiksinglar 2009
Hjkr 5 Warun

Hjälpkryssaren Warun var ett svenskt lastfartyg tillhörande Sveabolaget och som inkallades som hjälpkryssare  i svenska marinen under andra världskriget

Warun inkallades i samband med utbrottet av finska vinterkriget den 30 november 1939 och ombyggdes på Finnboda Varv. Fartyget ingick tillsammans med systerfartyget Hjkr 4 Waria i Stockholmseskadern och användes främst för eskorttjänst mellan Gotland och fastlandet. Under 1944 och 1945 tillhörde Warun Norrlandsavdelningen. Hon återlämnades till Sveabolaget 1945.

Källor

Externa länkar

Svenska lastfartyg
Svenska kryssare under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1935
Fartyg byggda i Landskrona
Tango & Cash

Tango & Cash är en amerikansk långfilm från 1989 regisserad av Andrej Kontjalovskij (Albert Magnoli tog över senare under inspelningen) med Sylvester Stallone, Kurt Russell, Teri Hatcher och Jack Palance i huvudrollerna.

Handling
Ray Tango (Sylvester Stallone) och Gabriel Cash (Kurt Russell) är två kända poliser i Los Angeles. De är olika, Tango är en välklädd polis som brukar läsa Wall Street Journal medan Cash är en avslappnad ungkarl. Båda blir anklagade efter ett mord som de inte har begått. De hamnar i fängelse, men får veta att den kände drogkungen Yves Perret (Jack Palance) som har satt dit dem. Tango och Cash bestämmer sig att fly ut ur fängelset, leta efter bevis och ta hämnd.

Rollista (i urval)
Sylvester Stallone - Raymond "Ray" Tango
Kurt Russell - Gabriel "Gabe" Cash
Teri Hatcher - Katherine 'Kiki' Tango
Jack Palance - Yves Perret
Brion James - Courier/Requin
James Hong - Quan
Marc Alaimo - Lopez
Michael J. Pollard - Owen
Robert Z'Dar - Face/Trucker
Lewis Arquette - Wyler

Soundtrack
Bad English - Best of What I Got
The Call - Let the Day Begin
Yazoo - Don't Go
Alice Cooper - Poison
Kenneth "Babyface" Edmonds - It's No Crime
Darktown Strutters - Harlem Nocturne

Om filmen
Filmen blev nominerad tre gånger av filmpriset Razzie Awards för bland annat sämsta skådespelare (Sylvester Stallone).

Externa länkar
Tango & Cash på Internet Movie Database
Tango & Cash på Allmovie

Amerikanska filmer 1989
Amerikanska actionkomedifilmer
Los Angeles på film
Fiktiva radarpar
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Andrej Kontjalovskij
Sven-Gunnar Larsson

Sven-Gunnar Larsson, född 10 maj 1940, är en svensk fotbollsspelare (målvakt). Sven-Gunnar Larsson spelade i Allsvenskan för Örebro SK dit han kom från IF Saab i Linköping. 

Han gjorde 27 A-landskamper och var med i VM-trupperna 1970 och 1974. 1970 spelade han två matcher i VM, efter att Ronnie Hellström stått i målet i den inledande matchen. 1974 agerade han reserv bakom Ronnie Hellström. Efter den aktiva karriären har han varit målvaktstränare i Örebro SK.

Referenser 

Svenska fotbollsmålvakter
Spelare i Örebro SK Fotboll
Spelare i Grankulla IFK
Svenska landslagsspelare i fotboll
Män
Födda 1940
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i VM i fotboll 1970
Spelare i VM i fotboll 1974
Fotbollsspelare i IF Saab
Ronney Pettersson

Ronney Pettersson, född 26 april 1940, död 26 september 2022 i Järvsö, Hälsingland, var en svensk fotbollsmålvakt. Han spelade för Djurgårdens IF i Allsvenskan, och för svenska landslaget. Pettersson var med i VM-truppen 1970. Han blev svensk mästare 1966.

Referenser

Svenska fotbollsmålvakter
Avlidna 2022
Män
Födda 1940
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 1970
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska mästare i fotboll
Apan

Apan är en svensk film från 2009 skriven och regisserad av Jesper Ganslandt och med Olle Sarri i huvudrollen. Inspelningen var lite speciell då Sarri inte fick veta handlingen utan fick instruktioner av regissören via örsnäckan, som var gömd i en vanlig Bluetooth-hörsnäcka. Sarri fick manuset i present på avslutningsfesten, men läste det inte förrän flera veckor efteråt.

"Hela inspelningen var så känslomässigt drabbande att jag inte kunde tänka mig att läsa manuset. Det kändes otäckt; jag hade ju redan gått igenom det." säger Olle Sarri.

Den visades på Venedigs filmfestival. Inspelningarna ägde rum i Stuvsta utanför Stockholm.

Rollista 
 Olle Sarri 
 Françoise Joyce 
 Niclas Gillis
 Sean Pietrulewicz	
 Eva Rexed	
 Samuel Haus

Källor

Externa länkar 

Svenska filmer 2009
Svenska dramafilmer
Svenska thrillerfilmer
Stockholm på film
Filmer i regi av Jesper Ganslandt
Svenskspråkiga filmer
Ingemar Erlandsson

Bo Ingemar Erlandsson, född 16 november 1957 i Glimåkra, Skåne, död 9 augusti 2022, var en svensk fotbollsspelare (försvarare). Erlandsson spelade i allsvenskan för Malmö FF dit han kom från Glimåkra. Under tränaren Bob Houghton skolades han om från anfallare till vänsterback. Han blev svensk mästare 1977 och 1986. Han var med i det MFF-lag som nådde finalen i Europacupen för mästarlag 1979. År 1978 debuterade i svenska landslaget och togs ut till VM i Argentina samma år. Han gjorde 69 A-landskamper (1978–1985) och var lagkapten. 

Ingemar Erlandsson mottog, som medlem av Malmö FF, kopia av Svenska Dagbladets guldmedalj 1979.

Referenser

Externa länkar 

Svenska fotbollsspelare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i VM i fotboll 1978
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Glimåkra socken
Födda 1957
Avlidna 2022
Män
Svenska mästare i fotboll
Anders Ljungberg

Anders "Puskas" Ljungberg, född 12 juli 1947, är en svensk före detta fotbollsspelare. 

Ljungberg spelade i Allsvenskan för Malmö FF (1967–1968, 1972–1979) och Åtvidabergs FF (1969–1971). Han spelade även för moderklubben Limhamns IF (t.o.m. 1966), Landskrona BoIS (1980–1981), Örebro SK (1982) och IFK Malmö (1982). Han var med i det MFF-lag som nådde finalen i Europacupen för mästarlag 1979 och vann fem SM-guld och sju cupguld. Han spelade 8 A-landskamper för Sveriges fotbollslandslag.

Anders Ljungberg bor idag, 2019, på Bo01 i Malmö och är pensionerad gymnasielärare.

Källor
Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Män
Födda 1947
Levande personer
Spelare i Örebro SK Fotboll
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Åtvidabergs FF
Spelare i IF Limhamn Bunkeflo
Fotbollsspelare i Landskrona BoIS
Fotbollstränare i Landskrona BoIS
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottsledare under 1900-talet
Tore Cervin

Tore Bertil "Jokern" Cervin, född 2 augusti 1950 i Möllevångens församling, Malmö är en svensk före detta fotbollsspelare.

Cervin spelade i allsvenskan för Malmö FF (1972-1980) och gjorde sammanlagt 258 A-lagsmatcher för klubben. Han med var med i det MFF-lag som nådde finalen i Europacupen för mästarlag 1979. Insatsen i Europacupen belönades med Svenska Dagbladets guldmedalj tillsammans med resten av laget. 

Cervin började spela fotboll först när han var 20 år. Två år senare (1972) debuterade Tore Cervin i allsvenskan, hemma mot Djurgården. Han vann tre SM-guld (1974, 1975, 1977). 1975 fick Tore Cervin göra sin första landskamp. Det var mot Danmark i Malmö i ett landslag som innehöll sex MFF:are.  Han spelade 4 A-landskamper för Sveriges fotbollslandslag och gjorde ett landskampsmål. År 1980 avslutade Cervin sin spelarkarriär i MFF när han fick ett proffsanbud från Toronto. Han återvände efter en säsong i Toronto Blizzard Rosters  till Sverige där han blev spelande tränare för Limhamns IF 1982-1983. Därefter spelade han 1984-1985 för Helsingborgs IF (18 matcher), och avslutade sedan sin karriär som spelare. Han har därefter fortsatt med olika tränaruppdrag för Limhamns IF och MFF.

Han spelade "Lillen" i TV-serien om Åshöjdens BK.

Kommentarer

Källhänvisningar

Svenska fotbollsspelare
Män
Födda 1950
Levande personer
Fotbollsspelare i Malmö FF
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Idrottare från Malmö
Långsjö gård

Långsjö gård består av två huvudbyggnader belägna vid Gårdsstigen 16 och 17 i Söderort inom Stockholms kommun. Stället har givit namn åt stadsdelen Långsjö. Gården har sina anor från 1600-talet och utgjorde då ett torp under Långbro gård. Gården är belägen längs Långsjöns norra sida.

Panorama

Historia 

Longsiön (1627), Långsiötorpet (1687) var fram till 1772 ett torp under Långbro och har fått sitt namn efter sjön Långsjön. Efter avsöndringen från Långbro 1772 om ett ¼ mantal bytte egendomen ägare ett flertal gånger. Gårdens bebyggelse låg samlad på en kulle vid Långsjön.

Omkring år 1820 återgick egendomen till stamfastigheten för att år 1881 säljas till köpmannen Robert Ditzinger. Denne lät uppföra redan året efter två identiskt lika (spegelvända mot varann) herrgårdsliknande byggnader till sina båda söner. Stilen inspirerades av den för tiden vanliga panelarkitektur vilken präglade sommarvillor som välbärgade Stockholmare lät uppföra utanför staden. Dessa båda byggnader utgör fortfarande fastighetens nuvarande bebyggelse. 

Bröderna Ditzinger sålde egendomen i sin tur 1890. Till en början hade båda husen strandtomt ner till Långsjön. Den kontakten bröts på 1980-talet när en allmän strandpromenad anlades. Gårdens ekonomibyggnader och stall revs under 1940- och 1950-talen för villabebyggelse. Länge existerade gårdens ursprungliga sädesmagasin med pyramidtak i närbelägna kvarteret Synfonien. Det revs också i början av 2000-talet. Gårdens gamla jordkällare existerar fortfarande.

Vid sekelskiftet ägdes fastigheten av Fritz Wahlström vilken sålde kvarvarande område till J.E Lignell. Vid den senares död övertogs marken av fastighetsbolaget Billiga Tomter som började stycka och sälja 1908. Några tomter hade dock börjat säljas redan 1906, före Billiga tomters tid.

Bilder

Se även
Herrängens gård

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Söderort
Långsjö
Epidemisjukhus

Epidemisjukhusen är föregångare till dagens infektionskliniker. Enligt hälsovårdsstadgan av 1874 och epidemistadgan av 1875 meddelade Sundhetskollegium att sjukhus för isolering av smittsjuka skulle finnas i alla städer och under vissa omständigheter även i landskommunerna. Redan efter sekelskiftet år 1900 fanns sådana sjukhus upprättade i många städer. Även fanns flera hundra mindre epidemistugor. En ny lag av år 1919 överförde ansvaret på landstingen. Under 1960-talet omvandlades epidemisjukhusen till infektionskliniker som ingår i dagens länssjukvård.

Se även
Epidemi
Roslagstulls epidemisjukhus

Epidemier
Sjukvård
Medicinsk historia
William Nelson Runyon

William Nelson Runyon, född 5 mars 1871, död 9 november 1931, var en amerikansk politiker som var guvernör i New Jersey från 1919 till 1920.

Tidigt liv
Runyon föddes i Plainfield, New Jersey. Han var advokat.

Politisk karriär
Runyon var medlem av Republikanerna. Han var ledamot i New Jerseys representanthus från Union County, New Jersey, från 1915 till 1917 och senaten från Union County från 1918 till 1922.

Han var tillförordnad guvernör i New Jersey från den 16 maj 1919 till den 13 januari 1920, sedan guvernör Walter Evans Edge avgått för att bli amerikansk senator. Han förlorade i Republikanernas primärval om kandidaturen till guvernörsposten 1919.

Runyon var delegat till Republikanernas nationella konvent 1920 från New Jersey. Han var partiets kandidat i guvernörsvalet 1922, men förlorade valet till George S. Silzer.

Domare
Runyon utnämndes till domare för den federala domstolen för distriktet New Jersey 1923, där han tjänstgjorde till 1931.

Han avled den 9 november 1931 vid 60 års ålder och begravdes på Hillside Cemetery, Scotch Plains, New Jersey.

Se även
Lista över guvernörer i New Jersey

Externa länkar
New Jersey Governor William Nelson Runyon, National Governors Association
William Nelson Runyon i Find A Grave
Index to Politicians: Rugh to Rusch i The Political Graveyard

Guvernörer i New Jersey
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Plainfield, New Jersey
Födda 1871
Avlidna 1931
Män
Målvaktsmask

En målvaktsmask, även målvaktshjälm eller ishockeymask, är en mask som bärs av ishockeymålvakter för att bättre skydda huvudet mot skador än vad en vanlig ishockeyhjälm kan göra. Först ut med att använda mask under en match i seriespel var  Elizabeth Graham, Queen’s University, som redan 1927 satte på sig en fäktningsmask under en match mot  Toronto Varsity Blues. Det är dock inte känt om hon använde masken igen. 

Den förste professionella spelaren som skapade och återkommande använde mask blev istället den kanadensiske ishockeymålvakten Jacques Plante. I en match mot  New York Rangers 1959 fick Planet en skott på sig som rev upp ett stort sår i ansiktet. Efter att ha plåstrats om kom han tillbaka ut på isen med en mask som han tidigare bara använt på träning. Plantes mask var gjord av glasfiber som formats efter hans ansikte.

Masken utvecklades senare dels till en kombination av hjälm och gallervisir,  dels till en hel glasfibermask. Idag är glasfibermasken det vanligare alternativet, då den är säkrare. Masken har i grunden förändrat hur målvakter spelar, eftersom de kan gå ner på knä för att stoppa ett skott utan att riskera att skada ansiktet. Sedan målvaktsmasker blev vanliga har de ofta dekorerats, och målvakter kan ofta identifieras från sina masker. I Sverige blev ansiktsskydd för ishockeymålvakter obligatoriskt 1972.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
En kort historik över målvaktsmasker
Head Case: Weird Wild Hockey Masks - bildspel från tidskriften Life

Ishockeyutrustning
Hjälmar
Ansiktsmasker
Sofia Dorotea av Holstein

Dorotea Sofia av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg, född 1636, död 1689, var kurfurstinna av Brandenburg 1668–1688.

Biografi
Hon var dotter till Filip, hertig av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg och Sophia Hedwig av Sachsen-Lauenburg. 

Hon gifte sig 1653 med hertig Christian Ludwig av Braunschweig-Lüneburg. Hon blev änka 1665 varpå hon hon efter tre år (1668) ingick sitt 2:a äktenskap, denna gång med Fredrik Vilhelm I av Brandenburg.

Kurfurstinna

Det år 1668 ingångna äktenskapet med kurfurst Fredrik Vilhelm I av Brandenburg var både hennes eget och kurfurstens äktenskap nr. 2. Fredrik Vilhelm I hade arrangerat äktenskapet för att ersätta sin första maka och ge sina barn en modersfigur, och han bedömde att en änka i närmare hans egen ålder skulle kunna fylla den rollen bättre än att följa sedvänjan och välja en ung ogift prinsessa. 

Sofia Dorotea beskrivs som attraktiv till det yttre men har fått ett dåligt eftermäle, då hon som person har beskrivits som girig, ambitiös och intrigant.  Hennes företrädare hade varit mycket populär och det fanns ett ogillande kring att hon blivit ersatt. Sofia Dorotea var inte omtyckt av sina styvbarn, men beskrivs som en tillgiven mor till sina egna barn, som hon ska ha närt höga ambitioner för och intrigerat till förmån för. 

Hon motsatte sig äktenskapet mellan hennes styvson kronprins Fredrik och Sofia Charlotta av Hannover 1684. Under Sofia Charlottas första förlossning 1686 ska hon ha legat bakom avslaget för Sofia Charlottas önskan att föda hemma hos sin mor, vilket resulterade i att Sofia Charlotta rymde och födde barnet längs vägen. 
Hon ryktades år 1687 ha förgiftat sin svåger Ludvig för att bereda väg för sin biologiska son Filip Vilhelm av Brandenburg-Schwedt, och 1688 ryktades hon också ha förgiftat sin make.  Troligen var detta bara förtal, men det illustrerade hennes impopularitet. 

Sofia Dorotea utövade stort inflytande över Fredrik Vilhelm I, som varit van vid att ha sin första maka som rådgivare, ett inflytande som växte under hans sista år, och Fredrik den store ska en gång ha sagt om Fredrik Vilhelm I att han saknade svagheter "förutom för vin och sin fru". 

Sofia Dorotea fick ett lustslott av sin make som privat residens, som senare gavs till hennes efterträdare och då kom att bli Charlottenburgs slott. Hon bebyggde jordlotten med ett hotell och ett vin- och ölhus, vilket upprörde konkurrenterna i Berlin.  Hon förvärvade Brandenburg-Schwedt 1670. Från 1676 ägde hon ett eget infanteriregemente. Två fregatter i den kurbrandenburgska flottan bar mellan 1678 och 1692 efter henne namnet Dorothea.

År 1688 avled maken och efterträddes av hennes styvson. Sofia Dorotea behandlades med respekt och arrangerade sina döttrars äktenskap. Hon själv avled året därpå.

Eftermäle
Stadsdelen Dorotheenstadt och gatan Dorotheenstrasse i Berlin är namngivna efter henne.

Källor

Externa länkar

Födda 1636
Avlidna 1689
Kvinnor
Tyska kurfurstinnor
Huset Hohenzollern
Tyska markgrevinnor
Ov Hell

Ov Hell är ett black metal-band bildat 2009 med medlemmar från flera stora norska akter i genren. Bandet bildades, efter upplösningen av bandet God Seed, av basgitarristen King ov Hell från bland annat Gorgoroth, samt sångaren Shagrath från Dimmu Borgir. Övriga medlemmar är gitarristernan Ice Dale från Enslaved och Teloch från 1349 samt trummisen Frost från Satyricon och 1349. Debutalbumet The Underworld Regime släpptes 7 februari 2010 genom Indie Recordings.

Historia 
Ov Hell bildades 2009 av basisten King ov Hell från Gorgoroth och sångaren Shagrath från Dimmu Borgir. Bandet deklarerade att de ska fortsätta i samma stil som nämnda musiker gjort hittills, men att detta markerar en ny era för dem.

Bakgrund 
Då Gaahl och King förlorat rättigheterna till namnet Gorgoroth startade de ett eget band som de kallade God Seed efter låten  God Seed (Twilight of the Idols) från Gorgorot-albumet Ad Majorem Sathanas Gloriam. Texten skulle symbolisera människans inneboende gudomlighet och viljan att växa. Bandet spelade live några gånger och framförde då Gorgoroth-material som Gaahl och King ansåg sig vara ensamma upphovsmän till. Man hade även skapat musik till en egen skiva, men innan Gaahl hann skriva text och sjunga valde han att lämna bandet. Shagrath tog över som sångare och bandet Ov Hell skapades.

Debutalbumet 
Debutalbumet släpptes 7 februari 2010 genom Indie Recordings, Norges största oberoende skivbolag, och är betitlat The Underworld Regime.

Två låtar släpptes på bandets MySpace-sida. Musiken till dessa skrevs av King och spelades in redan 2008 av honom själv på bas tillsammans med Ice Dale, från bland annat Enslaved, och Teloch, från 1349, på gitarr samt Frost, från Satyricon och 1349, på trummor. Dessa musiker kom sedermera också att bli medlemmar i Ov Hell.

I maj 2010 blev Ov Hell nominerade till "Best Underground Artist" av Metal Hammer Golden Gods Awards.

Medlemmar 

Senaste medlemmar
 Shagrath (Stian Tomt Thoresen) (också i Dimmu Borgir, Chrome Division, ex-Fimbulwinter, ex-Nocturnal Breed, ex-Starkness) – sång (2009–2012)
 King (Tom Cato Visnes), (också i Jotunspor, I, ex-Sahg, ex-Audrey Horne, ex-Gorgoroth) – basgitarr, bakgrundssång (2009–2012)
Bidragande musiker
 Ice Dale (Arve Isdal) (också i Enslaved, I, Audrey Horne, Temple of the Black Moon, Demonaz, ex-Trinacria, ex-Malignant Eternal, ex-God Seed, ex-Bourbon Flame) – gitarr
 Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad), (också i Satyricon, 1349, ex-Zyklon-B, ex-Furze, ex-Gorgoroth, ex-Keep of Kalessin, ex-Gehenna) – trummor
 Teloch (Morten Bergeton Iversen ) (också i Nidingr, Mayhem, NunFuckRitual, Umoral, Teeth and Thorns, The Konsortium, Condenado, ex-1349, ex-Orcustus, ex-God Seed, ex-Gorgoroth) – gitarr

Diskografi 
Studioalbum
 The Underworld Regime (2010)

Referenser

Externa länkar

Encyclopaedia Metallum: Ov Hell

Norska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 2009