kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
École nationale des chartes

École nationale des chartes (ofta förkortad till École des chartes) vid Rue de Sorbonne 19 i Paris är ett franskt universitet som bedriver undervisning i handskriftskunskap och biblioteksvetenskap.

Skolan bildades genom en kunglig förordning den 22 februari 1821, men stängdes 1823, för att återigen öppnas genom en ny ordinans 11 november 1829. Skolan var först belägen vid Bibliothèque nationale de France, då kallad Bibliothèque royale, vid Rue de Richelieu. År 1862 flyttade skolan till det franska riksarkivet och senare till Sorbonne.

Efter avslutade studier vid École des chartes och försvar av en avhandling får man diplom som archiviste-paléographe. École des chartes är något av en elitskola, och många av dess studenter har senare i livet intagit framträdande positioner, inom bland annat politik och förvaltning.

Sedan 1839 utges på École des chartes den för medeltidsforskning viktiga tidskriften Bibliothèque de l'École des chartes.

Kända personer som studerat vid skolan 

Alain Guerreau
Henri d'Arbois de Jubainville
Pierre Aubry
Vincent Audren de Kerdrel
Ernest Babelon
Georges Bataille
Charles Bémont
Charles Eudes Bonin
Edgard Boutaric
Eugène Burnouf
Émile Campardon
Jean-Baptiste Capefigue
Paul Cauwès
Ferdinand Chalandon
André Chamson
Léon Clédat
Hippolyte Cocheris
Louis Courajod
Antoine Dareste de la Chavanne
Rodolphe Dareste de la Chavanne

Léopold Delisle
Michel Duchein
Paul Durrieu
Danielle Elisseeff
Camille Enlart
Jules Flammermont
Frantz Funck-Brentano
Jean-René Gaborit
Léon Gautier
Bertrand Gille
René Girard
Thibaut Girard
Arthur Giry
Jules Guiffrey
Serge Gruzinski
Gabriel Hanotaux
Julien Havet
José María de Heredia
André-Ferdinand Hérold

Charles-Victor Langlois
Charles de Lasteyrie du Saillant
Antoine Le Roux de Lincy
Abel Lefranc
Henri-Jean Martin
Roger Martin du Gard
Rémi Mathis
François Mauriac
Auguste Molinier
Alfred Morel-Fatio
Ngo Dinh Nhu
Christine Nougaret
Gaston Paris
Camille Pelletan
Jules Quicherat
Jules Soury
Henri Stein
Paul Viollet
Francis Wey

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Arkivväsen
Biblioteksutbildning i Frankrike
Utbildningsinstitutioner bildade 1821
Grand établissement
Dana Ashbrook

Dana Ashbrook, född 24 maj 1967 i San Diego i Kalifornien, är en amerikansk skådespelare. Han är mest känd för rollen som Bobby Briggs i TV-serien Twin Peaks.

Filmografi (urval)

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1967
Skådespelare från San Diego
Män
Levande personer
Amerikanska barnskådespelare
École pratique des hautes études

École pratique des hautes études (EPHE) är en fransk högskola vid Sorbonne i Paris för praktiska övningar vid sidan av universitetets teoretiska undervisning.

École pratique des hautes études bildades 31 juli 1868 efter dekret av Victor Duruy, fransk undervisningsminister.
Många av Frankrikes största humanister undervisade där som "Directeurs d'études", som till exempel Georges Dumézil, Claude Lévi-Strauss, Fernand Braudel. École pratique des Hautes Études är delad i fem avdelningar:
 matematik
 fysik-kemi
 biologi
 historia-filologi
 religionsvetenskap

Var och en av avdelningarna har sin egen organisation. Kurserna, som är avgiftsfria, är öppna för alla utan några särskilda fordringar med avseende på ålder, examen eller nationalitet. Studietiden är 3 år; vid andra årets slut kan man efter författandet av en avhandling få titeln élève diplomé. År 1947 tillkom en sjätte avdelning med samhällsvetenskap (Sciences Économiques et Sociales), men 1975 blev den fristående från de övriga som en egen självständig institution: École des hautes études en sciences sociales (EHESS).

Externa länkar 
 EPHE:s hemsida
 IESR hemsida
 EHESS hemsida
 Filosofen Régis Debrays hemsida

Universitet och högskolor i Frankrike
Utbildning i Paris
Utbildning i Dijon
Utbildning i Montpellier
Utbildning i Bordeaux
Utbildningsinstitutioner bildade 1868
Miroslav Blažević

Miroslav Blažević, född 10 februari 1935 i Travnik i Jugoslavien (i nuvarande Bosnien och Hercegovina), död 8 februari 2023 i Zagreb, Kroatien, var en jugoslavisk och sedermera bosnien-kroatisk fotbollsspelare och tränare. Han ledde kroatiska herrlandslaget till brons i VM 1998. Han har också varit förbundskapten för Bosnien och Hercegovinas herrlandslag.

Källor

Externa länkar
Miroslav Blažević på transfermarkt.co.uk

Kroatiska fotbollstränare
Tränare i NK Osijek
Tränare i Shanghai Shenhua
Män
Födda 1935
Avlidna 2023
Personer från Travnik
Tränare i FC Lausanne-Sport
Tränare i FC Sion
Förbundskaptener för Irans herrlandslag i fotboll
Kroatiska idrottare under 1900-talet
Jugoslaviska fotbollsspelare
Gravsatta på Mirogojkyrkogården
Förbundskaptener i VM i fotboll 1998
Förbundskaptener för Kroatiens herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Bosnien och Hercegovinas herrlandslag i fotboll
Gottlob

Gottlob är ett mansnamn med tyskt ursprung. Namnet Gottlob är inte vanligt i Sverige och har bara 7 bärare. Svensk namnsdag saknas.

Kända personer vid namn Gottlob
 Gottlob Berger, tysk SS-officer
 Gottlob Frege, tysk matematiker, logiker och filosof
 Gottlob Frick
 Christian Gottlob Gmelin
 Gottlob Siegmund Gruner
 Elias Gottlob Haussmann
 Adam Gottlob Oehlenschläger, dansk skald
 Heinrich Eberhard Gottlob Paulus
 Andreas Gottlob Rudelbach
 Johann Gottlob Schneider, tysk filolog och zoolog
 Werner Gottlob von Schwerin, svensk politiker
 Abraham Gottlob Werner

Mansnamn
Elvir Bolić

Elvir Bolić, född 1971 i Zenica, Jugoslavien är en bosnisk (och tidigare jugoslavisk) före detta professionell fotbollsspelare.

Referenser

Externa länkar 
 
 
 http://www.tff.org/Default.aspx?pageId=526&kisiId=24523

Bosniska landslagsspelare i fotboll
Bosniska fotbollsspelare
Födda 1971
Män
Spelare i NK Čelik Zenica
Spelare i Röda Stjärnan
Fotbollsspelare i Galatasaray SK
Spelare i Gaziantepspor
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i Rayo Vallecano
Spelare i Gençlerbirliği SK
Spelare i İstanbulspor
Spelare i HNK Rijeka
Levande personer
Personer från Zenica
Spelare i TFF 1. Lig
Spelare i Süper Lig
Emir Spahić

Emir Spahić, född 18 augusti 1980 i Dubrovnik, Jugoslavien, är en bosnisk för detta fotbollsspelare (mittback) som spelade för klubbar som Hamburger SV, Bayer Leverkusen, Sevilla, Montpellier och Lokomotiv Moskva. 

Spahić spelade också för det bosniska fotbollslandslaget där han under en tid var lagkapten.

Referenser

Webbkällor

Noter

Bosniska fotbollsspelare
Bosniska landslagsspelare i fotboll
Spelare i NK Čelik Zenica
Spelare i NK Zagreb
Spelare i FC Sjinnik Jaroslavl
Spelare i FK Torpedo Moskva
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Fotbollsspelare i Montpellier HSC (herrar)
Spelare i Sevilla FC
Spelare i FK Anzji Machatjkala
Fotbollsspelare i Bayer Leverkusen
Fotbollsspelare i Hamburger SV
Spelare i Premijer liga Bosne i Hercegovine
Spelare i Prva HNL
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Ligue 1
Spelare i La Liga
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 2014
Födda 1980
Levande personer
Män
Personer från Dubrovnik
Logiker

Logiker kallas en person som vetenskapligt ägnar sig åt logik och formella system. Till de mest framstående logikerna i modern tid hör George Boole, Charles S. Peirce, Gottlob Frege, Bertrand Russell, Rudolf Carnap och Kurt Gödel.

Logiker kan även vara en företrädare för Namnskolan.
Otolemur

Otolemur är ett släkte i familjen galagoer som i sin tur tillhör ordningen primater. I släktet finns tre arter som förekommer i östra och södra Afrika.

Beskrivning 

Med en kroppslängd av 23 till 46 centimeter, en svanslängd av 30 till 55 centimeter och en vikt av 0,6 till 2 kilogram är arterna i släktet Otolemur störst i familjen. Pälsen är på ovansidan brunaktig till gråbrun och på undersidan ljusare. De stora öronen kan oberoende av varandra vridas fram- och bakåt, liksom hos släktet Galago.

Otolemur lever i träd. De vistas i skogar men förekommer även i gräsland med några träd samt i parker. Dessa djur är aktiva på natten. De går vanligen på fyra extremiteter men har förmåga att hoppa över 2 meter.

Arterna i släktet livnär sig huvudsakligen av trädens vätskor och naturgummi. Dessutom äter de frukter och insekter.

Individerna bildar familjegrupper med 2 till 6 medlemmar. De sover tillsammans men varje exemplar letar ensam efter föda. Reviren kan överlappa något och Otolemur garnettii har allmänt tydligare avgränsade revir. Ibland förekommer strider mellan hannar om territoriet. Några vanor som är typiska för de flesta galagoer förekommer likaså. Arterna har läten som liknar skrik från spädbarn. Individerna fördelar urin på pälsen, antingen som ett doftmärke eller som skydd mot infektioner.

Beroende på art föds upp till tre ungar per kull. Ungen öppnar sina ögon direkt vid födelsen och den kan kravla efter en halv timme. Efter ungefär en månad börjar ungen med fast föda och efter cirka fem månader slutar honan med digivning. Könsmognaden infaller efter cirka 20 månader. I fångenskap kan individerna leva 18 år.

Arter och status 
Enligt Wilson & Reeder (2005) utgörs släktet av tre arter.
 Otolemur crassicaudatus, förekommer från östra Kongo-Kinshasa och södra Kenya till och Sydafrika.
 Otolemur garnettii, lever i södra Somalia, Kenya och Tanzania.
 Otolemur monteiri, kännetecknas av en silveraktig päls. Utbredningsområdet sträcker sig från Angola till Kenya och Tanzania.

O. monteiri räknas av vissa auktoriteter som underart till O. crassicaudatus.

Dessa primater hotas i vissa regioner av skogens omvandling till jordbruksmark. IUCN följer indelningen i två arter och listar båda som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie, Springer-Verlag 2002,

Externa länkar 

Primater
Galagonidae
Galago

Galago kan syfta på:

 Galago (släkte) – ett släkte i familjen galagoer som i sin tur tillhör ordningen primater
 Galago (serietidning) – en svensk serietidning och skämttidskrift som startades 1979
 Galago förlag – ett varumärke för Ordfront
Ducati 1098

Ducati 1098 är en serie supersportmaskiner från den italienska motorcykeltillverkaren Ducati. Modellen är den senaste av Ducatis supersportmodeller och är en direkt efterföljare till Ducati 999 och de tidigare modeller 916, 996 och 998. 1098 finns i fyra utförande 1098, 1098S och 1098R med stigande exklusivitet och prislapp, samt den effektsvagare 848.

Motor är en vattenkyld V-motor med fyrventilstopplock på 1099 cm3 (1098 och 1098S), 1198 cm3 (1098R) eller 849 cm3. Ramen är som traditionellt på Ducatis maskiner en lätt rörram med fjädringkomponenter från Showa (848 och 1098) eller Öhlins (1098S och 1098R). Vikten ligger kring 170 kg och motoreffekten är 134 hk (848), 160 hk (1098/1098S) eller 180 hk (1098R).

Externa länkar 
 Ducati 1098, på Ducatis webbplats 

Sportmotorcyklar
Ducati
Gaula

Gaula är en älv som rinner ut vid viken Gaulosen i Trondheimsfjorden, Leinstrand i Trøndelag fylke, Norge. I söder startar den från insjön Gaulhåen som har sin tillrinning från Kjølifjellet (1288 m ö.h.) mellan Ålen och Tydalen i Holtålens kommun nära Kjøli gruva och Stugudal. Älven rinner förbi stationen Reitan på Rørosbanen och vidare genom Holtålens, Midtre Gauldals och Melhus kommun för att mynna ut i Trondheimsfjorden vid Sundet Gård på gränsen mellan Leinstrand och Byneset i Trondheims kommun. Gaula är ungefär 145 kilometer lång.

Viktiga biälvar till Gaula är Rugla, med utlopp från Ruglsjøen i Røros kommun, Hesja och Hulta (Holtålen), Forda, Bua och Sokna i Støren och Lundesokna i Melhus kommun.

Utloppets geografiskt läge:

Sportfiske 
Gaula är i fiskekretsar en stor och känd laxälv, och var 2005 bästa norska laxälv med en totalt uppfiskad vikt på 37,5 ton. 2006 blev över 44 ton fisk upptagen i Gaula.

Förorening 
Älven var länge präglad av föroreningar (avrinning) från gruvorna Muggruva, Kjøli gruvor och Killingdal gruvor inklusive gruvschakten i Bjørgåsen. Omfattande förbättringsarbeten vid Kjøli och Killingdal gruvor på 1980- och 1990-talen har reducerat föroreningen av tungmetaller kraftigt.

Landskapsskydd 
Gaula-vattendraget blev permanent skyddad 1986 av Stortinget i enlighet med Verneplan III for vassdrag.

Externa länkar
www.gaula.no

Referenser 

Trondheimsfjordens avrinningsområde
Vattendrag i Norge
Trøndelag fylke
Bosse Schön

Bo-Göran (Bosse) Schön, född 17 oktober 1951 i Ljusdal i Hälsingland, är en svensk författare, bokförläggare och journalist. Han har blivit känd för sina böcker om svenskar som deltog i andra världskriget på Nazitysklands sida.

Bibliografi
 Svenskarna som stred för Hitler (2000)
 Där järnkorsen växer (2001)
 En äkta Hamilton (2002)
 Hitlers svenska soldater (2004) (Sammanslagning av böckerna Svenskarna som stred för Hitler och  Där järnkorsen växer i en volym.)
 Signal (2005) (Tillsammans med Klaus-Richard Böhme.)
 Jakten på en pappa (2006) (Ny version av En äkta Hamilton.)
 Sanningen om Zarah Leander : säkerhetspolisens hemliga akt (2008)
 Berlins sista timmar : en svensk SS-soldats berättelse om slutstriden (2009) (Boken är huvudsakligen skriven av Thorolf Hillblad men har ett långt förord av Schön.)
 Ryssen kommer : en svensk SS-officer om röda armens stridsmetoder (2009) (Boken är huvudsakligen skriven av Gösta Borg men har ett nytt inledande kapitel av Schön.)
 ''Hitlers svenska SS-soldater : brev och dagböcker (2014)

Referenser

Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska förläggare
Födda 1951
Levande personer
Män
Personer från Ljusdal
Organon & Co.

Organon & Co. är ett amerikanskt läkemedelsbolag som forskar och utvecklar läkemedel främst för kvinnans hälsa men även biosimilar.

Företaget startades 1923 av Saal van Zwanenberg. Den allra första produkt som Organon släppte på marknaden var ett insulin för behandling av diabetes. Under 1930-talet började företaget producera östrogener, vilket föranledde produktionen av flera olika preventivmedel innehållande hormoner. Det forskade fram och lanserade det antidepressiva läkemedlet Remeron (mirtazapin).

År 2007 köpte Schering-Plough upp företaget. Två år efter sammanslagningen slogs även det nya bolaget ihop med ett annat företag, nämligen läkemedelsjätten Merck Sharp & Dohme (MSD).

Det första läkemedlet som släpptes efter sammanslagningen mellan Organon och Schering-Plough var Bridion - en muskelavslappnande vätskelösning innehållande det aktiva ämnet sugammadex.

Den 2 juni 2021 meddelade MSD att Organon skulle åter bli ett eget företag och MSD flyttade över produkter rörande bland annat biosimilar och kvinnans hälsa till det.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag bildade 1921
Nederländska läkemedelsbolag
Företag upplösta 2009
Företag bildade 2021
Amerikanska läkemedelsbolag
Företag i New Jersey
Jersey City
Företag listade på NYSE
Autodrome de Linas-Montlhéry

Autodrome de Linas-Montlhéry är en racerbana i departementet Essonne söder om Paris i Frankrike. Banan, som byggdes 1924, ligger i gränsområdet mellan städerna Linas, Bruyères-le-Châtel och Ollainville.

Historik
Det första loppet var Frankrikes Grand Prix som kördes här 26 juli 1925.

Montlhéry
Vladimír Holan

Vladimír Holan Född 16 september 1905 i Prag, död 31 mars 1980, var en tjeckisk författare och översättare.

Holan var anställd som tjänsteman i Prag. Mellan åren 1933 och 1940 var han redaktör för en litterär tidskrift. Efter det ägnade han sig helt åt skrivandet.

"H. räknas till sin generations största tjeckiska författare, berömd framför allt som poet. Han skrev på 1920-talet exklusiv, 'ren' poesi, fänglades av självslivets dunkla impulser men rycktes sedan med av tidshändelserna, som han kompromisslöst tog ställning till i apokalyptiska visioner. Han hyllade på fyrtiotalet Sovjetunionen och kommunismen men stämplades 1948 som 'formalist' och tvangs till tystnad fram till 1963, då han rehabiliterades." (Litteraturhandboken, 1983)

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Natt med Hamlet: diktsvit (tolkning och efterskrift av Dagmar Chvojková-Pallasová och Harry Järv, Cavefors, 1969)
 Drömmen och andra dikter (urval och tolkning av Dagmar Chvojková-Pallasová och Harry Järv, Cavefors, 1970)

Källor
 Litteraturhandboken. 5. uppl. (Forum, 1983), s. 490-491

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Födda 1905
Avlidna 1980
Män
Galago (släkte)

Galago är ett släkte i familjen galagoer som i sin tur tillhör ordningen primater. I släktet finns fyra till fjorton arter (beroende på taxonomi) som förekommer i centrala och södra Afrika.

Utseende 

Hos arterna i släktet Galago är den täta och ulliga pälsen silvergrå till brun med en något ljusare undersida. Öronen är stora. De kan vridas oberoende av varandra fram- eller bakåt. Dessa primater har långa fingrar och avplattade tår. Dessutom finns på spetsen av varje finger och tå en skiva av tjock hud på undersidan. Nästan alla fingrar och tår är utrustade med naglar, bara andra tån vid bakfötterna har en klo. Hos honor förekommer två par spenar. Även ögonen är stora som en anpassning till aktiviteten på natten. Kroppslängden ligger mellan 9 och 21 centimeter och den yviga svansen blir 18 till 30 centimeter lång. Vikten varierar mellan 95 och 300 gram.

Ekologi och status 

Dessa djur är aktiva på natten. På dagen vilar de i trädens håligheter eller i bladansamlingar. De lever i små grupper som består av ett par med sina ungar samt några honor. Gruppens storlek ligger mellan 2 och 7 individer. Släktets medlemmar hittas oftare än andra galagoer utanför skogar. De besöker även träddungar i öppna savanner och buskage. För kommunikationen finns olika läten och olika doftämnen. Dominerande hannar fördelar vanligen sin urin på händer och fötter och markerar sedan allt vad de rör.

Födan utgörs huvudsakligen av insekter. Under torra tider äter de även sav. Individerna hoppar ofta från gren till gren och dessutom går de på alla fyra.

Honor får vanligen två kullar per år och parningstiderna varierar beroende på utbredning. Efter 120 till 142 dagars dräktighet föds hos mindre arter en, två eller sällan tre ungar per kull. Ungarna är vid födelsen ganska bra utvecklade med öppna ögon och päls. De börjar med fast föda efter cirka 4 veckor och efter ungefär 11 veckor slutar modern med digivning. Hos stora arter föds vanligen bara en eller sällan två ungar.

Arterna hotas genom habitatförlust. IUCN listar fyra arter och de klassificeras som livskraftiga.

Systematik 
Enligt Wilson & Reeder (2005) utgörs släktet av 14 arter: Catalogue of Life och IUCN räknar några arter som listas här till släktena Galagoides och Sciurocheirus.
 Galago alleni
 Galago cameronensis, är enligt IUCN underart till Sciurocheirus/Galago alleni
 Galago demidoff
 Galago gabonensis
 Galago gallarum
 Galago granti
 Galago matschiei
 Galago moholi
 Galago nyasae, godkänns inte av IUCN, ingår troligtvis i annan art
 Galago orinus
 Galago rondoensis
 Dvärggalago (Galago senegalensis)
 Galago thomasi
 Galago zanzibaricus

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie, Springer-Verlag 2002, 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 

Galagonidae
Strepsirrhini
Däggdjur i etiopiska regionen
Canadian Broadcasting Corporation

Canadian Broadcasting Corporation (CBC, engelska) eller La Société Radio-Canada (SRC, franska), även CBC/Radio-Canada, är ett kanadensiskt statligt public service-bolag för radio och TV. Företaget grundades i sin nuvarande form 2 november 1936 och är därmed det äldsta radioföretaget i Kanada. TV-sändningar inleddes 6 september 1952. CBC/Radio-Canada har flera kanaler på Kanadas officiella språk engelska och franska, liksom program på flera ursprungsbefolkningsspråk och invandrarspråk.

Utlandsprogram
Under namnet Radio Canada International (RCI) sänder CBC på engelska, franska, spanska, ryska, kinesiska (mandarin), arabiska och portugisiska. Programmen sprids via kortvåg, satellit, Internet och lokala radiostationer på olika håll i världen. RCI samarbetar med utlandsprogrammen från Japan (NHK), Nederländerna, Sverige (Radio Sweden), Schweiz och Australien.

Sändningar på kortvåg till utlandet inleddes 1945 med program på engelska, franska och tyska och utökades under 1946 med tjeckiska och holländska. Från juli 1946 sändes ett program i veckan på svenska och danska, senare även på norska. Dagliga program på spanska och portugisiska inleddes i juli 1947. I januari 1949 tillkom sändningar på italienska och i december 1950 på finska. När kalla kriget hårdnade, utökades programmen mot östblocket. Sändningar på ryska inleddes i januari 1951, ukrainska 1952 och polska 1953. Det finska programmet lades ner 29 januari 1955 och sändningarna på nord- och västeuropeiska språk minskades, medan tyska och östeuropeiska språk gavs mer utrymme. Den 4 mars 1961 upphörde sändningarna på danska, italienska, nederländska, norska och svenska.

Källor

Externa länkar
 Canadian Broadcasting Corporation
 Radio Canada International

Kanadensiska företag
Företag med statligt ägande
Kanadensiska TV-bolag
Företag bildade 1936
Kanadensiska radiostationer
Företag i Ontario
Deposition (fysik)

Deposition (även desublimation eller desublimering) är en process där ett ämne övergår direkt från gasform till fast form. Motsatsen är sublimering.

Se även 
 Aggregationstillstånd
 Fasövergång
 Kondensering
 Potentiell energi

Externa länkar

Termodynamiska processer
Aggregationstillstånd
Kismet (datorprogram)

Kismet är ett datorprogram för att söka efter trådlösa nätverk, spela in nätverkstrafik och upptäcka trådlösa datorintrångsförsök. Programmet använder datorns trådlösa nätverkskort för att samla in information. Den är en så kallad "passiv skanner", det vill säga att den inte behöver sända någon signal när den arbetar.  Programmet kan användas för wardriving.

Se även
Kismac

Externa länkar
Kismets officiella hemsida

Fri nätverksmjukvara
AC Greyhound

AC Greyhound är en gran turismo, tillverkad av den brittiska biltillverkaren AC Cars mellan 1959 och 1963. 

För att ersätta den gammalmodiga Two-litre tog AC fram en fyrsitsig bil, baserad på Ace-modellen. Chassit fick kuggstångsstyrning och hjulbasen förlängdes för att få plats med ett litet baksäte. Hjulupphängningarna fick skruvfjädrar. Motor-alternativen var samma som för Ace och Aceca.

Motor:

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989. 

Greyhound
Bakhjulsdrivna fordon
AC 428

AC 428 är en gran turismo, tillverkad av den brittiska biltillverkaren AC Cars mellan 1965 och 1973. 

I mitten av sextiotalet hade AC inte mycket att erbjuda sina kunder. Cobran hade till stor del tagits över av Shelby. Slutmonteringen skedde i USA, där majoriteten av kunderna fanns och där marknadsfördes den som Shelby Cobra. När Cobra 427 introducerades, tog AC fram en egen gran turismo-bil på dess chassi. 

AC 428 introducerades med öppen kaross, senare tillkom en coupé. Tillverkningsprocessen var komplicerad. Chassin skeppades till Italien, där Pietro Frua byggde karossen. Frua hade även stått för formgivningen. Därefter skickades bilarna vidare till Storbritannien för slutmontering. Motorn var en V8 på 428 cui från Ford. Logistiken gjorde bilen dyr och totalt tillverkades inte fler än 59 täckta och 21 öppna bilar.

Källor
50 Years of Classic Cars, av Jonathan Wood, 1996. 

428
Bakhjulsdrivna fordon