kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hälsinge Akademi

Hälsinge Akademi bildades den 13 juli 1988 av några av Hälsinglands ledande kulturarbetare inom konst och litteratur, författaren Sven O. Bergkvist, journalisten, filmaren och författaren Jonas Sima, journalisten och författaren Anderz Harning samt konstnären och poeten Bisse Thofelt, i syfte att "främja och stödja den genuina kulturen och äkta konsten i det vidunderliga hälsingelandet."  Akademien har tio medlemmar och mottot "Att främja". Hövding (ordförande) är för närvarande professor Claes Sundelin.

Verksamhet
Hälsinge Akademi delar varje år ut ett kulturstipendium, vilket brukar tilldelas yngre kulturutövare och en medalj, som tilldelas äldre personer som gjort betydande insats inom kulturen i landskapet. Akademien arrangerar bland annat debatter, kulturseminarier och spektakel, litteratur- och poesimöten, utställningar samt ger ut böcker. Bland tidigare ledamöter märks författaren Karl Rune Nordkvist, konstnären Mårten Andersson, riksspelmännen Walter Ramsby, Wille Grindsäter och Bengan Janson, dokumentärfilmaren och TV-producenten Olle Häger, keramikern Lena Andersson, författaren Thomas Tidholm, fotografen Nina Östman, skådespelaren och regissören Peter Stormare, författaren Sven Viksten samt riksspelmannen och konstnären Björn Ståbi.

Ledamöter
För närvarande (2021) är följande personer ledamöter av Hälsinge Akademi:

 Jens Ahlbom, konstnär, serietecknare, bokillustratör och barnbokförfattare.
 Lars Nylander, konsthistoriker och antikvarie
 Lars Ilshammar, historiker och biträdande riksbibliotekarie
 Gunilla Kindstrand, kulturjournalist och chefredaktör (hövding 2004-2012)
 Jonas Sima, journalist och filmare, författare (skrivare)
 Claes Sundelin, professor emer., barnläkare och målare (hövding 2012-2020)
 Thomas von Wachenfeldt, riksspelman, tonsättare och musikforskare (hövding sedan 2020)

Böcker utgivna av Hälsinge Akademi
Hemma i Hälsingland (1991), red. Jonas Sima
Min bild av Hälsingland: en ny kärleksförklaring (1993), red. Olle Häger
Dra åt Hälsingland: vägen till våra vattenhål, hemliga hus, smultronställen och andra populära platser (1998), red. Jonas Sima
Här är platsen: hemskheter och härligheter i Hälsingland (2006), red. Jonas Sima
Kalas-praktika (2009), red. Gunilla Kindstrand
Hälsingeliv: nya hemligheter, hemskheter och härligheter (2014), red. Jonas Sima och Claes Sundelin
Hans Viksten: drömgångaren (2016), red. Jonas Sima

Se även

Andra regionala akademier i Sverige
 Hallands akademi
 Norrbottensakademien
 Skaraborgs Akademi
 Skånska Akademien
 Smålands akademi
 Värmländska Akademien

Externa länkar
 Hälsinge Akademi - webbplats

Hälsingland
Akademier och lärda samfund i Sverige
Organisationer bildade 1988
Carl Ljunggren

Carl Johan Fredrik Ljunggren (i riksdagen kallad Ljunggren i Kristianstad), född 4 november 1858 i Kristianstad, Kristianstads län, död 27 januari 1927 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk ingenjör och politiker (liberal).

Carl Ljunggren var son till en fabrikör och genomgick polyteknisk utbildning i Zürich 1876–1879. Han drev sedan företaget C. J. F. Ljunggrens Gjuteri och Mek. Verkstad i Kristianstad från 1880, och var efter företagets ombildning till bolaget Ljunggrens Verkstads AB dess disponent 1890–1918. Han var också ledamot i stadsfullmäktige 1885–1891 samt 1899–1918, från 1912 som vice ordförande. Han hade också ett stort antal uppdrag i näringslivets organisationer, till exempel som ordförande i Kristianstads fabriks- och hantverksförening 1901, i Sveriges hantverksorganisation från 1905, ordförande i Skånes handelskammare 1906–1910 samt var dansk vicekonsul i Kristianstad 1888–1918. Han grundlade Handtverksinstitutet i Stockholm och har skrivit Hantverkets stora problem (1922).

Ljunggren var riksdagsledamot i andra kammaren 1903–1907 för Kristianstads stads valkrets och tillhörde, som kandidat för Frisinnade landsföreningen, riksdagspartiet Liberala samlingspartiet. I riksdagen var han bland annat ledamot i bevillningsutskottet 1907. Han engagerade sig särskilt i olika näringslivsfrågor.

Han var gift med Sigrid (Siri) Anna Louise Södergren (1860–1926). Makarna är begravda på Djursholms begravningsplats.

Källor

Litteratur
Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 133–134
Svenska Dagbladets årsbok - 1927, red. Erik Rudberg & Edvin Hellblom, Åhlén & Åkerlunds Boktryckeri, Stockholm 1928 s. 240

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Främmande länders konsuler i Sverige
Politiker från Kristianstad
Ingenjörer från Kristianstad
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1858
Avlidna 1927
Män
Amy Frazier

Amy Frazier, född 19 september 1972 i St. Louis, Missouri, USA är en amerikansk högerhänt professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Amy Frazier blev professionell tennisspelare på WTA-touren 1990 och är i november 2007 fortfarande aktiv. Hon har vunnit 8 singel- och 4 dubbeltitlar på touren och 4 singel- och 5 dubbeltitlar på ITF-arrangerade turneringar. Hon rankades som bäst i singel som nummer 13 (februari 1995) och som nummer 24 i dubbel (mars 1993). Under karriären har hon spelat in $US3 460 799 i prispengar.

Sin första tourtitel i singel vann Frazier 1989 i Wichita (USA). Hon vann sedan under 1990-talet ytterligare fem WTA-titlar i singel, däribland Tier-III turneringen Japan Open två gånger (1995, finalseger över Kimiko Date och 1999, finalseger över Ai Sugiyama). Det dröjde därefter till 2004 innan hon vann sin sjunde WTA-titel (Hobart, finalseger över Shinobu Asagoe). Sin hittills sista singeltitel vann Frazier 2005 i Québec genom finalseger över svenskan Sofia Arvidsson. 

Under karriären har Frazier bland andra turneringsbesegrat dåvarande världsettan Martina Hingis (2000). Totalt har Frazier vunnit 30 segrar över topp-10-spelare och under 18 konsekutiva år (1988-2005) varit en av världens 100 bästa spelare. Detta senare är rekord bland kvinnliga spelare.

Amy Frazier deltog i det amerikanska Fed Cup-laget 1995. Hon spelade då 2 matcher och vann båda.

Spelaren och personen 
Amy Frazier har spelat professionell tennis i arton år till nyåret 2008. Hon fortsätter att spela eftersom hon älskar att spela tävlingstennis. Hon gjorde uppehåll delar av 1990 för att ta high school-examen (skolformen motsvarar gymnasium i Sverige). Efter tenniskarriären planerar hon att undervisa i matematik. Hon tycker, vid sidan av tennisen, om keramikmålning och att cykla. 

Som förebild bland tennisspelare har hon Chris Evert.

WTA-titlar 
 Singel
 2005 - Québec 
 2004 - Hobart
 1999 - Tokyo [Japan Open]
 1995 - Tokyo [Japan Open]
 1994 - Los Angeles 
 1992 - Luzern (Europeiska öppna)
 1990 - Oklahoma
 1989 - Wichita
 Dubbel
 1999 - Québec (med Kristen Schlukebir)
 1992 - Tokyo [Japan Open] (med Rika Hiraki), Lucerne (med Elna Reinach)
 1991 - Tokyo [Japan Open] (med Maya Kidowaki)

Externa länkar 
 WTA, spelarprofil

Amerikanska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1972
Levande personer
Idrottare från Saint Louis
Bestämning

Bestämning eller determination är ett begrepp inom den lingvistiska syntaxen. Med bestämning avses beroende (avhängigt) satsled. Motsatsen till bestämning är huvudord.

Den kanske mest typiska bestämningen är attributet, vilket har ett substantiv (eller substantiviskt ord) som huvudord, till exempel röd ros. Detta är en nominalfras. Fraser är benämnda efter den ordklass huvudordet tillhör. Andra exempel på fraser är adjektivfrasen mycket vacker, verbfraserna äter gröt, sitter vackert, adverbfrasen helt nyligen och prepositionsfrasen till Damaskus.

En mer precis definition påverkas av hur man väljer att representera syntaktisk struktur. Enligt frasstrukturgrammatiken (även kallad så kallad konstituentanalys eller IC-analys) kan bestämning utgöras av en fras; till exempel nominalfrasen kall gröt i äter kall gröt. Enligt dependensgrammatiken, en alternativ analysmetod, är det endast ordet gröt i nämnda fras som är bestämning till verbet. Detta ord är alltså samtidigt huvudord (till kall) och bestämning (till äter).

Se även
Fras (grammatik)

Syntax
Gösta Walin (justitieråd)

Axel Gösta Walin, född 30 november 1902, död 9 oktober 2002, var en svensk jurist och ämbetsman.

Walin tog juris kandidatexamen 1925, blev assessor i Svea hovrätt 1935, hovrättsråd 1939 och revisionssekreterare 1941. Han utnämndes till justitieråd 1947 vilket han tjänstgjorde som tills 1960. 

Genom uppdragen som byråchef för lagärenden i Justitiedepartementet 1938 och statssekreterare i departementet 1943 var han även synnerlikgen aktiv i många lagstiftningsärenden. Han var sålunda ordförande i 1957 års familjerättskommitté, i 1959 års skadeståndskommitté och i den år 1960 tillsatta lagberedningen för översyn av exekutionslagstiftningen. Walin utgav ett flertal monografier inom olika rättsliga områden.

Walin promoverades till juris hedersdoktor i Stockholm 1953 samt blev invald i Musikaliska akademien 1947. Han är begraven på Lidingö kyrkogård.

Utmärkelser 

   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1957.

Källor 

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1902
Avlidna 2002
Män
Gösta Walin (oceanograf)

Gösta Sten Walin, född 26 februari 1938, död 19 september 2022, var en svensk oceanograf, teoretisk fysiker och aktiv samhällsdebattör i energi- och miljöfrågor. Han blev tidigt känd som upphovsman till begreppet ”grön skatteväxling”. Han var professor  i oceanografi på Geovetarcentrum vid Göteborgs universitet, och klimatskeptiker.

Biografi 
Gösta Walin var civilingenjör och blev 1972 docent i teoretisk fysik. Åren mellan 1964 och 1972 var han verksam vid Bert Bolins institution MISU, samt därefter professor i oceanografi vid oceanografiska institutionen i Göteborg 1973. Samma år skrev han en debattbok om förutsättningar för en alternativ energipolitik, som blev en ledstjärna för vissa handläggare på de svenska sektorforskningsmyndigheterna som instiftats i oljekrisens spår. Walin hävdade att energins roll som produktionsfaktor var överdriven och att ”energikrisen” var ett propagandanummer. Han menade att energiåtgången på flertalet områden kan minskas avsevärt under förutsättning att andra produktionsfaktorer används effektivare. En framsynt prispolitik var nyckeln till att minska energikonsumtionen: beskatta energianvändningen och skattebefria arbetskraften.

Samhällsdebattör 
Walin fortsatte att engagera sig i samhällsdebatten och från vattenföroreningar, kärnkraft och annan energipolitik tog han på äldre dar till orda i klimatfrågan och människans roll för koldioxidhalterna. Han var skeptisk till de slutsatser som till exempel klimatforskaren Gunilla Svensson vid Stockholms universitet, och andra klimatforskare, drar av mätningar vid Nordpolen: - ”Ingen kan utesluta att det finns naturliga förklaringar till klimatförändringar och jag gillar inte synsättet att allt som människan gör är till skada. Tvärtom anser jag att mer koldioxid är bra för jorden. Växtligheten ökar. Vad är det för fel med det”, undrade han. Han sammanfattade sin syn på klimatet i sex huvudpunkter vid ett föredrag år 2004.

Övrigt 
Walin utsågs 2010 till hedersdoktor vid University of Dundee i Skottland.

År 2005 instiftade Gösta Walin Leo Huss Walin priset. Priset delas ut till personer som med goda argument vågat gå emot etablerade sanningar på det vetenskapliga området.

Referenser och noter

Publikationer i urval
 Energikrisen – en bluff!, Bokförlaget Prisma, Lund (1973).

Externa länkar
 Intervjuad av Susanna Baltscheffskyi SvD (2006-11-19).
 längre debattartikel på smedjan.com (2005-09-29)
 debattartikel i AB (2005-09-30).

Svenska professorer i oceanografi
Svenska fysiker under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Klimatskeptiker
Födda 1938
Avlidna 2022
Män
Torkmaskin

En torkmaskin är inom massa- och pappersindustrin en maskin som torkar pappersmassa som ska transporteras till en pappersmaskin, där den torkade pappersmassa löses upp och blir råmaterial för papper. Så kallade ointegrerade pappersmassafabriker torkar all sin pappersmassa i torkmaskiner, medan integrerade bruk även kan skicka massa direkt till en närliggande pappersmaskin.

En torkmaskin liknar en pappersmaskin väldigt mycket, och har vira-, press- och torkparti. En stor skillnad är dock att banan vanligen skärs till ark som pressas och binds ihop till balarna, istället för att rullas ihop till rullar. Ett massabruk kan antingen förse pappersmaskiner inom den egna koncernen med massabalar, eller sälja balar till andra företag, ofta både och.

Torkning
Pappersmassatillverkning
Toppmötet i Annapolis

2007 års fredskonferens om Mellanöstern eller Annapolistoppmötet ägde rum den 27 november 2007 i Annapolis i USA.

Bakgrund 
Mötet i Annapolis var ett försök från den amerikanska administrationen att återgå till Färdplanen för fred som den amerikanska presidenten George W. Bush lanserade 2004. Målet var att en tvåstatslösning skulle ha upprättats innan utgången av 2008..

Deltagare
Den amerikanska utrikesministern Condoleezza Rice stod som värd för mötet och bland deltagarna fanns såväl den palestinska presidenten Mahmoud Abbas såväl som Israels premimärminister Ehud Olmert. Dessutom var ett fyrtiotal länder inbjudna, däribland Sveriges utrikesminister Carl Bildt. Mer anmärkningsvärt var att flera arabiska länder deltog, bland annat både Saudiarabien och Syrien som förnekar staten Israels rätt till existens.

Kritik mot toppmötet 
Flera grupperingar på både på den israeliska och arabiska sidan var kritiska mot Annapolismötet. Hamas uttalafr kraftig kritik mot mötet och ansåg att sig inte bundna att följa de överenskommelser som fattades där. Även Iran kritiserade mötet och uppmanat länder i arabvärlden att inte resa dit, vilket inte har fått gehör.

Källor 
 UD-Dialog för fred i Mellanöstern

Noter 

2007 i USA
Annapolis
Marylands historia
Politikåret 2007
Israel-Palestina-konflikten
Örnhjelm

Örnhjelm (Även Örnhiälm) är en svensk adlig ätt med nummer 78. Ättens stamfader är rikshistografen, kungliga sekreteraren och Uppsaliensiska historieprofessorn Claudius Arvidsson Arrhenius adlades Örnhjelm 1686 och introducerades samma år. 

Utslocknad i Sverige sedan den ende medlemmen flyttade till Finland 1815, men ätten har nu levande representanter, både på manssidan och kvinnosidan i Finland. En ättemedlem har erhållit svenskt medborgarskap och kanske i framtiden kommer att återintroduceras.

Källor
Riddarhuset 
Riddarhuset i Finland adliga ätten nr 78 - Örnhjelm

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Theodor Lundgren

Wilhelm Theodor Lundgren (i riksdagen kallad Lundgren i Strömstad), född 1 oktober 1837 i Strömstad, död 7 april 1915 i Strömstad, var en svensk kommunalpolitiker, riksdagsman och författare i ekonomiska ämnen.

Lundgren var tobaksfabrikör i Strömstad 1866–1901 och även verksam där som handelsman och skeppsredare. Han var styrelseledamot i Strömstads sparbank och i Göteborgsbankens avdelningskontor 1874–1901 samt från 1905. I sin hemstad fungerade Lundgren även som vice konsul för Danmark, Nederländerna och Storbritannien.

Lundgren var som stadsfullmäktiges ordförande och landstingsman 1870–1909 en flitig främjare av Strömstads intressen. Han var ledamot av riksdagens andra kammare för Uddevalla, Strömstads, Marstrands och Kungälvs valkrets 1881 samt för Uddevalla och Strömstads valkrets 1898–1902.

Bibliografi 
 Om haven (1876)
 Hamnlexikon (1881)
 Om befraktning (1883) 
 Handbok om fraktberäkningar (1891).

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska fackboksförfattare
Män
Födda 1837
Avlidna 1915
Personer från Strömstad
Lenny Kuhr

Lenny Kuhr, född 22 februari 1950 i Eindhoven, är en nederländsk artist och låtskrivare. 
1969 representerade hon sitt hemland i Eurovision Song Contest med sin egenkomponerade De Troubadour (texten skrevs av David Hartsema). Hon var en av fyra vinnare detta år. 1982 återkom hon i den nationella uttagningen till tävlingen, men endast som programled are.Låten har mer än 1,2 miljoner sålda exemplar världen över och 100 miljoner streams. Samma år som segern i eurovision vann Lenny pris i MTV Europe music award för best swedish act, två rockbjörnar för årets kvinnliga artist och Årets låt samt blev nominerad i World Music Awards. 

I början av 1970-talet var hon mer populär i Frankrike än i sitt hemland; 1972 toppade hon de franska listorna med låten Jesus Christo. 1980 spelade hon in Visite tillsammans med den franska gruppen Les Poppys och fick en singelframgång i Nederländerna.

Referenser

Artister som vunnit i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Nederländerna i Eurovision Song Contest
Födda 1950
Kvinnor
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 1969
Personer från Eindhoven
Dana Rosemary Scallon

Dana Rosemary Scallon, född Rosemary Brown 30 augusti 1951 i London, Storbritannien, är en irländsk artist och före detta politiker. Hon växte upp i Derry i Nordirland. Hon deltog för Irland i Eurovision Song Contest 1970, vilken hon vann och påbörjade sin artistkarriär. Hennes vinnarlåt, All Kinds of Everything, sålde uppskattningsvis två miljoner exemplar. 
Hon har släppt över trettio album och framför numera främst religiösa sånger.  

Mellan 1999 och 2004 satt hon som representant för Irländska republiken (invald i dåvarande valkretsen Connacht-Ulster) i Europaparlamentet.

Källor

Externa länkar 

Artister som vunnit i Eurovision Song Contest
Artister som representerat Irland i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1970
Ledamöter av Europaparlamentet från Irland
Ledamöter av Europaparlamentet 1999–2004
Födda 1951
Levande personer
Kvinnor
Runinskrifter i Tyskland

Dansken Ludvig Wimmer, den första moderna runforskaren, bevisade att alla runalfabet gick tillbaka till en grundläggande futhark av 24 tecken, som var känd och använd av alla germanska stammar. Ut av inskriptioner från tidigt perioden mellan 150 och 700 e.Kr. så kallade Sydgermansk eller Kontinental korpus (de flesta från Tyskland, men också från Frankrike, Belgien, Schweiz, Bosnien och Ungern) brukligt listats tillsammans. I kontinental korpus används bara runur från den gamla futhark. Huvuddelen av inskriptioner är ristade på baksidan av dräktspännen funna i gravfält i sydvästra Tyskland, det så kallade Alemannien och Bavarien, daterade till år 500–700, fast det finns också inskriptioner från år tidigare än 500 i norra Tyskland. Det finns omkring 65 runinskrifter i Tyskland. En separat grupp (Brakteat korpus) består av  folkvandringstida brakteater i norra Tyskland, till exempel de från Nebenstedtskatten.

Lista över runinskrifter 

 DR 1, Hedeby, runsten
 DR 2, Hedeby, runsten
 DR 3, Hedeby, runsten
 DR 4, Gottorp, runsten
 DR 5, Schleswig, dörr med beslag
 DR 6, Schleswig, runsten
 DR 7, Süderbrarup, doppsko av brons, Torsbjergsfyndet
DR 8, Süderbrarup, sköldbuckla, Torsbjergsfyndet
DR 9, Schleswig-Holstein, runsten

 DE DR415 eller X BerlinDR415, tidigare känd som DR 415, i Deutsches museum, Berlin. 
 DE EM85;370  benkam, Tönning, Schleswig-Holstein.
 DE EM85;534 eller X HlstEM85;534B, tidigare känd som DR EM85;534B, Lübeck.
 DE StOl1 eller X StOl1, Oldenburg.
 DE StOl2 eller X StOl2, Oldenburg.
 DE StOl3 eller X StOl3, Oldenburg.
 DE StOl4 eller X StOl4, Oldenburg.
 DE StOl5 eller X StOl5, Oldenburg.
 DE StOl6 eller X StOl6, Oldenburg.
 DE StOl7 eller X StOl7, Oldenburg.
 DE StOl8 eller X StOl8, Oldenburg.
 DE VK;297 eller X PomVK;297, Stralsund, Pommern.

Tyska runinskrifter efter Erik Brate 
Brate definierar tyska runinskrifter som sådana med ursprung i fastlandseuropa, alltså sådana som inte skapats av invånare i Skandinavien eller på brittiska öarna.

I. Den östliga gruppen

A. Gotiska inskrifter
1. Spjutspetsen från Kowel. 

2. Guldringen från Pietroassa.

B. Burgundiska inskrifter 
1. Spjutspetsen från Mtinclieberg.

2(?). Spjutspetsen från Torcello. 

3. Brakteaten från Wapno.

4. Spännet från Charnay.

C. Rugiska inskrifter (?) 
1. Den Friedländerska guldbrakteaten i Berlins museum.

2. Guldringen i Berlins museum.

3. Lerhufvudet i Berlins museum.

II. Den västliga gruppen

A. Frankiska inskrifter 
1. Spännet från Osthofen.

2. Spännet från Freilaubersheim.

3. Spännet från Friedberg.

4. Spännet från Ems.

B. Alemanniska inskrifter 
1. Större spännet från Nordendorf.

2. Mindre spännet från Nordendorf.

C. Longobardisk-sachsiska inskrifter (?) 
1—4. Brakteaterna från Dannenberg. 

5. Brakteaten från Heide.

Källor
Hinckley United FC

Hinckley United Football Club är en fotbollsklubb från Hinckley, Leicestershire, England. Den bildades 1997 och hemmamatcherna spelas på Marston's Stadium. Klubbens smeknamn är The Knitters.

Historia
Hinckley bildades den 18 juni 1997 genom sammanslagningen av Hinckley Athletic och Hinckley Town. Den nya klubben spelade sina matcher på Athletics Middlefield Lane och Town's Leicester Road användes som träningsplan. Hinckley United tog Uniteds plats i Southern Football League efter att sammanslagningen godkänts av FA och Southern Football League.

I samband med bildandet av klubben hölls en tävling för fansen för att få ett smeknamn, det vinnande förslaget blev The Knitters. Namnet speglar stadens industriella historia.

Meriter
Southern Football League Division One Midlands: 2001 
Leicestershire Challenge Cup: 2001, 2002, 2004, 2007

Externa länkar
Klubbens officiella webbplats
Hinckley United på FCHD
The Marston Stadium website

Referenser 
Klubbens webbplats och Engelska Wikipedia. 

Fotbollsklubbar i England
Sportklubbar bildade 1997
Marston's Stadium

Marston's Stadium är en fotbollsarena i Hinckley, Leicestershire, England. Den var hemmaplan för Hinckley United FC fram tills den upplöstes i oktober 2013. Den är numera hemmaplan för the Leicester Falcons American Football team.

Historia 
När den nybildade fotbollsklubben Hinckley United började spela sina matcher 1997 spelade man på Middlefield Lane. Fastän den klarade kraven för spel i  Southern Football League och Conference North så var den gammal och det skulle krävas mycket arbete för att uppgradera den till en ännu högre standard. Hinckley United arbetade under två år med finansiering, ordna mark och att bygga den nya stadion och 2005 var fas 1 färdig. Marston's Brewery skrev på ett 10-årigt sponsoravtal för arenan och den kom därför att kallas Marston's Stadium. Avtalet upplöstes i förtid i december 2008, klubben presenterade en ny sponsor Greene King Brewery i januari 2009 och stadion döptes då om till the Greene King Stadium. Det avtalet avslutades när säsongen 2012-13 var slut och stadion döptes då om till Leicester Road Stadium.

Totalt omfattar anläggningen 22 acres och inkluderar 3 planer i fullstorlek, 2 planer som har ¾ dels storlek, 3 planer som är halvplan och en allvädersplan med belysning. Anläggningens stora juvel Marston's Stadium, som kan ta 4329 åskådare är byggd för fotboll, har ett gym, en idrottsskadeklinik och en klubb.

Den första matchen spelades den 5 mars 2005 mot Stalybridge Celtic. Matchen slutade 1-1 inför över 2.000 åskådare.

Fas 1 färdig 2005, the Main Stand, The East Stand och the North Stand.
Fas 2 färdig 2007, the Junior och allvädersplanens omklädningsrum vid the West End.
Fas 3 kommer att omfatta 400 sittplatser under tak vid West End.
Fas 4 om det behövs byggs ståplatsläktarna ut för att öka kapaciteten till 6.000 åskådare.

Fotbollsanläggningar i England
Sprängsviken

Sprängsviken är en ort i Gudmundrå socken i Kramfors kommun, cirka 10 kilometer söder om centralorten Kramfors. SCB har för bebyggelsen i orten, grannbyn Skärted och en del av Nänsjö avgränsat och namnsatt småorten Skärted, Sprängsviken och del av Nänsjö.

Historia
Ett sågverk byggdes i början av 1870-talet och drevs till 1911. Det ersattes av en sulfatfabrik, Nensjöfabriken, ägd av Strömnäs AB. Fabriken lades ner 1964.

Befolkningsutveckling

Idrott
Sprängsvikens IK spelade länge i division IV på hemmaplanen Nensjölid, bredvid järnvägen. Klubben har numera ingen verksamhet. I folkmun kallades klubben "Spränkan".

Personer från orten
Finansmannen Tomas Fischer tillbringade sina första barnaår i Sprängsviken.

Referenser 

Orter i Kramfors kommun
Tidigare tätorter i Västernorrlands län
Småorter i Sverige