kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mårten Schultz

Mårten Schultz, född 4 juli 1973 i Kristinehamn, Värmland, är en svensk professor i civilrätt, och arbetar som forskare och lärare vid Stockholms universitet, tidigare vid Uppsala universitet.

Bakgrund 
Schultz bodde sina första år i Kristinehamn och Karlstad, innan familjen flyttade till Ösmo i Nynäshamns kommun, där han gick grundskola. Gymnasietiden tillbringades på Fredrika Bremergymnasiet i Haninge. Parallellt med juristlinjen vid Stockholms universitet, läste han också idéhistoria, litteraturvetenskap, filosofi och astronomi.

Efter juristexamen arbetade han först i Sunne i norra Värmland, innan han tog sin an ett utredningsprojekt vid Osnabrück universitet i Tyskland. 

Mårten Schultz är son till åklagaren Nils-Eric Schultz.

Akademisk karriär 
Åren 2002–2007 genomgick han doktorandutbildning vid Stockholms universitet, Han disputerade 2007 med avhandlingen Kausalitet: studier i skadeståndsrättslig argumentation och utsågs året därpå till docent.

Schultz blev professor i civilrätt vid Uppsala universitet den 1 mars 2011. Den 1 november samma år blev han professor vid Stockholms universitet där han sedan 2008 är docent. 2012 valdes han även till årets lärare vid Stockholms universitet. 

I oktober 2015 knöts Schultz till Institutet för Framtidsstudier.

Övrig verksamhet 
Han är grundare av och ordförande för Institutet för Juridik och Internet, som arbetar för att stärka skyddet för mänskliga rättigheter, särskilt integritet, i digitala miljöer.

Han är engagerad i den juridiska debatten, och har framträtt som juridisk expert i bland annat Lex Alonzo. Han har medverkat som skribent för Dagens Juridik, Neo, tidningen Advokaten, Affärsvärlden och Karnov Nyheter. Mellan 2011 och 2012 var han krönikör i Dagens Nyheter och är sedan 2013 skribent för Liberala Nyhetsbyrån. Under hösten 2014 knöts Schultz till Svenska Dagbladet som juridisk kommentator. Han sitter i redaktionen för Svensk Juristtidning. 

Schultz är också ledamot av Brottsoffermyndighetens nämnd, Centrum för Rättvisas rättsliga råd, ECPAT:s rättsliga råd och den svenska styrelsen för Nordiska Juristmötet. Sedan september 2016 är Schultz en av fyra experter i prins Carl Philip och prinsessan Sofias stiftelse mot näthat, tillsammans med Björn Johansson, Karin Nygårds och Jenny Klefbom.

Sedan januari 2013 driver Schultz Juridikpodden tillsammans med Tove Lindgren. Han är sedan 2019 ledamot av regeringens digitaliseringsråd.

Utmärkelser och priser
  H. M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM8mserafb, 2022) för framstående folkbildande insatser inom juridiken (2012).

 Årets Jurist (2012)
 Årets lärare på Stockholms universitet (2012)
 Dataföreningens Kjell Hultman-pris (2014) 
 Natur och Kulturs populärvetenskapliga pris (2017)
 Åforsks Kunskapspris (2018).

Bibliografi

Sackemark, Alexandra; Schultz, Mårten, m.fl. (2015) Näthat, 2 uppl., Stockholm: Karnov Group. ISBN 9789176105191

Källor

Externa länkar 
 Mårten Schultz webbplats

Svenska professorer i civilrätt
Män
Födda 1973
Levande personer
Svenska jurister
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Lex Alonzo

Lex Alonzo var en svensk samhällsprogramserie med inriktning på juridik, som visades på TV 8 under våren 2010. Michael Alonzo var programledare och Mårten Schultz juridisk expert. Programmet producerades av OTW Entertainment Television med Thérèse Ekberg som redaktör.

Svenska TV-program
Örebro Dagblad

Örebro Dagblad var en dagstidning för Örebro stad och län, som utgavs från december 1900 till februari 1956. Den var ursprungligen en eftermiddagstidning, men från 1934 en morgontidning. Dess politiska linje var moderat konservativ. Upplagan uppgavs vara 7000 exemplar (1922), men varierade annars mellan 3000 och 5000. Bolaget tryckte även böcker.

Huvudredaktörer och ansvariga utgivare
1900 – mars 1911: Erik Natanael Söderberg
mars 1911 – december 1932: Albert Östling
december 1932 – augusti 1934: Hilding Wibling
augusti 1934 – december 1938: Ragnar Ekman
december 1938 – januari 1943: Ernst Georg Rosén
april 1943 – juli 1944: Arne Lindström
augusti 1944 – februari 1956: John Ericsson

Källor

Örebro Dagblad enligt databasen "Nya Lundstedt", Kungliga biblioteket

Nedlagda svenska dagstidningar
Örebros historia
Dagstidningar startade 1900
Dagstidningar nedlagda 1956
Goldmans ekvation

Goldmans ekvation används inom cellmembranfysiologin för att bestämma jämviktspotentialen över ett cellmembran som ges av de joner för vilka membranet är permeabelt.

Ekvation för envärda joner
Goldmans ekvation för  stycken envärda positiva joner och  negativa:

Detta resulterar i följande om vi utgår från ett membran som separerar två -lösningar:

Ekvationen liknar Nernsts ekvation men har en term för varje jon. Nernsts ekvation kan ses som ett specialfall av Goldmans ekvation då enbart en jontyp finns:

 = membranpotential (i volt, ekvivalent med joule/coulomb)
 = permeabilitet för jonen (m/s)
 = extracellulär jonkoncentration (mol/m3)
 = intracellulär koncentration (som ovan)
 = ideala gaskonstanten (joule per kelvin per mol)
 = temperatur i kelvin
 = Faradays konstant (coulomb/mol)

Första termen innan parentesen kan avrundas till 61,5mV (37°C kroppstemperatur).

 

Obs! Jonladdning avgör tecknet för membranpotentialens bidrag.

Ekvationen tillåter uträkning av membranpotential i de fall permeabiliteten hos jonerna är kända. 

Cellbiologi
Fysikalisk kemi
Ekvationer
Jennifer Harman

Jennifer Harman-Traniello, född 29 november 1964 i Reno, Nevada, är en amerikansk pokerspelare. 

Hon växte upp i Reno och började spela poker tidigt. Hon tog examen från University of Nevada, Reno. Hennes första vinst i World Series of Poker (WSOP) fick hon 2000, i 2-7 draw. Det var första gången hon spelade det spelet, hon fick en kort handledning i spelet av Howard Lederer innan turneringen. 2002 vann hon sitt andra WSOP-armband i limit hold'em. 2004 tog hon ett års paus från pokerspelandet för att genomgå en njurtransplantation. Hon skrev då även avsnittet om limit hold'em till Doyle Brunsons bok Super/System 2. Efter transplantationen har hon bland annat kommit tvåa i en H.O.R.S.E.-turnering i det första World Series of Poker Europe 2007, nått finalbord i en World Poker Tour-turnering 2008 samt två i WSOP 2010. Hennes sammanlagda turneringsvinster uppgår till drygt $2,5 miljoner. Förutom turneringar spelar hon regelbundet cash games i "The Big Game" på Bellagio i Las Vegas. Hon har även medverkat i TV-program som High Stakes Poker och Poker After Dark.

Harman har tidigare varit tillsammans med Todd Brunson och varit gift med Marco Traniello. Hon var medlem i Team Full Tilt på pokersajten Full Tilt Poker.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats
Jennifer Harman

Amerikanska pokerspelare
Födda 1964
Kvinnor
Personer från Reno
Levande personer
Alumner från University of Nevada, Reno
Jean-Baptiste de Boyer

Jean-Baptiste de Boyer, markis av Argens, född 24 juni 1704 i Aix-en-Provence, död 11 januari 1771 på ett slott nära Toulon, var en fransk upplysningsfilosof och författare.

I hemstaden Aix-en-Provence närvarade Markis d'Argens åren 1730-31, enligt vad han själv har berättat, vid rättegångsförhandlingarna mot jesuitfadern Jean-Baptiste Girard (1680-1733). Denne stod då anklagad för att ha förfört en biktdotter, Catherine Cadière. Det var en affär som upprörde allmänheten över hela Europa och som utgjorde den historiska bakgrunden till den anonymt utgivna romanen Thérèse philosophe (1748). Den ses som ett libertinskt verk och tillskrivs Jean-Baptiste de Boyer. 

Markis d'Argens vistades mellan 1744 och 1769 vid Fredrik II av Preussens hov som en av dennes förtrogne. I filosofiska skrifter och tendentiösa romaner förfäktade han upplysningsidéer. Hans brev och memoarer är av stort tidshistoriskt värde.

Asteroiden 8488 d'Argens är uppkallad efter honom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Externa länkar 
 Böcker av och om Jean-Baptiste de Boyer på svenska bibliotek. Libris.

Födda 1704
Avlidna 1771
Män
Gunstlingar
Författare av erotisk litteratur
Fransk adel
Franska författare
Franskspråkiga författare
Personer från Aix-en-Provence
Kálmán Szepesi

Kálmán Szepesi, född 13 januari 1930 i Ozd, Kungariket Ungern, död 29 November 1992, var en ungersk bordtennisspelare. 

Szepesi började sin idrottskarriär som elit fotbollsspelare för att sedan övergå till bordtennis efter skador på båda knän. Han blev tvåfaldig världsmästare i bordtennis, första gången 1952 i lag och andra gången 1955 i mixed dubbel.

Han spelade sitt första VM 1950 och 1957, 8 år senare sitt 8:e och sista. Under sin karriär tog han 5 medaljer i bordtennis-VM, 2 guld, 2 silver och 1 brons.

Meriter 
 VM i bordtennis
 1950 i Budapest
 kvartsfinal dubbel 
 1951 i Wien
 2:a plats med det ungerska laget 
 1952 i Bombay
 1:a plats med det ungerska laget
 1953 i Bukarest
 2:a plats med det ungerska laget
 1955 i Utrecht
 1:a plats mixed dubbel (med Éva Kóczián)
 3:e plats med det tjeckoslovakiska laget

Källor 
 Kálmán Szepesi i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Externa länkar 
 ITTF.com

Ungerska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Personer från Ózd
Födda 1930
Avlidna 1992
Män
Popafallen

Popafallen är ett vattenfall beläget i floden Okavango i Namibia. Popafallen är egentligen inte ett riktigt vattenfall, utan en serie forsar med en fallhöjd på totalt 4 meter. Forsarna är en imponerande syn då de sträcker sig över hela floddens bredd på 1,2 km. Forsarna uppstår eftersom Okavango vid denna punkt löper utför en klippavsats. Under regnperioden svämmar floden fullständigt över klippavsatsen, men vid torrperiod exponeras avsatsen och forsarna är då en vacker syn bestående av kaskader och en mängd forsande strömmar och små öar.
  
Ett område på 15km² omkring Popafallen är naturreservat med ett rikt fågelliv, även flodhästar och krokodiler kan ses här.

Vattenfall i Namibia
Naturreservat
Lupercio Leonardo de Argensola

Lupercio Leonardo de Argensola, född 1559, död 1613, var en spansk skald och skådespelsförfattare, bror till Bartolomé Leonardo de Argensola.

Argensola utnämndes av Filip II till rikshistoriograf i Aragonien, men sändes, innan han hunnit bearbeta det material han samlat, med en beskickning till Neapel, där han dog. Som diktare utmärkte han sig mest inom satiren och där påverkad av Horatius. Han är även känd som översättare av latinska skalder. Av hans sorgespel, vilka uppvisar inflytande av Seneca, har Filis, Isabela och Alejandra i berömmande ordalag omnämnts av Cervantes i Don Quijote.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 

 

Spanska dramatiker
Spanskspråkiga dramatiker
Personer i Spanien under 1600-talet
Födda 1559
Avlidna 1613
Män
Svensk uppslagsbok
IQ (musikgrupp)

IQ är ett brittiskt neo-rockband som startades av gitarristen Mike Holmes 1982 sedan hans ursprungliga band The Lens upplösts. Trots att bandet aldrig har haft stora kommersiella framgångar, har IQ byggt upp en lojal skara fans under åren, och är aktiva än idag. Basisten John Jowitt och ex-keyboardisten Martin Orford har också varit medlemmar i Jadis.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Peter Nicholls – sång, bakgrundssång (1981–1985, 1990–)
 Mike Holmes – gitarr (1981–)
 Tim Esau – basgitarr (1981–1989, 2011–)
 Paul Cook – trummor (1982–2005, 2009–)
 Neil Durant – keyboard (2010–)

Tidigare medlemmar
 Martin Orford – keyboard, bakgrundssång (1981–2007)
 Paul (P.L.) Menel – sång, bakgrundssång (1985–1990)
 John Jowitt – basgitarr, bakgrundssång (1991–2011)
 Les "Ledge" Marshall – basgitarr (1989–1991)
 Mark Ridout – trummor (1981–1982)
 Andy Edwards – trummor (2005–2009)
 Mark Westworth – keyboard (2007–2010)

Diskografi 

Studioalbum
 Seven Stories into Eight (kassett) (1982) 
 Tales from the Lush Attic (1983) 
 The Wake (1985) 
 Nomzamo (1987) 
 Are You Sitting Comfortably? (1989) 
 Ever (1993) 
 Subterranea (1997) 
 The Seventh House (2000) 
 Dark Matter (2004) 
 Frequency (2009)
 The Road of Bones (2014)
 Resistance (2019)

Samlingsalbum
 Nine In A Pond Is Here (1985) ( "officiell bootleg" med demos etc. CD-versionen är förkortad)
 J'ai Pollette D'arnu (1991) (b-sidor och livelåtar)
 Seven Stories To Ninety Eight (1998) (original 1982 album plus nyare nyinspelning) 
 The Lost Attic (2000)
 Frequency Tour CD 1 (2008)
 Frequency Tour CD 2 ( 2008)

Livealbum
 Living Proof (1986)
 Live Forever (1996)
 Subterránea: The Concert (2000)
 The Archive Collection: IQ20 (2003) ( "officiell bootleg" av livekonsert)
 The Wake: Live at De Boerderij (2010)
 The Archive Collection: IQ30 (2012) ("officiell bootleg" av livekonsert)
 The Archive Collection: Live on The Road of Bones (2016)

Singlar/EP
"Fascination" / "The Bold Grenadier Part 1" (1982)
"Barbell Is In" / "Dans Le Parc Du Chateau Noir" (1984)
"Corners" / "The Thousand Days" (1985)
"Intelligence Quotient" / "It All Stops Here" (1986)
"Passing Strangers" / "Nomzamo" (1987)
Promises (As The Years Go By) (EP) (1987)
"Sold On You" / "Through My Fingers" (1989)
"Drive On" / "Colour Flow" (1989)

Videor
 Subterranea: The Concert (DVD, 2000)
 IQ20 - The Twentieth Anniversary Show (DVD 2004)
 Live from London (DVD, inspelad 13 Maj 1985 i London, 2005)
 IQ Stage  (DVD, 2006)
 Forever Live (DVD, 2007)
 The Wake in Concert(DVD, 2010)
 Scrape Across the Sky (Blu-ray, 2017)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 IQ på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson den äldre

Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson, född 4 november 1652, död 8 maj 1721, var en fransk statsman, far till René Louis de Voyer de Paulmy d'Argenson och Marc Pierre de Voyer de Paulmy d'Argenson.

d'Argenson blev 1697 polischef i Paris och genomförde som sådan en förut okänd ordning, utvecklade det politiska polisväsendet och medverkade till en vidsträckt användning av Lettre de cachet. Då hertigen av Orléans 1718 ville bryta parlamentets motstånd mot bland annat vissa av John Laws finansoperationer, blev de Argenson storsigillbevarae och chef för finansrådet. Han ville emellertid noggrant övervaka den finansiella administrationen och inte utan vidare lämna Law fria händer, vilket hertigen tänkt sig. d'Argenson måste därför i januari 1720 lämna finansrådet och i juni befattningen som storsigillbevarare. Det goda förhållandet till hertigen fortsatte dock, och denne rådfrågade honom ofta.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Frankrikes finansministrar
Frankrikes justitieministrar
Franska politiker under 1700-talet
Födda 1652
Avlidna 1721
Män
Svensk uppslagsbok
René Louis de Voyer de Paulmy d'Argenson

René Louis de Voyer de Paulmy d'Argenson, född 18 oktober 1694, död 10 januari 1757, var en fransk politiker och författare, son till Marc-René de Voyer de Paulmy d'Argenson den äldre och far till Marc Antoine René de Voyer de Paulmy d'Argenson.

Biografi
D'Argenson var under ungdomsåren vän till Voltaire och ivrig medlem i Club de l'entresol, där oppositionen mot enväldet samlades för diskuterande av dagens frågor. År 1744 blev d'Argenson utrikesminister och sökte nu genomföra ett politiskt system, enligt vilket Frankrike skulle frångå sina erövringsplaner men trygga sitt politiska inflytande genom att omge sig med ett klientel av mindre stater. Han störtades dock redan 1747 på grund av spanska intriger. D'Argenson ägande sig härefter huvudsakligen åt filosofiska och politisk-historiska studier. År 1764 trycktes i Amsterdam hans Considérations sur le gouvernement acien et présent del France, men arbetet hade redan omkring 1740 spridits i avskrifter. D'Argenson visar sig här som en klarsynt och kritisk bedömare av det franska enväldet. I sin uppfattning om näringspolitiska frågor förebådar han ekonomisterna. Bland hans övriga skrifter märks Essais, ou loisirs d'un ministre d'état (2 band, 1787) och hans värdefulla Journal et mémoires.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Frankrikes utrikesministrar
Franska författare
Franska politiker under 1700-talet
Franska författare under 1700-talet
Födda 1694
Avlidna 1757
Män
Svensk uppslagsbok
Folkets befrielsearmés raketstyrka

Folkets befrielsearmés raketstyrka, tidigare känd som Andra artillerikåren är det kinesiska Folkets befrielsearmés strategiska robotstyrkor. Raketstyrkan lyder under den Centrala militärkommissionen och dess kommando är beläget i Qinghe i Haidian-distriktet utanför Peking.

Historia
Kina började utveckla kärnvapen på 1950-talet med sovjetiskt bistånd, men det sovjetiska stödet avbröts när förbindelserna mellan de två länderna försämrades i början på 1960-talet. Folkets befrielsearmé fortsatte därefter att utveckla sitt kärnvapenprogram på egen hand. Kina testade sin första atombomb i Lop Nor den 16 oktober 1964 och avfyrade sin första kärnvapenrobot den 25 oktober 1965. Den 14 juni 1967 detonerade Kina sin första vätebomb.

Raketstyrkan grundades formellt av centralkommittén och centrala militärkommissionen den 6 juli 1966 och Zhou Enlai gav styrkan namnet "andra artillerikåren" för att skilja det från Kinas reguljära artilleriförband. Den gjorde sitt första offentliga framträdande på Kinas nationaldag den 1 oktober 1984. Andra artillerikåren hade formellt inte status som en egen vapengren och stod militärbyråkratiskt en halv rang lägre än andra vapengrenar som flottan eller flygvapnet. 2016 ombildades andra artillerikåren till Folkets befrielsearmés raketstyrka.

Indelning
Folkets befrielsearmés raketstyrka består av mellan 90 000 och 120 000 man och sex ballistiska robotdivisioner, "baser", och en . De sex divisionerna är utplacerade i de olika militärregionerna i landet självständigt från varandra. Bland dessa är divisionen i Huaihua av central betydelse, då den har ansvar för Kinas interkontinentala ballistiska kärnvapenrobotar. De sex kända baserna och testbasen är:

Bas 51 (förlagd i Shenyang i Liaoning-provinsen);
Bas 52 (Huangshan i Anhui);
Bas 53 (Kunming i Yunnan);
Bas 54 (Luoyang i Henan);
Bas 55  (Huaihua i Hunan);
Bas 56 (Xining i Qinghai);
Testbas 22 (Baoji i Shaanxi)

Arsenal

Kinas totala kärnvapenarsenal beräknas vara mellan 100 och 400 stridsspetsar, varav 180 anses vara utplacerade.

Andra artillerikåren använder bland annat följande robotar:

 DF-4
 DF-5
 DF-15
 DF-21
 DF-31

Källor

Global Security
Kinas militära modernisering: Utvecklingen av PLA:s militära materiel

Kinas militär
Kärnvapen
WP:Projekt Kina
Jackson Hole Mountain Resort

Jackson Hole Mountain Resort är en skidanläggning i orten Teton Village i Jackson Hole-dalen vid foten av bergsmassivet Teton i delstaten Wyoming i USA. Själva skidorten öppnade 1966 och ligger 20 km nordväst om staden Jackson. Den är i sin storlek (skidområde och liftkapacitet) att jämföra med en mindre skidort i Alperna. Jackson Hole är i USA känd för sin relativt branta terräng och har en av Nordamerikas högsta fallhöjd på 1262 meter.  Skidområdet är i huvudsak inom två bergsmassiv: Rendezvous Mountain och Apres Vous Mountain. Den förstnämnda betjänas av en kabinlift (ny från 2008), den senare av sittliftar och dalen emellan av en modern gondollift. 50% av pisterna anses vara för avancerade åkare, 40% för mellangoda åkare och endast 10% för nybörjare. Området är också känt för sin omfattande så kallade back-country-verksamhet; att lämna inhägnat patrullerat skidområde är normalt annars inte tillåtet i USA. Corbet's Couloir är en löpa som startar med ett fritt fall på cirka 4 meter in i en smal mycket brant korridor mellan bergsmassiven och sedan mynnar ut i en flackare offpist. 

Jackson, Jackson Hole Mountain Resort och dalen har betydligt fler besökare, boende och turister under sommaren än under vintern. Man söker sig hit eftersom dalen har ett mer tempererat klimat än många urbana områden och inte minst för naturlivet. I dalen, inom Teton och i naturskyddsområdet finns många wapitihjortar (som oegentligt kallas Elk) och halvtama älgar (som kallas Moose) samt varg, björn och prärievarg.

Skidorten har en bussförbindelse till Jackson med tät trafik som tar 20 – 30 minuter. Närmaste flygplats är Jackson Hole Airport som nås på mindre än 10 minuter med bil.

Referenser

Externa länkar 
Jackson Hole Mountain Resort - Skidortens officiella webbplats

Orter i Wyoming
Vintersportorter i USA
Orter i Teton County, Wyoming
Otto Jespersen

Jens Otto Harry Jespersen, född 16 juli 1860 i Randers på Jylland, död 30 april 1943, var en dansk lingvist.

Biografi
Jespersen var 1893-1925 professor i engelska språket på Köpenhamns universitet. Han var en framstående forskare vars böcker om engelskan och dess grammatik användes även på engelska universitet. Förutom för allmän grammatikteori intresserade han sig också för det mänskliga språkets ursprung. Han tillmätte fonosemantik (ljudsymbolik) stor betydelse, medan andra samtida lingvister visserligen erkände uppenbara fall av ljudhärmning, men ansåg att sambandet mellan ljud och betydelse hos ord i alla övriga fall är rent konventionellt. 

Jespersen gjorde också betydelsefulla insatser inom själva fonetiken, och tillsammans med Paul Passy var han en av grundarna av IPA (Internationella fonetiska förbundet). 

Jespersen var en aktiv förespråkare för användningen av ett konstruerat internationellt hjälpspråk som esperanto. Han var medlem i en delegation som år 1900 bildades för att utarbeta en förbättrad version av esperanto. Denna presenterades år 1907 under namnet Ido. Jespersen introducerade internationalitetsprincipen, som innebär att varje ord skulle ha den form som är lättast att känna igen och att uttala för flest människor. När det sedan visade sig att flertalet esperantister insisterade på att hålla fast vid språkets ursprungliga form konstruerade Jespersen ett eget språk, Novial (1928), där han bibehöll internationalitetsprincipen, men fjärmade sig från esperanto och ido i de grammatiska medlen. I ett tidigt skede medarbetade Jespersen också i International Auxiliary Language Association som senare (1951) kom att presentera Interlingua.

Bibliografi 
 
 Studier over engelske kasus (1891, hans gradualavhandling)
 Chaucers liv og diktning (1893)
 Progress in language (1894)
 Fonetik (1897-99)
 Sprogundervisning (1901)
 Lehrbuch der Phonetik (1904)
 Phonetische Grundfragen (1904)
 
(sju volymer) ()
 Engelsk fonetik (1912)
 Nutidsprog (1916)
 ()
 ()
 Menneskehed, Nasjon og Individ i Sproget (1925, senare även en utgåva på engelska)
 (En introduktion till språket Novial). 
 (En ordbok Novial till engelska, franska och tyska).

Källor

Födda 1860
Avlidna 1943
Danska lingvister
Män
Språkskapare
Personer från Randers
Esperantister
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från Köpenhamns universitet
Retro Stefson

Retro Stefson är ett isländskt alternativt pop/rock-band som bildades i Reykjavik 2006. Bandet är signerat av Vertigo-Berlin/Universal. 

Retro Stefson slog igenom på den isländska scenen genom mycket liveframträdanden, bland annat på Iceland Airwaves och Grand Rokk. De signerades av skivbolaget Kimi Records 2008 och släppte två skivor exklusivt för Island, Montana (2008) respektive Kimbabwe (2010). Retro Stefson var unga när de signerades, bandmedlemmarnas medelålder vid första skivan Montana (2008) var 15 år. 2011 signerades det av Vertigo-Berlin/Universal och har numera haft 3 listettor på Island och skall hösten 2013 på europaturné. Retro Stefson sjunger på engelska, isländska och portugisiska. Det mångkulturella bandet med medlemmar med bakgrund ifrån Angola, Portugal och Island har sagt att ett av deras mål med sin musik är att bekämpa rasism.

Medlemmar
Þorbjörg R. Gunnarsdóttir - synt
Logi Pedro Stefánsson - bas
Jon Ingvi Seljeseth - synt/piano
Gylfi Sigurðsson - trummor
Þórður Jörundsson - gitarr
Haraldur Ari Stefánsson - sång/slagverk
Unnsteinn Manuel Stefánsson - sång/gitarr

Diskografi
 Montana (2008)
 Kimbabwe (2010)
 Retro Stefson (2011)

Isländska musikgrupper
Malaya i olympiska spelen

Federationen Malaya deltog vid de olympiska sommarspelen 1956 i Melbourne och 1960 i Rom. Därefter slogs landet ihop med Nordborneo, Sarawak och Singapore och bildade Malaysia och de har därefter tävlat för Malaysia i de olympiska spelen.

Malaya tog inga medaljer vid de två spel som de medverkade i.

Medaljer

Medaljer efter sommarspel

Malaya i olympiska spelen
Elefantgambit

Elefantgambit är en schacköppning som karaktäriseras av dragen:

1. e4 e5
2. Sf3 d5

Schacköppningar