kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars Anton Anjou

Lars Anton Anjou (uttalas: ánnscho), född 18 november 1803 i Frösthult, död 13 december 1884 i Visby, var en svensk biskop, kyrkohistoriker och politiker.

Biografi 
Anjou studerade vid Uppsala universitet, där han blev filosofie kandidat 1827, filosofie magister 1830, teologie kandidat 1834 och teologie doktor 1845. Han prästvigdes 1827. År 1845 utnämndes Anjou till kalseniansk professor och kyrkoherde i Helga Trefaldighets församling, och i Danmarks församling 1851. Läsåret 1851–1852 var han rektor vid Uppsala universitet och utnämndes den 9 mars 1855 till statsråd och chef Ecklesiastikdepartementet. I den befattningen tog han fram 1859 års läroverksstadga, som lade stor tonvikt vid klassiska språk. Han lämnade sin befattning som ecklesiastikminister den 29 januari 1859.

Anjou var biskop i Visby stift från 1859 till sin död. Han var representant för prästeståndet vid riksdagarna mellan åren 1859 och 1866. Som riksdagsledamot var han ledamot av konstitutionsutskottet och utmärkte sig där genom att kämpa emot representationsreformen.

Tillsammans med Henrik Reuterdahl räknas Anjou som en av kyrkohistoriens fäder i Sverige. Bland hans arbeten finnes Svenska kyrkoreformationens historia 1-3 (1850-51) och Svenska kyrkans historia ifrån Uppsala möte år 1593 till slutet af sjuttonde århundradet (1866).

Han blev ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien 1855 och hedersledamot av Vitterhetsakademien samma år.

Lars Anton Anjou var son till kyrkoherde Anton Anjou och Johanna Elisabeth Sepelius. Släkten Anjou är av vallonskt ursprung, och inkom till Sverige 1633. Anjou är begraven på Östra kyrkogården i Visby.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 28 januari 1864.
  Kommendör av Nordstjärneorden, 28 april 1858.
  Ledamot av Nordstjärneorden, omkring 1850.

Se även 
Lista över biskopar i Visby stift

Referenser
artikel i Svenska män och kvinnor, del 1, Stockholm: Albert Bonniers förlag, 1942, s.109

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Sveriges ecklesiastikministrar
Biskopar i Visby stift
Svenska kyrkohistoriker
Prästeståndets riksdagsledamöter
Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Uppsala universitet
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Gravsatta på Östra kyrkogården i Visby
Lars Anton
Personer från Frösthults socken
Födda 1803
Avlidna 1884
Män
Jenny Hallstenson

Jenny Hallstenson, född 29 oktober 1980, är en svensk fotbollsspelare med Karlstadslaget QBIK som moderklubb. Hon spelade mittfältare i QBIK och var lagkapten med tröjnummer 8. Säsongen 2007 spelade hon också mittback. Hon är dotter till QBIK:s ordförande Lars-Inge Hallstenson. Efter att QBIK 2007 trillat ur Damallsvenskan bytte hon 2008 klubb till Kopparbergs/Göteborg FC.

Externa länkar

Svenska fotbollsspelare
Värmländska idrottare
Kvinnor
Födda 1980
Levande personer
Spelare i Kopparbergs/Göteborg FC
El Choco: svensken i Bolivias mest ökända fängelse

El Choco : svensken i Bolivias mest ökända fängelse är en biografi från 2007 av Markus Lutteman som handlar om svenske Jonas Andersson.
 
Han tillbringade tre och ett halvt år i det bolivianska fängelset El penal de San Pedro efter att i januari 2002 ha försökt smuggla tre kilo kokain. Jonas blev dömd till ett långt straff utan en riktig rättegång, där mängden kokain kraftigt överdrevs, utan att få en riktig advokat, och utan den strafflindring som annars förekommer i fängelset.

I fängelset fick han smeknamnet El Choco. Han gifte sig med en boliviansk kvinna och blev far till två barn under tiden i fängelset. De flydde tillsammans ut ur Bolivia och till Sverige.
Facklitteratur 2007
Riksintag

Riksintag eller riksrekryterande är beteckningar för utbildningar på gymnasienivå, dit man får söka oavsett var i landet man bor. Det kan bland annat handla om högt specialiserade program (till exempel musik- eller idrottsgymnasier), eller inriktningar där regeringen beslutat om riksintag för att man vill bevara gamla hantverksyrken eller för att det finns ett nationellt behov (t.ex. Sjöfartsutbildningen).

Se även 
Riksgymnasium
Riksidrottsgymnasium

Utbildning i Sverige
A20 (motorväg, Tyskland)

A20 är en motorväg i Tyskland som går från Bad Segeberg via Lübeck - Wismar - Rostock - Greifswald till Prenzlau nära gränsen till Polen. Motorvägen är en väst-östlig förbindelse inom norra delen av östra Tyskland. Den är 343 km lång.

Motorvägen är en del av E22 mellan Lübeck och Rostock. E22 fortsätter på landsväg mellan Rostock och Stralsund då motorvägen går minst 20 km söder om Stralsund. A20 är en del av E251 men bara längs några km söder om Greifswald.

Motorvägen går egentligen öst-västligt mellan Bad Segeberg och Greifswald och snarare nord-sydligt mellan Greifswald och Prenzlau. Man har dragit den nära städerna för att den ska ge nytta för arbetspendling och liknande kortare resor, även om det skapat omvägar för långdistansbilister. 
Skyltningen är egentligen inte A20 utan bara 20 med blå bakgrund. Man brukar skriva A20 i text för att skilja mot riksväg (Bundesstrasse) 20 som skyltas med gul bakgrund, och brukar skrivas B20.

Man har planerat fem bensin/restauranganläggningar. Men bara en finns i drift 2008, eftersom inget företag velat bygga och driva de övriga. De är parkeringsplatser tills vidare. Det är inte så många långresenärer på vägen, särskilt inte öster om Rostock.

Historia och framtid
Den byggdes på sträckan Bad Segeberg – Prenzlau mellan 1992 och 2005. Det kostade 1,9 miljarder euro och var det längsta nybygget av en motorväg i Tyskland efter 1945.

Man planerar bygga ut den västerut från Bad Segeberg till en ny tunnel under Elbe väster om Hamburg. Därifrån ska den gå via Bremerhaven under Weser (där en fyrfilig tunnel redan finns) till A28 vid Westerstede i Niedersachsen.
2010 beslutades det att den planerade A22 (mellan Westerstede och Drochtersen, båda i västra Niedersachsen) skulle slås samman med A20. Numret A22 planeras alltså inte att användas.

Trafikplatser

|}

Se även
Motorväg
Lista över motorvägar i Tyskland

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Schleswig-Holstein
Vägar i Mecklenburg-Vorpommern
Vägar i Brandenburg
Vägar i Niedersachsen
Naupliusöga

Naupliusöga är ett primitivt öga som kräftdjur ofta bär i larvstadiet. Detta kan finnas kvar hos ursprungliga kräftdjur som bladfotingar, men finns också kvar rudimentärt under skölden hos till exempel vuxna räkor av familjen Palaemon. Tidiga larvstadier hos kräftdjur (s.k. nauplier) använder naupliusögat för att navigera mot ljuset vid vattenytan, och bladfotingarna använder fortfarande sitt naupliusöga på det viset, medan djurets båda facettögon huvudsakligen registrerar rörelser.
Vissa småkräftor har bara ett ensamt naupliusöga även i vuxen ålder, t.ex. hoppkräftor av släktet Cyklops.

De flesta kräftdjur tillbakabildar nauplisögat och utvecklar i stället fasettögon under senare larvstadier.

Kräftdjur
Utvecklingsbiologi
Bokhållare

En bokhållare tillika redovisningsekonom är normalt en yrkesbeteckning för en person med uppgiften att ta hand om den administrativa bokföringen. 

Det kan också vara en mer allmän titel på en person som utför administrativa sysslor på ett företag, till exempel ansvarar för register eller lagerhållning. Ett modernare ord för bokhållare är kontorist. En bokhållare kan också vara synonymt med en läspulpet eller en bladhållare.

Källor 
Svenska Akademiens ordbok: Bokhållare

Yrken
Ekonomer
Gustav Otto

Gustav Otto född 12 januari 1883 i Köln död 28 februari 1926 i München, var en tysk flygplanstillverkare. Han var son till Nicolaus August Otto.

Otto grundade 1911 flygplansfabriken Otto Flugzeugwerke för tillverkning av dubbeldäckare som användes som skolflygplan. Hans företag försattes i konkurs 1916, efter att han återköpt konkursboet köpte han även Karl Rapps företag Rapp-Motorenwerke GmbH vilka han slog samman till ett företag. Eftersom företaget under Ottos ledning hela tiden styrdes av likviditetsproblem tvingades han bort från företaget och tog sitt liv vid 43 års ålder.

Externa länkar 

Födda 1883
Avlidna 1926
Flygplanskonstruktörer
Personer med anknytning till BMW
Män
Föreningen för fäktkonstens främjande

Föreningen för Fäktkonstens Främjande eller FFF är en svensk fäktklubb från Stockholm. FFF bildades 1901 och är Sveriges äldsta fäktklubb. 

Klubben har fostrat många SM-medaljörer, flest i Sverige. Klubben har också tagit flest medaljer i internationella sammanhang. I samlingen av internationella medaljer finns världscupmedaljer, VM-medaljer av alla kategorier och även OS-medaljer där man kan nämna Johan Harmenbergs OS-guld från Sommar-OS i Moskva 1980 samt Johanna Bergdahls VM-guld för juniorer i värja 2010.

Klubben tillhör 2013 eliten inom såväl dam- som herrvärja, FFF dominerade lag-SM för herrar 2013 med placeringarna 1:a, 2:a samt 3:a. I damvärjan tog man samma år silvret. Klubbens juniordamer vann även guld i lag i svenska mästerskapen för junior detta år. År 2009 vann FFF lag-SM värja för båda damer och herrar. År 2019 vann FFF lag-SM värje för båda damer och herrar och herr sabel.

FFF utbildar ungdomar på alla tre vapnen, men man satsar framförallt på värjfäktningen. Under 2000-talet har klubben växt med rekordfart. Den har fler än 300 medlemmar och är därmed Sveriges största fäktklubb. Fäktmästare är Thierry Trottein från Frankrike.

Externa länkar
Officiell webbplats

Fäktningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Stockholms kommun
Sportklubbar bildade 1901
Allan Schwartzberg

Allan Schwartzberg, född 28 december 1942, är en amerikansk trummis och studiomusiker och har spelat på många kända artisters skivor, bland andra Gene Simmons (1978) och Alice Cooper (1975).

Gästspel som trummis (urval)
 1981 - KISS - Music from "The Elder" - låten I
 1984 - KISS - Animalize - diverse trumpålägg

Externa länkar
 Officiell webbplats

Amerikanska musiker
Män
Födda 1942
Levande personer
Ktesifon

Ktesifon (persiska تیسفون, Ṭīsfūn; grekiska Κτησιφῶν) var en av de stora städerna i det antika Mesopotamien och huvudstad i Parterriket och dess efterföljare Sasanidernas välde. Staden antas ha varit världens största mellan år 570 och 637 efter Kristus. Ktesifon omnämns för första gången i Esras bok i Gamla Testamentet som "Kasfia" vilket härleds från det iranska namnet Kas, som är ett kognat till kaspisk (till exempel Kaspiska havet) och Qazvin. Resterna efter staden ligger 32 kilometer sydost om Bagdad i Irak.

Staden undersöktes arkeologiskt 1928-29 av Deutsche Orient-Gesellschaft.

Vid Ktesifon stod 22 november 1915 under första världskriget ett slag, där den turkiska armén besegrade en brittisk.

Palatsstaden 

Det ståtliga palatskomplexet i Ktesifon är legendariskt och på antiken var det berömt för sin skönhet. Det inkluderade Khosrau I:s Shâhigân-ǐ Sepid (Det vita palatset) som i dag står i ruiner och den enorma valvbågen Taq-e Kasra. Tronsalen låg förmodligen bakom bågen och själva tronen stod på 36 meters höjd.

Ruinen instörtade delvis 1902.

Ktesifons bibliotek 
Ktesifon hyste under sassaniderna ett av antikens främsta bibliotek. Detta bibliotek plundrades av araberna vid den muslimska invasionen av Iran.

Se även 
 Persepolis
 Seleukia

Noter

Externa länkar 
 Ctesiphon and Taq-e Kasra photo gallery

Mesopotamska städer
Iranistik
Arkitektur i Iran
Antiken
Stan Penridge

Stan Penridge, född 1951 i Port Chester, New York, avliden 11 maj 2001 i Austin, Texas. Kusin och ständig låtskrivarpartner till Peter Criss från hårdrocksbandet KISS.

Penridge skrev tillsammans med Criss bland annat låtarna "Beth", "Hooligan" och "Baby Driver" som gavs ut med Kiss, och 6 av 10 låtar på Peter Criss första soloalbum från 1978. Flera av låtarna på soloalbumet skrevs redan 1971 för deras gemensamma band Lips.

Källor 

Amerikanska musiker
Amerikanska låtskrivare
Personer från Port Chester
Födda 1951
Avlidna 2001
Män
Otto Flugzeugwerke

Otto Flugzeugwerke var en tysk flygplansfabrik i München Tyskland.

Företaget grundades av Gustav Otto 1911 vid Oberwiesenfeld (nuvarande olympiaparken) i München för att tillverka dubbeldäckade skolflygplan till tyska krigsmakten. På den tiden låg Münchens flygplats där idag Olympiasstadion ligger. Närheten till flygplatsen betydde att utprovningen av företagets konstruktioner underlättades. 

1916 försattes företaget i konkurs och konkursboet slogs samman med Rapp-Motorenwerke GmbH. Ledningen för det nya företaget togs över av Franz Josef Popp, som såg till att det byggdes upp nya verkstadslokaler och man inledde en tillverkning av flygplan på licens från Albatross. Som motorkonstruktör anställdes ingenjören Max Friz som tidigare arbetat vid Daimler i Stuttgart. Det nya sammanslagna bolaget bytte namn till Bayerische Flugzeugwerke AG (BFW) 25 juli 1917.

Tyska flygplanstillverkare
BMW
Ej längre existerande tyska fordonstillverkare
Företag bildade 1911
Företag upplösta 1916
Företag som gått i konkurs
Företag i Bayern
Münchens historia
Santorio Santorio

Santorio Santorio, Sanctorinus Sanctorius eller Sanctorilus, född den 29 mars 1561 i nuvarande Capodistria (Koper), död 22 februari 1636 i Venedig, var en italiensk läkare och vetenskapsman. Han var den första som använde precisionsinstrument vid mätning av människokroppens temperatur, andning och vikt. Han gav också upphov till studiet av ämnesomsättningen. 

Sanctorilus var en viktig person inom iatrofysiken, en inriktning som ville förklara biologi och sjukdom med fysikaliska lagar. Hans syn på människokroppen var mekanistisk.<ref name=ne>Santorio Santorio i Nationalencyklopedin</ref> Under 30 år vägde han sig själv, allt han åt och drack samt urin och avföring. Summan av de sistnämnda var mindre än summan av de förstnämnda; skillnaden förklarade han med en sorts avdunstning, och han menade att sjukdom berodde på instängd sådan avdunstning. Hans mest kända verk är Ars de statica medicina'' (1614). Hans metodiska sätt att samla in data fick stor betydelse för eftervärlden.

Källor 

Italienska läkare
Födda 1561
Avlidna 1636
Män
Ideapark

Ideapark är ett köpcentrum i Lembois kommun invid motorvägen Helsingfors–Tammerfors 12 kilometer söder om Tammerfors. Köpcentret öppnades 1 december 2006. 

Ideapark kallar sig själv en "affärsstad" och omfattar 91 500 m² affärsareal, motsvarande 15 fotbollsplaner. Produktutbudet är koncentrerat på inredning och mode, medan utbudet av dagligvaror är litet. 181 företag fungerar i Ideapark som sysselsätter 1 000 anställda. Det finns 1,2 km shoppingstråk i köpcentret och parkeringsplatser för 4 000 bilar. 

Under 2007 byggdes det en skidtunnel, en simhall och ett befolkningsskydd i anslutning till Ideapark. Ett hotell är under planering.

Butiker i Ideapark

Internationella kedjor

Hemtex
The Body Shop
Toys "R" Us
Din Sko
Dressmann
H&M Hennes & Mauritz
Vero Moda
Stadium

Finländska kedjor

Lundia
Marimekko
Maskun Kalustetalo
Pentik
Tiimari
Instrumentarium
Veikon Kone
Kirjatori
Aleksi 13
Seppälä
Top-Sport
R-kioski
Euromarket
Unikulma
Vepsäläinen
KotiIdea

Restauranger och kaféer

Arnolds
Golden Rax Pizzabuffet 
Hesburger
Ingman Spice Ice
 Pancho Villa
 Subway
 Kotipizza
 Beefking Steakhouse

Planerade nya enheter

Pieksämäki
Vichtis

Källor

Externa länkar
Ideaparks webbplats 

Köpcentrum i Finland
Byggnader och anläggningar i Lembois
Lars Herman Gyllenhaal

Lars Herman Gyllenhaal, född 20 mars 1790 på Härlingstorp, död 22 december 1858 på Härlingstorp, var en svensk friherre av Gyllenhaal till Härlingstorp, en av rikets herrar, ämbetsman och politiker; han var justitiestatsminister 1843–1844.

Biografi 
Lars Herman Gyllenhaal var son till godsägaren Lars Herman Gyllenhaal  av  adelsätten Gyllenhaal och dennes hustru Hedvig Margareta Leuhusen. Han studerade vid Uppsala universitet där han tog kansli- och hovrättsexamen, varefter han fick tjänst vid Göta hovrätt. 1812 blev han vice häradshövding och 1813 häradshövding. Han började samma år vid Svea hovrätt och utsågs till assessor där 1820. 1828 blev han lagman i Västernorrlands lagsaga och 1836 president i Göta hovrätt. Hos Karl XIV Johan inträdde han 1832 som hovmarskalk.

Kungen utsåg honom 1843 till justitiestatsminister, men det var med stor ovilja han tillträdde posten. När Oscar I blev kung året därpå, avgick Gyllenhaal och återgick till Göta hovrätt som president. Han ansågs alltför konservativ för politikerbanan, men uppträdde dock i riksdagarna 1850–51 som lantmarskalk utnämnd av Oscar I, som bad honom stoppa en avveckling av fyrståndsriksdagen och införande av en parlamentarisk mer demokratiskt sammansatt riksdag, vilket han trots ålderskrämpor lyckades med. Orsaken till Oscar I:s omsvängning från liberalism till en mer konservativ inställning var de oroligheter i hela Europa som följde på 1848 års revolutionära händelser i Frankrike.

1843 upphöjdes han till friherrelig värdighet med namnet Gyllenhaal till Härlingstorp.

1815 gifte han sig med Henrika Lovisa Ulrika Tham, syster till majoren Pehr Sebastian Tham, som dog året därefter. 1820 gifte Gyllenhaal om sig med Elisabeth Sofia Palm.

Utmärkelser 
  Riddare och Kommendör av Kungl. Maj:ts Orden/Riddare av Kungl. Serafimerorden (RoKavKMO, 1851)
  Kommendör med storkors av Kungl. Nordstjärneorden (KmstkNO)
  Riddare av Kungl. Carl XIII:s orden (RCXIII:sO, 1847)
 Hedersledamot av Kungl. Lantbruksakademien (HedLLA, 1843)

Källor 
 Artikel i Svenska män och kvinnor, del 3, Stockholm: Albert Bonniers förlag, sidan 186

Noter 

Sveriges justitiestatsministrar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Hovrättspresidenter i Göta hovrätt
Svenska friherrar
Lantmarskalkar
Svenska hovmarskalkar
En av rikets herrar
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Mottagare av Serafimerorden
Födda 1790
Avlidna 1858
Män
Lagmän i Västernorrlands lagsaga
Lars Herman
Karl XIV Johans hov
Demolition 23

Demolition 23 var ett punk/sleaze band med medlemmar från USA och Finland i mitten av 1990-talet.

Biografi
Demolition 23 bildades efter ex-Hanoi Rocks-sångaren Michael Monroes misslyckade projekt Jerusalem Slim (med Steve Stevens). Monroe ville återvända till sina punkrötter och samlade ihop ett gäng musiker i New York. I originaluppsättningen spelade Sam Yaffa bas (Hanoi Rocks, Jet Boy, Blackhearts, New York Dolls), Jay Hening gitarr (Star Star) och Jimmy Clark trummor (Messano, The Godz). Bandet gjorde sig ett stort namn på New Yorks klubbar och spelade med många celebra gästartister.

En skiva med samma namn som bandet spelades in 1994, med några egna låtar och covers av punkband som Johnny Thunders, Dead Boys och UK Subs. Skivan var dedicerad till ex-Dead Boys-medlemmen Stiv Bators, som dött strax innan.

Bandet fick en paus i turnerandet då Hening skades i en bilolycka. När han äntligen var på benen igen visade det sig att han inte beviljades inträde i Storbritannien, där bandet skulle turnera. Michael Monroes gamla bandkamrat Nasty Suicide fick hoppa in som ersättare. Med Monroe, Yaffa och Nasty ombord, var uppsättningen den närmaste en Hanoi Rocks-reunion efter bandets splittring 1985. Till allas förvåning, också resten av bandets, meddelade Nasty under en turné i Finland att han nu var en ordinarie medlem i gruppen. Så bandet gav sig ut på en Japan- & Europaturné. Men plötsligt fick Nasty för sig att hoppa av, vilket blev för mycket trilskas för Monroe, som upplöste gruppen mitt under turnén 1995.

Monroe drog sig nu ur strålkastarsljuset, för att flytta till en stuga på finska landsbygden och koncentrera sig på en soloskiva. Yaffa flyttade tillbaks till New York, där han bildade Mad Juana med sin fru och spelade som sessionsbasist för många olika band, innan han blev kortvarig medlem av Joan Jett & The Blackhearts. Nasty inledde sina gymnasiestudier i Helsingfors och vidareutbildade sig sedan till provisor (apotekare) vid Helsingfors universitet. Jimmy Clark fortsatte sin karriär som sessionstrummis. Jay Hening tog sitt liv 1997.

Medlemmar
1994

Michael Monroe – sång
Jay Hening – gitarr
Sam Yaffa – bas
Jimmy Clark – trummor

1995

Michael Monroe – sång
Nasty Suicide – gitarr
Sam Yaffa – bas
Jimmy Clark – trummor

Diskografi
Demolition 23 (1994)

Amerikanska musikgrupper
Finländska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1993
Musikgrupper upplösta 1995
Depression (geologi)

En geografisk depression betecknar ett landområde beläget på lägre höjd än omgivande landområden, alternativt ett landområde under havsnivå.

Depressioner kan uppkomma genom gravsänkor där markytan sjunkit. Ett välkänt exempel är dalgången vid Döda havet i Mellanöstern. Ett annat exempel är vidsträckta slätter med ringa nederbörd där avloppslösa saltsjöar bildats, såsom Aralsjön i Centralasien eller den torra Qattarasänkan i Sahara. En av människan skapad depression finns i bl.a. Nederländerna, s.k. polder. I Sverige finns knappast några naturliga depressioner, men gravsänkan i sjön Vättern skulle teoretiskt sett ha kunnat bilda en depression då dess största djup är 40 meter under havsytan.

Se även
 Kryptodepression
 Bassäng (geologi)
 Dal
 Geoid
 Lågland

Geologi
Iron Fist (seriefigur)

Iron Fist (Daniel "Danny" Rand) även känd som Järnnäven på svenska är en seriefigur från serieförlaget Marvel Comics. Iron Fist skapades av Roy Thomas och Gil Kane och framträdde för första gången i det 15:e numret av Marvel Premiere i maj 1974. Iron Fist är en superhjälte och kampsportsvirtuos.

Utgivning 
Iron Fist skapades av Marvel Comics i början av 1970-talet, tillsammans med andra figurer som Shang-Chi (Mästaren på karate), i en tid då populariteten för kampsport fått ett tillfälligt stort uppsving. Iron Fist uppträdde i nio nummer av Marvel Premiere (#15–24) innan han fick en egen serietidning i november 1975. Han framträdde också i Deadly Hands of Kung Fu från nummer 10. Försäljningen minskade snart och den egna titeln lades ner efter femton nummer. De lösa ändarna av historien togs upp och avslutades i Marvel Team-Up (#63-64). Iron Fist dök sedan upp i Power Man (#48) där han slogs tillsammans med Luke Cage. Efter några nummer bytte tidningen Power Man namn till Power Man and Iron Fist och publicerades fram till och med nummer 125 i september 1986.

Under 1990-talet och 2000-talet har han framträtt i ett flertal miniserier och gästspelat i andra marvelpublikationer, till exempel i John Byrnes Namor mellan åren 1991–1992.

Annan media

Film 
Skådespelaren Ray Park är tänkt att spela huvudrollen i en film baserad på serien som är planerad till någon gång under 2008 . Filmen har varit under planeringsstadium under flera år och det är fortfarande oklart om filmen kommer senareläggas igen.

Tv-spel 
Iron Fist finns med som en icke spelbar figur i tv-spelet Spider-Man and Venom: Maximum Carnage (1994), som är släppt på konsolerna Super Nintendo och Sega Genesis. Han finns även med i Facebook-spelet Marvel Avengers Alliance.

Amerikanska serietidningar
Seriefigurer i Marvels universum
Fiktiva figurer från New York
Fiktiva föräldralösa barn