kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bernt Lindkvist

Bernt Anders Lindqvist, född 9 november 1941 i Södertälje, är en svensk skådespelare. Mellan 1978 och 2011 var han chef för länsteatern i Jönköping, Smålands Musik och Teater.

Filmografi
1990 – Fiendens fiende – Näslund
1991 – "Harry Lund" lägger näsan i blöt! – Bertilsson 
1992 – Jönssonligan & den svarta diamanten – polischef 
1993 – Drömmen om Rita – kommunalman
 – Kihlgren 
1994 – Den vite riddaren – Näslund 
1994 – Jönssonligans största kupp – polischef
1996 – En dumskalles död – chefen 
2005 – Miraklet i Småland'' – Ölmeberg

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser

Svenska skådespelare
Födda 1941
Män
Levande personer
Personer från Södertälje
"Harry Lund" lägger näsan i blöt!

”Harry Lund” lägger näsan i blöt! är en svensk film från 1991.

Handling
Harry Lund packar ihop sina saker efter att ha blivit avskedad på grund av förskingring. Som vanligt beger han sig till spelklubben och förlorar mycket pengar. På väg därifrån drogas han och vaknar på morgonen i en bil tillsammans med en död man som har hans brevkniv i bröstet.

Om filmen
Filmen var från början en serie i tre delar för TV4, men klipptes om till långfilm. Den är inspelad i Göteborg och Stockholm och hade premiär den 2 augusti 1991, åldersgränsen är 11 år.

Rollista

Johan Ulveson – Harry Lund
Peter Haber – Rune Ek
Eva Dahlman – Patricia Jönsson
Claes Malmberg – Sune
Ursula Fogelström – Lena
Sten Ljunggren – Kent
Gert Fylking – Jensen
Gösta Bredefeldt – Olle Olsson
Sture Djerf – Kurt Kåresson
Bernt Lindkvist – Bertilsson
Bo Höglund – Ulf
Anne-Li Norberg – Eva
Anna-Lena Hemström – Ingrid Fant
Leif Andrée – Gustav
Torgny Anderberg – Olle Fant
Lasse Eriksson – kommissarie Nilsson
Palle Granditsky – Harrys chef
Björn Wallde – snackaren på puben
Per-Gunnar Hylén – dörrvakt på spelklubben
Margreth Weivers – Harrys mor
Peter Dalle – ”präst” i damunderkläder
Gösta Wälivaara – fyllot
Yvonne Elgstrand – rumsförmedlerska
Åke Lagergren – Eks granne
Kemal Görgü – spärrvakt
Jan Nygren – taxichaufför
Anders Björne – regissör
Stig Lokrantz – mannen på alla fyra
Mats Arehn – man på Stortorget
Gun Fors – Fants granne
Sture Hovstadius – åskådare på porrbion
Eva Claar – sjuksköterskan
Steve Jansson – ryss
Jan Blomberg – berättare
Oliver Loftéen

Musik i filmen
Lätta kavalleriet. Uvertyr, musik Franz von Suppé
Poeten och bonden. Uvertyr, musik Franz von Suppé 
Tosca, musik Giacomo Puccini, svensk text Sven Nyblom
Old, Young Love, musik Johann Einsiedl och Bert Loska, text Gisela Zimber
Never Wrong Is A Happy Song, musik Johann Einsiedl och Bert Loska, text Gisela Zimber

Källor
 

Svenska thrillerfilmer
Filmer 1991
Svenska komedifilmer
Svenska 1990-talsfilmer
Lamborghini Reventon

Lamboghini Reventón (uttalat Rebenton) är en supersportbil från Lamborghini. Bilen har en 6.5 liters V12 med 650 hk. Den är baserad på den tidigare modellen Lamborghini Murciélago LP640. Den har tillverkats i 20 exemplar och kostar 1 000 000 euro (2015).  

Liksom alla andra Lamborghini-modeller så har även Reventón fått sitt namn efter en spansk tjur. Reventón var en tjur som dödade sin matador under en tjurfäktning år 1943. Men ordet reventón  är också ett spanskt ord som betyder "liten explosion".

Bilen accelererar från 0–100 km/h på 3,4 sekunder och har en angiven topphastighet på 340 km/h.

Externa länkar 

Rev
Fyrhjulsdrivna fordon

de:Lamborghini Murciélago#Reventón
Aretaios

Aretaios var en filosof och läkare från Kappadokien (nu beläget i Turkiet) i det antika Grekland, som verkade någon gång mellan det första och fjärde århundradet efter Kristus. Mycket tyder på att han levde under det andra århundradet efter Kristus. Aretaios är den första som någonsin beskrivit den sjukdom vi nu känner som celiaki (glutenintolerans), och hans beskrvining av de symtom denna sjukdom orsakade är rätt adekvat. Han använde det grekiska ordet "koiliakos", vilket betyder tarmlidande, för detta tillstånd och ordet celiaki härstammar alltså från Aeretaus skrifter. 
I sina skrifter beskriver han en lång rad sjukdomstillstånd, bland annat sockersjuka (diabetes), pulmonell tuberkulos, levercancer, livmodercancer, leverns kappilärsystem, refererad smärta, förlamning och att orsaken till halvsidig förlamning på ena sidan av kroppen kan bero på en hjärnskada i motsatt sidas hjärnhalva på grund av korsande nervbanor. 

På många sätt var hans syn på medicinen långt mer modern än andra samtida som Galenos, vars syn på medicin fick mycket större utrymme under antiken. 

I sin lära anslöt han sig till Archigenes. Av hans skrifter finns en om patologi och en om terapi bevarade.

Källor

Aretaeus från Cappadocien

Externa länkar
Aretaeus' kompletta verk på grekiska och engelska (version av Francis Adams, 1856), på Digital Hippocrates project

Antikens grekiska filosofer
Antikens grekiska läkare
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
FLM

FLM är en kulturtidskrift om film som ges ut av Flm Media AB. Tidningen grundades av Jonas Holmberg och Jacob Lundström som även var dess redaktörer. FLM ges ut fyra gånger om året, och dess första nummer utgavs i november 2007. FLM belönades 2010 med Jurgen Schildt-priset och tilldelades Kurt Linders stipendium för 2011.

2012 röstade en jury bestående av 50 filmkritiker och filmakademiker fram en topplista med de 25 bästa svenska filmerna, Körkarlen kom på första plats. 2022 upprepades omröstningen, då med 72 röstande. Återigen toppade Körkarlen listan.

2023 efterträddes Jacob Lundström av Olga Ruin som chefredaktör för FLM.

Referenser

Externa länkar
FLM:s webbplats

Filmtidskrifter
Svenska kulturtidskrifter
Tidskrifter startade 2007
Bombmurkla

Bombmurklan (Sarcosoma globosum) är en sällsynt vårsvamp som är rödlistad som sårbar (VU) och en av Sveriges fem fridlysta svamparter . Fruktkropparna kommer upp i februari till maj och är bruna och sammetsaktiga med en svart glänsande disk i mitten. Bombmurklan har en östlig utbredning i Norden och är i Sverige känd från Småland upp till Norrbotten, med tyngdpunkt i Mälarlandskapen. Den finns i sydöstra Norge och i Finland men saknas i Danmark. Dessutom finns den i Österrike, Tyskland, Tjeckien, Slovakien, Polen, Estland, Ryssland samt Nordamerika. I Norge, Finland, Polen och Tyskland är arten rödlistad.

Bombmurklan är beroende av granar på väldränerad mark (som till exempel grusåsar). Den är nämligen en saprofyt som lever av att bryta ner granens barrförna. Därför kan man hitta den under granar i mosstäcket som gränsar till ytan med bar barrförna som finns under granar. Vegetationen vid växtplatsen består ofta av husmossa, väggmossa, kruståtel och vispstarr. Stor vårtrattskivling är en följeart till bombmurklan. Bombmurklan heter på norska Svartgubbe och på finska Hytykevätmaljakas. Det finska namnet syftar på svampens skålform, den geléaktiga fyllningen i "skålen" och att den är en vårsvamp.

Slutavverkning eller uthuggning av gran är det största hotet mot bombmurklan.

Källor
Artfaktablad för bombmurkla
Aronsson, G. 2007. Inventering av bombmurkla, Sarcosoma globosum, i Uppsala län 2007. Länsstyrelsen i Uppsala län.

Noter

Se även
Åtgärdsprogram för hotade arter
Rödlistning

Externa länkar
Naturvårdsverket

Hotade arter i svensk flora och fauna
Sporsäcksvampar
Fridlysta svampar i Sverige
Moritz Cantor

Moritz Benedikt Cantor, född den 23 augusti 1829 i Mannheim, död den 9 april 1920 i Heidelberg, var en tysk matematikhistoriker. Han var avlägsen släkting till Georg Cantor.

Cantor blev 1853 docent vid universitetet i Heidelberg, där han 1863 utnämndes till extra ordinarie och 1877 till honorarie professor i matematik. Han ägnade sig nästan uteslutande åt matematisk-historisk forskning. Hans äldre arbeten resulterade i undersökningar om speciella delar av matematikens historia, bland annat om räknekonstens och taltecknens historia under forntiden och medeltiden, samt geometrins historia under antikens upplösningsperiod.

Cantor arbetade under lång tid med en avhandling om matematikens historia, där han sammanfattade och kompletterade resultaten av den forskning som dittills fanns inom området. Genom detta arbete lyckades han ge en mer tillförlitlig och komplett bild av den matematiska utvecklingen än vad hans föregångare kunde åstadkomma.

Bibliografi 
 Mathematische Beiträge zum Culturleben der Völker (1863)
 Die römischen Agrimensoren und ihre Stellung in der Geschichte der Feldmesskunst (1875)
 Vorlesungen über die Geschichte der Mathematik (4 band, 1880–1908)
 Zeitschrift für Mathematik und Physik (1859, medförfattare)

Källor

Externa länkar 

Tyska professorer i matematik
Tyska idéhistoriker
Matematikhistoriker
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Matematiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Mannheim
Födda 1829
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg

Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg (VÅHJ) var en järnväg mellan Växjö i Kronobergs län och Hultsfred i Kalmar län. Järnvägen var smalspårig med spårvidden 891 mm.

Historik
Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg byggdes i flera etapper och hette i följande ordning Växjö–Klavreströms Järnväg (WKJ, klar 1895), Växjö–Klavreström–Åseda Järnväg (VKÅJ, klar 1902) och Växjö–Virserums Järnväg (VVJ, klar 1911).

Växjö–Åseda-Hultsfreds Järnväg öppnades för trafik till Hultsfred 1922. Banan förstatligades 1941. Mellan 1965 och 1986 lades godstrafiken successivt ned, och persontrafiken upphörde 1984. År 1986 såldes järnvägen tillsammans med sträckan Hultsfred–Västervik till det nystartade bolaget Växjö–Hultsfred–Västerviks Järnvägs AB (VHVJ), med undantag för sträckan närmast Växjö, som köptes av Växjö kommun. Efter det att Växjö–Hultsfred–Västerviks Järnväg i december 1992 gått i konkurs, köptes den nordliga sträckan Sandsbro-Hultsfred av Småländska Smalspåret AB (SMAB), som även körde turisttrafik fyra somrar, dock aldrig genomgående på hela sträckan. 

På bandelen Växjö-Sandsbro, som ägdes av Växjö kommun, sades trafikeringstillståndet upp 1996 och i augusti 1997 gick det sista tåget söder om Hultsfred. 

Småländska Smalspåret AB, som även det fått ekonomiska problem, trädde i likvidation 2000. Sträckan Sandsbro-Åseda övertogs därefter av Uppvidinge kommun och hela sträckan Växjö-Åseda revs upp av de två kommunerna 2001.

I december 2005 återupptogs trafik på den södra sträckan Åseda–Virserum. Fram till 2019 var denna sträcka öppen för trafik sommartid genom försorg av Föreningen Smalspåret Växjö-Västervik. Sträckan Virserum–Hultsfred kan fortfarande användas för dressincykling.

Bildgalleri

Se även
Järnvägslinjen Växjö-Hultsfred-Västervik
Föreningen Smalspåret Växjö-Västervik

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
VÅHJ, Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Transport i Virserum
Alf R. Jacobsen

Alf Reidar Jacobsen född 21 februari 1950 i Hammerfest, är en norsk journalist och författare.

Jacobsen har studerat litteraturvetenskap och sociologi vid Universitetet i Oslo och Universitetet i Bergen. Han har varit frilansjournalist och anställd som journalist vid Finnmark Dagblad, Alle Menn, Klassekampen, Verdens Gang och Dagbladet. Han var redaktör i Økonomisk Rapport under perioden 1993–1995 och redaktör i NRKs program «Brennpunkt» från 1995 till 2001.

Jacobsens litterära debut kom 1982 med thrillern Stalins gull, och han har sedan skrivit ett antal böcker från norsk shipping- och finansmiljö. Han har belönats med Rivertonpriset (1988) och SKUP-priset (1991).

Under de senaste åren har han publicerat ett antal dokumentära historieböcker om andra världskriget och efterkrigstiden i Norge.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Dödligt angrepp (2005)
 Scharnhorst (2006)
 Blodröd augusti (2008)
 Sänkningen av Blücher den 9 april 1940 (2010)
 Angrepp i gryningen (2017)
 Bitter seger (2017)
 Kungens val (2018)

Priser och utmärkelser 
 Rivertonpriset 1988 för Kharg

}
Norska författare
Norskspråkiga författare
Norska kriminalförfattare
Födda 1950
Män
Levande personer
Kia Clarus

Kia Clarus (på hemmamarknaden och i Australien känd som Kia Credos) är en bilmodell som tillverkades av koreanska Kia Motors mellan 1996 och 2001 och fanns som både kombi och sedan. Kia Clarus baserades på Mazda 626. Kia Clarus har många likheter med numera koncernkollegan Hyundai Motor Company och deras Sonata. Efterträdaren till Kia Clarus är Kia Magentis.

Motorer 
Det såldes endast bensindrivna motorer.
1,8 liter 116 hk
2,0 liter 133 hk

Clarus
Framhjulsdrivna fordon
Aspön

Aspön är en 0,57 km² stor ö i Stockholms skärgård i Värmdö kommun. Ön ligger i Djurö socken, strax norr om Nämdö i Nämdö socken. Den är privatägd och reguljär båttrafik med Waxholmsbolaget finns till ön från Stavsnäs och Saltsjöbaden.

Historia 
Liksom den västerut liggande Ladholmen var Aspön länge utö och ängsholme till Vånö gård på Runmarö. Den fick fast befolkning först under andra halvan av 1800-talet och vid 1900-talets början var familjer Norberg, Pettersson och Westerlund bofasta i Aspö by. Jordbruket var dock klent och fisket allt mindre lönsamt och i mitten av 1900-talet avfolkades ön helt. Istället styckades ön upp i flertal mindre fritidstomter och var därefter framför allt en sommarö. På 1970-talet fick dock Aspön åter fast befolkning när konstnärsparet Evalis Helmer och Claes Kruckenberg flyttade ut.

Geografi 
Aspön består egentligen av två öar som förenats genom landhöjningen, huvudön i nordost och Svedlandsholmen i sydväst där Aspö brygga ligger. Ön är fortfarande delad på Gustaf af Klints och Nils Wetterlings 1700-tals kartor. Det uppgrundande sundet låg söder om Aspö by, vid den så kallade Midsommarängen i norr och ner mot viken Tjuvvarpet i söder. Efterledet 'varp' tyder på att fiske bedrivits på platsen och att man där kunnat dra not.  

Söder om Aspön ligger det som förr kallades Aspasund. Det var en medeltida segelled in till Stockholm som bevakades från Nämdö böte där även en vårdkase var uppförd. Idag utgör Aspasund gränsen mellan landskapen Uppland och Södermanland. På andra sidan Aspasund i söder ligger förutom Nämdö även Idöborg och Rågskär. Nordväst om Aspön finns ett grunt och smalt sund, Aspöströmmen, som skiljer ön från Högholmen. Den senare är en liten och hög holme som ligger inklämd mellan Aspön och Ladholmen.

Fotnoter

Källor 

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Kenyas premiärminister

Premiärministerposten i Kenya återinrättades efter oroligheterna i landet 2007-2008, då oppositionen anklagade regeringen för valfusk. De påföljande demonstrationerna urartade till våldsamma sammandrabbningar, där gamla markkonflikter spädde på våldet. Efter medling av Kofi Annan enades parterna om att skriva en ny kenyansk konstitution, där makten delas mellan en president och en premiärminister. 2013 avskaffades premiärministerposten åter.

Tidigare har premiärministertiteln använts av Jomo Kenyatta. Under kolonialtiden styrdes Brittiska Östafrika, och senare kolonin Kenya, av en guvernör.

Efter självständigheten:
 Jomo Kenyatta (KANU) 1963–1964
Efter 2008 år konstitution:
 Raila Odinga (ODM) 2008–2013

Se även
Lista över Kenyas presidenter
Lista över Kenyas koloniala guvernörer

Kenyas premiärministrar
Listor över regeringschefer
Den galna måndagen

Den galna måndagen (bokmål: Den gale mandagen) var ett oväder som kom in över Vestlandet i Norge den 11 mars 1822. Det antas att ca 300 människor miste livet på havet på grund av ovädret. 

Ovädret kom plötsligt, dagen hade börjat med lugnt och vackert väder. Många fiskare ska ha kommit från fjordbyarna för att vara med på fisket som hade varit bra det året. Under dagen mulnade det på och snöblandat regn började komma, vinden tilltog snabbt till orkanstyrka. Muntliga berättelser tyder på att 300 människor omkom på havet, dessutom omkom människor på land av hus som rasade ihop. I kyrkböckerna kan man hitta 150 människor som dog i ovädret, men sannolikt blev bara de omkomna som blev funna registrerade i böckerna, så antalet döda var större.

1822 i Norge
Naturkatastrofer 1822
Naturkatastrofer i Norge
Stormar
Fred Davis

Fred Davis, född 13 augusti 1913 i Chesterfield, Derbyshire, död 16 april 1998 i Denbighshire, var en brittisk professionell snookerspelare, som vann VM tre gånger. Han var yngre bror till den ännu mer framgångsrike Joe Davis, pionjären inom snookersporten (de är dock inte släkt med snookerspelaren Steve Davis).

Fred Davis var ursprungligen biljardspelare, och blev professionell inom den sporten redan 1929. Åtta år senare, 1937, spelade han sin första snookermatch som professionell. Hans äldre broder Joe hade dominerat snookersporten under 1920- och 1930-talen, och i den sista VM-finalen före uppehållet för andra världskriget, år 1940, slog Joe sin lillebror Fred. Efter VM 1946 drog sig Joe tillbaka, och vägen låg nu öppen för andra förmågor, däribland Fred Davis. Han tog vara på denna möjlighet, och vann VM tre gånger, 1948, 1949 och 1951, och var dessutom i final 1947 och 1950, då han förlorade mot skotten Walter Donaldson.

Efter 1951 uppstod en dispyt mellan de bästa snookerspelarna och snookerförbundet, vilket resulterade i att en konkurrerande turnering till VM, World Matchplay, introducerades. Davis vann de fem första upplagorna av denna turnering, men drog sig sedan tillfälligt tillbaka. När så VM återuppstod 1964, nu med utmanarformat, återupptog Davis sin karriär, men lyckades på tre försök aldrig besegra den regerande världsmästaren John Pulman.

Under 1970-talet tillhörde Davis fortfarande den absoluta världstoppen, trots sin höga ålder. När världsrankingen infördes år 1976 var Davis rankad 4:a, och han gick till semifinal i VM 1978 i The Crucible Theatre, vid 64 års ålder. Hans äldre broder Joe, 77 år gammal, satt på läktaren och bevittnade matchen, men kollapsade mot slutet och dog två månader senare.

Fred Davis gjorde sitt sista framträdande i VM 1984, men avslutade inte sin karriär förrän 1992, 78 år gammal.

Födda 1913
Män
Engelska snookerspelare
Världsmästare i snooker
Avlidna 1998
Brittiska idrottare under 1900-talet
Personer från Chesterfield
Viebäck

Viebäck utanför Nässjö var 1905-1947 platsen där uppfostringsanstalten Viebäckhemmen var belägen. Institutionen, som var avsedd enbart för flickor, bedrevs av Diakonissanstalten i Stockholm.

Vid småortsavgränsningen 1990 kom området inom en småort med benämningen Viebäck och förblev så till avgränsningen 2000, då befolkningen minskat.

Källor

Vidare läsning

Tidigare småorter i Sverige
Orter i Nässjö kommun
Ungdomshem
Lady de Winter

Lady de Winter eller Milady är en fiktiv figur i romanen De tre musketörerna av Alexandre Dumas. Hon agerar som spion och lönnmördare för Cardinal Richelieu och är en av bokens huvudantagonister.

Franska litterära figurer
Skurkar i litteraturen
Fiktiva figurer introducerade 1844
Nationalmuseet (Köpenhamn)

Nationalmuseet i Köpenhamn är Danmarks statliga, kulturhistoriska huvudmuseum som ansvarar för såväl dansk som utländska kulturers historia. Museet är inrymt i Prinsens Palæ, vid Frederiksholms Kanal i Köpenhamn. Byggnaden är Danmarks första rokoko-byggnad, uppförd 1743-44 av Nicolai Eigtved åt den kronprins, som 1746 besteg den danska tronen som Fredrik V.

Samlingarna härstammar från "Det Kongelige Kunstkammer", vars stora samling av konsthantverk, måleri, etnografiska föremål, vapen och antikviteter, grundades av Fredrik III omkring år 1650.

År 1807 upprättades en "Kgl. Kommission til Oldsagers Opbevaring" och ett fornnordiskt museum öppnades på vinden till Trinitatis Kirke 1819. År 1832 flyttades föremålen till större och bättre lokaler på Christiansborg.

Christian Jürgensen Thomsen, som ledde museet kom att betyda mycket för dess utveckling från en kunglig samling till ett museum. 1841 grundes ett etnografisk samling, 1851 en antiksamling därtill infogades Den Kongelige Mønt- og Medaillesamling, grundad redan 1780.

Kort efter grundlagsreformen 1849, genom vilken kungens samlingar övertogs av staten, beslutade man att sammanföra samlingarna i Prinsens Palæ, där museet öppnade 1854.

Dansk Folkemuseum infogades 1920 i Nationalmuseum, varvid dess samlingar i Kongens Lyngby under 1930-talet överfördes till Nationalmuseet.

Efterhand har man dock vuxit ur dessa lokaler, så att Nationalmuseet i dag består av ett flertal avdelningar, bland annat Frihedsmuseet, Frilandsmuseet, hela Brede Værk, Nationalmuseets Klunkehjem och Lille Mølle på Christianshavn.

Utställda föremål, i urval 
Se även Alfabetisk lista över ett urval föremål på Nationalmuseet.
 Gundestrupskitteln, upphittad år 1891
 Gunhildkorset, förvärvat 1845
 Gallehushornen (kopior), upphittade år 1639 och 1734
 Trundholmsvagnen, upphittad år 1902

Källor

Artikeln är en översättning från :da:Nationalmuseet (läst 16 mars 2008)

Externa länkar

Nationalmuseets webbplats

 
Indre By
Mottagare av European Museum of the Year Award
Den gyllene krukan

Den gyllene krukan (originaltitel (tyska) Der goldne Topf) är en berättelse av E.T.A. Hoffmann skriven 1814, under den tyska romantiken. Trots de tydliga dragen av romantik ville Hoffmanns varelse inte benämnas inom romantiken eller realism. Boken innehåller mycket mystik, vilket författaren har förstärkt genom att dela in den i 12 vigilior istället för kapitel. Tolv som även är talet för helhet, fulländande.

Handling 
Berättelsen utspelar sig i Dresden och studenten Anselmus råkar välta ut en häxas äpplen i sin ilfart genom staden. Häxan ropar efter studenten: "-Ja spring du bara, spring du satans pojke, i kristall blir snart ditt fall, i kristall".

Berättelsen fortlöper i en ton blandad av fantasi och verklighet; student Anselmus får tjänst hos arkivarius Lindhorst, där han skriver av fjärran orientaliska mystiska texter. Anselmus drabbas återkommande av "fantasier"/"drömmar" där han möter/hör den sköna Serpentina. Genom berättelsen börjar personer visa sina alternativa jag, och det visar sig att arkivarius Lindhorst och hans dotter Serpentina kommer från Atlantis. Serpentina visar även sin skepnad som en orm medan hennes far kan förvandla sig till en salamander.

Skönlitteratur 1814
Tysk skönlitteratur
Tyskspråkig skönlitteratur
Verk av E.T.A. Hoffmann
Everybody Else

Everybody Else är det svenska indierockbandet The Bear Quartets fjärde studioalbum, utgivet 1995.

Låtlista 
"It Only Takes a Flashlight to Create a Monster" - 3:51
"Upstart in Middle-Class Hell" - 2:29
"One Final, Sandi" - 4:17
"Everlaster" - 3:22
"Fat Skeleton" - 3:59
"Rehearsing to Cut the Last String" - 5:03
"I Never Saw the Ban" - 2:49
"Layer" - 2:33
"Dad's Rifle" - 4:52
"The Last Ball" - 0:38
"Flux Detail" - 4:32
"Nowhere's Clearer" - 6:34

Musikalbum 1995
Album av The Bear Quartet
Album utgivna på A West Side Fabrication
Album producerade av Jari Haapalainen
Holy Holy

Holy Holy är ett musikalbum från 1995 av det svenska indiebandet The Bear Quartet.

Låtlista 
"Funny How We Remember These Little Details" - 2:08
"What's Your Virtue?" - 3:07
"Born With Teeth" - 3:14
"Second Halley" - 3:14
"Power Failure" - 1:33
"At the Warehouse" - 4:29
"Same Spell on Everyone" - 2:22
"Tibet" - 3:28
"Speedy" - 0:44
"Ghosts for Laundry" - 1:41
"Closure" - 4:13
"Hawser" - 5:32
"Tugboat" - 3:06

Musikalbum 1995
Album av The Bear Quartet
Album utgivna på A West Side Fabrication
Album producerade av Jari Haapalainen
Cruella de Vil

Cruella de Vil är en fiktiv figur i boken De hundra och en hundarna: historien om de många hundarna av Dodie Smith (1956), och i filmerna Pongo och de 101 dalmatinerna (1961), 101 dalmatiner (1996) och 102 dalmatiner (2000). I de två senare spelas Cruella de Vil av Glenn Close.

I samtliga versioner av berättelsen är Cruella de Vil den typiska skurken, som vill kidnappa dalmatiner-valpar för att kunna klä sig i deras vackra pälsar.

Hon är känd för att ofta använda sig av cigarettmunstycke som någon sorts utstyrsel. 

En av hennes kända repliker är:
- Inga fläckar! Inga fläckar alls!

Fiktiva figurer från London
Skurkar i litteraturen
Fiktiva figurer introducerade 1956
Vinter i paradiset

Vinter i paradiset är en roman av Ulf Lundell som släpptes i november 1979.

Handling
Boken utspelar sig i Jämtland och handlar om luffaren Bengt Pavlo Gustavsson, som varit före detta knarkkurir, före detta succéförfattaren Julius Tonker och Gro, den norska hotellkvinnan och motståndsarbetaren.

Källor
alltomuffe.nu

Skönlitteratur 1979
Romaner av Ulf Lundell
Jämtland i skönlitteratur