kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nicolaus von Below

Georg Ludwig Heinrich Nicolaus Freiherr von Below, född den 20 september 1907 på godset Jargelin i närheten av Anklam, Pommern, Preussen, Kejsardömet Tyskland, död den 24 juli 1983 i Detmold, Nordrhein-Westfalen, Västtyskland, var en tysk flygare och överste inom Luftwaffe. Han var Adolf Hitlers personlige Luftwaffe-adjutant från 1937 till 1945.

Biografi 
Nicolaus von Below genomgick pilotutbildning under slutet av 1920-talet och var från 1929 till 1933 knuten till 12:e infanteriregementet.

På Hermann Görings inrådan utnämndes von Below den 16 juni 1937 till Hitlers Luftwaffe-adjutant. von Below var närvarande i Führerbunkern under slutstriden om Berlin. På morgonen den 29 april 1945 bevittnade Martin Bormann, Joseph Goebbels och von Below Hitlers personliga testamente. von Below lämnade bunkern natten till den 30 april 1945 och tog sig till Magdeburg. I januari 1946 greps han i Bad Godesberg och satt internerad till maj 1948.

von Below publicerade 1980 sina memoarer, Als Hitlers Adjutant.

Referenser

Noter 

Tyska flygare
Personer från Anklam
Personer i Nazityskland
Födda 1907
Avlidna 1983
Män
Von Benzo

Von Benzo är en svensk rockgrupp, bildad 2005 i Helsingborg. Bandet gav ut sitt självbetitlade debutalbum på egna skivbolaget Orange Haze år 2009. Sångaren Jay Smith gick därefter och vann Idol 2010 och släppte soloalbumet Jay Smith innehållande vinnarlåten Dreaming People. Jay Smith återvände sedan till Von Benzo, som åkte på en omfattande Sverige-turné under 2011. Bandet skrev på för skivbolaget Sony Music och spelade under sommaren in sitt andra album tillsammans med producenten Tobias Lindell. 

Första singeln Radio släpptes den 7 oktober och fullängdsalbumet Yes Kids It’s True kom den 25 november 2011.

Medlemmar
 Jay Smith – sång, gitarr
 Niklas Svärd – gitarr
 Attila Terek – basgitarr
 Magnus Hoff – trummor
 Richard Larsson – keyboard

Diskografi
Studioalbum
2009 – Von Benzo 
2011 – Yes Kids It's True

Singlar
2009 – "Die Beautiful"
2009 – "Bad Father, Bad Son"
2011 – "Radio"
2013 – "Addicted"

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska rockgrupper
Grungegrupper
Musikgrupper bildade 2005
The Invention of Lying

The Invention of Lying är en amerikansk komedifilm från 2009, skriven och regisserad av Ricky Gervais och Matthew Robinson. I filmen medverkar bland annat Ricky Gervais, Jennifer Garner, Jonah Hill och Tina Fey.

Handling 
Filmen utspelar sig i en parallell värld där människan inte utvecklat förmågan att ljuga, utan ständigt talar sanning. Mark Bellison (Ricky Gervais) är en manusförfattare som en dag får sparken från sitt arbete. Han upptäcker konsten att ljuga och inser att denna nya och omvälvande egenskap kan gagna honom och förändra världen.

Om filmen 
The Invention of Lying är Ricky Gervais filmregidebut och hade världspremiär på Toronto International Film Festival 14 september 2009. 
Filmen släpptes i USA den 2 oktober 2009.

Rollista (urval)
Ricky Gervais - Mark Bellison
Jennifer Garner - Anna McDoogles
Jonah Hill - Frank
Louis C.K. - Greg
Christopher Guest - Nathan Goldfrappe
Rob Lowe - Brad Kessler
Tina Fey - Shelley
Jeffrey Tambor - Anthony
Jimmi Simpson - Bob
Fionnula Flanagan - Martha Bellison
Philip Seymour Hoffman - Jim, bartendern
Edward Norton - polis
Roz Ryan - sjukskötare
Bobby Moynihan - assistent

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2009
Amerikanska romantiska komedifilmer
Alternativ historia på film
Amerikanska fantasyfilmer
Engelskspråkiga filmer
Knut V. Engelhardt

Knud Valdemar Engelhardt, född 11 februari 1882 i Köpenhamn, död 15 april 1931 i Frederiksberg, var en dansk arkitekt, formgivare och boktryckare.

Knut V. Engelhardts föräldrar var kassören i Bikuben bank Valdemar Daniel Julius Engelhardt och Petrea Juliane Ellebye. Han utbildade sig på Teknisk Skole i Köpenhamn och blev murargesäll. Han studerade också på Kunstakademiets förberedande kurs 1901, Han gick tre terminer Kunstakademiets Arkitekturskole, men bytte sedan till Dekorasionsskolan under Joakim Skovgaard 1911-15. Han var också lärare på olika ritskolor och hade egen ritskola från 1909.

Knud V. Engelhardt tog sin utgångspunkt i Thorvald Bindesbøll och Joakim Skovgaards arbeten och var Danmarks första funktionalistiske arkitekt.

Han förblev ogift. Hans livsverk är inkluderat i Danmarks kulturkanon.

Källor

Noter

Danska arkitekter under 1900-talet
Danska formgivare
Personer med verk i Danmarks kulturkanon
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Födda 1882
Avlidna 1931
Arkitekter från Köpenhamn
Män
Danska boktryckare
Danska konstnärer under 1900-talet
Presidentvalet 1962

Presidentvalet 1962 kan syfta på:

Presidentvalet i Finland 1962
Presidentvalet i Frankrike 1962
Presidentvalet i Indien 1962
Presidentvalet i Israel 1962
Presidentvalet i Tanganyika 1962
Walter Holbrook Gaskell

Walter Holbrook Gaskell, född 1 november 1847 i Neapel, död 7 september 1914 i Great Shelford, var en brittisk fysiolog.

Gaskell, som blev medicine doktor i Cambridge 1878 och sedan 1883 var föreläsare i fysiologisk kemi vid Cambridges universitet, utförde betydande arbeten över hjärtats fysiologi, särskilt dess innervation och frågan om ursprungsorten för impulsen till hjärtats kontraktion, vilken Gaskell förlade till hjärtmuskulaturen själv. Gaskell arbeten var av stor betydelse för förståelsen av vissa hjärtsjukdomar, särskilt hjärtblock.  År 1889 erhöll han Royal Societys guldmedalj.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

Brittiska fysiologer
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Ledamöter av Royal Society
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från Neapel
Födda 1847
Avlidna 1914
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Alumner från Trinity College, Cambridge
Joseph Aved

Jacques André Joseph Aved, född 1702 i Douai, död 1766 i Paris, var en fransk konsthandlare, kontsamlare och konstnär; han anses som en av de främsta porträttmålarna i den franska rokokokonsten.

Aveds var son till en läkare men blev tidigt föräldralös. Därför uppfostrades han i Amsterdam av en släkting som var kapten i den holländska armén.

Efter grundläggande utbildning i Amsterdam började han arbeta 1721 för Alexis Simon Belle i Paris. Han inskrevs vid den franska konstakademin (Académie royale de peinture et de sculpture) 1734. År 1753 blev han medlem i samfundet Confrérie Pictura.

Som konstsamlare hade en av de viktigaste konstsamlingarna i sin ägo. Hans konstsamling auktionerades 1766.

1742 porträtterade han den osmanske ambassadören i Frankrike, Mehmed Said Efendi.

Charles-André van Loo, François Boucher, Jean-Baptiste-Siméon Chardin var några av hans lärjungar.

Källor

Noter

Franska konstnärer
Franska porträttmålare
Franska konsthandlare
Personer från Douai
Franska målare under 1700-talet
Födda 1702
Avlidna 1766
Män
Sven Ahnsjö

Sven Ahnsjö, född den 11 juni 1906, död 1992, var en svensk läkare. 

Han var gift med konstnären Doris Lindström och far till operasångaren Claes-Håkan Ahnsjö, och var den förste professorn i barnpsykiatri vid Karolinska institutet 1958–72.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000

Svenska professorer i barn- och ungdomspsykiatri
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Födda 1906
Avlidna 1992
Män
Kaarina Aho

Kaarina Aho, född 28 januari 1925, död 23 september 1990 i Helsingfors, var en finländsk keramiker.

Kaarina Aho var sondotter till Venny Soldan-Brofeldt. Hon var 1946–1960 formgivare vid Arabia, där hon främst ritade servisgods med en enkel, stilren formgivning. Från 1965 drev hon en egen keramikverkstad i Helsingfors.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000.
 Nekrolog för Kaarina Aho i Helsingin Sanomat 5.10.1990, sid. 4.

Födda 1925
Avlidna 1990
Finländska keramiker
Kvinnor
Gertrud Vasegaard

Gertrud Hjorth Vasegaard, född 23 februari 1913 i Rønne, död 7 juli 2007 i Frederiksberg, var en dansk keramiker. 

Gertrud Vasegaard växte upp på Bornholm  som dotter till keramikern Hans Adolph Hjorth och målaren Johanne Marie Tvede Bruhn. Hon utbildades på familjens företag L. Hjorths Terracottefabrikk 1927–1929. Efter fortsatta studier 1930–1932 på Kunsthåndværkerskolen i Köpenhamn återvände hon till Bornholm och hade en keramikverkstad tillsammans med sin syster Lisbeth Munch-Petersen till 1937. Hon var knuten till Bing & Grøndahls porslinsfabrik 1945–1948, senare anställd 1949–1959. År 1959 öppnade hon en verkstad på Allégade tillsammans med maken Aksel Rode och dottern Myre Vasegaard i Köpenhamn och var därefter knuten till Den Kongelige Porcelænsfabrik 1959–1962 samt 1973–1975.

Hon fick Eckersbergmedaljen 1963 och C.F. Hansen-medaljen 1992. 

Gertrud Vasegaard var gift 1935–1948 med målaren och grafikern  Sigurd Steen Vasegaard (1909–1967) samt 1961–1973 med konsthistorikern Aksel Rode (1905–1989). Hon var mor till keramikern Myre Vasegaard (1936–2006)).

Teservisen från 1956  
Gertrud Vasegaards teservis från 1956 inkluderades i Danmarks kulturkanon. Servisen består av åtta delar: runda tekoppar, en fyrkantig teburk, en sexkantig tekanna och ett åttkantigt kakfat. Den gjordes av Bing og Grøndahl.

Se även
L. Hjorths Terracottefabrikk

Källor

Noter

Danska keramiker
Personer med verk i Danmarks kulturkanon
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Mottagare av C.F. Hansen-medaljen
Födda 1913
Avlidna 2007
Kvinnor
Personer från Rønne
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Herrarnas turnering i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012

Herrarnas turnering i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012 spelades mellan 26 juli och 11 augusti, 2012. För herrarna får endast U-23-lag delta, det vill säga spelarna fick vara max 23 år gamla. Lagen tillåts dock ha tre äldre spelare i truppen. Kvalificeringen är ett antal juniormästerskap för världsdelar, där olika antal platser tilldelas till de bästa lagen ur respektive kontinent. 16 lag deltog totalt.

Mexikos slog Brasilien i finalen, och Sydkorea besegrade Japan i matchen om tredjepris.

Totalt spelades 32 matcher med 76 gjorda mål (2,38 mål per match). Leandro Damião från Brasilien vann skytteligan med sex gjorda mål.

Medaljörer

Kvalificerade länder 

16 lag uppdelade på fyra grupper kommer att få delta vid spelen. Storbritannien är som värdnation automatiskt kvalificerade.

Gruppspel
Gruppspelslottningen skedde den 24 april 2012.

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Slutspel

Slutspelsträd

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Sluttabell

Externa länkar
London 2012.com
Federation Internationale de Football Association

Referenser

Fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Konventionen om deltidsarbete

Konventionen om deltidsarbete (ILO:s konvention nr 175 om deltidsarbete, Part-Time Work Convention) är en konvention som antogs av Internationella arbetsorganisationen (ILO) den 24 juni 1994. Den består av 19 artiklar som syftar till att ge ett visst skydd åt deltidsanställda. I juli 2014 hade 14 länder ratificerat konventionen.

Konventionen om deltidsarbete stadgar i artikel fyra att deltidsanställda ska ha samma anställningsskydd som heltidsanställda vad gäller a) rätten att organisera sig, att förhandla kollektivt och få fackliga förtroendeuppdrag; b) säkerhets- och hälsoskydd på arbetet samt c) skydd mot diskriminering vid anställning och arbete.

Konventionen förbjuder lägre lön till delstidsanställda (omräknat till heltidslön) samt sämre förmåner som sjuklön och mammaledighet. Artikel tio föreskriver att övergång från heltid till deltid, och vice versa, i möjligaste mån ska vara frivillig för den anställde. I artikel elva står det att konventionen ska implementeras i lag eller genom kollektivavtal.

Ratificering

Källor
ILO.org — C175 Part-Time Work Convention, 1994. Läst 9 januari 2012.

Arbetstid
Deltidsarbete
Politikåret 1994
1994 i Schweiz
Genève under 1900-talet
Carl Tillius

Carl Tillius, född 18 december 1905 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 19 april 1997 i Örgryte, var en svensk pianist, musikkritiker och musikpedagog.

Biografi
Tillius studerade vid Stockholms musikkonservatorium 1921–1926 för Lennart Lundberg, i Moskva för Simon Barere och i Paris för Alfred Cortot. Han var musikrecensent från 1930-talet, bland annat i Göteborgs-Posten 1950–1975 och lärare vid Musikhögskolan i Göteborg 1955–1970 samt rektor för TBV:s pianoskola från 1952. Carl Tillius var musikchef för Lisebergs sommarkonserter och grundade Göteborgs musikinstitut tillsammans med Hilding Domellöf 1934. I Göteborg grundade han Tillius-trion tillsammans med Guido Vecchi på violoncell och Václav Rabi på violin.

Tillius gav som första pianist ett program i svensk radio 1925. Han debuterade 1926 tillsammans med Gävle symfoniorkester och 1927 gav han en egen pianoafton i Stockholm. Som pianist framträdde Tillius i Europa och Sydafrika. Han invaldes som ledamot 772 av Kungliga Musikaliska Akademien den 24 februari 1972 och tilldelades professors namn 1973. Tillius gjorde genom sin mångfasetterade verksamhet en viktig insats för Göteborgs musikliv.

Carl Tillius var far till Sven-Gunnar Tillius. Han är begraven på Örgryte nya kyrkogård.

Diskografi 
1938 Solöga (William Seymer); Allegro energico. Ur "Lyrische Stücke" Op. 14 (Adolf Wiklund)
1942 Simma, and från blåa fjärder (Jean Sibelius / Rafael Lindgren); Var det en dröm? Op. 37 nr 4 (J. Sibelius / Josef Julius Wecksell) 
1947 Etude No. 1 ("Poeme") op. 2 (Aleksandr Skrjabin); (a) Alt Wien (Leopold Godowsky) (b) Humlans flykt (Nikolaj Rimskij-Korsakov, arr.: Sergej Rachmaninov) 
1947 Fantasi, op. 11, No. 1 (Wilhelm Stenhammar); Melodi, op. 3, No. 3 (Adolf Wiklund) 
1953 Sommarsång (Wilhelm Peterson-Berger); Serenad (Wilhelm Peterson-Berger) 
1952 När rönnen blommar (Wilhelm Peterson-Berger); Intåg i sommarhagen (Wilhelm Peterson-Berger)
1955 Gratulation (Wilhelm Peterson-Berger)

Referenser

Vidare läsning 

Svenska klassiska pianister
Svenska musikpedagoger
Svenska musikkritiker
Svenska innehavare av professors namn
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Pianister under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1905
Avlidna 1997
Män
Almaty centralstadion

Almaty centralstadion (kazakiska: Алматы орталық стадионы  Almaty ortalyq stadion; ryska: Центральный стадион Алма-Ата Tsentralnyj stadion Alma-Ata) är en multiarena i Almaty i Kazakstan som används främst för fotboll. Den invigdes 1958.

Inför världsmästerskapet i bandy för herrar 2012 har man byggt en konstisbana bredvid huvudarenan. Renovering har utförts 1997, 2004 och 2011 (sistnämnda inför bandy-VM).

Referenser 

Sportanläggningar invigda 1958
Almaty
Gasparo da Salò

Gasparo da Salò egentligen Gasparo di Bertolotti, född 20 maj 1542, död 14 april 1609, var en italiensk instrumentbyggare.

Gasparo da Salò var vid sidan av Giovanni Paolo Maggini sin samtids ledande stråkinstrumentbyggare, då violinfamiljen långsamt undanträngde violafamiljen (viola d'amore, viola da gamba och tonsättarna alltmera föredrog de förstnämnda instrumenten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1542
Avlidna 1609
Italienska musikinstrumentmakare
Män
Personer från Brescia
Fiolbyggare
Spelsystem

Spelsystem  kan avse:
 Spelsystem (sport) – inom lagidrott anger spelarnas grunduppställning eller taktiska disponering på planen
 Spelsystem (fotboll) – spelsystem inom fotboll
 Spelsystem (ishockey) – spelsystem inom ishockey
Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete

Konventionen angående tvångs- eller obligatoriskt arbete (ILO:s konvention nr 29 angående tvångs- eller obligatoriskt arbete, Forced Labour Convention) är en konvention som antogs av Internationella arbetsorganisationen (ILO) den 28 juni 1930 i Genève. Konventionen förbjuder tvångsarbete och definierar i artikel två detta som "allt arbete eller tjänster som utkrävs av en person under hot om straff och personen själv inte vill utföra". Konventionen består av 33 artiklar.

Konventionen är en av ILO:s åtta kärnkonventioner.

Ratificering 
Sommaren 2014 hade 177 länder raticiferat konventionen. De länder som inte raticiferat den är:

Källor
ILO.org — C29 Forced Labour Convention, 1930. Läst 27 juli 2014.

Tvångsarbete
Tvångsarbete
Genève under 1900-talet
1930 i Schweiz
Politikåret 1930
Conny Berglind

Ingemar Conny Berglind, född 30 september 1960 i Köping, död 16 januari 1993 i Maria Magdalena församling i Stockholm, var en svensk dansare och dragshowartist samt medlem i dragshow-gruppen After Dark tillsammans med enäggstvillingen Kent Berglind.

Conny Berglind är gravsatt i minneslunden på Maria Magdalena kyrkogård i Stockholm.

Medverkan i shower
 1981 – After Dark på nya äventyr
 1982 – En kille med rouge - en tjej med mustasch
 1988 – ''Det finns en röst som vill höjas i varje person

Referenser

Svenska dansare under 1900-talet
Födda 1960
Avlidna 1993
Män
Personer från Köping
Gravsatta på Maria Magdalena kyrkogård
Tvillingar
Järnvägsolyckan i Kimstad

Järnvägsolyckan i Kimstad kan syfta på:

Järnvägsolyckan i Kimstad 1939
Järnvägsolyckan i Kimstad 2010
Veikko Vennamo

Veikko Emil Aleksander Vennamo, till 1938 Fennander, född 11 juni 1913 i Jaakkima, Viborgs län, död 12 juni 1997 i Helsingfors, var en finländsk tjänsteman och politiker. Han var far till Pekka Vennamo.

Biografi
Vennamo blev student 1931, avlade högre rättsexamen 1936 samt blev juris kandidat 1937 och juris licentiat 1955, Han var 1944–1959 chef för lantbruksministeriets kolonisationsavdelning och hade i den egenskapen hand om jordanskaffningen för den från Karelen förflyttade befolkningen. Han skötte detta uppdrag, som samtidigt var en viktig politisk språngbräda, med skicklighet och hade stor andel i att denna flyktingfråga kunde lösas snabbt och väl. Han var 1960–1980 tullråd vid Tullstyrelsen. 

Vennamo blev 1939 sekreterare hos Agrarförbundets ordförande Viljami Kalliokoski, invaldes i Finlands riksdag 1945 efter en reklamkampanj i amerikansk stil och var andre finansminister 1954–1956. Efter att ha förlorat maktkampen om ordförandeposten lämnade han Agrarförbundet 1958 och bildade följande år ett eget parti, Finlands småbondeparti, som 1966 döptes om till Finlands landsbygdsparti. Han var partiets ende företrädare i riksdagen 1959–1962 och 1966–1970; vid riksdagsvalet 1962 invaldes han inte efter misslyckandet med det så kallade Honkaförbundet, där han var en central gestalt i strävandena att störta Urho Kekkonen från presidentposten. 

Vennamo vann en jordskredsseger i riksdagsvalet 1970, då landsbygdspartiet erövrade 18 mandat; det lyckades behålla sina positioner i valet 1972, men splittrades kort därefter, sedan missnöjet med Vennamos diktatoriska styre lett till att 12 riksdagsmän lämnade partiet och bildade Enhetspartiet för Finlands folk. Vennamo utnyttjade skickligt televisionen som medium och framförde ett lättfattligt politiskt budskap, som slog an på "det glömda folket", småbrukarbefolkningen i landets underutvecklade regioner. Partiet kunde dock på senare år notera ett betydande väljarstöd även i tätorterna, där det uppenbarligen förmådde appellera bland annat  till inflyttare från landsorten. 

Efter några mindre framgångsrika år ledde Vennamo sitt parti till nya segrar i slutet av 1970-talet; den uppåtgående trenden fortsatte även sedan sonen övertagit partiordförandeposten 1979. Han var landsbygdspartiets presidentkandidat 1968, 1978 och 1982. Sedan huvudmotståndaren Urho Kekkonen försvunnit från scenen ägnade han sig bland annat åt att i demagogiska ordalag kritisera korruptionen och finlandssvenskarnas innehav av höga poster i samhället. Han lämnade riksdagen 1987. Han utgav bland annat memoarverken Kulissien takaa (1987) och Kekkos-diktatuurin vankina (1989).

Källor

Noter

Övriga källor

Externa länkar 
 

Finländska politiker under 1900-talet
Födda 1913
Avlidna 1997
Män
Personer från Karelen
Ledamöter av Finlands riksdag för Finlands landsbygdsparti
Gaskell

Gaskell är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Elizabeth Gaskell
 Walter Holbrook Gaskell

Engelska efternamn
En döddansares visor

En döddansares visor är en diktsamling av Nils Ferlin, utgiven 1930 av Bonniers förlag.

Boken var författarens debut och den innehåller en av hans mest kända dikter, En valsmelodi, med de välkända raderna ”jag är ganska mager om bena, tillika om armar och hals”, vilken har tonsatts av Lille Bror Söderlundh.

Dikten Stjärnorna kvittar det lika utgör sedan 2003 det enda svenska bidraget till den omfattande samlingen av så kallade väggdikter i den holländska staden Leiden.

En döddansares visor har röstats fram till De 50 bästa diktsamlingarna.

Referenser

Svenska diktsamlingar
Svenskspråkiga diktsamlingar
Skönlitteratur 1930
Verk av Nils Ferlin
Om hösten

Om hösten är en diktsamling av Gunnar Ekelöf, utgiven 1951. 

Samlingen innehåller de långa dikterna En verklighet (drömd), En ros från Allmag, Röster under jorden och En dröm (verklig) och däremellan en avdelning Dikter vid skilda tillfällen, med 37 dikter skrivna under en längre period.

Mottagande
Om hösten utkom i slutet av november 1951 och mottogs med beundran och respekt av de flesta kritiker. Sten Selander, som tidigare varit kritisk till Ekelöfs diktning, ansåg nu i sin recension i Svenska Dagbladet att Om hösten befäste Ekelöfs ställning som "en av vår litteraturs största lyriker". Berömmande recensioner kom även från Bengt Holmqvist i Stockholms-Tidningen, Johannes Edfelt i Dagens Nyheter och Carl Fehrman i Sydsvenska Dagbladet som alla framhöll spännvidden mellan den ljusa tillförsikten i En verklighet (drömd) och den diaboliska stämningen i Röster under jorden. Axel Liffner i Aftonbladet utnämnde Ekelöf till "paradoxens friborne, geniale dramatiker" och såg diktsamlingen som "ett av anarkism och mystik präglat utkast till en ny grundlag, om människans oavhängighet gentemot de stridande krafterna gott och ont, och en insikt om att ingen i världen kan välja sin färd."

Källor

Externa länkar
Två dikter ur Om hösten på Gunnar Ekelöf-sällskapets webbplats
Libris

Skönlitteratur 1951
Diktsamlingar av Gunnar Ekelöf