kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roman Pavljutjenko

Roman Anatoljevitj Pavljutjenko (ryska: Роман Анатольевич Павлюченко), född 15 december 1981 i Mostovskoj i Krasnodar kraj, är en rysk fotbollsspelare. Under sin karriär spelade han bland annat för Dynamo Stavropol, Rotor Volgograd, Spartak Moskva, Tottenham Hotspur FC, Lokomotiv Moskva och Kuban Krasnodar.

Klubbkarriär 
Pavljutjenko gjorde debut som senior för Dynamo Stavropol 1999. Han flyttade sedan till Rotor Volgograd där han stannade hos tills han 2002 flyttade till Spartak Moskva. I augusti 2008 flyttade Pavljutjenko till Tottenham. År 2012 blev han såld till Lokomotiv Moskva för 8 miljoner pund.

Spartak Moskva 
Pavljutjenko flyttade till Spartak Moskva våren, 2003. Sedan dess har Pavljutjenko varit den mest fruktsamma målgöraren för klubben, då han gjort 67 mål i 130 matcher. Hans målproduktion, tillsammans med hans lojalitet till ”rhombiken” (klubbens emblem), tjänade honom mycket respekt och uppskattande från armén av röd-vita fans.

Internationell karriär 
2005 gjorde Pavljutjenko sin debut i det ryska landslaget. Han har fått spela i skuggan av Pavel Pogrebnjak under hela EM-kvalet. Då Pogrebnjak skadade sig i knät under träningslandskamperna innan EM, så fick Pavljutjenko chansen från start i mästerskapet. Pavljutjenko bästa ryska målskytt i EM 2008 med sina tre mål.

Europamästerskapet 2008 
Pavljutjenko var i strålkastarljuset då han gjorde båda målen i en avgörande EM-kvalmatch mot England, då Ryssland vann med 2–1. I EM 2008 fick han sitt stora internationella genombrott med totalt tre mål. Det första gjorde han mot Spanien genom 1–3-reduceringen i 86:e minuten. Andra målet kom mot Sverige, då han gjorde 1–0 i 24:e minuten; Ryssland vann matchen med 2–0 med Andrej Arsjavin som sista målskytt i 50:e minuten. Ryssland vann sedan kvartsfinalen mot Nederländerna med 3–1, 1–0-målet gjorde Pavljutjenko 56:e minuten. Ryssland förlorade sedan semifinalen mot Spanien med 3–0.

Externa länkar 
 Spelarsida 

Ryska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FK Spartak Moskva
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i FK Lokomotiv Moskva
Spelare i FC Kuban Krasnodar
Spelare i FC Ural
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Personer från Krasnodar kraj
Födda 1981
Levande personer
Män
Enxet

Enxet (IPA: //) är en urfolkstam i skogsområdet Gran Chaco i Paraguay. Det finns ungefär 17 000 enxeter.

Språk 

Enxet eller Lengua är ett Mascoianspråk. Det fanns 6 705 som talade språket år 2000.

Källor 
Survival International
Ethnologue

Ursprungsfolk i Sydamerika
Sydamerikanska ursprungsspråk
Utrotningshotade språk
Språk i Paraguay
Arthur Leigh Allen

Arthur Leigh Allen, född 18 december 1933, död 26 augusti 1992 var den huvudmisstänkte till att vara den ökände seriemördaren Zodiac Killer. Han blev aldrig anhållen för något av morden.

Han föddes 1933 och flyttade så småningom till Kalifornien, där han blev lärare för årskurs sex och sju. I slutet av 1968 fick han sparken efter att han antastat en elev. 1992 dog Arthur Leigh Allen i hjärtattack vid 58 års ålder.

Misstänkt i Zodiacfallet 
Arthur Leigh Allen var huvudmisstänkt för att vara Zodiac Killer. Han blev aldrig fälld då något riktigt fysiskt bevis som kunde länka Allen till Zodiac aldrig hittades. Robert Graysmith, författare till två böcker om Zodiac Killer, har lagt fram en teori där Arthur Leigh Allen är mördaren. Allens skostorlek och handskar var lika stora som Zodiacmördarens. Allen bar en klocka med namnet Zodiac, vars logga var en ring med ett kors i, samma tecken som Zodiac använde i sina brev. Det var den enda gången som namnet Zodiac och symbolen användes tillsammans förutom i seriemördarens brev. Allen sa under ett förhör att boken The Most Dangerous Game hade stor inverkan på honom. Boken handlar om en man som jagar människor eftersom de är smartare och farligare än vilddjur. I ett chiffer som skickades från Zodiac och löstes nämner mördaren att han jagade människor för att de är smartare och farligare än vilddjur. Allen erkände att han hade blodiga knivar dagen Cecilia Shephard och Bryan Hartnell angreps den 27 september 1969; Allen sa dock att blodet på knivarna var från kycklingar.

Don Cheney, en vän till Allen, uttryckte sin misstänksamhet mot Allen i polisförhör. Enligt Cheney skulle Allen sagt till honom att han skulle döda par slumpvis, skriva brev till polisen och beskriva sina mord, signera sina brev med logon från sin klocka, kalla sig själv för Zodiac och sminka sig för att ändra sitt utseende under morden. Cheney menar att detta samtal ska ha utspelat sig 1 januari 1969, alltså 12 dagar efter Zodiacs första mord den 20 december 1968.

1991 trädde Ralph Spinelli fram och berättade att Allen erkänt att han var Zodiac, och skulle bevisa det genom att åka till San Francisco och döda en taxiförare. Några dagar senare, den 11 oktober 1969, mördades taxiföraren Paul Stine. Zodiac tog en bit från Stines skjorta samt hans nycklar och plånbok. Zodiac har aldrig tagit något från sina offer förutom från Paul Stine. 1969 gjorde polisen en husrannsakan i Allens bostad och fann därvid bland annat ett bombdiagram, likt det diagram som Zodiac skickade med i ett brev.

2002 testades DNA från ett av Zodiacbreven mot Arthur Leigh Allens DNA, men resultatet var negativt. Enligt experter var Allens handstil inte lik handstilen i Zodiacbreven och Allen klarade dessutom ett lögndetektortest. Därtill testades ett handflatmärke från ett Zodiacbrev mot Allen, och resultatet blev negativt. 

Födda 1933
Avlidna 1992
Män
Amerikaner
Personer från Hawaii
Angeles Bermudez Svankvist

Angeles Bermudez Svankvist, tidigare Bermudez Granlund, född 2 juli 1963 i Spanien, är en svensk ämbetsman. Hon var generaldirektör för Arbetsförmedlingen 2008-2013.

Biografi
Bermudez Svankvist är uppvuxen på Mallorca, där hon gick i svensk skola. Hennes far är spanjor och modern svensk. Vid 16 års ålder flyttade familjen till Sverige och Alby utanför Stockholm. Hon utbildade sig till tandläkare och har haft flera chefsbefattningar inom Stockholms läns landsting, bland annat som vd för S:t Eriks ögonsjukhus i Stockholm och för Folktandvården i Stockholms län samt varit tandvårdsdirektör i Uppsala län. Hon har även haft styrelseuppdrag i bland annat Röda korsets centralstyrelse och Företagarnas Riksorganisation. Bermudez Svankvist har ofta uppmärksammats för sin ledarstil och utsågs till årets chef av tidningen Chef 1999 och till årets myndighetschef av Veckans Affärer 2009.

Hon var från september 2008 till augusti 2013 generaldirektör och chef för Arbetsförmedlingen. Bermudez Svankvist valdes som första kvinna den 26 juni 2012 i Seoul i Sydkorea till ordförande för den världsomspännande organisationen för arbetsmarknadsmyndigheter, World Association of Public Employment Services (Wapes). Hon är av regeringen utsedd till ledamot i den e-delegation som tillsattes 26 mars 2009 samt till ledamot i insynsrådet för Försvarsmakten som regeringen tillsatte 4 oktober 2012. 

Bermudez Svankvist skildes från sitt uppdrag som generaldirektör för Arbetsförmedlingen den 25 augusti 2013, efter att styrelsen för Arbetsförmedlingen några dagar tidigare hade deklarerat att de inte längre hade förtroende för henne. Från september 2013 till augusti 2014 var hon generaldirektör på regeringskansliet med uppdrag att genomföra en internationell konferens inom ämnet islamofobi. Hon arbetade på Migrationsverket från mars 2016 till april 2017 som verksamhetsutvecklare för organiserad sysselsättning för asylsökande. Sedan år 2017 arbetar Bermudez Svankvist som tandläkare inom Folktandvården i Uppsala.

Bibliografi

Källor

Generaldirektörer för Arbetsmarknadsstyrelsen/Arbetsförmedlingen
Svenska tandläkare under 1900-talet
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
Svenska tandläkare under 2000-talet
City Express

City Express var ett tåg i Sverige under 1980-talet. Tåget var på sin tid SJ:s exklusivaste tåg. Tåget hade premiär 23 februari 1983. City Express innehöll de första åren endast 1:a klass-vagnar och restaurangvagn. City Express ska inte förväxlas med InterCity som är ett vanligare tåg.

Historia 
Tåg med enbart första klass är något som ej är alltför vanligt förekommande, några länder i övriga Europa gick Trans-Europ-Express (TEE) på flera linjer, dock inte till Sverige. Statens järnvägar (SJ) lanserade första klasståget "City Express" med premiär den 28 februari 1983. Tåget var ett av fyra standarder som SJ hade tänkt sig i den tidens fjärrtågtrafik, City Express skulle gå på de största linjerna måndag-torsdag och var avsett för affärsresenärer, medan Intercity som introducerades 1985 var moderna, fräscha tåg i standarden under City Express medan vanliga resandetåg utgjorde basen och utöver detta skulle så kallade lågpriståg gå vid veckoslut och större helger.

Med åren kom standarden på City Express att sjunka och påminde slutligen mycket om vanliga tåg. När X 2000 introducerades som SJ:s nya snabbtåg beslöt man att avskaffa City Express. Under en period under den första tiden var X 2000 inredda med endast första klassinredning, även om andraklassbiljetter gällde med vissa tillägg för flera platser. Men ganska snart infördes även vagnar med inredning för andra klass.

Standard 
City Express utgjordes under tågets första år alltid av samma tågsammansättning. Tågets dragkraft utgjordes alltid av ett Rc-lok, resandevagnarna var tre stycken A2F, samma vagnar som sedan 2011 går i Skandinaviska Jernbanors "Blå tåget". Vidare medföljde i tågets mitt en restaurangvagn littera R3F. Såväl A2F som R3F var 1960-talsvagnar och användes eftersom de ansvariga på SJ ansåg att dessa var komfortablare än de nylevererade 1980-talsvagnarna.

City Express erhöll, med ett undantag på tåg 103 vilket var eftermiddagståget Göteborg-Stockholm, högsta prioritet. Vagnarna hade innan de insattes in i City Express genomgått en omfattande uppfräschning och städades dagligen noggrant både in- och utvändigt. Ombord fanns även telefon vilket på den tiden var en stor nyhet på tåg.

Efter ett antal år skedde ett standardbyte på tågen som kom att förses med andra klass samtidigt som även 1980-talsvagnar sattes in i tågen som förutom till namnet framstod som ett Intercitytåg.

Linjer 
Stockholm C-Göteborg C, drygt 4 timmar.
Stockholm C-Karlstad, knappt 3 timmar.

Referenser 

Historiska svenska tåg
Jurgen Schildt

Ernst Jurgen Schildt, född 22 december 1923 i Finland, död 13 september 1990 i Stockholm, var under flera decennier filmkritiker i Aftonbladet och 1957–1962 även vid Sveriges radio. 1965–1966 var han Aftonbladets kulturchef. Han var också författare och gift med skådespelerskan Annalisa Ericson. Till hans minne instiftades en särskild fond, som ska stimulera svensk filmforskning och filmpublicistik genom ett årligt pris, Jurgen Schildt-priset.

Jurgen Schildt var son till den finländske bokförläggaren Holger Schildt och bror till Henrik Schildt samt farbror till Peter Schildt och Johan Schildt, alla skådespelare.

Bibliografi 
Intryck och uttryck : filmkritik 1960–1980. – Stockholm : Askelin & Hägglund, 1984. – 171 s. –

Priser och utmärkelser 
1988 – Axel Liffner-stipendiet

Referenser

Noter

Externa länkar 
Kulturnät invandrare, Immigrant-institutet, om Schildt

Svenska filmkritiker
Män
Födda 1923
Avlidna 1990
Sommarvärdar 1971
Sommarvärdar 1972
Waitakere United

Waitakere United är en nyzeeländsk fotbollsklubb som grundades 2004. Laget spelar i NZFC och är ett av topplagen där. Deras hemmaarena är Fred Taylor Park.

Fotbollsklubbar i Nya Zeeland
Sportklubbar bildade 2004
Ringön

Ringön är ett industriområde på Hisingen i Göteborg som begränsas av Hisingsbron i väster, Tingstadstunneln i öster, Göta älv i söder och Lundbyleden i norr.

Historia

Namnet Ringön kommer av Ringkanalen även Omloppskanalen och senare Tingstadsvasskanalen, som grävdes ut i samband med muddringsarbeten i Tingstadsvassen 1885-1898, då Ringön skapades. Ringkanalen var cirka 1 875 meter lång, cirka 75 meter bred samt 2–3 meter djup. Kanalen sträckte sig från mitten av Kvillebäckskanalen i en båge österut till Göta älv. Ringön blev förbunden med Hisingen genom två broar, Klaffbron i väster, mellan Frihamnen och Lundbyvassen samt järnvägsbron Frihamnsbanebron i öster mellan Ringön och Tingstadsvassen. Mitt på Ringön låg Frihamnens (järnvägs-)station.

Då Götaälvbron skulle anläggas, drogs Hjalmar Brantingsgatan fram 1939 och en cirka 200 meter lång del av Ringkanalen lades igen. Ringkanalens återstående del lades igen 1958. Vid stranden mot Göta älv fanns det fyra hamnanläggningar samt Frihamnen längst ut i sydväst. På Tingstadsvassen fanns ett av Göteborgs tidigaste flygfält.

I öster växer området ihop med Backa industriområde, och i väster (efter Götaälvbron) med Frihamnen. Området består av både ny och gammal bebyggelse och har tidigare bestått av verkstadsbaserad industri, därav varför det fortfarande finns järnvägsspår mitt i området, men numera växer butiker och kontor fram. Längs med Ringöns älvstrand finns många förfallna byggnader och båtar med mera. Det förs diskussioner om att rusta upp området.

Många små lokala ölbryggerier har på senare tid öppnat.

Göteborgs roddklubb huserade med båthus under Götaälvsbron på Ringön från 1942 till 1976.

Gator

Ringögatan
Gjutjärnsgatan
Smidesgatan
Bleckvarugatan
Galvaniseringsgatan
Tackjärnsgatan
Stenkolsgatan
Järnmalmsgatan
Kolgruvegatan
Manufakturgatan
Kalkbruksgatan
Stålverksgatan
Lergodsgatan
Salsmästaregatan
Bessemergatan

Bilder

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Hisingen
Tingstadsvassen
Vetenskapsåret 1798



Händelser
Thomas Robert Malthus publicerar An Essay on the Principle of Population.
 Louis Vauquelin upptäcker grundämnet beryllium.
 Edward Jenner publicerar An Inquiry into the Causes and Effects of the Variolae Vaccinae.
 Benjamin Thompson publicerar An Experimental Enquiry Concerning the Source of the Heat which is Excited by Friction. 
 Mekaniska skolan grundas i Stockholm, föregångaren till Teknologiska Institutet (se 1827) och dagens Kungliga Tekniska högskolan.

Medicin
Okänt datum -  Charles Bell  publicerar A System of Dissection Explaining the Anatomy of the Human Body tillsammans med sin bror John.
Okänt datum -  John Dalton publicerar "Extraordinary Facts Relating to the Vision of Colours", där färgblindhet beskrivs för första gången.
Okänt datum -  Philippe Pinel publicerar Nosographie philosophique, ou méthode de l'analyse appliquée à la médecine, som betoner vikten av nosologi (klassificering av sjukdomar) inom medicin. Verket genomgår sex utgåvor de kommande tio åren

Pristagare
Copleymedaljen: 
George Shuckburgh, brittisk matematiker och astronom
Charles Hatchett, brittisk kemist

Födda
 28 december - Thomas Henderson (död 1844), skotsk astronom.

Avlidna
 12 maj - George Vancouver (född 1757), engelsk sjöofficer och upptäcktsresande.
 4 december - Luigi Galvani (född 1737), italiensk fysiker.

Källor

Fotnoter
Vetenskapsåret 1794



Händelser
École polytechnique, en teknisk högskola i Paris, grundas.

Astronomi
Okänt datum -  Antonio Scarpa publicerar Tabulae neurologicae ad illustrandam historiam cardiacorum nervorum, noni nervorum cerebri, glossopharingei et pharingei, som leder till upptäckten att örats inre är fullt av fluid.

Pristagare
Copleymedaljen: Alessandro Volta, italiensk fysiker

Födda
 7 januari - Heinrich Wilhelm Schott (död 1865), österrikisk botanist.
 23 juni - Carl Wilhelm Henrik Ronander (död 1847, svensk läkare.
 15 augusti - Elias Fries (död 1878), svensk botaniker.
 24 september - Jeanne Villepreux-Power (död 1871), fransk marinbiolog.

Avlidna
 28 mars - Marquis de Condorcet (född 1743), fransk matematiker.
 8 maj - Antoine Lavoisier (född 1743), fransk kemist.
 28 oktober - John Smeaton (född 1724), brittisk ingenjör och fysiker.

Källor

Fotnoter
Stef Clement

Stef Marie Michel Clement, född 24 september 1982 i Tilburg, är en nederländsk professionell tävlingscyklist. Han blev professionell 2006 med det franska UCI ProTour-stallet Bouygues Télécom och tävlade med dem fram till och med 2008. Inför säsongen 2009 blev Stef Clement kontrakterad av Rabobank.

Karriär
Stef Clement är specialist i tempolopp och vann de nederländska mästerskapens tempolopp 2006, 2007, 2009 och 2011. Han tog bronsmedaljen i världsmästerskapens tempolopp 2007 efter Fabian Cancellara och László Bodrogi.

Under säsongen 2008 slutade Clement tvåa i Romandiet runts bergstävling, efter italienaren Francesco de Bonis. Under tävlingen slutade han också trea på den tredje etappen efter tysken Andreas Klöden och landsmannen Thomas Dekker.  

Under 2008 tog Clement vidare andra platsen på etapp 4 under Bayern Rundfahrt, och tredjeplatsen på "Circuit Cycliste de la Sarthes" tredje etapp. Clement slutade på totalt 90:e plats i Tour de France 2008. I slutet av säsongen 2008 vann han Chrono des Nations.Clement slutade på fjärde plats i slutställningen av Vuelta Castilla y Leon bakom Levi Leipheimer, Alberto Contador och David Zabriskie. 

Clement slutade trea på etapp 5, ett tempolopp, på Belgien runt 2009, bakom Sébastien Rosseler och Lars Boom. I juni samma år vann han etapp 8 av Critérium du Dauphiné Libéré, genom en utbrytning, framför Timothy Duggan och Sébastien Joly; Clement blev utsedd till den mest offensiva cyklisten under etapp 2.

Meriter 
2002
 1:a, Nationsmästerskapens tempolopp, U23
2003
 1:a, Etapp 8, Olympia's Tour
2004
 2:a, etapp 3, GP Tell
 3:a, etapp 2, Ronde van Midden-Brabant
2005
 1:a, etapp 1, Cinturón Ciclista Internacional a Mallorca
 1:a, Olympia's Tour
 2:a, Chrono Champenois
2006
 1:a,  Nationsmästerskapens tempolopp
 1:a, etapp 9, Tour de l'Avenir
 2:a, Acht van Chaam
 2:a, etapp 4, Tour du Poitou-Charentes et de la Vienne
 3:a, etapp 9, Tour de Langkawi
 3:a, etapp 5, Tour de l'Avenir
2007
 1:a,  Nationsmästerskapens tempolopp
 2:a, Zevenbergen
 2:a, Profronde van Pijnacker
 3:a, etapp 20, Vuelta a España
 3:a, Världsmästerskapens tempolopp
 3:a, Chrono des Herbiers
2008
 1:a, Chrono des Nations
 2:a, bergstävlingen, Romandiet runt
 2:a, etapp 4, Bayern Rundfahrt
 3:a, etapp 3, Circuit Cycliste de la Sarthe
 3:a, etapp 3, Romandiet runt
2009
 1:a, etapp 8, Critérium du Dauphiné Libéré
 1:a,  Nationsmästerskapens tempolopp
 3:a, etapp 5, Belgien runt
2011
 1:a,  Nationsmästerskapens tempolopp

Stall 
 Van Hemert Groep Cycling (amatör) 2003
 Rabobank Continental Team (amatör) 2004–2005
 Bouygues Télécom 2006–2008
 Rabobank 2009–

Externa länkar 
Profil på Bouygues Télécoms officiella webbplats
Officiell webbplats
Stef Clement cyclingarchives.com
Stef Clement Biography and Olympic Results sports-reference.com

Nederländska tävlingscyklister
Födda 1982
Män
Levande personer
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Nederländerna
Bruden avklädd av sina ungkarlar, till och med

Bruden avklädd av sina ungkarlar, till och med (La mariée mise à nu par ses célibataires, même) är ett konstverk av Marcel Duchamp och har kallats för Duchamps viktigaste konstverk från dada-perioden.

Verket skapades 1915-23 och består av ett motiv indelat i tre paneler på stora glasskivor. Motivet är skapat med hjälp av bland annat blyfolie, oljefärg och damm, och verket mäter 283x189 cm.

Idén till verket fick Marcel Duchamp 1913, och han gjorde ett stort antal förstudier och anteckningar, men även en prototyp inför detta verk. I anteckningarna finns beskrivet de regelverk och myter som behövs för läsningen av verket. Han publicerade dessa anteckningar och studier under namnet Den gröna asken 1934. Anteckningarna är dock svårtydda eftersom de på Marcel Duchamps typiska manér är fulla av tvetydigheter och ordvitsar.

En förklaring utifrån anteckningarna i Den gröna asken är att verket är menat att föreställa det oberäkneliga mötet mellan "bruden", i den övre panelen av verket, och hennes nio "ungkarlar", som finns samlade i den undre panelen i form av ett antal mystiska mekaniska apparater. I mitten finns tre åtskiljande glasskivor som kallas för "brudens kläder". 

Det stora glaset ställdes ut första gången 1926 på Brooklyn Museum innan det av misstag skadades och glaset krackelerade. Verket reparerades då av Marcel Duchamp själv. Idag ingår verket i den permanenta samlingen vid Philadelphia Museum of Art.

Marcel Duchamp sanktionerade repliker av Det stora glaset, den första 1961 för en utställning på Moderna Museet i Stockholm, utfört av Duchampkännaren Ulf Linde och signerat av Duchamp, den andra 1966 för Tate Gallery i London och den tredje repliken utfördes 1991 av Ulf Linde, Henrik Samuelsson och John Stenborg. Ulf Linde lyckades rätta en del av de fel han gjorde på det stora glaset 1961 - till 1991-versionen, och var uppretad över att Moderna Museet i sin fasta utställning visade den mer felaktiga - men signerade - versionen (den från 1961), istället för den version (1991) som är en nästan exakt kopia av original-glaset.

Än idag (2020) är det endast 1991-versionen som lånas ut av Moderna Museet, medan versionen från 1961 permanent finns kvar på moderna museet.

Källor

Noter

Installationer
Konstverk 1923
Konstverk av Marcel Duchamp
Konstverk på Philadelphia Museum of Art
Dadaism
Grytgöls bruk

Grytgöls bruk var ett bruk i Hällestads socken, Östergötlands län.

Historik
Grytgöls bruk var belägget i Hällestads socken, Finspånga läns härad. Bruket var ett stångjärnsbruk från 1630. På 1750-talet ägdes bruket av Maria Altin som var änka efter brukspatron Altin. Manufakturverket ägdes av hennes måg Daniel Burén (död 1791), som i sitt första gifte hade Hedvig Altin, samt deras barn sedermera brukspatron Carl Daniel Burén och brukspatron Olof Burenstam. Carl Daniel Burén ägde troligen bruket själv. Bruket ägdes omkring 1825 av brukspatron Adolf Burén, 1850 av jurisdoktorn Axel Burén.

Bruket kallas 1687 Tobias de Gomsez hammare. Manufakturverkets privilegium är från den 18 februari 1718 och den 4 december 1778 med oinskränkt rätt att tillverka spik, samt bandjärn, knipjärn och bultjärn samt flera sorters svartsmide. År 1828 bestod bruket av en hammare med två härdar och manufakturverket med två kniphamrar och två spikhamrar. På 1850-talet fanns här en hammare och två härdar samt manufakturverk med en räckhammare och tre spikhamrar. År 1858 tillverkades av 1399 skepp, stångjärnsmide och ämnesjärnsmide, samt 561 skepp manufaktursmide. På 1870-talet hade bruket två Franche-Comté härdar som årligen gav 8000 center stångjärn samt ett manufakturverk med fyra stycken spikhamrar.

Källor 

Bruk i Östergötland
Företag i Finspångs kommun
Jurgen Schildt-priset

Jurgen Schildt-priset är ett pris som delades ut till minne av filmkritikern Jurgen Schildt, som under flera decennier var verksam som filmkritiker i Aftonbladet. Efter Schildts död 1990 instiftades en särskild fond på initiativ av hans fru Annalisa Ericson Schildt, administrerad av Aftonbladet, med syfte att "genom stipendiet inspirera filmforskare och filmpublicister". Det delades ut årligen 1992–2003 följt av en paus till 2010, då det för sista gången delades ut till fem mottagare.

Mottagare 
1992: Jannike Åhlund, redaktör för tidskriften Chaplin
1993: Maaret Koskinen, filmforskare och filmkritiker
1994: Rune Waldekranz, professor emeritus och författare till "Filmens historia - de första hundra åren"
1995: Örjan Roth-Lindberg, för sin avhandling "Skuggan av ett leende - Om filmisk ironi och den ironiska berättelsen"
1996: Kjell Furberg, biografforskare
1997: Gunnar Bergdahl, för tidskriften Filmkonst
1998: Ann-Kristin Wallengren, för sin avhandling "En afton på Röda Kvarn - Svensk stumfilm som musikdrama"
1999: Stig Björkman, för boken "Trier om von Trier"
2000: Michael Tapper, redaktör för tidskriften Filmhäftet
2001: Sven E. Olsson, filmkritiker bl.a. i tidningen Arbetet
2002: Håkan Lahger, redaktör för tidskriften Film & TV
2003: Mikael Nordström och Lars Östvall för boken "Äventyr i filmbranschen"

2010:
 Mikaela Kindblom för utställningen "I huvudrollen: Stockholm"
 Bengt Forslund för boken "Dramat i soffan"
 Harriet Andersson och Jan Lumholdt för boken "Harriet Andersson: samtal med Jan Lumholdt"
 Leif Furhammar för "ett långt och gediget folkbildningsarbete för film och filmälskare"
 Jonas Holmberg och Jacob Lundström för filmtidskriften FLM

Källor

Journalistik
Priser