kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
TUIfly Nordic

TUIfly Nordic (f.d. Britannia Airways) är ett svenskt charterflygbolag som ingår i världens största charterflygbolagsgrupp, TUI Airlines som ägs av TUI. Där ingår även TUI Airways i England, TUIfly i Tyskland, TUI Fly i Belgien, TUI Fly i Holland. Den kombinerade flygplansflottan för TUI Airlines består av drygt 150 flygplan.

TUIfly Nordic har inte några egna reguljära linjer utan flyger på uppdrag för TUI Airways tidigare  Fritidsresegruppen i Norden och har fyra flygplan (Sex på vintern) samt cirka 600 anställda. Under 2013 reste cirka 1 352 657 passagerare med TUIfly Nordic. 

Bolaget har huvudkontor i Stockholm. De har besättningsbaser i Stockholm och Göteborg. 

Tuifly Nordic hette från början Transwede, senare Blue Scandinavia och innan namnbyte till TUIfly Nordic hette bolaget Britannia Nordic.

Flotta
I maj 2022 består TUIfly Nordics flotta av följande flygplan:
Historiskt:

TUIfly Nordic har under de senaste vintersäsongerna låtit TUI UK sköta en del av sina långdistansflygningar, bl.a. till Barbados, Kenya och Thailand.

Under vintersäsongen 2014/2015 har Thomson Airways och TUIfly Nordic tillsammans skött TUIfly Nordics långdistansflygningar. TUIfly Nordic har flugit med sina två Boeing 767 och Thomson Airways har flugit med Boeing 767 samt Boeing 787.  

TUIfly Nordic har tidigare leasat en Boeing 747-400 från Corsair och även ägt några Boeing 757-200, men dessa är nu borttagna från flottan. 

Som ett sätt att hantera effekterna av Coronapandemin behövde TUI förminskas som företag och som ett led i detta genomfördes många omregistreringar första halvåret 2021 av flygplan från TUI Nordic till TUI Airways i Storbritannien. Alla Boeing 767 har överförts från TUI Nordic.

Referenser

Externa länkar
TUIfly Nordic

Svenska flygbolag
Flygbolag bildade 1985
Thora Hird

Dame Thora Hird, född 28 maj 1911 i Morecambe, England, död 15 mars 2003 i Twickenham, var en brittisk skådespelerska.

Hon föddes i en teaterfamilj och blev själv stjärna över en natt vid sitt första framträdande i London, i pjäsen Flowers For The Living 1944. Genom åren hade hon stora framgångar på scen, i såväl klassiska skådespel såsom Romeo och Julia som musikaler, till exempel No, No, Nanette.

Hon medverkade i mer än hundra filmer, bland andra Glädjespridaren (1960), Att älska så (1962) och Otillbörligt närmande (1962), samt i flera populära TV-serier.  

Hennes dotter är skådespelerskan Janette Scott.

Källor 

Födda 1911
Avlidna 2003
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Slaget om Saipan

Slaget vid Saipan var ett stort slag under andra världskriget mellan amerikanska och japanska styrkor. Slaget, som ägde rum 15 juni till 9 juli 1944, stod på ön Saipan belägen i Marianerna, Stilla havet.

Slaget och efterverkningarna 
Efter de mycket stora japanska framgångarna i inledningen av Stilla havskriget hade under hösten 1942 ett jämviktsläge inträtt som varade fram till våren 1943 då initiativet övergick till de allierade, som till största delen utgjordes av amerikanska styrkor. Under hösten 1943 fram till försommaren 1944 återerövrade amerikanerna efter hårda och mycket blodiga strider Salomonöarna (slaget om Guadalcanal), Gilbertöarna, Marshallöarna, samt sydöstra hörnet av Nya Guinea. Det militära läget började nu bli bekymmersamt för Japan. Nästa stora ögrupp som stod i vägen för de allierade var Marianerna med huvudöarna Saipan och Guam. Ögruppen var mycket viktig för de allierade att återerövra, dels därför att med Marianerna i allierade händer skulle en fortsatt offensiv mot Filippinerna kraftigt underlättas, dels skulle de japanska huvudöarna vara inom räckhåll för amerikanskt bombflyg.

Den japanska garnisonen på Saipan, som omfattade ca 31 000 man, leddes av generallöjtnant Yoshitsugu Saito. USA satte in över 70 000 man i slaget, som leddes av generallöjtnant Holland Smith. Redan 13 juni, två dagar före landstigningen, inledde amerikanska slagskepp ett våldsamt bombardemang av ön. Totalt avfyrades 165 000 tunga granater innan själva landstigningen inleddes på morgonen 15 juni. Den japanska flottan, som fortfarande utgjorde ett stort hot mot de allierade sjöstridskrafterna, ingrep nu för att undsätta öns försvarare. Det följande slaget om Filippinska sjön slutade emellertid med amerikansk seger och stora förluster för japanerna. Försvararna på Saipan hade därmed inga möjligheter att få förstärkningar och slaget var därmed i praktiken avgjort, men då den japanska moraluppfattningen förbjöd kapitulation blev striderna mycket hårda och blodiga. Amerikanarna fick kämpa för varje kvadratmeter av ön, där den bergiga terrängen underlättade för försvararna. Först den 9 juli var slaget över. 

Av den drygt 30 000 man starka japanska garnisonen överlevde inte ens 1 000 man. 24 000 dödades i strid och ytterligare 5 000 begick självmord hellre än att ge sig som fångar. Bland dem som begick självmord fanns Yoshitsugu Saito själv. Även hundratals civila japaner begick självmord. USA förlorade 3 000 man stupade soldater och cirka 10 000 sårade. Efter Saipans erövring föll snart resterande öar i Marianerna och i slutet av oktober 1944 inleddes invasionen av Filippinerna. Med Saipan, Guam och Tinian som huvudbaser inledde USA på hösten 1944 en våldsam bomboffensiv mot Japans huvudöar, som i intensitet var i paritet med de allierades bomboffensiv mot Tyskland. I Japan avgick premiärministern Hideki Tojo efter Saipans fall.

Se även
Andra världskriget
Stillahavskriget

Externa länkar

Saipan
Krigsåret 1944
Nordmarianernas historia
Bad (sång)

Bad är en singel av den amerikanska sångaren Michael Jackson från albumet med samma namn. Bad blev en av fem singlar från albumet med samma namn som nådde nummer 1 på Billboard listan.
Att låten inte lyckades nå nummer ett i Storbritannien sågs dock som ett misslyckande efter I Just Can't Stop Loving You's succé.

Från början var låten tänkt att vara en duett mellan Michael Jackson och Prince, det finns två versioner om varför det inte hände. Dels har Prince själv sagt att han inte ville att varken Michael eller han själv skulle sjunga "Your butt is mine" och dels har Quincy Jones sagt att Prince ansåg att låten var tillräckligt bra utan honom.

I biografin från 1988: Moonwalk, skrev Jackson att: 
'"Bad" is a song about the street. It's about this kid from a bad neighbourhood who gets to go away to a private school. He comes back to the old neighbourhood when he's on a break from school and the kids from the neighbourhood start giving him trouble. He sings, "I'm bad, you're bad, who's bad, who's the best?" He's saying when you're strong and good, then you're bad."

Låtlista

Storbritannien EP singel 

 Bad 4:06
 Bad (dance remix radio edit) 4:50

Storbritannien LP singel 

 Bad (dance extended mix) 8:24
 Bad (dub version) 4:05 
 Bad (acapella) 3:49

Musikvideon 

Musikvideon till Bad släpptes i två versioner en version i fullängd på 18 minuter där Michael Jacksons rollfigur kommer hem från en privatskola och möts av sina gamla vänner som ifrågasätter ifall han fortfarande är tuff (bad). Detta följs av en dansscen inspelad i New Yorks tunnelbanna och slutar med att Michael och hans gäng stöter på ett annat gäng (ledd av en då okänd Wesley Snipes) där han slutligen får respekt och anses tuff. Den nerkortade versionen innehåller bara danscenerna.
Videon är regisserad av Martin Scorsese. Michael själv valde ut Wesley Snipes i rollen som gangster, detta var Wesleys första roll.

En tredje version finns kallad "Badder" och finns med i början av Michael Jacksons långfilm Moonwalker i den versionen är Michael och de andra utbytta mot barn.

Liveframträdanden 

 Låten framfördes under alla konserter under Bad Tour 1987-1989
 Under några av de första konserterna under Dangerous Tour 1992 framfördes låten.

Parodier
"Weird Al" Yankovic gjorde en parodi på låten med titeln "Fat", i hans musikvideo förvandlas Weird Al till en överviktig man som tillsammans med några andra överviktiga dansar.

Referenser

Noter 

Sånger 1987
Musiksinglar 1987
Michael Jackson
Singelettor i USA
Janette Scott

Janette Scott, född 14 december 1938 i Morecambe i Lancashire, är en brittisk skådespelare.

Dotter till skådespelerskan Thora Hird. Hon började sin karriär som barnstjärna och medverkade sedan i flera brittiska och amerikanska filmer. Åren 1966–1977 var hon gift med sångaren Mel Tormé.

Filmografi, ett urval
Stormpatrullen (1943)
Det mörka rummet (1951)
Skola för skojare (1960)
The Day of the Triffids (1963)
Bikini Paradise (1967)

Källor 

Födda 1938
Brittiska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Martha Scott

Martha Scott, född 22 september 1912 i Jamesport i Daviess County, Missouri, död 28 maj 2003 i Van Nuys, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelerska.

Hon spelade med olika teatersällskap innan hon 1938 blev stjärna i sitt allra första Broadwayframträdande, i pjäsen Vår lilla stad. 1940 nominerades hon för en Oscar för sin roll i filmversionen. 

Scott var talangfull och oglamorös och medverkade genom åren i flera filmer.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Internet Broadway Database

Födda 1912
Avlidna 2003
Skådespelare från Missouri
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Kollisionsnorm

Kollisionsnormer är "internationellt privaträttsliga regler om vilket lands lag som ska tillämpas vid en tvist, exempelvis vid ett internationellt affärsavtal".

Internationell privaträtt
Preambel

En preambel är en inledning, exempelvis till ett lands konstitution, en internationell traktat eller rättsakt från EU, där lagstiftningens syfte framgår.

Preambeln innehåller de tolkningsdata som enligt den teleologiska tolkningsmetoden behövs för att kunna tillämpa stadgandet. 

Ordet kommer från latinets praeambulare, föregå. Regeringskansliets språkvårdare rekommenderar ingress istället för preambel i svensk text. Ytterligare en synonym är beaktandesatser.

Källor

Europarätt
Noah Webster

Noah Webster, född 16 oktober 1758, död 28 maj 1843, var en amerikansk språkvetare, journalist och jurist.

Biografi
Webster var en banbrytande lexikograf och hans böcker om grammatik och stavning, som A Grammatical Institute of the English Language (1783–1785) och American Dictionary of the English Language (1828), standardiserade amerikansk engelska. Sistnämnda lexikon utges fortfarande i nya, utökade upplagor, och är standardordbok i USA. Bland de förändringar han introducerade i amerikansk engelska var att ändra, -re till -er i ord som theater, slopa det ena l-et i ord som traveling och u i ord som color.

Källor

Externa länkar 

Noah Webster House, museum över Webster i Hartford

Amerikanska lingvister
Amerikanska lexikografer
Födda 1758
Avlidna 1843
Män
Vindikationsrätt

Vindikationsrätt är en term som innebär att man har rätt att återkräva egendom från orätt innehavare. I de flesta rättssystem har detta förekommit, såväl i det Romerska riket som i germanska samhällen, även om den var mer begränsad i det germanska rättssystemet.

Godtrosförvärvslagen 
I Sverige regleras vindikationsrätten i lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre. Där stadgas exempelvis att den som får sin egendom stulen har rätt att återkräva egendomen från den som nu har egendomen i sin besittning. Om egendomen har frånhänts den rättmätige ägaren på annat sätt än genom ett olovligt tagande, t.ex. om någon lånar en bil från sin kompis och säljer denna, har den rättmätige ägaren istället rätt att få tillbaka sin egendom mot en lösensumma.

Referenser

Noter 

Juridiska termer
John Layfield

John Bradshaw Layfield, född 29 november 1966 i Sweetwater i Texas, är en amerikansk fribrottare vars namn ofta förkortades som enbart JBL eller enbart Bradshaw.

Layfield tränades av Brad Rheingas och brottades först i det nu nedlagda förbundet GWF i Texas år 1992. Efter tre och ett halvt år i den ligan fick John Layfield sitt första framträdande i World Wrestling Federation där han debuterade under namnet Justin "Hawk" Bradshaw, år 1995. Layfield vann titelbältet WWE Championship den 27 juni 2004 från Kurt Angle, vilket var hans första större titelbälte. Den 3 april 2005 förlorade JBL bältet till John Cena. 

Layfield gjorde sitt sista stora evenemang under Wrestlemania 25. Där förlorade han sin match mot Rey Mysterio efter bara 21 sekunder. Han förlorade därmed också sitt interkontinentala titelbälte. Efter matchen och förlusten så annonserade han sin pensionering från fribrottningen inför publiken.

JBL har sedan dess kontinuerligt kommenterat evenemang i World Wrestling Entertainment och haft roller framför kameran men utanför ringen.

Referenser 

Amerikanska fribrottare
Personer från Sweetwater, Texas
Födda 1966
Levande personer
Män
Ken Ishii

Ken Ishii (ケンイシイ Ken Ishii), född 1970, är en berömd technoproducent och DJ från Tokyo. Han har släppt skivor både under sitt eget namn och pseudonymerna FLR, Flare, Rising Sun, Yoga och UTU. Hans låtar fick sin första uppmärksamhet hos Richie Hawtins skivbolag Plus 8, som sedan publicerade dem.

Det var Ken Ishii som lade upp musiken för öppningsceremonin till de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano, Japan.

Diskografi
"Garden On The Palm" (2 X 12" - RS 93012 - 1993)
"Pneuma" (12" - RS 93025 - 1993)
"Deep Sleep" (12" - APOLLO 8 - 1993)
"Tangled Notes" (12" - RS 94046 - 1994)
"Innerelements"(CD - RS 94038 CD - 1994)
"Extra" (12"/CD - RS 95064/RS 95064 CD - 1995)
"Jelly Tones" (2LP/CD - RS 95065/RS 95065 CD - 1995)
"Metal Blue America" (CD - R&S Records - 1997)
"Sleeping Madness" (2LP/CD - RS 99153/RS 99153 CD - 1999)
"Flatspin" (2000)
"Millennium Spinnin at Reel up" (CD - Sony Music Ent. - 2001)
"FLR Easy Filters" (1999 - 2001)
"Future In Light" (2002)
"Interpretations" (2003)
"Play, Pause and Play" (2005)
"Sunriser" (2006)
"Daybreak Reprise -SUNRISER Remixed-" (2008)

Källor

Externa länkar

Ken Ishii.com

Födda 1970
Japanska diskjockeyer
Technomusiker
Män
Levande personer
Personer från Tokyo
WP:Projekt Japan
SAIS

Förkortningen SAIS har flera betydelser:

 Svenska AI Sällskapet
 Stångenäs AIS
Long Beach, Indiana

Long Beach är en stad i LaPorte County, Indiana, USA. År 2000 bodde där 1 559 invånare. Den har enligt United States Census Bureau en area på 8,2 km². Chefsdomare John Roberts växte upp i Long Beach.

Källor

Orter i Indiana
Righteous Babe Records

Righteous Babe Records är den amerikanska sångerskan Ani DiFrancos eget skivbolag, grundat 1990.

Artister 
Artister som gett ut musik via Righteous Babe Records:

 Ani Di Franco (grundare)
 Anaïs Mitchell 
 Gracie and Rachel
 Utah Phillips
 Jocelyn Mackenzie
 Pieta Brown
 Peter Mulvey
 Sekou Sundiata

Externa länkar 
 Hemsida
 Righteous Babe Records radio

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1990
Kaczyński

Kaczynski kan syfta på:
 Jarosław Kaczyński (1949–), en polsk politiker
 Lech Kaczyński (1949–2010), en polsk politiker och Polens president
 Theodore Kaczynski (1942–2023), en amerikansk matematiker och politisk aktivist (Unabombaren)
Kingdom Hospital

Kingdom Hospital är en amerikansk TV-serie från 2004 med manus av Stephen King, baserad på den danska TV-serien Riket av Lars von Trier. Både von Trier och King agerade producenter i projektet. Regissör till Kingdom Hospital är Craig R. Baxley.

Kingdom Hospital började visas i Sverige våren 2006 på TV6.

Lista över seriens avsnitt
Serien består av 13 avsnitt, samtliga finns utgivna på DVD:
 Thy Kingdom Come
 Death's Kingdom
 Goodbye Kiss
 The West Side of Midnight
 Hook's Kingdom
 The Young and the Headless
 Black Noise
 Heartless
 Butterfingers
 The Passion of Reverend Jimmy
 Seizure Day
 Shoulda' stood in Bed
 Finale

Längd: Alla episoder utom den första och sista är cirka 40 minuter långa.

Handling
Det fiktiva sjukhuset Kingdom Hospital ligger i Lewiston, Maine, byggd på platsen för en fabrik som tillverkade militäruniformer under det amerikanska inbördeskriget. Det tidigare sjukhuset "Old Kingdom" byggd på samma plats brann ner. Det nya sjukhuset är känd som "New Kingdom". Patienterna på sjukhuset upplever olika övernaturliga fenomen.

Rollista i urval

Andrew McCarthy - Dr. Hook
Bruce Davison - Dr. Stegman
Diane Ladd - Sally Druse
Jack Coleman - Peter Rickman
Julian Richings - Otto
Ed Begley, Jr. - Dr. Jesse James
Kett Turton - Antubis (röst)/ Paul

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Världsmästerskapet i innebandy för herrar 2006

Världsmästerskapet i innebandy för herrar 2006 var det sjätte världsmästerskapet i innebandy arrangerat av IFF. Det spelades i Botkyrka, Helsingborg, Malmö, Solna och Stockholm i Sverige mellan den 21 och 28 maj 2006.

Totalt deltog 20 länder i VM-slutspelet 2006. De nio bästa länderna från innebandy-VM 2004 plus vinnaren från B-divisionen 2004, Italien, utgjorde A-divisionen. Resterande 10 länder spelade i B-divisionen som bestod av två grupper, med fem lag i varje.

Sverige vann VM-finalen över Finland med 7-6 efter förlängning. Schweiz erövrade bronset i matchen om tredje pris efter en 9-4-seger mot Tjeckien.

Tyskland åkte ur A-divisionen och ersattes inför nästa turnering av Estland som avancerade från B-divisionen.

Slutställning

A-divisionen

Förklaring till tabellen
Förklaringar till tabellerna:
 SP = Spelade matcher
 V = Vinster
 O = Oavgjorda 
 F = Förluster
 GM = Gjorda mål
 IM = Insläppta mål
 Pts = Poäng
 MSK = Målskillnad

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Placeringsmatcher

Match om 9:e plats

Match om 7:e plats

Match om 5:e plats

Slutspelet

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Matchfakta finalen
Första Perioden

1-0 Tero Tiitu (Mika Kohonen) 04:53
2-0 Mika Kohonen (straff) 07:48
3-0 Tero Tiitu (Mika Kohonen) 08:13
3-1 Magnus Svensson (Niklas Jihde) 14:48 (Powerplay)

Andra Perioden

3-2 Conny Vesterlund (Daniel Calebsson) 29:03
3-3 Peter Fischerström (Henrik Quist) 31:20
4-3 Mika Kohonen (Tero Tiitu) 14.56

Tredje Perioden

5-3 Jaakko Hintikka (Raine Laine) 44:46
5-4 Niklas Jihde (ingen assist) 45:32
5-5 Jakob Olofsson (Daniel Calebsson) 52:56
5-6 Daniel Calebsson (straff) 55:41
6-6 Lassi Vänttinen (Peik Salminen) 56:29

Sudden Death

6-7 Magnus Svensson (Daniel Calebsson) 67:56

Poängligan 
SM = Spelade matcher, M = Mål, A = Assist, Pts = Poäng, Utv = Utvisningar

B-divisionen

Grupp C

Grupp D

Placeringsmatcher

Match om 19:e plats

Match om 17:e plats

Match om 15:e plats

Match om 13:e plats

Slutspel B-divisionen

Semifinaler

Final

Källor
Slutställning och resultat på floorball.org

Externa länkar

Resultat C-Divisionen 2006

Sport i Sverige 2006
Internationella innebandytävlingar i Sverige
Innebandysäsongen 2005/2006
Internationella sportevenemang i Malmö
2006
Sportevenemang i Helsingborg
Internationella sportevenemang i Stockholm
Stockholm under 2000-talet (decennium)
Malmö under 2000-talet (decennium)
Sport i Botkyrka kommun
Sportevenemang i Solna
Zinc

Zinc är en amerikansk studiogrupp grundad av Jacques Fred Petrus. De hann bara släppa ett album, Street level (1982), innan gruppen splittrades följande år. Trots det visade Zinc prov på en ovanlig kombination av europeisk pop och amerikansk funk. 

Zinc lanserades 1982 som ett projekt där Petrus huvudsakliga kompositörer, italienarna Mauro Malavasi och Davide Romani, skrev huvuddelen av musiken till albumet. Den mest spännande låten, titelspåret "Street level", var dock skriven av den uppgående låtskrivaren och producenten, tillika före detta-BT Express medlemmen, Michael Kashif Jones. I övrigt var Romanis funkiga "Punkulation" på b-sidan ett starkt nummer medan resten hade en mer poplik karaktär. 1983 släppte visserligen Zinc tolvan "I'm livin' a life of love", sannolikt en rest från albumet, men gruppen splittrades snart därefter. 

Affärsmannen Petrus som via Guadeloupe flyttat till Italien under sent 60-tal grundade under senare delen av 70-talet och 80-talets första hälft en rad musikprojekt. Hans roll var den som exekutiv producent, trots att han felaktigt tog åt sig äran för att vara producent på de flesta skivorna i hans stall. De mest välkända grupperna var Macho, Peter Jacques band, Change och B. B. & Q. band. Zinc tillhörde de mindre kända projekten.
Av alla de projekt Petrus sjösatte anses Zinc av musikerna och låtskrivarna som ett av de intressantaste och nyskapande rent musikaliskt.

Externa länkar
Zinc's biografi

Amerikanska popgrupper
Intrig (narratologi)

Intrig (även sujett eller plot) är inom narratologi handlingen i en berättelse (i till exempel en roman eller film) i den ordning den berättas i själva texten. Fabeln, handlingen som en från texten abstraherad kronologisk följd av händelser, framstår ofta som en kontrast till intrigen.

Se även
Handling (narratologi)
Fabel (narratologi)
Fabula och sujett
Dramaturgi

Referenser

Litterära termer
Termer inom litteraturvetenskap
Berättelser
Robin Hood (film, 1922)

Robin Hood är en amerikansk äventyrsfilm från 1922 i regi av Allan Dwan. I titelrollen ses Douglas Fairbanks.

Rollista i urval 
Douglas Fairbanks – Robin Hood
Enid Bennett – Lady Marian Fitzwalter
Alan Hale – Lille John
Sam De Grasse – Prins John
Wallace Beery – Kung Rikard Lejonhjärta
William Lowery – Sheriffen av Nottingham
Billie Bennett – Marians tjänare
Bud Geary – Will Scarlett
Willard Louis – Broder Tuck
Paul Dickey – Sir Guy av Gisborne
Lloyd Talman – Alan-a-Dale

Om filmen
Det var den första filmen som hade premiär i Hollywood, på Grauman's Egyptian Theatre, vilket skedde den 18 oktober 1922.

Filmen hade Sverigepremiär den 28 mars 1923.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 
 
 
 
 

Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska stumfilmer
England på film
Amerikanska filmer 1922
Robin Hood
Medeltiden på film
Robin Hood-filmer
Kungligheter på film
Filmer från United Artists
Hau

Hau eller HAU kan syfta på:

 Hau (gård) – en gård på Gotland
 Hau (måttenhet) – en enhet för att mäta halten av hemagglutinin
 Hau Ruck – ett musikalbum av KMFDM utgivet i december 2005
 Haugesunds flygplats, Karmøy i Norge, med IATA-koden "HAU"
 Hausa – ett afrikanskt språk med ISO-koden "hau"

Personer
 Lene Hau (född 1959), en dansk fysiker
Utah Phillips

Bruce Duncan "Utah" Phillips, född 15 maj 1935 i Cleveland i Ohio, död 23 maj 2008 i Nevada City i Kalifornien, var en amerikansk folksångare, historieberättare, poet, anarkist och facklig organisatör. Han har kallats "den gyllene rösten från sydväst" och stödde ofta Industrial Workers of the World (IWW) i sin musik, sina aktioner och i sina ord.

Utah Phillips spelade in två album tillsammans med Ani DiFranco, The Past Didn't Go Anywhere från 1996 och Fellow Workers från 1999, det senare nominerades till en Grammy i kategorin samtida folkalbum. Hans låt "Green Rolling Hills" blev en stor country-hit när den sjöngs av Emmylou Harris.

Diskografi (urval) 
Soloalbum
1961 – Nobody Knows Me
1973 – Good Though!
1975 – El Capitan
1980 – All Used Up: A Scrapbook
1983 – We Have Fed You All a Thousand Years
1992 – I've Got to Know
1996 – The Past Didn't Go Anywhere (med Ani Difranco)
1999 – Fellow Workers (med Ani Difranco)
1997 – Loafer's Glory (med Mark Ross)
1997 – The Telling Takes Me Home
1999 – The Moscow Hold
2000 – Making Speech Free
2005 – Starlight on the Rails: A Songbook (4-cd samlingsalbum)

Externa länkar 

The Long Memory (webbplats)
Democracy Now: The “Golden Voice of the Great Southwest”: Legendary Folk Musician, Activist Utah Phillips, 1935-2008

Amerikanska folkmusiker
Födda 1935
Avlidna 2008
Män
Personer från Cleveland