kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Centralamerikansk sparvuggla

Centralamerikansk sparvuggla (Glaucidium griseiceps) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer som namnet avslöjar i Centralamerika, från södra Mexiko till Panama, men den har även nyligen påträffats i Colombia och Ecuador. Beståndet är relativt litet men anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Centralamerikansk sparvuggla är en mycket liten (13–18 cm) uggla. På huvudet är den brungrå till gråbrun på hjässa och nacke, fram på hjässan med små beigefärgade eller vitaktiga prickar. I nacken syns de för sparvugglor så karakteristiska ögonlika teckningarna. Ovansidan är rent varmbrun, stjärten brun med två till fyra brutna ljusa band på ovansidan. Undersidan är vitaktig med rostbrun längsstreckning. Ögonen är gula och tårna gulaktiga. Ungfågeln har ofläckat grå hjässa och nacke som kontrasterar med den bruna ovansidan. Stjärtbanden är ljust kanelbruna.

Lätet består av en kort serie med ihåliga visslingar. Den inleds med två till fyra toner, följt av en mycket kort paus och därefter en serie med sex till 18 likartade toner.

Utbredning och systematik 
Centralamerikansk sparvuggla behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Glaucidium griseiceps occultum – förekommer i sydöstra Mexiko (sydöstra Veracruz, norra Oaxaca och Chiapas)
 Glaucidium griseiceps griseiceps – förekommer i Guatemala, Belize och Honduras
 Glaucidium griseiceps rarum – förekommer i Costa Rica och Panama

Arten har även nyligen påträffats i Ecuador och Colombia. Den antas vara huvdsakligen stannfågel.

Artstatus 
Fram tills relativt nyligen ansågs centralamerikansk sparvuggla vara en del av dvärgsparvugglan (Glaucidium minutissimum), men lätena skiljer sig.

Levnadssätt 
Centralamerikansk sparvuggla hittas i fuktig tropisk städsegrön skog och intilligande högväxt ungskog eller kakaoplantage, alltså i mer slutna miljöer än den större rostsparvugglan som den delvis delar utbredningsområde med. Den förekommer både i låglänta områden och lägre bergstrakter, från havsnivån till 800 meters höjd i Costa Rica, till 1200 meters höjd i Mexiko och Honduras samt till 1300 meters höjd i Guatemala. Den nyfunna populationen i Ecuador är känd från fuktig skog och skogsbryn på 200–600 meters höjd.

Föda 
Liksom andra sparvugglor är den delvis daglevande. Födan är dåligt känd, men består troligen av större insekter och andra ryggradslösa djur som spindlar, men även reptiler, småfåglar som tangaror och små däggdjur.

Häckning 
Häckningsbiologin är mycket dåligt känd. Den rapporteras lägga ägg från april–maj och häcka i ett trädhål, antingen naturligt eller ett använt hackspettshål. Däri lägger den två till fyra ägg.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde, beståndet anses stabilt och det tros inte föreligga några större hot. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen är dock rätt liten, uppskattad till under 50 000 individer.

Namn 
Det vetenskapliga artnamnet griseiceps betyder "gråhättad".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Amazonsparvuggla

Amazonsparvuggla (Glaucidium hardyi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Amazonsparvugglan är en mycket liten uggla, med grått huvud som kontrasterar med rödbruna strimmor nerför den vita buken. Huvudet är runt utan örontofsar. Arten liknar den större rostpärlugglan, men har mindre och gråare huvud samt är mindre streckad. Lätena skiljer sig också, där amazonsparvugglan har en snabb, fallande serie.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Venezuela till Guyana, Amazonområdet i Brasilien, sydöstra Peru och Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Amazonsparvugglan beskrevs som ny art för vetenskapen så sent som 1990.

Levnadssätt 
Amazonsparvugglan hittas i en rad olika områden, både i uppvuxen regnskog och i skogskanter. Likt andra sparvugglor hörs den mest kring gryning och skymning, men även både dagtid och på natten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen John William Hardy (1930-2012).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Andinsk sparvuggla

Andinsk sparvuggla (Glaucidium jardinii) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från Venezuela och Colombia (inklusive Sierra de Perijá) genom Ecuador till norra Peru (norr och väster om Marañóndalen). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den skotske ornitologen Sir William Jardine (1800-1874).

Noter

Externa länkar 

Egentliga ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Dvärgsparvuggla

Dvärgsparvuggla (Glaucidium minutissimum) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Paraguay till sydöstra Brasilien och Misiones i nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Pernambucosparvuggla

Pernambucosparvuggla (Glaucidium mooreorum) är en akut utrotningshotad fågel i familjen ugglor som enbart förekommer i Brasilien. Den beskrevs som ny för vetenskapen så sent som 2002.

Utseende och läten 
Pernambucosparvugglan är en mycket liten (13 cm) uggla tillhörande det neotropiska artkomplexet kring dvärgsparvugglan, men är blekare och har längre stjärt och kortare vingar än övriga arter. Den är ljust grå till kastanejbrun på  huvudet översållat med tydliga vita fläckar ner till bakre delen av nacken. Vidare syns ett vitt halsband och roststreckad vit undersida, medan ryggen är kastanjebrun. Stjärten är mörk med vita fläckar. Lätet beskrivs som en kort serie med fem till sju toner.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i sydöstra Pernambuco i östra Brasilien. Typexemplaret kom från det lilla skogsreservatet Reserva Biológica de Saltinho och fågelns läte spelades även in i samma område 1990. I november 2001 hittades arten även i ett 100 hektar stort skogsområde vid Usina Trapiche. Eftersökningar i Pernambuco och även i Alagoas har dock inte lett till fler fynd. Det kända utbredningsområdet är mycket litet och mängden tillgänglig habitat minskar till följd av hårt tryck från människan. Världspopulationen uppskattas till högst 50 vuxna individer. Allt detta sammantaget gör att internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad, med tillägget möjligen utdöd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gordon E. Moore, amerikansk entreprenör, filantrop och medgrundare av Intel, samt hans fru Betty Irene Moore, född Whitaker.

Noter

Externa länkar

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Molnskogssparvuggla

Molnskogssparvuggla (Glaucidium nubicola) är en hotad sydamerikansk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läten 
Molnskogssparvugglan är en 16 cm lång, typisk neotropisk sparvuggla. Fjäderdräkten är mörkbrun, mörkare på rygg, skapularer, övre vingtäckare och övergump med rostbrun anstrykning och vita fläckar. På vingpennor och armpennor syns vitaktiga fläckar som formar ett otydligt band. Stjärten är svartaktig med fem ofullständiga vita band. 

På undersidan är den vit på hakan, strupsidorna och övre delen av bröstet. Bröstsidorna är rostbruna. På bröstet syns även otydliga vita fläckar, på nedre delen av undersidan tydligare vita streck. Ögonen och benen är gula, näbben gröngul. Lätet består av ihåliga visslingar likt andra sparvugglor, konstant levererade och vanligen i par med tydliga pauser emellan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Stillahavssluttningen i västra Anderna i Colombia och Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Status och hot 
Arten tros minska kraftigt till följd av habitatförlust och degradering. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Världspopulationen uppskattas till endast mellan 1500 och 7000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Colimasparvuggla

Colimasparvuggla (Glaucidium palmarum) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Sparvugglor är mycket små ugglor med stora rundade huvuden, rätt lång stjärt och ofta två fläckar i nacken som falska "ögon”. Colimasparvugglan är en relativt liten (13-15 cm) sparvuggla. Ovansidan är brun med små vita fläckar på hjässan. Undersidan är vit, med kanelbruna eller beigebruna längsgående streck. Jämfört med mexikansk sparvuggla är den mindre, med kortare stjärt och färre band på stjärten. Rostsparvugglan är också den större och med längre stjärt, ofta mer bjärt rostbrun fjäderdräkt, ännu fler band på stjärten och tunna streck istället för fläckar på hjässan. Sången består av en kort serie ihåliga hoande toner.

Utbredning och systematik 
Colimasparvuggla behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Glaucidium palmarum oberholseri – nordvästra Mexiko (Sonora till Sinaloa)
 Glaucidium palmarum palmarum – västra Mexiko (Nayarit till Oaxaca)
 Glaucidium palmarum griscomi – centrala Mexiko (sydvästra Morelos och nordöstra Guerrero)

Tidigare behandlades både colimasparvugglan tillsammans med likaledes mexikanska endemiska arten tamaulipassparvuggla (Glaucidium sanchezi), centralamerikansk sparvuggla (G. griseiceps) och nyligen beskrivna arten subtropisk sparvuggla (G. parkeri) som en del av dvärgsparvugglan (’G. minutissimum), men dessa urskiljs numera som egna arter.

Levnadssätt 
Colimasparvugglan hittas i törnskog, blandskog och kaffeplantage, lokalt även i skogar med tall och ek. Liksom andra sparvugglor är den delvis daglevande. Födan består av ryggradslösa djur och små ryggradsdjur.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde, beståndet anses stabilt och det tros inte föreligga några större hot. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen är dock rätt liten, uppskattad till under 50 000 individer.

Namn 
Colima är namnet på en ort och delstat i Mexiko.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Subtropisk sparvuggla

Subtropisk sparvuggla (Glaucidium parkeri) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Subtropisk sparvuggla är en liten uggla med runt huvud, gula ögon, vitfläckad hjässa och vita band på vingar och stjärt. Fjäderdräkten varierar från brun till bjärt kanelfärgad. Arten liknar andinsk sparvuggla, men är mindre och har en kortare stjärt med som mest två tvärband. Sången är också unik, en serie med tre hoanden som upprepas.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas östsluttning i Ecuador, Peru och allra nordligaste Bolivia. Den beskrevs som ny art för vetenskapen så sent som 1995. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett litet utbredningsområde, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Theodore "Ted" Albert Parker III (1953-1993), amerikansk fältornitolog känd för sin kunskap av neotropiska fåglar som omkom i en flygolycka.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Pärlsparvuggla

Pärlsparvuggla (Glaucidium perlatum) är en afrikansk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende 
Pärlsparvugglan är en liten, långstjärtad och kompakt uggla med en kroppsstorlek på 19 centimeter. Ovansidan är djupt brun och kraftigt vitfläckad med ett vitt band på axeln. Undersidan är brunstrimmigt vit. Ögonen är gula. Liksom hos många av dess släktingar syns två ögonliknande fläckar i nacken. Könen är lika, men ungfåglarna är blekare med kortare stjärt. Flykten är kraftigt bågformad.

Lätet beskrivs som en accelererande serie med stigande pipiga toner, följt av fallande visslingar.

Utbredning och systematik 
Pärlsparvuggla delas in i två underarter med följande utbredning:
 Glaucidium perlatum perlatum – Senegal och Gambia till västra Sudan
 Glaucidium perlatum diurnum – östra Sudan, Eritrea, Etiopien, nordvästra Somalia och Uganda söderut till Angola, Namibia, norra Botswana, Zimbabwe och Moçambique
 Glaucidium perlatum licua – södra Namibia, södra Botswana samt norra och östra Sydafrika

Vissa inkluderar diurnum i licua.

Ekologi 
Pärlsparvugglan är en vanlig och lättsedd fågel i öppet skogslandskap och savann. Den häckar i ett hål i ett träd, till exempel ett tidigare barbetthål, där den lägger två till fyra ägg. Hanen spelar från hålets ingång innan häckning inleds och fortsätter sedan inifrån bohålet, en räcka ylande noter.

Arten jagar ofta dagtid efter små bytesdjur, bland annat små ryggradsdjur och leddjur som gräshoppor, syrsor, skalbaggar, spindlar och tusenfotingar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vida spridd och allt från lokalt vanlig till sällsynt.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Perusparvuggla

Perusparvuggla (Glaucidium peruanum) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende 
Perusparvugglan är en mycket liten uggla, den enda sparvugglan i sitt utbredningsområde. Fjäderdräkten varierar från brun till gråbrunt, endast sällan rostbrunt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydvästra Ecuador och västra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Perusparvugglan hittas i skogslandskap, häckar med högre träd, trädgårdar och lokalt i öppnare landskap. Den kan ses på alla nivåer, från trädtaket i de allra högsta träden till lågt i buskage, ibland även sittande på telefontrådar. Liksom andra sparvugglor är den ofta aktiv även dagtid. Den är rätt vanlig, men lätt förbisedd utom när den hörs eller mobbas av tättingar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Indisk sparvuggla

Indisk sparvuggla (Glaucidium radiatum) är en sydasiatisk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Indisk sparvuggla förekommer som namnet avslöjar huvudsakligen i Indien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Glaucidium radiatum radiatum – förekommer i Himalaya till Bhutan, Indien, västra Myanmar och Sri Lanka
 Glaucidium radiatum malabaricum – förekommer på sydvästra indiska halvön

Släktestillhörighet 
DNA-studier indikerar att sparvuggla står närmare hökugglan (Surnia ulula) än göksparvugglan, som tros stå indisk sparvuggla nära. Eftersom sparvugglan är typart i släktet Glaucidium innebär det att hökugglan antingen kommer införlivas i Glaucidium eller att indisk sparvuggla och ytterligare några sparvugglearter lyfts ut till ett eget släkte. Inga större taxonomiska auktoriteter har dock ännu inte följt dessa nya forskningsresultat.

Utseende och läte 
Indisk sparvuggla är en liten uggla och är med sina 20 centimeter i längd mindre än göksparvugglan (G. cuculoides) men större än orientsparvugglan (G. brodiei). Jämfört med den förra är den tätare och snarare rostbrunt än gulbrunt bandad både under och ovan. Underarten malabaricum är i allmänhet mer rostfärgad på bröst och ovansida. Lätena består av utbrott av ljudliga och ihåliga drillar, men även mjuka"“kaaaooo-kaaaaooo-kah-ow!".

Levnadssätt 
Indisk sparvuggla hittas i öppna tropiska och subtropiska skogar, i låglänta områden och förberg. Den är som andra sparvugglor mest aktiv kring gryning och skymning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska trivialnamn var tidigare djungelsparvuggla.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Tamaulipassparvuggla

Tamaulipassparvuggla (Glaucidium sanchezi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Arten är endemisk för Mexiko där den huvudsakligen förekommer i bergsskogar i delstaten Tamaulipas, därav namnet. Den tros påverkas negativt av skogsbruk och kategoriseras därför som nära hotad av IUCN.

Utseende och läten 
Tamaulipassparvugglan är en av världens minsta ugglor med en längd på i genomsnitt 13,5 cm. Med en vikt på 53 gram är den dock något tyngre än både kaktusugglan och borstugglan. Stjärten är också förhållandevis lång. 

Hanen har en brunaktig vitfläckad ansiktsskiva med korta vita ögonbryn. Ovansidan är olivbrun, med gråare hjässa och små vita fläckar längst fram och på sidan. Ving- och stjärtfjädrar är vitbandade. Undersidan är vitaktig med rödbruna strimmor och fläckar. Benen är befjädrade, näbben är gulbrun och ögonen gula. Honan liknar hanen, men är överlag mer rödbrun i fjäderdräkten.

Lätet är karakteristiskt, en serie med 13 ihåliga toner som upprepas efter en paus.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i nordöstra Mexiko, i sydvästra Tamaulipas, östra San Luis Potosí och norra Hidalgo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tamaulipassparvugglan hittas i fuktig städsegrön skog, bergsskog och molnskog på mellan 900 och 2 100 meters höjd. Den är delvis daglevande och livnär sig på insekter och små ryggradsdjur som ödlor. Inte mycket är känt om dess häckningsbiologi, men den verkar generellt välja trädhål att häcka i som tidigare hackats ut av en hackspett. Däri lägger den upp till fyra vita ägg. Ungarna kan flyga snart efter de lämnar boet.

Status 
Tamaulipassparvugglan har ett litet utbredningsområde. Den tros påverkas negativt av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den som nära hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar mexikanska naturforskaren Carlos Sánchez Mejorada.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Kubasparvuggla

Kubasparvuggla (Glaucidium siju) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Kubasparvugglan är en mycket liten uggla med stirrande gula ögon och tydliga vita ögonbrynsstreck. Den förekommer i två färgformer, en grå och en rostfärgad. Sången består av en låg vissling som avges i långsamma serier. Bland andra läten hörs ett ljust och tunt "tsee, tsee-tsee-tsee-tsee-tsee" som gradvis ökar i ljudstyrka samt en serie med ljusa gnissliga ljud.

Utbredning och systematik 
Kubasparvugglan förekommer som namnet avslöjar på Kuba, men även intilligande Isla de la Juventud. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Glaucidium siju turquinense – förekommer på sydöstra delen av Kuba (Pico Turquino, i sydvästra Santiago de Cuba)
 Glaucidium siju siju – förekommer på övriga delar av Kuba
 Glaucidium siju vittatum – förekommer på Isla de la Juventud

Levnadssätt 
Kubasparvugglan hittas i olika skogsmiljöer och är aktiv natt som dag. Det ses ofta sittande med rest stjärt. När den skräms iväg flyger den endast korta avstånd på rundade vingar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn kommer från det lokala kubanska namnet "Sijú" för fågeln.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Sjöstedtsparvuggla

Sjöstedtsparvuggla (Glaucidium sjostedti) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning 
Den förekommer i låglänta områden från sydvästra Kamerun till Gabon, norra Republiken Kongo och nordvästra Demokratiska republiken Kongo.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar svenske zoologiprofessorn Yngve Sjöstedt.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Rödbröstad sparvuggla

Rödbröstad sparvuggla (Glaucidium tephronotum) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Rödbröstad sparvuggla är en knubbig liten uggla med grått huvud och fläckad rostanstruken undersida. På stjärtspetsen syns tre vita fläckar som syns tydligt i flykten. Arten liknar sjöstedtsparvugglan, men är mindre och saknar tvärband på undersidan.Huvudlätet är en mycket långsam serie med hoanden.

Utbredning och systematik 
Rödbröstad sparvuggla delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Glaucidium tephronotum tephronotum – förekommer i skogar i Liberia, Elfenbenskusten och Ghana
 Glaucidium tephronotum pycrafti – förekommer i skogar i södra Kamerun
 Glaucidium tephronotum medje – förekommer i Kongofloden avrinningsområde till Demokratiska republiken Kongo, östra Uganda och västra Kenya

Levnadssätt 
Rödbröstad sparvuggla hittas i fuktiga skogar. Den är ofta aktiv och ljudlig även under dagen, när den mobbas av upprörda flockar med tättingar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i etiopiska regionen
Kubauggla

Kubauggla (Margarobyas lawrencii) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Kubaugglan är en charmig liten uggla, med stora mörka ögon, buskiga vita eller beigefärgade ögonbryn och en beigefärgad mustasch. Sången består av ett accelererande mjukt "hoo-hoo-hoo-hoo-hoo..." med studsande rytm. Den kan också avge ett skri.

Utbredning och systematik 
Kubauggla placeras som enda art i släktet Margarobyas. Tidigare placerades den i Gymnoglaux. Den behandlas ofta som monotypisk, men delas ibland in i två underarter:
 Margarobyas lawrencii exsul – förekommer på västra Kuba och Isla de la Juventud
 Margarobyas lawrencii lawrencii – förekommer på centrala och östra Kuba

Arten har tidigare ansetts stå nära skrikuvarna i Megascops. Genetiska studier visar dock att den istället är en del av en grupp små ugglor me bland annat sparvugglor och pärlugglor.

Levnadssätt 
Kubaugglan är nattaktiv. På natten jagar den i skogslandskap eller öppna områden med stora träd. Dagtid vilar den i trädhål eller i grottor.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar George Newbold Lawrence (1806-1895), amerikansk affärsman, ornitolog och samlare av specimen.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Kuba