kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trädärla

Trädärla (Dendronanthus indicus) är en asiatisk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar. Den skiljer sig från andra ärlor genom att häcka i träd och genom att vippa stjärten från sida till sida, inte uppåt och nedåt.

Utseende 
Trädärlan är en distinkt men ändå typisk ärla i kroppsform med slank kropp och lång stjärt. Kroppslängden är 18 centimeter. Rygg och hjässa är olivbruna medan vingarna svarta med två gula vingband och vita kanter på tertialerna. På huvudet syns ett vitt ögonbrynsstreck ovan ett mörkt ögonstreck. Undersidan är vit förutom ett dubbelt svart bröstband. Könen är lika, medan ungfåglarna är med gultonade på undersidan.

Läte 
Sången beskrivs som ett tvåstavigt "tsi-fee" som upprepas fyra till fem gånger, medan lätet är ett metalliskt "pink" eller dubblerat "pink-pink".

Utbredning och systematik 
Trädärlan placeras som enda art i släktet Dendronanthus. Fågeln häckar i ryska delen av Fjärran Östern till sydöstra Kina och södra Japan, och flyttar vintertid till Sydostasien. Arten förekommer också regelbundet sällsynt under flyttning och vintertid i Förenade Arabemiraten. Den har även påträffats tillfälligt i Kuwait och Oman. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt
Som både det svenska och vetenskapliga namnet avslöjar är fågeln skogslevande, vilket skiljer den från alla andra ärlor utom den avvikande sãotoméärlan. Den ses vanligtvis i skogsgläntor, vintertid i skuggiga skogsmiljöer eller utmed stigar i kaffeplantage. Trädärlan ses enstaka eller i små grupper. De födosöker ofta i träd och fångar insekter utmed grenarna, men kan också ses på marken lik en piplärka. Under flyttning och vintertid tar den nattkvist med andra ärlor i vassbälten.  Bortsett från dess ovanliga fjäderdräkt och levnadsmiljö vippar trädärlan stjärten från sida till sida, inte upp och ned som andra ärlor. Det återspeglas i dess japanska namn Jokofury-sekirei, som betyder "sidsvängande ärla".

Häckning 

Fågeln häckar från maj i nordöstra Indien och juni i Amurregionen. Som enda ärla bygger den sitt skålformade bo i ett träd, helst ek. Endast honan bygger boet medan hanen står i närheten och vaktar. Honan lägger och ruvar ensam fem ägg i 13-15 dagar. Båda föräldrarna matar ungarna som blir flygga efter tio till tolv dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Scharlakanspiplärka

Scharlakanspiplärka (Macronyx ameliae) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Scharlakanspiplärka är en 19-20 cm lång fågel med gråbrun, fjällig ovansida. Hanen har rosa strupe och bröst, under häckningstid även ett svart band över bröstet som hanen utanförhäckningstid och honan saknar. Ungfågeln har huvudsakligen svartstreckad brun undersida med inslag av rödrosa centralt. Lätet är ett piplärkelikt "chiteet".

Utbredning och systematik 
Scharlakanspiplärka delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Macronyx ameliae wintoni – förekommer i centrala och sydvästra Kenya och norra Tanzania
 Macronyx ameliae altanus – förekommer i öster och södra Angola, sydvästra Tanzania, norra Botswana och nordvästra Moçambique
 Macronyx ameliae ameliae – förekommer i kustvattnen vid södra Moçambique och nordöstra Sydafrika

Förekomsten är mer fläckvis i söder, där den är begränsad till Okavangodeltat, Linyantiträsken och Chobeslätterna i Botswana och Namibia, högslätterna i Zimbabwe samt kustnära områden i Kwazulu-Natal.

Levnadssätt 
Scharlakanspiplärka hittas i fuktiga gräsmarker och flodslätter, ofta med kortare gräs. Den häckar under regnsäsongen från september till april.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till ovanlig.

Namn 
Arten kallades tidigare rödstrupig sporrpiplärka, men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre."

Det är oklart vem det vetenskapliga artnamnet ameliae syftar på. Fransmannen Léonce Marquis de Tarragon som beskrev arten 1845 tillägnade den antingen sin mamma Amélie Louise Virginie Goislard de Villebresme Marquise de Tarragon eller sin fru Louise-Amélie de Turenne Marquise de Tarragon.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Panganipiplärka

Panganipiplärka (Macronyx aurantiigula) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Panganipiplärkan är en stor och rätt färgglad piplärka, med svart halsband, gulorange strupe, gult bröst och vitaktiga kroppsidor med längsgående streck. Under den svaga fladdriga flykten syns vita hörn på stjärten tydligt. Arten liknar gulstrupig piplärka, men överlappar endast något i utbredning. Den skiljer sig också genom vanligtvis mer orangefärgad strupe. Vissa individer kan ha mer gult på strupen, men dessa är alltid ljusare och mycket mer streckade på flankerna än gulstrupig piplärka. Fågeln är inte särskilt ljudlig, men avger en ljus vissling och en enkel sång med tvåtoniga fraser.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på torr savann i södra Somalia, Kenya och nordöstra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Arten kallades tidigare orangestrupig sporrpiplärka, men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre." Pangani är namnet på en flod i nordöstra Tanzania.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Orangestrupig piplärka

Orangestrupig piplärka (Macronyx capensis) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar. Den förekommer i gräsmarker i södra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten
Orangestrupig piplärka är en stor (20–21 cm), kraftig och kortstjärtad piplärka. Hanen har grått huvud med ett beigefärgat ögonbrynsstreck och streckad svartaktig rygg. Den har bjärt orangefärgad stripe, svart bröstband och gult på resten av undersida. Honan är istället gul på strupen och har mycket svagare bröstband. Sången beskrivs i engelsk litteratur som ett musikaliskt cheewit cheewit och kontaktlätet ett tsweet’’.

 Utbredning och systematik 
Orangestrupig piplärka förekommer i södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Macronyx capensisstabilior – Zimbabwe (centralplatån till Inyangabergen) och näraliggande Moçambique
 Macronyx capensis colletti – sydöstra Botswana till östra Sydafrika, Swaziland och Lesotho
 Macronyx capensis capensis – längs kusten i sydvästra och södra Sydafrika

Underarten stabilior inkluderas ofta i colletti.

 Levnadssätt 
Denna art hittas i kust- och bergsbelägna gräsmarker, ofta nära vatten. Den ses vanligen i par eller enstaka, typiskt på toppen av en stenbumling, större grästuva eller myrstack. Födan består av insekter och vissa frön som den födosöker efter på marken.

 Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

 Namn 
Arten kallades tidigare orangestrupig sporrpiplärka'', men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre."

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Gulstrupig piplärka

Gulstrupig piplärka (Macronyx croceus) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar. Den förekommer i gräsmarker i Afrika söder om Sahara. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Gulstrupig piplärka är en stor medlem av familjen med guldgult på undersidan och i ett ögonbrynsstreck samt ett brett svart halsband som ramar in den gula strupen. Ovansidan är dämpat brunstreckad och de yttre stjärtpennorna är vita, vilket tydlig ses i flykten. Lätet är ett kraftigt visslat "chuuu-ew" eller andra varianter. Saffranspiplärka är mindre och saknar streckning på bröstet under det svarta halsbandet.

Utbredning och systematik 
Gulstrupig piplärka placeras i släktet Macronyx. Fågeln förekommer i större gräsmarksområden i Afrika söder om Sahara. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre till fyra underarter med följande utbredning:
 Macronyx croceus croceus (inklusive hygricus) – Senegal och Gambia till Kamerun, sydvästra Tchad, norra och södra Centralafrikanska republiken och sedan vidare söderut och österut till Gabon och nordvästra samt västcentrala Angola, Republiken Kongo, västra och norra Demokratiska republiken Kongo, Burundi, Sydsudan, Uganda, västra och centrala Kenya, Burundi och norra Tanzania
 Macronyx croceus tertius – kustnära låglänta områden i östra Kenya och östra Tanzania
 Macronyx croceus vulturnus – centrala och södra Tanzania, östra Zambia, Malawi, nordöstra och centrala Zimbabwe till Moçambique och sydöstra Sydafrika

Levnadssätt 
Gulstrupig piplärka hittas i gräsmarker och gräsrik savann, framför allt nära vatten eller översvämmade områden.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Arten kallades tidigare gulstrupig sporrpiplärka, men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre."

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Etiopienpiplärka

Etiopienpiplärka (Macronyx flavicollis) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Etiopienpiplärkan är en stor och relativt färgglad piplärka. Noterbart är svart halsband, orange strupe och delvis gult ögonbrynsstreck. Under den svaga och fladdrande flykten syns vita hörn på den svarta stjärten. Brunaktiga ungfåglar kan förväxlas med andra piplärkor, men denna art är större och kraftigare. Bland lätena hörs "tsik" och visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i höglänta gräsmarker i Etiopien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Etiopienpiplärkan hittas i bergsbelägna gräsmarker, ofta i fuktiga områden. Där ses den på marken.

Status 
Etiopienpiplärkan har troligen ett litet världsbestånd. Den tros också möjligen minska i antal. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Arten kallades tidigare etiopisk sporrpiplärka, men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre."

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Etiopien
Angolapiplärka

Angolapiplärka (Macronyx grimwoodi) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Angolapiplärkan är en stor piplärka med klart mindre färgglad fjäderdräkt än övriga arter i släktet. Strupen är matt skärbeige och undersidan ljust kanelbrun. Resten av kroppen är kraftigt mörkstreckad. Under häckningstid kan strupe och buk ha en mer bjärt skäraktig anstrykning och på skuldran syns en liten vit fläck. Lätet består av en utdragen serie drillande eller sträva toner som låter insektslika, skilt från andra Macronyx-piplärkor. Liknande men mindre arten scharlakanspiplärkan är mycket mer färgglatt rosa på strupe och undersida med tydlig svart på strupen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på våta gräsmarker från östra Angola till sydvästra Demokratiska republiken Kongo och allra nordvästligaste Zambia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Angolapiplärkan hittas lokalt i områden med kort gräs på översvämningsslätter. Där andra Macronyx-piplärkor förekommer ses den i de fuktigaste områdena.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Arten kallades tidigare angolasporrpiplärka, men namnet justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté med motiveringen: "Genetiska studier har visat att sporrpiplärkor inte är en monofyletisk grupp, arterna har heller inte någon egentlig sporre."

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Brokärla

Brokärla (Motacilla aguimp) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende

Brokärlan är en svartvit markant tecknad 20 centimeter lång ärla. Ovansidan är svart , undersidan vit, Den har även ett vitt ögonbrynsstreck och en vit vingfläck. Ungfåglar är gråare.

Läte
Sången är en utdragen melodisk serie som i engelsk litteratur återges "weet-weet, wip-wip-wip, weet, wee-wee" och så vidare. Den har liknats med kanariefågelns sång. Härmningar av andra fågelarter som trädgårdsbulbyl och kongocistikola har noterats. Lätena beskrivs som ljusa och vassa "tweet" eller "chizzit", snabba och trestaviga "quick-quick-treeet", "twee-twee-twee" eller "tseet-tseet-tseet" med mycket ljus sista ton, eller en tunn men ljudlig vissling: "tuwhee".

Utbredning och systematik 
Brokärla är en afrikansk art som delas in i två underarter med följande utbredning:
 Motacilla aguimp vidua – sydöstra Senegal och östra Gambia österut från Sierra Leone till södra Mali, södra Tchad, östra Sudan, Etiopien och södra Somalia, söderut till Angola, norra och östra Botswana och östra Sydafrika (söderut till Östra Kapprovinsen); även Nildalen i södra Egypten och norra Sudan
 Motacilla aguimp aguimp – Sydafrika (Nordvästprovinsen och Fristatsprovinsen utmed Oranjefloden till sydligaste Namibia) och Lesotho

Levnadssätt
Fågeln påträffas i subtropiska och tropiska fuktiga låglänta områden som gräsmarker, floder och ibland sötvattensvåtmarker. I vissa områden söker den sig till människans närhet i byar och småstäder. Arten är huvudsakligen insektsätare, men kan också inta andra ryggradslösa djur, gräsfrön, grodyngel, småfisk och matrester från människan.

Häckning 
I Malawi inleder brokärlan häckningen i samband med regnsäsongen. Båda könen hjälps åt att bygga bo och mata ungarna, men endast honan ruvar. En kull består i snitt av 3,9 ägg. 

Arten är utsatt av boparasitism från rödbröstad gök (Cuculus solitarius) och didrikgök (Chrysococcyx caprius), medan burchellsporrgök (Centropus burchelli) har setts ta dess ungar som föda.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i större delen av utbredningsområdet, dock vanlig till mindre vanlig i Västafrika.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Kapärla

Kapärla (Motacilla capensis) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kapärlan är en elegant, långstjärtad fågel med brunaktig rygg, ljus undersida och ett svart bröstband. I flykten syns de vita yttre stjärtpennorna tydligt. Arten liknar bergärlan, men denna är grå ovan och har mer vitt i vingar och stjärt. Även ung brokärla är lik, men saknar dennas vita vingpanel. Lätet är ett strävt ”tseeei” som ofta dubbleras, medan sången består av en komplex serie med olika upprepade toner.

Utbredning och systematik 
Kapärla delas in i tre underarter:
 simplicissima – förekommer i  Angola och nordöstra Namibia (Capriviremsan) till sydöstra Demokratiska republiken Kongo, Zambia, Botswana och nordvästra Zimbabwe
 capensis – förekommer i västra och södra Namibia, Sydafrika, Zimbabwe samt västra och södra Moçambique
 wellsi – förekommer i höglänta områden i östra Demokratiska republiken Kongo, Uganda och Kenya

Levnadssätt 
Kapärlan hittas i de flesta öppna miljöer, framför allt nära vatten. Den födosöker på ärlors vis på marken, konstant vippande på stjärten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen

hu:Feketehátú billegető
Carmen (namn)

Carmen (eller Karmen) är ett kvinnonamn som kommer av latinets carmen som betyder "sång". Namnet har funnits i Sverige sedan slutet av 1800-talet.

Namnet har en tydlig koppling till jungfru Maria under hennes titel Vår Fru av berget Karmel, vilken på spanska lyder Nuestra Señora del Carmen. Således kan den som önskar, se denna titels festdag (16 juli) som Carmens namnsdag, likväl som namnsdagen för Maria, av vilket Carmen är en variant. 

Den 31 december 2014 fanns det totalt 3 766 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Carmen eller Karmen, varav 1 026 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Helgondag: 16 juli

Personer med namnet Carmen eller Karmen 
 Carmen Amaya, spansk flamencodansös, sångerska och skådespelerska
Carmen Blacker, brittisk japanolog
 Carmen Douma-Hussar, kanadensisk friidrottare
 Carmen Electra, amerikansk fotomodell och sångerska
 Carmen McRae, amerikansk jazzsångerska och pianist
 Carmen Miranda, brasiliansk sångerska och skådespelerska
 Carmen Maura, spansk skådespelarska
 Carmen Polo y Martínez-Valdès, hustru till Francisco Franco
 Carmen Silvera, brittisk-kanadensisk skådespelare
 Karmen Stavec, slovensk sångerska

Se även 
 Operan Carmen
 Novellen Carmen som operan Carmen bygger på
 Broadwaymusicalen Carmen Jones
 Carmen Sylva, pseudonymnamn som författare, egentligen Elisabet av Wied, rumänsk furstinna, drottning och författare

Källor

Kvinnonamn
Bergärla

Bergärla (Motacilla clara) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Bergärlan är en elegant och långstjärtad tätting, med grå rygg, ljus undersida och ett svart bröstband. I flykten är vita yttre stjärtpennor tydliga. Arten liknar kapärla, men denna är brun ovan och har mindre vitt i vingar och stjärt. Forsärlan har gult på undersidan. Lätet är ett strävt "tseeet", mean sången är en komplex och vacker serie med höga toner och drillar.

Utbredning och systematik 
Bergärla delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Motacilla clara chapini – förekommer från Sierra Leone till Gabon, Demokratiska republiken Kongo och västra Uganda
 Motacilla clara torrentium – förekommer i östra Uganda, Kenya, Rwanda, Angola och Sydafrika
 Motacilla clara clara – förekommer i Etiopien

Levnadssätt 
Bergärlan hittas vid rinnande vattendrag, vanligen i bergsskogar. Den födosöker på ärlors vis på marken, konstant vippande på stjärten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Madagaskarärla

Madagaskarärla (Motacilla flaviventris) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar. Den är en vanligt förekommande fågel i öppet landskap och i vattendrag på Madagaskar. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Madagaskarärlan är en stor (19 cm), slank och elegant ärla med typiskt svart band över bröstet. Den är grå på ovansidan, vit på bröstet och gul på buken. Den långa stjärten är mörk i mitten med vita yttre stjärtpennor. På huvudet syns ett kort vitt ögonbrynsstreck. Ungfåglar har mindre tydligt bröstband och svagare tecknat ögonbrynsstreck.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i öppna landskap och vattendrag i hela Madagaskar. Den är vanlig och vida spridd, vanligast på östra delen av ön och på den centrala platån, mindre vanlig i norr och väst och sällsynt i söder. Enligt genetiska studier av Alström m.fl. från 2015 är madagaskarärlan systerart till likaledes afrikanska bergärlan, kapärlan samt mycket avvikande sãotoméärlan.

Levnadssätt
Madagaskarärlan hittas intill floder, sjöar och kuster, men även i öppna områden som trädgårdar och risfält, upp till 2500 meters höjd. Födan består av små ryggradslösa djur, framför allt spindar och insekter. Den födosöker på ärlevis, springande eller promenerande på marken konstant vippande på stjärten, med plötsliga hopp ett par meter upp i luften för att fånga ett byte. Det skålformade boet placeras nära marken i tät vegetation, en trädklyka, en klippskruva eller under ett hustak, alltid nära vatten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar

hu:Kormos billegető
Japansk ärla

Japansk ärla (Motacilla grandis) är en östasiatisk fågel i familjen ärlor. Den är i stort sett endemisk för Japan. Den är lik sädesärlan, men större och mer bunden till vatten. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Kännetecken

Utseende 
Japansk ärla är med en kroppslängd på 21–23  cm en stor, svartvit ärla. Huvudet är svart bortsett från vitt på panna, ögonbrynsstreck, haka och i en mycket tunn halvmåne under ögat. Den är skiffergrå på ovansidan, svart på strupe och bröst och vit  på resten av undersidan. Vingen är huvudsakligen vit med svarta vitkantade tertialer, medan stjärten är svart med vita kanter. Ungfågeln har grått huvud men en antydan till ett vitt ögonbrynsstreck.

Läten 
I flykten hörs ett elektriskt "di" eller "ji". Sången är lång och oregelbundet uppbyggd, men har en tydligt elektrisk karaktär. Hanar sjunger året runt utom i november och december.

Utbredning och systematik 
Japansk ärla häckar som namnet avslöjar på de japanska öarna, från Hokkaido till Kyushu, inklusive Sado och Okiöarna, men även i Sydkorea. Utanför häckningstid besöker den Izuöarna och Ryukyuöarna, tillfälligt även östra Kina och Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Japansk ärla har tidigare behandlats som en underart till sädesärlan (Motacilla alba), men dessa häckar sympatriskt i Japan.

Levnadssätt 
Jämfört med sädesärlan är japansk ärla mycket mer bunden till rinnande vatten. Tidigare sågs den nära bebyggelse endast i bergsbyar, men har blivit allt vanligare i urbana områden. Liksom andra ärlor är den insektsätare. Fågeln häckar mellan mars och juli och lägger två till tre kullar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn grandis är latin för "stor".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Japan