kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marco Rubio

Marco Antonio Rubio, född 28 maj 1971 i Miami i Florida, är en amerikansk advokat, lektor och republikansk politiker. Han är ledamot i USA:s senat för delstaten Florida sedan den 3 januari 2011.

Han kandiderade till att bli republikanernas presidentkandidat i presidentvalet 2016, men förlorade partiets primärval till Donald Trump som han senare också gav sitt officiella stöd.

Biografi
Marco Rubio är född i Miami i Florida. Han växte upp tillsammans med sina föräldrar Mario Rubio och Oria Garcia och sina tre syskon. Föräldrarna emigrerade från Kuba till USA 1956 och blev amerikanska medborgare 1975. Rubio är katolik.

Rubio studerade vid Tarkio College och Santa Fe College, innan han började studera vid University of Florida där han senare avlade kandidatexamen (B.A.) i statsvetenskap 1993. Han fortsatte sedan sina studier på juristprogrammet vid University of Miami, där han avlade juristexamen (J.D.) 1996. Han tog examen cum laude, vilket innebär att han räknades som en av de 25 procent bästa studenterna i klassen. Under studietiden var Rubio politiskt aktiv och arbetade för republikanen Bob Doles presidentkampanj i presidentvalet 1996.

Karriär
Rubio är medlem i det republikanska partiet. Han var talman i Floridas representanthus åren 2006–2008. Efter detta startade han en egen advokatbyrå parallellt med en tjänst som lektor vid Florida International University. 

I mellanårsvalet 2010 fick Rubio 48,9 procent av rösterna i senatsvalet i Florida, vilket räckte till seger över guvernör Charlie Crist som obunden fick 29,7 procent och demokraten Kendrick Meek som fick 20,1 procent av rösterna. Under sin kampanj erhöll Rubio stöd från flera medlemmar av Tea Party-rörelsen i det republikanska partiet.

Rubio diskuterades som en potentiell republikansk presidentkandidat inför presidentvalet 2012 mot den sittande presidenten Barack Obama (demokrat), men han avstod från att kandidera.

Enligt National Journal 2013 var Rubio den 17:e mest konservativa senatorn.

Den 13 april 2015 offentliggjorde Rubio sin kandidatur till att bli republikanernas presidentkandidat i presidentvalet 2016. I det första primärvalet den 1 februari 2016 i Iowa kom Rubio på tredjeplats bakom kandidaterna Donald Trump och Ted Cruz. Rubio drog tillbaka sin kandidatur den 15 mars 2016, detta efter primärvalet i Florida som han förlorade till Donald Trump. Trump vann senare primärvalen och utsågs därmed till republikanernas presidentkandidat. Rubio gav sitt officiella stöd till Trump den 20 juli 2016.

I samband med skolskjutningen i Parkland i februari 2018 väckte Rubio uppmärksamhet i februari när han ifrågasattes av en överlevande från skolskjutningen om de förmodade 3,3 miljoner dollar som han hade fått i donationer från NRA. Rubio svarade att han "kommer alltid att acceptera hjälp från vem som helst som håller med om min agenda."

Referenser

Noter

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska republikaner
Amerikanska advokater
Ledamöter av USA:s senat från Florida
Konservatism i USA
Personer från Miami
Födda 1971
Män
Levande personer
Alumner från University of Miami
Kandidater till presidentvalet i USA 2016
Alumner från University of Florida
Bengt Euphrasén

Bengt Euphrasén född den 26 april 1755 i Habo socken, Västergötland, död den 25 december 1796 i Stockholm, var en svensk botanist, ichthyolog och forskningsresande.

Efter studier vid Braheskolan och vid Skara veterinärinrättning blev Euphrasén jungman på Ostindiska kompaniets fartyg Lovisa Ulrica och besökte då Kina, varifrån han förde med sig fiskar, vilka överläts till kanslirådet Clas Alströmers naturaliesamling. Han företog därefter en naturvetenskaplig exkursion till Bohusläns skärgård. Han blev student vid Uppsala universitet den 24 februari 1783. I Skara antog han sitt efternamn efter blomsläktet Euphrasia (ögontröst). På rekommendation av  den nämnde Clas Alströmer, vars bibliotek han förestått, fick han av Kungliga Vetenskapsakademien 300 riksdaler specie ur Sahlgrenska stipendiefonden "som resenär till S:t Barthélemy och kringliggande öar för att göra samlingar i de 3 naturens riken; varför utom handelsmannen i Göteborg L Kåhre tillåtit honom fri resa bort och åter med ett av sina fartyg". Han avreste i november 1787 och kom fram i februari 1788. Han gjorde i april 1788 en exkursion till öarna Saint Eustache och Saint Christopher. Intresset var inriktat mot blommor (botanik) och fiskar (ichthyologi). Han seglade hem till Sverige i juni-augusti 1788 och blev vice demonstrator botanices i Stockholm.

Källor
Bo V:son Lundquist: Västgöta nation i Uppsala (nr 2745).

Svenska botaniker under 1700-talet
Svenska zoologer under 1700-talet
Svenska iktyologer
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1755
Avlidna 1796
Män
Personer från Habo socken
Jacob Fleming

Jacob Fleming, född 24 februari 1640, död 12 juni 1689, var en svensk ädling, herre till egendomar i Estland och Finland, samt till Hålbonäs i Sköldinge socken, Hånö i Bälinge socken och till Mems slott i Östergötland.

Fleming var assessor i Kammarrevisionen från 1664 och kammarråd från 1666. Han var landshövding i Kronobergs län 1674–1676, i Närkes och Värmlands län 1676–1677, i Västernorrlands län 1677–1679 och i Västerbottens län 1679.

Referenser
Bertil Waldén: Örebro slott, s. 51. Örebro läns hembygdsförbund 1960.

Noter 

Landshövdingar i Kronobergs län
Landshövdingar i Närke och Värmlands län
Landshövdingar i Västernorrlands län
Landshövdingar i Västerbottens län
Svenska kammarråd
Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Personer under stormaktstiden
Jacob
Födda 1640
Avlidna 1689
Män
AB7 (sittvagn)

AB7 är en svensk sittvagn för första- och andraklass av 1980-talstyp.

Under 2008 bestämde sig SJ för att rusta upp och bygga om en del av sina 80-talsvagnar. Som en del av moderniseringsprogrammet 2009–2010 byggde man om alla AB9 vagnar till en ny modell med litteran AB7. Skillnaden består främst i att rökkupén i mitten tagits bort. Inredning i öppen salongsstil. Svart färgsättning utvändigt. De första ombyggda vagnarna trafiksattes i slutet av 2009. Eluttag av modell schuko installerades vid varje sittplats och 2 stycken toaletter placerade i varsin ände av vagnen.

Referenser

Externa länkar 
 Järnväg.net - Personvagn AB7
 Svenska lok och motorvagnar med personvagnar 2017, SJK Skrifserie nr. 93, 2017-01-01 

Svenska järnvägsvagnar
Józef Wieniawski

Józef Wieniawski, född den 23 maj 1837 i Lublin, död den 11 november 1912 i Bryssel, var en polsk
pianist, bror till violinisten Henryk Wieniawski. 

I sin art var Wieniawski lika tekniskt framstående som sin bror, om än mindre genialisk än denne. Han blev 1847 elev vid Pariskonservatoriet. Han följde 1850 sin bror på konsertresor, studerade vidare 1853 piano för Liszt och 1856 teori för Marx, bosatte sig 1866 som konservatorielärare i Moskva, var 1876-77 ledare av musikföreningen i Warschau och därefter professor vid Brysselkonservatoriet. På sina konsertresor besökte han Sverige 1881. Han var även verksam som tonsättare.

Källor 

 

Polska klassiska kompositörer
Polska pianister
Personer från Lublin
Födda 1837
Avlidna 1912
Män
K'iche'kungariket Q'umarkaj

K'iche'kungariket Q'umarkaj var en stat belägen i nuvarande Guatemala grundat av Quichéfolket under 1200-talet. Kungariket var självständigt fram till 1524 när den blev erövrad av nahuafolkets och Spaniens armé, ledd av Pedro de Alvarado.

Historiska länder och riken i Nordamerika
Mesoamerikanska kulturer
Förcolumbianska kulturer
Mayakulturen
Théodore Dubois

Clément François Théodore Dubois, född den 24 augusti 1837 i Rosnay (departementet Marne), död den 11 juni 1924 i Paris, var en fransk musiker.

Dubois var elev till Ambroise Thomas vid konservatoriet i Paris, belönades med stora Rompriset 1861, blev 1871 organist vid Madeleinekyrkan, samma år professor i harmoni och 1891 i komposition vid Pariskonservatoriet samt var 1896-1906 detta läroverks föreståndare. Han blev 1897 ledamot av Musikaliska akademien i Stockholm.

Dubois vann som tonsättare erkännande i synnerhet med orkesterstycken och körverk. Han komponerade bland annat oratorierna Les sept paroles du Christ (1867) och Le paradis perdu (1878, belönat med staden Paris stora pris), mässor, motetter, kantater och "lyriska scener", orkestersviter, Jeanne d'Arcs marsch, pianostycken och bland annan scenisk musik de stora operorna Aben Hamet (1883) samt Frithjof (1892). Dubois musik röjer ett visst inflytande av nytyska skolan.

Källor 

 

Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Marne
Födda 1837
Avlidna 1924
Män
Ugglan
Paladilhe

Paladilhe är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Dominique Paladilhe (född 1921), fransk skriftställare
 Émile Paladilhe (1844–1926), fransk komponist och pianist
Émile Paladilhe

Émile Paladilhe, född den 3 juni 1844 i Montpellier, död den 6 januari 1926 i Paris, var en fransk tonsättare. 

Paladilhe blev vid nio års ålder elev vid konservatoriet i Paris, där han studerade komposition för Halévy och 1860 erhöll Prix de Rome. Han är medlem av konservatoriets studiekommission och invaldes 1892 i Franska institutet. Bland Paladilhes kompositioner märks Le passant (1872) och Suzanne (1878) med flera komiska operor, en stor opera Patrie (1886) samt en symfoni, ett oratorium, en mässa och den omtyckta sången Mandolinata.

Källor 

 
 

Franska klassiska kompositörer
Franska musiker under 1800-talet
Födda 1844
Avlidna 1926
Män
Ugglan
Officerare av Hederslegionen
Ford Pilot

Ford Pilot är en personbil, tillverkad av biltillverkaren Fords brittiska dotterbolag mellan 1947 och 1951.

Ford Pilot
Ford of Britain hade under 1930-talet främst byggt mindre Eight- och Ten-modeller, men även stora bilar med amerikansk V8-motor med sidventiler. Ford Pilot från 1947 blev den sista av dessa V8-modeller. De första bilarna hade en liten 2,2-litersmotor, som även användes i Ford Vedette, men den ersattes snart av en 3,6-litersmotor. Hjulupphängningen med stela hjulaxlar upphängda i tvärliggande bladfjädrar kom från mellankrigsbilarna, men Pilot-modellen hade en brittiskritad kaross och rattväxel. Bilen hade även den typiskt brittiska kompromissen hydromekaniska bromsar, det vill säga hydrauliska bromsar på framhjulen kombinerat med mekaniska bromsar bak.

Källor
 motorbase.com

Externa länkar

 Ford Club Sweden

Pilot
Bakhjulsdrivna fordon
Mårten Reutercrantz

Mårten Reutercrantz, född 3 mars 1635, död 13 november 1680 i Stockholm, var en svensk ämbetsman, herre till Stensjö i Rytterne socken i Västmanland.

Reutercrantz var 1658 kornett vid Upplands ryttare och blev hovstallmästare 1672. Han blev häradshövding i Tjust och Tunalän i Småland 1677. Samma år utnämndes han till landshövding i Närkes och Värmlands län. Han kvarstannade på denna post till sin död 1680. Han är mest känd för att han "lärde konung Karl XI att rida".

Mårten Reutercrantz var son till Esbjörn Mårtensson (adlad Reutercrantz, egentligen Ryttarecrantz) och Magdalena Svahn som var dotter till borgmästaren i Västerås Aron Persson. Han var från 1671 gift med Vendela Hammarskjöld (1646-1729) som var dotter till landshövdingen Peder Hammarskjöld. Paret fick sonen Carl 1680-1753 som blev hovstallmästare. 

Hustrun Vendela Hammarskjöld gav 1711 450 daler kopparmynt till ett stipendium för en studerande från Kalmar län och Linköpings stift dessutom skrev hon 1722 ett testamente där hon gav godsen Tuna herrgård, Virbo och Misterhult till sin kusin, översten Carl Gustaf Hammarskjölds söner. Vendela Hammarskjöld är begraven i Hammarskjöldska graven i Tuna kyrka.

Referenser
Bertil Waldén: Örebro slott, s. 50. Örebro läns hembygdsförbund 1960.
Släkten Reutercrantz på Adelsvapen.

Landshövdingar i Närke och Värmlands län
Svensk obetitlad adel
Personer under stormaktstiden
Födda 1635
Avlidna 1680
Män
Svenska hovstallmästare
Ford Model C

Ford Model C är namnet på två olika personbilar från biltillverkaren Ford. Den första var en amerikansk bilmodell och en version av Ford Model A, som var den första serietillverkade bilen konstruerad av Henry Ford, men med ett modernare utseende. Den hade en något kraftfullare motor och 15 cm (6 inches) längre hjulbas. Den var en enklare bil i Fords modellutbud, jämfört med den mer exklusiva Ford Model B. Produktionen upphörde 1905 efter uppskattningsvis 800 tillverkade bilar. Modell C ersattes av Ford Model F 1905.

De båda modellerna A och C tillverkades parallellt, och en Model A kunde också köpas med den något större Model C-motorn (en variant som gick under beteckningen Ford Model AC). Modell C-motorn var tvåcylindrig med en cylindervolym på knappt två liter och på 8 hästkrafter (från 1905 utökat till 10 hk) med en hävdad toppfart på 38 mph. Modell C såldes i sitt tvåsitsiga grundutförande för 850 USD, med möjlighet att göra den fyrsitsig för 100 USD extra. Även två olika tak, av gummi eller av läder, fanns som tillval för mellan 50 och 80 USD.

Även om Model C hade en utskjutande främre ”låda” som en modernare bil, till skillnad från platta fronten Model A, var denna front rent dekorativ - motorn satt i själva verket under sitsen (det som var placerat under huven var i själva verket bensintanken).

Ford Model C Ten (Junior)

Den modernare upplagan av Ford Model C var en personbil, tillverkad av Ford Motor Companys europeiska dotterbolag mellan 1935 och 1937. I Tyskland kallades bilen Ford Eifel och på den skandinaviska marknaden Ford Junior de Luxe.

Model C var en större och mer ombonad variant av den enklare Model Y. Tekniken med stela hjulaxlar upphängda i tvärliggande bladfjädrar och mekaniska bromsar hämtades från syskonmodellen, men Model C fick en modernare kaross. Den fyrcylindriga sidventilsmotorn på 1,2 liter motsvarade 10 brittiska skattehästkrafter för fordonsskatten och bilen kallades även Ford 10hp eller Ten i Storbritannien.

Referenser

Litteratur

Externa länkar
Early Ford Models 1903 – 1908 
motorbase.com 
Ford Y and C model register 
Ford Sidevalve Owners' Club 

C
Bakhjulsdrivna fordon

pt:Ford Model C
Ford Model Y

Ford Model Y är en personbil, tillverkad av biltillverkaren Fords europeiska dotterbolag mellan 1932 och 1937. I Tyskland kallades bilen Ford Köln och på den skandinaviska marknaden Ford Junior.

Ford Model Y
Model Y togs fram vid Fords huvudkontor i Dearborn, Michigan för att ersätta A-Forden i Europa. Den lilla bilen förutsattes vara bättre anpassad för europeiska förhållanden än den V8-modell som ersatte A-Forden i USA. Konstruktionen var typisk för Ford, med stela hjulaxlar upphängda i tvärliggande bladfjädrar, mekaniska bromsar och sidventilsmotor. Bilen tillverkades vid Fords huvudanläggningar i Storbritannien, Tyskland och Frankrike, men även vid mindre sammansättningsfabriker runt om i Europa.

Den fyrcylindriga motorn på knappt en liter motsvarade 8 brittiska skattehästkrafter för fordonsskatten och bilen kallades även Ford 8 hp eller Eight i Storbritannien. Bilen blev en försäljningssuccé och i konkurrensen med Austin 7 sänktes priset för den enklaste tvådörrarsmodellen i mitten av 1930-talet ned till 100 pund.

I Tyskland gick försäljningen sämre och modellen ersattes 1935 av den större Ford Eifel.

Källor
 histomobile.com 
 motorbase.com

Externa länkar

 Ford Y and C model register 
 Ford Sidevalve Owners' Club 

Y
Bakhjulsdrivna fordon
Fromhold Fägerskiöld

Fromhold Fägerskiöld, död 29 oktober 1706, var en svensk friherre, militär och ämbetsman.

Biografi 
Fromhold Fägerskiöld utnämndes till överste vid Livregementet till häst 1688 och till generalmajor 1693. År 1692 blev han friherre. År 1693 utnämndes han till landshövding i Närkes och Värmlands län. Han kvarstannade på denna post till sin död år 1706.

Fägerskiöld var gift med Catharina Lillie af Aspenäs, dotter av överstelöjtnanten Peder Lillie af Aspenäs och Maria Amia von Lepel.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Bertil Waldén: Örebro slott, s. 55. Örebro läns hembygdsförbund 1960.

Landshövdingar i Närke och Värmlands län
Avlidna 1706
Män
Personer under stormaktstiden
Svenska friherrar
August Diehl

August Diehl, född 4 januari 1976 i Berlin, är en tysk skådespelare. Han är kanske mest känd för sina roller som Sturmbannführer Dieter Hellstrom i Inglourious Basterds (2009) och Michael Krause i Salt (2010).

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Män
Födda 1976
Levande personer
Skådespelare från Berlin
Tyska skådespelare under 2000-talet
Grus i dojjan

Grus i dojjan är en svensk musikgrupp som bildades 1970 i Åkarp mellan Malmö och Lund.

Historia
I centrum har sedan starten stått Christer "Krutte" Hedberg som startade bandet tillsammans med Lennart "Helge" Hansson, Mats Hennig och Arne Wirén. Bandet, som spelar folkmusik med influenser av schlager och dansbandsmusik, hade sin första spelning 1970 på Restaurang Bullen på Storgatan i Malmö. Bandet spelade även på den första Folkfesten i Malmö 1971 (den malmöitiska motsvarigheten till Gärdesfesterna i Stockholm) och hade en klar koppling till proggrörelsen, även om bandet aldrig haft några politiska texter.

Medlemmar
Bland bandets medlemmar, som bortsett från Krutte Hedberg skiftat mycket under årens lopp, märks också kända proggmusiker som Peter Clemmedson och Arne Franck från Hoola Bandoola Band, Jesper Lindberg som spelat med Björn Afzelius, Totta Näslund, Eldkvarn och Anders F Rönnblom, samt den numera avlidne Bosse Linné från Contact. Christer Cervin, gitarr, sång, Håkan Ström bas. Har ända sedan starten 1985 varje år medverkat på invigningen av Malmöfestivalen, och den 11 juli 1995 i Allsång på Skansen. Bandet har också utgivit nio musikalbum.

Christer "Krutte" Hedberg dog i september 2022, 81 år gammal.

Diskografi
1972 – Grus i dojjan spelar Hullimullan (Playback PBLP 101) 
1973 – Levande musik med Grus i dojjan (Sonet Records, SLP 2549) 
1974 – Slarvigt men säkert (Sonet Records, SLP 2561) 
1975 – Högt spel (Sonet Records, SLP 2567) 
1976 – Friska grustag (Sonet Records, SLP 2582)
1978 – I klackbaren (Metronome MLP 15630) 
1981 – Efter kaffet (Amalthea AM 23) 
1995 – Från folkfest till pilsnerpunk (Hullimullan produktion, Grus 1) 
2002 – Hitsum kitsum (Skåneton, SKCD 100)

Referenser

Noter

Källor
"Gruset drar fortfarande fulla hus", Sydsvenskan 17 maj 2002
"Grusets fiolspelare död", Expressen 5 januari 2011
"Kräftskiva med Grus i dojjan", Malmöfestivalen 2010
Grus i dojjan på Discogs

Externa länkar
Grus i dojjan i Svensk mediedatabas
Grus i dojjan från progg.se (2012)
Grus i dojjan på YouTube

Svenska folkmusikgrupper
Musikgrupper inom proggrörelsen
Musikgrupper från Malmö
Musikgrupper bildade 1970
Evert August Franc

Evert August Franc, född 23 maj 1729, död 22 februari 1800, blev ryttmästare vid Södra skånska kavalleriregementet år 1752, och överste i armén 1778. RSO år 1761.

År 1780 utnämndes han till landshövding i Örebro län och kvarstannade som sådan till 1796.

Referenser
Bertil Waldén: Örebro slott, s. 63. Örebro läns hembygdsförbund 1960.

Män
Födda 1729
Avlidna 1800
Landshövdingar i Örebro län
Riddare av Svärdsorden
Personer under gustavianska tiden
USA:s krigsminister

USA:s krigsminister (Secretary of War) är en numera avskaffad ministerpost. Ämbetet existerade från 1789 och fram till ikrafträdandet av National Security Act of 1947 då tre nya ämbeten kom att överta krigsministerns tidigare ansvarsområden: försvarsministern, arméministern och flygvapenministern. Krigsministern var som chef för krigsdepartementet (War Department) ansvarig för både armén och flottan från 1789 och fram till 1798. Marindepartementet under ledning av marinministern skapades 1798 och därefter fram till 1947 var krigsministern enbart chef för armén.

Lista över USA:s krigsministrar

Se även
 USA:s arméstabschef

Referenser

Notförteckning

Externa länkar
 www.history.army.mil/books/Sw-SA/SWSA-Fm.htm

krigsminister
Nathalie Krebs

Johanne Nathalie Krebs, född den 5 augusti 1895 i Århus, död den 5 januari 1978 i Köpenhamn, var en dansk konsthantverkare (keramiker), syster till Carl Krebs.

Krebs var anställd på Bing & Grøndahl mellan 1919 och 1929, där hon arbetade med keramikern Gunnar Nylund. År 1929 grundade hon och Nylund firman Nylund & Krebs, som hyrde in sig i keramikern Patrick Nordströms verkstad i Islev i Köpenhamn. Firman ställde bland annat ut på Bo i Köpenhamn och Svenskt Tenn i Stockholm hösten 1930 samt i Helsingfors. Namnet Saxbo började användas, efter Gladsaxe kommun och Bo som sålde godset. När Nylund anställdes som konstnärlig ledare på Rörstrand 1931, startade Krebs Saxbo stentøj i Gladsaxe, där hon serieproducerade stengods. 
Hon var utbildad kemiingenjör och experimenterade med koppar- och järnglasyr på enkla stengodsformer och nådde resultat som gav henne internationellt rykte. Krebs sägs ha skapat fler glasyrer än kineserna gjorde under Songdynastin. Från 1932 var keramikern Eva Stæhr-Nielsen knuten till verkstaden som formgivare och Krebs samarbetade även med Edith Sonne Bruun. Saxbo lades ned 1968. En dokumentärfilm om Natalie Krebs och verkstaden inspelades kort före nedläggningen.

1937 tilldelades Krebs Tagea Brandts rejselegat for kvinder. 1951 tilldelades Krebs Prins Eugen-medaljen. Krebs finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografi i Dansk kvindebiografisk leksikon
  Natalie Krebs - Saxbo stentøj länk till filmen

Danska keramiker
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Födda 1895
Avlidna 1978
Kvinnor

Representerade vid Nationalmuseum
Gladsaxe

Gladsaxe kan syfta på:

Gladsaxe kommun – en kommun utanför Köpenhamn, Danmark
Gladsaxe, Gladsaxe – en ort i Gladsaxe kommun och förort till Köpenhamn
Gladsaxehus – en ruin efter en riksborg

Se även
Høje Gladsaxe
Gladsax (olika betydelser)
Gladsax
Thomas Walter

Thomas Walter kan syfta på bland andra:
 Thomas Walter (botaniker) (1740–1789), brittiskfödd amerikansk botaniker
 Thomas Walter (kompositör) (1749–1788), dansk kompositör
Ella Koon

Ella Koon Yun Na, född 9 juli 1979, är en Hongkong-boende sångerska, skådespelerska och fotomodell med franskt medborgarskap. Hon föddes på Tahiti, har kinesiskt påbrå och växte upp i Hongkong men gick i skola i Birmingham, England.

Filmografi (i urval)

 (röst)
 (röst)
 (röst)
 (röst)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Skådespelare från Hongkong
Levande personer
Födda 1979
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Karl Eriksson (veterinär)

Karl Johan Eriksson född 10 september 1892 i Norrbärke socken, Kopparbergs län, död 28 september 1960 i Stockholm, var en svensk veterinär och veterinärmedicinsk forskare.

Eriksson tog examen från Veterinärhögskolan 1916 och blev vid samma lärosäte veterinärmedicine doktor 1943 på en doktorsavhandling med genetiskt innehåll. Han blev assistent 1918 och var laborator vid Veterinärhögskolan 1919–1920, var distriktsveterinär i Rättvik 1921–1932, och var professor i avelsbiologi och husdjurshygien vid Veterinärhögskolan från 1932. Från 1948 till 1957 var han högskolans rektor. Han invaldes som ledamot av Lantbruksakademien 1946.

Källor

Noter

Svenska professorer i veterinärmedicin
Rektorer vid universitet och högskolor i Sverige
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Norrbärke socken
Födda 1892
Avlidna 1960
Män
Thomas Johansson (konsertarrangör)

Thomas Olof Johansson, född 19 augusti 1948, är en svensk konsertarrangör som genom företaget Ema Telstar, som han grundade 1969, arrangerat konserter med världsartister som Abba, Madonna, Paul McCartney, Bruce Springsteen, Rolling Stones med flera. Under 2000-talet har han byggt upp företaget Live Nation, som också arbetar med musikevenemang.

Källor

Noter

Externa länkar
Intervju med Thomas Johansson i Dagens Industri 28 april 2001

Personer inom Sveriges näringsliv
Män
Levande personer
Sommarvärdar 2011
Grammis-vinnare
Födda 1948
Radioåret 2011



Händelser

Januari
4 - Toyota avslöjar Entune, ett multimediasystem för kommunikation och underhållning i bilar som först blir tillgängligt på utvalda bilar av 2011 års modell. Apparaten skall bestå av Bing-sökmotor, Pandora, HD Radio, XM, och iHeartradio, samt CD-spelare och USB-förbindelse.

December
1-24 december – Allt du önskar är Sveriges Radios julkalender.

Avlidna 
 5 januari – Assar Rönnlund, 75, svensk längdskidåkare och radioprofil.
 16 augusti – Lennart Gårdinger, 66, svensk radioprogramledare.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar