kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Demokratene

Norgesdemokratene (bokmål) eller Noregsdemokratane (nynorska), tidigare Demokratene, är ett antiglobalistisk och nationalkonservativt norskt politiskt parti som bildades 2002. Partiledare är Geir Ugland Jacobsen.

Partiet bildades på Linne Hotell i Oslo 24 augusti 2002.

De ledande medlemmarna består huvudsakligen av tidigare medlemmar av Framstegspartiet. Men tidigare medlemmar av Arbeidarpartiet, Sosialistisk venstreparti, Høgre,  Venstre, Sosialdemokratene, Folkebevegelsen Mot Innvandring, Fedrelandspartiet, Stopp Innvandringen och Forum mot islamisering har också sökt sig till Demokratene.

I Stortingsvalet 2005 fick partiet 0,1 procent av rösterna och således ingen representation i det norska parlamentet. I Stortingsvalet 2009 och 2013 ställde partiet upp i samtliga 19 fylken, men uppnådde inte parlamentarisk representation. I Stortingsvalet 2021 fick partiet 1,1 procent av rösterna.

Partiledare 
 Vidar Kleppe (2002–2012)
 Kjell Arne Sellæg (2012)
 Elisabeth Rue Strencbo (2012–2013)
 Fredrik U. Litleskare (2013–2015)
 Terje Svendsen (2015–2021)
 Geir Ugland Jacobsen (2021–)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Politiska partier i Norge
Politiska partier bildade 2002
Tivoli med vänner

Tivoli med vänner, senare Tivoli, var en svensk serietidning för barn om åtta djur som driver ett kringresande tivoli. Tidningen gavs ut av Positiv Förlag, med Camilla Nyman och Jennie Warg som ägare. Tidningen startade 2009 och  bytte m till Tivoli 2011. Den lades ned i maj 2012.

Källor 

Nedlagda svenska serietidningar
Vidar Kleppe

Vidar Sveinung Kleppe, född 16 september 1963 i Bergen, är en norsk politiker. Han var med och grundade det invandringskritiska partiet Demokratene 2002, och var dess ordförande mellan 2002 och 2012. Han har tidigare varit vice ordförande och stortingsledamot för Fremskrittspartiet, och efter detta suttit i Kristiansands bystyre som representant för sitt nya parti.

Politisk karriär 
Kleppe var åren 1995–99 vice ordförande i Fremskrittspartiet. Han har varit medlem av Kristiansands bystyre 1987–99 och från 2003. Åren 1989–93 och 1997–2001 var han stortingsledamot för Vest-Agder. Han stod på första plats på Fremskrittspartiets valsedel för Vest-Augder före stortingsvalet 2001, men partiledningen ingrep och suspenderade Kleppe från partiet. Bakgrunden var påstådd illojalitet. Kleppe gick därefter ur Fremskrittspartiet och ställde upp som första kandidat för den oberoende Sørlandslista, som dock bara fick 2,8 % av rösterna i Vest-Agder.

År 2002 var Kleppe central i att grunda ett nytt politiskt parti, Demokratene, som han sedan dess är partiledare för. Han valdes 2003 in som en av två representanter för Demokratene i Kristiansands bystyre och som partiets enda fylkestingsledamot (i Vest-Agder). Partiet kom inte in i Stortinget vid valen 2005 och 2009, men behöll sina positioner vid lokalvalen 2007 och 2011.

Källor 

Födda 1963
Män
Levande personer
Stortingsledamöter för Fremskrittspartiet
Varbergs erövring

Varbergs erövring under nordiska sjuårskriget ägde rum i september 1565.

Då danskarna erövrat Älvsborg var Sverige helt avskuret från Kattegatt. Därför försökte Erik XIV tränga fram i Viskans dalgång för att erövra Varberg. Den 10 september 1565 inneslöt svenskarna Varbergs slott. Tre dagar senare sände man bud till den danske slottshövitsmannen, Hans Holck, och erbjöd kapitulation. Då Holck avböjde började svenskarna beskjuta slottet. Första dagen avlossades 980 skott, andra dagen 1 300. På tredje dagen genomfördes en lyckad stormning av slottet. Den svenske befälhavaren Charles de Mornay blev ny slottshövitsman.

Erövringen av slottet innebar även att svenskarna fick kontroll över Varbergs hamn. Hamnen användes för handel, bland annat export av ryska hudar. Dessutom användes hamnen för att utrusta svenska örlogsfartyg.

Referenser 

1565
Slag under nordiska sjuårskriget
Erövring
Danska slag
Svenska belägringar
Varberg
Burchells zebra

Burchells zebra (Equus quagga burchellii) är en underart av stäppzebran.

När underarten beskrevs hade den ett utbredningsområde som sträckte sig från floderna Vaal och Oranje i Sydafrika åt nordväst över Botswana till Etosha nationalparken i norra Namibia och till öknen Kaokoveld i gränsområdet mellan Namibia och Angola. En annan gren av utbredningsområdet sträckte sig från de nämnda floderna till Swaziland och till provinsen KwaZulu-Natal i östra Sydafrika. Populationen i utbredningsområdets centrum dog ut. Den population (underart) som ursprungligen beskrevs som Equus quagga antiquorum sammanfogades med Burchells zebra.

Referenser

Se även
Kvagga

Hästdjur
Belägringen av Varberg

Belägringen av Varberg under nordiska sjuårskriget ägde rum 11-14 november 1569.

I början av kriget hade danskarna erövrat Älvsborg, men svenskarna hade ändå skaffat sig en hamn i väster genom Varbergs erövring 1565. Detta retade kung Fredrik II, som beslöt att återta Varbergs slott. De danska trupperna under Daniel Rantzaus befäl nådde Varberg den 12 oktober 1569. Från klippan söder om slottet började man den 11 november att beskjuta slottet. Svenskarna besvarade elden, varpå Rantzaus huvud slets bort av en kanonkula. Kung Fredrik II övertog då befälet personligen, och beskjutningen fortsatte. Den svenska befälhavaren Bo Birgersson (Grip) stupade den 14 november, varefter fästningen kapitulerade mot fritt återtåg.

Klippan från vilken danskarna besköt slottet kallas idag Rantzauklippan efter Daniel Rantzau. På klippan finns idag ett monument till befälhavarens minne. Det visar Rantzaus porträtt och inskriptionen Diversa tempore diverse fata, latin för "Skilda tider, skilda öden".

Referenser

Skriftliga källor

 Sundberg, Ulf. Svenska krig 1521-1814 
 Ericson Wolke, Lars. Svenska slagfält. Stockholm, Wahlström & Widstrand, 2003 
 Rosander, Lars. Sveriges fältmarskalkar : svenska fältherrar från Vasa till Bernadotte 
 Sundberg, Ulf. Svenska freder & stillestånd 1249-1814. Hargshamn, Arete, 1997 

Slag under nordiska sjuårskriget
Kapitulation
1569
Danska slag
Svenska belägringar
Varberg
Ollie Hancock

Ollie Hancock, född 25 augusti 1987 i Windsor, Berkshire, är en brittisk racerförare. Han är son till den tidigare racerföraren Anthony Hancock och yngre broder till racerföraren Sam Hancock.

Racingkarriär

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Ollie Hancock på Driver Database

Födda 1987
Brittiska racerförare
FIA Formel 2-förare
Män
Levande personer
Personer från Windsor, Berkshire
Poul Vinding

Poul Vinding, född den 8 september 1658 i Köpenhamn, död den 27 mars 1712, var en dansk professor. 

Vinding var son till Rasmus Vinding i dennes andra äktenskap. Han skrevs in som student vid Köpenhamns universitet den 25 april 1675. Redan ett par år därefter, i februari 1677, blev han utnämnd till professor, men företog en flerårig resa till Republiken Förenade Nederländerna, England, Frankrike och Tyskland. 

Efter att ha kommit hem från Strassburg 1681 höll han en framgångsrik disputation over Lukianos’ skrift om Peregrinos Proteus och blev strax därefter professor i grekiska vid Köpenhamns universitet, vilken post han innehade till sin död. Samtidigt gjorde han liksom fadern en juridisk och politisk karriär, genom att 1686 bli assessor i hovrätten och i kansliet, 1688 assessor i Højesteret, 1693 justitieråd och slutligen etatsråd 1706. Han var samtidigt medlem i en rad kommissioner. Han dog plötsligt av ett slaganfall. 

Vinding ansågs vara den bästa latinisten i Danmark efter Ole Borch och har efterlämnat en rad latinska minnestal över förnäma och berömda personer (den svenska drottningen Ulrika Eleonora d.ä., prins Jørgen med flera). Det av Vindings arbeten man uppskattade mest var en kort översikt över den grekiska litteraturens historia De variis linguæ Græcæ scriptoribus. Rasmus Nyerup tillskriver också Vinding författarskapet en grekisk grammatik Grammaticæ Græcæ præcepta majora.

Källor 

 

Danska klassiska filologer
Danska ämbetsmän
Danska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Personer i Danmark under 1600-talet
Personer i Danmark under 1700-talet
Födda 1658
Avlidna 1712
Män
Professorer i grekiska
Asmodean

Asmodean är en karaktär i Robert Jordans fantasyberättelse Sagan om drakens återkomst.

Asmodean är en av de manliga Förlorade och som sådan tjänar han den Svarte.

Rand al'Thor, Draken återfödd möter Asmodean i Aielöknen.

Den kvinnliga Förlorade Lanfear band Asmodean vid Rand för att undervisa denne i Saidin. I en strid hade Rand huggit av band som skyddade Asmodean från Saidins smitta och därmed utsatt den förlorade för fara då smittan efter ett tag får mannen som leder Saidin att bli galen för att sedan ruttna bort levande. Asmodean gör som Lanfear önskar och undervisar Rand.

Asmodean blev mördad i Caemlyn av någon han kände, dock får man inte veta vem denne mördare är.

Etymologi 

Asmodeans namn kommer troligtvis från Bibeln. Då från ärkedemonen Asmodeus.

Figurer i Sagan om Drakens återkomst

en:Forsaken (Wheel of Time)#Asmodean
Emma-Lee

Emma-Lee är en sång inspelad av Johan Palm och släppt som singel 2009, efter att Johan Palm slog igenom med sin medverkan i Idol 2008. Singeln toppade den svenska singellistan.

Melodin testades även på Svensktoppen den 19 juli 2009, , men gick inte in .

Listplaceringar

Referenser 

 Information i Svensk mediedatabas.

Musiksinglar 2009
Singlar utgivna på Sony Music
Singelettor i Sverige
Bo Birgersson (Grip)

Bo Birgersson (Grip), född 1540, död 1569, var en svensk fältherre och riksråd, herre till Vinäs. Han var son till Birger Nilsson (Grip).

Bo Birgersson var officer i svenska armén under nordiska sjuårskriget. I september 1566 gjorde han ett misslyckat försök att inta Halmstad. Han utsågs till befälhavare på Varbergs slott den 14 januari 1567. Han stupade under belägringen av slottet 1569.

Referenser 

Män
Födda 1540
Avlidna 1569
Svenska militärer under 1500-talet
Svenska riksråd under 1500-talet
Personer som stupat i strid
Ätten Grip till Vinäs
M/T Athenian Venture

M/T Athenian Venture (innan 1983 M/T Karkonosze) ingick i en serie tankfartyg byggda på Oskarshamns varv under 1970-talet.

Detta fartyg fick ett särskilt sorgligt öde då hon den 22 april 1988 exploderade ca 600 sjömil sydost om Nova Scotia i Kanada. Fartyget var vid olyckstillfället på väg från Amsterdam till New York med en last av 10 miljoner gallon (motsv. ca 40 miljoner liter) blyfri bensin. Ombord fanns 29 personer.

Det 170 meter långa fartyget bröts i två delar vid explosionen. Bogsektionen sjönk samma dag medan akterskeppet flöt omkring brinnande i sju veckor innan det slutligen sjönk till Atlantens botten i närheten av Azorerna.

En tvådagars sökaktion efter överlevande genomfördes i regi av amerikanska kustbevakningen och kanadensiska kustbevakningen. Fem flygplan och sju handelsfartyg deltog. Inga överlevande kunde dock hittas. Det har inte gått att få full klarhet i vad som ledde till olyckan men det har talats om bristande underhåll som bidragande orsak.

Referenser
 https://web.archive.org/web/20090512110115/http://incidentnews.gov/incident/6568

Tankfartyg
Skeppsvrak i Atlanten
Fartyg sjösatta 1974
Magnuskatedralen

Magnuskatedralen (Múrurin) var en katedral i Kirkjubøur, Färöarna. Katedralen byggdes på initiativ av biskop Erlendur omkring år 1300. Idag återstår bara ruiner av ytterväggarna som uppförts i lokal basalt.

Den höggotiska domkyrkoruinen är den största medeltida byggnaden på öarna och det främsta monumentet över den katolska kyrkan på Färöarna.

Konstruktion 
Katedralen är 25,5 meter lång, 10,8 meter bred och 9 meter hög. Det är osäkert huruvida den någonsin blev färdigbyggd eller om den har förfallit.

Kyrkobyggnader på Färöarna
Kyrko- och klosterruiner i Danmark
Lord David Cecil

Lord Edward Christian David Gascoyne-Cecil född 9 april 1902, död 1 januari 1986, var en brittisk aristokrat, litteraturvetare och författare av biografier.

Han var det fjärde barnet och andra sonen till James Gascoyne-Cecil, 4:e markis av Salisbury och Lady Alice Gore. Efter en operation vid åtta års ålder tillbringade han mycket tid i sängen, där han upptäckte sin fascination för böcker och läsning. 

Han studerade vid Eton College och Christ Church College. 1947 blev han professor i retorik vid Gresham College, London. Han var professor i engelsk litteratur vid Oxfords universitet 1948 till 1970, där några av hans elever bland andra var Kingsley Amis, Dr. R.K. Sinha, John Bayley och Ludovic Kennedy. Dessutom var han medlem av den litterära gruppen The Inklings. 

Han var gift med Rachel MacCarthy, dotter till Desmond MacCarthy.

Bibliografi 
The Stricken Deer or The Life of Cowper (1929), om poeten William Cowper 
Sir Walter Scott: The Raven Miscellany (1933)
Early Victorian novelists : essays in revaluation (1934)
Jane Austen (1936)
The Young Melbourne and the Story of his Marriage with Caroline Lamb (Constable & Co., Ltd., 1939; återutgiven av Pan Books Ltd., London, 1948)
The English Poets (1941)
Oxford Book Of Christian Verse (1941) redaktör
Men of the R.A.F. (1942) tillsammans med Sir William Rothenstein
Hardy the Novelist, an Essay in Criticism (1942) 
Antony and Cleopatra, the fourth W.P. Ker memorial lecture delivered in the University of Glasgow, 4 May, 1943 (1944)
Poetry of Thomas Gray (1945)  
Two Quiet Lives (1948) Dorothy Osborne och Thomas Gray
Poets & story-tellers (1949) essäer 
Reading as one of the fine arts (1949)  
Lord M, or the Later Life of Lord Melbourne (1954)
Walter Pater - the Scholar Artist (1955)  
Augustus John. Fifty-two Drawings (1957)
The Fine Art of Reading and other literary studies (1957)
Modern Verse in English 1900-1950 (1958) redaktör tillsammans med Allen Tate
Max (1964) biografi över Max Beerbohm
The Bodley Head Beerbohm (1970) redaktör
Max Beerbohm: Selected Prose (1970) redaktör
Visionary and dreamer : two poetic painters : Samuel Palmer and Edward Burne-Jones (1969)
A Choice of Tennyson's verse (1971) redaktör
The Cecils of Hatfield House: A Portrait of an English Ruling Family (1973)
Walter De La Mare (1973) 
A Victorian Album. Julia Margaret Cameron and her Circle (1975) tillsammans med Graham Ovenden
Library Looking-Glass (1975) antologi
Lady Ottoline 's Album (1976)
A Portrait of Jane Austen (1978)
A portrait of Charles Lamb (1983)
Desmond MacCarthy, the Man and His Writings (1984) redaktör
Some Dorset Country Houses (1985)

Utgivet på svenska 
 Lord Melbourne och hans hustru 1939
 Lord Melbourne 1961

Priser och utmärkelser 
 Hawthornden Prize 1929 för The Stricken Deer or The Life of Cowper

Referenser

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1902
Avlidna 1986
Män
Alumner från Christ Church, Oxford
Henric Borgström

Henric Borgström, född 4 juli 1942 i Borgholm, son till advokaten Nils-Erik Borgström och Henny Krabbe, är svensk ekonomijournalist. 

Borgström började skriva i Lidingö Tidning 1958 med Jacob Forsell som fotograf och därefter i olika landsortstidningar. Han gjorde sin värnplikt på Försvarsstabens pressavdelning. Fil. kand. i ekonomiska ämnen och statskunskap vid Lunds universitet. Vikarierande lektor i företagsekonomi hösten 1969 på Finnvedsskolan Värnamo. 

1971 arbetade Borgström först på Östra Småland i Kalmar, dessförinnan tidningens vikarie i Borgholm sommaren 1961 och Västernorrlands Allehanda 1960, ekonomijournalist vid Dagens Nyheter 1972–1980. Mellan 1980 och 1985 arbetade han vid Rapport-TV 2. Han grundade 1985 Ekonomi-Ekot och var dess chef till 1987, då han blev Sveriges Radios korrespondent vid EG i Bryssel till 1989 samt tidningen Affärsvärldens europakorrespondent i Paris till 1991. Borgström arbetade därefter som reporter på Ekonomi-Ekot i Stockholm 1991–1997, som Dagens Industris korrespondent i södra Sverige 1998–2001 och vid Sveriges Radio i Malmö 2001–2007 med bland annat aktieprogrammen i Ekonomiska klubben samt Pengar i P1.  

Han var föreläsare i ekonomijournalistik på Journalisthögskolan i Stockholm 1976–1987.

Under några år var han utbildare/föreläsare vid utbildningar för VD:ar och högre chefer i sydsvenskt näringsliv i regi av MIL och EFL vid Lunds Universitet tillsammans med advokaten Peter Danowsky, informationscheferna Sven Bergqvist, Sydkraft och Anders Zackrés, Astra-Draco.

Henric Borgström har varit ekonomikrönikör i Norrköpings Tidningar, Kristianstadsbladet, Ystads Allehanda, Trelleborgs Allehanda under ett par årtionden fram till 2014. Vidare skriver han börskrönika varje vecka i landsortstidningar, däribland  Ölandsbladet, Lysekilsposten, Skånska Dagbladet, Jönköpings-Posten. 

Borgström var Norden-korrespondent i Forum för ekonomi och teknik, Helsingfors, som utgavs av de finlandssvenska civilekonom- och civilingenjörsförbunden fram till nedläggningen årsskiftet 2021/22. Under drygt fyra årtionden från 1978 skribent i Hufvudstadsbladet i Helsingfors, från 2010 Swedish Press (tidskrift) i Vancouver, senare i Ottawa. Under åren 1988–2011 hade han en fristående kolumn på Sydsvenskans ledarsida, ekonomikrönika i Smålandsposten 2005-2011.

Han är anlitad som debattledare i samhällsämnen och föreläsare om Gåtorna kring Ivar Kreuger, "Finanskriser förr och nu", ”Därför tror jag inte på prognoser” samt "Ett journalistliv – kantat av kriser".

På Youtube.com: Debattledare i Riksdagens förstakammarsal 
”Alliansseminarium med bl a tidigare partiledare: Vad har vi lärt av tidigare regeringsinnehav.” 12 december 2016.

Borgström är tillsammans med Martin Haag författare till biografin Gyllenhammar, utgiven på Bonniers 1988, översatt till danska, norska och finska.

Henric Borgström är gift med Cecilia Gyllenkrok Borgström, född Tamm,  tidigare kommunikationsdirektör på Region Skåne.

Källor 

Svenska ekonomijournalister
Personer från Borgholm
Födda 1942
Levande personer
Män
Oddvar Bull Tuhus

Oddvar Bull Tuhus, född 14 december 1940 i Oslo, är en norsk filmregissör, producent och manusförfattare.

För sin regi av filmen Maria Marusjka vann Oddvar Bull Tuhus 1974 det norska Filmkritikerprisen.

Oddvar Bull Tuhus är gift med den norska kulturpersonligheten Åse Kleveland.

Filmografi

Regissör

Manus

Producent

Källor

Externa länkar

Födda 1940
Norska filmregissörer
Norska filmproducenter
Norska manusförfattare
Män
Levande personer
Personer från Oslo
Personer i Norge under 1900-talet
Gul hyperjätte

En gul hyperjätte är en hyperjätte av spektraltyp A-K. Hyperjättar är sällsynta stjärnor som har många gånger större massa än solen, ofta 20 - 60 solmassor.

Gula hyperjättar är bland de mest lysande stjärnorna, med absolut magnitud runt -9, men också en av de mest sällsynta med bara 15 kända i Vintergatan och sex av dem i samma stjärnhop. På grund av deras massiva förbränning av sitt eget kärnbränsle lever de bara i snitt 5 miljoner år för att sedan sluta i en supernova eller hypernova (för att sätta saken i perspektiv kommer solens totala livslängd uppskattningsvis vara 12 miljarder år).

Klassificering
En astrofysisk metod som används för att definitivt identifiera gula hyperjättar är det så kallade Keenan-Smolinski-kriteriet. För att uppfylla detta bör alla stjärnans absorptionslinjer breddas utöver vad som förväntas för ljusa superjättestjärnor och även visa starka tecken på betydande massförlust. Dessutom bör minst en utbredd Ha-komponent vara närvarande. De kan också visa mycket komplexa Ha-profiler, som typiskt har starka emissionslinjer i kombination med absorptionslinjer.
 
Terminologin hos gula hyperjättar kompliceras ytterligare genom att hänvisa till dem som antingen kalla hyperjättar eller varma hyperjättar, beroende på sammanhanget. Kalla hyperjättar avser alla tillräckligt ljusa och instabila stjärnor svalare än blå hyperjättar och LBV (ljusblå variabel), inklusive både gula och röda hyperjättar. Termen varma hyperjättar har använts för starkt ljusa stjärnor av klass A och F i M31 och M33, som inte är LBVs, liksom mer generellt för gula hyperjättar.

Egenskaper
Gula hyperjättar upptar en region i Hertzsprung-Russell-diagrammet ovanför instabilitetsremsan, en region där relativt få stjärnor finns och där stjärnorna är generellt instabila. Spektral- och temperaturintervallet är approximativt A0-K2 respektive 4 000-8 000 K. Området är avgränsat på högtemperatursidan av det gula evolutionära utrymme där stjärnor av denna ljusstyrka blir extremt instabila och upplever allvarlig massförlust. Detta utrymme separerar gula hyperjättar från ljusblå variabler, även om gula hyperjättar vid dess hetaste och ljusblåa variabler vid dess svalaste skeden kan ha ungefär samma temperatur nära 8 000 K. Vid den lägre temperaturen är gula hyperjättar och röda superjättar inte tydligt åtskilda; RW Cephei (4 500 K, 555 000 L ☉) är ett exempel på en stjärna som delar egenskaper hos både gula hyperjättar och röda superjättas.

Kända gula hyperjättar 
 Rho Cassiopeiae
 V509 Cassiopeiae
 IRC+10420 (V1302 Aql)
 IRAS 18357-0604
 V766 Centauri (= HR 5171A) (possibly a red supergiant)
 HD 179821
 IRAS 17163-3907
 V382 Carinae
 RSGC1-F15

I stjärnhopen Westerlund 1:
 W4
 W8a
 W12a
 W16a
 W32
 W265

I andra galaxer:
 HD 7583 (R45 i Lilla magellanska molnet (SMC)
 HD 33579 (i Stora magellanska molnet (LMC)
 HD 269723 (R117 i LMC)
 HD 269953 (R150 i LMC)
 HD 268757 (R59 i LMC)
 Variabel A (i M33)
 B324 (i M33)

Referenser

Noter		
	

Stjärntyper
Streik!

Streik! är en norsk dramadokumentär från 1975 i regi av Oddvar Bull Tuhus och med manus av Oddvar Bull Tuhus och Lasse Glomm.

Filmen utspelar sig under 1970 års strejk bland arbetare på smältverket i Sauda. Arbetarna spelas i filmen i stor utsträckning av sig själva. Förlagan är romanen Sauda! Streik! av Tor Obrestad.

Externa länkar

Filmer 1975
Norska dramadokumentärer
Norskspråkiga filmer
Norska filmer baserade på romaner
Röd hyperjätte

En röd hyperjätte är den största kända formen av stjärna, namnet kommer ifrån stjärnornas röda färg. 

En röd hyperjättes storlek varierar, men kan ha en diameter mellan 1 500 och 2 100 gånger större än solens. Man uppskattar dock att den absoluta maxstorleken för en stjärna över huvud taget kan vara så mycket som 2 600 gånger större än solen i diameter.

En sådan här hyperjättes livslängd är jämfört med en vanlig stjärnas, som solens, mycket kort- bara några hundra miljoner år i genomsnitt. Dock är livslängden längre än en gul hyperjättes, som har den kortaste genomsnittliga livslängden av alla kända stjärnformer.

Kända röda hyperjättar 

Den mest kända, och den största, av alla röda hyperjättar är VY Canis Majoris som är den hittills största stjärna man skådat (2 100 gånger solar radius). Andra kända är RW Cephei, NML Cygni, VX Sagitarii och S Persei.

Stjärntyper
 

en:Hypergiant
The Cherry Blossom And the Skyline Rising From the Street

The Cherry Blossom And the Skyline Rising From the Street är ett musikalbum av Rebecka Törnqvist, utgivet 2008 av Moule. Det placerade sig som högst på trettioförsta plats på den svenska albumlistan.

Låtlista
Text och musik av Rebecka Törnqvist om inget annat anges.
Worth the Pain (Text: Rebecka Törnqvist – musik: Johan Lindström) – 2:34
While You Hesitate (Text: Rebecka Törnqvist – musik: Per "Texas" Johansson) – 3:46
Giving Up My World (Text: Rebecka Törnqvist – musik: Per "Texas" Johansson) – 2:56
One or Maybe Two – 3:22
No Bait – 4:13
Sweet Alouette (Text: Rebecka Törnqvist – musik: Johan Lindström) – 3:59
Bam bam – 2:57
If (Text: Rebecka Törnqvist – musik: Rebecka Törnqvist/Johan Lindström) – 3:25
Romantic Realism – 3:40
All This – 2:15
Blank Spaces (Rebecka Törnqvist/Per "Texas" Johansson) – 2:07

Medverkande
Rebecka Törnqvist – sång
Peter Forss – bas, violin, erhu
Niklas Gabrielsson – trummor, slagverk
Per "Texas" Johansson – basklarinett, klarinett, saxofon, altflöjt, gitarr, trummor
Nina Ramsby – sång (spår 5)
The Choir
Sara Isaksson 
Margareta Bengtson 
AnnCathrine Högberg Wingren
Malin Widerström
Christina Welander Wikström
Catharina Hedrenius
Niklas Gabrielsson
Anders Karlsson
Peter Lindberg
Andreas Pejler
Johan Pejler
Gorm Sundberg

Listplaceringar

Referenser 

Album av Rebecka Törnqvist
Musikalbum 2008