kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Flenörtssläktet

Flenörtssläktet (Scrophularia) är ett växtsläkte i familjen lejongapsväxter med cirka 200 arter i Europa, Asien och Nordamerika.

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas
 Flora of China - Scrophularia

Flenörtsväxter
Lagerbring

Lagerbring, svenska adelsätter med flera grenar.

Ättens förste med säkerhet kände stamfader är handelsmannen i Landskrona Ennert Bring, som lär varit av norsk börd. Han blev fader till kyrkoherden Jöns Bring, vilkens yngre sonson, kanslirådet Sven Bring (1707-1787) adlades 1769 med namnet Lagerbring. Dennes gren utgick med sonen, friherre och greve Carl Lagerbring (1751-1822). En äldre sonson till Jöns Bring, Olof Bring, hade sonen krigsrådet Per Bring (1732-1799), som adlats av tyske kejsaren med namnet von Bring samt 1772 adopterades på farbroderns adliga namn och 1776 introducerades på svenska riddarhuset med dennes namn. Dennes son Gustaf Olof Lagerbring (1769-1847) erhöll 1815 friherrlig värdighet.

Övriga (?) Lagerbring 
 Gustaf Lagerbring (1847-1921) militär, riksdagsman, landshövding

Källor

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
Utslocknade adelsätter
Daniel Rogers

Daniel Rogers, född 3 januari 1754 i Accomac County i Virginia, död 2 februari 1806 i Milford i Delaware, var en amerikansk mjölnare och politiker (federalist). Han var Delawares guvernör 1797–1799. Hans förfäder kom till Virginia från England år 1665.

Rogers flyttade omkring 1775 till Delaware. Han gifte sig 1778 med Esther O. Crapper. Paret fick fem barn. Efter den första hustruns död gifte han om sig med Nancy Russum och fick sju barn till.

Rogers var talman i Delawares senat 1793–1797. Guvernör Gunning Bedford avled 1797 i ämbetet och efterträddes av Rogers. Han efterträddes i sin tur i januari 1799 av Richard Bassett.

Rogers var episkopalian. Hans gravplats flyttades 1917 från Rogers hus tomtmark till Odd Fellows Cemetery i Milford, Delaware.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Delaware
Amerikanska federalister
Födda 1754
Avlidna 1806
Män
Munck

Munck kan avse:

 Munck af Fulkila – en finländsk och svensk adelsätt nummer 130
 Friherrarna Munck – Johan Henric Munck af Fulkila och Otto Magnus Munck af Fulkila upphöjdes till friherrar år 1778 med namnet Munck och introducerades på nummer 309 och på finska riddarhuset som nummer 21 1818
 Grevliga Munck –  Adolph Fredric Munck af Fulkila upphöjdes år 1788 till greve med namnet Munck och introducerades på nummer 103
 Munck af Rosenschöld – en svensk adlig ätt
 Munk (adelsätter) – flera danska adelsätter
Gunning Bedford

Gunning Bedford, född 7 april 1742 i New Castle County i Delaware, död 28 september 1797 i New Castle i Delaware, var en amerikansk federalistisk politiker. Han var guvernör i delstaten Delaware från 19 januari 1796 fram till sin död.

Bedford gifte sig 1769 med George Reads syster Mary Read. Paret fick inga barn. Bedford deltog i amerikanska revolutionskriget. Han studerade juridik och inledde 1779 sin karriär som advokat.

Bedford besegrade Archibald Alexander i guvernörsvalet 1795. Han efterträdde 1796 Joshua Clayton som guvernör och avled följande år i ämbetet.

Bedfords grav finns på Immanuel Episcopal Churchyard i New Castle, Delaware. Hans kusin Gunning Bedford, Jr. var en av USA:s grundlagsfäder.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Delaware
Amerikanska federalister
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från New Castle County
Födda 1742
Avlidna 1797
Män
With Every Bit of Me

With Every Bit of Me är en svensk musiksingel från 2008 som båda Idol 2008 finalisterna Kevin Borg och Alice Svensson framförde under finalen den 12 december. Låten skrevs av jurymedlemmen Andreas Carlsson och låtskrivaren Jörgen Elofsson. Eftersom Kevin Borg vann Idol 2008 blev det hans inspelade version av "vinnarlåten" som släpptes som singel  direkt efter finalen. Kevin Borgs version finns också med på hans debutalbum The Beginning som släpptes i början av 2009.

Låten testades på Svensktoppen, där den låg i tio veckor under perioden 18 januari-22 mars 2009 innan den lämnade listan. Låten toppade listan den 25 januari -1 mars samma år .

Källor

Musiksinglar 2008
Sånger 2008
Idol 2008
Låtar av Jörgen Elofsson
Svensktoppsmelodier 2009
Låtar av Andreas Carlsson
Engelskspråkiga sånger
Popballader
Singelettor i Sverige
Rosenhane

Rosenhane var en svensk adlig ätt. 

Den äldsta säkerställda härstamningen utgår från Göran Johansson (Rosenhane), vilken 1574 var ståthållare på Nyköpings slott.
Det har hävdats att ätten hade sitt ursprung i släkten Tre Rosor, och att det funnits en tidigare tradition om att Jöran Johansson till Torp och Gräfseboda (i Södermanland) varit son till Johan Turesson (Tre Rosor) och hans trolovade Karin Knutsdotter (Roos af Hjelmsäter). Men Jöran Johansson hade med all sannolikhet intet haft att skaffa med den berömda och högättade Johan Turesson, utan har endast genom sin egen duglighet och förtjänst förvärvat sitt adelskap. 

Dennes sonsöner blev friherrar 1652 och 1654. Ätten dog ut på svärdssidan 1812.

Personer med efternamnet Rosenhane ordnade alfabetiskt
 Beata Rosenhane (1638–1674), uppmärksammad för sin bildning
 Fredrik Bengt Rosenhane (1720–1800), kammarherre och godsägare
 Gustaf Rosenhane (1619–1684), jurist, hovman, troligen författare
 Göran Rosenhane,flera personer
 Göran Rosenhane (1649-1677), ryttmästare
 Göran Rosenhane (1678–1754), generalmajor
 Johan Rosenhane, flera personer
 Johan Rosenhane (1571–1624), ståthållare och godsägare
Johan Rosenhane (1611–1661), landshövding, riksråd och hovrättsråd
 Johan Rosenhane (1642–1710), president i Wismarska tribunalet
 Schering Rosenhane, flera personer
 Schering Rosenhane (1609–1663), författare
 Schering Rosenhane (1685–1738), generalmajor
 Schering Rosenhane (1754–1812), ämbetsman och historisk författare
 Sophia Rosenhane (1757–1837), mecenat

Stamträd (urval)
Johan Rosenhane (1571–1624), ståthållare och godsägare
Schering Rosenhane (1609–1663), författare
 Axel Rosenhane (1637–1685), landshövding
Göran Rosenhane (1678–1754), generalmajor
 Beata Rosenhane (1638–1674), uppmärksammad för sin bildning
Johan Rosenhane (1642–1710), president i Wismarska tribunalet
 Göran Rosenhane (1649–1677), ryttmästare
 Fredrik Rosenhane (1653–1709), slottsherre
Schering Rosenhane (1685–1738), generalmajor
Fredrik Bengt Rosenhane (1720–1800), kammarherre och godsägare
Schering Rosenhane (1754–1812), ämbetsman och historisk författare
Sophia Rosenhane (1757–1837), mecenat
Johan Rosenhane (1611–1661), landshövding, riksråd och hovrättsråd
Gustaf Rosenhane (1619–1684), jurist, hovman, troligen författare

Se även
 Skogekär Bergbo, författarpseudonym, troligen för Gustaf Rosenhane

Källor

Referenser

Svenska friherrliga ätter
Gunning Bedford, Jr.

Gunning Bedford, Jr., född 1747 i Philadelphia, Pennsylvania, död 30 mars 1812 i Wilmington, Delaware, var en amerikansk politiker och en av USA:s grundlagsfäder. Han var ledamot av kontinentala kongressen 1783-1786.

Bedford utexaminerades 1771 från College of New Jersey (numera Princeton University). Han studerade juridik i Philadelphia och inledde 1779 sin karriär som advokat i Delaware. Han blev 1783 invald i kontinentala kongressen. Han deltog i USA:s konstitutionskonvent 1787 och var en av delegaterna som undertecknade konstitutionen.

Bedfords gravplats har flyttats från First Presbyterian Churchyard i Wilmington till Masonic Home Cemetery i byn Christiana. Hans kusin Gunning Bedford var guvernör i Delaware 1796-1797.

Referenser

Externa länkar 
 Biografi vid National Archives
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

Födda 1747
Avlidna 1812
Ledamöter av kontinentalkongressen
Män
Personer från Philadelphia
Alumner från Princeton University
Von der Linde

von der Linde är en svensk adelsätt, nummer 179, friherrlig nummer 38. Stamfadern till denna ätt, Lorenz Ericsson, kom till Sverige från Nederländerna på Karl IX:s tid. Han blev handelsman och avled i Stockholm  1611. Hans son Erik Larsson adlades von der Linde och var far till Lorenz von der Linde.

Kända medlemmar 
Erik Larsson von der Linde
Lorens von der Linde
Anna von der Linde (Erik Larsson von der Lindes dotter) som varit amma till blivande Drottning Kristina.

Se även
Von der Lindeska huset
Lindhovs gård

Referenser

Stockholmskällan.se

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
John A. Burns

John Anthony Burns, född 30 mars 1909 i Fort Assinniboine, Montana, död 5 april 1975 i Honolulu, Hawaii, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den andra guvernören i delstaten Hawaii 1962-1974.

Burns studerade vid University of Hawaii. Han representerade Hawaiiterritoriet som en icke röstberättigad delegat i USA:s kongress 1957-1959. Han förespråkade att Hawaii skulle bli delstat, vilket också skedde år 1959. Han förlorade det första guvernörsvalet mot William F. Quinn. Han vann sedan guvernörsvalet 1962 och omvaldes 1966 och 1970.

Burns insjuknade och var 1973 inte längre kapabel att sköta sina ämbetsuppgifter som guvernör. Viceguvernören George Ariyoshi tog hand om de officiella uppgifterna som tillförordnad guvernör och efterträdde 1974 Burns som guvernör.

Burns var katolik. Hans grav finns på National Memorial Cemetery of the Pacific i Honolulu.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Hawaiis guvernörer
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Hill County, Montana
Födda 1909
Avlidna 1975
Män
Dryococelus australis

Dryococelus australis är en insekt som tillhör ordningen spökskräckor. Den är endemisk till den lilla oceaniska ön Ball's Pyramid. Ett uppfödningsprojekt pågår för att kunna återinföra arten på den närbelägna ön Lord Howeön (där hela populationen utrotats av råttor).

Kännetecken
Djuret blir ungefär 100 till 120 millimeter långt och har som vuxen en mörkt rödbrun eller svartaktig färg. Unga individer är gröna, troligtvis för att åstadkomma ett bättre kamouflage. Arten räknas som den största av alla spökskräckor som saknar vingar.

Honor är oftast större än hannar. De kan bli 12 cm långa och hannarnas maximala längd är 10,6 cm.

Utbredning

Det ursprungliga levnadsområdet sträckte sig över hela Lord Howeön som ligger cirka 580 km öster om Australien. Idag är arten endemisk för den lilla ön Ball's Pyramid som ligger 23 km sydöst om Lord Howeön. Den sista populationen med omkring 30 individer lever på en yta av 6 m x 30 m där det finns ett träd av arten Melaleuca howeana.

Status
Arten var sedan 1920 listad som utdöd innan den åter hittades av ett australiskt forskarteam. Beståndet på Lord Howeön dödades av svartråttor som 1918 kom dit från ett fartyg som sjönk utanför ön.

2003 hämtade entomologen Stephen J. Fellenberg en hanne och en hona från Ball’s Pyramid för att avla nya individer som senare kan återinföras på Lord Howeön. Fellenbergs projekt har hittills varit mycket framgångsrikt. Redan 2005 fanns över 100 individer av Dryococelus australis i fångenskap, och 2016 rapporterades 13 000 ägg ha kläckts. Zoologiska institutioner i Melbourne, Bristol, San Diego och Toronto delar på arbetet med uppfödningen.

Före det möjliga återinförandet av arten på Lord Howe Island behöver hotet från svartråttorna undanröjas. Denna djurart har sedan 1918 orsakat försvinnandet av fem endemiska fågelarter samt 13 lika endemiska ryggradslösa djur. Dessutom hotar de sent komna råttorna överlevnaden för ytterligarer 14 fågel- och två reptilarter. 2017 planerades en utrotningskampanj, bland annat med hjälp av råttgift, inledas på ön. Projektet mötte dock lokalt motstånd från öbor som misstrodde forskargemenskapen och dess giftkampanj; i en lokal enkät var 52 procent för kampanjen och 48 procent emot. 

Idag är arten klassad som akut hotad av IUCN.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Dryococelus australis Foundation for National Parks & Wildlife (engelska)
 Dryococelus australis The Sydney Morning Herald (engelska)

Spökskräckor
Dryococelus
David Berenbaum

David Berenbaum är en amerikansk manusförfattare. Bror till Michael Berenbaum. Han har bland annat skrivit manus till filmen Elf från 2003.

Filmografi

Externa länkar
 

Män
Amerikanska manusförfattare
Levande personer
Alumner från New York University Tisch School of the Arts
Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen

Landkreis Weißenburg-Gunzenhausen är ett distrikt (Landkreis) i Mittelfranken i det tyska förbundslandet Bayern.

Geografi 
I distriktet ligger delar av bergsområdet Fränkische Alb samt längre norrut ett lågland.

Källor 

Bayern
Weissenburg-Gunzenhausen
Palmiro Masciarelli

Palmiro Masciarelli, född 7 januari 1953 i Pescara, är en tidigare professionell tävlingscyklist från Italien. Han var professionell mellan 1976 och 1988. 

Under sin karriär vann han bland annat en etapp under Giro d'Italia och en annan på Vuelta a España. Han vann också spurttävlingen på Giro d'Italia två gånger under sin karriär (1982 och 1983).

Sedan 2002 leder han det professionella stallet Acqua & Sapone. Tidigare har han också jobbat för cykelstallen Jolly Componibili-Club 88, Gis Gelati och Cantina Tollo.

Hans söner Simone, Andrea och Francesco är även de tävlingscyklister och alla tre tävlar i sin fars stall, Aqua & Sapone.

Meriter 
1978
1:a, etapp 4, Tirreno-Adriatico
1979
2:a, Trofeo Pantalica
1980
3:a, Giro dell'Umbria
1981
2:a, Tour de l'Aude
2:a, Coppa Placci
3:a, Capo d'Elba
1982
1:a, Spurttävlingen, Giro d'Italia
1:a, GP Cecina
1:a, GP Montelupo
2:a, Coppa Bernocchi
2:a, San Piero in Belvedere
2:a, etapp 3, GP du Midi-Libre
2:a, Trofeo Matteotti
1983
1:a, Coppa Bernocchi
1:a, etapp 10, Giro d'Italia
1:a, Spurttävlingen, Giro d'Italia
2:a, Coppa Notisone Noto
3:a, Giro della Romagna
1984
1:a, etapp 10, Vuelta a España
1985
2:a, Giro della Provincia Di Reggio Calabria
2:a, GP Vittoria
2:a, Trofeo Matteotti
3:a, etapp 2, Tirreno-Adriatico
1986
2:a, etapp 1, Tirreno-Adriatico
3:a, Giro dell'Umbria

Italienska tävlingscyklister
Födda 1953
Män
Levande personer
Schwabach

Schwabach är en distriktsfri stad i det tyska förbundslandet Bayern som tillhör storstadsregionen Nürnberg. Schwabach ligger vid floden med samma namn och har cirka  invånare.

Stadsbild 
Schwabachs omgivning kännetecknas av skogar, och i norr är staden sammanvuxen med Nürnbergs förorter. Bland sevärda byggnader märks stadskyrkan från 1495, med konst av Adam Kraft, Veit Stoss och Michael Wolgemut, och rådhuset från 1528.

Historia 
Schwabach nämns första gången i urkunderna 1117. Området hamnade under ätten Hohenzollerns inflytande, och fick stadsprivilegier 1371.

Schwabachartiklarna 
Efter det misslyckade religionssamtalet i Marburg i början av oktober 1529 författade reformatorerna Martin Luther, Philipp Melanchthon och Justus Jonas, på uppmaning av kurfursten Johan den ståndaktige av Sachsen, som eftersträvade ett förbund med de reformerta städerna Ulm och Strassburg, 17 artiklar, de så kallade Schwabachartiklarna, på grundval av de 15 Marburgartiklarna. Dessa framlades på ett konvent i Schwabach 16 oktober 1529, men på grund av deras strängt antizwinglianska avfattning avböjdes de av de reformerta. Däremot bildade de grundvalen för den följande år framlämnade Augsburgska bekännelsen.

Senare tid 
Schwabach skadades svårt 1941, under andra världskriget, men dess gamla stadskärna är sedan dess återuppbyggd. Staden blev 1979 den första tyska staden som tilldelades Europa Nostras medalj för bevarande av arkitektur och landskap.

Näringsliv 
Schwabach har ett mångsidigt näringsliv. Stadens mest kända exportartikel är bladguld, som bland annat har använts för att smycka Buckingham Palace, kyrkor i Ukraina och palats på Arabiska halvön.

Vänorter 
  Les Sables-d’Olonne, Frankrike
  Kemer, Turkiet
  Kalampaka, Grekland
  Hildburghausen, Tyskland

Se även 
 :Kategori:Personer från Schwabach

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Städer i Bayern
Cronhjort

Cronhjort är en svensk friherrlig ätt.

Släkten härstammar från kyrkoherden i Runstens pastorat på Öland Laurentius Andreæ, som var en av undertecknarna av beslutet från Uppsala möte. Hans hustru hette Gunilda Birgersdotter. Deras som Abraham Larsson ingick i krigstjänst under namnet Hirsch, befordrades till överste för Nerikes och Värmlands regementen och adlades 1645 med namnet Cronhjort. Ätten introducerades mellan numren 322 och 323 år 1647. Han skrev sig till Ryssbylund i Åby socken. Hans hustru hette Dorothea Wellingk och kom troligen från Livland, men tillhörde inte den i Sverige introducerade ätten med samma namn. Hennes föräldrar hette Victor Vellingk och Catharina, född von Rehder.

Abraham Larsson Cronhjort och Dorothea Wellingk fick en son, Abraham Cronhjort, som föddes i Livland, inträdde i tysk tjänst som militär men övergick sedan till svensk tjänst, där han steg i graderna i flera regementen. År 1696 blev han landshövding i Nylands och Tavastehus län, och upphöjdes samma år till friherre i vilken rang han introducerades året därefter på nummer 107. Han blev slutligen generalmajor över infanteriet. År 1685 gifte han sig med Brita Skyttenhielm, dotter till biskop Henning Skytte och Anna Lindhjelm. Döttrarna gifte sig Ulfvenklou, Wernle, von Schaeij och Wobbun. En son, Hans Henning Cronhjort, följde Karl XII till Turkiet, var sedan generalmajor i Ryssland, men avled barnlös. Hans yngre bror Carl Gustaf Cronhjort, var landshövding i Västernorrland och president i Krigskollegium.

Källor 
 Gabriel Anrep: Svenska adelns Ättar-taflor
 

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Situne Dei

Situne Dei, med underrubriken Årsskrift för Sigtunaforskning och historisk arkeologi, är Sigtuna museums vetenskapliga årsskrift.

Historik
Utgivningen av den nuvarande årsskriften inleddes 2006, men är en fortsättning på en publikation med samma namn (men med underrubriken Sigtuna Fornhems årsbok) som utkom 1942–1952.

Inriktning och redaktion
Situne Dei utges av Sigtuna museum och inriktningen är arkeologisk, historisk och runologisk. I redaktionen har tidigare ingått Sten Tesch och Anders Wikström. 2016 års redaktion består av Anders Söderberg, Charlotte Hedenstierna-Jonson, Anna Kjellström, Johan Runer, Magnus Källström samt Rune Edberg som arbetat med skriften sedan 2006 års utgåva. Redaktör för årsboken som utkom 1942–1952 var Holger Arbman och i redaktionen ingick Wilhelm Holmqvist, båda på sin tid välkända svenska arkeologer.

Namnet
Namnet Situne Dei är taget efter en inskrift på ett mynt, som präglats för Olof Skötkonung i Sigtuna omkring år 1000. Tidigare tolkades inskriften som ”Guds Sigtuna”. Nyare forskning ser dock frasen Situne Dei som en felprägling, orsakad av myntare som inte varit läskunniga. Det finns för övrigt många andra förvirrade inskrifter bland de första Sigtunamynten. Detta hindrar inte att Sigtuna av allt att döma ursprungligen anlagts som ett kristet kungafäste. När utgivningen av årsskriften Situne Dei återupptogs, behölls därför namnet för att betona kontinuiteten med äldre Sigtunaforskning.

Källor

Externa länkar
Sigtuna Museum 
Situne Dei

Arkeologi
Runologi
Svenska tidskrifter
Birgitta Rosenquist-Brorson

Birgitta Rosenquist-Brorson, född 17 februari 1955, är en svensk dirigent och organist. År 2008 fick hon UNGiKÖRs utmärkelse Årets barn- och ungdomskörledare. Hon startade och leder Svenska kyrkans nationella ungdomskör.

Referenser

Kvinnor
Svenska kördirigenter
Födda 1955
Levande personer
Eldkronesläktet

Eldkronesläktet (Lantana) är ett växtsläkte i familjen verbenaväxter.

Lantana omfattar omkring 150 arter, mestadels buskar i tropiska och subtropiska Amerika. Lantana camara, med en mängd hybrider, är populär som prydnadsväxt.

Referenser

Noter

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Verbenaväxter
Kapfackla

Kapfackla (Phygelius capensis) är en art i familjen flenörtsväxter från södra Afrika. Arten kan odlas som krukväxt i Sverige och möjligen på friland under milda vintrar.

Källor
Phillips, Roger & Rix, Martyn  (1993) Late Perennials: Vol 2 . Pan Books Ltd.

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
Ka Växtindex
Liten kapfackla

Liten kapfackla (Phygelius aequalis) är en art i familjen flenörtsväxter från södra Afrika. Arten kan odlas som krukväxt i Sverige.

Källor
Phillips, Roger & Rix, Martyn  (1993) Late Perennials: Vol 2 . Pan Books Ltd.

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
Li Växtindex
Naturpark Rheinland

Naturpark Rheinland (kallat Naturpark Kottenforst-Ville till 2005) är ett naturreservat (Naturpark) i Nordrhein-Westfalen i västra Tyskland. Det täcker en yta av 880 km². Det ligger vid Bergheim, Kerpen, Erftstadt, Euskirchen, Königswinter, Bonn, Brühl, Hürth, Frechen och Pulheim.

Externa länkar 

Nordrhein-Westfalen
Naturreservat i Tyskland
Naturskyddsområden bildade 1959
Hybridkapfackla

Hybridkapfackla (Phygelius × rectus) är en hybrid i familjen flenörtsväxter mellan kapfackla (P. capensis) och liten kapfackla (P. aequalis). Hybriden förenar kapfacklans härdighet med de kompakta blomställningarna från liten kapfackla.

Det förekommer flera sorter i handeln, många av dem är förädlade av Peter Dummer, vid den berömda plantskolan Hillier Nurseries i England.

Källor
Phillips, Roger & Rix, Martyn  (1993) Late Perennials: Vol 2 . Pan Books Ltd.

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
Hy Växtindex
Martin Kayongo-Mutumba

Martin Kayongo-Mutumba, ursprungligen Martin Mutumba, född 15 juni 1985 i Solna, är en svensk före detta fotbollsspelare som sist spelade för Syrianska FC. Han spelade tidigare för bland annat AIK, Inter Åbo och Väsby United.

Klubbkarriär
Mutumba är uppvuxen i Stockholmsförorten Rinkeby. Han spelade i Allsvenskan 2009 med en "bandana" över huvudet där det stod R-by, en förkortning av Rinkeby. 2009 blev han svensk mästare med AIK, som också vann svenska cupen samma år. I november 2013 meddelade AIK att man inte förlängt kontraktet med Mutumba. 5 januari 2014 meddelade Rizespor att Mutumba skrivit på för dem i två och ett halvt år.

I juli 2016 presenterades Mutumba för Örgryte IS efter att senast ha spelat för Brommapojkarna. Han stannade i Örgryte till och med säsongen 2017. I mars 2018 värvades Mutumba av Syrianska FC.

Landslagskarriär
I januari 2012 blev han ugandisk medborgare och har spelat i Ugandas fotbollslandslag. Men han representerade även det Svenska U17 landslaget vid fyra tillfällen, samt U19 i sju matcher.  Första matchen gjorde han den 9 juli 2001 i en P16 träningsmatch där han blev inbytt i den 55 minuten i en match mot grannlandet Norge. Matchen slutade med en 4-1 vinst till Sverige.

Privatliv
Martin Kayongo-Mutumba är syssling med Moses Nsubuga som spelade för IF Elfsborg.

2003 medverkade Mutumba i boken "Svartskallar - Så funkar vi" där 11 ungdomar från olika kulturer pratar om hur det är att ha invandrarbakgrund i det moderna svenska samhället.

2006 dömdes han till samhällstjänst för misshandel.

Mutumba har släppt ett antal raplåtar under artistnamnet M9. Han har en tatuering på vänstra tinningen där det står "R-by", en hyllning till förorten Rinkeby där han växte upp. Två dagar inför den avgörande finalmatchen mot IFK Göteborg säsongen 2009 tatuerade han in "AIK GULD 2LAX9" (2009) över bröstet.

2020 utgavs den självbiografiska boken Äkta hela vägen (Mondial förlag) som han har skrivit tillsammans med Erik Niva.

Meriter 
AIK
 Supercupen: 2010
 Allsvenskan: 2009
 Svenska cupen: 2009

Vasalund
 St-Erikscupen: 1995

Tränarkarriär 
I oktober 2018 Martin Mutumba fick ett uppdrag som scout för klubben AIK där han nått sina största framgångar. Men redan efter ett halvår lämnade han jobbet men målet var trots allt att man skulle hitta en ny roll för honom, sa Björn Wesström. 
 Stocksunds IF: 2020-

Den 4 februari 2020 blev det klart att Martin Mutumba är tillbaka i fotbollsvärlden.

Källor

Externa länkar 

 Profil på Trasfermarkt

Svenska fotbollsspelare
Ugandiska fotbollsspelare
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i FC Inter Åbo
Spelare i MOL Vidi FC
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Syrianska FC
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1985
Levande personer
Män
Personer från Solna
Fotbollsspelare i FC Café Opera