kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oddvar Brå

Oddvar Brå, född 16 mars 1951 i Melhus, Sør-Trøndelag, var under 1970- och 80-talen en av Norges mest framgångsrika långskidåkare. Brå blev världsmästare på 15 km samt i stafett 1982 när skid-VM avgjordes i Oslo. Brå åkte även en sträcka i det norska lag som kom på andra plats vid de olympiska vinterspelen 1972. Likaså deltog Oddvar Brå i det norska lag som tog OS-silver i Lake Placid 1980. Brå nådde som bäst en fjärdeplats vid individuella tävlingar vid de fem olympiska spel som han deltog i. Fjärdeplatsen kom i Calgary 1988, på 15 km. 

Oddvar Brå vann totalt 16 individuella titlar vid norska skidmästerskap. Vid de nationella mästerskapen 1978 och 1979 vann Brå alla individuella tävlingar. Han var femmilssegrare i Holmenkollen tre gånger: 1975, 1979 och 1981. Brå vann också Svenska skidspelen i Falun 1973 och 1975. 1977 Delade han segern med Magne Myrmo i Flyktingloppet som han även själv vann 1979, 1980 och 1989. Han kom fyra i Vasaloppet 1988 och vann Skinnarloppet i Malung 1991.

En staty av Oddvar Brå har rests i hembygden.

Legendarisk avslutare 
Oddvar Brå minnes särskilt för sin insats under den sista stafettsträckan vid skid-VM 1982. Efter en rafflande duell mellan Oddvar Brå och Sovjetunionens slutman Alexander Savjalov kunde inte någon ensam segrare utropas, varför guldet delades. Strax före målgången bröt Brå av ena staven, ett idrottshistoriskt ögonblick i Norge, som många av de som var med utan svårighet kan erinra sig, vilket givit upphov till frågan "Var var du när Brå bröt staven?", en fråga som norrmän ställde varandra de då följande 16 åren, senare ersatt av "Var var du när Rekdal straffade Brasilien?".

Referenser

Noter

Allmänna källor

Holmenkollen medalists - klicka på Holmenkollmedaljen för nedladdningsbar PDF-fil 
Holmenkollen winners since 1892 - klicka på Vinnere för nedladdningsbar PDF-fil 

Norska längdåkare
Födda 1951
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Olympiska silvermedaljörer 1980
Världsmästare i längdåkning
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1988
Män
Levande personer
Arne Svingen

Arne Svingen, född 10 juli 1967 i Oslo, är en norsk författare och journalist. Han har sedan sin litterära debut 1999 varit mycket produktiv och gett ut böcker inom en rad olika genre, men mest känd är han för sina böcker för barn- och ungdomar. Han sitter i Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres styrelse och var under en period redaktör för tidskriften Forfatteren.

Arne Svingen dubbeldebuterade med romanerna Handlingens mann och Flekken 1999. Den första ungdomsromanen, Karisma, kom 2002 och handlar om hur tuff musikbranschen kan vara för unga, naiva tjejer som drömmer om att bli popstjärnor. Under de få år han har varit författare, har han redan hunnit ge ut ett 50-tal böcker. Han har mest skrivit barnböcker, men också radioteater, ungdoms- och vuxenböcker samt en reseskildring från Iran tillsammans med Christopher Grøndahl.  

Arne Svingen mottog Bragepriset för ungdomsromanen Svart elfenben 2005. Han har också fått bland annat Skolebibliotekarforeningens litteraturpris 2007 för sitt samlade författarskap av barn- och ungdomsböcker.

Arne Svingen har även gjort ungdomsboken Balladen om en bruten näsa som vunnit tre priser.

Priser och utmärkelser 
2005 – Bragepriset för Svart elfenben
2007 – Skolbibliotekarieföreningens litteraturpris för sitt samlade författarskap av barn- och ungdomsböcker
2012 – Kulturdepartementets litteraturpris för Sangen om en brukket nese

Bibliografi (utgivet på svenska) 
2003 – Fläcken
2003 – Karisma
2004 – Mustrubbel
2005 – Hubert och klädtjuvarna
2006 – Hubert får huvudrollen
2007 – Svart elfenben
2007 – Huberts värsta sommarlov
2009 – Hubert i klistret
2009 – Dagarna jag glömde
2012 – Balladen om en bruten näsa

Norska romanförfattare
Norskspråkiga romanförfattare
Födda 1967
Män
Levande personer
Författare från Oslo
Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Norskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Norska författare under 2000-talet
Matti Salminen

Matti Salminen, född 7 juli 1945 i Åbo, Finland, är en finländsk operasångare, bas.

Salminen räknas som en av de främsta bassångarna i modern tid, och har gjort stora framgångar på världens främsta operascener, däribland Metropolitan Opera i New York, Zürichoperan och festspelen i Bayreuth. Särskild uppmärksamhet har Salminen fått för sina synnerligen krävande Wagnerroller, däribland Hagen i Ragnarök och Daland i Den flygande holländaren.

Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1988.

Källor

Externa länkar

Matti Salminen på IMDB
 

Finländska operasångare under 1900-talet
Finländska bassångare
Födda 1945
Musiker från Åbo
Levande personer
Män
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska operasångare under 2000-talet
Trond Berg Eriksen

Trond Berg Eriksen, född 3 oktober 1945, är en norsk professor i idéhistoria vid Universitetet i Oslo. Eriksen disputerade 1975 på en avhandling om Aristoteles. Han har senare utgivit en rad populärvetenskapliga böcker. 

Trond Berg Eriksen är en aktiv facklitterär författare både inom sitt eget fack men även inom andra områden. Han var redaktör för tidskriften Samtiden 1989–1993.

Priser och utmärkelser 
1993 – Bragepriset för Reisen gjennom helvete. Dantes inferno
2001 –  Italienska republikens förtjänstorden
2007 – Priset för god forskningsförmedling vid Universitetet i Oslo

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1989 – Budbärarens övertag (översättning Sten Andersson)
1992 – Filosofi och vetenskap (tillsammans med Knut Erik Tranøy och Guttorm Fløistad, översättning Gunnar Sandin)
1993 – Freuds retorik (översättning Cilla Johnson)
1994 – Filosofi och vetenskap 2. Från renässansen till vår egen tid  (tillsammans med Knut Erik Tranøy och Guttorm Fløistad, översättning Gunnar Sandin)
1997 – Förundrans labyrinter (översättning Sten Andersson)
2000 – Tidens historia (översättning Sten Andersson)
2005 – Nietzsche och det moderna (översättning Sten Andersson)

Norska idéhistoriker
Norska professorer
Födda 1945
Män
Levande personer
Damianiter

Damianiter, även angeliter efter deras vanliga samlingsort Angelium, kallades lärjungarna till Damianus, patriark i Alexandria (d. 601).

Av sina motståndare benämndes de tetraditer, emedan de enligt dessas förmenande antagit fyra gudar: fadern, sonen, anden och "ett högre väsende, som till följd av sin natur och i och för sig vore Gud". Damianiternas lära fördömdes på mötet i Konstantinopel 565.

Källor
 

Monofysitism
Ugglan
Surimi

Surimi (japanska: 擂り身, "malet kött") är födoämnen tillverkade av fisk- eller köttmassa som pressats till nya former och smaksatts till skenbart nya livsmedel. Till surimi av fisk används till exempel kummel eller Alaska pollock. I Sverige används mycket "crabsticks" men i asiatiska länder görs många andra typer av surimi.

Fiskrätter
Livsmedelsindustri
Imiterade livsmedel
Damianus (patriark)

Damianus, patriark i Alexandria  (569–605), var en ivrig anhängare av monofysitismen och ansåg, i likhet med sin föregångare Sabellius, att de tre gudomspersonerna inte är någonting annat än egenskaper hos det opersonligt fattade gudomsväsendet.

Hans anhängare kallades damianiter.

Grekiska teologer
Patriarker
Egyptiska helgon
Män
Personer i Egypten under 500-talet
Personer i Egypten under 600-talet
Födda 569
Avlidna 605
Lomavren

Lomavren är ett språk som talas av romer och är en blandning av romani och armeniska. När romerna vandrade till Europa på 1000-talet kom de genom Armenien och fick då med sig många armeniska lånord. Lomavren är den romska dialekt som är starkast influerat av armeniskan.

Romani
Armeniska
Indoeuropeiska språk
Språk i Europa
Armégrupp Mitte

Armégrupp Mitte (tyska: Heeresgruppe Mitte) var namnet på två olika tyska armégrupper som stred på östfronten under andra världskriget. Den ursprungliga armégrupp Mitte skapades den 22 juni 1941 inför operation Barbarossa, som en av tre armégrupper som skulle invadera Sovjetunionen. Armégruppen nådde ända till Moskvas förorter innan krigslyckan på östfronten vändes. I januari 1945, efter att den ursprungliga armégrupp Nord inringats i Kurlandfickan som en följd av den sovjetiska offensiven 1944, döptes armégrupp Mitte om till armégrupp Nord varefter armégrupp A tog över namnet Armégrupp Mitte. Armégruppe Mitte besegrades slutgiltigt av Sovjetledda styrkor efter Pragoffensiven 1945. Striderna runt Prag upphörde inte förrän 11 maj 1945, tre dagar efter den officiella tyska kapitulationen varefter merparten av de överlevande soldaterna på den tyska sidan hamnade i sovjetisk fångenskap.

Operation Barbarossa 

Armégrupp Mitte hade tilldelats huvuduppgiften att anfalla längs med linjen Warszawa-Moskva. Detta var inte för att man såg Moskva som ett huvudmål utan för att man väntade sig att huvuddelen av Röda Armén skulle vara grupperad där och målet var att slå ut så stor del av Röda Armén tidigt i fälttåget.

Organisation 
Vid början av offensiven hade armégruppen följande organisation:
Panzergruppe 3
9. Armee
4. Armee
Panzergruppe 2
2. Armee
Luftflotte 2

Moskva 

Armégrupp Mitte bar huvudansvaret för anfallet mot Moskva som började den 2 oktober 1941.

Operation Bagration 

1944 var armégrupp Mitte grupperad för försvar i Vitryssland när sovjetstyrkorna inledde storoffensiven Operation Bagration. Offensiven blev en fullständig framgång för sovjetstyrkorna trots mycket stora förluster och armégrupp Mitte drogs kraftigt försvagat västerut, ut ur Sovjetunionen.

Organisation 
Vid början av offensiven hade armégruppen följande organisation:
2. Armee
9. Armee
4. Armee
3. Panzerarmee

Befälhavare  
 22 juni 1941 Fedor von Bock 
 19 december 1941 Günther von Kluge 
 Under julen 1941:  Günther Blumentritt 
 12 oktober 1943 Ernst Busch 
 28 juni 1944 Walter Model 
 16 augusti 1944 Georg Hans Reinhardt 
 17 januari 1945 Ferdinand Schörner

Referenser

Noter

Tryckta källor    

Tyska militära enheter under andra världskriget
Espen Dietrichs

Espen Dietrichs, född 26 april 1956, är en norsk läkare, hjärnforskare och specialist i neurologi.  

Dietrichs är professor vid Universitetet i Oslo och chef för Neurologiska avdelningen på Rikshospitalet. Han har bakgrund som experimentell hjärnforskare, men har sedan slutet av 1980-talet arbetat med behandling av patienter med olika hjärnsjukdomar. 

Han är utöver det medlem av "Den nevrolitterære klubb", en liten grupp hjärnspecialister med intresse också i konstnärlig och historisk riktning. Gruppens medlemmar har genom åren hållit en rad föredrag och publicerat talrika artiklar och böcker som rör sig i gränslandet mellan konst, historia och neurologi. Han var medförfattare till boken Hjernen og kunsten, som lanserades 2005 och utgavs av medlemmar av klubben.

Han var, i samband med "hjernens uke", gäst i Fredrik Skavlans talkshow-program Först & sist i mars 2004.

Priser och utmärkelser 
1995 – Bragepriset för Vår fantastiske hjerne (tillsammans med Leif Gjerstad)

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1988 – Anatomi och fysiologi i bild
1994 – Den fantastiska människokroppen

Norska professorer
Födda 1956
Män
Levande personer
Ballina, Mayo

Ballina () är en stad i grevskapet Mayo på nordvästra Irland. Ballina ligger vid vägen N26:s norra ände och staden har järnvägsförbindelse till Dublin. Den är belägen vid floden Moy, nära dess utlopp i Killala Bay. Tätorten (settlement) Ballina hade 10 171 invånare vid folkräkningen 2016.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Mayo
SIR-systemet

SIR-systemet är en indelning av mikroorganismer (vanligen bakterier) med avseende på deras antibiotikaresistens. Indelningen är i tre steg, S (känslig), I (intermediär), R (resistiv).

Externa länkar 
https://web.archive.org/web/20080515211924/http://www.fass.se/LIF/produktfakta/fakta_lakare_artikel.jsp?articleID=18332

Farmakologi
Mikrobiologi
Ängsnätfjäril

Ängsnätfjäril (Melitaea cinxia) är en fjärilsart i familjen praktfjärilar. Svensk synonym: Hökblomsternätfjäril.

Kännetecken
Ängsnätfjärilen har en vingbredd på 37 till 46 millimeter. Honan är något större än hanen, men liknar varandra till färg och teckning. Vingarna är på ovansidan nätaktigt mönstrade i brunsvart och brungult. Det brunsvarta är mer utbrett på bakvingarna än på framvingarna och på bakvingarna finns också nära vingens ytterkant en rad med svarta prickar. På undersidan är vingarna, särskilt bakvingarna, ljusare. Bakvingarnas undersida är också det som tydligast skiljer arten från andra nätfjärilar. Dessa är vitgula med brungula, svartkantade tvärband och fläckar. Ett kännetecken är att det i det yttersta tvärbandet finns en svart prick i mitten av varje gulbrun fläck, något som ingen annan nätfjäril i Sverige har.

Utbredning
Ängsnätfjärilen finns i Nordafrika och i Europa, från Portugal, Isle of Wight i södra England och de nordiska länderna österut till Turkiet, Kaukasus och Ryssland. Den finns också i norra Asien, från Sibirien till Mongoliet och västra Kina.

Status
I Sverige är ängsnätfjärilen klassad som nära hotad. Den fanns förr i större delen av Skåne, Blekinge, Västergötland, Närke, Uppland och Dalsland, på Öland och Gotland samt omkring Mälaren. Under 1900-talet har dess utbredning dock minskat kraftigt och utanför Öland och Gotland förekommer den numera bara lokalt. De ängsnätfjärilar som finns på Gotland räknas som en egen underart, Melitaea cinxia winbladi.

I Finland har arten gått tillbaka starkt från Åland, där den tidigare var mycket vanlig. Den finns fortfarande vid sydkusten, men den är rödlistad som starkt hotad ("EN").

Orsaken till ängsnätfjärilens tillbakagång är troligen habitatförlust i samband med det moderna jordbrukets omvandling av landskapet.

Ekologi
Ängsnätfjärilens habitat är öppna och soliga marker, som ängar och betesmarker, med kort gräs och många blommande örter. Dess flygtid i Sverige är i de södra delarna av landet från slutet av maj, på Gotland och längre norrut från mitten av juni till juli. Honan kan lägga två omgångar med ägg med mellan 100 och 200 ägg i varje. Äggen kläcks efter två till tre veckor. Larven lever på växter som axveronika, svartkämpar och ibland även gulkämpar. Tillväxten för larven är ganska långsam och på hösten samlar sig larverna för att övervintra tillsammans, i en skyddande larvsäck som de själva spinner. Tidigt på våren blir de aktiva igen och förpuppar sig och de fullbildade insekterna kommer fram efter två till fyra veckor. Födan som imago är nektar.

Noter

Källor
 

Praktfjärilar
Sotnätfjäril

Sotnätfjäril, Melitaea diamina, är en övervägande mörkbrun fjäril med orange fläckar. Den lever på fuktiga ängar och skogar där det finns vänderotsväxter vars blad larverna äter av. I vissa länder i Europa är sotnätfjärilen hotad eller försvunnen på grund av att dess livsmiljö minskar i omfattning.

Ett synonymt svenskt namn för sotnätfjäril är kovetenätfjäril.

Utseende 
Sotnätfjärilen kan variera i utseendet beroende på var den förekommer geografiskt, men den är bland de mörkaste nätfjärilarna. Vingspannet varierar mellan 36 och 42 millimeter, på olika individer. Ovansidan är mörkbrun med orange och gula fläckar. Fläckarna är vanligen störst och flest på framvingen. Längs ytterkanterna finns korta vita fransar. Undersidan på framvingen är orange med strödda svartbruna fläckar. Mot ytterkanten finns halvmånformade ljusgula fläckar inramade med brunsvart. Bakvingens undersida är mönstrad med fält i vitt, ljusgult, orange och brunt och dessa fält bildar delvis tvärgående band. Mot ytterkanten finns en rad med små brunsvarta runda fläckar i bruna fält.

Larven är gråsvart med ljusbruna taggar och den blir upp till 25 millimeter lång.

Levnadssätt 
Denna fjäril, liksom alla andra fjärilar, genomgår under sitt liv fyra olika stadier; ägg, larv, puppa och fullvuxen (imago). En sådan förvandling kallas för fullständig metamorfos.

Flygtiden, den period när fjärilen är fullvuxen, infaller i juni-juli. Under flygtiden parar sig fjärilarna och honan lägger äggen på värdväxtens blad. Ur ägget kläcks larven och börjar äta av bladet. Värdväxter, som alltså är de växter larven lever på och äter av, är för sotnätfjärilen till övervägande delen olika vänderotsväxter.

Larven växer inte färdigt under den första sommaren utan övervintrar. På våren fortsätter den att äta och sedan antingen förpuppas den eller så övervintrar den ytterligare en vinter och förpuppas året därpå. Puppstadiet varar ett par veckor och därefter kläcks den fullbildade fjärilen och en ny flygtid börjar.

Habitat 
Fjärilens habitat, den miljö den lever i, är fuktiga ängsmarker och skogsmarker som översilas av vatten på vintern och våren. Denna miljö får inte vara alltför näringsrik. Dessa typer av miljö försvinner alltmer genom bland annat skyddsdikning och sotnätfjärilen har därför minskat i antal, åtminstone i delar av Europa. Den är där upptagen på olika länders rödlistor, i Danmark, Belgien och Nederländerna som Försvunnen (RE), i Finland som Akut hotad (CR), i Tyskland som Hotad och i Sverige som Missgynnad (NT).

Utbredning 
Sotnätfjärilens utbredningsområde sträcker sig från södra och centrala Europa genom södra Sibirien och nordöstra Kina till Korea och Japan. I Norden förekommer den lokalt i södra Norge, södra halvan av Sverige samt i södra Finland.

Källor

Externa länkar 
Moths and Butterflies of Europe and North Africa Bilder på sotnätfjärilen från olika områden i Europa. 

Praktfjärilar
Johan Jakobsson

Johan Jakobsson kan syfta på:

Johan Jakobsson (handbollsspelare)
Johan Jakobsson (liberal)
Johan Jakobsson (bergsingenjör)
The Simpsons Pinball Party

The Simpsons Pinball Party är ett flipperspel från 2003 av spelföretaget Stern, baserat på TV-serien Simpsons. Detta är det andra flipperspelet som är baserat på Simpsons, det föregående hette som seriens originaltitel, The Simpsons. Noterbart innehåll på detta flipperspel är 5 flippers, 3 drop targets, multiball (flera kulor samtidigt, i detta fall 3 eller 5 kulor), 1 captive ball och bumpers. Dan Castellaneta, Nancy Cartwright och Hank Azaria är röster i spelet.

Externa länkar
The Simpsons Pinball Party

Källor

Internet Pinball Database: The Simpsons Pinball Party

Flipperspel
The Simpsons (flipperspel)

The Simpsons är ett flipperspel från 1990, skapat av Data East. Spelet är baserat på TV-serien Simpsons. Ett till flipperspel baserat på serien släpptes 2003, och heter The Simpsons Pinball Party.

Externa länkar
The Simpsons på The Internet Pinball Database

Flipperspel
Simpsons
Sälgskimmerfjäril

Sälgskimmerfjäril, Apatura iris, är en fjärilsart i familjen praktfjärilar. Vingspannet varierar mellan 65 och 74 millimeter, på olika individer.

Utseende
Ovansidan är gråbrun. På framvingen finns vita fläckar och tvärs över bakvingen ett vitt band. På bakvingen finns också några guldbruna teckningar, bland annat en ring med blå mitt. Skillnaden mellan hanen och honan är att hanen har ett starkt blåviolett skimmer på ovansidan av vingarna. Undersidan är rödbrun, gråbrun, grå och vit. Mitt på framvingens undersida finns en blå och svart fläck omgiven av orange, en så kallad ögonfläck. 

Larven är som ung grön med diagonala gulgröna ränder på sidorna. Framtill har den ett par långa utskott och baktill är den spetsigt avsmalnande. Den blir upp till 55 millimeter lång. Äldre larvers utskott framtill samt spetsen baktill ändrar efter övervintring färg till brunt och hela larvens gröna färg mörknar.

Levnadssätt
Värdväxter, de växter larven lever på och äter av, är arter i videsläktet, bland annat sälg.

Flygtiden, den period när fjärilen är fullvuxen, imago, infaller i juli–augusti. Den flyger uppe runt trädtopparna större delen av dagen och dess habitat är lövskog med höga träd. På morgonen och kvällen kan hanarna uppsöka marken för att få i sig ämnen från till exempel lera eller döda djur. Dessa ämnen behövs för hanarnas produktion av spermier.

Utbredning
Sälgskimmerfjärilen förekommer i Europa samt i de tempererade delarna av Asien. I Norden finns den i Danmark samt i sydligaste Finland och södra Sverige. Under senare år har arten vandrat norrut och förekommer tämligen allmänt i till exempel Mälardalen.

Källor

Externa länkar
Farmlator.hu - Moving Leps En film på sälgskimmerfjärilar, länken leder till en nedladdningsbar fil.

Praktfjärilar
Akdamar

Akdamar är en ö i Vansjön som ligger i östra Turkiet. På ön finns en armenisk kyrka som slutfördes 921. 1951 bestämdes det av myndigheterna att kyrkan skulle rivas, men författaren Yasar Kemal lyckades personligen stoppa rivningen. Sedan dess har kyrkan restaurerats.

Externa länkar 

Turkiets öar
Johnny Hagberg

Johnny Stig-Sune Hagberg, född 10 augusti 1952 i Borås, är kyrkoherde (emeritus) i Järpås pastorat sedan 1985. Han utnämndes till prost h.c. 2005.

Biografi
Johnny Hagberg gick ut gymnasiet i Borås 1971. Han prästvigdes fyra år senare och fick sin första tjänst som pastorsadjunkt i Sandhult. Efter olika befattningar utsågs han 1985 till kyrkoherde i Järpås församling.
Hagberg är känd för sin utgivning av litteratur om Västergötlands kultur och historia. Han är ordförande i Skara stiftshistoriska sällskap sedan 2004, och ordförande för Föreningen för Västgötalitteratur sedan 1989. Han är även ordförande i Stiftelsen för Skaramissalets utgivande samt ledamot av Samfundet Pro Fide et Christianismo. Han har belönats med flera utmärkelser för sina omfattande insatser.

Familj
Johnny Hagberg är sedan 7 juni 1975 gift med Ewy Hagberg. Sonen Markus Hagberg är kyrkoherde i Södra Kållands pastorat.

Utmärkelser och ledamotskap

Utmärkelser
  H.M. Konungens medalj av 8:e storleken (Kong:sGM8, 2005) för mångåriga engagerade insatser inom ämnet kyrkohistoria, speciellt rörande Skara stift 
  Kommendör av Suveräna Malteserordens förtjänstorden (KSMaltO:sFO)
  Kommendör av Påvliga Sankt Gregorius den stores orden (KPåvlS:tGO)
  Påvliga Heliga gravens ordens förtjänstkors av 2:a klassen (PåvlHGO:sFK2kl, 2017, PåvlHGO:sFK3kl 2011))
  Påvliga medaljen Bene Merenti i guld (PåvlBMGM, 2007), påvens personliga belöningsmedalj, vilken han mottog av biskop Anders Arborelius vid en ceremoni i det katolska biskopsämbetet i Stockholm. Medaljen delas ut till den som utför synnerligen välkomna tjänster åt katolska kyrkan.
  Estlands evangelisk-lutherska kyrkas förtjänstmedalj
 Hagberg belönades 2006 av Kungliga Gustav Adolfs akademien med pris för "en framgångsrik och omfattande utgivning av litteratur om Västergötlands kultur och historia."

Ledamotskap m.m.
Korresponderande ledamot av Kungliga Vitterhetsakademien (KorrespLHA)
Korresponderande ledamot av Kungliga Gustav Adolfs Akademien i Uppsala (KorrespLGAA)
Teologie hedersdoktor vid Göteborgs universitet (Teol. dr. h.c.)
Hedersledamot av Västgöta nation i Uppsala
 Västergötlands Hembygdsförbunds Tengelandsstipendiat 2020

Källor

Externa länkar 

Födda 1952
Svenska präster under 1900-talet
Män
Levande personer
Ledamöter av Kungliga Gustav Adolfs Akademien
Ledamöter av Samfundet Pro Fide et Christianismo
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Präster från Borås
Hedersledamöter vid Västgöta nation i Uppsala