kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Falklandsångbåtsand

Falklandsångbåtsand (Tachyeres brachypterus) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende 
Falklandsångbåtsand är en stor och kraftig, flygoförmögen and. Fjäderdräkten är övervägande grå, med lysande orangefärgad näbb hos hanen, olivgrön hos honan och ungfåglar. Arten är mycket lik långvingad ångbåtsand, men har korta, stubbade vingar och stjärt samt kraftigare hals och näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Falklandsöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Falklandsångbåtsanden hittas utmed kusten. Där föredrar den små klippöar, men även skyddade vikar. Den bebor även kustnära dammar, men rör sig olikt långvingad ångbåtsand inte längre inåt land.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Falklandsöarna
Flygoförmögna fåglar
Vithuvad ångbåtsand

Vithuvad ångbåtsand<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-09</ref> (Tachyeres leucocephalus'') är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i kustområden i Chubutprovinsen i Argentina, framförallt vid San Jorge Gulf i södra Chubut. Tillfälligt har den setts från Valdeshalvön till Beaglekanalen.

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar 

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Argentina
Flygoförmögna fåglar
Långvingad ångbåtsand

Långvingad ångbåtsand (Tachyeres patachonicus) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utbredning och systematik 
Långvingad ångbåtsand förekommer i sydligaste Sydamerika, i södra Chile norrut till Maule och i södra Argentina norrut till Neuquén och södra Buenos Aires. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 11.000 och 26.000 individer.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Magellanångbåtsand

Magellanångbåtsand (Tachyeres pteneres) är en sydamerikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den är mycket stor och flygoförmögen.

Utseende 
Magellanångbåtsanden är en mycket stor och kraftigt byggd flygoförmögen and. Kroppslängden är hela 78–84 cm och vikten 4,9–6,5 kg för hanen och 3,4–5 kg för honan. Vingarna är synligt mycket korta som lämnar en stor fläck exponerad på bakre delen av flanken. Arten känns igen på den stora storleken, vitaktigt grått huvud, lysande orangefärgad kraftig näbb, grå kropp och grå vingar med vita vingfläckar. Könen är i stort lika, vilket skiljer den från långvingad ångbåtsand, som i övrigt är mycket mindre med mindre kraftig näbb och hals, brunare kropp och dessutom kan flyga.

Utbredning och systematik 
Magellanångbåtsanden förekommer i södra Sydamerika söderut till Eldslandet och Kap Horn-arkipelagen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Systematiken är oklar, där en genetisk studie pekar på att den står närmast falklandsångbåtsanden (Tachyeres brachypterus), medan en annan visar att den senare urskilde sig mycket tidigare från övriga ångbåtsänder.

Levnadssätt 
Ångbåtsänder har ett märkligt beteende att flaxa med vingarna och springa på vattenytan när de känner sig hotade, påminnande om hjulångare, därav namnet. Magellanångbåtsanden hittas utmed klippiga kuster, oftast i par eller små familjegrupper, ibland en bra bit ut i havet. Den både dyker och födosöker utmed ytan, vanligen i rätt grunda vatten i kelp. Huvudfödan består av mollusker och kräftdjur, men kan även ta fisk.

Häckning 
Magellanångbåtsanden häckar i skyddade vikar eller kanaler, med start i månadsskiftet september–oktober. Arten tros vara monogam och paret antas hålla ihop livet ut.

Status och hot 
Magellanångbåtsanden har ett stort utbredningsområde och en stabil populationsutveckling, och den tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Den beskrivs som vanlig eller rätt allmän inom sitt utbredningsområde, med ett uppskattat bestånd av 25 000–100 000 fåglar.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Flygoförmögna fåglar
Vithuvad gravand

Vithuvad gravand (Radjah radjah) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende och läte 
Vithuvad gravand är en stor svartvit and med tydligt ljust öga, ljus näbb och bastanta ljusa ben. Karakteristiskt är ett smalt svart bröstband. I flykten syns vita täckare, mörka handpennor och grönglänsande armpennor med vita kanter. Tvärs över täckarna går ett smalt svartaktigt subterminalt band. Hanen yttrar en tunn vissling som honan svarar med ett hårdare skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Vithuvad gravand delas in i två underarter med följande utbredning:
 Radjah radjah radjah – förekommer från Moluckerna till Nya Guinea
 Radjah radjah rufitergum – förekommer i norra och östra Australien

Släktestillhörighet 
Traditionellt placeras arten med övriga gravänder och roständer i Tadorna. DNA-studier visar dock att arten är mer avlägset släkt med övriga i Tadorna, systerart till nilgås och Tadorna-arterna tillsammans. De flesta taxonomiska auktoriteter har därför lyft ut fågeln till ett eget släkte, Radjah.

Levnadssätt 
Arten hittas vanligen i eller kring våtmarker, floder, mangroveträsk och vattenreningsdammar. Den lever mestadels av animalisk föda som mollusker, insekter och maskar, men kan också ta vissa vegetabilier.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga art- och släktesnamn kommer av det lokala namnet på fågeln på Buru.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Australisk gravand

Australisk gravand (Tadorna tadornoides) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Som namnet avslöjar förekommer den i Australien, där i sydvästra och sydöstra delen av landet samt på ön Tasmanien. Den har även etablerat sig i Nya Zeeland. Arten ökar i antal och beståndet anses livskraftigt.

Utseende och läten 
Australisk gravand är en stor (55–72 cm), svarthuvad andfågel med kastanjebrunt bröst. Hanen har vit ring runt halsen och bröstet mer beigefärgat. Honan har vitt runt ögat och kring näbbroten. I flykten syns tydligt vita skuldror och vingundersidor. Lätet är ett högljutt och ihåligt "ang-ownk".

Utbredning och systematik 
Australisk gravand förekommer fläckvist i sydvästra och sydöstra Australien och Tasmanien. Den har även etablerat en population i Nya Zeeland. Fågeln har också påträffats i flera europeiska länder, däribland Sverige, men det har bedömts osannolikt att den nått dit på naturlig väg. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Inom släktet Tadorna visar genetiska studier att australisk gravand står närmast rostanden (Tadorna ferruginea’'), i en grupp där möjligen även nyzeeländska paradisgravanden (Tadorna variegata) ingår. Dessa är sedan systergrupp till sydafrikanska arten gråhuvad rostand (Tadorna cana).

 Levnadssätt 
Australisk gravand förekommer i dammar, våtmarker och flodmynningar, men ses även i omkringliggande jordbruksområden och gräsmarker. Fågeln inleder häckning i månadsskiftet juni–juli och äggläggningen kan pågå ända till slutet av september. Den häckar i ett trädhål eller en kaninhåla, ofta långt från vatten. I boet som fodras med gräs och stora mängder dun läggs åtta till tio eller fler gräddvita ägg.

 Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). 

 Namn 
Australiska gravanden beskrevs vetenskapligt av William Jardine och Prideaux John Selby år 1828. Dess vetenskapliga artnamn tadornoides betyder "lik Tadorna", det vill säga lik gravanden (Tadorna tadorna'').

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Paradisgravand

Paradisgravand (Tadorna variegata) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den förekommer enbart i Nya Zeeland.

Kännetecken

Utseende 
Paradisgravanden är en stor (63-71 cm) andfågel med tydligt skilda dräkter hos hane och hona. Hanen har svart huvud med marmorerad mörkt gråbrun kropp, medan honan har vitt huvud och kastjanjebrun kropp. I flykten syns vitt på täckarna, mörka handpennor, grönglänsande armpennor och orange- eller kastanjebruna tertialer.

Läten 
Paradisgravanden är en ljudlig fågel. Hanen yttrar ett djupt "zonk-zonk..." och honan ett gällare "zeek, zeek...".

Utbredning och systematik 
Paradisgravanden förekommer i Nya Zeeland, på Nordön, Sydön och Stewartön. Tillfälligt har den påträffats i Australien. Fågeln har påträffats i flera europeiska länder, däribland Sverige, men det har bedömts osannolikt att den nått dit på naturlig väg. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Paradisgravanden hittas i en rad olika våtmarksmiljöer, från kust och flodmynningar till sjöar och dammar i inlandet samt bergsbelägna vattendrag. Den ses i par eller i större flockar, framför allt när den ruggar mellan december och mars. Den är en allätare, men anses huvudsakligen leva av vegetabilisk föda. Häckningen inleds i månadsskiftet juli–augusti.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Halvmåneseglare

Halvmåneseglare (Streptoprocne biscutata) är en fågel i familjen seglare.

Utseende 
Halvmåneseglaren är en stor seglare med långa lieformade vingar, mörk kropp och tvärt avskuren stjärt. Den liknar halsbandsseglaren men har en ofullständig vit krage mer som en haklapp och kan också ha ljusare ansikte.

Utbredning och systematik 
Halvmåneseglare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Streptoprocne biscutata seridoensis – förekommer i nordöstra Brasilien i Seridóregionen i Paraíba
 Streptoprocne biscutata biscutata – från Minas Gerais i sydöstra Brasilien till Paraguay och nordöstra Argentina

Levnadssätt 
Halvmåneseglaren vilar och häckar i grottor och bakom vattenfall.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Tepuíseglare

Tepuíseglare (Streptoprocne phelpsi) är en fågel i familjen seglare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tepuis i södra Venezuela, näraliggande nordvästra Guyana och norra Brasilien (Roraima). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Henry Phelps (1875-1965), en amerikansk-venezuelansk entreprenör, affärsmagnat, ornitolog, samlare av specimen samt grundare av Colección Ornitológica Phelps i Caracas.

Noter

Externa länkar 

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjeseglare

Kastanjeseglare (Streptoprocne rutila) är en fågel i familjen seglare. Den förekommer i Centralamerika och i norra Sydamerika. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Kastanjeseglaren är en medelstor (12,7–13,5 cm) seglare med rätt lång stjärt. Hanen är svartaktig med rostbrunt halsband, Hos honor och ungfåglar kan halsbandet vara brutet eller saknas helt. Ungfåglar har också rödaktiga spetsar på hjässfjädrarna. Lätet är ett tjattrande "chit-chit-chit".

Utbredning och systematik 
Kastanjeseglare förekommer Mexiko, Centralamerika och norra Sydamerika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Streptoprocne rutila griseifrons – förekommer i västra Mexiko från Nayarit till Jalisco, i södra Durango och i västra Zacatecas
 Streptoprocne rutila brunnitorques – förekommer från sydöstra Mexiko till västra Bolivia
 Streptoprocne rutila rutila – förekommer från Venezuela till Guyanaregionen samt på Trinidad

Levnadssätt 
Kastanjeseglaren bygger ett bo av lera och växtmaterial på en lodrätt yta i ett skuggigt läge nära vatten, till exempel i en grotta, under en bro eller i en kulvert. Boet är format som en tillplattad strut, vari fågeln lägger två vita ägg som ruvas av båda könen i 23 dagar. Efter ytterligare 40 dagar är ungarna flygga.

Liksom andra seglare lever kastanjeseglaren av flygande insekter, framför allt flygmyror, men ses oftare högre upp än andfra arter. Även om den kan häcka på alla nivåer så länge boplatser finns tillgängliga påträffas den vanligen över bergsskogar eller öppnare skogslandskap ovan 500 meters höjd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte så pass kraftigt att den kan anses vara hotad.  Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till i storleksordningen en halv till fem miljoner vuxna individer.

Namn  
Kastanjeseglarens vetenskapliga artnamn rutila betyder "gyllene", "röd" eller "kastanjebrun".

Referenser

Tryckta källor 
Chantler, Phil; Driessens, Gerald (2000): Swifts : a guide to the swifts and treeswifts of the world. Pica Press, Mountfield, East Sussex. 
 ffrench, Richard; O'Neill, John Patton & Eckelberry, Don R. (1991): A guide to the birds of Trinidad and Tobago (2nd edition). Comstock Publishing, Ithaca, N.Y.. 
 Hilty, Steven L. (2003): Birds of Venezuela. Christopher Helm, London.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Vitnackad seglare

Vitnackad seglare (Streptoprocne semicollaris) är en fågel i familjen seglare. Den är tillsammans med asiatiska purpurtaggstjärtseglaren störst av alla seglare. Fågeln är endemisk för västra Mexiko. Den minskar i antal, men dess bestånd anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Vitnackad seglare är en mycket stor (20,5–25 cm) medlem av familjen, cirka 20 % större än den vanligare och mycket mer spridda nära släkting halsbandsseglaren (S. zonaris). Adulta fåglar är brunsvarta, på ryggen blåglänsande, med en vit halvmåne i nacken som gett arten dess namn. Stjärten är rätt tvärt avskuren men framstår som något kluven när den hålls ihop. Halsbandsseglaren är som sagt mindre samt har ett fullständigt vitt halsband och tydligt kluven stjärt. Flykten är kraftfull, snabb och direkt. Den är tystlåten när den uppträder ensam men från grupper hörs ljudliga "cree-cree-cree".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden i västra Mexiko (från Chihuahua till Nayarit, Hidalgo och Morelos). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitnackad seglare hittas i höglänta vilda landskap intill lodräta klippvägar, djupa flodfåror och höga klippavsatser på mellan 1 500 och 3 000 meters höjd. Mycket sällsynt kan den ses ända ner till havsnivån. Den är en social fågel som häckar i kolonier med upp till 200 individer. Födan består av olika sorters flygande insekter som skalbaggar, bin och flygmyror. Ofta födosöker den i grupp tillsammans med andra fåglar från samma koloni, ett antal kilometer bort.

Boet är vanligen en grund fördjupning i torr sand, vanligen utan saliv eller något annat bomaterial, som placeras på klipphyllor i grottor. Däri lägger den två vita ägg. Övriga detaljer om häckningsbiologin är okända.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Vitnackade seglarens vetenskapliga artnamn semicollaris betyder "halvkragad".

Referenser

Tryckta källor 
 Chantler, Phil & Gerald Driessens (2000) Swifts: A Guide to the Swifts and Treeswifts of the World, 2nd ed., Pica Press, East Sussex.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i neotropiska regionen
Seglare (familj)
Endemiska fågelarter i Mexiko
Dvärgpalmseglare

Dvärgpalmseglare (Tachornis furcata) är en fågel i familjen seglare.

Utbredning och systematik 
Dvärgpalmseglare delas in i två underarter:
 T. f. furcata Sutton, 1928 – förekommer i nordöstra Colombias och nordvästra Venezuelas lågländer
 T. f. nigrodorsalis (Aveledo & Pons, 1952) – naturligt förekommande i västra Venezuelas lågländer

Status 
Internationella naturvårdsunionen (IUCN) kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Eskilstuna folkhögskola

Eskilstuna folkhögskola är en externatskola och har Landstinget Sörmland som huvudman. Skolan finns i Munktellstaden i Eskilstuna.

Kurser 
Skolan har allmän kurs och utbildningar inom musik, estetiska ämnen (konstlinjen, textilutbildningar med mera) och Recycle Design - Återbruk.

Historia 
Eskilstuna folkhögskola startade 1962 som en filial till Gripsholms folkhögskola i Mariefred och blev en självständig skola 1979.

Externa länkar 
Eskilstuna folkhögskola på folkhogskola.nu

Svenska folkhögskolor knutna till kommuner och landsting
Utbildning i Eskilstuna
Utbildningsinstitutioner bildade 1962
Karibpalmseglare

Karibpalmseglare (Tachornis phoenicobia) är en fågel i familjen seglare. Den häckar i Karibien på Kuba, Hispaniola och Jamaica med intilliggande öar, där den är vanligt förekommande.

Utseende och läte 
Karibpalmseglaren är en liten (9–11 cm) seglare med tydligt kluven stjärt. På ovansidan är den mestadels svart, med ett vitt band på övergumpen. Undersidan är vit med ett smalt svart bröstband och svarta undre stjärttäckare. Jämfört med andra palmseglare i Tachornis är stjärten inte lika lång och mindre kluven. Lätet beskrivs som ett konstant svagt och ljust kvitter.

Utbredning och systematik 
Karibpalmseglare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tachornis phoenicobia iradii – Kuba och på Isla de la Juventud
 Tachornis phoenicobia phoenicobia – Jamaica, Hispaniola, Saona, Isla Beata och Ile a Vache

Den ses också sällsynt i Puerto Rico där den eventuellt häckar. Tillfälligt har den påträffats i Florida i USA.

Levnadssätt 
Karibpalmseglaren hittas i lågt liggande gräsmarker och ungskog. Den är mycket anspassningsbar och ses nära människan, även i stora städer, där den använder planterade kungspalmer för att häcka i. Liksom andra seglare tillbringar den mesta av tiden i luften på jakt efter insekter, ofta lågt nära marken. Flykten är då mycket snabb och fladdermuslik.

Arten häckar i små kolonier i palmträd som Roystonea, Sabal, Copernicia och Washingtonia Den har också noterats häcka i halmtak i uthus och intill klippväggar i små kustnära grottor. Boet är en hängande pung bestående av växtfibrer och fjädrar som hålls ihop av saliv. Däri lägger den två till fem vita ägg.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde, beståndet anses stabilt och det föreligger inga substantiella hot mot arten. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet har inte uppskattats, men den beskrivs som ganska vanlig.

Taxonomi och namn 
Karibpalmseglaren beskrevs för första gången som art 1847 av Philip Henry Gosse. Det vetenskapliga artnamnet phoenicobia betyder "palmlevande". På svenska har den även kallats karibisk palmseglare och karibisk dvärgseglare.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Gaffelstjärtad palmseglare

Gaffelstjärtad palmseglare (Tachornis squamata) är en fågel i familjen seglare.

Utseende och läte 
Gaffelstjärtad palmseglare är en omisskännlig seglare, med lång och kluven stjärt som ofta hålls stängd och slank kropp. Ovansidan är mörkbrun och undersidan vitaktig.

Utbredning och systematik 
Gaffelstjärtad palmseglare förekommer i stora delar av norra Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tachornis squamata semota – förekommer från östra Colombia till södra Venezuela, östra Ecuador, nordöstra Peru och nordvästra Brasilien
 Tachornis squamata squamata – från Trinidad och Guyana till Amazonområdet och östra Brasilien

Levnadssätt 
Gaffelstjärtad palmseglare ses alltid i närheten av palmträd i både urbana och lantliga områden. Den ses ofta i grupper. Fågeln har noteras stjäla fjädrar från andra fåglars kroppar i flykten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Djungelseglare

Djungelseglare (Telacanthura melanopygia) är en fågel i familjen seglare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Sierra Leone till södra Ghana, Gabon, nordöstra Demokratiska republiken Kongo och nordöstra Angola. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Seglare (familj)
Fåglar i etiopiska regionen
Baobabseglare

Baobabseglare (Telacanthura ussheri) är en fågel i familjen seglare.

Utseende 
Baobabseglare är en medelstor seglare med mörk undersida och vit övergump. Den liknar stubbstjärtseglaren, men har ett ljust band över bukens nedre del och flyger svagare, med vingarna mer tryckta framåt.

Utbredning och systematik 
Baobabseglare delas in i fyra underarter:
 Telacanthura ussheri ussheri – förekommer från Senegal till Nigeria
 Telacanthura ussheri sharpei – från Kamerun till Gabon, Demokratiska republiken Kongo och Uganda
 Telacanthura ussheri stictilaema – från kusten i södra Kenya till norra Tanzania och öarna Zanzibar och Pemba
 Telacanthura ussheri benguellensis – från västra Angola till Moçambique

Levnadssätt 
Baobabseglare ses flyga över fuktig savann, skogslandskap och galleriskog. Den påträffas ofta i närheten av baobabträd i vilka de gärna häckar. Fågeln uppträder vanligen enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Herbert Taylor Ussher (1836-1880), brittisk diplomat i Guldkusten 1866-1872 samt dess guvernör 1879-1880.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Seglare (familj)
Fåglar i etiopiska regionen