kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Loket 1

Loket 1 är ett bostadshus i kvarteret Loket vid Sankt Eriksgatan 64 i Vasastan i centrala Stockholm, som uppfördes 1927-31 efter ritningar av arkitekterna Bohlin & Mossberg. Byggnaden är en pendang (dock ej identisk) till Porslinsbruket 29 (klart 1929) vid Sankt Eriksgatan 65 och markerar Sankt Eriksbrons norra fäste. På den södra sidan finns två motsvarande höga hus, Sportpalatset (klart 1930) och Sankt Erikspalatset (klart 1909). Tillsammans bildar dessa fyra portalbyggnader en pampig inramning av Sankt Eriksbrons landfästen.

Kvarteret Loket har sitt namn efter Atlasområdet, ett industriområde där AB Atlas hade sina mekaniska verkstäder och tillverkade bland annat lokomotiv. Området revs i slutet av 1920-talet och bostäder byggdes här. I grannskapet finns även kvarter med namn Lokstallet, Tendern och Kolven.

Byggnaden

Byggnaden har fasader mot Sankt Eriksgatan och den tre våningar lägre belägna gatan Atlasmuren som löper under bron. 

Hörndelen av huset är utformat som ett 13 våningar högt torn, medan delarna mot Sankt Eriksgatan och Atlasmuren är 6 våningar höga. Mellan våningarna finns ett listverk, på bägge fasader förekommer franska balkonger med smidesräcken. Den översta våningen mot Atlasmuren är något indragen.

Tornvåningens fasader har accenter av pilastrar. Fasaderna mot Sankt Eriksgatan och Atlasmuren är putsade och avfärgade i roströd kulör. Yttertaket är täckt med rött taktegel. Entréportarna som bytts ut till aluminium under 70-80- talet ersattes 2021 av portar i massiv ek med snidade detaljer i 20-tals stil.

Reklamskyltar
Huset goda skyltläge har utnyttjats för reklamskyltar. På 1950-talet fanns på tornvåningen en stor neonskylt med reklam för Thule Cacao och senare reklam för halstabletten Tulo. Även fönsterbröstningarna nyttjades för reklam, på 1980-talet hade Philips och Svenska Handelsbanken ljusreklam på byggnaden.  Inga av de ursprungliga skyltarna finns idag (2010) kvar. På södra sidan av Sankt Eriksbron, på Choklad-Thules gamla fabriksfasighet, finns däremot Tuloskylten bevarad.

Sankt Eriksområdets portalbyggnader
Sankt Eriksområdets båda portaltorn i närheten, som uppfördes mellan åren 1995 och 1998 efter en detaljplan av Aleksander Wolodarski påminner om den svenska 1920-talsklassicismen med tydlig anknytning till S:t Eriksbrons båda portaltorn (Loket 1 och Porslinsbruket 29). Just denna formgivning hyllades av allmänheten, medan arkitektkollegerna var avvisande och kritiska och kallade det hela för pastisch och otidsenligt.

Panorama

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Vasastan
Suzanne Henriette de Lorraine

Suzanne Henriette de Lorraine, född 1 februari 1686, död 19 oktober 1710, hertiginna av Mantua och Monferrato; gift i Milano 8 november 1704 med hertig Ferdinand Karl Gonzaga av Mantua och Monferrato. 

Dotter till Charles III av Lorraine, hertig av Elbeuf, och Françoise de Montault de Navailles. 

Äktenskapet hade arrangerats för att maken behövde arvingar till sin tron efter sitt första barnlösa äktenskap, och för att hon hade passande rang eftersom hon hade titlarna "Ers Höghet" och "prinsessa", men det blev barnlöst. Efter makens död 1708 återvände hon till Paris, där hon blev inblandad i en rättsprocess om familjen de Guises förmögenhet. Enligt Louis de Rouvroy, hertig av Saint-Simon var hon en skönhet som dog av en långvarig sjukdom efter ett olyckligt liv, orsakat av ett bisarrt äktenskap.

Källor 

Födda 1686
Avlidna 1710
Italienska hertiginnor
Franska hertiginnor
Kvinnor
Regino

Regino, född omkring 840, död 915 i Trier, var en tysk krönikeskrivare.

Regino var 892-899 abbot i Prüms kloster. Han författade en krönika (omfattande tiden från Kristi födelse till 906), "ett av de tidigaste försöken att sammanfatta världshistorien i en tämligen utförlig framställning" (Wilhelm Wattenbach). Krönikan utgavs av Georg Heinrich Pertz i "Monumenta Germaniæ" (I, 1826). Regino författade även arbeten av kyrkorättsligt och musikaliskt innehåll.

Källor

Tyska krönikeskrivare
Avlidna 915
Män
Födda 840
Jämviktskoncentration

Jämviktskoncentration eller Steady state betyder inom farmakologin att en person metaboliserar lika mycket läkemedel som konsumerats. För att bibehålla steady state så behöver man repetitivt tillföra även läkemedel innan patienten har metaboliserat allt, detta för att upprätthålla jämviktskoncentration.

Den tid det tar att uppnå jämviktskoncentration (steady state) är alltid 5 gånger halveringstiden av ett läkemedel. Det är viktigt att jämviktsnivån för läkemedlet ligger inom det terapeutiska fönstret. Detta leder till optimal läkemedelsdosering.

Referenser 
Illustrerad Farmakologi 1 

Farmakologi
Ernst von Kirchberg

Ernst von Kirchberg, född i Thüringen eller Prignitz, död efter 1379, var en tysk krönikeskrivare. 

Kirchberg kom från Thüringen till hovet i Schwerin, sannolikt 1378, då hertig Albrekt (far till den svenske kungen Albrekt av Mecklenburg) i sitt andra gifte förmälde sig med Adelheid från Thüringen, dotter till greve Ulrich av Hohenstein. Enligt hertigens önskan företog sig Kirchberg att på högtyska språket sätta i rim Helmolds vendiska historia ("Chronica slavorum") och hade före hertigens död (18 februari 1379) fullbordat arbetet, vilket han därefter omedelbart fortsatte genom att efter skilda krönikor och muntlig tradition fullfölja Mecklenburgs historia till mitten av 1300-talet. Den enda handskrift man känner av Kirchbergs mecklenburgska krönika finns i arkivet i Schwerin och är rikt smyckad med miniatyrer, vilka bland annat ger upplysningar om Sveriges riksvapens historia under nämnda århundrade.

Källor

Tyska krönikeskrivare
Personer i Tyskland under 1300-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Ugglan
Élisabeth Charlotte av Orléans

Élisabeth Charlotte av Orléans, född 13 september 1676 i Saint-Cloud, död 23 december 1744 i Commercy, var hertiginna av Lothringen, gift 1698 med hertig Leopold av Lothringen. Hon var regent av Lothringen, Bar och Teschen från 1729 till 1737 för sin son Frans av Lothringen och blev sedan vasall (prinsessa) av Commercy.

Biografi 
Hon var dotter till den franske prinsen hertig Filip I av Orléans och dennes gemål Elisabeth Charlotte av Pfalz. Hon var barnbarn till Ludvig XIII och brorsdotter till Ludvig XIV.

Élisabeth Charlotte beskrivs som lika bestämd och viljestark som sin mor och mottog äktenskapsförslag med Vilhelm III av England, Josef I (tysk-romersk kejsare), Frankrikes tronföljare Ludvig och dennes son hertigen av Burgund samt kungens illegitime son hertigen av Maine.

Hertiginna
Hennes äktenskap med Leopold av Lothringen arrangerades som en del av freden mellan Frankrike och Lothringen 1698. Det ansågs inte tillräckligt statusmässigt vid franska hovet, en del medlemmar av kungahuset närvarade vid vigseln i sorgdräkt och hennes mor kallade henne ett offer för kriget. Paret levde sedan i Luneville, Lothringens huvudstad. Relationen mellan Élisabeth Charlotte och Leopold blev lycklig ända fram till hans relation med Anne-Marguerite de Lignéville år 1708, och hon beskrivs också som en engagerad förälder. Hon gjorde ett statsbesök i Paris 1718 och närvarade vid Ludvig XV:s kröning 1722. Hon försökte 1725 få sin dotter Anne Charlotte utvald till kungens brud, men misslyckades.

Regeringstid
Vid makens död 1729 blev hon regent för sin son Frans, som levde i Wien. Frans återvände 1737 och avslutade då hennes regering, men avträdde samma år trots hennes protester hertigdömet till Frankrike. Hon var starkt emot detta steg. Elisabeth Charlotte bosatte sig då på ett slott utanför staden Commercy i Lothringen, som gjordes till ett furstendöme åt henne under hennes pension.

Antavla

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kvinnliga regenter under 1700-talet
Franska hertiginnor
Personer i Frankrike under 1700-talet
Personer från Saint-Cloud
Födda 1676
Avlidna 1744
Kvinnor
Innan dagen

Innan dagen är en kortfilm från 1997, skriven och regisserad av Jonas Felixon.

Handling
En ung man tömmer sin lägenhet på sin flickväns saker. Morgonen därpå ska hon hämta upp dem.

Om filmen
Filmen hade premiär på Pustervik i Göteborg den 1 februari 1997.

Rollista 
Mårten Klingberg – Erik
Tanja Svedjeström – Anna

Referenser

Webbkällor

Filmer 1997
Svenska kortfilmer
Svenskspråkiga filmer
Krister Olsson

Ulf Krister Olsson, född 20 december 1943 i Stensele församling, är en svensk entreprenör och näringslivsprofil.

Biografi 
Olsson växte upp i Storuman, där morfadern hade slakteri med butik. Han är son till Clary Johansson och Gunnar Olsson, som kom från Sunne i Värmland och ägde vvs-firman Olssons värme och ett flygbolag i Storuman. Fadern omkom 1963 i en flygolycka och Krister Olsson, som tänkt ägna sig åt flygbranschen, fortsatte i stället inom vvs och skogsindustrin. 

Krister Olsson fortsatte under 1970-talet sin verksamhet med att köpa upp sågverk utanför Umeå. 1987 samlade Olsson sina företag i koncernen Balticgruppen, som samma år köpte upp pappersmassaindustrin Sofiehem Pulp och det gamla sjukhusområdet på Umedalen i Umeå. I samma område har Olsson sedan 1994 via Balticgruppen sponsrat den permanenta och vartannat år utökade konstutställningen Umedalen skulptur.

Inkomst och skatt 
2008 låg inkomsten på nästan 263 miljoner. Därmed var han den som tjänade mest i Västerbotten det året. Preliminärt låg hans skatt på 80 miljoner.  Olsson var 2010 en av de tio personer som betalar mest skatt i Sverige.

Donationer i urval 
 1994 – Anläggning av Umedalens skulpturpark
 2010 – 20 miljoner till sommarjobb för ungdomar i Umeå
 2010 – 90 miljoner till Umeå universitets satsning på ett Konstnärligt campus
 2011 – 100 miljoner kronor till Umeå universitet.
 2011 – 20 miljoner till ishockeylaget Björklöven
 2013 – 15 miljoner till Norrlands universitetssjukhus för satsningar inom cancervården.

Priser och utmärkelser
 2004 – Hedersdoktor vid den medicinsk fakulteten på Umeå universitet
 2010 – Umeågalans huvudpartnerpris
 2013 – Umeågalans 10-åriga profilpris
 2014 – Västerbotten Grand Prix

Källor

Noter

Män
Födda 1943
Levande personer
Svenska donatorer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska miljardärer
Personer i Umeås historia
Personer från Stensele socken
Agar (olika betydelser)

Agar kan syfta på:

 Agar – ett geleämne
 Agar – ett släkte i familjen halvgräs, se Agsläktet
 Magyar agar – en hundras från Ungern
 Agar.io – ett spel inom genren casual game och action 
 Agar, Indien, ort i Madhya Pradesh, Indien

Personer 
 Agar – artistnamn för Florence Léonide Charvin Agar
 Eileen Agar (1899–1991), brittisk konstnär
 John Agar (1921–2002), amerikansk skådespelare
 Wilfred Eade Agar (1882–1951), angloaustraliensk zoolog
Rhein-Neckar-Arena

Rhein-Neckar-Arena är en fotbollsarena i Sinsheim, Tyskland.

Externa länkar 

 Arenainformation och fotografier 
 3D-modell av Rhein-Neckar-Arena
 Stadium plans from club website 
 World Stadiums

Sportanläggningar i Tyskland
Sportanläggningar invigda 2009
Sport i Baden-Württemberg
Åbo datatekniska forsknings- och utbildningscentrum

Åbo datatekniska forsknings- och utbildningscentrum (förk. TUCS, , ) är ett samarbete mellan Åbo universitet och Åbo Akademi. TUCS grundades 21 mars 1994 av de två nämnda universiteten samt Åbo handelshögskola, som på den tiden var ett självständigt universitet men numera är en del av Åbo universitet. Syftet med TUCS är att koordinera universitetens utbildning och forskning inom informations- och kommunikationsteknik. De utrymmen TUCS verkar i finns i Turku Science Park i Åbo.

Enheter som är en del av Åbo datatekniska forsknings- och utbildningscentrum

Åbo universitet

Matematisk-naturvetenskapliga fakulteten
Institutionen för informationsteknologi
Matematiska institutionen

Åbo handelshögskola
Informationssystem

Åbo Akademi
Fakultetsområdet för naturvetenskaper och teknik
Institutionen för informationsteknologi

Externa länkar 

TUCS
TUCS i Facebook
TUCS i Finlands National bibliotekets Doria service
José Leandro Andrade

José Leandro Andrade (född 22 november 1901 i Salto, Uruguay – död 5 oktober 1957 i Montevideo, Uruguay), var en fotbollsspelare från Uruguay. Han hade en mittfältsposition och deltog bland annat i Uruguays trupp i VM 1930 där laget vann guld. Han vann också tre Sydamerikanska mästerskap, samt två Olympiska guld.

Meriter

Externa länkar 
FIFA.com Spelarinfo (eng. text)
Sports-Reference.com Spelarinfo (eng. text)
World-Football-Legends.co.uk Spelarbiografi (eng. text)

Män
Födda 1901
Avlidna 1957
Uruguayanska fotbollsspelare
Spelare i CA Bella Vista
Spelare i Club Nacional de Football
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Montevideo Wanderers
Spelare i Argentinos Juniors
Spelare i VM i fotboll 1930
Världsmästare i fotboll
Spelare i sydamerikanska mästerskapet i fotboll 1923
Spelare i sydamerikanska mästerskapet i fotboll 1924
Spelare i sydamerikanska mästerskapet i fotboll 1926
Spelare i sydamerikanska mästerskapet i fotboll 1927
Spelare i sydamerikanska mästerskapet i fotboll 1929
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska guldmedaljörer 1928
Uruguayanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Uruguay
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Uruguay
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1928
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Personer från Salto
Tystberga kyrka

Tystberga kyrka är en kyrkobyggnad i Tystberga i Strängnäs stift. Den är församlingskyrka i Tystbergabygdens församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan har en stomme av sten och består av ett långhus med rakt kor i öster och torn i väster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia.
Kyrkans äldsta delar är från 1100-talet och är bevarade i den västra delen av långhuset. På 1300-talet byggdes kyrkan ut åt öster och tidigare koret ersattes med nuvarande kor av samma bredd som övriga kyrkan. Nuvarande sakristia byggdes. Tornet tillkom under 1400-talet och troligen var det då ett vapenhus vid sydvästra sidan byggdes. Under samma århundrade försågs kyrkorummet med valv som ersatte ett tidigare platt trätak. Stjärnvalven dekorerades 1618 av Peder målare. 1717 revs vapenhuset och ersattes med ett nytt. Åren 1800-1805 byggdes de övre delarna av tornmuren om och nuvarande tornhuven uppfördes efter ritningar av länsbyggmästare Sundström. En stor ombyggnad genomfördes 1881 då vapenhuset och sydvästra ingången murades igen. Nya fönster togs upp. Valvet i kyrkorummets västra del revs och ersattes med ett murat tunnvalv. Sakristian fick då sitt nuvarande valv.

Inventarier
 Dopfunt i sandsten är daterad till 1200-talet.
 Korfönster med motivet: Korsfästelsen.
 Predikstol med ljudtak, rikt förgylld. Inköpt 1709.
 Öppen bänkinredning.
 Orgelläktare uppförd 1881.

Orgel
1881 bygger E. A. Setterquist & Son, Örebro, en orgel med 6 stämmor med en manual och bi-hängd pedal. Den blev besiktigad 30 september 1881 av kantorn och organisten Carl August Forssberg (1859-1892) i Nyköping. Orgeln blev inrättad så organisten satt vänd mot altaret. Pedalklaveret blev utökad från kontrakterade 20 toner till 25 toner. Orgeln kostade 2 650 kr. i dåtidens valutavärde. 

Den nuvarande orgeln är byggd 1958 av Marcussen & Sön, Aabenraa, Danmark och är mekanisk.

Bilder

Referenser

Tryckta källor
 Sörmlandsbygden 1988:2

Webbkällor
 Svenska Kyrkans webbplats
 
 Dopfunt

Noter

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Nyköpings kommun
Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Elephant Nature Park

Elephant Nature Park är en specialpark för elefanter i norra Thailand, omkring 60 km från Chiang Mai City. I parken får elefanter som tidigare misskötts, utsatts för våld o.s.v., en fristad. Parken, som grundades på 1990-talet, har fått en rad utmärkelser för sitt arbete för elefanterna.

Utmärkelser
 2003 Guest of Honor of the US Humane Society's Genesis Awards
 2005 Time magazine's list of  "Asia's Heroes"
 2006 Earth Day Award
 2006Honoris causa Doctor of Veterinarian Science from HM Crown Prince of Thailand
 2008 Outstanding Woman of Thailand Award

Externa länkar
 Elephant Nature Park official website
 Elephant Nature Foundation - official website
 Volunteer and other essential visitor information
 Elephant Nature Park Twitter
 Elephant Nature Park on Social Networks
 EleAid - An Asian Elephant Conservation Charity that supports Elephant Nature Park

Referenser

Djurrätt
Naturskydd i Thailand
Davida (organisation)

Davida - Prostituição, Direitos Civis, Saúde (Prostitution, Civil Rights, Health) är en brasiliansk organisation som stödjer sexarbetare i Brasilien. Detta gör de på många olika sätt, inklusive okonventionella som teater och parader. Organisationen grundades 1992 och har sin bas i Rio de Janeiro. Den blev känd internationellt då de lanserade modekollektionen Daspu. De som arbetar i organisationen är själva, eller har varit, prostituerade.

Organisationens syfte och mål 
Organisationen arbetar för att förbättra arbetsförhållandena och hälsoförhållandena för landets sexarbetare. En viktig hälsofråga är att minska risken för HIV/Aids. Dessutom vill de att diskrimineringen av prostituerade upphör och att prostitution skall ses som ett vanligt arbete.

Referenser

Externa länkar
 Davida webbplats
 Daspu webbplats
 2006 Photo and interview reportage about Davida women 
 2007 Fotoreportage om Davida-kvinnor 
 Foton från en São Paulo Daspu show
 Foton
 Foton, videon om Daspu

Organisationer i Brasilien
Stöldskyddsmärkning

Stöldskyddsmärkning innebär att man utför en permanent märkning på ett objekt som identifierar ägaren och som inte går att avlägsna utan att göra fysisk åverkan på objektet. Om stöldskyddsmärkningen ska vara effektiv och ha en förebyggande effekt, så bör den vara väl synlig. Stöldskyddsmärkningen består oftast av en yttre etikett/dekal med ägaruppgifter och om den avlägsnas så blir ID-uppgifterna synliga via en permanent etsning, gravering eller vulkanisering in i chassit. Stöldskyddsmärkningen kan identifiera ägaren antingen via ett namn, organisationsnummer, personnummer eller ett unikt registreringsnummer till en sökbar databas.

Exempel:
 Brännmärkning av kor är en av de äldsta och mest välkända formerna av permanent stöldskyddsmärkning.

Idag finns det olika typer av teknik till stöldskyddsmärkning på marknaden. De äldsta varianterna är antingen en gravyrpenna eller en hålstansad/laserstansad etikett där man etsar in ett ID i chassit med hjälp av en etsningsfärg. På grund av att många objekt numera har en hård yta av metall, till exempel aluminium, så kan inte etsfärgen tränga in i chassit. Därför har denna etsnings-teknik på senare tid ersatts av en synlig etikett/dekal som har en bakomliggande mindre etikett med ID-uppgifter som vulkas in i chassit med hjälp av ett speciallim. Denna teknik fungerar på de flesta material.

En permanent stöldskyddsmärkning är ett effektivt sätt att förebygga inbrott, stöld och förlust av stöldbegärliga objekt. Lås, larm & Vaktbolag är de vanligaste åtgärderna för att minska risken för inbrott och stöld, men trots detta kan det ändå vara intressant för tjuven att gå förbi detta skalskydd. Det beror på att de flesta stöldbegärliga föremål är anonyma och saknar identitet som till exempel datorer, bildskärmar, TV, mobiltelefoner, kameror, TV-spel, verktyg mm. 

Anonyma objekt utan identitet är attraktiva för tjuven, för att snabbt kunna sälja dem vidare på den svarta marknaden på nätet eller via annonser och torgmarknader. Stöldskyddsmärkning får också stöd i lagtexten om .

Se även
Färgklämman

Säkerhet
Stöld
Stöldskydd
Lambert från Hersfeld

Lambert från Hersfeld, död efter 1078 i benediktinklostret Hersfeld, var en tysk krönikeskrivare.

Lambert omtalas först på 1400-talet och skall 1058 ha blivit munk. Hans första verk var en biografi över Lullus, Vita Lulli; brottstycken finns även bevarade av en historia över hans eget kloster. Hans huvudarbete är emellertid Annales, utgivet 1525, bäst av Oswald Holder-Egger 1894 i Lamperti monachi Hersfeldensis opera (översatt till tyska av Ludwig Friedrich Hesse, 1855; ny upplaga 1883). Denna krönika utgör till 1039 blott utdrag av äldre annaler: från 1040 utgör den en självständig framställning, som från 1069 skildrar händelserna mycket utförligt. Arbetet är skickligt komponerad och välskrivet, men opålitligt och partiskt (mot Henrik IV), och författaren har ej varit invigd i tilldragelsernas inre sammanhang. Trots dessa brister har Lamberts verk dock stor betydelse som källskrift.

Källor

Tyska krönikeskrivare
Män
Ugglan
Juan de Ávalos

Juan de Ávalos García Taborda, född 21 oktober 1911 i Mérida,  död 6 juli 2006 i Madrid, var en spansk skulptör.

Hans skulpturer, med en överväldigande monumentalitet, tillhör de mest representativa för den samtida spanska konsten, och följde tidens figurativa uttryck. Även om hans verk ofta knyts till frankismen, av skälet att han gjorde skulpturerna i Valle de los Caídos (Madrid), fanns det aldrig någon ideologisk koppling till Francisco Franco.

Juan de Ávalos, republikan med medlemsnummer 7 i PSOE i Merida, var i Palacio de El Pardo bara en gång och krävde för uppdraget 300.000 pesetas i provision. Han blev känd för sina verk i Valles los Caídos, särskilt för de stora statyerna av evangelisterna, för vilka han belönades med Hederslegionen och även fick motta den högsta konstnärliga och akademiska utmärkelsen från det forna Sovjetunionen. 

Han är skapare av avant-gardeskulpturer under pseudonymen "Arturo Sanchez". Vid sin död höll han på med två statyer av guvernören och vicekungen i Florida för den amerikanska regeringen för placering i Washington och Miami, statyer som slutfördes av hans familj och kollegor.

Han porträtterade artister som Manolete eller Rocío Jurado och har sina verk spridda över de fem kontinenterna (och på gatorna i tre av dessa).

Källor

Noter

Externa länkar

 Fundación Juan de Ávalos
 Busto de Su Santidad Juan Pablo II - Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes

Spanska skulptörer
Extremadura
Födda 1911
Avlidna 2006
Män
Summer Dreams: The Story of The Beach Boys

Summer Dreams: The Story of The Beach Boys är en amerikansk TV-film från år 1990. Filmen regisserades av Michael Switzer.

Handling 
Filmen är baserad på en sann historia och handlar om det amerikanska rockbandet The Beach Boys. Filmen utspelar sig under en period på ungefär 20 år, från tidigt 1960-tal till tidigt 1980-tal och man får se vad bandmedlemmarna hade för sig under denna period. Filmen fokuserar på trummisen Dennis Wilson.

Soundtrack 
I filmen får man höra många klassiska Beach Boys-låtar. Det är dock skådespelarna själva som framför låtarna.

Några Beach Boys-låtar man får höra i filmen:
 Barbara-Ann
 Surfer Girl
 Good Vibrations
 God Only Knows
 Surfin
 Surfin USA
 Surfin Safari
 I Get Around

Rollista (i urval) 
 Bruce Greenwood - Dennis Wilson
 Greg Kean - Brian Wilson
 Casey Sander - Mike Love
 Bo Foxworth - Carl Wilson
 Andrew Myler - Al Jardine
 Robert Lee - Bruce Johnston
 Michael Reid MacKay - Charles Manson

Se även 
 Beach Boys: An American Family
 The Beach Boys
 Biografisk film

Externa länkar
IMDb

Amerikanska TV-filmer
TV-filmer 1990
1960-talet på film
1970-talet på film
1980-talet på film
The Beach Boys
Lullus

Lullus (Lul) den helige, född omkring 710 i Wessex, död 16 oktober 786 i Hersfeld, var en anglosaxisk missionär.

Lullus följde "Tysklands apostel", Bonifatius, till Thüringen och var där såväl som i Friesland och Hessen verksam för kristendomens utbredande. Bonifatius (död 755) meddelade själv Lullus den biskopliga vigningen som korbiskop och utsåg honom till sin efterträdare som ärkebiskop av Mainz, men Lullus synes det oaktat ej ha erhållit påvens bekräftelse på nämnda värdighet förrän omkring 780.

Lullus grundlade 768 eller 769 det ryktbara klostret Hersfeld, dit han, då ämbetsgöromålen tillät det, drog sig tillbaka och där han 786 slutade sina dagar.

Källor

Noter

Missionärer
Avlidna 786
Män
Födda okänt år
Cotopaxi (provins)

Cotopaxi är en provins i centrala Ecuador. Den administrativa huvudorten är Latacunga.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i sju kantoner:
 La Maná
 Latacunga
 Pangua
 Pujilí
 Salcedo
 Saquisilí
 Sigchos

Se även 
 Ecuadors provinser

Ecuadors provinser