kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den oövervinnerlige

Den oövervinnerlige är en bok skriven av Peter Englund och utgiven år 2000. 

Boken är den andra delen i Englunds trilogi Om den svenska stormaktstiden och en man i dess mitt och tar vid efter Trettioåriga krigets slut år 1648 och sträcker sig över 1650-talet, som är en relativt okänd period i svensk historia. Boken behandlar Karl X Gustafs krigföring mot Danmark under 1650-talet och ger ett biografiskt porträtt av kungen. Boken skildrar även, liksom den första delen, Ofredsår, Erik Dahlbergh. I texten vävs också in beskrivningar av 1600-talets vardagsliv och kultur.

Boken har bland annat översatts till finska, tjeckiska och polska. Den tredje delen i trilogin har ej utkommit än.

Referenser

Noter

Externa länkar

Verk av Peter Englund
Facklitteratur 2000
Svenskspråkig facklitteratur
Litteratur inom historia
Karl X Gustav
Avgörelseteologi

Avgörelseteologi är en teologisk lära som förekommer framför allt i evangelikala och karismatiska sammanhang. Enligt avgörelseteologin måste en människa för att nå frälsning göra ett medvetet val eller ställningstagande, då hon "tar emot Jesus". Exakt hur detta går till kan variera, men en vanlig form är att göra detta genom en bön.

Avgörelseteologin har kritiserats av vissa kristna, som till exempel kalvinisterna som menar att det inte existerar någon fri vilja och att man därför inte ens kan välja det rätta. Ur ett annat perspektiv kritiseras den av katolikerna och de ortodoxa som menar visserligen menar att man kan välja men anser att detta är en process och inte en enskild händelse.

Kristen teologi
Miljö- och jordbruksutskottet

Miljö- och jordbruksutskottet (MJU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden om Sveriges jordbrukspolitik, dvs jordbruk, skogsbruk, trädgårdsnäring, jakt och fiske samt väderlekstjänst. Utskottet bereder även ärenden om kärnsäkerhet, naturvård samt ärenden om miljövård i övrigt som inte tillhör annat utskotts beredning. Före riksmötet 1998/99 hette utskottet Jordbruksutskottet. Utskottets ordförande är Emma Nohrén (MP) och dess vice ordförande är Kjell-Arne Ottosson (KD).

Historik 
Jordbruksutskottet upprättades enligt konungens och riksdagens beslut 1909 och tog då över ärenden som tidigare behandlats dels av statsutskottet, dels av lagutskottet. Under tvåkammartiden var antalet ledamöter 16, åtta från vardera kammare. Det första sammanträdet ägde rum 1910.

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Referenser

Externa länkar 
Riksdagen - Miljö- och jordbruksutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
Organisationer bildade 1909
Jordbruk i Sverige
Jordbrukspolitik
InvenSense

InvenSense är ett företag som tillverkar rörelsesensorer.
Företagets produkter är av en mycket kompakt design men känner endast av rörelser i två plan. Sensorerna används bland annat för bildstabilisation i digitala kameror och för att styra spel eller menyer i till exempel en handdator eller mobiltelefon. Företaget tillverkar en rörelsesensor som används i Wii Motion Plus som är ett tillbehör till Wii Remote.

Källor

Externa länkar 
 InvenSense

 
Amerikanska elektroniktillverkare
Maxim Sjostakovitj

Maxim Sjostakovitj, född 10 maj 1938, är en rysk pianist och dirigent, son till den berömde kompositören Dmitrij Sjostakovitj. Maxim Sjostakovitj hoppade av från Sovjetunionen till väst år 1981.

Referenser

Ryska pianister
Ryska dirigenter
Födda 1938
Män
Personer från Sankt Petersburg
Levande personer
Näringsutskottet

Näringsutskottet (NU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden om näringspolitiken och därmed sammanhängande forskningsfrågor samt ärenden om handel, energipolitik, regional utvecklingspolitik, statlig företagsamhet samt pris- och konkurrensförhållanden i näringslivet.

Utskottets ordförande är Tobias Andersson (SD) och dess vice ordförande är Elisabeth Thand Ringqvist (C).

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Källor

Externa länkar
Riksdagen - Näringsutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
NEC

NEC är en japansk företagskoncern som tillverkar elektronik. Koncernen grundades 1899 i Tokyo, har mer än 140 000 anställda och omsätter 39 miljarder USD. Idag levererar NEC mer än 15 000 olika produkter, från microchips till satellitstationer.

 

Elektroniktillverkare
Japanska företag
Företag bildade 1899
WP:Projekt Japan
Cellokonsert

Cellokonsert, eller Konsert för cello, eller violoncell, och orkester, är ett oftast relativt omfångsrikt verk för cellosolist och symfoniorkester. 

Berömda cellokonserter har skrivits av bland andra Joseph Haydn, Antonín Dvořák, Robert Schumann, Dmitrij Sjostakovitj, Antonio Vivaldi, Edward Elgar och Camille Saint-Saëns. 

Se konsert (musikverk) för beskrivning verk komponerat för soloinstrument, t.ex. cello, och orkester.

Musikteori
Klassisk musik
Typer av musikstycken
Arvid Gustavsson av Vik

Arvid Gustavsson (Sparre av Vik), död 1379 eller 1380, var en svensk lagman och riksråd.

Biografi
Arvid Gustavsson nämns första gången 1356. Han upptas bland brevvittnena i kung Håkan Magnussons brev 15.2.1362 om kungaval och kallas då sven. Från samma år framåt nämns han även som riksråd. Han var lagman i Finland efter 1364 men nämns i bevarade källor som aktiv domare endast 1366 i Egentliga Finland och 1369 i Nyland. År 1372 nämns hans underlagman i Åbo. Han slogs till riddare 1372 eller 1373. År 1376 blev han medlem i den nämnd som kung Albrekt tillsatte för att lösa tvister om det andliga ståndets privilegier. Som häradshövding i Lagunda härad i Uppland nämns han åren 1377 och 1378. Han levde ännu 18.1.1379 men var död 5.2.1380.

Familj
Arvid Gustavsson var son till riksrådet och lagmannen Gustav Arvidsson  (1334–1366/67) och Kristina Petersdotter (1329), dotter till riksrådet Peter Ragvaldsson (tre rutor) och Birgitta Jonsdotter (? Aspenäsätten).

Arvid Gustavsson var gift senast 1369 med Helena Magnusdotter (Sparre av Aspnäs) (1373–1380), dotter till riksrådet Magnus Gislesson (Sparre av Aspnäs) och Birgitta Knutsdotter (Algotsönernas ätt). 

Arvid Gustavsson ägde släktgodset Vik i Balingsta socken i Uppland.

Dotter
Margareta Arvidsdotter (1382–1415), som ägde Vik och Örby i Vendels socken i Uppland. Gift senast 1385 med riksrådet och lagmannen i Uppland Ture Bengtsson (Bielke) (1385–1415).

Se även
 Ätten Sparre av Vik
 Lista över svenska, medeltida lagmän enligt lagmansdöme

Referenser

Noter

Källor
Åbo Domkyrkas Svartbok, Helsingfors 1890
Finlands medeltidsurkunder Bd. 1, Statsarkivet 1910, 1935, Helsingfors
Äldre svenska frälsesläkter I, Riddarhusdirektionen 1959–1989, Stockholm
Sparre av Vik, släkt, Svenskt biografiskt lexikon, Bd 32, s. 798, Stockholm 2003-2006

Män
Födda okänt år
Avlidna 1379
Avlidna 1380
Personer i Sverige under 1300-talet
Lagmän i Finland
Svenska riksråd
Personer i Finland under 1300-talet
Alex de Renzy

Alex de Renzy (även känd som Alex DeRenzy, Rex Borski m.m.), född 1935 i San Francisco, Kalifornien, USA, död 8 juni 2001 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk regissör och filmproducent av pornografisk film. Den sista filmen han regisserade var Anal Cuties of Chinatown 3, som kom ut 2002. Sedan 1970, då han inspirerades av Danmark, var han aktiv inom porrbranschen, och har bland annat regisserat filmer som Baby Face (1977), Wild Things (1985) samt ett antal filmer som börjar med ordet Anal.

Referenser 

Män
Födda 1935
Avlidna 2001
Amerikanska porrfilmsregissörer
Bachkören

Bachkören (f.d. Adolf Fredriks Bachkör) grundades 1964 av Anders Öhrwall med barockmusik som specialitet. Kören var till 1999 verksam i Adolf Fredriks församling i Stockholm. 2003–2006 var körens hemvist Sundbybergs församling och 2007–2008 var den en fristående ensemble. År 2009 upphörde verksamheten.

Dirigenter
 1964–2000: Anders Öhrwall 
 2002–2003: Fredrik Malmberg
 2003–2009: Mats Nilsson

Diskografi
Johann Sebastian Bach: Highlights
Johann Sebastian Bach: Kantater och Magnificat
Johann Sebastian Bach: 6 motetter
Johann Sebastian Bach: Mässa h-moll
Johann Sebastian Bach, Georg Friedrich Händel, Heinrich Schütz, körer och arior
Georg Friedrich Händel: Alexander's Feast
Georg Friedrich Händel: Dixit Dominus
Georg Friedrich Händel: Gloria, Dixit Dominus
Georg Friedrich Händel: Messias
Georg Friedrich Händel: Ode for St Cecilia's Day
Johan Helmich Roman: Then Svenska Messan
Aftonpsalm och julesång med Håkan Hagegård
Den blomstertid nu kommer, psalmer och visor
En klassisk jul
Gläd dig, Mariamusik
Hosianna, julmusik, med Anne Sofie von Otter
Härlig är jorden, "Gaudete"
Änglastämmor, herdarop, julmusik, med Peter Mattei

Referenser

Musikgrupper bildade 1964
Svenska blandade körer
Musik i Stockholm
Musikgrupper upplösta 2009
Skatteutskottet

Skatteutskottet (SkU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden om statliga och kommunala skatter och ärenden om taxering, skattebetalning och folkbokföring samt ärenden som rör exekutionsväsendet. Till skatter räknas även tullar och med skatter jämförliga avgifter.

Utskottets ordförande är under mandatperioden 2022-2026 Niklas Karlsson (S). Vice ordförande är Per Söderlund (SD).

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Källor

Externa länkar
Riksdagen - Skatteutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
Socialutskottet (Sverige)

Socialutskottet (SoU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden som rör omsorger om barn och ungdom utom förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, omsorg om äldre och handikappade, åtgärder mot missbruk och andra socialtjänstfrågor. Det bereder även ärenden om alkoholpolitiska åtgärder, hälso- och sjukvård samt sociala ärenden i övrigt.

Utskottets ordförande är Christian Carlsson (KD) och dess vice ordförande är Fredrik Lundh Sammeli (S).

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Källor

Externa länkar
Riksdagen - Socialutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
Hyacintara

Hyacintara (Anodorhynchus hyacinthinus) är den största aran och världens största papegoja, med en längd på en meter. I Brasilien är den känd som "arara azul"

Utseende
Hyacintaror når en längd på en meter och väger 1,4-1,7 kilogram, har ett vingspann på 130-150 cm och har en mörkt djupblå indigoaktig fjäderdräkt. I motsats till andra aror har den ingen stor vit fläck i ansiktet utan bara starkt gulfärgad orbitalring och vaxhud vid roten av den kraftfulla svarta näbben. Könen är lika men honan är vanligen något smalare. Hyacintaran har fyra tår och en mycket lång stjärt.

Utbredning och biotop
Idag finns tre kända vilda populationer av hyacintara i Sydamerika. Dessa återfinns i södra Brasilien, östra Bolivia och nordöstra Paraguay. Det är möjligt att mindre, spridda populationer förekommer i andra delar av utbredningsområdet. Den lever i tropiska regnskogar vid floder och i palmträsk.

Beteende

Häckning
Hyacintaror lever monogamt, fastän de anses vara mycket sällskapliga. De häckar i befintliga hål i träd. De lägger två till tre ägg, men vanligen överlever endast en unge om det inte finns stora mängder mat. Ungfåglarna stannar hos sina föräldrar tills de blivit sex månader gamla. De blir könsmogna vid fyra till sju års ålder.

Föda
Med hjälp av näbben förmår fågeln äta hårda nötter och frön och till och med knäcka kokosnötter. Förutom nötter och frön äter de frukter och andra vegetabilier. Det finns åtta arter av palmer som är centrala för hyacintarans diet.

Livslängd
En hyacintara kan i vilt tillstånd bli omkring 25 år men i fångenskap har individer blivit upp till 90 år gamla.

Hyacintararan och människan

Status och hot
Hyacintaran kategoriseras som hotad av IUCN. Främst på grund av att den infångas i stora mängder för att säljas som burfågel och på grund av habitatförluster genom skogsavverkning. Under 1980-talet infångades minst 10.000 fåglar för att bli burfåglar. Totalt i världen uppskattar man att det endast finns ungefär 6500 vilda hyacintaror kvar.

Som burfågel
Dess unika storlek och färg gör att den är en av de mest populära arterna av aror som hålls i fångenskap. Hyacintaran anses tillsammans med grönvingad ara vara mer lätthanterlig än andra aror och den är därför populär som husdjur.

Källor

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Trafikutskottet

Trafikutskottet (TU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder frågor om väg-, järnvägs-, sjö-, och lufttransporter, trafiksäkerhet, post- och telekommunikationer, informationsteknik (IT) samt forskningsverksamhet på kommunikationsområdet.

Utskottets ordförande är Ulrika Heie (C) och dess vice ordförande är Thomas Morell (SD).

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Källor

Externa länkar
Riksdagen - Trafikutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
Utbildningsutskottet

Utbildningsutskottet (UbU) är ett utskott i Sveriges riksdag. Utskottet bereder ärenden om förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg, skolväsendet, högre utbildning och forskning samt studiestöd.

Utskottets ordförande är Fredrik Malm (L), dess vice ordförande är Åsa Westlund (S).

Lista över utskottets ordförande

Lista över utskottets vice ordförande

Lista över utskottets andre vice ordförande

Referenser

Externa länkar 
Riksdagen - Utbildningsutskottet

Utskott i Sveriges riksdag
Södermanlands runinskrifter 40

Runinskrift Sö 40 är en runsten som nu står på kyrkogården vid Västerljungs kyrka i Västerljungs socken och Trosa kommun i Södermanland.

Stenen  
Stenen som ristades på 1000-talet har under en lång tid suttit inmurad i kyrkoväggen tills den plockades ut och restes på sin nuvarande plats 1959. Den har en smal, toppig form som är tresidig och bilder finns på två av sidorna, medan runinskriften är placerad på den tredje. En av figurristningarna visar en man sittande på en stol. Troligen är det Gunnar i ormgropen, en av huvudpersonerna i Völsungasagan och svåger till Sigurd Fafnesbane. Motivet med Gunnar som försöker försvara sig mot ormarna genom att spela harpa, var ett mycket omtyckt tema av dåtidens konstnärer. De andra figurerna på stenen har inte kunnat tolkas. Det är ej heller klarlagt om Tjust åsyftar det sörmländska Tystberga eller det småländska Tjust kring Västervik.

Inskriften

Galleri

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Södermanlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Referenser

Noter

Källor 
 Runstenar i Södermanland, sid. 139, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984, 
 Runinskrifter i Sverige, Sven B. F. Jansson, sid, 154-155, Almqvist & Wiksell Förlag AB, 1983, 

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Trosa kommun
John Leslie (porrskådespelare)

John Leslie, ursprungligen John Leslie Nuzo, född 25 januari 1945 i Pittsburgh, död 5 december 2010 i Mill Valley, var en amerikansk porrskådespelare, -regissör och -filmproducent. 

Han inledde 1973 sin karriär inom pornografisk film och den sista filmen han medverkade i kom ut 2002. Hans sista film som regissör gavs ut 2006. 

Som skådespelare medverkade han i filmer som Baby Face (1977), Breaking It (1984), Amber Waves (1992) och The Voyeur 17 (2000).

Referenser

Noter

Amerikanska porrskådespelare
Män
Födda 1945
Avlidna 2010
Gunnar Sønsteby

Gunnar Fridtjof Thurmann Sønsteby, född 11 januari 1918 i Rjukan, Telemark fylke, död 10 maj 2012 i Oslo, var en central person i den norska motståndsrörelsen under andra världskriget. 

Sønsteby använde flera täcknamn, varav Nr 24 och Kjakan de mest kända. Sønsteby deltog i det väpnade motståndet mot Nazityskland våren 1940. Kort därefter kontaktade han motståndsledaren Knut Møyen och arbetade sedan med illegal tidningsutgivning tillsammans med Max Manus, en annan legendarisk motståndsman. Sønsteby gjorde flera vändor som kurir fram till norsk-svenska gränsen. Från 1943 opererade han i Oslo. Han var nära att gripas 1943 och reste därför till Storbritannien via Stockholm. I England enrollerades han i bataljonen Noric I, mer känd senare som Kompani Linge. Hösten 1943 återvände han till Oslo där han fortsatte motståndsarbetet. 

Från våren 1944 genomförde Sønsteby flera sabotageaktioner som ledare för aktionsgruppen Oslogjengen. Gruppen slog först till mot byggnader och hålkortsmaskiner vilka användes vid inkallelse av norska ungdomar till tjänstgöring vid AT, arbeidstjensten (den norska motsvarigheten till organisation Todt). I krigets slutskede angrep man industrier, järnväg, lokomotiv, flygmotorer, olje- och bensinlager. 1942 samarbetade Gunnar Sønsteby en period med Osvaldgruppen och 2A. 

Sønsteby var den norska medborgare som är mest dekorerad. Bland annat har han som enda person hittills mottagit krigskorset med tre svärd, den högsta utmärkelse som delas ut i Norge. Dessutom har han mottagit Presidential Medal of Freedom, den högsta civila utmärkelsen i USA, som en av mycket få utlänningar. Sønsteby skildrar sina insatser i boken Rapport fra Nr. 24 från 1960, på svenska året därpå.

Källor

Externa länkar

Födda 1918
Avlidna 2012
Män
Medlemmar av Kompani Linge
Norska militärer
Personer från Tinns kommun
Mottagare av Sankt Olavs orden
Alumner från universitetet i Oslo
Alumner från Harvard Business School
Alex de Renzy's Wild Things

Wild Things (även kallad Alex de Renzy's Wild Things) är en pornografisk film från 1985. Medverkar gör bland andra John Leslie och Traci Lords. Filmen är regisserad av Alex de Renzy och består av flera självständiga scener, som kommenteras av Jill Ferrar.

Rollista
Ashley Welles – fånge på rymmen 
Mauvais De Noir – fånge på rymmen
Patti Petite – kvinnan
Billy Dee – undercover polis
Herschel Savage – surrogatpappa 
Kimberly Carson – otrogen hustru 
Traci Lords – skolflicka 
Jamie Gillis – Mr. Luigi
Tess Ferre		
Buck Adams		
Ali Moore – Patty
Christy Canyon – Christy
John Leslie – inkräktare 
Robin Cannes – hemmafru 
Tom Byron		
Jon Martin		
Elle Rio

Externa länkar 

Filmer 1985
Amerikanska pornografiska filmer
Iljusjin Il-2

Iljusjin IL-2 Sjturmovik var ett sovjetiskt attackflygplan som blev mycket framgångsrikt under andra världskriget.

Flygplanet byggdes i drygt 36 000 exemplar och är det stridsflygplan som producerats i flest exemplar i världen. Planet ritades av Sergej Iljusjin (1894–1977) och fanns i flera olika versioner för olika ändamål, till exempel som jaktplan, bombplan eller attackplan.

Design 
Tanken om ett Sovjetiskt mark-attackflygplan kan spåras bak till 1930-talet, när Dmitrij Pavovitj Grigorovitj designade TSh-1 och TSh2, bepansrade dubbeldäckare. Dessa idéer kom dock under en tid då man saknade resurser för att konstruera tunga flygplan med bra prestanda. 

Il-2 designades 1938 av Sergej Iljusjin och hans kollegor på centrala designbyrån som TsKB-55. Detta var 2-sitsigt och hade en bepansring som vägde 700 kg och skyddade besättningen, kylaren, bränsletankarna och motorn. Fullt lastad vägde Il-2 4 700 kg, vilket innebar att 15 % av flygplanets vikt utgjordes av pansar. Il-2 var även unikt på det sätt att pansaret var en lastbärande del av flygplanets monocoque, vilket sparade mycket vikt. Prototypen flög 2 oktober 1939 och vann ett kontrakt över Suchoj Su-6.

Tillverkning 
Il-2 tillverkades i stort antal, och blev det mest producerade militärflygplanet i världen. När kriget mellan Tyskland och Sovjet bröt ut hade dock enbart 249 flygplan hunnit tillverkas.

Tillverkningen i början av kriget var långsam på grund av att man fick flytta flygplansfabrikerna österut i takt med att den tyska invasionen framskred. Stalin pressade ofta fabrikerna att öka sin tillverkningstakt med förklaringen att Il-2 var lika viktiga för röda armen som bröd och vatten.

Källor

Externa länkar 
 

Sovjetiska stridsflygplan under andra världskriget
Sovjetiska attackflygplan
Sovjetiska bombflygplan
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Flygplan tillverkade av Iljusjin
Joop Zoetemelk

Hendrik Gerardus Joseph "Joop" Zoetemelk, född 3 december 1946 i Haag, Nederländerna, är en nederländsk tidigare professionell tävlingscyklist. Han var professionell i 18 år åren 1969-87 och vann bland annat Tour de France 1980 och Vuelta a España 1979. Konkurrensen vid den här tiden var tuff, framförallt från Eddy Merckx och Bernard Hinault, så Zoetemelk fick se sig själv som tvåa i Tour de France hela 6 gånger. Dessutom satte han rekord i loppet genom att gå i mål i tävlingen 16 gånger, ett rekord som fortfarande står sig.

När han Zoetemelk världsmästerskapen 1985 blev han den äldste att göra detta med sina 38 år och 9 månader. På Daniel Marszaleks internationellt accepterade ranking är han 8:a genom tiderna, före legendarerna Fausto Coppi och Roger De Vlaeminck.

Tillsammans med Jan Krekels, Fedor den Hertog och René Pijnen vann Zoetemelk lagtempot under de Olympiska sommarspelen 1968.

Joop Zoetemelk är far till Karl Zoetemelk som vann de franska mountainbikemästerskapen 2002.

Meriter
Tour de France
 Totalseger – 1980
 Kombinationstävlingen – 1973
10 etapper
Vuelta a España
 Totalseger – 1979
 Bergspristävlingen – 1971
3 etapper

 Världsmästerskapens linjelopp – 1985
 Nationsmästerskapens linjelopp – 1971, 1973
 lagtempot Olympiska sommarspelen 1968
Paris-Nice – 1974, 1975, 1979
Romandiet runt – 1973
Tirreno–Adriatico – 1985
Critérium International – 1979
Amstel Gold Race – 1987
La Flèche Wallonne – 1976
Paris-Tours – 1977, 1979

Stall
 Mars-Flandria 1970–1972
 Gitane-Frigecreme 1973–1974
 Gan-Mercier 1975–1979
 TI-Raleigh 1980–1981
 Coop-Mercier-Mavic 1982–1983
 Kwantum Hallen-Yoko 1984–1986
 Superconfex-Yoko 1987

Externa länkar
Joop Zoetemelk cyclingarchives.com 

Nederländska tävlingscyklister
Vinnare av Tour de France
Vinnare av Vuelta a España
Olympiska guldmedaljörer 1968
Nederländska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Nederländerna
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1968
Födda 1946
Levande personer
Män
IFK Sollentuna

IFK Sollentuna är en idrottsförening från Sollentuna kommun i Sverige.

Klubben grundades år 1934 av ungdomar från Norrviken och Viby och därför gick klubben under namnet IFK Norrviken. Detta ändrades till IFK Sollentuna under 1960-talet allt eftersom människor runt om i kommunen drog sig till klubben och medlemsantalet ökade.

IFK Sollentuna sysslade inte bara med fotboll under 1900-talet, utan även sporter som bandy, friidrott, handboll, ishockey och skidsport utövades. Dock lades dessa avdelningar ner på grund av dålig ekonomi och bristande intresse.

2004, året då klubben firade 70-årsjubileum, hade IFK Sollentuna cirka 800 medlemmar, varav en stor del bestod av ungdomar. Utanför fotbollen finns sektioner inom bandy och innebandy.
Hemmaarenan för fotbollen är Norrvikens IP som består av kanslihus, en grusplan och en gräsplan.

År 2007 lades IFK Sollentunas fotbollssektion ihop med Helenelunds IK Fotboll i en ny förening Sollentuna Fotboll IF, vilket skapade en av Stockholms fyra största fotbollsföreningar.

År 2016 startade IFK Sollentuna åter upp sin fotbollssektion med ett seniorlag i div 7. 2017 kom även ett ungdomslag in i IFK Sollentunas fotbollssektion P08.

Externa länkar
 IFK Sollentuna

Bandyklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Upplösta friidrottsklubbar i Sverige
Upplösta handbollsklubbar i Sverige
Innebandyklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Upplösta skidklubbar i Sverige
Sportklubbar i Sollentuna kommun
Sportklubbar bildade 1934