kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patrik Hadenius

Patrik Hadenius, egentligen Patric Oscar Lennart Hadenius, född 16 april 1964 i Helga Trefaldighets församling, Uppsala län, är en svensk publicist och sedan 2020 förlagschef på Norstedts Förlagsgrupp (där Norstedts förlag, Printz Publishing, Brombergs bokförlag, Tidens förlag, Rabén & Sjögren och B. Wahlströms bokförlag ingår).

Biografi 
Hadenius, som är son till Stig Hadenius, växte upp i Hovås utanför Göteborg och gick på Göteborgs Högre Samskola. Efter militärtjänstgöring studerade han språkvetenskap vid Stockholms universitet. Hadenius var vetenskapsredaktör på Dagens Nyheter och 1996–2006 redaktör på tidskriften Forskning & Framsteg, samt dess chefredaktör 2010–2018. År 2007 grundade han Språktidningen, vars chefredaktör han var fram till 2018. År 2009 grundade han Modern Psykologi tillsammans med Per Boström, och 2014 gav han ut första numret av Modern Filosofi. Han har också givit ut Tidningen Väder. Åren 2018–20 var han VD på branschorganisationen Utgivarna.  

2012 blev Hadenius hedersdoktor vid humanistiska fakulteten vid Göteborgs universitet. Hadenius tilldelades 2018 Sveriges Tidskrifters stora pris och nominerades 2009 till Stora Journalistpriset. År 2013 tilldelades han Arguspriset av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala.

Som ledamot av juryn för Stora journalistpriset 2020 utsågs Hadenius, tillsammans med Henrik Evertsson, till Årets förvillare 2021, efter att ha tilldelat priset för "Årets avslöjande" till dokumentären Estonia – fyndet som ändrar allt. I en intervju med SVT ångrade Patrik Hadenius senare sitt beslut att belöna Evertssons dokumentär med Stora journalistpriset.

Hadenius medverkar regelbundet i Spanarna i P1 och i TV4:s Nyhetsmorgon med inslaget Språkakuten tillsammans med Sara Löwestam.

Bibliografi 

 2019 – Paus: konsten att göra något annat
 2005 – 46 texter om Sverige (tillsammans med Agneta Lindén; nyutgåva 2012)
 1998 – Leta och lita på Internet
 1997 – Lilla IT-boken
 1994 – Ordbehandling 
 1991 – Överlevnadshandbok i datordjungeln

Referenser 

Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Uppsala
Svenska förläggare
Svenska chefredaktörer
Svenska lingvister
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Polysexualitet

Polysexualitet refererar till personer som är attraherade av mer än ett kön. Däremot vill de inte av olika anledningar identifieras som bisexuella.

Polysexualitet ska inte blandas ihop med pansexualitet; pan betyder alla och poly betyder många. Så det behöver inte nödvändigtvis betyda alla. Polysexuell är en självidentifierad term som är formbar, eftersom det är en stor variation av personer som använder termen till att beskriva sig själva.

Ordet polysexuell används även om och av personer som har (eller vill ha) flera sexuella relationer, men inte nödvändigtvis flera romantiska relationer (polyamori). Denna betydelse av polysexuell har därmed en koppling till swinging och även andra sorters etisk flersamhet.

Referenser

Webbkällor

Bokkällor
 Board, Mykel. "Pimple No More." In Tucker. 281-287.
 Kaloski, Ann. "Extract from 'Bisexuals Making Out with Cyborgs: Politics, Pleasure, Con/fusion' (1997)." In Storr. 201-210.
 Som, Indigo Chih-Lien. "Open Letter to a Former Bisexual (or, Do I Hear "Post-Bisexual"?)." In Tucker. 93-97.

Sexuell läggning
HBTQ
XVI. Armeekorps

XVI. Armeekorps var en tysk armékår under andra världskriget som deltog i invasionen av Polen och invasionen av Frankrike. Den 15 februari 1941 organiserades förbandet om till Panzergruppe 4 inför den stundande invasionen av Sovjetunionen.

Polen 1939

Organisation 
Var en del av 10. Armee
1. Panzer-Division
3. Panzer-Division
14. Infanterie-Division
31. Infanterie-Division

Västfronten 1940 

Kåren samlade huvuddelen av pansarförbanden som tillhörde armégrupp B och hade som uppgift att få anfallet genom södra Holland och norra Belgien att framstå som det största hotet för de allierade och på så sätt säkerställa att de allierade skickade en stor del av sina trupper upp i Belgien så att de kunde skäras av av armégrupp A.

Efter att korsat broarna vid Maastricht som erövrats av fallskärmsjägare och byggt pontonbroar för att ersätta de broar som hann sprängas av nederländska trupper så avancerade kåren mot staden Gembloux som av de allierade sågs som den mest troliga tyska framryckningsvägen. Här mötte man den franska mekaniserade kåren Corps de Cavalerie i ett rekonterslag.

Organisation 
Kårens organisation den 8 juni 1940:
3. Panzer-Division 
33. Infanterie-Division
4. Panzer-Division
4. Infanterie-Division
SS-Division Verfügungstruppe
SS-Regiment "Adolf Hitler"

Befälhavare 
Kårens befälhavare:
Generalleutnant Heinz Guderian   4 februari 1938 - 24 november 1938  
Generaloberst Erich Hoepner   24 november 1938 - 15 februari 1941

Referenser

Noter 
 

Armékårer ur Heer
Floby kyrka

Floby kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Floby församling i Skara stift. Den ligger i Floby i Falköpings kommun

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes år 1845 i nyklassisk stil och ersatte en medeltida kyrka som revs. Kyrkans byggmästare var Fredrik Sundler, brukspatron på Vårgårda herrgård. Kyrkan är en av Skara stifts större landsortskyrkor med plats för 600 personer. Tornkammaren och tornspiran tillkom vid en renovering 1877-1878.

Den medeltida sockenkyrkan var vid 1600-talets slut i dåligt skick och byggdes om 1750. Kyrkan revs fullständigt 1844.

Inventarier 

 Altartavlan från 1878 med korintiska kolonner och förgyllda kapitäl med motivet Jesus välsignar barnen är målad av Mårten Eskil Winge. 
 Två träskulpturer vid altaret är från den gamla, medeltida kyrkan. 
 Dopfunten i odekorerad sandsten anses vara tillkommen under åren 1175-1275. 
 Predikstolen är jämngammal med kyrkan.

Orgel 
Läktarorgeln från 1968 är byggd vid Olof Hammarbergs orgelbyggeri i Göteborg. Den har följande disposition:

Kororgeln byggdes 1965 av A Magnussons Orgelbyggeri AB. Den stod ursprungligen i Floby församlingshem.

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Falköpings kommun
Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader invigda 1845
1845 i Sverige
Kitikmeot

Kitikmeot (inuktitut: Qitirmiut ᕿᑎᕐᒥᐅᑦ) är en av Nunavuts tre administrativa regioner i Kanada. Den består av de södra och östra delarna av Victoriaön, det intilliggande fastlandet österut till Boothiahalvön, King William Island samt södra delen av Prince of Wales Island. Huvudort är Cambridge Bay. Regionen hade 5 361 invånare vid folkräkningen 2006.

Innan Nunavut bildades 1999 var Kitikmeot en administrativ region i Northwest Territories, och omfattade då ett något större område.

Samhällen
Cambridge Bay (Iqaluktuuttiaq)
Gjoa Haven
Kugaaruk (Pelly Bay)
Kugluktuk (Coppermine)
Taloyoak (Spence Bay)
Bathurst Inlet
Umingmaktuuq (Bay Chimo)

Innan 1999 hörde också Holman (numera Ulukhaktok) till regionen.

Nunavut
Kriegslokomotive

Kriegslokomotive var tyska lok som byggdes i långa serier under andra världskriget. Konstruktionen av dessa lok var avpassad för den krigstida tyska ekonomin med materialbrist, behov av transport av förnödenheter på östfronten, användning i hårt klimat och snabb serieproduktion. Detta innebar ofta nackdelar som hög bränsleförbrukning. Eftersom koppar var en bristvara, konstruerades både ellok och ånglok om för att minska användningen. För elloken användes aluminium istället för koppar i lindningar i motorer och transformatorer, och för ångloken tillverkades fyrboxen i stål i stället för koppar.

Lok 
Tenderlok
BR 52 (KDL 1)
BR 53 (KDL 2) - ej satt i produktion
BR 42 (KDL 3)
Tanklok
HF 160 D (KDL 11)
HF 70 C (KDL 12)
Diesellok
WR D 311

Se också
Brigadlok
Deutsche Reichsbahn under andra världskriget

Tyska lok
Boleslav I

Boleslav I kan syfta på:

 Boleslav I av Polen (–1025), den förste kungen av Polen
 Boleslav I av Böhmen (–967), en hertig av Böhmen
Boleslav II

Boleslav II kan syfta på:

 Boleslav II av Polen (1042–1081/82), kung av Polen
 Boleslav II av Böhmen (–999),  en böhmisk hertig
Boleslav III

Boleslav III kan syfta på:

 Boleslav III av Polen (1085–1138), kung av Polen
 Boleslav III av Böhmen (–1003), en böhmisk hertig
Vladislav III

Vladislav III kan syfta på:

 Vladislav III, storhertig av Polen, storhertig av Polen i början av 1200-talet.
 Vladislav III av Polen, polsk kung 1434-1444.
 Vladislav III av Böhmen, en monark av Böhmen 1197
 Ladislaus III av Ungern, en ungersk monark 1199 - 1205
Georg Bernhard Bilfinger

Georg Bernhard Bilfinger, född 23 januari 1693, död 18 februari 1750, var en tysk filosof.

Bilfinger, som tillhörde den Leibniz-Wolffska skolan, var professor i Sankt Petersburg och Tübingen. Hans Dilucidationes philosophieæ (1725) gällde länge som den bästa läroboken i den Wolffska metafysiken.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Filosofer under 1700-talet
Tyska forskare under 1700-talet
Födda 1693
Avlidna 1750
Män
Svensk uppslagsbok
Cambervinkel

Cambervinkel är den vertikala vinkeln hos hjulen på ett fordon, jämfört med karossens vertikala vinkel. Camber används i utformningen av fordonets styrning och fjädring. Om ovansidan av hjulet är längre ut än nedansidan (det vill säga längre bort från axeln), kallas det positiv camber. Om hjulets nedre del är längre ut än den övre, kallas det negativ camber.

Köregenskaper
Cambervinkeln påverkar manöveregenskaperna. I synnerhet förbättrar negativ camber greppet vid kurvtagning. Detta beror på att däckets slitbana då har en mer optimal anliggning till vägen, så att krafter överförs genom däckets vertikala plan, snarare än genom tvärkraft över slitbanan. En annan orsak till att välja negativ camber är att gummidäck tenderar att kränga på sig själv i kurvor. Om däcket har noll camber lyfter innerkanten av däckets "fotavtryck" från marken vid kurvtagning, vilket minskar kontaktytan och därmed sjunker även fordonets prestanda. Genom att använda negativ camber minskas denna effekt genom att kontaktytan hålls maximal. Observera att detta gäller endast för det belastade yttre däcket, det inre däcket skulle istället få större kontaktyta och grepp med positiv camber.

Camber-kraft
Camber-dragkraft/camber-kraft är den kraft som genereras vinkelrätt mot färdriktningen på ett rullande däck på grund av hjulets cambervinkel och däckets begränsade avtryck mot underlaget.

Se även 
 Fjädringssystem
 Fordonsdynamik
 Hjulvinkel
 Tvärfall
 Skevning
Däck (hjul)

Referenser

Externa länkar 
Camber and Race Car Suspension Tuning
Camber, Caster, Toe - What does it all mean?

Fordonsteknik

Däck och fälgar
Paul Rudolf von Bilguer

Paul Rudolf von Bilguer, född 21 september 1815 i Ludwigslust och död 16 september 1840 i Berlin, var en tysk schackspelare.

von Bilguer var officer och en framstående schackteoretiker. Han berikat schacklitteraturen med Handbuch des Schachspiels, som länge ansågs som det främsta verket inom schackspelskonsten (utkommen postumt 1843, fullbordad av Tassilo von Heydebrand und der Lasa). Det omfattande arbetet, som speciellt behandlar spelöppningarnas teori, har upptagits och fullföljts av bland andra Carl Schlechter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

 

Tyska schackspelare
Schackförfattare
Personer från Ludwigslust
Födda 1815
Avlidna 1840
Män
[[Kategori:Ugglan]
Östergren

Östergren är ett svenskt efternamn, som den 31 december 2013 bars av 1623 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Östergren 
 August Östergren (1832–1914), ämbetsman, jurist och politiker
 August Östergren (1874–1935), agronom
 Axel Östergren (1866–1929), jurist och ämbetsman
 Bertil Östergren (1922–1985), facklig ledare (SACO) och författare
 Carl Östergren (1842–1881), skald och lärare
 Emelie Östergren (född 1982), serieskapare, barnboksförfattare och illustratör
 Gerda Östergren (1914–1990), målare
 Göran Östergren (född 1937), målare och konsthantverkare
 Harald Östergren (1888–1974), målare, tecknare och konsthantverkare
 Ingrid Östergren (1923–2014), skådespelare
 Jan Östergren (född 1940), poet och översättare
 Jenny Östergren Strömstedt (född 1972), journalist och programledare
 Karin Östergren (född 1924), sjuksköterska och politiker
 Klas Östergren (född 1955), författare, manusförfattare och översättare, medlem av Svenska Akademien
 Kristofer Östergren (född 1977), sångare
 Majvor Östergren (född 1950), arkeolog
 Martin Östergren (född 1971), pianist och arrangör
 Nicklas Östergren (född 1964), sångare
 Olof Östergren (1874–1963), språkforskare
 Petra Östergren (född 1965), författare, debattör och instruktör i självförsvar
 Pär Adolf Östergren (1864–1905), rättslärd
 Rebecka Östergren (född 1985), skådespelare
 Tage Östergren (1890–1964), ämbetsman
 Theodor Östergren (1878–1951), modellmästare och politiker, socialdemokrat

Källor

Svenska efternamn
Ivan Bilibin

Ivan Jakovlevitj Bilibin, född 16 augusti 1876 och död 7 februari 1942, var en rysk tecknare och målare.

Bilibin utbildades i Sankt Petersburg under Ilja Repin samt genom resor i utlandet, och väckte redan 1900 uppmärksamhet genom sina illustrationer till ryska folksagor, och blev under de följande åren en av Rysslands förnämsta tecknare. Han utgav flera betydande illustrationsverk, bland annat Pusjkins sagor, och uppträdde även som grafiker och som dekoratör, särskilt till operor och baletter. Han utförde kostymbilder i japaniserade manér, studerade och beskrev den ryska folkkonsten, ritade för flera skämtblad med mera. Efter revolutionen bosatte sig Bilibin i Paris. Några av Bilibins illustrationer infördes i Sigurd Agrells "Slaviska myter och sagor" (1929).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Ryska konstnärer
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Födda 1876
Avlidna 1942
Män
Personer från Leningrad oblast
Stenholm

Stenholm kan avse:

Personer
Stenholm är ett svenskt efternamn som bärs av bland andra:
 Britta Stenholm (1916–2002), svensk socialdemokratisk skolpolitiker.
 Carl August Stenholm (1843–1884), svensk pastor och psalmförfattare.
 Holger Stenholm (1897–1977), en svensk militär.
 Olle Stenholm (1942–2007), en svensk journalist.
 Rolf Stenholm (född 1937), en svensk domkyrkoorganist.
 Sara Stenholm (född 1971), en svensk journalist och författare.
 Stig Stenholm (1939–2017), en finländsk fysiker.
 Uno Stenholm (1910–1976), en svensk radioman.

Platser

 Stenholm, Houtskär, Åboland, 
 Stenholm, Korpo, Åboland, 
 Stenholm, Nagu, Åboland,

Se även
Stenholmen

Svenska efternamn
Stenlund

Stenlund är ett svenskt efternamn som bärs av bland andra:

 Bengt Stenlund, kemist

 Dan-Olof Stenlund, professor och kördirigent
 Erik Stenlund, isracing- och speedwayförare
 Göran Stenlund, sångare
 Jannike Stenlund, sångare och låtskrivare
 Josef Stenlund (1915–2001), kristen författare och predikant
 Kevin Stenlund (född 1996), ishockeyspelare
 Kå-Ge Stenlund, konstnär
 Patrik Stenlund, friidrottare
 Ulf Stenlund, tennisspelare

Svenska efternamn
Stenqvist

Stenqvist är ett svenskt efternamn som bärs av bland andra: 

 Catharina Stenqvist, religionsfilosof och professor

 Elsie-Britt Stenqvist
 Gunnar Stenqvist
 Harry Stenqvist
 Jakob Stenqvist
 Marie Stenqvist
 Nils Stenqvist (konstnär)
 Nils Stenqvist (militär)
 Sten Stenqvist, sinolog
 Åke Stenqvist

Svenska efternamn
Stenström

Stenström är ett svenskt efternamn som burits av bland andra: 

 Adolf Erland Stenström (1856–1930), tidningsman, redaktör och skriftställare
 Arvid Stenström (1895–1983), ämbetsman
 Björn O. Stenström (född 1964), låtskrivare och producent
 Bo Stenström (1945–1995), finländsk redaktör
 Bo-Göran Stenström (1922–1998), jurist
 Britta Stenström-Rogberg (1896–1974), konstnär
 Carin Stenström (född 1947), journalist, författare och tidigare chefredaktör
 Emma Stenström (född 1964), ekonom och kulturskribent, docent
 Filip Stenström (född 1991), fotbollsspelare och tränare
 Gurli Stenström (1898–1963), lärare och målare
 Hannes Stenström, musiker
 Jan Stenström (1906–1991). jurist och diplomat
 Johan Stenström (född 1951), litteraturvetare och professor
 Johan Stenström (konstnär) (1870–1945), målare, tecknare och dekoratör
 Karl Stenström (1869–1933), landshövding och politiker
 Karolina Stenström (född 1983), musiker, mer känd under artistnamnet Steso songs
 Kicki Stenström (född 1953), skulptör
 Leif Stenström (1928–2000), målare och grafiker
 Martin Stenström (ingenjör) (1909–1986), ingenjör och lärare
 Matts Adolf Stenström (1892–1965), filmregissör, kulturskribent, redaktör och skriftställare
 Nils Stenström (1892–1933), läkare
 Nils Petter Stenström, (1750–1790), möbelsnickare, ebenist och hovsnickare
 Olof Stenström (1899–1995), skolledare
 Olof Stenström (veterinär) (1870–1923), veterinär
 Oscar Stenström (född 1975). politiker, socialdemokrat
 Sofia Stenström (född 1978), författare, poet och översättare
 Staffan Stenström (1943–2013), sångare, basist
 Thomas Stenström (född 1988), artist och låtskrivare
 Thor Stenström (1883–1958), läkare
 Thure Stenström (född 1927), litteraturprofessor och författare
 Urban Stenström (1917–1975), kulturskribent
 Walter Stenström (1881–1926), författare, lustspelsförfattare, och föreläsare
 Wilhelm Stenström (1891–1973), radiolog

Svenska efternamn
S/S Tärnan (1915)

Ska ej blandas ihop med S/S Tärnan av Waxholm eller S/S Bonus som 1881-1915 gick under namnet Tärnan.

Tärnan av Göteborg var ett svenskt ång- och handelsfartyg som minsprängdes den 19 april 1944 i Mecklenburger bukt. Två man omkom.

Historik 
Tärnan byggdes på Lindholmens varv i Göteborg 1915 på beställning av Hallandsbolaget, som då hade sitt säte i Halmstad. 1940 övertogs befälet av vad som skulle bli hennes sista kapten av T.A. Fredriksson. Trots sin route i trånga farvatten mellan svenska, danska och tyska hamnar råkade Tärnan under årens lopp inte ut för några större haverier. Denna omständighet får i viss mån tillskrivas den goda tur, som följde Tärnan på hennes resor, men också att fartyget fördes av skickliga befälhavare och hade dugligt folk på alla poster ombord. 1941 låg Tärnan till ankars vid Samsø i Danmark tillsammans med flera andra fartyg, däribland Sveabolagets ångare Venersborg. Under natten träffades Venersborg av bomber från ett flygplan och utsattes även för kulspruteeld, varunder befälhavaren, en besättningsman och den danska lotsen dödades. Besättningen lämnade den brinnande Venersborg i livbåten och upptogs av Tärnan, som landsatte de överlevande i svensk hamn.

Minsprängningen 
Tärnan var på väg från Helsingborg till Lubeck med last av styckegods och befann sig vid tretiden på morgonen den 19 april i farvattnen mellan Gedser och Warnemunde. Kl 03:45 minsprängdes fartyget, som omedelbart började sjunka. Minan hade antagligen tagit hårdast under maskinrummet. Besättningen kallades till livbåtarna, varvid tre man saknades. Kaptenen försökte komma i kontakt med dem, men på grund av den utrömmande ångan kunde han ej ta sig till hytterna eller nedgången till maskinrummet. Under en sista rond på fartyget konstaterade han att slagsidan ökats och att Tärnan sjönk allt hastigare, varför han tvingades ge upp hoppet att finna de saknade. Själv gick han som siste man i livbåten. Medan man var i färd med att sjösätta livbåten kom andre maskinisten T. Möller upp på däck. Han hade på något sätt, trots den sprutande ångan lyckats krångla sig ut från maskingången och firade sig själv ned i livbåten. Däremot märktes inget av de två andra saknade. Tärnan började nu hastigt att sjunka och strax efter kl 04:00 gick fartyget till botten på Lat N54 grader 20,7 minuter Long O12 grader 4,7 minurer. Livbåten blev kvar på platsen och påträffades av en tysk minsvepare som införde de överlevande till Warnemunde.

Omkomna 
 Övermaskinist Karl Ernst Leonard Karlsson, Malmö
 Eldare Hans Olfrid Konstantin Åkesson, Malmö

Se även 
 Lista över svenska vrak

Källor 
 

Fartyg sänkta av minor
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1915
Sjöolyckor 1944
Fartyg byggda i Göteborg
Skeppsvrak i Östersjön
Tang Taizong

Tang Taizong, född 23 januari 599 i Wugong, Xianyang, död 10 juli 649, var en kinesisk kejsare under Tangdynastin som regerade mellan 627 och 649.

Tang Taizong var son till Li Yuan och hans personliga namn var Lǐ Shìmín (李世民). Han stod bakom flera av faderns militära framgångar och förde befäl över faderns trupper redan vid erövringen av Chang'an 617, en erövring som ledde till Suidynastins fall.

Tang Taizong tog makten år 626 genom att mörda sin äldre bror som var tronföljare, sin yngre bror och deras tio söner vid incidenten vid Xuanwuporten. Han förmådde sedan sin far att abdikera.

Han ägnade sig med stor energi åt sitt rikes inre organisation. Han förenklade hovhållningen, inskränkte det ofta skadliga inflytande härskarfamiljens övriga medlemmar utövat på styret. Han skapade en ny härordning, med vars hjälp en stående armé försörjdes genom jordbrukskolonier runt om i imperiet. Han genomförde också en jordreform, enligt vilken jorden omfördelades med jämna mellanrum. Skatterna erlades i spannmål eller kläde.

Rikets lagar undergick en grundlig revision, så att det nya lagverket, Tangdynastiens lagar (唐律疏義), blev grundvalen för Kinas hela följande lagstiftning. Riket indelades i tio stora generalguvernement under var sin ståthållare. Religiös tolerans iakttogs mot invandrande buddhister, mazdeister och från Persien kommande nestorianska kristna; om de sistnämndes kult påbjöd kejsaren i ett dekret (638), att den såsom "upphöjd och fridsam" fritt fick spridas över riket. Ett slags universitet med mycket rikhaltigt bibliotek upprättades. 

Taizong erkändes som storkhan över den östligare delen av de turkiska nomadstammar, som rådde över Centralasien från Kaspiska havet till Manchuriet,
och Kinas gräns utsträcktes ända till Pamir. Kinas avsöndrade forna kolonier
Annam och Tonkin underkastade sig kejsarens överhöghet. 

År 638 anföll det  tibetanska kejsardömet och för att en fred skulle ingås krävde den tibetanske kejsaren Songtsän Gampo att Tanghovet lät honom gifta sig med en kinesisk prinsessa . Omkring år 640 gifte sig Sontsän Gampo med prinsessan Wen Cheng, som var brorsdotter till Taizong.

Föga framgång hade däremot Taizongs ingripande i de inbördes strider, som rasade mellan
tre rivaliserande konungariken i Korea. Efter ett långvarigt krig nödgades han till återtåg. Sina sista år ägnade kejsaren åt att till tronföljarens undervisning utarbeta en bok om en härskares plikter.

Källor

 

Taizong
Födda 599
Avlidna 649
Män
WP:Projekt Kina
Personer från Xianyang
Personer i Kina under 600-talet