kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christer Sundqvist

Anders Christer Sundqvist, född 4 december 1943 i Göteborgs Vasa församling, Göteborg, död 15 juli 2009 i Sävedalens församling, Partille, Västra Götalands län
, var en svensk botaniker. Han disputerade 1972 vid Göteborgs universitet där han 1983 blev professor i fysiologisk botanik.

Sundqvists forskning var i hög grad inriktad på bildningen av klorofyll, det växtpigment som omvandlar solenergi till kemisk energi. Han forskade också kring ett annat växtpigment, fytokrom, som fångar upp solljus och styr blomningen.

Sundqvist valdes 1995 in som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin. Han var också ledamot av Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg samt av Fysiografiska sällskapet i Lund.

Källor 
Margareta Ryberg & Uno Eliasson, "Minnesord", Göteborgs-Posten, årg. 151, nr 283, 21 oktober 2009, sid 22.

Noter 

Svenska professorer i botanik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Födda 1943
Avlidna 2009
Män
Rurik Holm

Quintus Rurik Sten Ture Holm, född 1 januari 1877 i Väsby socken i Malmöhus län, död 22 juni 1947, var en svensk historiker. Han var bror till Albin och Pelle Holm.

Holm blev filosofie doktor i Lund 1906, teologie doktor 1918 och docent i historia 1906. Han var folkskoleinspektör i Göteborg 1908–1913. År 1913 blev han föreståndare för August Abrahamsons stiftelse på Nääs. Holm var ordförande i Göteborgs F-båtskommitté 1912 och även värvare av frivilliga till finska inbördeskriget 1918. Han var även ledamot av styrelsen i Föreningen Norden 1919–1943.

Källor 
 Svenska män och kvinnor, 3. Stockholm 1946

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Libris

Svenska kyrkohistoriker
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Alumner från Lunds universitet
Svenska historiker under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Personer från Väsby socken
Födda 1877
Avlidna 1947
Män
Luckan

Luckan är ett antal finlandssvenska informations- och kulturcentra. Luckan finns i tolv kommuner i Finland: Borgå, Helsingfors, Karleby, Kaskö, Kristinestad, Kyrkslätt, Närpes, Raseborg (Karis), Tammerfors, Uleåborg och Åbo.

Det svenska informations- och kulturcentret LUCKAN grundades i april 1992 på initiativ av Nylands svenska landskapsförbund och Mellannylandprojektet. Syftet var att skapa en finlandssvensk service- och träffpunkt för att betjäna de svensk- och tvåspråkiga med aktuell information om vad som sker på svenska i Nyland. Namnet myntades av att Luckan till en början var en informationslucka intill Svenska teaterns biljettlucka i foajén.

Servicepunkten utvecklades efter kundernas behov och år 1998 flyttade LUCKAN till större utrymmen i Glaspalatset och utökade utbudet med biljettförsäljning, tidningshörna och kunddatorer.

I december 2000 blev LUCKAN en självständig enhet när Föreningen Luckan r.f. grundades. Organisationerna som bildade Luckan var Sydkustens landskapsförbund, Svenska Studieförbundet, Samfundet Folkhälsan, Föreningen Konstsamfundet och Svenska kulturfonden.

År 2004 flyttade helsingforsfilialen till Forumkvarteret, Simonsgatan 8, Helsingfors. I början av 2019 flyttade organisationen inom samma kvarter till Amos Andersons konstmuseums tidigare, större utrymmen på Georgsgatan.

Luckans verksamheter består idag av samhälleliga och kulturella samarbeten och strävanden, utvecklande och upprätthållande av finlandssvenska databaser samt som arbetspart i olika sociala aktiviteter och pedagogiska och / eller kulturella utvecklingsprogram för stat, kommun och EU. Luckan producerar, koordinerar och stödjer finlandssvensk kultur i och utanför Finland.

Referenser

Externa länkar
Luckorna i Svenskfinland

Finlandssvenska organisationer
Organisationer i Finland
Organisationer bildade 1992
Vera Gebuhr

Vera Gebuhr, född 15 maj 1916 i Odense, död 22 december 2014, var en dansk skådespelare. Hon är främst känd för sin roll som Fröken Jørgensen i den danska tv-serien Matador.

Filmografi i urval 
 1942 - Frk. Vildkat

 1964 - Gertrud
 1978-1981 – Matador (TV-serie)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Danska skådespelare under 1900-talet
Personer från Odense
Födda 1916
Avlidna 2014
Kvinnor
Ed Edmondson

Edmond Augustus "Ed" Edmondson, född 7 april 1919 i Muskogee, Oklahoma, död 8 december 1990 i Muskogee, Oklahoma, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Oklahomas andra distrikt i USA:s representanthus 1953-1973.

Edmondson studerade vid University of Oklahoma och Georgetown University. Han arbetade som FBI-agent 1940-1943 och deltog sedan i andra världskriget i USA:s flotta. Han gifte sig 5 mars 1944 med June Maureen Pilley. Paret fick fem barn.

Edmondson blev invald i representanthuset i kongressvalet 1952. Han omvaldes nio gånger. Han förlorade senatsvalet 1972 mot republikanen Dewey F. Bartlett. Han utmanade sittande senatorn Henry Bellmon i senatsvalet 1974 men förlorade igen. Han förlorade sedan i demokraternas primärval inför senatsvalet 1978 mot David L. Boren.

Edmondsons grav finns på Memorial Park Cemetery i Muskogee. Han var bror till J. Howard Edmondson.

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Encyclopedia of Oklahoma History & Culture
 Political Graveyard

Födda 1919
Avlidna 1990
Ledamöter av USA:s representanthus från Oklahoma
Män
Alumner från Georgetown Law
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Personer inom FBI
Punto Fijo

Punto Fijo är en stad på sydvästsidan av Paraguanáhalvön i delstaten Falcón i nordvästra Venezuela. Staden är huvudort i kommunen Carirubana och har omkring en kvarts miljon invånare. Punto Fijo uppstod som ett resultat av två närliggande oljeraffinaderier etablerade av det amerikanska oljebolaget Standard Oil. Staden är därmed en av de absolut yngsta stadsbildningarna i Venezuela. En period ansågs Punto Fijo som den största staden i världen utan juridisk status, vilket den inte fick förrän den 23 februari 1970.

Stadens namn attribueras vanligen den tidigare stadshistorikern Rafael González Estaba, som menade att platsen där staden nu finns var en vanlig plats (en "fixerad punkt", Punto Fijo) för förbiresande och fiskare.

Punto Fijo är sätet för världens största oljeraffinaderikomplex, Centro de Refinación de Paraguaná, vilket dagligen producerar 1 miljon fat oljeprodukter. Tillsammans med industri som producerar relaterade produkter är oljeindustrin motorn i Punto Fijos ekonomi. Staden har dock även landets näst största fiskeflotta.

Klimat 
Punto Fijo är beläget i ett av Venezuelas torraste områden. Klimatet brukar beskrivas som torrt eller halvtorrt och karaktäriseras av en årlig nederbörd på 340,2 mm. Huvuddelen av regnet faller under de tre sista månaderna på året med november som nederbördsrikaste månad. Området upplever ofta starka vindar på grund av dess läge med en medelvind på 12 m/s. Medeltemperaturen är på mellan 27 och 28 °C.

Galleri

Referenser

Noter 

Orter i Venezuela
Robert S. Kerr

Robert Samuel Kerr, född 11 september 1896 i Indianterritoriet, död 1 januari 1963 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Oklahoma 1943–1947. Han representerade Oklahoma i USA:s senat från 1949 fram till sin död.

Kerr studerade juridik vid University of Oklahoma. Han deltog i första världskriget i USA:s armé som underlöjtnant (Second Lieutenant) i fältartilleriet. Han var styrelseordförande i oljeindustriföretaget Kerr-McGee Oil Industries, Inc.

Kerr efterträdde 1943 Leon C. Phillips som guvernör i Oklahoma. Han efterträddes fyra år senare av Roy J. Turner. Senator Edward H. Moore kandiderade inte till omval i senatsvalet 1948. Kerr vann valet och efterträdde Moore i senaten i januari 1949. Han avled 1963 i ämbetet och efterträddes av J. Howard Edmondson.

Kerr var baptist och frimurare. Han gravsattes på Rose Hill Cemetery i Oklahoma City. Den nuvarande gravplatsen är på familjekyrkogården Kerr Family Cemetery i Ada.

Referenser

Externa länkar 

 Encyclopedia of Oklahoma History & Culture

Guvernörer i Oklahoma
Ledamöter av USA:s senat från Oklahoma
Amerikanska demokrater
Födda 1896
Avlidna 1963
Män
Ada, Oklahoma

Ada är en stad i den amerikanska delstaten Oklahoma med en yta av 40,8 km² och en folkmängd, som uppgår till 16 008 invånare (2000). Ada är administrativ huvudort i Pontotoc County. Oklahoma. Ada fick stadsrättigheter år 1901.

Externa länkar 
 Ada Jobs Foundation

 
Orter i Oklahoma
Jonas Nensén

Jonas Nensén, född 3 april 1791 i Själevads socken, Västernorrlands län, död 13 maj 1881 i Dorotea församling, Västerbottens län, var en svensk präst och kyrkoherde. 

Prästsonen Nensén blev student i Uppsala 1810 och prästvigdes 1817. Efter olika tjänster utnämndes han till kyrkoherde i Dorotea församling 1830 med tillträde 1832. Mest känd är han som upptecknare av nordsvensk folkkultur, svensk, finsk och samisk. I samlingarna ingår även en svensk-rysk ordlista som han samlade in från två tidigare soldater i ryska armén, Thomas Andersson Neninder och Abraham Filipsson, som efter desertering kommit att kvarstanna i Lycksele och Vilhelmina. Efter hans död bortauktionerades de omfattande anteckningarna. En del hamnade i Dorotea handelsbod och kom till användning som omslagspapper. Där upptäcktes materialet av Erik Modin, som räddade 1330 folioblad åt eftervärlden. Idag förvaras den Nensénska handskriftsamlingen i Uppsala universitetsbibliotek. En del av materialet finns även tillgängligt i digitaliserad form genom Umeå universitetsbibliotek. Det samiska materialet låg till grund för Sigrid Drakes avhandling Västerbottenslapparna (1918).

Noter 

Svenska präster under 1800-talet
Svenska folklivsforskare
Personer från Själevads socken
Födda 1791
Avlidna 1881
Män
Scriptores rerum svecicarum medii aevi

Scriptores rerum svecicarum medii aevi (Författare i Sveriges historia under medeltiden) är ett samlingsverk i tre band från 1800-talet av krönikor, kronologier, årsböcker med mera med skrifter från medeltiden och in på 1500-talet. Exempelvis återges här Rimkrönikorna och Olaus Petris krönika.

Första bandet sammanställdes av Eric Fant och trycktes 1818. Andra bandet kom 1828, men därefter dröjde utgivningen av tredje bandet till åren 1871-76. Det innehåller mer kritiska kommentarer än band 1-2. Ett planerad fjärde band utgavs aldrig.

Verket förkortas ofta i källhänvisningar som SRS eller Script. Rer. Suec.

Digitaliserad version

Externa länkar 
SRS band 1 (1818) skannat på Internet Archive
Om 

Litteratur inom historia
Vasicek-modellen

Vasicek-modellen används i finansiell kvantitativ analys för att beskriva ränterörelser. Det är en enfaktorsmodell, eftersom den förutsätter att räntebanan påverkas av endast en riskkälla, som i detta fall kallas short rate. Modellen kan användas för att värdera räntederivat. En nackdel med modellen är att den process som beskriver hur räntan utvecklas tillåter negativa värden, vilket ej förekommer i verkligheten annat än i extrema undantag. Modellen introducerades 1977 av Oldrich Vasicek.

Finansmarknad
Carl Kröger

Carl Kröger, född 4 oktober 1711, död 3 juli 1773, var en svensk präst och riksdagsman.

Kröger föddes i Karlshamn i Blekinge som son till handaren Johan Kröger och hans hustru Katarina Winge. År 1728 inskrevs han vid Lunds universitet och 1731 var han färdig att prästvigas. Efter prästvigningen började han sin tjänstgöring i barndomsstaden och utnämndes 1735 till komminister där. År 1745 förflyttades han som kyrkoherde till Vinslöv och Nävlinge pastorat i Skåne och förordnades 1762 till häradsprost i Västra Göinge. Han invaldes därefter till 1765-66 års riksdag, och syntes vid den riksdagen inte gjort stort väsen av sig, under mössornas styre. Vid den följande riksdagen 1769, efter vunna framgångar i att vinna kandidater bland riksdagsmännen ville hattpartiet utesluta tio mössor ur riksrådet.

Kröger var en av de få som vågade uppträda till rådsherrarnas försvar. Han kom även med hård kritik omt sekreta utskottets föreslagna säkerhetsakt eller "akt om personlig säkerhet samt säkerhet om äganderätten". Akten innehöll en stark inskränkning av riksdagens möjligheter att påverka kungen och rådets beslut. Till straff för sina uttalanden blev Kröger i november 1769 utesluten ur prästeståndet som riksdagsman på livstid. Han kom nu att bli en politisk martyr för sitt stånd. Vid sin avfärd från Stockholm åtföljdes han av en hyllande skara och Stockholms borgerskap skänkte honom en silverkanna.

Livstidsförbudet mot återval upphävdes dock, däremot gick prästeståndets talman ut och uppmanade Skånes präster att inte återvälja Kröger som riksdagsman. Detta fick helt motsatt effekt, och Kröger återvaldes med stor majoritet. Vid riksdagen 1771-1772 hade mössorna nu återvunnit majoritet. Den 19 augusti 1772 genomförde dock Gustav III sin statsvälvning, och Kröger var en av de riksdagsmän som arresterarades i samband med denna. Han släpptes emellertid efter två dagars fångenskap efter att ha tvingats skriva godkänna Gustav III:s maktövertagande. Kröger avled redan året därpå.

Källor

 

Svenska kontraktsprostar
Prästeståndets riksdagsledamöter
Personer under frihetstiden
Personer från Karlshamn
SBH
Födda 1711
Avlidna 1773
Män
Asle Gronna

Asle Jorgenson Gronna, född 10 december 1858 i Elkader, Iowa, död 4 maj 1922 i Lakota, North Dakota, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten North Dakota i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1905-1911 och sedan i senaten 1911-1921. Gronna var en av sex senatorer som röstade emot USA:s deltagande i första världskriget.

Gronna var av norsk härkomst. Han gick i skola i Minnesota och flyttade 1879 till Dakotaterritoriet.

Gronna blev invald i representanthuset i kongressvalet 1904 och han efterträdde Burleigh F. Spalding som kongressledamot i mars 1905. Han fyllnadsvaldes 1911 till senaten. Han omvaldes 1914. Han efterträddes 1921 som senator av Edwin F. Ladd.

Gronnas grav finns på Lakota Cemetery i Lakota.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från North Dakota
Ledamöter av USA:s senat från North Dakota
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Clayton County, Iowa
Födda 1858
Avlidna 1922
Män
Elkader

Elkader är en stad i den amerikanska delstaten Iowa med en yta av 3,6 km² och en folkmängd, som uppgår till 1 273 invånare (2010). Elkader är administrativ huvudort i Clayton County.

Kända personer från Elkader
Asle Gronna, politiker

Källor

Orter i Iowa
Clayton County, Iowa
Aleksander Lesser

Aleksander Lesser, född 13 maj 1814, död 13 mars 1884, var en polsk historiemålare, konsthistoriker och konstkritiker.

Lesser studerade i Dresden och i München under Schnorr (1835–1846), varefter han återvände till sin födelsestad Warszawa. Han behandlade med förkärlek ämnen ur Polens äldre historia. 

Bland hans arbeten märks Cids döttrar, Försvaret av Trembowla mot turkarna 1675 och Boleslaw III, nio år gammal, ber sin fader att få gå ut med i striden. Dessutom målade han altartavlor, utförde illustrationer och skrev även arbeten över sitt lands konsthistoria.

Källor 
 

Polska historiemålare
Polska konstkritiker
Konsthistoriker
Polska konstnärer under 1800-talet
Personer från Warszawa
Födda 1814
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Zárate

Zárate är en stad i det nordöstra hörnet av provinsen Buenos Aires i Argentina. Staden ligger vid Paranaflodens västra strand omkring 90 kilometer nordväst om huvudstaden Buenos Aires. Zárate utgör tillsammans med Partido de Campana centrumet i en viktig industriregion. 

Staden är belägen vid Zárate-Brazo Largo-bron som förbinder provinsen Buenos Aires med Entre Ríos-provinsen och i förlängningen med Brasilien och Uruguay. Bron är av de två stora broarna över Paranafloden, och har en segelfri höjd på 50 meter för att inte hindra sjöfarten.

Klimat
Klimatet präglas av varma somrar och relativt milda vintermånader. Vintermånaderna är de torraste.

Bilder

Externa länkar

Referenser

Orter i Buenos Aires (provins)
Orter grundade 1854
Alexander Lesser

Alexander Lesser kan syfta på 
Aleksander Lesser, polsk målare
Alexander Lesser, friidrottare
Lista över guvernörer i North Dakota

Lista över personer som varit guvernör i delstaten North Dakota:

Se även
North Dakota
Demokratiska partiet
Republikanska partiet
Independent Voters Association
Nonpartisan League

 
North Dakota
Utrack

uTrack är en funktion i mobiltelefoner, som fungerar så att om ett främmande SIM-kort sätts in i mobilen sms:as automatiskt det främmande mobilnumret till tidigare inlagt valfritt mobiltelefonnummer. Därmed blir det lättare att spåra en stulen mobil.

Mobiltelefoni
Independent Voters Association

Independent Voters Association, IVA, var en politisk organisation i den amerikanska delstaten North Dakota. IVA grundades den 1 maj 1918 som motvikt till det mera vänstersinnade Nonpartisan League som utövade stort inflytande över republikanerna i North Dakota. E.W. Everson var organisationens grundare.

IVA var konservativ och kapitalistisk. IVA:s kandidat Ragnvald A. Nestos vann guvernörsvalet 1921 efter att Lynn Frazier som representerade NPL hade fått väljarnas misstroende mitt i mandatperioden. En annan av North Dakotas guvernörer som representerade både IVA och republikanerna var George F. Shafer.

IVA:s verksamhet upphörde efter att organisationen hade nått sina viktigaste målsättningar och NPL försvagades markant under 1940-talet. NPL slogs senare samman med demokraterna.

Externa länkar
Independent Voters Association

Historiska politiska partier i USA
Politiska partier bildade 1918
Historiska konservativa partier
Karl av Nedre Lothringen

Karl av nedre Lothringen, född 953, död 991 eller något senare, möjligen 993, var en hertig av Burgund, och tronpretendent i Frankrike.

Karl var son till Ludvig IV av Frankrike, som tvingats fly från Frankerriket till England, men 936 efter att upprorskungen Rudolf av Burgund avlidit kunnat återkomma. Hans äldre bror Lothar utsågs 954 till faderns efterträdare och Karl blev hertig av nedre Lothringen 977. Hans brorson Ludvig lättingen avled plötsligt år 987, och Hugo Capet utropade sig då till kung av Frankrike. Karl försökte göra uppror mot tronkrävaren, och besatte snabbt städerna Laon, Reims och Soissons men blev några år senare besegrad och tvingades ge sig fången. Han avled 991 i fångenskap.
Han blev den siste regerande kungen av Karl den stores ätt. Hans son Otto dog 1005 utan manliga arvingar.

Källor
 Illustrerad Verldshistoria, Ernst Wallis, Stockholm 1877

Pretendenter till Frankrikes tron
Födda 953
Avlidna 991
Män
Personer i Frankrike under 900-talet
Burgund
Judith Fischer

Judith Fischer, eller Judita, född 1707, död okänt år, var en svensk (ursprungligen tysk) konsertsångerska, hovsångerska, vokalist (sopran) vid Kungliga hovkapellet från 1726 till 1740. Hon var en av de två första kvinnorna med formell anställning vid Hovkapellet.

Fischer var dotter till skräddarmästaren Johan Fischer (1656–1733) och Judita Neuman (d. 1715) och var uppväxt i Stockholm.  

Judith Fischer anställdes vid kungliga hovkapellet i Stockholm år 1726. Hovkapellet innehade officiellt enbart manliga medlemmar fram till detta år, trots att Maria de Croll och Anna Maria Ristell reellt hade framträtt i Hovkapellet 1702 respektive 1714. Den 26 oktober 1726 gav dock Fredrik I sitt formella medgivande och tillstånd till att inkludera båda kön i Hovkapellet, och Fisher blev därmed, tillsammans med sin kollega Sophia Schröder, som anställdes samtidigt, den första kvinna som anställdes vid hovkapellet. Hon blev också den första hovsångerskan i Sverige sedan Anne Chabanceau de La Barre. Schröder och Fischer ersatte året därpå de två pojkar som tjänstgjort som diskantister och sopraner, och var alltså vokalister. Ingen kvinna anställdes som instrumentalist vid Hovkapellet före Maria Paulina Åhman på 1800-talet. Under frihetstiden var endast fem kvinnor formellt anställda vid Hovkapellet; Judith Fischer, systrarna Sophia Schröder och Gustaviana Schröder, Hedvig Witte och Cecilia Elisabeth Würzer. 

Judith Fischer fungerade reellt som hovsångerska och uppträdde under högtider och vid kapellets konserter vid hovet; från 1731 uppförde kapellet även offentliga konserter i Riddarhuspalatset. Hon mottog en lön på 300 daler silvermynt, vilket motsvarade den lägsta musikantlönen vid hovet. Hovsångerskorna hade till en början inte fått något, och Sophia Schröder hade tvingats bo hemmas hos sin lärare Anders von Düben; på dennas begäran hade de fått 200 daler, vilket hade utökats till 300 för att ge dem möjlighet att klä sig hovmässigt. Hon fick liksom sin kollega Sophia Schröder regelbunden undervisning av en medlem i Hovkapellet; under tiden 1727–1735 först kapellisten Casper Gottlob Grünwaldt, därefter kapellisten Frans Hindrich Meyer, kapellmästaren Johan Helmich Roman, hovsångaren Conrad Arnoldi och slutligen Jacob Dedering.  

Fischer slutade arbeta vid Hovkapellet efter sitt giftermål med guldarbetaren Andreas Öhrman 6 maj 1740. Efter år 1745 är paret inte längre omnämnt som boende i Stockholm.

Se även 
 Christine Sophie Hanke

Externa länkar
 Hovkapellets musiker – säsong för säsong

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: "Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810"
 Leif Jonsson, Ann-Marie Nilsson och Greger Andersson: Musiken i Sverige. Från forntiden till stormaktstidens slut 1720.
 

Kvinnor 
Svenska hovsångare
Svensk kvinnohistoria
Tyska sångare under 1700-talet
Personer under frihetstiden
Avlidna 1700-talet
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska sångare under 1700-talet
Födda 1707
Avlidna okänt år
Gustaviana Schröder

Gustaviana Schröder, född i Stockholm 1701, död 30 maj 1763, var en svensk sångerska; hovsångerska, konsertsångare och vokalist vid Hovkapellet från 1740 till 1763. 

Schröders föräldrar var från Tyskland, men hade bosatt sig i Stockholm före hennes födelse. Hon var syster till Sophia Schröder, som år 1726 blev den första av sitt kön, tillsammans med Judith Fischer, som fick en officiell anställning vid Hovkapellet. Då Judith Fischer tog avsked år 1740, rekommenderades Gustaviana Schröder som hennes ersättare den 30 maj 1740; "i anseende till dess nijt och förfarenhet i Musiquensom för det hon i många åhr wid Hof Capelet utan wedergällning uppwachtat". 

Systrarna Schröder och Fischer var de enda tre kvinnor som blev officiellt avlönade av ordinarie kapellstaten; de två övriga sångerskorna, Hedvig Witte och Cecilia Elisabeth Würzer, fick sin lön inofficiellt respektive från den hertigliga hovstaten. Hon förblev ogift och arbetade vid Hovkapellet till sin död. 

År 1746 beskrevs hon av kapelldirektören friherre Carl Gustaf von Düben som "ännu den bästa röst som Kongl. Hof Capellet hawfer".  Gustaviana Schröder medverkade bland annat i en duett med hovsångare Andreas Erhardt vid invigningen av den nuvarande Drottningholmsteaterns föregångare år 1754.     I en förteckning över Hovkapellets medlemmar år 1761, uppgavs att hon hade varit i tjänst sedan 1739, och att hon år 1761 inte kunnat arbeta på några år.  

Gustaviana Schröder är begravd i Riddarholmskyrkan i Stockholm.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Leif Jonsson& Anna Ivarsdotter-Johnson : Musiken i Sverige. Frihetstid och gustaviansk tid 1720–1810 (1993)
 Leif Jonsson, Ann-Marie Nilsson och Greger Andersson: Musiken i Sverige. Från forntiden till stormaktstidens slut 1720
 

Kvinnor 
Svenska hovsångare
Personer under frihetstiden
Födda 1701
Avlidna 1763
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Svenska sångare under 1700-talet
Sångare från Stockholm
Gravsatta i Riddarholmskyrkan