kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ödeby socken

Ödeby socken i Närke ingick i Glanshammars härad och är sedan 1974 en del av Örebro kommun i Örebro län, från 2016 inom Lillkyrka-Ödeby distrikt.

Socknens areal är 33,90 kvadratkilometer, varav 25,40 land. År 1954 fanns här 159 invånare. Slottsruinen Kägleholm samt sockenkyrkan Ödeby kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ödeby socken har medeltida ursprung, gården Ön har fornlämningar. Möjligen har den medeltida frälseätten som numera kallas Ödebyätten eller Ekeblad från Ödeby här sitt ursprung.  

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ödeby församling och för de borgerliga frågorna till Ödeby landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Glanshammars landskommun som 1974 uppgick i Örebro kommun. Församlingen uppgick 1980 i Lillkyrka-Ödeby församling som 2002 uppgick i Glanshammars församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lillkyrka-Ödeby, med samma omfattning som Lillkyrka-Ödeby församling hade 1999/2000 och fick 1981, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Närke.  De indelta soldaterna tillhörde Närkes regemente, Örebro kompani och Livregementets husarkår, Örebro skvadron.

Geografi
Ödeby socken ligger nordost om Örebro kring sjön Väringen med  skogsplatån Käglan i söder och Arbogaån i norr. Socknen är slättbygd kring Väringen och mot ån, och skogsbygd i övrigt.

Fornlämningar
Nio gravfält från järnåldern är funna samt två fornborgar.

Namnet
Namnet (1314 Öyuum) kommer från kyrkplatsen, en ö i sjön Väringen. Förleden innehåller ''ö som sedan utvecklats till Öbo, 'inbyggarna på ön' som omformats till dagens namn.

Befolkningsutveckling

Se även
Ödeby församling

Referenser

Noter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Örebro län, del 2 Hermes 1960 libris

Externa länkar

Socknar i Glanshammars härad
Indelningar i Örebro kommun
Rinkaby församling, Strängnäs stift

Rinkaby  församling var en församling i Strängnäs stift och i Örebro kommun i Örebro län (Närke). Församlingen uppgick 2002 i Glanshammars församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 2002 annexförsamling i pastoratet Glanshammar och Rinkaby som 1962 utökades med Lillkyrka och Ödeby församlingar (vilka från 1981 var sammanslagna i Lillkyrka-Ödeby församling). Församlingen uppgick 2002 i Glanshammars församling.

Kyrkor 

Rinkaby kyrka

Se även
Rinkaby socken

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Örebro kommun
Lillkyrka-Ödeby församling

Lillkyrka-Ödeby  församling var en församling i Strängnäs stift och i Örebro kommun i Örebro län (Närke). Församlingen uppgick 2002 i Glanshammars församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1981 genom en sammanslagning av Lillkyrka församling och Ödeby församlingar och ingick därefter till 2002 i pastoratet Glanshammar, Rinkaby och Lillkyrka-Ödeby. Församlingen uppgick 2002 i Glanshammars församling.

Kyrkor 
Lillkyrka kyrka
Ödeby kyrka

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Örebro kommun
Ödeby församling

Ödeby  församling var en församling i Strängnäs stift och i Örebro kommun i Örebro län (Närke). Församlingen uppgick 1981 i Lillkyrka-Ödeby församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och var till 1962 annexförsamling i pastoratet Lillkyrka och Ödeby. Från 1962 till 1981 annexförsamling i pastoratet Glanshammar, Rinkaby, Lillkyrka och Ödeby. Församlingen uppgick 1981 i Lillkyrka-Ödeby församling.

Series pastorum

Kyrkor 

Ödeby kyrka

Se även
Ödeby socken

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Örebro kommun
Lillkyrka församling, Strängnäs stift

Lillkyrka  församling var en församling i Strängnäs stift och i Örebro kommun i Örebro län (Närke). Församlingen uppgick 1981 i Lillkyrka-Ödeby församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och var till 1962 moderförsamling i pastoratet Lillkyrka och Ödeby. Från 1962 till 1981 annexförsamling i pastoratet Glanshammar, Rinkaby, Lillkyrka och Ödeby. Församlingen uppgick 1981 i Lillkyrka-Ödeby församling.

Kyrkor 

Lillkyrka kyrka

Se även
Lillkyrka socken

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Örebro kommun
Ödeby landskommun

Ödeby landskommun var en tidigare kommun i Örebro län.

Administrativ historik
Den inrättades i Ödeby socken i Glanshammars härad när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863. Landskommunens första ordförande i kommunalstämman och kommunalnämnden var friherre Viktor von Düben.

Vid kommunreformen 1952 gick den upp i Glanshammars landskommun. Området tillhör sedan 1974 Örebro kommun.

Demografi 
År 1865 hade Ödeby landskommun cirka 400 invånare, vilka till största del sysselsatte sig med boskapsskötsel och åkerbruk.

Politik

Lista över Ödeby kommunalstämma och kommunalnämnds ordförande

Referenser 

Sveriges kommuner 1863-1951
Ödeby landskommun
Arnoldus Reimers

Hjeronymus Arnoldus Reimers, född 1844 på Alvøen vid Bergen, död 1899 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk skådespelare, bror till Sophie Reimers.
 
Reimers, som blev student 1865, tillhörde 1867-1898 Kristiania teater. Hans imposanta yttre, sköna stämma och karaktärsfulla spel gjorde honom lika uppskattad i hjälteroller och tragedi som i moderna, realistiska pjäser. Reimers uppträdde bland annat 1883 på Kungliga teatern i Stockholm. Hans namn är förknippat med det ibsenska dramat, såsom Örnulf i Hærmændene paa Helgeland, Skule jarl i Kongsemnerne, Stensgaard i De unges forbund, Hjalmar Ekdal i Vildanden, doktor Stockmann i En folkefiende och Ulrik Brendel i Rosmersholm.

År 1881 gifte sig Reimers med skådespelerskan Johanne Regine Juell, född Elvig (1847-1882), som sedan 1866 var Kristiania teaters mest använda kvinnliga konstnär och publikens gunstling. Hon var i sitt första äktenskap med skådespelaren Mathias Juell (1835-1894) mor till Johanne Dybwad.

Källor 

Norska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Bergen
Födda 1844
Avlidna 1899
Män
Lillkyrka socken, Närke

Lillkyrka socken i Närke ingick i Glanshammars härad och är sedan 1974 en del av Örebro kommun i Örebro län, från 2016 inom Lillkyrka-Ödeby distrikt.

Socknens areal är 59,45 kvadratkilometer, varav 59,31 land. År 1950 fanns här 816 invånare. Sockenkyrkan Lillkyrka kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Lillkyrka socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lillkyrka församling och för de borgerliga frågorna till Lillkyrka landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Glanshammars landskommun som 1974 uppgick i Örebro kommun. Församlingen uppgick 1980 i Lillkyrka-Ödeby församling som 2002 uppgick i Glanshammars församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lillkyrka-Ödeby, med samma omfattning som Lillkyrka-Ödeby församling hade 1999/2000 och fick 1981, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Närke.  De indelta soldaterna tillhörde Närkes regemente, Örebro kompani och Livregementets husarkår, Örebro skvadron.

Geografi
Lillkyrka socken ligger nordost om Örebro, norr om Hjälmaren med skogsplatån Käglan i norr. Socknen är slättbygd vid Hjälmaren med skogsbygd i norr.

Fornlämningar
Fyra gravfält, en stensättning och en domarring från järnåldern är funna.

Namnet
Namnet (1314 Litläkirkiu) kommer från kyrkan som enligt namnet var liten i förhållande till grannkyrkorna.

Befolkningsutveckling

Se även
Lillkyrka församling

Referenser

Noter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Örebro län, del 2 Hermes 1960 libris

Externa länkar

Socknar i Glanshammars härad
Indelningar i Örebro kommun
Glanshammars socken

Glanshammars socken i Närke ingick i Glanshammars härad, ingår sedan 1974 i Örebro kommun i Örebro län och motsvarar från 2016 Glanshammars distrikt.

Socknens areal är 76,05 kvadratkilometer, varav 75,11 land. År 2000 fanns här 1 798 invånare. Tätorten och kyrkbyn Glanshammar med Glanshammars kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Glanshammars socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Glanshammars församling och för de borgerliga frågorna till Glanshammars landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1974 i Örebro kommun. Församlingen utökades 2002.

1 januari 2016 inrättades distriktet Glanshammar, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Närke.  De indelta soldaterna tillhörde Närkes regemente, Örebro kompani och Livregementets husarkår, Örebro skvadron.

Geografi
Glanshammars socken ligger nordost om Örebro och norr om Hjälmaren med  skogsplatån Käglan i norr. Socknen är slättbygd i söder och skogsbygd i övrigt. En rullstensås sträcker sig i nord-syd fortsätter som ett näs i Hjälmaren.

Fornlämningar
En stensättning kan vara från bronsåldern. Tre större och flera mindre gravfält från järnåldern är funna. Sju mindre gravfält från järnåldern är funna. Nio runristningar är kända.

Hassleskatten har hittats i socknen. Föremålen lades ned i en mindre vattensamling ca 500 f.Kr. och anses vara ett offer till gudarna. Hassleskatten består av importerade dyrbara bronsföremål från Syd- och Mellaneuropa.

Namnet
Namnet (1279 Glanshamar) kommer från kyrkbyn. Förleden kan innehålla ortnamnet Glan bildat av glan, 'öppning, ljusing'. Efterleden  är hammar, 'stenig höjd, stenbacke' syftande på en höjd bredvid kyrkan.

Befolkningsutveckling

Se även
Glanshammars församling

Referenser

Noter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Örebro län, del 2 Hermes 1960 libris

Externa länkar

Socknar i Glanshammars härad
Indelningar i Örebro kommun
Clarke

Clarke är ett engelskt och irländskt efternamn, som burits av bland andra:

A
 Alan Clarke (1935–1990), brittisk regissör och författare
 Alexander Ross Clarke (1828–1914), brittisk geoet
 Allan Clarke, flera personer
 Allan Clarke (fotbollsspelare) (född 1946), engelsk fotbollsspelare
 Allan Clarke (sångare) (född 1942), brittisk sångare och gitarrist
 Alured Clarke (militär) (1744–1832), brittisk militär och ämbetsman
 Anne Clarke (1806–efter 1847), australisk skådespelare och teaterdirektör
 Arthur C. Clarke (1917–2008), brittisk science-fictionförfattare

B
 Bobby Clarke
 Buck Clarke

C
 Cam Clarke
 Charles Clarke
 Charles Baron Clarke
 Christopher Clarke

D
 Dale Clarke
 Dan Clarke
 Darren Clarke
 Davian Clarke
 David Leonard Clarke

E
 Eddie Clarke
 Edith Clarke
 Edward Daniel Clarke
 Edward George Clarke
 Eldece Clarke-Lewis
 Ellis Clarke
 Emilia Clarke

G
 George Clarke, 1:e baron Sydenham av Combe
 George W. Clarke
 Gilby Clarke

H
 Harold Clarke
 Henri-Jacques-Guillaume Clarke
 Herbert Clarke

I
 Ian Clarke
 Ian Clarke (datavetare)

J
 Jack Clarke (fotbollsspelare)
 Jack Clarke (racerförare)
 Jacob Augustus Lockhart Clarke
 James Paul Clarke
 Jason Clarke
 Jeremiah Clarke
 John Hopkins Clarke

K
 Kenneth Clarke
 Kenny Clarke

L
 Lenny Clarke
 Leon Clarke
 Lerone Clarke
 Louis Clarke

M
 Mae Clarke
 Margaret Turner Clarke
 Mary Anne Clarke
 Melinda Clarke
 Michael Clarke
 Mitch Clarke

R
 Ron Clarke
 Roy Clarke

S
 Samuel Clarke
 Sarah Clarke
 Simon Clarke (cyklist)
 Stanley Clarke
 Susanna Clarke

T
 Tarania Clarke
 Thomas J. Clarke
 Tom Clarke (politiker)
 Tony Clarke

V
 Vince Clarke

W
 Warren Clarke

Y
 Yvette Clarke

Se även
 Clark

Engelska efternamn
Irländska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Otto von Zwiedineck-Südenhorst

Otto von Zwiedineck-Südenhorst, född 24 februari 1871 i Graz, död där 4 augusti 1957, var en österrikisk nationalekonom; son till Hans von Zwiedineck-Südenhorst. 

Zwiedineck-Südenhorst var från 1921 professor vid Münchens universitet och utgav bland annat handboken Sozialpolitik (1911).

Källor

Österrikiska nationalekonomer
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid Münchens universitet
Födda 1871
Avlidna 1957
Män
Ugglan
Personer från Graz
Gabriel von Max

Gabriel Cornelius von Max, född den 23 augusti 1840 i Prag, död den 24 november 1915 i München, var en tysk målare, son till skulptören Joseph Max, brorson till Emanuel von Max. 

Max studerade först i sin födelsestad Prag, därefter vid Wiens konstakademi och 1863-1869 för Piloty i München, där han förblev bosatt. Åren 1879-1883 var han professor vid konstakademien där. Han uppträdde med romantiska och sensationella ämnen, än rörande sentimentala, än uppskakande och rafflande, än rent patologiska: en kvinnlig martyr på korset och en romersk yngling, som lägger en rosenkrans nedanför hennes fötter (1867), Anatomen (läkaren inför en ung, skön flickas lik, 1869), Kristushuvudet på Veronikas duk (1874), en kristen flicka på arenan (samma år), Andehälsningen (en dam, som spelar piano, vidrörs av en andehand, 1879), Vivisektorn (1883), Anna Katharina Emmerick i extas (1885, nya pinakoteket i München). 

Han valde motiv även ur dikter: Julia (på båren, 1873), Gretchen (uppenbarande sig efter döden), Lejonbruden (efter Chamisso) och Barnamörderskan (efter Bürger, 1877, Kunsthalle i Hamburg). Han målade även religiösa ämnen, såsom Ecce homo (1876, Hamburg, Kunsthalle), Jesus uppväcker Jairi dotter (1877), Jesus botar ett barn (1884, Berlins nationalgalleri), Madonna (1885, museum i Leipzig), Fader vår (1887, Dresdengalleriet). 

Högst karakteristisk för von Max läggning är Det är fullkomnat (1883, den korsfäste, vid målningens nedre kant ses några händer, som sträckas upp emot honom, anropande och tillbedjande). Jämte dylika motiv har von Max målat mycket känsligt hållna landskapsstämningar med figurer, oftast unga flickor, drömmande, kontemplativa (Systrarna, 1876, Berlins nationalgalleri, Vårsaga, Konsthistoriska museet, Wien, Adagio). 

I dylika stämningar af vemod och svärmeri visar sig von Max som en fin kolorist. Konvalescenten (odaterad) finns i Glyptoteket i Köpenhamn. På ett nytt område visar han sig i rekonstruktionen av Darwins apmänniska. Satiriska djurbilder har han framställt i Apor som konstkritikerkollegium (Nya pinakoteket i München) med flera.

Källor

Noter 

Tyska historiemålare
Tyska målare under 1800-talet
Konstnärer från Prag
Födda 1840
Avlidna 1915
Män
Ugglan
Götlunda församling, Strängnäs stift

Götlunda  församling var en församling i Strängnäs stift i Arboga kommun i Västmanlands län (Närke). Församlingen uppgick 2006 i Arbogabygdens församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 1449 införlivades Lungers församling. 

Församlingen utgjorde till 1975 ett eget pastorat för att därefter till 2006 ingå i pastorat med Arboga stadsförsamling som moderförsamling och området överfördes då 1975 till Västerås stift. Församlingen uppgick 2006 i Arbogabygdens församling.

Kyrkor 

Götlunda kyrka

Se även
Götlunda socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Arboga kommun
Rinkaby landskommun

Rinkaby landskommun kan avse:
Rinkaby landskommun, Närke
Rinkaby landskommun, Skåne
Causers of This

Causers of This är den amerikanska artisten Toro Y Mois första studioalbum. Causers of This släpptes den 4 januari 2010.

Låtlista

Referenser

Externa länkar 
 Causers of This på Discogs
 Causers of This på Rate Your Music

Amerikanska debutalbum
Musikalbum 2010
Ungdomsfullmäktige

Ungdomsfullmäktige är samling av ungdomar som diskuterar frågor av samma art som en politisk församling hanterar i kommuner och nationer.

Sverige och Finland
i Sverige ett sätt att i kommuner arbeta med att öka möjligheten för ungdomar att påverka kommunens politik, en sorts ungdomsråd, där arbetssättet är tänkt att efterlikna det i kommunfullmäktige. Inrättandet av ett ungdomsfullmäktige syftar ofta till att ge ungdomar insikt i demokratiska processer och till att öka intresset för den lokala politiken bland ungdomar, samt till att främja bättre kommunikation mellan lokala politiker och ungdomar.

Ungdomsfullmäktige finns i flera kommuner i Sverige och Finland. 

Enligt den finländska kommunallagen ska varje kommun, ensam eller tillsammans med andra, inrätta ett ungdomsfullmäktige eller motsvarande grupp för att tillvarata ungas intressen.

Källor
 

Ungdomsorganisationer
Götlunda landskommun, Närke

För landskommunen med detta namn i Västergötland, se Götlunda landskommun, Västergötland.
Götlunda landskommun var en tidigare kommun i Örebro län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Götlunda socken i Glanshammars härad i Närke när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid kommunreformen 1952 gick kommunen upp i Glanshammars landskommun, som därmed kom att omfatta hela Glanshammars härad. 1974 delades denna och området för Götlunda socken gick då upp i Arboga kommun och överfördes därmed till Västmanlands län.

Politik

Mandatfördelning i Götlunda landskommun 1938-1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Arboga kommun

Tidigare kommuner i Örebro län
José Clavijo y Fajardo

José Clavijo y Fajardo, född den 19 mars 1726 på Kanarieöarna, död den 3 november 1806 i Madrid, var en spansk författare.

Clavijo y Fajardo var redaktör för tidskriften El Pensador, men gjorde sig mindre känd som tidningsman än som huvudperson i en kärleksaffär. Clavijo y Fajardo förlovade sig 1764 med Beaumarchais syster men bröt förlovningen och blev därför hårt ansatt av Beaumarchais, som tvingade honom att antingen gifta sig med systern eller förklara sig ha handlat ohederligt. Clavijo y Fajardo föredrog det senare. Detta utbroderades senare av Beaumarchais med romantiska detaljer i hans drama Eugénie och användes även av Goethe i hans drama Clavigo. Clavijo y Fajardo blev landsförvisad 1764 men tilläts senare återvända och dog som kunglig bibliotekarie.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Externa länkar 
 

Spanska bibliotekarier
Spanska journalister
Spanska redaktörer
Journalister under 1700-talet
Spanska författare under 1700-talet
Personer från Kanarieöarna
Födda 1700-talet
Avlidna 1806
Män
Svensk uppslagsbok
Östanhol

Östanhol, är en by i Åsbygge fjärding, Leksands socken, Leksands kommun.

Byn omtalas första gången i skriftliga källor 1494 ('østen holenom'). I den äldsta skattelängden från 1539 finns endast en bonde upptagen. Mantalslängden 1668 upptar 2 hushåll, medan Holstensson karta från samma tid redovisar 3 gårdar. 1766 års mantalslängd upptar 10 gårdar, 1830 är hushållens antal 15. Karl-Erik Forsslund beskriver vid sitt besök i början av 1920-talet att byn då hade 22 gårdar.

Källor 
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983

Orter i Leksands kommun
Överboda

Överboda kan syfta på:

 Överboda, en by Ytterboda och Överboda i Leksands socken, se Ytterboda
 Överboda, Åland, en by i Kökars kommun på Åland
 Överboda, Umeå kommun, en tätort i Umeå kommun
 Överboda, Älvkarleby kommun, en by i Älvkarleby kommun.
Esseltehusets ljusskyltar

Esseltehusets ljusskyltar fanns på Esselte-huset på Norrmalm i Stockholm, belägen vid Centralplan mittemot Centralstationen, med adress Vasagatan 14-18. I mitten på 1930-talet formligen bländade husets reklamfasad tågresenären som klev ut på Centralplan om kvällen. Idag (2010) är samtliga skyltar nertagna, med undantag för lite reklam i höjd med bottenvåningen.

Esselte-huset byggdes åren 1928-34 efter arkitekt Ivar Tengboms ritningar. Beställare var förlaget Esselte som skulle nyttja byggnaden som kontor och tryckeri. Esselte-huset räknas till ett av funktionalismens huvudverk i Stockholm. Under projekterings- och byggarbetstiden för huset inföll även Stockholmsutställningen 1930, som räknas inte bara som genombrottet för funktionalismen i Sverige utan även för det riktigt stora genombrottet för neonskylten, och Esselte-husets reklam är ett bra exempel på detta (se Stockholmsutställningens reklammast).  Neonreklam var ett nytt medium i branschen. Sveriges första neonskylt tändes i december 1924 i skyltfönstret av Dagens Nyheters depeschkontor vid Stureplan. Den lyste röd och texten löd: "Prenumerera för 1925". 

Fasadens modernistiska gestaltning med långa fönsterband och släta bröstningar lämpade sig väl för placering av lysande reklam och husets läge mittemot Centralstationen gjorde saken ännu bättre. Huset blev därför ett av de första som fick en enhetlig och färgglad reklam med neonljus. På kvällen och natten formligen bländades tågresenären från landsbygden. Detta var det första han eller hon såg av storstaden! 

Högst uppe på taket stod med två meter höga röda bokstäver "ESSELTE" på en röd linje. Därför och för att förlaget Esselte höll hus här kallades byggnaden "Esselte-huset". Därunder fanns reklam för Nordströms Linbanor och Annons-Krantz också i rött. De mindre firmanamnen och reklamskyltarna på fönsterbröstningarna var gröna, blåa och röda. Först en bit in på 1930-talet kunde man även tillverka neonrör med andra färger.  Alltsammans var en enhetlig och funktionell reklaminstallation som blev till en del av byggnadens arkitektur. 

År 1972 köpte Försäkringskassan huset och lät bygga om det för närmare 50 miljoner kronor. Mycket förändrades och bara trapphusen och hissarna inomhus såg ut som de gjorde innan. Under 1980-talet byttes fönstren ut och de sista reklamskyltarna på huset togs bort. Länge fanns en vacker stämpel i neon för Stockholms stämpelfabrik kvar, men numera (2010) är även den nertagen.

Enligt de planer som fastighetsägaren Vasakronan har skall man försöka återskapa fasaden med ljusreklam för de företag som flyttar in i byggnaden efter den stora renovering som pågått under åren 2014 - 2016. 

I sin strama funkis-arkitektur med ljusskyltar på fönsterbröstningar påminner Esselte-huset mycket om en annan av Tengboms byggnader i Stockholms city, Citypalatset vid Norrmalmstorg, byggt 1930-32. På den nyttjas  bröstningsbanden fortfarande för reklam.

Externa länkar

Referenser

Tryckta källor

Reklam
Stockholm under 1900-talet
Norrmalm
Ljusskyltar i Stockholm
Grjazev-Sjipunov GSj-6-23

Grjazev-Sjipunov GSj-6-23 (ryska: Грязев-Шипунов ГШ-6-23) även kallad 9A768 är en gasdriven gatlingkanon med sex eldrör som används i de rysktillverkade stridsflygplanen Su-24, MiG-27 och MiG-31.

Design
GSj-6-23 liknar den amerikanska M61 Vulcan, men är något kortare och lättare. Den största skillnaden mot sina västerländska motsvarigheter är dock att GSj-6-23 drivs av sina egna krutgaser och därför inte kräver någon drivmotor. Detta kräver en mer avancerad konstruktion, men har fördelen att den kommer upp i maximal eldhastighet mycket snabbare. Nackdelen är att kanonen stannar om en patron ”klickar”. För att lösa det problemet innehåller GSj-6-23 ett magasin om inte mindre än tio stycken ”omladdningspatroner”. En omladdningspatron är mindre än de vanliga patronerna och matas in i en speciell kammare där den avfyras. Gastrycket från den är tillräckligt för att driva runt kanonen ett sjättedels varv så att den kan avfyras på nytt.

GSj-6-23 har en extremt hög eldhastighet, 10 000 skott/min, vilket är 40% mer än en M61 Vulcan. Det gör också att ammunitionen tar slut oerhört snabbt. En MiG-31:as förråd av 260 granater räcker till ca 2 sekunders eldgivning.

Källor

Automatkanoner
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget