kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sportswear of Sweden

Sportswear of Sweden (SOS) är ett varumärke inom funktionellt skid- och snowboardmode. Huvudkontoret ligger på Södermalm i Stockholm. Deras kläder säljs i 13 länder, med Schweiz som den största marknaden. 

Företaget grundades i 1982 av reklammannen Bo Aggerborg. 1991 sålde Aggerborg verksamheten men råkade i efterhand i tvist med köparna om köpeskillingen. 2002 tilldömdes Aggerborg åter rättigheterna till varumärket samt skadestånd. . 2006 förvärvades SOS av Rickard Pålsson, ägare av bland annat Swedish Touring Car Championship, och Rickard Grann. Idag är Rickard Pålsson ensam ägare av SOS. VD är Mikael Sundström, vars mål är att ta tillbaka SOS till sina grunder. Ett varumärke för skidåkare, av skidåkare. Efter avslutad införsäljning av 2010/2011 säsongs vinterkollektion hade försäljningen ökat med 21 procent jämfört med förra året. 

Sportswear of Swedens marknadsföring utgörs till stor del av samarbeten med professionella skidåkare och organisationer med kompletterande verksamhet. I deras team återfinns åkare som Sverre Liliequist, Adam Falk, Jesper Björnlund, Adam Widén, Christine Hargin, Emanuel Hedvall, Anton Silvola, Matilda Rapaport och Oscar Scherlin.

Externa länkar
Sportswear of Sweden webbplats

Referenser

Svenska klädmärken
Svenska konfektionsföretag
Företag bildade 1982
C. Emil Haeger

Carl Emil Haeger, född 12 augusti 1841 i Äskebäck, Västra Ny, Östergötland, död 29 december 1919 i Lilla Edet, var en svensk industriman.

Efter sin utbildning kom Haeger som 17-åring till Motala verkstad, där han avancerade till maskinuppsättare. Han arbetade även på ångfartyg; 1867-1875 återfanns han i Mölndal vid Rosendahls fabriks AB (sedermera Papyrus) varifrån han skickades till Trollhättan. Här uppfördes ett träsliperi för tillverkning av trämassa, den första i sitt slag i Sverige. År 1875 blev han VD för Sörstafors Pappersbruks AB i Kolbäck (Surahammars bruks AB). Detta  gick i konkurs 1880.

År 1881 kom ingenjör Haeger till Lilla Edet, där han skapade ortens pappersindustri. Haeger, som själv innehade flera patent, var en av Sveriges första verkliga experter på papperstillverkning. Den första pappersmaskinen kom 1882 från Storbritannien och var köpt för lånat kapital (av Robert Dickson). Den 300-åriga sågverkstiden i Lilla Edet var förbi och pappersindustrin efterträdde. Haegers fabrik drabbades av eldsvådor 1884 och 1892, men trots detta fortsatte han envist framåt. År 1906 omorganiserades firman till aktiebolag, Lilla Edets Pappersbruk Aktiebolag, med Haeger som ordförande. 

Han var även ordförande i styrelsen för Lödöse-Lilla Edets järnvägsaktiebolag (grundat 1905). Han hade även en flotta; vid en tidpunkt bestående av åtta ångbåtar och ett tjugotal pråmar. Så småningom anförtrodde han verksamheten till sin son C. Gunnar Haeger.

Han är begravd på Högtorps gamla kyrkogård i Lilla Edet. Isidor Hörlin utformade den monumentala gravvården i västkustgranit medan Carl Fagerberg stod för den skulpturala delen.

Källor
 Kring Göta älv. Studier i en dalgång. Göteborg 1993

Noter

Män
Födda 1841
Avlidna 1919
Personer inom Sveriges näringsliv
Personer från Västra Ny socken
Dost Muhammed

Dost Muhammed, född omkring 1793, död 1863, var emir av Afghanistan 1826-1839 och 1842-1863.

Dost Muhammed var son till en hövding över Barakzaiklanen. Han stod i gunst hos Afghanistans härskare Mahmud shah, men måste fly till Kashmir på grund av en förseelse gentemot en av shahens döttrar. När han återvände från exilen samlade han ihop en här och tillfångatog shahen 1818 i ett slag om Kabul. Därefter var Dost Muhammed de facto att betrakta som Afghanistans härskare.

Han var flera gånger invecklad i strider med den angloindiska regeringen. 1839 besegrades han av en engelsk expedition och måste fly från Kabul, men blev tillfångatagen och förd till Indien. Här försonades han med engelsmännen och återvände 1842 till Afghanistan. I samförstånd med engelsmännen och med stor kraft styrde han landet som emir till sin död.

Dost Muhammed är anfader till Barakzaidynastin.

Källor

Referenser 

 Svensk uppslagsbok (1955), Dost Muhammed emir

Män
Afghanistans monarker
Födda 1793
Avlidna 1863
Personer i Afghanistan under 1800-talet
If All Goes Wrong

If All Goes Wrong är en dokumentärfilm om det amerikanska rockbandet The Smashing Pumpkins som skildrar deras vistelse vid The Orange Peel i Asheville och The Fillmore i San Francisco sommaren 2007. Dokumentären släpptes på dubbel-dvd den 11 november 2008 genom Coming Home Media.

Dokumentären handlar om frontmannen Billy Corgans försök att skriva och debutera ny musik samt om bandets återförening med nya medlemmar. Fokus ligger även på kampen om att förbli relevant som grupp, både konstnärligt och kommersiellt.

Låtlista

Disk 1 
 If All Goes Wrong – dokumentärfilmen

Bonusmaterial
 Voices of the Ghost Children – om bandets fans
 Interview with Pete Townshend – intervju med Pete Townshend från The Who

Disk 2 
The Fillmore Residency
 "The Rose March"
 "Peace + Love"
 "99 Floors"
 "Blue Skies Bring Tears"
 "Superchrist"
 "Lucky 13"
 "Starla"
 "Death from Above"
 "The Crying Tree of Mercury"
 "Winterlong"
 "Heavy Metal Machine"
 "Untitled"
 "No Surrender"
 "Gossamer"
 "Zeitgeist"

Live from the Floor of the Fillmore
 "99 Floors"
 "Peace + Love"
 "Mama"
 "No Surrender"
 "Promise Me"

Medverkande 
 Billy Corgan – sång, gitarr
 Jeff Schroeder – gitarr, bakgrundssång
 Ginger Reyes – bas, bakgrundssång
 Lisa Harriton – keyboard, bakgrundssång
 Jimmy Chamberlin – trummor, gitarr på "Zeitgeist"

Referenser

Externa länkar 
 If All Goes Wrong på Internet Movie Database

Amerikanska dokumentärfilmer
Filmer 2008
Musikvideoalbum 2008
Musikvideoalbum av The Smashing Pumpkins
Kirke og kultur

Kirke og kultur är en norsk tidskrift grundad 1894 av Christian Bruun och Thorvald Klaveness.

Tidskriften hette ursprungligen For kirke og kultur och vill betona kyrkans och den sekulariserade kulturen gemensamma uppgifter och arbetsmöjligheter. Redaktörerna söker överbrygga spänningarna mellan kyrkan och samhället. 

Norska tidskrifter
Tidskrifter startade 1894
Jon Engström

Jon Engström, född 1794 i Fliseryds socken, Småland, död 1870 i Ryssby socken, Kalmar län, var en svensk tidningsredaktör, läkare och författare. Öknamn: Trädoktorn.

Biografi
Efter tjänstgöring som bataljonsläkare vid Värmlands regemente 1818–1825 ägnade han sig åt skogsavverkning i Kalmar län, där han som "trädoktorn" blev ökänd för sina hänsynslösa metoder. Engström kom i konflikt med flera markägare genom att han grundade sågverk med tillhörande uppdämningar utan att tillfråga markägarna. 

År 1841 grundade Engström Barometern i Kalmar, vars redaktör han var fram till 1851. Han skrev även böcker.

Bibliografi

 - Häfte 1, Erik Segersäll : historiskt skådespel ; Häfte 2, Hjalmar och Ingeborg : sorgspel

 - Utdrag.

 - Innehåll: 1. Arresteringen ; 2. Strid och seger.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Vidare läsning

  
 

Svenska redaktörer
Svenska militärläkare
Svenska författare under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1870
Män
Personer från Fliseryds socken
Jean Alaux

Jean Alaux, född den 15 januari 1786 i Bordeaux, död den 2 mars 1864 i Paris, var en fransk historiemålare.

Alaux var elev till Lacour och Guérin, erhöll 1815 Rompriset och vistades under många år i Rom, 1846-1853 som direktör för Franska akademien. 

Alaux utförde främst mytologiska och religiösa målningar och på kung Ludvig Filips uppdrag större historiska scener i Versailles.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar 
 

Franska historiemålare
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Franska målare under 1800-talet
Personer från Bordeaux
Födda 1786
Avlidna 1864
Män
Svensk uppslagsbok
Carl Dahlhaus

Carl Dahlhaus, född 10 juni 1928 i Hannover, död 13 mars 1989 i Berlin, var en tysk musikolog verksam i Berlin.

Biografi 
Dahlhaus har varit en förgrundsgestalt då det gäller utvecklingen av musikologi som en vetenskaplig disciplin under tiden efter andra världskriget.  

Dahlhaus har skrivit ett stort antal böcker och artiklar inom en rad ämnen inom musikvetenskap. De flesta inom den västerländska konstmusiken framför allt från den romantiska epoken. Han var mycket intresserad av Wagners produktion och dennes idéer om ”allkonstverket” och av hur ett nytt språk formades av de så kallade modernistiska tonsättarna beroende på samhällets och politikens förändringar; konsten var inte längre till ”för konstens egen skull”. Bland hans andra favoritämnen fanns musikteori och musikestetik.

Bibliografi i urval
På svenska

På tyska

Källor

Tyska musikologer
Män
Födda 1928
Avlidna 1989
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Nicolas Dalayrac

Nicolas Dalayrac (tidigare de Alayrac), född 8 juni 1753, död 26 november 1809, var en fransk sångspelskompositör.

Biografi
Dalyrac skrev en mängd "opéras comiques", operor med talad dialog, såsom L'Amant statue, Nina ou la Folle par amour, Azémia ou les Sauvages, Les Deux Petits Savoyards, Léon ou le Château de Monténéro och Gulistan ou le Hulla de Samarcande.
Dalayrac ägde en outtömlig uppfinningsförmåga och sinne för det "rörande" samt en för sin tid god teknik i ensemblenummer. Mest känd blev hans Les Deux Petits Savoyards (1789), som spelades flitigt i Stockholm under 1800-talets första år (De bägge savojarderna). 

Under franska revolutionen ändrade han sitt namn från de Alayrac till Dalayrac.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Externa länkar 
 

Franska klassiska kompositörer
Franska operatonsättare
Franska musiker under 1700-talet
Franska musiker under 1800-talet
Födda 1753
Avlidna 1809
Män
Svensk uppslagsbok
William Hindman

William Hindman, född 1 april 1743 i Dorchester County, Maryland, död 19 januari 1822 i Baltimore, var en amerikansk politiker (federalist). Han representerade delstaten Maryland i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1793–1799 och sedan i senaten 1800–1801.

Hindman studerade vid College of Philadelphia (numera University of Pennsylvania). Han studerade sedan juridik i London. Han återvände till Nordamerika och inledde sin karriär som advokat i Talbot County, Maryland. Han var ledamot av Marylands senat 1777–1784 och 1792. Han var ledamot av kontinentala kongressen 1785–1786.

Kongressledamoten Joshua Seney avgick den 6 december 1792. Hindman fyllnadsvaldes till representanthuset i januari 1793. Han omvaldes till den tredje, fjärde och femte kongressen. Hindman var ledamot av Maryland House of Delegates, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1799–1800.

Senator James Lloyd avgick 1800 och efterträddes av Hindman. Han efterträddes 1801 av Robert Wright.

Hindman var metodist. Han gravsattes på Old Saint Paul's Cemetery i Baltimore.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s representanthus från Maryland
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Amerikanska federalister
Amerikanska politiker under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Dorchester County, Maryland
Födda 1743
Avlidna 1822
Män
Carl Arwid Magnus Cantonius

Carl Arwid Magnus Cantonius, äv. Borealis. Född 2 juni 1710 i Göteborg, som Carl Arwid Magnus Larsson. Död 20 november 1799. Journalist, informator och författare. Carl Arwid Magnus studerade vid Göteborgs Gymnasium och Lunds universitet, under namnet Borealis. Han tog aldrig examen i Lund utan återvände till hemstaden där han blev bekant med landshövding Bengt Johansson Ribbings huspredikant Magnus Giesko Wallerius.

Tillsammans med Wallerius följde Carl Arwid Magnus med på Svenska Ostindiska Companiets skepp Fredericus Rex Sueciaes expedition till Kanton i Kina 1737–39. Under denna resa författade Carl Arwid Magnus en numera förkommen reseberättelse. Efter denna resa tog han sig namnet Cantonius, "från Canton".

Carl Arwid Magnus nådde en hög ålder och avled 89 år gammal 20 november 1799 sannolikt i sviterna av en hjärtattack som han drabbades av under det så kallade Björnbergska brännvinsupproret vid Thamska huset i Göteborg, den 17 november 1799.

Källor 
Sven Schånberg, Sällsamheter i Göteborg, 1985

Födda 1710
Avlidna 1799
Svenska journalister under 1700-talet
Svenska författare under 1700-talet
Män
Författare från Göteborg
Journalister från Göteborg
Robert Henry Goldsborough

Robert Henry Goldsborough, född 4 januari 1779 i Talbot County, Maryland, död 5 oktober 1836 i Talbot County, Maryland, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Maryland i USA:s senat 1813–1819 och på nytt från 1835 fram till sin död. Han var först federalist och senare whig.

Goldsborough utexaminerades från St. John's College i Annapolis. Han deltog i 1812 års krig.

Philip Reeds mandatperiod i USA:s senat löpte ut i mars 1813 men delstatens lagstiftande församling kunde inte enas om en efterträdare. I maj 1813 valdes sedan Goldsborough till senaten. Han efterträddes 1819 som senator av Edward Lloyd.

Senator Ezekiel F. Chambers avgick den 20 december 1834. Goldsborough tillträdde sedan på nytt som senator den 13 januari 1835. Han avled i ämbetet och efterträddes av John S. Spence.

Goldsborough var anglikan. Han gravsattes på familjekyrkogården i Talbot County.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1779
Avlidna 1836
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Män
Butch Vig

Bryan David "Butch" Vig, född 2 augusti 1955 i Viroqua, Wisconsin, är en amerikansk musiker och musikproducent, känd som bland annat trummis i rockgruppen Garbage samt för att ha producerat betydelsefulla album såsom Nevermind (1991) av Nirvana och Siamese Dream (1993) av The Smashing Pumpkins.

Diskografi

Med Spooner 

 Every Corner Dance (1982)
 Wildest Dreams (1985)
 The Fugitive Dance (1990)

Med Fire in the Town 

 In the Heart of the Heart Country (1987)
 The Good Life (1989)

Med Garbage 

 Garbage (1995)
 Version 2.0 (1998)
 Beautiful Garbage (2001)
 Bleed Like Me (2005)

Album producerade av Butch Vig 

 

1982: Die Kreuzen - Internal
1984: Killdozer - Intellectuals are the Shoeshine Boys of the Ruling Elite
1985: The Other Kids - Living in the Mirror
1985: Killdozer - 12 Point Buck	
1985: Killdozer - Snakeboy	
1987: The Other Kids - Happy Home	
1987: Killdozer - Little Baby Buntin'''
1988: Die Kreuzen - Century Days1988: The Cheeters - Sign of Fire1989: Killdozer - For Ladies Only	
1990: Urge Overkill - Americruiser	
1990: King Snake Roost - Ground Into Dirt1990: Laughing Hyenas - Life of Crime	
1990: The Fluid - Glue	
1991: The Fluid - Spot the Loon	
1991: The Smashing Pumpkins - Gish1991: Nirvana - Nevermind	
1991: Tad - 8-Way Santa	
1991: The Young Fresh Fellows - Electric Bird Digest1991: Overwhelming Colorfast - Overwhelming Colorfast	
1991: Die Kreuzen - Cement	
1992: Sonic Youth - Dirty	
1992: L7 - Bricks are Heavy	
1992: Chainsaw Kittens - Flipped Out in Singapore	
1992: Drain - Pick Up Heaven	
1992: Gumball - Wisconsin Hayride	
1993: Gumball - Super Tasty1993: Gumball - The Damage Done	
1993: Crash Vegas - Stone1993: The Smashing Pumpkins - Siamese Dream	
1993: Gumball - Real Gone Deal1994: Sonic Youth - Experimental Jet Set, Trash and No Star	
1994: Helmet - Betty	
1994: Freedy Johnston - This Perfect World	
1994: Killdozer - Uncompromising War on Art Under...	
1995: Soul Asylum - Let Your Dim Light Shine1995: Garbage - Garbage1997: The And - Day1997: The And - And Night1998: Garbage - Version 2.02001: Garbage - Beautifulgarbage2003: AFI - Sing The Sorrow 
2005: Garbage - Bleed Like Me2006: Kilroy - LP2007: Jimmy Eat World - Chase This Light2007: Against Me! - New Wave2008: The Subways - All Or Nothing2008: Tom Gabel - Heart Burns2009: Green Day - 21st Century Breakdown2009: Foo Fighters - Greatest Hits  
2011: Foo Fighters - Wasting Light2014: Foo Fighters - Sonic Highways''

Se även 
 :Kategori:Album producerade av Butch Vig

Källor

Externa länkar 
 Butch Vig på Internet Movie Database
 Garbages officiella webbplats

Amerikanska rockmusiker
Amerikanska trummisar
Amerikanska musikproducenter
Män
Födda 1955
Levande personer
Paul Pisk

Paul Amadeus Pisk, född 16 maj 1893 i Wien, död 12 januari 1990 i Los Angeles var en österrikisk-amerikansk tonsättare och musikolog. ”Pisk Prize” (Pisk-priset), uppkallat efter honom, är en utmärkelse som utdelas årligen av American Musicological Society för en examensuppsats inom musikvetenskap.

Pisk var elev till Arnold Schönberg och Guido Adler.

Bibliografi

Externa länkar 

Österrikiska kompositörer
Amerikanska kompositörer
Österrikiska musikologer
Amerikanska musikologer
Födda 1893
Avlidna 1990
Män
Musiker från Wien
Ferdinand I av Aragonien

Ferdinand I av Aragonien (kallad den rättvise), född den 27 november 1380 i Medina del Campo, död den 2 april 1416 i Igualada, var kung av Aragonien.

Ferdinand var son till kung Johan I av Kastilien och Eleonora av Aragonien. Han tackade nej till erbjudandet om Kastiliens krona, som Kastiliens ständer framförde vid hans äldre brors kung Henrik III:s död 1406. Han styrde dock framgångsrikt Kastilien då hans brorson Johan II av Kastilien (född 1405) var minderårig. 1412 valde Aragoniens cortes honom till kung av Aragonien med arvsrätt efter sin mor. Han besegrade 1413 Jakob II av Urgel, en pretendent till Aragoniens tron.

Källor

Aragoniens regenter
Födda 1380
Avlidna 1416
Män
Huset Trastámara
Sardiniens regenter
Matthäus Alber

Matthäus Alber, född 1495 och död 2 december 1570, var en av de ledande i reformationskretsen från staden Reutligen i Schwaben, har blivit kallad "Schwabens Luther".

Alber stod på Luthers sida i nattvardsstriden med Huldrych Zwingli, i bondeupproret och i kampen mot vederlöparna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Lutherska teologer
Reformationen i Tyskland
Födda 1495
Avlidna 1570
Män
Gul 2G

Gul 2G, E-nummer E 107, är ett färgämne. Ämnet som är gulfärgat, är lösligt i vatten. Det är en syntesisk stenkolstjära och gul azofärg. Ämnet verkar orsaka allergiska eller intoleranta reaktioner, speciellt bland de som är intoleranta mot aspirin och astmatiker. Ämnet rekommenderas inte att äta för barn, på grund av dess hyperaktivitetsfrämjande egenskaper. Enbart Storbritannien i EU använder färgämnet, och ämnet håller på att förbjudas av EU. Det är redan förbjudet i Österrike, Japan, Norge, Sverige, Schweiz och USA.

Referenser

Livsmedelsfärgämnen
Azofärgämnen
Natriumföreningar
Pyrazoler
Bensensulfonater
Klororganiska föreningar
René Leibowitz

René Leibowitz, född 17 februari 1913 i Warszawa, död 28 augusti 1972 i Paris, var en fransk tonsättare, dirigent och musikteoretiker.

Biografi
Leibowitz, som var av polsk börd, hade studerat för Arnold Schönberg och Anton von Webern när han 1925 bosatte sig i Frankrike. Han har som pedagog, dirigent och författare haft stor betydelse för tolvtonsmusikens utbredning och tillämpade strikt dess principer i sina egna verk, från opera till kammarmusik och sånger.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1977

Noter

Franska kompositörer
Franska dirigenter
Franska musikologer
Män
Födda 1913
Avlidna 1972
Musikteoretiker
Personer från Warszawa
James Pearce

James Alfred Pearce, född 14 december 1805 i Alexandria, District of Columbia (numera i Virginia), död 20 december 1862 i Chestertown, Maryland, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Maryland i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1835–1839 samt 1841–1843 och sedan i senaten från 1843 fram till sin död. Han var länge medlem i Whigpartiet men bytte sedan parti till demokraterna.

Pearce var dotterson till läkaren och politikern Elisha C. Dick. Pearce utexaminerades 1822 från College of New Jersey (numera Princeton University). Han studerade sedan juridik och inledde 1824 sin karriär som advokat i Maryland. Han flyttade året efter till Louisiana och var verksam som plantageägare. Han flyttade 1828 tillbaka till Maryland och återgick till arbetet som advokat.

Pearce gick med i Whig-partiet och efterträdde 1835 Richard Bennett Carmichael som kongressledamot. Pearce besegrades av utmanaren Philip Francis Thomas i kongressvalet 1838. Thomas ställde inte upp för omval i kongressvalet 1840. Pearce vann det valet och tillträdde på nytt som kongressledamot i mars 1841. Han efterträddes 1843 i representanthuset av Francis Brengle.

Pearce efterträdde 1843 John Leeds Kerr som senator för Maryland. Han omvaldes tre gånger, den sista gången 1861 som demokrat. Han hade gått med i demokraterna år 1857.

Senator Pearce avled 1862 i ämbetet och gravsattes på Chester Cemetery i Chestertown.

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1805
Avlidna 1862
Ledamöter av USA:s representanthus från Maryland
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Personer från Alexandria, Virginia
Män
Alumner från Princeton University
Humphrey Searle

Humphrey Searle, född 26 augusti 1915 i Oxford, död 12 maj 1982, var en brittisk tonsättare och musikolog.

Biografi
Searle studerade vid Royal College of Music i London för John Ireland och i Wien för Anton Webern.

Han var bl. a. knuten till BBC och Stadler's Wells i London och verkade också i Västtyskland och USA. Han gav ut arbeten om bl. a. Liszt och Schönberg.

Som tonsättare byggde Searle på tolvtonsprincipen och har bl. a. skrivit tre operor (bland annat The Diary of a Madman), tre baletter, fem symfonier och två pianokonserter.

Källor

Brittiska kompositörer
Brittiska musikologer
Brittiska musiker under 1900-talet
Personer från Oxford
Födda 1915
Avlidna 1982
Män
Jakob I av Aragonien

Jakob I av Aragonien (aragonska Jaime I eller Chaime lo Conqueridor; katalanska Jaume I el Conqueridor; spanska Jaime), kallad expugnator (erövraren), född den 2 februari 1208 i Montpellier, död den 27 juli 1276 i Alzira, Valencia, var kung av Aragonien. Han var son till Peter II. Under Jakob I:s långa regeringstid utökades rikets territorium genom erövringar av Balearerna och Valenciaregionen.

Biografi
Jacob var ende sonen till Peter II av Aragonien och Marie av Montpellier. Som barn var han en bricka i spelet om makten i Provence, där hans far var engagerad i en kamp för att hjälpa katarerna i Albi mot albigensiska korsfarare ledda av Simon IV de Montfort, earl av Leicester, som försökte utrota dem. Peter försökte att blidka de nordliga korsfararna genom att arrangera ett äktenskap mellan sin son och Simons dotter, när den förra var bara två år gammal. 

Jakob efterträdde sin fader 1213 och är känd som en av medeltidens ridderligaste furstar. År 1221 gifte han sig med Eleanor, dotter till Alfonso VIII av Kastilien. De kommande sex åren av hans regeringstid var fulla av uppror från delar av adeln. Genom freden i Alcalá av den 31 mars 1227, kom dock adeln och kungen till en uppgörelse.

Från morerna erövrade han Baleariska öarna (1229–35) och Valencia (1238). Han lät utarbeta en om ovanlig humanitet vittnande lagbok, ordnade författningen och skrev själv på katalanska en krönika om sin tid.

Under Jakob I:s långa regeringstid – den längsta av alla iberiska monarker – fick han se utbyggnaden av huset av Aragonien i tre riktningar: Languedoc i norr, Balearerna i söder, och Valencia i sydväst. Genom ett avtal med Ludvig IX av Frankrike, erövrade han länet Barcelona från dess nominella franska överhöghet och integrerade det under sin krona.
 
Som lagstiftare och organisatör, intog Jakob en framträdande plats bland de spanska kungarna. Han sammanställde Llibre del Consolat de Mar, som reglerade handel till sjöss och bidrog till att fastställa Aragoniens överlägsenhet i västra Medelhavet. Han spelade också en viktig roll i utvecklingen av det katalanska språket, genom att stödja katalansk litteratur och skriva en kvasi-självbiografisk krönika om sin regering, Llibre dels fets.

Referenser

Noter

Källförteckning

Aragoniens regenter
Män
Födda 1208
Avlidna 1276
Personer i Spanien under 1200-talet