kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Myndigheten för press, radio och tv

Myndigheten för press, radio och tv (MPRT) är en svensk statlig förvaltningsmyndighet under Kulturdepartementet. När den inrättades den 1 augusti 2010 hette den  Myndigheten för radio och tv. Den ersatte de tidigare myndigheterna Radio- och TV-verket och Granskningsnämnden för radio och TV. Den 17 juni 2010 klubbades förslaget om en avveckling av Radio- och TV-verket och Granskningsnämnden. Myndigheten bytte namn den 1 januari 2016 till Myndigheten för press, radio och tv med anledning av att ansvaret för presstödsfrågor tillkommit i samband med att Presstödsnämnden inordnats i myndigheten den 1 juli 2015.
Före detta flyttades även uppgifterna gällande Taltidningsnämnden från Presstödsnämnden till Myndigheten för tillgängliga medier (MTM), tidigare Talboks- och punktskriftsbiblioteket (TPB), den 1 augusti 2010. Sedan 1 februari 2019 har Presstödsnämnden ersatts av Mediestödsnämnden.

Verksamhet

Granskningsnämnden 

Myndigheten övervakar genom granskning i efterhand om program som har sänts i tv eller radio eller tillhandahållits i beställ-tv står i överensstämmelse med radio- och tv-lagen och de programrelaterade villkor som kan gälla för tjänsterna. Granskningen sker efter en inkommen anmälan eller på initiativ av nämnden eller av myndigheten själv.

Alla anmälningar prövas inte och nämndens granskning avser främst de anmälningar vars prövning bidrar till effektiv kontroll och en god efterlevnad av gällande regler. Frågor av principiell betydelse eller som berör en enskilds personliga intressen eller liknande intressen för företag ska dock alltid prövas.

Man övervakar att Sveriges televisions, Sveriges radios och Utbildningsradions program samt Tv4 lever upp till de regler som gäller för sändningar i SVT, SR, UR och Tv4. Dessa handlar om:
 opartiskhet
 saklighet
 respekt för privatlivet
 beriktigande och genmäle
 mediets genomslagskraft
 våld och pornografi
 otillbörligt kommersiellt gynnande
 sändningsbeteckning
 reklam
 sponsring
 produktplacering

För SVT Play gäller däremot inte något krav på opartiskhet eller saklighet.

Utfärdande av utgivningsbevis 
Privatpersoner, företag, organisationer och myndigheter kan ansöka om utgivningsbevis för sina databaser. Utgivningsbeviset är giltigt i tio år och kan därefter förnyas. Utgivningsbeviset ger samma grundlagsskydd för yttrandefriheten som massmedieföretag har för sina publiceringar på internet.

Ansökningsavgiften för utgivningsbevis är 2 000 kronor.

Källor

Externa länkar 
 Myndigheten för press, radio och tvs webbplats

Myndigheter under Kulturdepartementet
TV-myndigheter
Organisationer bildade 2010
Radio i Sverige
Television i Sverige
Myndigheter i Stockholm
William O'Connell Bradley

William O'Connell Bradley, född 18 mars 1847 i Garrard County, Kentucky, död 23 maj 1914 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Kentucky 1895–1899. Han representerade Kentucky i USA:s senat från 1909 fram till sin död.

Bradley deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstaternas armé. Han studerade juridik och arbetade sedan som advokat och som åklagare i Garrard County. Han förlorade guvernörsvalet i Kentucky 1887 mot Simon Bolivar Buckner.

Bradley kom på tredje plats i omröstningen om vicepresidentkandidat på republikanernas konvent i Chicago inför presidentvalet i USA 1888. Levi P. Morton nominerades med 591 röster, William W. Phelps fick 119 röster och Bradley 103. Elva delegater röstade på Blanche Bruce, en på Walter Thomas och sex lät bli att rösta i nomineringen av vicepresidentkandidat. Republikanerna Benjamin Harrison och Morton vann presidentvalet trots att de fick färre röster än demokraterna Grover Cleveland och Allen G. Thurman.

Bradley vann guvernörsvalet 1895. För första gången i Kentuckys historia fick delstaten en republikansk guvernör. En bidragande orsak var Populistpartiets kandidat Thomas S. Pettit som fick många av sina röster i västra Kentucky där demokraterna tidigare hade varit starka. Bradley efterträddes 1899 som guvernör av William S. Taylor.

Bradley efterträdde 1909 James B. McCreary som senator för Kentucky. Han avled 1914 i ämbetet och gravsattes på Frankfort Cemetery i Frankfort.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Guvernörer i Kentucky
Ledamöter av USA:s senat från Kentucky
Personer från Garrard County
Födda 1847
Avlidna 1914
Män
Brittisk-irländska parlamentarikerförsamlingen

Brittisk-irländska parlamentarikerförsamlingen (engelska: British-Irish Parliamentary Assembly, iriska: Tionól Pharlaiminteach na Breataine agus na hÉireann) är en brittisk-irländsk mellanstatlig samarbetsorganisation som upprättades 1990 under namnet Brittisk-irländska interparlamentära församlingen (British-Irish Inter Parliamentary Body) med 25 medlemmar från vardera de brittiska och irländska parlamenten.

Utökning under Långfredagsavtalet
I enlighet med Långfredagsavtalet (The Belfast Agreement) från 1998 som öppnade för ett utökat parlamentarikersamarbete valde man att istället för att bilda en ny organisation att utöka den befintliga med parlamentariker från de sex stycken självstyrelseparlamenten. Samtidigt ändrades namnet till Brittisk-irländska parlamentarikerförsamlingen. Nordirland, Skottland och Wales som utgör tre av riksdelarna i Förenade kungariket utser fem ordinarie ledamöter var sedan utser även de tre kronbesittningarna Isle of Man, Jersey och Guernsey vilka utgör brittiska öar varsin ordinarie representant. Samtliga medlemmar utser även parlamentariker som adjungerade ledamöter (associate members) utöver de ordinarie.

Från de brittiska och irländska parlamenten deltar medlemmar från både över- och underhus. Då England saknar självstyrelseparlament har man ingen egen representation i rådet.

Medlemmar

Källor

Se även
Brittisk-irländska rådet
Nordiska rådet
Parlamentarikerförsamling

Externa länkar
British-Irish Parliamentary Assembly - Officiell webbplats

Brittiska offentliga organisationer
Irländska offentliga organisationer
Mellanstatliga organisationer i Europa
Mellanstatliga politiska församlingar
Organisationer bildade 1990
Parlamentarikerförsamling

En parlamentarikerförsamling är en politisk församling bestående av parlamentariker vilka representerar medlemsstaterna inom en mellanstatlig organisation. En parlamentarikerförsamling har även denna benämning eftersom den till skillnad från ett övernationellt parlament inte utses i allmänna val, utan indirekt i medlemsstaternas parlament.

Exempel på parlamentarikerförsamlingar
Nordiska rådet
Brittisk-irländska parlamentarikerförsamlingen
Baltiska rådet
Europarådets parlamentarikerförsamling
Natos parlamentarikerförsamling
OECD:s parlamentarikerförsamling

Historiska parlamentarikerförsamlingar
Europeiska parlamentarikerförsamlingen, föregångare till Europaparlamentet

Se även
Interparlamentariska unionen
Ministerråd

Mellanstatliga politiska församlingar
Arikarakriget

Arikarakriget kallas de strider som ägde rum 1823 mellan indianfolket arikara å ena sidan och U.S. Army och indianfolket siouxer å den andra i nuvarande South Dakota.

Stridernas utbrott
Tidigt på sommaren 1823 anlände en av William Ashley ledd pälshandelsbrigad från Rocky Mountain Fur Company till de två stora arikarabyarna nära Cottonwood Creeks utflöde i Missourifloden. Handelsutbytet gick dåligt och ett bråk om en indiankvinna resulterade i att en av Ashleys män blev dödade och arikara uppretade. På morgonen den 2 juni öppnade arikara eld med engelska musköter från sina befästa byar mot pälshandlarnas läger och dödade tolv och sårade elva av Ashleys män. De överlevande ilastade sina båtar och flydde nedströms.

Motiven
Motivet för arikaras anfall var handelspolitiskt. Arikara spelade en nyckelroll i prärieindianernas handelsnätverk, som mäklare och mellanhänder, och de ville inte att de amerikanska handelsmännen skulle få direkt tillträde till den norra präriens indianer.

Amerikansk straffexpedition 
En militär straffexpedition under överste Henry Leavenworth organiserades. Staffexpeditionen bestod av 230 reguljära soldater från Sixth United States Infantry, 40 pälsjägare och 80 av Ashleys pälshandlare. Den 30 juli började de framryckningen uppströms Missourifloden. Under framryckningen förenade sig 750 siouxkrigare med dem. Den 9 augusti anföll siouxerna arikara, som flydde tillbaks till sina byar. Armén påbörjade då en flera timmar lång artilleribeskjutning, som dock gjorde föga verkan mot de välbefästa indianbyarna och få arikara blev skadade. Sedan eld-upphör blåsts och underhandlingar påbörjats flydde arikara norrut. Dagen därpå brändes byarna ner.

Arikara återvänder
Sedan straffexpeditionen retirerat återvände arikara och byggde upp sina byar igen.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 William Ashleys brev den 4 juni 1823 med en berättelse om de första striderna 2010-03-26
 General William Ashley  2010-03-26
 Ashley's fur trappers attacked by Indians 2010-03-26
 Leavenworth Monument 2010-03-26
  "The Regulars" History of the 6th U.S. Infantry 2010-03-26

Litteratur
 William R. Nester, The Arikara War: The First Plains Indian War, 1823 (Mountain Press Publishing Company, 2001)

1823 i USA
Amerikanska krig
Indiankrigen
Krig under 1820-talet
Kolonialkrig
Krigsåret 1823
Pälshandel i Nordamerika
Garrett Davis

Garrett Davis, född 10 september 1801 i Mount Sterling, Kentucky, död 22 september 1872 i Paris, Kentucky, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Kentucky i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1839–1847 och sedan i senaten från 1861 fram till sin död.

Davis studerade juridik och inledde 1823 sin karriär som advokat i Paris, Kentucky. Han gick med i Whigpartiet och blev invald i representanthuset i kongressvalet 1838. Han omvaldes tre gånger och bestämde sig sedan för att inte ställa upp till omval i kongressvalet 1846.

Davis var under 1850-talet en av de främsta företrädarna för Knownothings i Kentucky. Han bestämde sig för att inte ställa upp som knownothing i guvernörsvalet i Kentucky 1855. Partiet nominerade Charles S. Morehead som vann valet.

Knownothings nominerade Millard Fillmore i presidentvalet i USA 1856. Ångbåtföretagaren George Law kom på andra plats i både första och andra omröstningen på partiets konvent i Philadelphia. Davis kom på tredje plats. Han fick 18 röster i första omröstningen och åtta röster i den avgörande andra omröstningen. Fillmore, som nominerades även av whigs, fick 21,6 % av rösterna och kom på tredje plats i själva presidentvalet. Davis var inte aktivt intresserad av att bli presidentkandidat. Antikatolicismen var Davis främsta orsak att engagera sig i knownothings.

Davis var motståndare till sydstaternas utträde ur USA. Han blev en ivrig unionist efter åren som whig och knownothing. Han stödde Constitutional Union Party i presidentvalet i USA 1860 och National Union Party i presidentvalet i USA 1864. Han efterträdde 1861 John Cabell Breckinridge i USA:s senat och bytte 1865 parti till Demokratiska partiet. Senator Davis omvaldes 1867. Han avled 1872 i ämbetet och efterträddes av Willis Benson Machen.

Noter

Litteratur
Memorial Addresses on the Life and Character of Garrett Davis (a Senator from Kentucky): Delivered in the Senate and House of Representatives, Forty-second Congress, Third Session, Dec. 18, 1872, United States Congress. BiblioBazaar LLC 2009.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1801
Avlidna 1872
Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Ledamöter av USA:s senat från Kentucky
Amerikanska presidentkandidater
Män
Wilbur Olin Atwater

Wilbur Olin Atwater, född 3 maj 1844 och död 22 september 1907, var en amerikansk fysiolog.

Atwater var professor i kemi vid universitetet i Middletown, chef för lantbruksförsöksstationen i Connecticut, den första av sitt slag i USA; director i stats-jordbrukdepartementets styrelse för försöksstationerna och dess expert i näringsfysiologiska frågor. Atwater har författat en stor mängd avhandlingar i kemi och näringsfysiologi; han är mest känd genom de så kallade "Atwaterska standardtalen", som är mindre än Max Rubners.

Referenser
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Lantbrukskemister
Amerikanska professorer i kemi
Födda 1844
Avlidna 1907
Män
John Adair

John Adair, född 9 januari 1757 i Chester District (numera Chester County), South Carolina, död 19 maj 1840 i Harrodsburg, Kentucky, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Kentucky i båda kamrarna av USA:s kongress, först i senaten 1805–1806 och sedan i representanthuset 1831–1833. Han var guvernör i Kentucky 1820–1824.

Adair deltog i amerikanska revolutionskriget och i kriget mot ohioindianerna. I det senare kriget var han med om förlusten mot Little Turtles trupper år 1791. Demokrat-republikanen Adair efterträdde 1805 John Breckinridge i USA:s senat. Han efterträddes följande år av Henry Clay. Under Adairs korta period som senator anklagades Aaron Burr för att ha konspirerat med syfte att skapa en egen självständig stat i Nordamerika. En av konspiratörerna, general James Wilkinson, påstod att Adair, som var vän med Burr, visste om planerna. Efter en rättegång visade det sig att Wilkinson inte hade konkreta bevis för sitt påstående.

Adair deltog i 1812 års krig. Ryktet som krigshjälte hjälpte honom att återuppta den politiska karriären. Han efterträdde 1820 Gabriel Slaughter som guvernör i Kentucky. Han efterträddes 1824 av Joseph Desha. Adair var en anhängare av Andrew Jackson. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1830. Han ställde inte upp för omval efter en mandatperiod i representanthuset.

Det finns fyra countyn i USA som heter Adair County. Tre av dem, countyn i Iowa, Kentucky och Missouri, är uppkallade efter John Adair.

Externa länkar

Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1757
Avlidna 1840
Ledamöter av USA:s senat från Kentucky
Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Guvernörer i Kentucky
Män
George Atwood

George Atwood född 1745 i Westminster, England, död 11 juli 1807 i Westminster, England var en brittisk matematiker och fysiker, som uppfann den Atwoodska fallmaskinen från 1784, vilken användes för att illustrera effekterna av Newtons rörelselagar. Han var också en berömd schackspelare vars skicklighet på att spela många egna spel och andra spelares, som François-André Danican Philidor, den ledande mästaren på sin tid, lämnade en värdefull historisk kunskap för kommande generationer.

Biografi
Atwood gick på Westminster School och 1765 antogs han till Trinity College, Cambridge. Han utexaminerades 1769 och tilldelades det första Smithpriset. Därefter blev han fellow och handledare vid högskolan. År 1776 valdes han till ledamot av Royal Society of London.

År 1784 lämnade han Cambridge och fick kort därefter av William Pitt den yngre plats på patentkontoret, vilket krävde liten närvaro och gjorde det möjligt för honom att ägna en betydande del av sin tid åt matematik och fysik.

Atwood dog ogift i Westminster vid 61 års ålder och begravdes där i St. Margaret's Church. Över ett sekel senare döptes en månkrater om till Atwood till hans ära.

Publikationer i urval

Atwoods publicerade verk, exklusive papper som bidragit till  filosofiska transactions, för vilka han fick Copleymedaljen, är följande:
 Description of the experiments, intended to illustrate a course of lectures, on the principles of natural philosophy (på italienska). Pavia: Stamperia del Monastero di S. Salvatore <Pavia>. 1781.
 Analysis of a Course of Lectures on the Principles of Natural Philosophy (Cambridge, 1784).
 Treatise on the Rectilinear Motion and Rotation of Bodies (Cambridge, 1784), som visar några intressanta experiment, genom vilket mekaniska sanningar kan synliggöras och demonstreras, och beskriver bearbetning med maskin, namngiven efter Atwood, för att experimentellt verifiera lagarna av enkel acceleration av rörelse.
 Review of the Statutes and Ordinances of Assize which have been established in England from the 4th year of King John, 1202, to the 37th of his present Majesty (London, 1801), ett verk om viss historisk forskning.
 Dissertation on the Construction and Properties of Arches (London, 1801).
 Schackspel inspelade av Atwood publicerades postumt av George Walker i London 1835, under namnet Selection of Games at Chess, actually played by Philidor and his Contemporaries. Atwood var en av få mästare som kunde slå Verdoni ibland.

Referenser

 Nordisk Familjebok: bd 7: Fallförsök,  Fallmaskin

Noter

Externa länkar 

Födda 1745
Avlidna 1807
Män
Personer från London
Brittiska fysiker
Brittiska uppfinnare
Brittiska schackspelare
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Kyrkobacka

Kyrkobacka [ɕœ̞rːkebakːa:] är kyrkbyn i Svartrå socken i Falkenbergs kommun. I byn återfinns Svartrå kyrka, vilken är uppförd på denna bys ägor. Idag (2010) består byn, förutom av sockenkyrkan, kyrkogård och sockenstuga, på grund av jordbruksrationalisering av endast en lantbruksfastighet och fyra villor, totalt fyra hushåll. De båda ursprungliga gårdarna ligger mitt emot kyrkan norr om väg N 782. 

Byn har flera välbevarade kulturbetesmarker med gamla hålvägar kantade av branta välbetade ekbackar ned mot Svartrån och Högvadsån, där bl. a. en mängd backsippor blommar på vårarna. Kyrkobacka är även efter regeringsbeslut 2004 ett natura 2000-område. Inom byns ägor ligger även insjön Pipesjön, vilken ingår i Ätrans huvudavrinningsområde.

Historia
Byn Kyrkobacka var ursprungligen på 1 helt mantal kyrkohemman och finns först omnämnd 1569, och kallas i gamla jordeböcker Kettil Olsgård. Gården kan under medeltiden ha tjänat som prästgård. Byns skattekraft blev förmedlad (nedklassad) till ½ mantal redan år 1651. Byn var ännu år 1925 oskiftad.

Mellan åren 1894 och 1959 gick Falkenbergs Järnväg (FJ – även kallad Pyttebanan) genom byns ägor. Inom byn, alldeles nära den gamla järnvägsbron över Svartån, ligger en banvaktsstuga (idag bostad) som ursprungligen var bostad åt dem som ursprungligen betjänade skötseln av FJ:s spårområde i området.

Bebyggelsenamn
De båda gårdarna tycks inte ha haft några personliga namn, men en villa och tre av de gamla backstugorna och torpen fick bebyggelsenamn. Fastighetsregleringar under 2000-talet givit delar av byn nya (ohistoriska) fastighetsbeteckningar under grannbyn Svenstorp.
Dalhem (1934 - ). En villa.
(Nya) Ljungslätt / Ljungheden (1841 - 1869). Ett torp.
Rönneslätt (1868 - 1898). Ett torp.
Vilan. En backstuga (ortens sista). (cirka 1914 – 1928).

Övrigt
Ute på byns utmarker uppe i gränstrakterna mot Rolfstorps socken i Varbergs kommun bedrev torparen på Rönneslätt en lönnkrog under sent 1800-tal. Torpet låg förvisso långt ifrån övrig bebyggelse, men samtidigt mycket strategiskt invid det gamla huvudstråket som ibland kallas ”Via Regia” (väg N 785), så möjligheten till utkomster saknades sannolikt inte.

Kyrkobackas läge i terrängen kan sätta igång fantasin. Gårdarna ligger förhållandevis högt belägna alldeles invid Svartåns utlopp i Högvadsån med ett urgammalt vadställe och slingrande hålvägar. Gamla handlingar vittnar om åtskilliga imponerande, numera bortodlade, fornminnen uppe på platån runt kyrkan. Det faktum att sockenkyrkan (trots det perifera läget i socknens sydligaste utkant) är byggd just på denna gårds mark, och dess strategiska läge i geografin tyder på att gården kanske någon gång har kontrollerats av en mäktig familj. Att kyrkans gamla kyrkklocka dessutom sedan långa tider benämnts Häradsklockan kan också indikera att platsen för länge sedan möjligtvis kan ha haft någon sorts central funktion. Detta är dock något som återstå att bevisa.

Referenser

Noter

Litteratur

 ()

Externa länkar
Folket i Svartrå Socken, samtliga Svartråbor som levde från 1600-talet fram till år 1900
Naturvårdsverket Natura 2000

Byar i Svartrå socken
Natura 2000-områden i Hallands län
Théodore Aubanel

Théodore Aubanel, född 26 mars 1829 och död 1886, var en nyprovensalsk skald.

Aubanel var skattmästare i Félibreförbundet. Ur smärtan över en obesvarad kärlek föddes hans Miougrano e-tre-duberto (1860, "Det halvöppna granatäpplet"). Andra berömda verk av honom är Li fiho d'Avignoun ("Avignons döttrar"). Han skrev även dramatik som Lou pan dou pecat och Lou pastre med flera arbeten.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Franska poeter under 1800-talet
Födda 1829
Avlidna 1886
Män
Allsvenskan i handboll för damer

Allsvenskan i handboll för damer är en handbollsserie som spelas sedan säsongen 2010/2011.

Serien består av 12 lag och är trots sitt namn inte högsta serien utan divisionen under Svensk handbollselit (SHE). Tidigare år har divisionen under högsta serien bestått av två serier, Division 1 norra och Division 1 södra men de är ersatta av denna nationella serie. Vinnarna av division 1-serierna gick upp i högsta serien men då Allsvenskan skapades blev det så att de två högst placerade i allsvenskan flyttades upp till högsta serien och trean och fyran fick kvala. Efter ett år ändrades detta till att bara Allsvenskans vinnare gick upp i högsta serien. Kvalet till högsta serien var till en början i bäst av tre matcher men har ändrats till bäst av fem matcher. 2019 bestämde ett möte i Svenska Handbollförbundet att bara ett lag från allsvenskan ska få kvala till SHE och inte tre lag som innan.

Se även 
 Svensk handbollselit (SHE)
 Allsvenskan i handboll för herrar

Externa länkar 
 Aktuell tabell på Svenska Handbollförbundets webbplats

 
Återkommande sportevenemang med premiär 2010
William Henry Ashley

William Henry Ashley, född 1778 i Virginia, död 1838 i Missouri, var en amerikansk pälshandlare, entreprenör och politiker.

Entreprenör och politiker
Ashley flyttade till Missouri redan innan det hade blivit amerikanskt genom Louisianaköpet 1803. Han bosatte sig i Saint Louis och skapade en smärre förmögenhet genom kruttillverkning. Under 1812 års krig utnämndes han till brigadgeneral i milisen. När Missouri 1820 blev en stat i unionen valdes han till dess förste viceguvernör.

Pälshandelspionjär
1822 grundade Ashley och hans kompanjon Andrew Henry Rocky Mountain Fur Company. De började utrusta amerikanska pälsjägare som tillbringade vintrarna i Klippiga Bergen för att möta Ashley vid förutbestämda mötesplatser, rendevouz där de bytte sina pälsverk mot varor och pengar. Detta var inledningen på en ny era inom den amerikanska pälshandeln, där vita pälsjägare - Mountain men - dominerade. Arikarakriget gjorde att bolagsmännen övergav sina planer på att använda Missourifloden som kommunikationsled och istället satsade man på landvägen till Klippiga Bergen.

Fortsatt politik och affärer
Efter att på kort tid ha skapat sig en förmögenhet genom pälshandeln sålde Ashley 1826 sin andel i bolaget till William Sublette, Jedediah Smith och David Jackson, och slog sig på politiken. Han valdes till kongressen som en demokrat av Jacksons falang 1831, 1832 och 1834. 1836 försökte han bli vald till Missouris guvernör, men led ett svårt nederlag. Ashley återvände till affärslivet och fastighetsspekulationerna i Saint Louis, men hans hälsa var förstörd och han dog av lunginflammation vid 54 års ålder.

Referenser

Litteratur
 Richard M. Clokey, William H.Ashley: Enterprise and Politics in the Trans-Mississippi West (Norman: University of Oklahoma Press, 1980).

Externa länkar
William H. Ashley's 1825 Rocky Mountain Papers

Pälshandel i Nordamerika 

Amerikanska politiker under 1800-talet
Födda 1778
Avlidna 1838
Män
Missouris historia
Personer inom USA:s näringsliv under 1800-talet