kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gulstrupig nikator

Gulstrupig nikator (Nicator vireo) är en fågel i familjen nikatorer inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Nikatorer är udda fåglar lika busktörnskator eller bulbyler med kraftiga krokförsedda näbbar. Undersidan är gråaktig med gul strupe, ovansidan grönaktig med gula fläckar på vingpennors och övre vingtäckares spetsar. På huvudet syns en gul tygel. Den liknar västlig nikator, men skiljer sig på mindre storlek, gula strupen och tygeln samt avvikande sång, en stammande serie toner som är överraskande ljudliga, i engelsk litteratur återgivet som "p-p-p-po-keer-ko-wheeeer-pop". Lätet är en morrande drill.

Utbredning och systematik 
Gulstrupig nikator förekommer från södra Kamerun till Gabon, norra Angola och västligaste Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Nikatorerna har placerats i familjer som bulbyler (Pycnonotidae) och busktörnskator (Malaconotidae). Genetiska studier visar dock att de utgör en helt egen och tidig utvecklingslinje inom överfamiljen sångare (Sylvioidea). Exakt vilka nikatorernas närmaste släktingar är har inte klarlagts, där olika genetiska studier ger olika resultat: systerklad till en grupp bestående av lärkor och skäggmes, i en polytomi med denna grupp och resten av Sylvioidea eller systerklad till resten av Sylvioidea med eller utan lärkorna.

Levnadssätt 
Gulstrupig nikator är en skygg skogslevande fågel som vanligen stannar inne i vegetationen. Den avslöjar sig oftast först genom sina ljudliga läten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som inte ovanlig till vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Nikatorer
Fåglar i australiska regionen
Vittyglad gylling

Vittyglad gylling (Oriolus albiloris) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vittyglad gylling är en medelstor tätting. Den är mestadels gul med något mörkare på vingar och stjärt, med rödaktig näbb och en vit teckning mellan näbben och det bruna ögat. Arten liknar isabelagyllingen, men är något mindre och urskiljer sig genom rödaktig näbb och en vit fläck mellan näbben och ögat. Sången är typisk för gyllingar, en visslad fras med två till tre toner som ofta upprepas.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergsskogarna på Luzon i norra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Vittyglad gylling har ett relativt begränsat utbredningsområde och tros minska i antal. IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Luzon
Afrikansk sommargylling

Afrikansk sommargylling (Oriolus auratus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Afrikansk sommargylling är en mestadels gul fågel med röd näbb. Vidare har den en liten svart mask över ögat och svarta gulkantade vingar. Hanen är mer bjärt i färgerna än honan. Sången består av en serie fylliga visslingar och det vanligaste lätet ett stigande jam. Arten liknar sommargyllingen, men skiljs på de gula vingkanterna och att den svarta ögonmasken sträcker sig långt förbi ögat.

Utbredning och systematik 
Afrikansk sommargylling delas in i två underarter med följande utbredning:
 O. a. auratus – Senegal och Gambia till Sudan, Uganda, södra Etiopien och södra Somalia
 O. a. notatus – Angola till Tanzania, Moçambique och nordöstra Sydafrika

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Burugylling

Burugylling (Oriolus bouroensis) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Buru i södra Moluckerna.. Vissa inkluderar även tanimbargylling (O. decipiens) i arten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Buru
Djungelgylling

Djungelgylling (Oriolus brachyrynchus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Djungelgyllingen är en mestadels gulaktig fågel med svart huvud och röd näbb. Noterbart är rätt enfärgad vinge i olivgrön och svart med en liten vit fläck på framkanten. Den liknar svartvingad gylling, men skiljer sig genom den vita vingfläcken och olivgrönt, ej svart, centralt på stjärten. Den liknar även svarthuvad gylling, men dessa båda arter delar vanligen inte vare sig utbredningsområde eller levnadsmiljö. Vingmönstret är också mer enfärgat, utan svarthuvade gyllingens vita fjäderkanter.

Utbredning och systematik 
Djungelgylling delas in i två underarter:
 O. b. brachyrynchus – förekommer i Sierra Leone och Guinea till Benin
 O. b. laetior – förekommer från Benin till Kamerun, södra Uganda och västligaste Kenya

Levnadssätt 
Djungelgyllingen hittas i regnskog på låg till medelhög höjd. Där ses den i trädtaket.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Grönhuvad gylling

Grönhuvad gylling (Oriolus chlorocephalus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grönhuvad gylling är en mestadels gul gylling med dämpat grön huva och röd näbb. Den liknar svarthuvad gylling, men om den ses väl kan skillnaden i färgen på huvudet skönjas. Sången består av en serie fylliga visslingar. Bland lätena hörs ett raspigt stigande gnäll.

Utbredning och systematik 
Grönhuvad gylling delas in i tre underarter:
 chlorocephalus-gruppen
 Oriolus chlorocephalus amani – förekommer i bergsskogar i sydöstligaste Kenya och nordöstra Tanzania
 Oriolus chlorocephalus chlorocephalus – förekommer i Malawi och Moçambique (berget Chiperone)
 Oriolus chlorocephalus speculifer – förekommer i södra Moçambique (berget Gorongoza)

Levnadssätt 
Grönhuvad gylling hittas i skog och skogsbryn, lummigt mer öppet skogslandskap och intilliggande ungskog. Den påträffas i låglänta områden och lägre bergstrakter.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Sãotomégylling

Sãotomégylling (Oriolus crassirostris) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sãotomégyllingen är en 20-22 cm lång fågel. Hanen har svart huvud, ljus olivgrön ovansida och mörkare vingar stjärt. Övre och undre stjärttäckarna är ljusgula och stjärten är spetsad i guldgult. Resten av undersidan är silkesvit. Honan saknar det svarta huvudet och är streckad över bröstet. Båda könen har rosaröd näbb. Lätet beskrivs som ett melodiskt "ou-huu", "hui-yuiioouh" eller "hu-ou-hu".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer enbart i skogar på ön São Tomé i Guineabukten. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Sãotomégyllingen har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på São Tomé
Javagylling

Javagylling (Oriolus cruentus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Javagylling är en udda, mörk gylling. Hanen är glansigt svart med karmosinrött på bröstet och i en fläck på vingen. Honan är matt svart med smutsskärt på bröst och buk. Svartgyllingen kan vara rätt lik, men notera javagyllingens svarta undergump och mörka näbb. Bland lätena hörs kattlika jamanden och hårdare och vassare ”kek” och ”chep”.

Den mycket lika arten svartröd gylling (O. consanguineus, tidigare behandlad som del av cruentus, se nedan) har mer rött på bröst och vingar samt grönglansigt svart på ovansida och rygg (ej mattsvart).

Utbredning och systematik 
Javagylling förekommer endast på Java. Tidigare inkluderades svartröd gylling (O. consanguineus) i arten, men denna urskiljs allt oftare som egen art baserat på skillnader i utseende, läte och genetik. I samband med uppdelningen flyttades det svenska trivialnamnet svartröd gylling över från cruentus till consanguineus.

Status 
IUCN anser att kunskapen om javagyllingen anses vara för begränsad för att den ska placeras i en hotkategori.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen
Gulgrön gylling

Gulgrön gylling (Oriolus flavocinctus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Gulgrön gylling är en medelstor sångfågel med en lång röd näbb och röda ögon. Ovansidan är olivgrön, undersidan grönaktig på bröstet övergående i gult på buken. Ungfågeln är också gul på buken, till skillnad från grönryggig gylling eller australisk fikonfågel. Sången som hörs ofta är ett fylligt och gutturalt "yok-yok-yoddle".

Utbredning och systematik 
Gulgrön gylling delas in i fyra underarter av Clements et al:
 O. f. flavocinctus – Aruöarna, södra Nya Guinea, östra Små Sundaöarna och norra Australien
 O. f. tiwi – Melvilleön och Bathhurstöarna (Northern Territory)
 O. f. flavotinctus – norra Queensland (Cape York-halvön och öarna i södra Torres sund)
 O. f. kingi – nordöstra Queensland (södra Atherton Tableland till centrala Townsville)

Andra, som International Ornithological Congress (IOC), urskiljer ytterligare två underarter, migrator och muelleri, med utbredning i östra Små Sundaöarna respektive sydcentrala Nya Guinea.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen
Seramgylling

Seramgylling (Oriolus forsteni) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Seram (södra Moluckerna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Eltio Allegondus Forsten (1811-1843), holländsk zoolog och samlare av specimen i Ostindien 1838-1843.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Seram
Svartgylling

Svartgylling (Oriolus hosii) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartgyllingen är en unikt svart gylling. Hanen är helsvart med något blåaktig glans, medan honnan har grå buk. Båda könen har en lysande röd näbb och mörkt rostrött på undergumpen. Sången är kort och ekande, i engelsk litteratur liknat vid "woo-wich’ew!".

Utbredning och systematik 
Svartgyllingen förekommer i bergsskogar i norra Sarawak på norra Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartgyllingen hittas i bergsskogar. Den födosöker tystlåtet i trädtaket, ofta enstaka, men ibland i par eller smågrupper.

Status 
Svartgyllingen har ett begränsat utbredningsområde och världspopulationen tros därför vara liten. Den tros också minska på grund av habitatförlust. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles Hose (1863-1929), engelsk naturforskare och etnolog.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Isabelagylling

Isabelagylling (Oriolus isabellae) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Isabelagyllingen är en medelstor (20 cm), grön och gul gylling.. Den har olivgrönt på ovansida och huvud medan undersida är gul. Den kraftiga näbben är grå, benen mörkgrå och ögat mörkrött. Liknande vittyglad gylling har som namnet avslöjar vit tygel, kortare stjärt samt kortare och slankare mörkröd näbb. Tre läten har noterats: en fallande och upprepad halvsekund lång vissling; en ljusare stigande vissling; ett hårt, syrseliknande läte upprepat två gånger i sekunden i långa serier.

Utbredning och status 
Isabelagyllingen förekommer i norra Filippinerna, i bergstrakter på norra Luzon). Den tros ha en mycket liten och fragmenterad bestående av endast mellan 50 och 250 vuxna individer. Beståndet tros också minska kraftigt till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Luzon
Svarthuvad gylling

Svarthuvad gylling (Oriolus larvatus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svarthuvad gylling är en spektakulärt färgad fågel, mestadels guldgul med svart huvud och skärorange näbb. Flera andra afrikanska gyllingar har dock ett liknande utseende och skiljs bäst åt på utbredning och levnadsmiljö. Lätet är ett melodiskt och fylligt "wholeuooo".

Utbredning och systematik 
Svarthuvad gylling förekommer i östra och södra Afrika. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Oriolus larvatus angolensis – Angola till Namibia och Zambia
 Oriolus larvatus additus – sydöstra Tanzania och Moçambique
 Oriolus larvatus tibicen – kustnära Tanzania till södra Moçambique
 Oriolus larvatus reichenowi – kustnära Somalia till centrala Tanzania
 Oriolus larvatus rolleti - Etiopien, Sudan, Uganda, Rwanda, eventuellt Burundi och östra Demokratiska republiken Kongo
 Oriolus larvatus larvatus -  Sydafrika, Moçambique och södra Zimbabwe

Underarten additus inkluderas ofta i tibicen.

Levnadssätt 
Svarthuvad gylling hittas i kust- och flodnära skog, skogsbryn och fuktiga öppnare lövskogar. Där ses den enstaka eller i par, ibland i artblandade flockar. Den håller sig vanligen i trädtaket, på jakt efter insekter, frukt och nektar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Timorgylling

Timorgylling (Oriolus melanotis) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Timorgyllingen förekommer i östra Små Sundaöarna, på öarna Roti, Timor och Semau. Den behandlas numera vanligen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fram tills nyligen inkluderades dock wetargyllingen (O. finschi) i arten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Silvergylling

Silvergylling (Oriolus mellianus) är en utrotningshotad fågel i familjen gyllingar som enbart häckar i Kina.

Utseende 
Silvergyllingen är en slank, 28 cm lång silvervit gylling med svart huvud och svarta vingar. Kroppsfjädrarna har brunröda fjädercentra medan stjärtfjädrar och undre stjärttäckare är brunröda med silvergrå kanter. Liknande hona karmosingylling har mörkbrun mantel och kastanjeröd övergump.

Utbredning och systematik 
Silvergyllingen häckar i bergstrakter i södra Kina och flyttar vintertid till södra Thailand och Kambodja. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Silvergyllingen tros ha en mycket liten världspopulation på endast mellan 1000 och 2500 vuxna idéer. Den antas också minska i antal till följd av habitatförlust och fragmentering. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Etiopiengylling

Etiopiengylling (Oriolus monacha) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Etiopiengylling är en mestadels gul fågel med svart huvud och röd näbb. Stjärtteckningen varierar geografiskt, övervägande olivgrön och gul eller med svarta fläckar. Arten är mycket lik svarthuvad gylling, men skiljer sig förutom i utbredningsområde och levnadsmiljö på vingmönstret, där etiopisk gylling är mer enfärgad med en lång och grå fläck men utan tydliga vita fjäderkanter. Sången består av en serie böjda visslingar. Bland lätena hörs olika raspiga toner.

Utbredning, biotop och systematik 
Etiopiengylling hittas i bergsskogar på medelhög höjd i Etiopien och Eritrea. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Oriolus monacha monacha – norra Etiopien och Eritrea
 Oriolus monacha meneliki – södra Etiopien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt frekvent förekommande till vanlig i Eritrea och norra Etiopien, men vanlig till mycket vanlig i södra Etiopien.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Svartvingad gylling

Svartvingad gylling (Oriolus nigripennis) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartvingad gylling är en stor gylling med guldgul kropp, svart huvud och strupe, röd näbb och röda ögonen. Vingarna är unikt för denna art helsvart på handpennorna, med svarta kanter på några av armpennorbna. Stjärten är svart med gula fjäderspetsar. Arten förväxlas lätt med djungelgyllingen, men denna saknar de helsvarta handpennorna och har mindre svart på stjärten. Sången består av varierade serier med visslingar och fylliga "tlee-o-yup!"

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Sierra Leone och Liberia österut till norra och centrala Demokratiska republiken Kongo, södra Sydsudan och västra Uganda samt söderut till norra Angola. Den förekommer även på ön Bioko i Guineabukten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Berggylling

Berggylling (Oriolus percivali) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar i östra Afrika och Albertine Rift. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Arthur Blayney Percival (1875-1941), brittisk ornitolog verksam i Arabien och södra Afrika.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Fåglar i etiopiska regionen
Halmaheragylling

Halmaheragylling (Oriolus phaeochromus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Halmahera i norra Moluckerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Halmahera
Grönryggig gylling

Grönryggig gylling (Oriolus sagittatus) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grönryggig gylling är en medelstor tätting med lång skäraktig näbb och rött öga. Ovansidan är olivgrön, undersidan ljus med mörka längsgående streck på bröst och buk. Ungfågeln är brunare, med gråaktig näbb. Liknande gulgrön gylling är grön ovan och gul under. Hona australisk fikonfågel är brunare, med kortare näbb och bar hud kring ögat. Sången som ofta hörs återges som ett klart "orri-orri-orriole".

Utbredning och systematik 
Grönryggig gylling delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 O. s. magnirostris – lågland på södra Nya Guinea
 O. s. affinis – norra Australien (Broome, Western Australia till nordvästra Queensland)
 O. s. grisescens – norra Queensland (Cape York-halvön och öarna i södra Torres Strait)
 O. s. sagittatus – östra Australien (norra Queensland till Victoria och sydöstra South Australia)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen
Filippingylling

Filippingylling (Oriolus steerii) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Filippingylling har olivgul ovansida, grått bröst, kraftigt streckad buk och bjärt gult under stjärten. Näbben är röd och ögat orange. De olika underarterna skiljer sig åt, där fåglar i Suluöarna har gulare ovansida och mindre kraftigt streckat ljusare grått bröst. Sången består av typiska gyllinglika toner, vissa enstaka och andra i korta, melodiska fraser.

Utbredning och systematik 
Filippingylling förekommer i Filippinerna och delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Oriolus steerii samarensis – Leyte, östra Mindanao och Samar
 Oriolus steerii steerii – Basilan och västra Mindanao
 Oriolus steerii nigrostriatus – Masbate och Negros
 Oriolus steerii assimilis – Cebu (senast observation 1906)
 Oriolus steerii cinereogenys – Suluöarna

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joseph Beal Steere (1842-1940), amerikansk ornitolog, zoolog, paleontolog, antropolog och upptäcktsresande verksam i bland annat Filippinerna och Moluckerna 1874-1875 samt 1887-1888.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gyllingar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Papuagylling

Papuagylling (Oriolus szalayi) är en fågel i familjen gyllingar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Nya Guinea och Västpapua. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gyllingar
Fåglar i australiska regionen