kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Messier 53

Messier 53 (M53) eller NGC 5024 är en klotformig stjärnhop med skenbara magnituden 8,3 i stjärnbilden Berenikes hår.

Hopen upptäcktes 1775 av Johann Elert Bode och är en av de mer avlägsna av Vintergatans klotformiga stjärnhopar. Den ligger omkring 60 000 ljusår bort från Vintergatans centrum och omkring 58 000 ljusår från vårt solsystem. Hopens skenbara diameter är 13 bågminuter vilket motsvarar omkring 220 ljusår.

Egenskaper
Messier 53 har en kärnradie (rc) på 2,18 pc, en halvljusradie (rh) på 5,84 pc och en tidvattenradie (rtr) på 239,9 pc.  

Den betraktas som en metallfattig stjärnhop och ansågs en gång vara den mest metallfattiga hopen i Vintergatan. Mätningar av överskott inom stjärnhopar på den röda jättegrenen visar att de flesta är första generationens stjärnor. Det vill säga de formades inte av gas som återvunnits från tidigare generationer av stjärnor. Detta skiljer sig från majoriteten av klotformiga stjärnhopar som domineras mer av andra generationens stjärnor. Andra generationens stjärnor i Messier 53 tenderar att vara mer koncentrerade till kärnregionen. Sammantaget liknar de ingående stjärnornas sammansättning den hos stjärnor i Vintergatans halo.

Stjärnhopen visar olika tidvattenliknande funktioner, såsom klumpar och krusningar runt hopen, och svansar längs hopens omloppsbana i öst-västlig riktning. En tidvattenbroliknande struktur verkar ansluta Messier 53 till den nära, mycket diffusa grannen NGC 5053, samt ett skal som omger båda hoparna. Dessa kan tyda på att en dynamisk tidvatteninteraktion har inträffat mellan de två hoparna, en möjligen unik händelse inom Vintergatan eftersom det inte finns några andra kända dubbelhopar i galaxen. Dessutom är Messier 53 en tänkbar medlem av Sagittarius dvärggalaxflodströmmen.

I populationen av variabla stjärnor i stjärnhopen finns det 55 kända som vara RR Lyrae-variabler. Av dessa visar en majoritet av 34 stycken ett beteende som är typiskt för Blazhko-effekten, inklusive 23 av typ RRc - den största kända populationen av den senare i någon klotformig stjärnhop. Det finns också åtminstone tre variabler av typ SX Phoenecis och en halvregelbunden röd jätte.

Galleri

Se även
 Klotformiga stjärnhopar
 Messierobjekt

Referenser

Noter

Externa länkar 

 SEDS: Messier Object 53
 Messier 53, Galactic Globular Clusters Database page
 

M053
M053
053
NGC-objekt
M053
Sparvpapegojor

Sparvpapegojor (Forpus) är ett släkte fåglar i familjen västpapegojor (Psittacidae). Släktet omfattar nio arter som förekommer i Central- och Sydamerika:
 Mörknäbbad sparvpapegoja (Forpus modestus)
 Blåvingad sparvpapegoja (Forpus xanthopterygius)
 Flodsparvpapegoja (Forpus crassirostris) 
 Mexikansk sparvpapegoja (Forpus cyanopygius)
 Gröngumpad sparvpapegoja (Forpus passerinus)
 Turkosvingad sparvpapegoja (Forpus spengeli)
 Blåögd sparvpapegoja (Forpus conspicillatus)
 Stillahavssparvpapegoja (Forpus coelestis)
 Gulhuvad sparvpapegoja (Forpus xanthops)

Externa länkar 

Västpapegojor
Burfåglar
Ven västra

Vens västra fyr ligger på ön Vens nordvästra udde. Den är byggd av betong och 8,5 m hög. Fyren är belägen på ett fält nära Mossvägen, ungefär 400 m norr om den gamla fyren, som den ersatte.

Något längre inåt land ligger öns äldsta fyr, som därför kort och gott kallades Ven, anlagd 1871. Den är ett kombinerat fyr- och bostadshus i trä, med ett åttakantigt vitt torn på gaveln. Tornet är ca 11 m högt. Fyren är belägen vid slutet av Fyrvägen, ca 600 m nordväst om Kyrkbacken. Fyren är numera i privat ägo.

Se även
 Hakens fyr
 Kyrkbackens fyr
 Vens södra udde

Referenser
Svenska fyrsällskapet
Lighthouses of Sweden

Fyrar i Sverige
Byggnader och anläggningar på Ven
Jens Adolf Jerichau

Jens Adolf Jerichau kan syfta på:

*Jens Adolf Jerichau (1816-1883), dansk skulptör
Jens Adolf Jerichau (1890-1916), dansk målare
Egersund Fayancefabrik

Egersund Fayancefabrik är en keramiktillverkare i Egersund, Norge.

Fabriken grundades 1847 av Johan Feyer. Till en början tillverkades endast lergods, men 1867 upptog man även tennglaserat gods i sin produktion. Johan Feyer gjorde 1876, och fabriken övertogs av brodern C. M. Feyer. I samband med detta ändrades namnet från Feyers Fayancefabrik till Egersunds Fayancefabrik. 1906 avled Feyer, och han avlöstes som direktör av C. Middelthon, som lämnade fabriken 1930, då Wiggo Berg-Iversen blev disponent.

1967 slogs Egersund samman med Porsgrunds Porcelaensfabrik och tillhörde 1978-1980 Ekebykoncernen.

Källor 

 Porslinsmärken, S. E. Vingedal, 1950

Norska keramikföretag
Vens södra udde

Vens södra udde är en fyr som ligger på ön Vens södra udde. Den är byggd 1941 av betong och 8,5 m hög. Fyren är belägen på ett öppet fält, ca 1 km sydväst om samhället Bäckviken.

Se även
 Hakens fyr
 Kyrkbackens fyr
 Västra fyren, Ven

Referenser
Svenska fyrsällskapet
Lighthouses of Sweden

Fyrar i Sverige
Byggnader och anläggningar på Ven
Lesbisch-schwules Stadtfest Berlin

Lesbisch-schwules Stadtfest är Europas största gatufest för homosexuella som hålls varje år i Berlin i juli under Prideveckan. Gatufesten pågår på gatorna vid klassiska gaykvarteren vid Nollendorfplatz i Schöneberg. Stadsfesten startade år 1993, samma år som Europride hölls för första gången i Berlin. Den näst största gatufesten är Folsom Europe som hålls i september. En återkommande punkt i programmet är frågeshowen Das wilde Sofa, där bl.a. kända politiker intervjuas. Rainbow Award delas årligen ut till inflytelserika personer och organisationer som påverkat homosexuellas rättigheter under stadsfesten.

Bilder

Se även 
Homosexualitet i Berlin
Folsom Europe

Referenser 
 Tyskspråkiga Wikipedias artikel: Lesbisch-schwules Stadtfest Berlin

Noter

Externa länkar 
 www.regenbogenfonds.de

Sexuell läggning
HBTQ-festivaler i Tyskland
Återkommande evenemang med premiär 1993
Kultur i Berlin
Återkommande evenemang i juni
Triple Crown (baseboll)

Triple Crown i baseboll innebär att en spelare under en säsong har bäst statistik i sin liga i tre viktiga kategorier.

Det finns en Triple Crown för slagmän och en för pitchers. För slagmän gäller det att ha högst slaggenomsnitt, flest homeruns och flest RBI:s (inslagna poäng). För pitchers gäller det att ha flest vinster, lägst earned run average (ERA) och flest strikeouts.

Referenser

Noter 

Baseboll
Jens Adolf Jerichau (målare)

Emil Jens Baumann Adolf Jerichau, född 11 december 1890 i Roskilde, död 16 augusti 1916 i Paris, var en dansk målare. Han var son till Holger H. Jerichau och sonson till Jens Adolf Jerichau.
 
Jerichau gick på akademien 1909–1913, och väckte genom stort anlagda bilder som Dante, Pietà, Hecuba och Eventyrfuglen stora förväntningar, men tog sitt eget liv innan han hann infria dem. Han är representerad vid Statens Museum for Kunst med bland annat Evas skapelse. Komposition. Opus II.

Källor 
 
Den store danske

Noter

Danska målare under 1900-talet
Personer från Roskilde
Födda 1890
Avlidna 1916
Män
Konstnärer som begått självmord
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Guetta Blaster

Albumet Guetta Blaster, är David Guettas andra musikalbum, som släpptes år 2004. Han har gjort låtarna tillsammans med Joachim Garraud, och sångaren Chris Willis har även gjort sång för de flesta låtarna.

Låtlista
 Money (Radio Edit) (3.06) (feat. Moné)
 Stay (3.30)
 The World Is Mine (3.38) (feat. JD Davis)
 Used To Be The One (4.06)
 Time (4.07)
 Open Your Eyes (4.16) (feat. Stereo MC's)
 ACDC (4.02)
 In Love With Myself (4.27)
 Higher (3.43)
 Movement Girl (4.02) (feat. James Perry)
 Get Up (3.03)
 ''Last Train (3.05)

Musikalbum 2004
Album av David Guetta
Nils Gösta Sandblad

Nils Gösta Sandblad, född 2 september 1910 i Lund, död 20 mars 1963 i Uppsala domkyrkoförsamling, var en svensk konsthistoriker och museiman. Han var brorson till Erik Sandblad och far till Helena Sandblad.
 
Sandblad blev filosofie kandidat 1933, filosofie licentiat 1935, filosofie doktor 1944 och docent i konsthistoria i Lund 1944. Han var amanuens vid Malmö museum 1935–1945 och förste intendent där 1955–1957. Han blev professor i konsthistoria med konstteori i Uppsala 1957. Han invaldes som ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund 1949, Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala 1958 och Kungliga Vetenskapssamhället i Uppsala 1961 samt blev inspektor för Göteborgs nation i Uppsala 1960.

Av Sandblads skrifter kan nämnas Anders Trulson, en studie i sekelskiftets svenska måleri (gradualavhandling 1944), Skånsk stadsplanekonst och stadsarkitektur (1949), Vägar till konstverket (1953) och Manet (1954). Han var huvudredaktör för "Tidens konsthistoria".

Nils Gösta Sandblad avled under en studievistelse i Oberlin, Ohio i USA. Han är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 

 Sandblad, Nils Gösta på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska professorer i konsthistoria
Svenska professorer i konstteori
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenskt museifolk
Ledamöter av Kungliga Vetenskapssamhället i Uppsala
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1910
Avlidna 1963
Män
Adolf Fredriks kammarkör

Adolf Fredriks kammarkör var en ungdomskör från Stockholm, verksam under åren 1982-1998. Dirigent var John Erik Eleby, som arbetade som musiklärare och körledare vid Adolf Fredriks Musikklasser. Kören, som hade ett 40-tal medlemmar mellan 16 och 25 år, turnerade både i Sverige och utomlands, och medverkade i internationella körtävlingar. Adolf Fredriks kammarkör gav ut en cd-skiva, In tune with Europe, tillsammans med Amadeus symfoniorkester och pianisten Roland Pöntinen

Hösten 2012 startade en kör med samma namn i  Adolf Fredriks musikklassers regi, med sångare från högstadiet. Det hade länge funnits en önskan från skolans elever att det, vid sidan av Adolf Fredriks flickkör och Adolf Fredriks gosskör, skulle finnas en blandad högstadiekör med sopran, alt, tenor och bas. Kören, som leds av Pelle Olofson och Fredrik Winberg gemensamt, har redan sjungit i Blå hallen i Stadshuset, i Berwaldhallen, på turné i Gotlands kyrkor vid riksdagens minnesstund för förintelsen. Samt deltagit i Carmen moves vid folk operan 2016

Diskografi
In tune with Europe, Kreab 1, 1992

Referenser

Svenska körer
Narges Mohammadi

Narges Mohammadi, född 21 april 1972 i Zanjan i provinsen Zanjan, Iran, är en iransk människorättsaktivist. Hon har under årtionden varit en central person i kampen för kvinnors rättigheter och yttrandefrihet i Iran. 

År 2023 tilldelades hon Nobels fredspris med motiveringen "för sin kamp mot förtrycket av kvinnor i Iran och sin kamp för att främja mänskliga rättigheter och frihet för alla".

Biografi 
Narges Mohammadi utbildade sig till fysiker på Imam Khomeini International University och var ingenjör i Teheran tills hon genom regeringsingripande avskedades 2010 av politiska skäl. Hon har främst varit verksam som journalist. 

Mohammadi har under många år fört en kamp i Iran mot att hålla politiska fångar i förvar utan rättegång och för kvinnors rättigheter och har för detta dömts till fängelse och reseförbud. Hon är engagerad i Defenders of Human Rights Center i Iran och är en av grundarna av Iranian National Peace Council. Hon är även engagerad i Legam (Campaign for Step-by-Step Abolition of the Death Penalty).

Mohammadi sitter fängslad sedan 2021. Sammanlagt har hon genom åren dömts till 31 år i fängelse och 154 piskrapp bland annat för att ha ”spridit propaganda mot staten” och för medlemskap i ”en illegal organisation med syfte att skada den nationella säkerheten”. Tidigast 2026 kan Mohammadi friges från Evinfängelset i Teheran. 

Narges Mohammadi fick 2011 Per Anger-priset. År 2023 tilldelades hon Olof Palmepriset och senare samma år mottog hon Nobels fredspris.

Familj
Narges Mohammadi är dotter till Ozra Bazargan. Hon är gift med journalisten Taghi Rahmani, även han människorättsaktivist och fängslad sedan 2011. Paret tillhör den så kallade nationalist-religiösa (melli-mazhabi) grupperingen i iransk politik.

Bibliografi

Källor
 
 The Nobel Peace Prize 2023. NobelPrize.org. Nobel Prize Outreach AB 2023. Fri. 6 Oct 2023

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1972
Kvinnor
Per Anger-pristagare
Iranska människorättsaktivister
Levande personer
Personer från Zanjan
Personer i Iran under 2000-talet
Personer i Iran under 1900-talet
Mottagare av Nobels fredspris
Iranska nobelpristagare
Messier 46

Messier 46 (M46) även känd som NGC 2437, är en öppen stjärnhop i stjärnbilden Akterskeppet. Stjärnhopen upptäcktes 1771 av Charles Messier. Dreyer beskrev den som "mycket ljust, mycket rikt, mycket stort." Den befinner sig ungefär 5 500 ljusår från solsystemet och omfattar uppskattningsvis ca 500 stjärnor med en sammanlagd massa av 453 solmassor och en uppskattad genomsnittlig ålder av 251,2 miljoner år.

Egenskaper
Messier 46 har en mycket bred tidvattenradie på 37,8 ± 4,6 ljusår och kärnradie på 8,5 ± 1,3 ljusår. Den har en större rumslig utsträckning i infrarött än i synligt ljus, vilket tyder på att den genomgår viss massegregering med de svagare (rödare) stjärnorna som migrerar till en komaregion (svans). De svagare stjärnorna som sträcker sig ut i söder och väster kan utgöra en tidvattenssvans på grund av en tidigare interaktion.

Den planetariska nebulosan NGC 2438 verkar ligga i stjärnhopen nära dess norra kant (den svaga nästan regnbågsfärgade fläcken i bildens övre mitt), men den är troligtvis ej fysiskt relaterad eftersom den inte delar hopens radiella hastighet. Detta gör överlagrade objekt av intresse, med ett annat objekt som exempel, som kanske är NGC 2818. Å andra sidan delar den upplysande stjärnan av den bipolära Calabashnebulosan radiell hastighet och egenrörelse med Messier 46, och ligger på samma distans, varför den är en äkta medlem av den öppna stjärnhopen. 

Messier 46 ligger i närheten av en annan öppen stjärnhop, Messier 47. M46 är omkring en grad öster om M47 på himlen, så de två ryms väl i synfältet hos en handkikare eller ett vidvinkelteleskop.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Messier 46, SEDS Messier pages
 Messier 46, Amateur Astronomer Image – Waid Obseratory
 Dark Atmospheres Photography – M46 w/ NGC 2438 detail

M46
M46
046
2437
Collinderobjekt
M46
Astronomiska upptäckter av C Messier
Orionarmen
Bilbao-Atxuri-stationen

Bilbao-Atxuri-stationen, också känd som Bilbao-Atxuri eller Atxuri-stationen är en säckstation belägen i stadsdelen Atxuri, i distriktet Ibaiondo i Bilbao, Spanien. Terminalen har anslutning till EuskoTrens pendeltåg och Bilbaos spårväg (Euskotran). Den är slutstation för båda. Stationen ägs av Transportdepartementet i den autonoma regionen Baskien. Byggnaden är också platsen för företaget Eusko Trenbideak - Ferrocarriles Vascos huvudkontor.

Historia 
Stationsbyggnaden uppfördes 1913 och ersatte den första stationsbyggnaden från 1882 vilken hade blivit för liten för stadens invånare och önskemål. Byggnadsstilen är känd som "nybaskisk" och formgavs av arkitekten Manual Maria Smith. För närvarande är stationen slutstation för pendeltågsbolaget EuskoTren som förbinder Bilbao med Bermeo. Tidigare fanns även tåg till San Sebastián, men sedan juni 2017 går de från ststionen Bilbao Matiko. Det är också slutstation för Bilbaos spårväg (EuskoTran). I byggnaden finns transportföretaget Eusko Trenbideak - Ferrocarriles Vascos.

Utformning 
Stationen har spår för både EuskoTran och EuskoTren. Det enda som används av spårvägen ligger vid huvudingången och kan nås från huvudhallen, där passagerarna kan köpa biljett. Det finns bara ett spår för spårvägen.

EuskoTrens spår ligger vid sidan av stationen, och biljett fordras för att nå spårområdet. Det finns fyra huvudspår från vilka tågen ankommer och avgår. Stationshallen har förbindelse med företagets kontor och rymmer också en affär. Biljettautomater finns för köp av biljetter, det finns också tidtabeller anslagna.

Stationens framtid 
Atxuristationens anslutning till EuskoTren kommer att upphöra när utbyggnaden av pendeltåget är avslutad. Utbyggnaden kommer att ansluta Etxebarri-stationen med ”Bilbaos Norra Station” (Casco Viejo-stationen). Då kommer inte stationerna Bolueta och Atxuri att användas som  EuskoTren-stationer. Bilbao-Atxuri-stationen kommer att användas av EuskoTran och linjen utökas till Etxebarristationen, där anslutning ges till EuskoTren. Men Atxuri är då inte längre någon slutstation. Utbyggnaden av de nya linjerna väntas kunna avslutas under 2012.

Referenser

Källor

Se även 
EuskoTren
EuskoTran

Externa länkar

Transport i Spanien
Spårvägar i Spanien
Järnvägsstationer invigda 1913
1913 i Spanien
Tisovec

Tisovec (Tisowec (1773), Taxovia, tyska Theissholz) är en stad i södra Slovakien.  Tisovec är beläget i närheten av karstregionen Muránska planina. I staden finns mekanisk industri och gruvdriftsindustri.

Författarna Štefan Marko Daxner och Terézia Vansová samt politikern Vladimír Clementis är födda i Tisovec.

Externa länkar 

 Stadens webbplats

Orter i Slovakien
Rudolf Asp

Rudolf Torvald Dagobert Asp, född 26 mars 1851 i Malmö, död 6 maj 1907, var en svensk boktryckare och tidningsman. Han var bror till Louis Asp.

Den 16 november 1874 fick Asp utgivningsbevis och den 12 december 1874 så kom det första provnumret av periodiska tidningen Malmö-Posten ut. Tidningen trycktes hos Lefevre & Asps Boktryckeri som låg vid Isak Slagtaregatan i Malmö. Asp genomgick typografisk utbildning och grundade i november 1888 i Malmö tidningen Skånska Dagbladet (med Leonard Ljunglund som huvudredaktör) och blev efter att ett aktiebolag bildats 1898 styrelseledamot och verkställande direktör. Han bedrev en framgångsrik marknadsföring och under han ledning blev tidningen efter Stockholms-Tidningen Sveriges mest spridda billighetstidning.

Källor

Einar Bager: Skånska Dagbladet 1888–1938. Minnesskrift till 50-årsjubileet (1938), sid. 6, 39, 121
Nationalencyklopedin, band 2 (1990), sid. 32

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personer i Malmös historia
Födda 1851
Avlidna 1907
Män
Näringslivspersoner från Malmö
Correggio, Italien

Correggio är en kommun i provinsen Reggio Emilia i regionen Emilia-Romagna, Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och Correggio gränsar till kommunerna Bagnolo in Piano, Campagnola Emilia, Campogalliano, Carpi, Novellara, Reggio nell'Emilia, Rio Saliceto och San Martino in Rio.

Referenser

Externa länkar 

 Kommunens hemsida

Kommuner i provinsen Reggio Emilia
Orter i Emilia-Romagna
Hans Konrad Foosnæs

Hans Konrad Henriksen Foosnæs, född 2 februari 1846, död 29 juli 1917, var en norsk politiker.

Foosnæs var folkhögskoleföreståndare 1868-1879, därefter jordbrukare. Han var medlem av Stortinget som anhängare av Johan Sverdrup 1883-1985, 1889-1900 och 1903-1906. Foosnæs var även lantbruksminister 1908-1910. Han främsta politiska insatser hänför sig till den frivilliga skytterörelsen och ordnandet av norska statens jordinnehav i Finnmarken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Norska politiker
Personer från Namdalseids kommun
Födda 1846
Avlidna 1917
Män
Slaget vid Fontenoy (841)

Slaget vid Fontenoy var ett slag som utspelade sig den 25 juni 841 vid Fontenoy, som numera ligger i departementet Yonne i Frankrike, cirka 25 km sydväst om Auxerre. Här besegrade Karl den skallige i allians med brodern Ludvig den tyske den tredje brodern, kejsar Lothar I. På grund av sin förlust måste Lothar efter detta slag överge alla sina anspråk på överhöghet över bröderna som kejsare karolingiska riket, och ledde till delningen i Verdun 843.

Referenser

Fontenoy (841)
Fontenoy (841)
841
Europa under 800-talet
Åke Andersson (konstnär)

Åke Andersson, född 1943 i Söderfors i Uppland är en svensk målare och tecknare.

Andersson studerade vid Idun Lovéns konstskola 1965–1966 och Pernbys målarskola 1966–1968, samt teckning och målning vid Konsthögskolan i Stockholm 1968–1974. Separat har han ställt ut genom Södertälje konstförening, Cafe Mejan i Stockholm och ett flertal gånger på Galleri Final i Malmö. Han har medverkat i samlingsutställningar på Liljevalchs vårsalonger, ett flertal Sörmlandssalonger, Stockholm Art Fair, Konstmässan i Sollentuna och ett flertal gånger på Saltskog Gård. Bland hans offentliga arbeten märks väggmålningar på Vårbergs sjukhus, Dalens sjukhus, Roslagens sjukhus, Torekällbergets värdshus, Södertälje västra postterminal, Wedaterminalen i Södertälje och stenskulpturen Blått sken i Borås. Hans konst består av realistiska bilder i olja, akvarell eller i form av teckningar.

Offentlig konst i urval
Väggmålningar på Vårbergs sjukhus, Dalens sjukhus och Roslagens sjukhus

Källor
 Lexikonett amanda

Noter

Externa länkar 
 Åke Anderssons webbplats

Svenska tecknare under 1900-talet
Levande personer
Svenska målare under 1900-talet
Män
Personer från Söderfors socken
Födda 1943
Fontevraudklostret

Fontevraudklostret var ett kloster i departementet Maine-et-Loire, instiftat av fransmannen Robert av Arbrissel (död 1117). Det grundades år 1100 och var aktivt fram till år 1792. Det tjänstgjorde 1804-1963 som fängelse. Fontevraud var ett kloster för båda manliga och kvinnliga medlemmar av Fontevraudorden, lett av en abbedissa. Det fungerade främst som en asyl för kvinnor, och många berömda personer ligger begravda här. Fontevraudklostret är sedan år 2000 upptagen bland UNESCOS världsarv.

Historia
Klostrets första byggnader ska ha uppförts mellan 1110 och 1119. Klostret erhöll egna klosterregler som en egen orden, bekräftade av påven 1106 och 1113. Det annorlunda med denna orden var dess dubbelkloster med både munkar och nunnor, där även de förra lydde under abbedissan som var hela ordens överhuvud. Klostrens abbedissor var ofta av kunglig och aristokratiskt ursprung, och positionen hade stor status. Många berömda personer är begravda i Fontevraud, däribland kung Henrik II av England, Richard Lejonhjärta och Eleonora av Akvitanien. En viktig verksamhet var att erbjuda en fristad åt kvinnor, bland annat före detta prostituerade och kvinnor som misshandlades av sina män. Det tog också hand om uppfostran av flickor: Ludvig XV:s yngre döttrar uppfostrades 1738-1750 på Fontevraud. 

Fontevraud blomstrade under 1100-talet, då det vid ett tillfälle hade cirka 5000 medlemmar. Det rördes inte under hundraårskriget, trots att dess omgivningar plundrades upprepade gånger, men mycket av dess egendom konfiskerades, dess medlemsantal minskade och klostret befann sig i en nedgångsperiod fram till slutet av 1400-talet. I början av 1600-talet genomfördes reformer för att ytterligare isolera orden från omgivningen. Mellan 1637 och 1641 utspelades en konflikt där munkarna ifrågasatte abbedissans överhöghet, som emellertid slutade med den senares seger efter ingripande från påven. 

Fontevraudorden upplöstes i samband med franska revolutionen. 1790 förklarades byggnaden och dess egendom konfiskerad av staten, och staten utförde en inventering. De dåvarande ordensmedlemmarna fick fritt välja om de ville ge sig av eller stanna kvar, och de som stannade försörjdes tills vidare av staten. Den manliga avdelningen av klostret tömdes från april 1790, en process som var avslutad i juni 1791. De kvinnliga ordensmedlemmarna föredrog dock nästan samtliga att stanna. På order av den dåvarande franska regeringen upplöstes alla kloster i Frankrike år 1792: klostren skulle utrymmas 17 augusti, och processen skulle vara slutförd 1 oktober. Den sista nunnan lämnade det före detta klostret i september 1792. I januari 1793 bröt sig en mobb in i byggnaderna och plundrade och vandaliserade bland annat de gamla kungagravarna.  

Mellan 1804 och 1963 tjänstgjorde byggnaderna som fängelse. Byggnaderna betraktades från 1840 som kulturminnesmärkta. Från 1850 inhyste det endast manliga fångar. År 2000 förklarades Fontevraudklostret för historiskt minnesmärke av Unesco.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar 
 Klostrets webbplats
 Artikel i Catholic Encyclopedia

Kloster i Frankrike
Benediktinkloster