kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Söderbärke socken

Söderbärke socken ligger i Dalarna, med en mindre del i Västmanland, och är sedan 1974 en del av Smedjebackens kommun, från 2016 inom Söderbärke distrikt.

Socknens areal är 428,03 kvadratkilometer, varav 383,12 land. År 2020 fanns här 2 661 invånare. Tätorten Vad samt tätorten och kyrkbyn Söderbärke med sockenkyrkan Söderbärke kyrka  ligger i socknen.

Administrativ historik
Söderbärke socken har medeltida ursprung. 1708 utbröts Malingsbo socken. 1940 överfördes Årnebodelen av Kottarstäkten från Norbergs socken i Västmanlands län till Söderbärke socken, 1941 överfört Ulvsbo från Söderbärke socken till Västanfors socken i Västmanlands län.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Söderbärke församling och för de borgerliga frågorna till Söderbärke landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1974 i Smedjebackens kommun. Församlingen inkorporerade 1970 Malingsbo församling. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Söderbärke, med samma omfattning som Söderbärke församling hade 1999/2000 och fick 1970, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Dalarna. De indelta soldaterna tillhörde Västmanlands regemente och Bergslags kompani.

Geografi
Söderbärke socken ligger kring sjöarna Södra och Norra Barken och Kolbäcksån. Socknen har odlingsbygd kring sjöarna och ån och är i övrig en sjörik bergs- och skogsbygdär en sjörik kuperad skogsbygd med höjder som i väster når 369 meter över havet.

Fornlämningar 
Enstaka lösfynd från stenåldern är funna.

Namnet
Namnet (1352 Sudhirberkiä) kommer från sjöanamnet Barken som troligen innehåller barke, 'strupe' syftande på förträngningen mellan Norra och Södra Barken.

Befolkningsutveckling

Se även
Söderbärke församling
Söderbärke tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Ortnamn i Söderbärke socken. Källa: Ortnamnsregistret, ISOF.

Indelningar i Smedjebackens kommun
Socknar i Dalarna
Socknar i Västmanland
Diner

En diner är en amerikansk mindre restaurang, där maten serveras snabbt.

Externa länkar 

Mat och dryck i USA
Restauranger
Francis Trevelyan Buckland

Francis Trevelyan Buckland, född den 17 december 1826, död den 19 december 1880, var en brittisk fiskodlare, son till William Buckland.

Buckland var inspektör för laxfisket i England, och grundade av egna medel 1865 en fiskeriavdelning vid South Kensington Museum för att försöka intressera allmänheten för fiskodling. Han skrev bland annat populärvetenskapliga uppsatser och böcker om fiskar och fiske.

Källor

 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Brittiska iktyologer
Födda 1826
Avlidna 1880
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Christ Church, Oxford
Birgitta Charlez

Elsa Birgitta Charlez, född Pettersson 20 augusti 1937, är en svensk bildkonstnär.

Birgitta Charlez är en av de 21 konstnärer som medverkade i Svenska Bostäders projektet 1967-69 att konstnärligt utsmycka husentréerna till 49 nybyggda lamellhus på Östbergahöjden i stadsdelen Östberga i Stockholm.

Se även
Konst på Östbergahöjden

Källor

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1937
Levande personer
Kvinnor
George Earle Buckle

George Earle Buckle, född 10 juni 1854 och död 13 mars 1935, var en brittisk tidningsman.

Buckle redigerade The Times 1884-1912. Han gjorde sig för övrigt känd som levnadstecknare, och fortsatte William Flavelle Monypennys stora biografi över Benjamin Disraeli (band 3-6, 1914-20), utgav drottning Viktorias brev, med mera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Brittiska journalister
Brittiska författare
Födda 1854
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från New College, Oxford
Nils Karlsson Pyssling flyttar in

Nils Karlsson Pyssling flyttar in är en bok från 1956 av Astrid Lindgren.

Handling
Boken handlar om 7-åriga Bertil. Hans föräldrar är på jobbet och Bertil är ensam hemma och uttråkad. Han är det enda barnet i familjen sedan hans syster Martha dog av en sjukdom. Men allt förändras när han möter Nils Karlsson Pyssling, och de blir vänner. Nils Karlsson Pyssling bor i källaren, i ett rum som han fått hyra från en råtta som heter Tjoffsan.

Källor

Verk av Astrid Lindgren
Böcker illustrerade av Ilon Wikland
Skönlitteratur 1956
Max Gallo

Max Gallo, född 7 januari 1932 i Nice, död 18 juli 2017 i Cabris i Alpes-Maritimes, var en fransk författare, historiker och politiker.

Gallo var 1983–1984 talesperson för den franska regeringen under premiärminister Pierre Mauroy. Under perioden 1984–1994 satt Gallo i Europaparlamentet för det franska socialistpartiet.

Gallo var ledamot av Franska akademien sedan 31 maj 2007.

Referenser

Noter

Män
Födda 1932
Avlidna 2017
Franska politiker
Ledamöter av Franska Akademien
Kommendörer av Hederslegionen
Bilibino kärnkraftvärmeverk

Bilibino kärnkraftvärmeverk () är ett kärnkraftvärmeverk i det nordöstligaste Sibirien, närmare bestämt i staden Bilibino i det autonoma området Tjukotka vid Kolymafloden och Norra Ishavet. Utbyggnaden startade 1970 och den fjärde reaktorn togs i bruk 1976. Den första reaktorn stängdes i januari 2019.

Historik 
Verket är ett av få i världen som levererar både elkraft och fjärrvärme och svarar för ca 70% av lokal elförsörjning och nästan all fjärrvärmeförsörjning i området.
Verket började byggas i januari 1970. Den första reaktorn Bilibino 1 togs i drift i april 1974, och den fjärde reaktorn Bilibino 4 togs i drift i januari 1977.

Den installerade maximala elektriska effekten är 48 MW från fyra reaktorer, som då ger 78 MW värme. Värmeeffekten kan ökas till 116 MW, om elproduktionen reduceras till 40 MW.

Valet att bygga ett kärnkraftvärmeverk kommer av att området har långa vintrar med temperaturer ner mot -60 °C, så värmebehovet är stort. Det finns inga naturtillgångar för energiproduktion i området och transporter av bränsle blir långa och dyra. Kärnbränslet till reaktorerna levereras med flygplan.  Problemet att transportera det uttjänta kärnbränslet från platsen till Mayak där det ska tas om hand studeras och även där finns flygtransport med som en möjlighet. Under 1980-talet var den årliga produktionen mellan 250 och 300 GWh, men har sedan sjunkit till mellan 100 och 150 GWh.

Reaktorn är grafitmodererad och kyls med lättvatten (vanligt vatten, ej tungt vatten). Bränslet är inkapslat i rostfritt stål.

I augusti 1993 besöktes reaktorn av representanter från bland annat NRC (amerikanska kärnkraftsmyndigheten) som konstaterade stora brister och behov för att anläggningen skulle leva upp till ryska säkerhetskrav. Vid ett liknande besök 1996 konstaterades att anläggningens status var oförändrad, mycket beroende på den ansträngda ekonomiska situationen i Ryssland. Anläggningen hade då allvarliga problem med bemanning och underhåll då löner ej betalats ut under flera månader på grund av svårigheter i den ryska ekonomin efter Sovjetunionens upplösning 1991.

Verket är planerat att användas fram till 2019, och avses successivt ersättas av det flytande kärnkraftverket Akademik Lomonosov som togs i drift i maj 2020. Den första reaktorn Bilibino 1 stängdes i januari 2019.

Produktion Bilibino kärnkraftverk

Se även  
 Akademik Lomonosov
 Ågestaverket

Referenser

Källor

Kärnkraftverk i Ryssland
Tjuktjien
Stanley Buckmaster, 1:e viscount Buckmaster

Stanley Owen Buckmaster, 1:e viscount Buckmaster, född 9 januari 1861, död 5 december 1934, var en engelsk politiker.

Efter studier i Oxford ägnade sig Buckmaster åt advokatverksamhet. Han invaldes 1906 i underhuset som liberal representant (först för Cambridge, och 1911-14 för Yorkshire) och blev 1913 solicitor general i Herbert Henry Asquiths ministär. Han fungerade 1915–1916 som lordkansler.

Källor

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Storbritanniens lordkanslerer
Brittiska parlamentsledamöter
Alumner från Christ Church, Oxford
Engelsk adel
Brittiska advokater
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Födda 1861
Avlidna 1934
Män
Svensk uppslagsbok
Robert Finlay, 1:e viscount Finlay

Robert Bannatyne Finlay, 1:e viscount Finlay, född 11 juli 1842 och död 9 mars 1929, var en engelsk jurist av skotsk börd.

Efter medicinska och juridiska studier blev Finlay advokat 1867. Han var med korta avbrott konservativ ledamot av underhuset 1885-1916, solicitor general 1895-1900 och attorney general 1900-1905 i konservativa ministärer, samt lordkansler 1916-18. Filnay upphöjdes 1919 till viscount Finlay 1919. Han anlitades ofta i folkrättsliga tvister och var 1920 ledamot av permanenta skiljedomstolen i Haag.

Källor

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

 

Storbritanniens lordkanslerer
Brittiska parlamentsledamöter
Engelsk adel
Brittiska advokater
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1842
Avlidna 1929
Män
Svensk uppslagsbok
Hans Budal

Hans Budal, född 1830, död 1879, var en norsk bildhuggare.

Hans Budal studerade i Köpenhamn och Rom, men hämmades av sin fattigdom. På skandinaviska konstutställningen i Stockholm ställde han ut ett par anspråkslösa flickbyster, som dock vann ganska stor uppskattning. Han fick senare utföra flera mindre uppdrag, bland ett par porträttbyster av Karl XV och drottning Lovisa.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Norska skulptörer under 1800-talet
Födda 1830
Avlidna 1879
Män
Agneta Wallin

Agneta Kerstin Maria Wallin, född 22 december 1967 i Stockholm, är en svensk skådespelare, komiker och manusförfattare.

Liv och karriär 
Agneta Wallin är utbildad vid Teaterhögskolorna i Stockholm och Moskva. Hon utbildade sig till manusförfattare på Nordens Folkhögskola Biskops-Arnö 1993.

Agneta Wallin var tillsammans med Peter Barlach programledare och skådespelare i URs serier Högtryck och 3-tema i början av 1990-talet. Hon ingick i de fria teatergrupperna Scenbolaget och Aspect Theatre. 1995 blev hon komedienne hos Tjadden Hellström i Norrköping och debuterade som komiker under humorfestivalen i Örebro och medverkade i Släng dig i brunnen senare samma år och återkom i programmet 1999. Samma år inleddes det mångåriga samarbetet med Judith Hollander med en rosad uppsättning av Den goda människan från Sezuan där Agneta Wallin spelade huvudrollen. Tillsammans dramatiserade Hollander och Wallin Barbro Alvings samlade utgivna verk i föreställningen Bang, bland annat på Stockholms stadsteater. Föreställningen har dramatiserats för Radioteatern och bearbetats till dokumentärfilm av Maj Wechselmann. År 2019 medverkade Wallin i Zeventines podcast Art is Alive för att tala om Bang inför nypremiären på Teater Ö2. Våren 2010 regisserade Hollander Wallins musikteaterpjäs Tintin & Piratkopiorna på Södra Teatern, i vilken frågor om upphovsrätt, yttrandefrihet och integritet diskuteras på ett filosofiskt och humoristiskt plan.

Tillsammans med Lasse Nilsen och Erik Löfmarck driver Agneta Wallin humorklubben Lobbyn, komiker för och emot samhällsutvecklingen.

TV-produktioner 
1991 3-Tema
1992 Högtryck
1995 Släng dig i brunnen
1999 Släng dig i brunnen
2008 Bang och världshistorien
2009 RAW

Teater-produktioner (i urval) 
1992 Antigone
1993 Medea
1994 Bernarda Albas hus
1995 Skrot och skratt
1999 Den goda Människan från Sezuan
2001 Den kaukasiska kritcirkeln
2002 Den jäktade
2004- Bang
2006 Vi betalar inte, vi betalar inte
2010 Tintin & Piratkopiorna

Podcast-produktioner 
2019 Art is Alive

Svenska komiker
Svenska manusförfattare
Skådespelare från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Fjodor von Budberg

Fjodor (Theodor) Pavel Andrej Andrejevitj von Budberg (, ), född 1851 och död 1916, var en rysk friherre och diplomat.

von Budberg var sekreterare vid ryska ambassaden i Wien 1883-1896, legationsråd där 1897-1905, envoyé i Stockholm, 1905-1909 samt ambassadör i Madrid 1909-1916. von Budberg blev 1895 kammarherre, 1897 verkligt statsråd och 1908 hovmarskalk. Han var en framstående diplomat, men har i Sverige setts som mindre nogräknad om medlen, då han inte alltid gynnade svenska intressen i sin kommunikation med hemlandet.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Rysslands ambassadörer i Sverige
Ryska diplomater
Födda 1851
Avlidna 1916
Män
Svensk uppslagsbok
Gustaf Thomé

Lars Gustaf Thomé, född den 29 januari 1875 i Lund, död den 22 augusti 1966, var en svensk agronom. Han var far till Karl Erik Thomé.

Thomé blev student i Lund 1893, filosofie kandidat 1896, filosofie licentiat 1905, filosofie doktor 1906 på avhandlingen Sek. butylamin (2-aminobutan) och derivat deraf. Han studerade 1905–1906 vid Alnarps lantbruks- och mejeriinstitut, där han var extra lärare 1903–1908, blev adjunkt där 1909, professor i mejerikemi, bakteriologi och mjölkhushållning 1918–1942 samt rektor 1922–1927. Han var ledamot av nämnden för provning av mejerimaskiner och redskap vid Alnarp 1909-41, av styrelsen för statens maskin- och redskapsprovningsanstalt 1926-–´1941, av styrelsen för centralanstalten för försöksverksamhet på jordbruksområdet 1931-38.

Thomé författade avdelningen Mejeriväsendet i "Sveriges land och folk" (1915) och Mejerihushållningen i "Svenska jordbrukets bok" (1925), Mjölkens och mejeriprodukternas sammansättning och egenskaper (1926), Mjölkhygien (1939) samt tidskriftsuppsatser om kemi och mjölkhushållning. Han invaldes som ledamot av Lantbruksakademien 1925.

Källor

Svenska professorer i lantbruksvetenskap
Ledamöter av Lantbruksakademien
Födda 1875
Avlidna 1966
Män
MMT Group

MMT Group AB, tidigare Marin Mätteknik AB, är ett svenskt ingenjörskonsultföretag, baserat i Göteborg.

MMT har varit involverat i fynden och undersökningarna av  den nedskjutna DC-3:an 2003, Spökskeppet 2007 och Svärdet 2011 samt det 2019 upptäckta okända skeppet från 1500-talet i Östersjön.

MMT grundades 1976 av Ola Oskarsson som Dykfoto. Företaget bytte namn till Marin Mätteknik AB 1988.

Externa länkar
 MMT Groups webbplats

Svenska teknikkonsultföretag
Ramsele landskommun

Ramsele landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län. Centralort var Ramsele och kommunkod 1952–73 var 2223.

Administrativ historik

Ramsele landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Ramsele socken i Ångermanland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid kommunreformen 1952 bildade den "storkommun" genom sammanläggning med grannkommunen Edsele.

Den 1 januari 1962 överfördes till Ramsele kommun och församling ett obebott område omfattande en areal av 0,47 km² land, från Ströms landskommun och församling i Jämtlands län.

Den 1 januari 1971 infördes enhetlig kommuntyp och Ramsele landskommun ombildades därmed, utan någon territoriell förändring, till Ramsele kommun. Tre år senare blev dock kommunen en del av Sollefteå kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ramsele församling. 1 januari 1952 tillkom Edsele församling.

Kommunvapnet
Blasonering: Sköld delad av guld, vari två blå laxar över varandra med röd beväring (därest dylik skall komma till användning), och blått, vari två spetsar av guld.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 19 september 1945. Se artikeln om Sollefteå kommunvapen för mer information.

Geografi
Ramsele landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 508,50 km², varav 1 439,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 35,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Fotnoter 

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Sollefteå kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
S/S Lars Magnus Trozelli (1920)

Lars Magnus Trozelli var ett svenskt ångfartyg som sjösattes 1920 och torpederades 1940 under andra världskriget.

Historik
Ångaren var byggd i Papendrecht i Nederländerna till Berghuis Kolenhandel i Amsterdam och hette då Nicolaas. 1928 köptes ångaren av Holmens bruk & Fabriks AB i Norrköping och omdöptes då till Lars Magnus Trozelli efter en av brukets tidigare ägare. Lars Magnus Trozelli var vid den tiden Norrköpings största lastfartyg.

Torpederingen
Vid 11-tiden på nyårsdagen 1940 träffades Lars Magnus Trozelli av en torped akterut då fartyget var på resa från Köpenhamn till Blyth. Vid den våldsamma explosionen skiljdes akterskeppet från förskeppet. Akterskeppet sjönk omedelbart medan den förliga delen av fartyget höll sig flytande i omkring sju minuter. Vid explosionen slungades flera av besättningen i sjön och en del hoppade över bord då det konstaterats att livbåtarna förstörts vid torpedbrisaden. Fem man räddade sig upp på en flotte medan några höll sig flytande på vrakspillror. Till slut lyckades man få upp alla överlevande på flotten. Av besättningen saknades sju man. Efter en halv timma på flotten bärgades männen av en engelsk jagare, som senare överförde dem till ångaren Ask av Bergen. Fyra av de räddade hade fått svåra skador vid torpederingen. Lars Magnus Trozelli sjönk på lat N58,8’ long V1,41’.

Se även
Lista över svenska vrak

Referenser

Historiska svenska ångfartyg
Svenska lastfartyg
Fartyg sjösatta 1920
Sjöolyckor 1940
Fartyg sänkta i strid
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg byggda i Nederländerna
Joonas Vihko

Joonas Vihko, född den 6 april 1981 i Helsingfors, är en finländsk hockeyspelare som för närvarande spelar för Ilves i FM-ligan.

Karriär
Joonas Vihko är skolad av moderklubben Kiekko-Vantaa, men flyttades som A-junior upp till finska högstaligan, SM-liiga, för spel i HIFK. Vihko spelade sina första matcher i ligan säsongen 2000-2001. Sitt genombrott fick han säsongen 2001-2002 då han gjorde 13 mål och 11 assist. Samma säsong valdes han till årets nykomling. Intresset från utlandet väcktes också då han draftades av NHL-klubben Mighty Ducks of Anaheim år 2002.

Efter denna lyckade säsong fortsatte inte utvecklingskurvan spikrakt uppåt utan Vihko stannade i utvecklingen och de kommande säsongerna var smärre besvikelser. Inför säsongen 05-06 flyttade han till ett annat klubblag i finska högstaserien, SaiPa. Där fortsatte Vihkos utveckling och han fick spela i förstakedjan och producerade den säsongen 29 poäng på 42 matcher. Till säsongen 06-07 flyttade han till mästarlaget HPK där han har haft lyckade säsonger. Sista säsongen i HPK (2009-2010) gjorde han 40 poäng på 50 matcher och var en pålitlig poängmakare även i slutspelet där han gjorde 14 poäng och var en av de tongivande spelarna i laget, som dock ej lyckades knipa guldet utan fick nöja sig med silvret.

Joonas Vihko bestämde sig inför säsongen 2010-2011 för att ta ett nytt steg i karriären med spel utomlands. Valet föll till slut på Luleå HF i Elitserien. Han har skrivit under ett tvåårskontrakt med klubben. Luleås sportchef Lars "Osten" Bergström undanhöll länge vem hans hemliga "utländska forward med spetskompetenser" var.

Meriter
 SM-liiga - Silvermedalj 2010
 SM-liiga - Bronsmedalj 2007
 SM-liiga - Månadens spelare (februari) 2006
 SM-liiga - Bronsmedalj 2004
 SM-liiga - Årets rookie 2002

Klubbar 
  Kiekko-Vantaa Jr. A 1996–1997 
  HIFK Jr. A / HIFK 1998–2006
  SaiPa 2005–2005
  HPK 2006–2010, 2013–2015
  Luleå HF 2010–2013
  Ilves 2015–

Referenser

Finländska ishockeyspelare
Födda 1981
Män
Ishockeyspelare i Luleå HF
Levande personer
Spelare i HIFK Hockey
Spelare i HPK
Spelare i SaiPa
Spelare i Ilves
Idrottare från Helsingfors
Spelare valda i NHL Entry Draft 2002
Spelare valda av Mighty Ducks of Anaheim i NHL Entry Draft
Marian Rejewski

Marian Adam Rejewski, född 16 augusti 1905 i Bromberg, död 13 februari 1980 i Warszawa, polsk matematiker och kryptolog.

År 1932 knäckte Rejewski med hjälp av sina kollegor Jerzy Różycki och Henryk Zygalski det välkända Enigmakryptot, huvudsakligen använt av Tyskland före och under andra världskriget. Rejewskis forskning överlämnades så småningom till britterna, eftersom det krigssargade Polen inte hade ekonomiska resurser att bygga de så kallade "bomber", en enklare slags mekaniska datorer, som erfordrades för kryptoanalysen. Britterna, under ledning av Alan Turing, vidareutvecklade Rejewskis idéer, bland annat genom konstruktionen av större och kraftfullare mekaniska datorer, "bombes".

Referenser 

Födda 1905
Avlidna 1980
Polska matematiker
Män
Personer från Bromberg
Karl Erik Thomé

Karl Erik Gustaf Thomé, född 7 augusti 1908 i Lund, död där 4 mars 1994, var en svensk livsmedelsingenjör. Han var son till Gustaf Thomé. 

Thomé blev filosofie licentiat 1937 och filosofie doktor 1939 på avhandlingen Alkalisk hydrolys av acylerade oxisyror. Han blev professor vid Alnarps lantbruksinstitut och föreståndare för statens mejeriförsök 1947, var professor i mjölkprodukternas teknologi vid Alnarp och föreståndare för institutets mejeriavdelning 1954-67 samt professor i livsmedelsteknologi vid Lunds tekniska högskola (LTH) 1967-74.

Bland Thomés övriga skrifter märks Mjölken och dess behandling (tillsammans med Helge Ryde, 1954, sjunde upplagan 1960) samt vetenskapliga avhandlingar och artiklar i fackpressen. Han var manusförfattare till filmen Bättre mjölkhygien (1953) och ansvarig för tidskriften "Livsmedelsteknik" 1968-82. Han invaldes som ledamot av Lantbruksakademien (sedermera Skogs- och Lantbruksakademien) 1948 och av Fysiografiska sällskapet i Lund 1954.

Källor

Nationalencyklopedin
Libris

Externa länkar
Karl Erik Thomé i Svensk Filmdatabas

Svenska professorer i lantbruksvetenskap
Svenska professorer i livsmedelsteknologi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Födda 1908
Avlidna 1994
Män
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ingenjörer från Lund
Po Tidholm

Po Alexander Tidholm, född 2 maj 1971 i Arbrå socken, är en svensk journalist, författare och kulturkritiker.

Biografi 
Po Tidholm är född och uppvuxen på ett småjordbruk utanför Arbrå i Hälsingland dit hans föräldrar, Anna-Clara och Thomas Tidholm, flyttade från Stockholm 1970  under "Gröna vågen".
Svante Tidholm är hans yngre bror. Han gick i skolan i Arbrå och Bollnäs. Tidholm bodde under hela 1990-talet i Stockholm, men är sedan 2000 återflyttad till Trönö i Hälsingland. Han inledde sin journalistbana på Sveriges Radio P3 där han var programledare och reporter, bland annat för programmen På Tiden, Flipper och Nattradion.

Från 1993 är han musikkritiker i Dagens Nyheter och frilansjournalist. Han är återkommande i bland annat Aftonbladet, Sonic, Fokus, Filter, Antik & Auktion, biltidningen Klassiker med flera. Han har varit krönikör i Godmorgon, världen! i Sveriges Radio P1 och medverkar återkommande i Spanarna i samma kanal.

Tidholm har arbetat med TV-mediet i kulturprogrammet Nike i SVT och som allmänreporter på Rapport. Under hösten 2016 var han programledare för tv-serien "Resten av Sverige" i SVT1.

Han var chefredaktör på Norrländska litteratursällskapets tidskrift Provins 2000–2002.

Po Tidholm har i sitt arbete ofta återkommit till Norrland. 2012 kom boken Norrland, där han samlade ett urval av sina essäer och reportage. Boken blev mycket uppmärksammad och fick övervägande god kritik. Tidholm turnerade under 2013 som föreläsare i de flesta norrländska kommuner.
Sedan 2014 driver han ”Norrlandspodden” tillsammans med journalisten Sofia Mirjamsdotter.

Han var värd för Sommar i P1 i Sveriges Radio 1998 och återkom som programvärd 2014.

Tidholm var under 2019 och 2020 gästprofessor vid institutionen för media, geografi och kommunikation vid Karlstads universitet.

Po Tidholm utsågs av regeringen till ledamot av styrelsen för Statens kulturråd i december 2019, med förordnande på minst tre år.

Bibliografi  
1994 – 
2004 – 
 2012 – 
 2014 – 
2017 – Läget i landet. Luleå: Teg Publishing

Priser och utmärkelser 
 2013 – Olof Högberg-plaketten 
 2015 – Ludvig Nordström-priset 
 2015 – Hedersledamot vid Norrlands nation i Uppsala
 2017 –  Årets lantis 
2019 – Gästprofessor vid Karlstads universitet

Referenser

Noter

Externa länkar 
Po Tidholms hemsida

Po Tidholm hos förlaget Teg Publishing

Män
Födda 1971
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Sommarvärdar 1998
Sommarvärdar 2014
Personer från Bollnäs kommun