kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fläckig vakteltrast

Fläckig vakteltrast (Cinclosoma punctatum) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Fläckig vakteltrast är en knubbig trastliknande fågel med kraftigt tecknad fjäderdräkt. Båda könen har svarta fläckar på flankerna, grått bröst och huvud samt ett långt och ljust ögonbrynsstreck. Hanen har svart strupe och en vit fläck på halsen kantad i svart, medan honan är ljust beigefärgad på strupen. Bland lätena hörs utdragna och mycket ljusa "seeeeeep" samt en lång serie med dubblerade visslingar.

Utbredning och systematik 
Fläckig vakteltrast delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Cinclosoma punctatum punctatum – förekommer i  östra Australien (centrala Queensland till södra Victoria och sydöstra South Australia)
 Cinclosoma punctatum dovei – förekommer i östra Tasmanien
 Cinclosoma punctatum anachoreta – förekommer i Mount Lofty Range (South Australia). På gränsen till utrotning.

Levnadssätt 
Fläckig vakteltrast hittas i klippiga sluttningar och bergsryggar med öppen skog. Den promenerar mestadels runt på marken och är då rätt tillbakadragen, men kan ibland ses sjunga från en låg sittplats.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Blå prakttrast

Blå prakttrast (Ptilorrhoa caerulescens) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blå prakttrast är en medelstor och långstjärtad trastliknande fågel. Fjäderdräkten är djupt blå med vitt på strupen och övre delen av bröstet, kantat av ett svart band från bröstet och upp genom ögat till näbben. Honan har ett smalt vitt ögonbrynsstreck. Sången består av en långsamt upprepad ljus vissling följt av ett explosivt fallande "chew".

Utbredning och systematik 
Blå prakttrast delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Ptilorrhoa caerulescens caerulescens – förekommer på västra Nya Guinea
 Ptilorrhoa caerulescens neumanni – förekommer på nordcentrala Nya Guinea
 Ptilorrhoa caerulescens nigricrissus – förekommer på södra Nya Guinea

Tidigare behandlades brunkronad prakttrast som underart till blå prakttrast.

Levnadssätt 
Blå prakttrast hittas i låglänta skogar. Där håler den mestadels till på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Brunryggig prakttrast

Brunryggig prakttrast (Ptilorrhoa castanonota) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunryggig prakttrast är en medelstor och långstjärtad trastlik fågel. Den är djupt blå på buk och vingar, med lysande vit strupe kantad av en svart strimma. Övergumpen är blå hos hanen, kastanjebrun hos honan. Alla hanar och vissa honor har ett blått streck över ögat, medan andra honor har ett ljust streck. Arten är lik både blå prakttrast och brunkronad prakttrast, men denna art är kastanjebrun på rygg och hjässa. Lätet består av en lång monoton vissling eller ett explosivt "chew! chew!".

Utbredning och systematik 
Brunryggig prakttrast delas in i sju underarter:
 Ptilorrhoa castanonota castanonota - förekommer i Västpapua (berg på Vogelkophalvön)
 Ptilorrhoa castanonota saturata - förekommer i Västpapua (Nassau Mountains)
 Ptilorrhoa castanonota uropygialis - förekommer på Västpapua (norrsluttningar på Snow Mountains)
 Ptilorrhoa castanonota buergersi - förekommer i centrala Nya Guinea (Sepik Mountains)
 Ptilorrhoa castanonota par - förekommer i östra Nya Guinea (Saruwaged Mountains)
 Ptilorrhoa castanonota pulchra - förekommer i berg i sydöstra Nya Guinea
 Ptilorrhoa castanonota gilliardi - förekommer på Batanta och Yapen

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Fläckig prakttrast

Fläckig prakttrast (Ptilorrhoa leucosticta) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Fläckig prakttrast är en medelstor trastliknande fågel med lång stjärt. Undersidan är grå, hjässan roströd och på vingarna syns vita fläckar. Kinden är tydlig vit, sammanbundet med ett smalt vitt band mitt på strupen, med svart ovan och små vita fläckar under. De olika underarterna skiljer sig i färgen på ryggen, som kan vara grön eller brun. Den överlappar med brunryggig prakttrast, men är mindre, har fläckar på vingen och saknar blått i fjäderdräkten. Sången består av en snabbt upprepad vissling, ofta med ett crescendo. Lätet är ett "whip".

Utbredning och systematik 
Fläckig prakttrast delas in i sju underarter:
 Ptilorrhoa leucosticta leucosticta - förekommer på västra Nya Guinea (Arfak- och Tamrau-bergen)
 Ptilorrhoa leucosticta mayri - förekommer i västra Nya Guinea (Wandammen Mountains)
 Ptilorrhoa leucosticta centralis - förekommer i västra Nya Guinea (Weyland, Nassau och Snow Mountains)
 Ptilorrhoa leucosticta sibilans - förekommer i norra Nya Guinea (Cyclops Mountains)
 Ptilorrhoa leucosticta menawa - förekommer i kustnära norra Nya Guinea
 Ptilorrhoa leucosticta amabilis - förekommer i östra Nya Guinea (Saruwaged Mountains)
 Ptilorrhoa leucosticta loriae - förekommer i bergen i sydöstra Nya Guinea

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Brunhuvad apalis

Brunhuvad apalis (Apalis alticola) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Brunhuvad apalis delas in i två underarter:
 Apalis alticola alticola – förekommer från sydvästra Kenya till Tanzania, norra Malawi, södra Kongo-Kinshasa och norra Zambia
 Apalis alticola dowsetti – förekommer i södra Kongo-Kinshasa (Marunguplatån)

Vissa betraktar den som underart till grå apalis (A. cinerea).

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Bamendaapalis

Bamendaapalis (Apalis bamendae) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i bergsskogar i västra Kamerun på Adamawaplatån.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Bamenda är namnet på en högplatå i Kamerun där arten förekommer.

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Kamerun
Maskapalis

Maskapalis (Apalis binotata) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Maskapalis är en liten och slank sångare med grönaktig ovansida och rödaktiga ögon. Grått på hjässa och kinder skiljs åt från den svarta strupen av ett tydligt vitt mutaschstreck. Liknande svartstrupig apalis har slående gulorange på buken medan albertineapalis har svart hjässa och mustaschstrecket är reducerat till en fläck på halssidan. Bland lätena hörs ett strävt ihållande "dree-lip, dree-lip, dree-lip" och ett torrt "strik-strik-strik".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydvästra Kamerun, nordöstra Gabon, östra Demokratiska republiken Kongo, östra Uganda och nordvästra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Maskapalisen är en lokalt vanlig fågel på spridda lokaler i låglandsskogar under 1500 meters höjd. Den hittas i både ursprunglig och uppväxande skog, liksom buskmarker i öppningar. Fågeln ses i de lägre skikten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Chapinapalis

Chapinapalis (Apalis chapini) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Chapinapalis delas in i två underarter:
 A. c.  strausae – förekommer i sydvästra Tanzania, nordöstra Zambia och västra Malawi
 A. c. chapini – förekommer i bergsskogarna i östra Tanzania (Uluguru Mountains)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga namn är en hyllning till den amerikanska ornitologen, konstnären och samlaren James Paul Chapin (1889-1964).

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Vitvingad apalis

Vitvingad apalis (Apalis chariessa) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Vitvingad apalis är en 15 cm stor skogslevande sångare med exceptionellt lång stjärt. Ovansidan är svart, undersidan bjärt gyllengul. På vingen syns tydliga vita vingplaneler. Strupen är vit ovanför ett svart bröstband. Honan är blekare än hanen och saknar bröstbandet. Lätet är ett snabbt upprepat "tee-luu dee-lu".

Utbredning och systematik 
Vitvingad apalis delas in i två underarter:
 Apalis chariessa macphersoni – förekommer i bergsskogsområden från sydöstra Kenya till norra Moçambique
 Apalis chariessa chariessa – förekommer i Kenya (nedre Tana River)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status och hot 
Germains påfågelfasan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 500–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Chirindaapalis

Chirindaapalis (Apalis chirindensis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Chirindaapalis delas in i två underarter:
 Apalis chirindensis vumbae – förekommer i Zimbabwe (Nyanga högländer till Bvumba)
 Apalis chirindensis chirindensis – förekommer i västra delen av centrala Moçambique (Gorongoza) och näraliggande östra Zimbabwe

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn syftar på Chirindaskogen i Gazaland, Moçambique.

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Grå apalis

Grå apalis (Apalis cinerea) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grå apalis är en enfärgad apalis med grå ovansida och ljus undersida. Undersidans färg varierar geografiskt, från vitt till smutsgrått eller beige. Vanligaste lätet är ett grovt upprepat "chree" som kan åtföljas av ett skallrande ljud. Arten är mycket lik kungweapalis, men skiljs åt genom mörkare huvud som uppvisar bruna toner. Den liknar även beigestrupig apalis, men har ljusare ovansida.

Utbredning och systematik 
Grå apalis delas in i tre eller fyra underarter med följande utbredning:
 Apalis cinerea funebris – förekommer i Nigeria och Kamerun
 Apalis cinerea sclateri – förekommer i berg i Kamerun
 Apalis cinerea grandis – förekommer i västra Angola
 Apalis cinerea cinerea – förekommer i östra Demokratiska republiken Kongo, södra Sydsudan, Uganda, Rwanda, Burundi, Kenya och norra Tanzania

Underarten funebris inkluderas ofta i nominatformen.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Grå apalis hittas i bergsskogar på medelhög till hög höjd. Där ses den ofta i trädtaket, vanligen i par eller små grupper, ibland som en del av artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gulbröstad apalis

Gulbröstad apalis (Apalis flavida) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Gulbröstad apalis delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Apalis flavida caniceps – Gambia till norra Angola och västra Kenya
 Apalis flavida abyssinica – högländerna i sydvästra Etiopien
 Apalis flavida pugnax – högländerna i södra Kenya
 Apalis flavida golzi – sydöstra Kenya (Taita-klipporna) till inre Tanzania och Rwanda
 Apalis flavida flavida – västra Angola till norra Namibia, norra Botswana och sydvästra Zambia
 Apalis flavida neglecta – östra Angola, sydöstra Kenya, Tanzania, Moçambique och norra KwaZulu-Natal
 Apalis flavida florisuga – centrala KwaZulu-Natal i Sydafrika

Tidigare behandlades brunstjärtad apalis (A. flavotincta) som en del av gulbröstad apalis, och vissa gör det fortfarande. Den urskiljs dock numera oftast som egen art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Kongoapalis

Kongoapalis (Apalis goslingi) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i bergsskogarna i södra Kamerun till Gabon, nordöstra Angola och Kongo-Kinshasa. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn är en hyllning till George Bennett Gosling (1872-1906), en brittisk armékapten, naturforskare och upptäcktsresande på Niger-Nilen-expeditionen 1904-1906.

Referenser

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svartstrupig apalis

Svartstrupig apalis (Apalis jacksoni) är en afrikansk fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och levnadssätt 
Svartstrupig apalis är en relativt långstjärtad apalis med gul undersida, grön ovansida, grått huvud med diagnostisk svart strupe och vitt mustaschstreck. Honan är blekare med ljusare grått huvud och grå strupe. Den förekommer framför allt i trädens lövverk vid skogskanter och öppningar i bergstrakter, men också höga träd i odlingsmark på lägre nivåer.

Utbredning och systematik 
Svartstrupig apalis delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Apalis jacksoni bambuluensis – förekommer i höglandsområden i Nigeria och Kamerun
 Apalis jacksoni minor – förekommer i lågland i Kamerun och Kongo-Kinshasa
 Apalis jacksoni jacksoni – från Kongo-Kinshasa till Angola, Sudan, Uganda och Kenya

Vissa urskiljer även underarten albimentalis med utbredning i Angola på basis av isolerat utbredningsområde och något avvikande fjäderdräkt.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Frederick John Jackson (1860-1929), engelsk upptäcktsresande, viceguvernör i Brittiska Östafrika 1907-1911 samt guvernör i Uganda 1911-1917.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Karamojaapalis

Karamojaapalis (Apalis karamojae) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Karamojaapalisen är en liten (12–13 cm) sångare som hittas i buskmarker. Den har gråaktig ovansida, mörka vingar och stjärt, och vit till smutsvit undersida. Diagnostiskt är en smal, vit vingpanel på de inre handpennorna. Den har vidare ett ljust tygelstreck och mycket synliga vita yttre stjärtpennor när den sprider stjärten och vippar den sidledes. Sången är gäll och musikalisk och framförs i en välsynkroniserad duett.

Utbredning och systematik 
Karamojaapalis delas in i två underarter med följande utbredning:
 Apalis karamojae karamojae – förekommer i bergen i norra Uganda
 Apalis karamojae stronachi – förekommer i höglandet i nordöstra Tanzania (Nzegadistriktet)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status och hot 
Artens levnadsmiljö fragmentiseras i ökande takt på grund av omvandling för jordbruks- och boskapsändamål, vilket tros påverka beståndet negativt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar. Världspopulationen tros bestå av 6000 och 15000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga namn syftar på regionen Karamoja i nordöstra Uganda.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svarthuvad apalis

Svarthuvad apalis (Apalis melanocephala) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svarthuvad apalis är en tydligt tecknad apalis med mörk ovansida, vit undersida och lång stjärt med vita spetsar. Fjäderdräkten varierar tydligt geografiskt i både ryggfärg (från svart till olivgrå), längden på stjärten och närvaro eller frånvaro av beigefärgad anstrykning på strupen. I hela utbredningsområdet har honan ljusare ovansida än hanen. Andra apaliser har mindre kontrastrik dräkt och ofta ljusa kanter på stjärten snarare än ljusa spetsar. Sången består av ett upprepat enkelt "swit" eller en serie med mer komplexa två- eller trestaviga fraser.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad apalis förekommer i östra Afrika, från södra Somalia till södra Moçambique. Den delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Apalis melanocephala melanocephala – södra Somalia, Kenyas kust och kustnära nordöstra Tanzania
 Apalis melanocephala nigrodorsalis – högländerna i Kenya
 Apalis melanocephala moschi – södra Kenya (Taita Hills) och högländerna i östra Tanzania
 Apalis melanocephala muhuluensis – sydöstra Tanzania (Mahenge och Songea)
 Apalis melanocephala adjacens – sydöstra Malawi
 Apalis melanocephala fuliginosa – sydöstra Malawi (Mulanje och Thyolo)
 Apalis melanocephala lightoni – västra Moçambique, sydöstra Zimbabwe
 Apalis melanocephala tenebricosa – norra Moçambique (Njesiplatån, Chiperoni och Namuli)
 Apalis melanocephala addenda – södra Moçambique

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Svarthuvad apalis hittas i fuktiga skogar och lummiga snår i bergstrakter på medelhög höjd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svartkronad apalis

Svartkronad apalis(Apalis nigriceps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartkronad apalis är en vacker apalis vars stjärt ofta håls rest. Ovansidan är gulgrön med svart på hjässa och huvudsidor. Undersidan är vit, tudelat av ett prydligt svart bröstband, tydligare hos hanen än honan. Den ihållande sången är en drill av varierande längd, ofta avgiven i duett där den andra fågeln låter höra en kortare drill eller upprepade "tik tik tik".

Utbredning och systematik 
Svartkronad apalis delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Apalis nigriceps nigriceps – förekommer i Sierra Leone till Gabon och Kongo-Kinshasa, Bioko
 Apalis nigriceps collaris – förekommer i östra Kongo-Kinshasa till sydvästra Uganda

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Svartkronad apalis hittas i skog och skogsbryn. Där ses den ofta enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Albertineapalis

Albertineapalis (Apalis personata) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Albertineapalis är en svarthuvad och grönryggig apalis med en vit fläck på halssidan. Den är mycket lik maskapalisen, men denna har mindre svart på huvudet och en strimma på halsen snarare än en fläck. Bland lätena hörs ett skallrande tredelat ljud och en snabb drill.

Utbredning och systematik 
Albertineapalis delas in i två underarter med följande utbredning:
 A. p. personata – förekommer i bergsskogar i östra Kongo-Kinshasa, västra Uganda, Rwanda och Burundi
 A. p. marungensis – förekommer i sydöstra Kongo-Kinshasa (Marunguplatån)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Albertineapalisen hittas i bergsskogar. Där ses den vanligen i par, ofta som en del av artblandade flockar, aktivt födosökande i de högre skikten, dock ibland lägre.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska namn syftar på Albertineriften, den västra grenen av det östafrikanska gravsänkesystemet.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen