kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ra (brädspel)

Ra är ett budgivningsbrädspel för två till fem spelare med tema kring solguden Ra och Forntida Egypten. Spelet är konstruerat av Reiner Knizia och lanserades av Alea i Tyskland 1999. Det har sedan getts ut på engelska av Rio Grande Games.

Spelet brukar ibland räknas till auktionstrilogin som utöver Ra innehåller budgivningsspelen Medici och Modern Art som också är konstruerade av Knizia, men enligt Knizia låg det ingen tanke bakom att det skulle bli en trilogi.

Spelprincip 
Spelarnas mål är att utöka sin makt och ryktbarhet genom att samla på set av olika brickor. Brickorna skildrar olika sidor av egyptiskt liv och kan köpas av spelarna genom budgivning med solbrickor. En spelomgång spelas över tre epoker. Varje epok börjar med att spelarna tilldelas 3 av de totalt 16 solbrickorna var. När en spelare får slut på solbrickor kan den spelaren inte delta mer i epoken och sista spelaren spenderat alla sina solbrickor tar epoken. Vid varje epokslut delas poäng ut efter vilka brickor spelarna fått tag i, det kan till exempel vara poäng för att man har ett visst antal i samma set, eller minuspoäng för att man inte har en enda bricka i något set. Den spelare som har mest poäng efter tredje epoken vinner spelet.

Spelregler för två spelare tillkom först i tredje upplagan av spelet.

Utveckling och nyversioner
I en intervju med Funagain Games berättar Knizia att Ra var det första spelet han konstruerade efter sin pension vid 40 års ålder och att han arbetade med det under fyra till sex veckor utan att göra något annat. Från början tog spelet upp emot 3 timmar att spela igenom och var ett kombinerat kort- och brädspel, men till slut blev det ett spel med brickor.

Under 2005 skapade Knizia tillsammans med Michael Menzel spelet Razzia som är väldigt likt Ra, men som istället har ett Maffia-tema och där spelarna bjuder på gårdagens byte. Priests of Ra är en omarbetning av Ra som gavs ut 2009. Det som skiljer sig från originalspelet är poängberäkningen. 2009 utkom även Ra: The Dice Game som är ett tärningsspel på precis samma tema och med snarlika regler i poängberäkningen.

Utmärkelser 
2000
 International Gamers Award, nominerad för bästa strategispel
1999
 Deutscher Spiele Preis, andraplats
 Meeples' Choice Award

Källor 
 Ra hos Boardgamegeek

Noter

Externa länkar 
Spelets officiella webbplats hos Alea 

Brädspel
Historia i brädspel
Det stora spelet

Det stora spelet (engelska The Great Game, ryska Большая игра) är beteckning för 1800-talets politiska maktkamp mellan Storbritannien och Ryssland om inflytandet över Centralasien. Termen populariserades av Rudyard Kipling i romanen Kim (1901), men lär ha myntats av den brittiske officeren Arthur Conolly.

Det stora spelets början och slut brukar anges till det rysk-persiska Gulistan-fördraget 1813 respektive det engelsk-ryska anglo-ryska ententfördraget 1907 som ingicks i augusti 1907. Däremellan ligger bland annat första anglo-afghanska kriget (1839–1842) och andra anglo-afghanska kriget (1878–1880). En andra, kortare fas, följde efter Ryska revolutionen 1917. Spelet avtonade när Storbritannien, USA och Sovjetunionen allierade sig under andra världskriget.

I princip tog Ryssland hela Centralasien, utom Afghanistan, medan Storbritannien hade Indien inklusive nuvarande Pakistan. Man lät Afghanistan förbli en självständig buffertstat, och 1895 få landremsan Wakhankorridoren så att Ryssland och Indien inte gränsade till varandra.

Det nya stora spelet 

Senare har uttrycket används om konflikten mellan å ena sidan USA, Storbritannien och andra NATO-länder, och å andra sidan Ryssland, Kina och andra SCO-länder, om oljepipelines i Centralasien.

I populärkultur 
 Kim av Rudyard Kipling
 The Lotus and the Wind av John Masters
 Flashman av George MacDonald Fraser
 Flashman at the Charge av George MacDonald Fraser
 Flashman in the Great Game av George MacDonald Fraser (1999) 
 The Game by Laurie R. King (2004), en Sherlock Holmes-pastisch, en av Mary Russell-serierna. 
 Låten "Pink India" av Stephen Malkmus på albumet med samma namn.
 Dokumentären The Devil's Wind av Iqbal Malhotra.

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 Johnson, Robert, Spying for Empire: The Great Game in Central and South Asia, 1757-1947, (London: Greenhill, 2006)  
 Meyer, Karl and Brysac, Shareen,'Tournament of Shadows: The Great Game and the Race for Empire in Asia', Counterpoint, 1999 nytryck med ny introduktion till Mellanöstern av Basic Books, 2006 
 Naik, J.A., Soviet Policy Towards India, from Stalin to Brezhnev, (Delhi: Vikas Publications, 1970) 3–4.
 Tamm, Eric Enno. "The Horse That Leaps Through Clouds: A Tale of Espionage, the Silk Road and the Rise of Modern China". Vancouver, Douglas & Mcintyre, 2010. . http://horsethatleaps.com
 Vogelsang, Willem. The Afghans, pp. 245–272. Blackwell Publishers, Oxford, 2002.  
 von Tunzelmann, Alex, Indian Summer. Henry Holt and Company, LLC, New York, 2007. , 

Afghanistan under 1800-talet
Ryssland under 1800-talet
Storbritannien under 1800-talet
Centralasien
Kolonialism
Ingvar "Putte" Carlsson

Ingvar "Putte" Carlsson, född 16 september 1942, är en svensk ishockeyspelare, tränare och sportchef. Han var biträdande tränare till Leif Boork i Djurgården Hockey då laget blev svenska mästare 1983. Han blev huvudtränare för Djurgården under säsongen 1987–88 med Lasse Falk som assisterande coach. Djurgården vann Elitserien, men åkte ut mot AIK i kvartsfinal. 

Efter tränarkarriären blev Carlsson Djurgården Hockeys sportchef tills han blev sportchef för Djurgårdens IF Fotboll år 2000. En post han var kvar på till början av 2003.

Källor 

Svenska ishockeytränare
Födda 1942
Levande personer
Män
Dryden (olika betydelser)

Dryden kan syfta på:

 Dryden (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Dryden Flight Research Center – tidigare namn på ett NASA center i Kalifornien
 Dryden, Michigan – en ort i Lapeer County, Michigan, USA
 Dryden, Ontario – en ort i provinsen Ontario, Kanada
 Dryden Regional Airport – en flygplats i provinsen Ontario, Kanada
Chaska

Chaska är en stad i Carver County i delstaten Minnesota i USA. Staden är administrativ huvudort (county seat) i Carver County. Staden har en yta av totalt 37,1 km² varav 1,6 km² är vatten. Enligt United States Census Bureau uppgår folkmängden till 23 770 invånare (2010).

Referenser

Noter

Externa länkar

Orter i Minnesota
Carver County
Lafontaine (olika betydelser)

Lafontaine kan syfta på bland andra:

 August Lafontaine
 Don LaFontaine
 Henri La Fontaine
 Léonie La Fontaine
 Jean de La Fontaine
 Oskar Lafontaine
 Pat LaFontaine
Emachines

Emachines, av företaget skrivet eMachines, var ett varumärke för lågprisdatorer som grundades av Lap Shun Hui 1998.

Företaget Emachines låg i Irvine, Kalifornien och sysselsatte cirka 135 anställda och sålde mellan en och två miljoner datorer varje år innan de i mars 2004 blev uppköpta av Gateway som i sin tur blev uppköpta av Acer Inc. 2007. Varumärket Emachines användes fram till 2013.

Noter

Amerikanska datorföretag
Andrakammarvalet i Sverige 1896

Andrakammarvalet i Sverige 1896 hölls i Sverige 1896.

Valsystem
Valsättet var en blandning av indirekta- och direkta val. I 130 av landsbygdens 150 valkretsar tillämpades direkta val och detsamma gällde de 46 stadsvalkretsarna. Resterande 20 landsbygdsvalkretsar tillämpade alltså indirekta val, vilka utfördes av elektorer. Stadsvalkretsarna valde totalt 80 ledamöter. Dessa var i regel enmansvalkretsar med undantag för de största städerna som fick fler mandat, dessa var; Stockholm (22 mandat), Göteborg (9 mandat), Malmö (4 mandat), Norrköping (2 mandat) och Gävle (2 mandat). Alla landsbygdsvalkretsar hade ett mandat var.

Rösträtt till andra kammaren hade män som var över 21 år och hade inkomst på minst 800 kronor per år eller ägde en fastighet taxerad till minst 1 000 kronor, eller arrenderade en fastighet taxerad till minst 6 000 kronor. För att vara valbar skulle man ha fyllt 25 år och bo i valkretsen. Av folkmängden den 31 december 1895, 4 919 260, hade 309 889 (6,3 %) rösträtt.

Valresultat
Valrörelsens mest uppmärksammade inslag var att en fraktion inom Lantmannapartiet - de agrarkonservativa - som höll på en sträng protektionism, en kärv hållning mot Norge och återhållsamhet, bedrev sin egen valrörelse för sina hjärtefrågor. Resultatet av andrakammarvalet blev dock att de återkom till Andra kammaren riksdagen 1897 med ungefär oförändrad styrka. 

Det blev dock en viss förskjutning till höger på landsbygden jämfört med andrakammarvalet 1893. Valets mest uppmärksammade händelse var att lantmannen Olof Jonsson i Hov blev utslagen på grund av sina bondeväljares missnöje med hans glidning högerut. Jonsson hade varit drivande i sammanslagningen av Gamla lantmannapartiet och protektionistiska Nya lantmannapartiet. Detta sågs som ett svek av många liberaler som ägnade extra resurser på att slå ut Jonsson.

Bland de som valdes in i andra kammaren fanns bland annat liberalen samt den blivande statsministern Karl Staaff. Valet är också historiskt på grund av att den förste socialdemokraten Hjalmar Branting valdes in på en liberal lista. En annan invald riksdagsman var Alfred Petersson i Påboda, sedermera fyrfaldig jordbruksminister.

Partivis 
Sifforna avser de sammanlagda röstetalen för riksdagsledamöter som tillhörde respektive parti under riksdagen 1897 och baseras, liksom antalet mandat, på uppgifter om riksdagsledamöters partitillhörighet från bokserien Tvåkammarriksdagen 1867–1970. Röstetalen på valkretsnivå är hämtade från SCB. I stadsvalkretsar med flera mandat har röstetalen skattats . Det ska också påpekas att partigrupperingarna var relativt diffusa och att partibyten inte var ovanliga.

Ideologisk tillhörighet

Valdeltagande

Antal

Andel

Källor
Den svenska historien, band 13 : Emigrationen och det industriella genombrottet
 
Tvåkammarriksdagen 1867–1970 från Almqvist & Wiksell International.
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1894-1896

Fotnoter

1896 i Sverige
Sverige
1896
Dobson

Dobson är ett efternamn som burits av bland andra:
 Anita Dobson
 Austin Dobson
 Bonnie Dobson
 Dominic Dobson
 Ewan Dobson
 Frank Dobson
 George Edward Dobson
 Gordon Dobson
 James Dobson
 John Dobson
 Matthew Dobson
 Noah Dobson
 Tamara Dobson
 William Dobson

Se även 
 Dobsonenhet
 Dobsonteleskop
 

Engelska efternamn
Allen Bathurst

Allen Bathurst kan syfta på:

Allen Bathurst, 1:e earl Bathurst (1684–1775), brittisk politiker
Allen Bathurst, 6:e earl Bathurst (1832–1892), brittisk politiker
Allen Bathurst, Lord Apsley (1895–1942), brittisk politiker
Lasse Andréasson

Lars (Lasse) Anders Andréasson, född 27 mars 1924 i Annedal i Göteborg, död 3 augusti 2007 i Gerlesborg, Svenneby församling, var en svensk tecknare, målare och skulptör.

Lasse Andréasson växte upp i Göteborg och utbildade sig på Valands konstskola och på Konstfack eller Högre konstindustriella skolan i Stockholm. Han hade sin första separatutställning 1964 på Konstnärshuset i Stockholm. Han arbetade mycket med textil, stora fria tredimensionella reliefer i trä och brons men han var framför allt bildkonstnär med tempera som hans mest älskade material vilket resulterade i en bok om att måla tempera. 

Lasse Andréasson arbetade vid sidan av konstnärskapet som lärare på Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm och senare på Konstfack i Stockholm. Andréasson är representerad vid Moderna Museet, Nationalmuseum, Göteborgs konstmuseum  och Kulturen. Han är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Offentliga verk i urval
Ljungby (1992), brons, Storgatan i Ljungby
Klara (skulptur) (1980), brons, Sergels torg i Stockholm
Ta ned solen i tunnelbanan, konstnärlig gestaltning av tunnelbanestation Masmo i Huddinge (1972), tillsammans med Staffan Hallström
stucco lustro (1957), Åkeshovshallen i Stockholm
Reliefer, koppar, i husfasad på Västra Trädgårdsgatan 8 i Stockholm

Fotogalleri

Bibliografi
Lasse Andréasson: Tempera - en bok om att måla tempera, Wahlström & Widstrand, Stockholm 1987

Tryckta källor

Noter

Externa länkar

Lasse Andréassons webbplats

Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Lärare från Göteborg
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1924
Avlidna 2007
Män
Passiv förvaltning

Passiv förvaltning (även kallat passiv investering) är en prognosfri investeringsmetod inom kapitalförvaltningen som enbart bygger på akademiskt grundade fakta om börsmarknaderna. Tekniken har en ca 40-årig historia. 

Den passiva tekniken har sitt ursprung i att nästan all forskning sedan mitten av 1960-talet har visat på samma resultat: Väldigt få investerare överträffar marknaden på längre sikt och att de få som lyckas beror på slumpen. Vidare visar forskningen att det är nästintill omöjligt att förutse vilka de överpresterande fonderna/förvaltarna kommer att vara. Tekniken grundar sig även på den effektiva marknadshypotesen (EMH) som menar att ingen aktör kan överträffa marknaden på sikt eftersom tillgångarnas priser redan är justerade av all tillgänglig information.

Passiv förvaltning bygger sin teknik på ett flertal empiriskt bekräftade antagande: exempelvis att diversifiering fungerar, företag skapar värde och att marknaderna växer. Till skillnad från aktiva förvaltare (som använder sig av exempelvis teknisk analys eller fundamental analys), investerar passiva förvaltare helt utan prognos.

Passiv förvaltning har många likheter med indexförvaltning (se: indexfond) men skiljer sig genom att vara helt prognosfri och genom att investera i mycket fler företag, fler marknader och oftast bredare inom varje marknad. Detta bland annat för att öka diversifiering samt minska de negativa effekter som uppstår vid omsättning av bolag inom ett index.

Jämförande tabell för skillnader mellan index- och passiva fonder:

Sammanfattande jämförelse mellan de tre förvaltningsmetodernas effekt för investerare:

Referenser

Litteratur

Externa länkar 
 Vadslagning genom Longbets.org mellan Warren Buffett och Protege Partners, LLC om huruvida S&P 500 kommer att överträffa en portfölj med fond-i-fonder (se: avsnitt Fond-i-Fond).

Investeringar
Andrakammarvalet i Sverige 1893

Andrakammarvalet i Sverige 1893 hölls i Sverige 1893.

Valsystem
Valsättet var en blandning av indirekta- och direkta val. I 120 av landsbygdens 145 valkretsar tillämpades direkta val och detsamma gällde de 41 stadsvalkretsarna. Resterande 25 landsbygdsvalkretsar tillämpade alltså indirekta val, vilka utfördes av elektorer. Stadsvalkretsarna valde totalt 83 ledamöter. Dessa var i regel enmansvalkretsar med undantag för de största städerna som fick fler mandat, dessa var; Stockholm (25 mandat), Göteborg (10 mandat), Malmö (4 mandat), Norrköping (3 mandat), Gävle (2 mandat), Uppsala (2 mandat), Karlskrona (2 mandat) och Helsingborg (2 mandat). Alla landsbygdsvalkretsar hade ett mandat var.

Rösträtt till andra kammaren hade män som var över 21 år och hade inkomst på minst 800 kronor per år eller ägde en fastighet taxerad till minst 1 000 kronor, eller arrenderade en fastighet taxerad till minst 6 000 kronor. För att vara valbar skulle man ha fyllt 25 år och bo i valkretsen. Av folkmängden den 31 december 1892, 4 806 865, hade 298 810 (6,2 %) rösträtt.

Valresultat
Valresultatet visade på en viss förskjutning vänsterut på landsbygden. Detta uppvägdes dock av att högerfrihandlarna på Östermalm som var ämbetsmännens valkrets tog fyra mandat från vänstern. Vid 1894 års riksdags öppnande i januari 1894 började mandatperioden och då var de tre största partierna i andra kammaren ungefär jämnstarka. Ett mitten-högerparti kallat Borgmästarepartiet bildades senare under mandatperioden. Partiet utgjordes främst av konservativa frihandlare som bland annat stod för en begränsad rösträttsreform och en moderat socialpolitik inspirerat av Pontus Fahlbecks reformkonservativa idéer. Borgmästarepartiet blev ett av den Boströmska rikspolitikens främsta stöd.

Partivis 
Sifforna avser de sammanlagda röstetalen för riksdagsledamöter som tillhörde respektive parti under riksdagen 1894 och baseras, liksom antalet mandat, på uppgifter om riksdagsledamöters partitillhörighet från bokserien Tvåkammarriksdagen 1867–1970. Röstetalen på valkretsnivå är hämtade från SCB. I stadsvalkretsar med flera mandat har röstetalen skattats . Det ska också påpekas att partigrupperingarna var relativt diffusa och att partibyten inte var ovanliga.

Ideologisk tillhörighet

Valdeltagande

Antal

Andel

Källor
Den svenska historien, band 13: Emigrationen och det industriella genombrottet
Tvåkammarriksdagen 1867–1970 från Almqvist & Wiksell International.
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1891-1893

Fotnoter

1893
Sverige
1893 i Sverige
Politik i Sverige under 1890-talet
Pierre Baudin

Pierre Baudin, född den 21 augusti 1863 i Nantua, död den 31 juli 1917 i Paris, var en fransk politiker. Han var brorson till Alphonse Baudin.

Baudin var advokat i Paris och blev president i Paris municipalråd (1896). Baudin blev 1898 ledamot av deputeradekammaren för Paris och var juni 1899–juni 1902 minister för offentliga arbeten i Pierre Waldeck-Rousseaus kabinett. Som sådan arbetade han energiskt för utvecklingen av Frankrikes kanalsystem och förbättringen av dess hamnar, varjämte han var en bland huvudorganisatörerna av världsutställningen i Paris 1900. Han tillhörde deputeradekammaren till 1909, då han blev senator för departementet Ain. I senaten tillhörde han demokratiska vänstern och anlitades träget som utskottsrapportör. Baudin var marinminister januari–mars 1913 i ministären Briand samt mars–oktober 1913 i ministären Barthou. År 1915 företog han på officiellt uppdrag en propagandaresa till Argentina. Bland hans många skrifter märks L'Allemagne dans la Méditerranée (1907), Notre armée à l'oeuvre (1909) och L'empire allemand et L'Allemagne (1912).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 
 

Frankrikes ministrar för offentliga arbeten
Frankrikes sjökrigsministrar
Franska senatorer
Franska advokater
Franska politiker under 1800-talet
Franska politiker under 1900-talet
Födda 1863
Avlidna 1917
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Baudissin

Baudissin eller Bauditz är en gammal sachsisk adelsätt, tidigast känd 1326, med namn efter staden Bautzen.

År 1626 trädde Wolf Heinrich von Baudissin den äldre i dansk tjänst, men först 1884 naturaliserades dennes ättlingar som dansk adel under namnet Bauditz.

Andra kända medlemmar av släkten 

 Gustaf Adolf von Baudissin (1629-1695), dansk militär
 Wolf Heinrich von Baudissin den yngre (1671-1748), dansk militär
 Wolf Heinrich Friedrich Karl von Baudissin (1789-1878), tysk författare
 Otto Friedrich Magnus von Baudissin (1792-1865), tysk militär
 Adelbert Heinrich von Baudissin (1820-1871), tysk författare
 Wolf Wilhelm Friedrich von Baudissin (1847-1926), tysk religionshistoriker
 Friedrich von Baudissin (1852-1921), tysk amiral
 Sophus Bauditz (1850-1915), dansk författare
 Wolf von Baudissin (1867-1926), tysk författare

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska adelsätter
Dansk adel
Svensk uppslagsbok
Lårkvalster

Lårkvalster (Actinotrichida eller Acariformes) är en av två överordningar av underklassen kvalster. Det svenska namnet anspelar på att låret är benets första fria led. Höftleden är fast integrerad på buksidan. Det finns över 30 000 arter av lårkvalster. 

Lårkvalster delas in i två ordningar (enligt Krantz och Walter 2009); 

Trombidiformes
Sphaerolichida
Prostigmata

Sarcoptiformes
Endeostigmata
Oribatida "Hornkvalster" (inklusive Astigmatina/Astigmata)

Källor 

Kvalster
Bagnoli Irpino

Bagnoli Irpino är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Acerno, Calabritto, Caposele, Lioni, Montella samt Nusco.

Kommunen har endast en frazione, skidorten Laceno som ligger i Monti Picentini.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Atripalda

Atripalda är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Aiello del Sabato, Avellino, Cesinali, Manocalzati, San Potito Ultra, Santo Stefano del Sole samt Sorbo Serpico.

Referenser

Externa länkar 
 Atripaldas officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Cervinara

Cervinara är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Avella, Montesarchio, Roccarainola, Rotondi samt San Martino Valle Caudina.

Referenser

Externa länkar 
 Cervinaras officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Wolf Heinrich von Baudissin den äldre

Wolf Heinrich von Baudissin, född 1579 och död 24 juli 1646, var en tysk militär, far till general Gustaf Adolf von Baudissin.

von Baudissin började sin bana i kejsarens tjänst men övergick snart till hans fiender och tjänade efter varandra Venedig, Fredrik V av Pfalz, Kristian IV från 1626 och Gustav II Adolf från 1628, de båda senare som överste. 1631 blev von Baudissin svensk generallöjtnant, och 1632 befälhavare för svenska armén i Niedersachsen, erhöll avsked 1633, blev kursachsisk generallöjtnant 1635, och fick avsked 1636. 

von Baudissin var som kavalleriofficer högst skattad av Gustav II Adolf och utmärkte sig bland annat i slaget vid Werben och slaget vid Breitenfeld. Som fältherre var han däremot mindre begåvad, och hans kampanj mot Gottfried Heinrich zu Pappenheim 1632 var föga lycklig. Efter nya motgångar 1633 lämnade von Baudissin, som ej ansåg sina tjänster nog belönade, förbittrad den svenska tjänsten. 

Hans utnämning till saxisk överbefälhavare väckte missnöje i armén, då han ansågs oduglig därtill, och var känd som ännu större drinkare än kurfursten Johan Georg I av Sachsen. 1635 blev han besegrad i slaget vid Dömitz av Patrick Ruthven och nedlade svårt sårad sitt befäl. Under sina sista år var von Baudissin verksam som polsk underhandlare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Födda 1579
Avlidna 1646
Män
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska generaler
Tyska generaler
Danska militärer under 1600-talet
Personer i trettioåriga kriget
Deltagare i slaget vid Breitenfeld
Vilhelm Lemnius

Guilielmus (Willem) Lemnius (i Sverige kallad Vilhelm(us) Lemnius), född omkring 1530 i Zierikzee, död på 1573 i Stockholm troligen 29 oktober, var en nederländsk läkare.

Lemnius var son till den på sin tid berömde läkaren och naturforskaren Levinus Lemnius (född 1505 i Zierikzee, död där 1568), som författade bland annat det Erik XIV tillägnade arbetet De miraculis occultis naturæ libri IV (1564; 13:e upplagan 1666). 

Lemnius tog medicine doktorsgrad i Pisa och inkallades till Sverige av Erik XIV, vars livmedikus han blev. Han vann i hög grad kungens förtroende och beskylls för att genom ett sitt ogrundade vittnesmål ha bidragit till den skymfliga behandlingen av Nils Svantesson Sture 1567. Efter Eriks avsättning blev han Johan III:s livmedikus. Som sådan framkom han på dennes befallning med ett förslag till läkarkonstens reformering i Sverige. 

Bland hans skrifter kan nämnas Emot pestilentzie etc. (1572) och Om sjukdomars kurerande genom de i Sverige växande örter (otryckt).

Källor

 O.T. Hall, "Ett bidrag till Vilhelmus Lemnius' biografi" i Lychnos. Lärdomshistoriska samfundets årsbok 1953.

Nederländska läkare
Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Personer från Schouwen-Duiveland
Födda 1500-talet
Avlidna 1573
Män
Ugglan
Läkare under 1500-talet
Erik XIV:s hov