kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tommy Werner

Nation: 

Tommy Henrik Werner, född 31 mars 1966 i Amiralitetsförsamlingen i Karlskrona, är en svensk simmare. Han blev olympisk silvermedaljör i Barcelona 1992, då han simmade lagkappen på 200 meter frisim tillsammans med Lars Frölander, Anders Holmertz och Christer Wallin.

Werner ingick även i det svenska lag som tog guld på 4x200 meter frisim vid världsmästerskapen i simsport 1994. 

Med Tommy Werner fick lilla Bränteknuva utanför Karlskrona sin plats på Sverige-kartan. Han var lång och tanig, hans armföring gav hans simning en paddeleffekt som växlades in i ett bejublat individuellt VM-silver på 100 m frisim i Perth, Australien, 1991, lång bana. För övrigt Sveriges enda medalj i mästerskapet.

Han var en typisk sprinter med 13 SM-guld på 50 m fritt och 100 m fritt 1985–94. Han slutade tvärt efter lagkappsguldet i Rom 1994, han förklarade då att han egentligen aldrig varit intresserad av simning!r.

Familjen och arbetet gjorde att Tommy släppte simningen helt, han bor i dag i Rödeby i Blekinge och har precis som Anders Holmertz cyklat Vättern Runt.
Särbo med Malin Siverland

Klubb 
Karlskrona SS

Referenser 

Svenska simmare
Frisimmare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Sverige
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande i simning vid olympiska sommarspelen 1992
Världsmästare i simning
Svenska mästare i simning
Idrottare från Karlskrona
Födda 1966
Levande personer
Män
Skogsömonumentet

Skogsömonumentet är ett minnesmärke över Slaget vid Stäket som finns på Skogsö i Saltsjöbaden, Nacka kommun. Den närbelägna Monumentvägen bär namnet efter monumentet. Skogsömonumentet ingår i Skogsö naturreservat.

Historik

Skogsömonumentet restes den 8 juli 1905 av Föreningen för Stockholms fasta försvar i närvaro av Oscar II. Syftet var att påminna om Slaget vid Stäket den 13 augusti 1719, där numerärt underlägsna svenska trupper lyckades att avvärja ett ryskt angrepp vid Baggenstäket mot Stockholm. Detta ingick i föreningens propaganda för fasta försvarsanläggningar.

Monumentet står på en klippa vid Baggensstäkets södra sida.  Det består av en fyra meter hög och en meter bred sten i röd, grovkornig granit, flankerade av två järnkanoner som stå på var sin granitsockel. Av ett fotografi från avtäckningen 1905 framgår att kanonerna ursprungligen var vända mot öst, inåt land. Numera är de vända mot väst och farleden.

Sidan mot Baggensstäket bär inskriften: "Med Gud till seger" och på baksidan står:

Kungens namn är rättat på stenen, med ett C hugget över ett ursprungligt K i "Oscar". Strax intill monumentet finns förhistoriska stensättningar som förmodligen härrör från vikingatiden.

Bilder

Externa länkar

 RAÄ-nummer Nacka 162:1

Se även 
 Historiearvsmuseet i Nacka
 Slaget vid Stäket
Krigsmonument i Sverige
Saltsjöbaden
Acta obstetricia et gynecologica Scandinavica

Acta obstetricia et gynecologica Scandinavica är en nordisk tidskrift inom obstetrik och gynekologi som getts ut sedan 1921, från 1921 till 1925 under titeln Acta gynecologica Scandinavica och från 1925 under nuvarande titel. Sedan 2011 ges tidskriften ut av Wiley-Blackwell.

Tidskriften började utkomma under hösten 1921. Den redigerades då av professor Hjalmar Forssner, och i redaktionen ingick även norska, danska och finska forskare. Tidskriftens impact factor 2014 var 2,426 enligt Thomson ISI.

Redaktörer
Redaktörer ("Chief Editors"):
 Hjalmar Forssner, Stockholm, 1921-1924
James Heyman, Stockholm 1925-1948
 Axel Westman, Stockholm, 1949-1960
 Alf Sjövall, Lund, 1961-1970
 Axel Ingelman-Sundberg, Stockholm, 1970-1977
 Ingemar Joelsson, Umeå, 1977-1989
 Per Bergsjø, Bergen, 1990-1993
 Wiggo Fischer-Rasmussen, Köpenhamn, 1994-1999
Lars Hamberger, Göteborg, 1999-2000
Per Olof Janson, Göteborg, 2000-2007
Reynir Tómas Geirsson, Reykjavik, 2007-

Källor

Externa länkar
Webbplats Taylor and Francis online, utgåvor fram till 2010
Webbplats Wiley-Blackwell, utgåvor från 2011

Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1921
Gynekologi
Ugglan
Henri Richard

Joseph Henri Richard, född 29 februari 1936 i Montréal i Québec, död 6 mars 2020 i Laval i Québec, var en kanadensisk professionell ishockeyspelare, som spelade hela sin NHL-karriär, 1955–1975, i Montreal Canadiens. Han är yngre bror till Canadiens-stjärnan Maurice Richard.

På sina tjugo säsonger i ligan spelade Henri Richard sammanlagt 1 256 seriematcher och gjorde 358 mål och 688 assist för totalt 1 046 poäng. Han vann Stanley Cup elva gånger som spelare, fler än någon annan spelare, och invaldes i Hockey Hall of Fame 1979.

Henri Richard kallades "The Pocket Rocket", delvis på grund av sin äldre brors smeknamn "The Rocket", delvis på grund av sin ringa storlek.

2015 meddelades det att Richard hade drabbats av Alzheimer. Den 6 mars 2020 avled han.

Källor

Noter

Externa länkar 

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Födda 1936
Avlidna 2020
Män
Idrottare från Montréal
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League
Vinnare av Bill Masterton Memorial Trophy
Stanley Cup-mästare 1973
Stanley Cup-mästare 1971
Stanley Cup-mästare 1969
Stanley Cup-mästare 1968
Stanley Cup-mästare 1966
Stanley Cup-mästare 1965
Stanley Cup-mästare 1960
Stanley Cup-mästare 1959
Stanley Cup-mästare 1958
Stanley Cup-mästare 1957
Stanley Cup-mästare 1956
Lagkaptener i Montreal Canadiens
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Janne Stange

Janne Stange, född den 24 juni på Karmøy, är en norsk fotbollsspelare som representerar Røa Dynamite Girls i norska Toppserien. Hon kom till Røa 2010 från Stabæk Fotball, och har tidigare också representerat Asker.

Stange beskrivs som en snabb spelare som är bra både offensivt och defensivt, och bra på att stå rättvänd och göra snabba omställningar. Hon är också bra på att välja enkla lösningar, löper mycket och är bra i positionsspelet.

Källor 

Norska fotbollsspelare
Spelare i Røa Dynamite Girls
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Personer från Karmøy kommun
Àstrid Bergès-Frisbey

Àstrid Bergès-Frisbey, född 26 maj 1986 i Barcelona, är en spansk-fransk skådespelare som har varit med i bland annat Pirates of the Caribbean: I främmande farvatten, där hon spelade sjöjungfrun Syrena, och El sexo de los ángeles.

Filmografi

Källor 

Franska skådespelare under 2000-talet
Spanska skådespelare under 2000-talet
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Personer från Barcelona
Katarina av Bologna

Katarina av Bologna, född den 8 september 1413 i Bologna, död den 9 mars 1463 på samma ort, är ett italienskt helgon, ett av klarissornas mest berömda helgon. Hon helgonförklarades den 22 maj 1712 av påve Clemens XI och är konstnärernas skyddshelgon. Hon framställs som en klarissa med kors och bok samt krona, och med Jesusbarnet på armen.

Källor

Noter

Externa länkar 

Personer från Bologna
Italienska helgon
Födda 1413
Avlidna 1463
Kvinnor
Acta oto-laryngologica

Acta oto-laryngologica är en tidskrift inom otologi och laryngologi (öron- och halsmedicin) som getts ut sedan 1918.

Acta oto-laryngologica hade vid starten professor Gunnar Holmgren som redaktör och redaktionsmedlemmar i de fyra nordiska länderna samt i Nederländerna.

Tidskriften ersatte Nordisk tidskrift för oto-rhino-laryngologi, som kom ut 1916-1917, och som Holmgren gav ut tillsammans med Arthur af Forselles och Robert Bárány.

Redaktörer
 Gunnar Holmgren, 1918-1941, 1949-1954
 Torsten Skoog, 1942-1949
 Paul Frenckner, 1955-1967 
 Carl-Axel Hamberger, 1967-1988
 Börje Drettner, 1987-1996
 Karin Prellner, 1996-1999
 Matti Anniko, 1999-

Källor

Externa länkar
Webbplats

Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1918
Nordiska tidskrifter
Katarina av Florens

Katarina av Florens (italienska: Caterina de' Ricci), född 1522, död 1589, var ett italienskt helgon. Hon tillhörde släkten Ricci, och inträdde i dominikanorden, där hon utmärkte sig med sina glödande andaktsövningar. Hon blev 1732 beatificerad och 1746 förklarad för helgon.

Källor

Externa länkar 

Italienska helgon
Italienska dominikaner
Födda 1522
Avlidna 1589
Kvinnor
Personer med stigmatiseringssår
Gilboa

Gilboa är en bergsträcka i nordöstra Israel vid sydöstra hörnet av Jezreelslätten. På sluttningen av berget stod den för kung Saul olyckliga striden med filistéerna, i vilken han och hans tre  söner dödades (Första Samuelsboken 28-31).

Källor

Platser i Bibeln
Berg i Israel
Erik Paues

Erik Waldemar Paues, född 5 november 1879, död 1952, var en svensk industriman. Han var bror till Anna Paues och Johan Paues.

Biografi
Paues blev filosofie kandidat 1902, juris kandidat 1906, och 1907 ombudsman vid Sveriges textilindustriförbund. Från 1920 var han dess ordförande. Från 1920 var även Paues direktör för Sveriges konfektionsindustriförbund, och från 1922 ledamot av Sociala rådet, ledamot av Statens Arbetslöshetskommission 1922-26 och från 1933. 1933-26 var han anställd som expert i arbetslöshetskommissionen och från 1932 ledamot av Arbetsdomstolen. Paues invaldes 1927 i Stockholms stadsfullmäktige, där han 1930 blev ledare för högergruppen.

Referenser
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar
Paues, släkt på Riksarkivet.se

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska politiker
Födda 1879
Avlidna 1952
Män
Acta pædiatrica

Acta pædiatrica är en tidskrift inom pediatrik (barnmedicin) som utges vid Karolinska Institutet. Tidskriften getts ut sedan 1921, från 1965 till 1991 under titeln Acta pædiatrica Scandinavica.

Vid starten redigerades tidskriften av professor Isak Jundell och hade redaktionsmedlemmar från de fyra nordiska länderna. Från början var tanken att skapa en internationellt ledande tidskrift inom pediatrik för att ge skandinavisk pediatrisk forskning en internationell röst; tidskriften publicerades på engelska, tyska och franska under de första åren, men blev senare en ren engelskspråkig tidskrift. Från 1960-talet har tidskriften i allt större utsträckning publicerat författare från utanför Skandinavien. Redaktionen har alltid varit baserat på Karolinska Institutet där alla redaktörerna varit professorer och medlemmar av Nobelförsamlingen.

Chefredaktörer
 Isak Jundell, 1921–1945
 Adolf Lichtenstein, 1945–1950
 Arvid Wallgren, 1950–1964
 Rolf Zetterström, 1965–2005
 Hugo Lagercrantz, 2005–

Källor

Externa länkar
Webbplats

Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1921
Brazzas markatta

Brazzas markatta (Cercopithecus neglectus) är en primat i släktet markattor som förekommer i centrala Afrika. Den är uppkallad efter den franska upptäcktsresande Pierre Brazza.

Kännetecken 

Pälsen grundfärg är olivgrå med svarta extremiteter och svart svans. Påfallande är ansiktets mönster. Över ögonen finns en bredare orange strimma, dessutom har arten vitt skägg under och ovanpå läpparna. Angående storleken finns en typisk könsdimorfism som är tydligare än hos andra markattor. Medan honor bara når en vikt upp till 4 kg blir hannar upp till 7 kg tunga. Kroppslängden (utom svans) är 40 till 47 cm för honor respektive 45 till 63 cm för hannar. Svansen är något längre än övriga kroppen.

Utbredning och habitat 

Brazzas markatta lever i centrala Afrika från Kamerun i nordväst samt från Etiopien i nordöst till Kongo-Kinshasa och norra Angola i syd. Habitatet utgörs av våta skogar och arten vistas ofta nära vattenansamlingar. De föredrar till exempel träskmarker och områden som översvämmas under regntiden.

Levnadssätt 

Individerna är aktiva på dagen. De klättrar i träd, vistas på marken och har utmärkt simförmåga. De bildar små flockar med fyra till tio medlemmar (i sällsynta fall upp till 35 individer) som består av en hanne, några honor och deras ungar. För kommunikationen har Brazzas markatta olika läten samt ett utvecklat kroppsspråk.

Födan utgörs främst av frukter, dessutom äter arten andra växtdelar som blommor och blad samt animaliska ämnen som insekter och maskar.

Dräktigheten varar 5 till 6 månader och sedan föder honan vanligen ett enda ungdjur. Ungdjuret dias ungefär ett år och efter 5 till 6 år är ungen könsmogen. Vuxna hannar måste lämna sin flock och honor får oftast stanna i gruppen. Livslängden i naturen uppskattas med 20 år, individer i fångenskap blev upp till 30 år gamla.

Hot 

Arten jagas när den besöker människans odlingar och i viss mån även för köttets skull. Dessutom hotas Brazzas markatta av skogsavverkningar. På grund av det jämförelsevis stora utbredningsområde listas arten av IUCN som livskraftig (least concern).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag, Berlin 2003,

Externa länkar 

Markattartade apor
Däggdjur i etiopiska regionen
Wonford

Wonford är ett odefinierat område i Exeter, England, som omfattar delar av St Loyes och Heavitree.
Ursprungligen var Wonford en kungsgård uppkallad efter en bäck (numera Mincinglake) som framträdde på de södra sluttningarna av Stoke Hill och rann genom Northbrook Park. År 937 var namnet Wynford som betyder "vacker bäck". 
Marken kring Exeter hade varit en del av de keltiska kungagodsen. Före den romerska ockupationen på 600-talet fortsatte dessa marker att vara en stor kungsgård tillhörande de saxiska kungarna.
Dessa marker minskade gradvis i storlek, till dess att den enda kvarvarande jaktmarken från den normandiska invasionen var Duryard, norr om staden. 

Fastän S:t Mikaels kyrka i Heavitree är viktoriansk, står den på platsen för en av de äldsta kyrkorna utanför Exeter. Kung Cenwalh av Wessex etablerade ett kapell på denna plats i Wonford omkring år 660. Området blev känt som Heavitree, och Wonford krympte medan Heavitree växte.

Exeters största sjukhus, Royal Devon and Exeter, ligger i Wonford.

Wonford är nu hem till ett av Exeters kommunala bostadsområden.

Referenser 

Exeter
Adelaïde Ehrnrooth

Lovisa Adelaïde Ehrnrooth, född den 17 januari 1826 på godset Sesta i Nastola i Tavastehus län, död den 13 januari 1905 i Helsingfors, var en finlandssvensk författare och kvinnosakskämpe. Hon var dotter till Gustaf Adolf Ehrnrooth och syster till Casimir Ehrnrooth.

Biografi
Ehrnrooth var en av de första och främsta förkämparna för kvinnosaken i Finland, och arbetade för sitt mål i tidningspressen och skönlitteraturen. Efter att ha avslutat sin skolgång i Helsingfors 1856 vistades hon åter på Sesta, innan hon flyttade tillbaka till huvudstaden. Från mitten av 1860-talet gav hon under pseudonymen A-ï-a ut ett flertal noveller där hon tog sig an kvinnans frigörelse från de sociala bojor som tryckte henne. Hon skrev också under samma pseudonym ironiska debattinlägg i tidningarna. Under 1870-talet skrev hon även flera följetongsromaner om kvinnlig emancipation.

1874 grundade hon med inkomster från sina romaner en stipendiefond för kvinnliga medicinstuderande vid universitetet, och hon ägnade sig även åt välgörenhet. Erfarenheterna från sitt välgörenhetsarbete behandlar hon i de båda böckerna Hvardagslifvets skuggor och dagrar (1881) och Bland fattiga och rika (1887). Hon reste också i Afrika och Orienten, resor som skildras i Två finskors lustvandringar I–II (1886–1890) och Höstskörd (1895).

En följd av Adelaïde Ehrnrooths banbrytande insats var Finlands första kvinnosaksorganisation, Finsk kvinnoförening, som grundades 1884. Organisationens mål var att män och kvinnor skulle vara jämställda såväl i hemmet som i samhället. Då före­ningen vid årsskiftet 1891–1892 uteslöt ”rebeller” från sina led, lämnade Ehrnrooth frivilligt medlemskapet och var med om att bilda den nya, mer frisinnade organisationen Kvinnosaksförbundet Unionen.

Adelaïde Ehrn­rooth deltog aktivt i föreningens livliga diskussioner, skrev för föreningens språkrör Nutid och var tidningens redaktör 1898–1899. Hon reste utomlands, deltog i kvinnosakskongresser och knöt och upprätthöll vänskapsband med utländska meningsfränder. Ernrooth dog år 1905 och hann därmed aldrig uppleva kvinnornas politiska rösträtt som infördes 1906.

Bibliografi

Källor

Noter

Övriga källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Adelaide Ehrnrooths manuskript vid Svenska litteratursällskapet i Finland 
 Adelaide Ehrnrooth i Nordisk kvinnolitteraturhistoria

Finlandssvenska författare
Finländska författare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Finländska kvinnorättskämpar
Personer från Nastola
Födda 1826
Avlidna 1905
Kvinnor
Ugglan
Finländska journalister under 1800-talet
Adelaide
University of Exeter Hockey Club

University of Exeter Hockey Club är en landhockeyklubb grundad i Exeter, Devon i sydvästra England.
Klubben spelar sina matcher i Nando's Sports Park på Exeters universitets största campus som kallas Streatham.
Det finns både en vattenbaserad plan och en sandbaserad plan.

I klubben finns sex lag för män och fyra lag för kvinnor.

University of Exeter Hockey Club släpper ut lag i British Universities and Colleges Sport (BUCS) på onsdagar, och många lag i klubben deltar i lokala och nationella ligor på helger.

Referenser 

Exeter
Landhockeyklubbar i Storbritannien
Sportklubbar i England
Acta dermato-venereologica

Acta dermato-venereologica är en tidskrift inom dermatologi och venerologi som getts ut sedan 1920.

Vid starten 1920 redigerades tidskriften av professor Johan Almkvist under redaktionell medverkan av fackkolleger från Norge, Finland, Nederländerna och Tjeckoslovakien.

Redaktörer
 Johan Almkvist, 1920-1936
 Sven Hellerström, 1936-1969
 Nils Thyresson, 1970-1987
 Lennart Juhlin, 1988-1998
 Anders Vahlquist, 1999-2017
Artur Schmidtchen, 2018

Källor

Medicinska tidskrifter
Tidskrifter startade 1920
Skogsö naturreservat

Skogsö naturreservat är ett naturreservat i norra Saltsjöbaden i Nacka socken i Nacka kommun i Södermanland (Stockholms län). Reservatet sträcker sig från Saltsjöbanans spår vid Fisksätra i väst till Kyrkogårdsudden (Boo gamla kyrkogård) vid Baggensfjärden i öst och längs Baggenstäket i norr. Den södra begränsningen utgör Igelboda. Reservatet täcker en yta av cirka 150 hektar inklusive cirka 35 ha vattenområden och det bildades 1997.

Natur
Hjärtat i reservatet är halvön Skogsö med kuperad terräng och skogklädda höjdryggar som avlöses av dalstråk med öppna ängs- och hagmarker. Dagens lertäckta dalgångar var havsvikar för cirka 2000 år sedan. Genom landhöjningen övergick dessa områden till strand- och fuktängar som senare blev till bördig åkermark. Mitt i reservatet ligger Skogsö träsk, som för cirka 1000 år sedan fortfarande hängde ihop med de omgivande havsvikarna.

Inom området finns olika naturtyper exempelvis hällmarkstallskog, fuktig granskog, ädellövskogspartier och gammal jordbruksmark. Direkt sällsynta växter eller djur har inte påträffats. På en topografisk karta från 1895 framgår att de största arealen med åkermark fanns i dalstråket norr om Skogsö träsk. 1940 upphörde jordbruket. I bergssluttningen hundra meter väster om korsningen Skogsövägen/ Moranvägen finns jättegrytor från istiden.

Historisk mark
I Skogsö naturreservat finns många minnen om historiska tider. De äldsta är från vikingatiden. Eftersom Baggensstäket redan då var en viktig farled mellan Östersjön och Mälaren byggdes fornborgar och det finns flera gravfält av yngre järnåldern. På 1600-talet anlades Boo gamla kyrkogård som ännu finns kvar i reservatets nordöstra del. Det är idag Nackas äldsta begravningsplats, dock upplåts inga gravar längre. Här på Skogsö utkämpades även i augusti 1719 Slaget vid Stäket där numerärt underlägsna svenska trupper lyckades att avvärja ett ryskt angrepp vid Baggenstäket mot Stockholm. Huvuddrabbningen ägde rum strax norr om Skogsö träsk. De stupade svenska soldaterna begravdes troligen på den gamla kyrkogården. Skogsömonumentet (rest 1905) påminner om denna händelse.

Saltsjöbadens kyrkogård och Skogsö kapell ligger på Skogsöns nordvästra del, dock utanför själva reservatet. Här finns även resterna av Stäket redutt som är en skans från 1720-talet.

Bilder

Källor
 Nacka kommun: Natur och friluftsområden
 Nacka kommun: Skogsö naturreservat
 Informationstavla på platsen

 Skogsö, Länsstyrelsen i Stockholms län

Noter

Externa länkar

Naturreservat i Nacka kommun
Saltsjöbaden
Naturskyddsområden bildade 1997
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Governmentalitet

Governmentalitet (från ) är ett begrepp myntat av den franske filosofen och idéhistorikern Michel Foucault. På svenska används emellanåt termerna regerandekomplex, styrningsmentalitet och regementalitet.

Foucault använde begreppet framförallt under sina föreläsningar vid Collège de France under perioden 1977–1984 men det har också vidareutvecklats av samhällsteoretiker som Peter Miller, Nikolas Rose och Mitchell Dean. Governmentalitet avser i generell mening de tekniker som styr och reglerar människors beteenden. Begreppet syftar också till att förklara den själva teknik, mentalitet och rationalitet genom själva styrelseprocessen verkar.

Referenser

Noter

Samhällsvetenskap
Psykologi
Filosofiska termer
Sociologi
Michel Foucault
Gudrun Burwitz

Gudrun Burwitz, född Himmler, född 8 augusti 1929 i München, död 24 maj 2018 i München, var dotter till förre Reichsführer-SS Heinrich Himmler och dennes hustru Margarete Siegroth, född Boden. Heinrich Himmler inledde 1940 ett förhållande med sin privatsekreterare Hedwig Potthast (1912-1994) och separerade då från sin hustru. Gudrun bodde därefter i München med sin mor men Himmler älskade henne högt och lät henne regelbundet flygas till sitt kontor i Berlin samt tog med henne på olika officiella framträdanden såsom inspektioner av koncentrationsläger.

Himmler greps av brittisk militär den 21 maj 1945 och begick självmord genom att bita sönder en cyanidampull två dagar senare. Gudrun och hennes mor hölls därefter i fångenskap av den brittiska ockupationsmakten. Hon har senare beskrivit åren i fångenskap som de svåraste i hennes liv samt ifrågasatt att hennes far verkligen begick självmord och krävt att britterna skulle sona faderns död. De hade ett mycket innerligt och kärleksfullt förhållande och Gudrun tog aldrig avstånd från sin far.

Burwitz gifte sig senare med journalisten och författaren Wulf Dieter Burwitz, medlem i NPD; paret fick två barn. Efter andra världskriget har hon varit aktiv medlem i den nynazistiska rörelsen.

År 1951 blev hon medlem i organisationen Stille Hilfe, vars symbol och ansikte utåt hon sedan dess varit. Stille Hilfe tillhandahåller stöd och ekonomisk hjälp åt före detta SS-medlemmar som flytt, arresterats eller dömts för sina brott. År 1952 medverkade hon även i skapandet av organisationen Wiking-Jugend med Hitlerjugend som förebild. Under sitt engagemang i Stille Hilfe har hon bland annat uppmärksammats för sitt stöd åt Anton Malloth, som 1940–1945 var chef för Gestapo-fängelset "Lilla fästningen" i Theresienstadt. Han utlämnades till Västtyskland 1988 och dömdes till livstids fängelse 2001 efter en långvarig rättegång. Under åren 1988–2001 såg Gudrun Burwitz till att han kunde vistas på ett exklusivt vilohem i Pullach utanför München. Affären väckte stor uppståndelse i Tyskland, bland annat efter att det visat sig att vilohemmets lokaler tidigare hade varit Rudolf Hess egendom samt att vistelsen till stor del finansierats med offentliga medel.

Referenser

Noter 

Födda 1929
Avlidna 2018
Kvinnor
Personer i Nazityskland
Johannes Paul

Johannes Paul, född 12 maj 1891 i Leipzig, död 31 maj 1990 i Hamburg, var en tysk historiker.

Paul blev 1928 professor i medeltidens och nyare tiden historia vid Greifswalds universitet samt föreståndare för svenska avdelningen av Nordische Auslands-Instituet. År 1945 hamnade han i sovjetisk krigsfångenskap och återvände från Sibirien först 1955, då han blev professor i Hamburg.

Paul behandlade i flera arbeten ämnen ur Sveriges historia: Lübeck und die Wasa im 16. Jahrhundert (i Veröffentlichungen zur Geschichte der freien und Hansestadt Lübeck 1920), Engelbrecht Engelbrechtsson (1921), Nordische Geschichte (1925), Gustav Adolf (tre band, 1927-32).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.
 ”Paul, Johannes” (på tyska). Deutsche Biographie.

Tyska professorer i historia
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Födda 1891
Avlidna 1990
Män
Svensk uppslagsbok