kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nacka stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Nacka stad. För orten se Nacka, för dagens kommun, se Nacka kommun, för det pågående stadsbyggnadsprojektet se Nacka stad (projekt).

Nacka stad var en kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Nacka stad bildades den 1 januari 1949 (enligt beslut den 1 oktober 1948) genom en ombildning av Nacka landskommun. Den nya staden hade 14 483 invånare den 31 december 1948. 

Staden påverkades inte av kommunreformen den 1 januari 1952.

En mindre del i dagens norra Bagarmossen överfördes till Stockholms stad 1959. 

Nacka stad ombildades den 1 januari 1971 till Nacka kommun, varvid sammanläggning med tidigare Boo landskommun och Saltsjöbadens köping genomfördes.

Judiciell tillhörighet
I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan låg fortsatt under landsrätt i Södertörns domsaga och Södertörns domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
Staden tillhörde Nacka församling bildad samtidigt med landskommunen 20 november 1887.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0056 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950, vilket innebär koden även används för Nacka socken.

Stadsvapen
Blasonering: I blått fält ett kvarnhjul av silver.

Vapnet fastställdes 1948.

Geografi
Nacka stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 50,79 km², varav 47,89 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade staden den 1 januari 1961 en areal av 50,86 km², varav 48,17 km² land.

Tätorter i staden 1960

Tätortsgraden i staden var den 1 november 1960 98,9 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Anmärkningar

Källor

Indelningar i Nacka kommun
 
Städer i Sverige
Tidigare kommuner i Stockholms län
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Eskilstuna stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Eskilstuna stad. För orten se Eskilstuna, för dagens kommun, se Eskilstuna kommun.

Eskilstuna stad var en stad och kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik

Den 25 oktober 1659 gavs av Karl X Gustav stadsprivilegier till Karl Gustavs stad som bröts ut ur Fors socken väster om Eskilstunaån. Den nya staden anlades kring Reinhold Rademachers nygrundade järnmanufaktur, Rademachersmedjorna. Stadsprivilegierna omfattade också den äldre handelsplatsen Tuna (Tunafors) öster om ån i Klosters socken. Vid mitten av 1700-talet bröts manufakturverksamheten ur staden och drevs vidare under namnet Carl Gustafs stad, varvid staden återfick det gamla namnet Eskilstuna. År 1771 styckades området söder (väster) om ån av till en ny stadsbildning som fick namnet Eskilstuna fristad, och det dröjde ända till år 1833 innan de två städerna förenades till en enhet, Eskilstuna stad. 

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) från och med den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. 1907 inkorporerades Fors landskommun med Nyfors municipalsamhälle och Klosters landskommun i Eskilstuna stad. 1971 gick staden upp i den då nybildade Eskilstuna kommun.

Judiciell tillhörighet
Staden hade en egen jurisdiktion med rådhusrätt och uppgick 1971 i Eskilstuna tingsrätt och dess domsaga.

Kyrklig tillhörighet
Till staden hörde från 1659 Eskilstuna stadsförsamling. Denna delades 1931 upp och delen öster om ån ingick med Klosters församling i Eskilstuna Klosters församling, den väster om ån ingick med Fors församling i Eskilstuna Fors församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0318 som motsvarar den omfattning staden med dess landskommun hade kring 1950, vilket innebär att sockenkoden också används för Klosters socken och Fors socken som annars även har egna sockenkoder.

Stadsvapnet
Blasonering: I fält av silver ett från en av en vågskura bildad blå stam uppskjutande svart städ med röd sockel, över vilket en ur ett blått moln i övre vänstra sköldhörnet framkommande röd arm svingar en svart slägga.

Vapnet fastställdes av Kungl Maj:t för Eskilstuna stad 1937. Det är en heraldisk tolkning av ett sigill från 1665. Det registrerades i PRV 1974.

Geografi
Eskilstuna stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 89,75 km², varav 88,35 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade staden samma datum en areal av 90,57 km², varav 89,40 km² land.

Tätorter i staden 1960

Tätortsgraden i staden var den 1 november 1960 96,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Källor

Anmärkningar 

Indelningar i Eskilstuna kommun
 
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Flens stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Flens stad. För orten se Flen, för dagens kommun, se Flens kommun.

Flens stad var en tidigare kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
Flens municipalsamhälle inrättade i 31 december 1901 i Flens landskommun. Landskommunen med dess municipalsamhälle ombildades 1949 till Flens stad. 1965 inkorporerades Sparreholms landskommun i Flens stad. 1971 gick staden upp i den då nybildade Flens kommun. 1 januari 2016 inrättades distriktet Flen, med samma omfattning som Flens församling hade 1999/2000, och vari område ingår.

I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan låg fortsatt under landsrätt i Oppunda och Villåttinge tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde staden till Flens församling. Den 1 januari 1965 tillkom församlingarna Helgesta, Hyltinge och Årdala.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0319 som motsvarar den omfattning Flens socken med staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: I grönt fält ett andreaskors av guld och däröver en ginstam av guld belagd med tre upprättstående gröna ekblad bredvid varandra. Vapnet, som symboliserar järnvägsknuten och sörmländska ekbackar, fastställdes för Flens stad 1948. Stadsvapnet registrerades oförändrat för den nya kommunen i PRV 1974.

Geografi
Flens stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 50,13 km², varav 45,00 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade staden samma datum en areal av 48,72 km², varav 43,89 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Flens stad fanns tätorten Flen, som hade 5 262 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 92,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950–1966

Källor

Indelningar i Flens kommun
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Konsumbutiken, Skansen

Konsumbutiken är en mjölk- och brödbutik på Skansen i Stockholm. Butiken är från 1930-talet och öppnade år 2006 i Järnhandlarens hus som ligger längst ner i museets stadskvarter.

Interiören visar en butiksmiljö som har en liknande butik på Lidingö som förebild. Butiken ger Skansen möjlighet att illustrera  kooperativa lösningar som blev aktuella på 1930-talet i Sverige. Den kooperativa idén var en väg till samhällsförändringar med social karaktär. Konsumbutiken visar även en tidstypisk kvinnlig arbetsplats och bidrar till att berätta om handelns historia. Många av Konsums butiker ritades av Kooperativa Förbundet:s eget arkitektkontor KFAI.

Konsumentföreningen Stockholm har bidragit till med tidstypiska inventarier och varor, exempelvis förpackningar av KF:s eget margarinmärke ”EVE”. Skansen håller fortfarande på att komplettera med originalföremål, så att butiken blir så autentisk som möjligt. En del av butikens varor är inte enbart till beskådning utan kan köpas som svagdricka, bröd och kakor, karameller samt tidstypisk glass.

Källor
 Skansens sida om Konsumbutiken
 Konsumentföreningen Stockholm

Externa länkar 

Skansen
Gnesta landskommun

Gnesta landskommun var en tidigare kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik
1952 bildades Gnesta landskommun av Frustuna landskommun med Gnesta municipalsamhälle och Kattnäs landskommun. 1955 ombildades landskommunen med municipalsamhället till Gnesta köping.

1974 uppgick köpingen i den nybildade Nyköpings kommun. Området bröts 1992 ut till Gnesta kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde Gnesta landskommun Frustuna församling och Kattnäs församling.

Geografi
Gnesta landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 129,61 km², varav 109,27 km² land.

Politik

Mandatfördelning i Gnesta landskommun, valen 1950-1954

Källor

Indelningar i Gnesta kommun
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Gnesta köping

Gnesta köping var en tidigare kommun i Södermanlands län.

Administrativ historik

13 augusti 1883 bildades i Frustuna landskommun Gnesta municipalsamhälle. 1952 uppgick denna landskommunen med municipalsamhället i Gnesta landskommun dit även Kattnäs landskommun fördes. 1955 ombildades Gnesta landskommunen med municipalsamhället till Gnesta köping. Vid kommunreformen 1971 ombildades köpingen till Gnesta kommun. 1974 uppgick köpingen i den nybildade Nyköpings kommun. Området bröts 1992 ut och blev en del av Gnesta kommun.

Köpingen tillhörde till 1959 Frustuna församling och Kattnäs församling och från 1959 Frustuna-Kattnäs församling.

Kommunvapen
1957 fastställdes vapnet för Gnesta köping. Detta kom dock inte att tas över av den blivande kommunen.

Geografi
Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade köpingen samma datum en areal av 129,79 km², varav 111,02 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Gnesta köping fanns tätorten Gnesta, som hade 2 269 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 71,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i Gnesta köping, valen 1958-1966

Mandatfördelning i Gnesta kommun, valet 1970

Referenser

Indelningar i Gnesta kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Södermanlands län
Toalettborste

En toalettborste (även toaborste) är ett hushållsredskap avsedd för rengöring av toalettskålen (även kallad wc-skål). Den används i allmänhet tillsammans med såpa eller kemiska rengöringsmedel, det sistnämnda avser vanligen en WC-anka.

Toalettborsten kan användas för att rengöra toalettens övre delar runt i skålen. Däremot kan den inte användas för att tvätta djupt i skålens böjning till vattenlåset och borsten är inte heller utformad för att tvätta toalettsätet.

Till och med 1990-talets början städades toaletter ofta med det desinficerande blekmedlet Klorin, som nu undviks på grund av dess negativa miljöpåverkan. I andra kulturer är det oartigt att inte omedelbart tvätta bort biologiskt avfall, med toalettborsten.

En typisk toalettborste har en topp med grova borsthår och är vanligtvis rund till formen samt följs av ett långt skaft. Idag tillverkas toalettborstar nästan alltid av plast men ursprungligen användes trä med svinborstar eller med hår från hästar, oxar, ekorrar och grävlingar. Borsten förvaras normalt i en hållare men i vissa sällsynta fall är den helt gömd i ett rör.

En elektrisk toalettborste skiljer sig något från den vanliga toalettborsten. Borstarna fästs på rotorn i en motor, vilket fungerar på samma sätt som en elektrisk tandborste. Strömförsörjningen är ansluten utan metallisk kontakt via elektromagnetisk induktion.

Formgivningen av toalettborstar har i många fall förskjutits under de senare åren med en ny betoning på ergonomiska borstar. Andra designförändringar inkluderar hållare som knäpper igen runt borsthåren och på så vis förhindrar utsläpp av lukter och bakterier.

Se även 
 Toalettpapper
 Toaletter i Japan
 Far Ubu, en fransk pjäs från år 1896 av Alfred Jarry med en odödlig toalettborste.

Referenser 

Städredskap
Hygienartiklar
Chiang Fang-liang

Faina Chiang Fang-liang, ursprungligen Faina Ipatievna Vachreva, född 15 maj 1916 nära Orsja, död 15 december 2004 i Taipei, gift med den taiwanensiske presidenten Chiang Ching-kuo.

Född i nuvarande Vitryssland flyttade hon med sin familj till Jekaterinburg i Ryssland under första världskriget. Som medlem i sovjetiska Komsomol arbetade hon för Chiang Kai-sheks son Chiang Ching-kuo från 1933; de gifte sig 15 mars 1935. 1936 mottogs paret av Chiang Kai-shek och Soong May-ling i Hangzhou. Hon bodde sedan med sin svärmor Mao Fumei i Xikou, Zhejiang, där hon lärde sig behärska Ningbo-dialekten.

1978-88 var hon som gift med presidenten Taiwans första dam. Hon sågs sällan till offentligt på grund av det spända politiska läget med Sovjetunionen och på grund av sin kommunism, och nämndes sällan i media. 1992 mottog hon en delegation från Minsk. I Taiwan beskrevs hon efter makens död som en tapper änka som värdigt stod ut med sin ensamhet. Hon fick en statsbegravning.

Källor      

 

Födda 1916
Avlidna 2004
Kvinnor
Personer från Vorsja
WP:Projekt Kina
Patriot (olika betydelser)

Patriot, patriots eller patrioter kan avse:

 En person som älskar sitt land, se patriotism.

Politik 
 Patriot (Amerikanska revolutionen), de som stöttade den amerikanska självständigheten under amerikanska revolutionen
 Patriot Act, är en samling lagändringar som antogs av USA:s kongress till följd av terrordåden den 11 september 2001

Militär 
 MIM-104 Patriot – en luftvärnsrobot

Tidningar 
 The Patriot Ledger – en tidning som utges i södra Massachusetts

Firande 
 Patriot Day – en amerikansk helgdag som skapades i minne för de som dog i 11 september-attackerna
 Patriots' Day – en amerikansk helgdag i Massachusetts, Maine och Wisconsin i minne av slagen vid Lexington och Concord

Sport 
 New England Patriots –  fotbollslag i National Football League, från Foxborough, Massachusetts
 Fayetteville Patriots – en nedlagd basketklubb i National Basketball Development League team, från Fayetteville, North Carolina

Media 
 Patrioter – en roman från 1987 av Tom Clancy
 Patrioter (film) – en film från 1992 regisserad av Phillip Noyce, baserad på romanen med samma namn

Övrigt 
 UAZ Patriot – en stadsjeep tillverkad av UAZ

Se även 
The Patriot
Järnhandlarens hus

Järnhandlarens hus är en järnbutik i stadskvarteren på Skansen i Stockholm. Butikens inredning härstammar huvudsakligen från 1880-talet. Huset öppnades år 2006 och ligger längst ner i museets stadskvarter. I samma byggnad finns även Konsumbutiken och en lägenhet.

Järnhandlarens hus representerar ett trähus som var vanligt i de svenska städerna under 1800-talets senare del. Huset är klätt med spontade paneler som varieras liggande och stående. Fasaden är smyckad med dekorativa detaljer kring fönster och dörrar samt på förstukvistar och verandor. Taket är plåtklätt. Huset är gestaltat och uppfört på Skansen efter en förlaga från 1880 som idag finns i Hudiksvall. Inredningen i järnhandeln är till största del från Asplunds järnhandel i Stockholm. Det huset är byggt efter denna förlaga från Hudiksvall.

Fasaden är uppförd efter förlagan på Repslagargatan 8 (Modisten 3) i Hudiksvall. I samma byggnad finns även Konsumbutiken och en lägenhet. Byggnadens grund är av huggen natursten och den har en våning med källare i souterräng. Husets fasad är klädd med liggande panel och den är målad i en ljust vit kulör. Byggnaden har två murade skorstenar. Vi det avskurna hörnet är fasaden indelad av lisener och den har en horisontell mittelbandslist i fönstrens underkant samt som en artikulering av vindsvåningen. Taket är, som ovan nämnts, klätt med rödmålad plåt och det har ett brutet takfall. Det finns en takkupa med ett rundat överstycke med snickarglädje och en spira vid det avskurna hörnet. Byggnaden uppfördes på Skansen under åren 2004-2005. 

Järnhandlarens butik har en originalinredning från 1880, som delvis moderniserades på 1930-talet. Bakom disken dominerar det stora hyllskåpet med sina talrika lådor som innehåller olika beslag och verktyg. På traditionellt sätt visas några prov av innehållet monterat i lådfronten. Varorna är typiska för järnhandlarnas tre största kundgrupper: lantbruket, byggbranschen och hushållet.
 
Järnhandlarens hus rymmer en järnhandel med kontor, en järnhandlarbostad samt även Skansens konsumbutik. Framför huset står en bensinpump från 1930-talet.

Referenser

Källor
 Skansens sida om Järnhandlarens hus och bostad

Externa länkar 

Skansen
Beiersdorf

Beiersdorf kan syfta på:

 Beiersdorf AG – ett tyskt företag
 Beiersdorf, Beiersdorf-Freudenberg – en tidigare stad i Brandenburg
 Beiersdorf, Görlitz – en stad i Sachsen
Wilhelm Gesenius

Wilhelm Heinrich Friedrich Gesenius, född den 3 februari 1786 i Nordhausen, död den 23 oktober 1842 i Halle an der Saale, var en tysk semitist och teolog.

Gesenius blev professor i exegetik i Halle 1810. Han främjade på ett banbrytande sätt studiet av semitiska språk genom att skapa grammatiska och lexikaliska hjälpmedel, vilka omarbetade fortsatt att vara i bruk. Gesenius forskningar blev även av betydelse för den kritiska bibelforskningen, och han undgick inte att bli anklagad för rationalism. 

Bland hans arbeten märks Thesaurus.... linguæ hebrææ (3 band 1829-1842, avslutad av Emil Roediger 1858), Hebräische Grammatik (1813, 29:e upplagan i två band 1918-29, bearbetad av Gotthelf Bergsträsser, svensk översättning 1849), Hebräisches und chaldäisches Handwörterbuch über das Alte Testament (1812, 17:e upplagan bebarbetad av Frants Buhl med flera 1921, svensk översättning 2 band 1829-32).

Källor

Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Tyska orientalister
Hebraister
Tyska professorer i teologi
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Helmstedts universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Födda 1786
Avlidna 1842
Män
Svensk uppslagsbok
Oscar Troplowitz

Oscar Troplowitz, född 18 januari 1863 i Gleiwitz, Oberschlesien, död 27 april 1918 i Hamburg var en tysk apotekare, företagsledare och konstmecenat, ägare till Beiersdorf AG vilket han gjorde till ett ledande företag inom hudvårdsindustrin. 
 
Troplowitz studerade till apotekare och studerade vid universitetet i Breslau. Han promoverade vid universitetet i Heidelberg. 1890 flyttade han till Hamburg där han köpte upp Beiersdorf av dess grundare Paul Carl Beiersdorf. Troplowitz förvandlade laboratoriet till en ledande firma på marknaden. 1892 stod en ny fabrik klar i Eimsbüttel där huvudkontoret än idag återfinns. 

Läppvårdsstiftet Labello, utvecklat av Troplowitz, lanserades 1909 och blev en stor framgång och är idag marknadsledande på flera europeiska marknader. Företaget fick 1911 en ny stor framgång då Troplowitz lanserade Nivea, den första stabila fett- och fuktighetskrämen. Företaget hade även en drivande person i Hanns Mankiewicz, svåger till Troplowitz. 

Födda 1863
Avlidna 1918
Personer inom Tysklands näringsliv
Män
Personer från Gleiwitz
Patriot (amerikanska revolutionen)

Patrioter (också kallade amerikaner, whigs, revolutionärer, kongressmän eller rebeller) kallas de av de Tretton koloniernas invånare, som gjorde uppror mot det brittiska styret under den amerikanska revolutionen och som i juli 1776 förklarade Amerikas förenta stater som en självständig nation.

Ideologi
Deras uppror var baserad på republikanismens politiska filosofi som uttrycktes av ströskriftsförfattare som Thomas Jefferson, Alexander Hamilton och Thomas Paine. De kallade sig själva whigs efter 1768 för att identifiera sig med medlemmar av Brittiska Whigs, som förordade en brittisk politik som tillmötesgick de Tretton koloniernas intressen.

Prominenta patrioter
 George Washington, nationens fader

Statsmän och ämbetsman
John Adams
John Dickinson
Benjamin Franklin
Jonathan Shipley

Ströskriftsförfattare och aktivister
Samuel Adams
Alexander Hamilton
William Molineux
Timothy Matlack
Thomas Paine
Paul Revere

Officerare
Nathanael Greene
Nathan Hale
Francis Marion
Andrew Pickens
Daniel Morgan
James Mitchell Varnum
Joseph Bradley Varnum

Se även
 Lojalister De som tog ställning för Storbritannien
Amerikanska revolutionen
Amanitaceae

Amanitaceae är en familj av svampar inom ordningen skivlingar. Ibland sammanförs den med familjen Pluteaceae, till vilken bland annat hjortskölding (Pluteus cervinus) räknas. Dess arter återfinns vanligtvis i skogsbygder.

Släkten och grupperingar 
Kamskivlingar (Amanitopsis) räknades tidigare som ett eget släkte inom Amanitaceae, sedan som ett undersläkte till flugsvampsläktet (Amanita), men numera räknas kamskivlingar som en sektion av Amanita ssp Vaginatae. Kamskivlingarna kan särskiljas från flugsvamparna genom att de unga individerna saknar den hinna över skivorna på undersidan av hatten som sedan utvecklas till fotens ring. Brun kamskivling (Amanita fulva) är en av de vanligaste kamskivlingsarterna.

Amarrendia och Torrendia räknas idag som egna släkten, men vissa egenskaper pekar på att de också kan vara undersläkten till flugsvampsläktet. Limacella är dock ett eget släkte, som bland annat skiljer sig från flugsvampar i utvecklingen av skivorna och stödstrukturerna i hatten.

Referenser

Skivlingar
Börge Algers

Knut Börge Algers, född 3 januari 1916 i Hammenhög, Skåne, död 12 maj 2005 i Skara, var en svensk civilingenjör, kapten i Väg- och vattenbyggnadskåren och redaktör.

Börge Algers var son till agronom Knut Algers och Ida Olsson. Han gifte sig 1942 med Ulla Ljungberg. Sonen Staffan Algers är gästprofessor vid Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) i Stockholm. Sonen Bo Algers är sedan 1994 professor i husdjurshygien vid Sveriges lantbruksuniversitet i Skara.

Algers tog studentexamen i Göteborg 1934 och blev 1939 civilingenjör vid Chalmers tekniska högskola. Efter examen anställdes han vid Malmö gatukontor. Han blev 1940 chefskonstruktör och kontrollant vid första fördelningsstaben, 1941 konstruktör och betongingenjör vid Skånska Cementgjuteriet i Malmö, 1945 fastighetsingenjör vid Linköpings fastighetskontor och var 1946-1956 förste avdelningsingenjör vid Stockholms fastighetskontor. Från 1956 bedrev han konsulterande verksamhet. Han var 1955-1960 redaktör för tidskriften Byggmästaren. Senare var han överingenjör vid Stockholms läns landstings regionplanekontor. Han utvecklade och patenterade även en metod för att rikta upp hus på mark med sättningar.

Tillsammans med Lars Forsby och Wilhelm Tell redigerade han den tredje, omarbetade upplagan av Bygg : handbok för hus-, väg- och vattenbyggnad (6 delar, 1959-1966, ). Den första och andra upplagan av Bygg (4 delar, 1947-1953, ) redigerades av Ejnar Wåhlin och Ture Velve. En fjärde upplaga började utges 1968 av Bengt Wahlström. Handboken utgavs på tidskriften Byggmästarens förlag. Tidskriften () var organ för Stockholms byggnadsförening och utkom 1922-1984, varefter den gick upp i Arkitektur.

Algers var ledamot av Svenska Teknologföreningen, medlem av Stockholms byggnadsförening, Svenska betongföreningen, Svenska kommunaltekniska föreningen, Svenska väg- och vattenbyggares riksförbund (SVR) och ledamot av SVR:s husbyggnadskommitté.
Han blev 1948 kapten i Väg- och vattenbyggnadskåren.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Kommunaltekniker i Stockholm
Födda 1916
Avlidna 2005
Män
Personer från Skåne