kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Constantin Carathéodory

Constantin Carathéodory (grekiska: Κωνσταντίνος Καραθεοδωρή), född 13 september 1873, död 2 februari 1950, var en grekisk matematiker som gjorde betydande bidrag inom reell- och komplex analys, variationskalkyl och måtteori.

Ursprung och studier
Constanin Carathéodory föddes i Berlin, av grekiska föräldrar. Han växte upp i Bryssel, där hans far var ambassadör för Osmanska riket. Två gånger under sin uppväxt fick han ett pris för den bästa matematikeleven i Belgien.

Från 1891 till 1895 studerade Carathéodory till militäringenjör vid École Militaire de Belgique, och mellan 1893 och 1896 även vid École d'Application. 1897 bröt krig ut mellan Grekland och Turkiet, vilket besvärade Carathéodory då han var av grekiskt ursprung medan hans far var anställd av det Osmanska riket. Carathéodory tog anställning vid British colonial service och åkte till Egypten för att arbeta på Asyutdammen. Det hände att det var översvämningar så att arbetet på dammen var tvungen att ta avbrott, då Carathéodory studerade matematikböcker hade med sig, bland annat Camille Jordans Cours d'Analyse. Han besökte även Cheopspyramiden som han mätte; dessa mått publicerades 1901. Han skrev även en bok om Egyptens historia och geografi.

När han kom tillbaka från Egypten 1900 påbörjade han studier vid Humboldt-Universität zu Berlin och 1902–1904 doktorerade han vid Göttingens universitet under Hermann Minkowski. 1908–1920 hade han diverse lärartjänster i Bonn, Hannover, Breslau, Berlin och Göttingen.

Resultat
Bland de begrepp som tillskrivs Carathéodory är en av de mest kända begreppet yttre mått. Han formulerade även Carathéodorys förmodan.

1909 publicerade Carathéodory en artikel om axiomatisk termodynamik, som hyllades av Max Planck och Max Born.

Referenser

Externa länkar 

Grekiska matematiker
Män
Födda 1873
Avlidna 1950
Alumner från Göttingens universitet
Forskare från Berlin
Fanny Janse

Amalia Fransiska "Fanny" Janse, född 14 mars 1842 i Nordmalings församling, död 8 mars 1927 i Örnsköldsviks församling, var den första kvinnliga poststationsföreståndaren i Sverige, efter att tjänster inom post och telegraf öppnats för ogifta kvinnor 1863.  

Janse var dotter till postmästaren Pehr Leonard Janse (1807–1881) i Örnsköldsvik; även en bror till henne var postmästare där. Janse blev av Generalpoststyrelsen den 9 februari 1865 utnämnd till föreståndare för Bjästas poststation i Ångermanland. Aftonbladet skrev: "Med synnerligt nöje helsa vi detta första steg till genomförandet af den redan förut i teorien antagna grundsatsen, att fruntimmer böra kunna anställas i dylika befattningar." 

Kvinnor hade tjänstgjort inom posten redan under 1600-talet: Gese Wechel blev redan 1637 den första postmästaren, och flera änkor hade liknande befattningar inom posten efter sina män fram till att det förbjöds 1722. Fanny Janse blev dock den första kvinna som formellt sett anställdes inom posten, snarare än att ha ärvt sitt yrke efter en avliden make. 

Åren 1881–1912 innehade Fanny Janse en modeaffär i Örnsköldsvik.

Källor 

 Lilla Fokus Uppslagsbok (1979)

Noter

Svensk kvinnohistoria
Svenska posttjänstemän
Kvinnor
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1842
Avlidna 1927
Personer från Nordmalings socken
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Australiens federala verkställande råd

Det federala verkställande rådet (engelska: Federal Executive Council) innehar den verkställande makten i det australiska regeringssystemet i enlighet med Australiens konstitution. Det motsvaras av andra verkställande råd i andra Samväldesriken såsom Nya Zeelands verkställande råd och kronråden (Privy councils) i Kanada och Storbritannien. Det verkställande rådet leds av generalguvernören och existerar för att ge råd till vederbörande i administrationen av regeringsmakten (i praktiken för att styra densamma). Till skillnad från  kronråden i Storbritannien (Her Majesty’s Most Honourable Privy Council) och Kanada (Queen’s Privy Council for Canada) är oppositionsledaren vanligen inte medlem i rådet.

Avsnitt 64 i konstitutionen fastslår att alla statsförbundets ministrar och parlamentssekreterare är medlemmar av rådet. Medlemskap i rådet är normalt på livstid, men i praktiken inbjuds bara den nuvarande regeringens ministrar till möten. Det verkställandet rådet skiljer sig från Australiens kabinett på så sätt att det senare enbart inkluderar nuvarande högre ministrar.

Medlemmar av det verkställande rådet tituleras The Honourable (den hedervärde). Trots att tidigare ministrar (inklusive de som har avslutat sin politiska karriär) sällan kallas till möten i det verkställande rådet är de formellt Executive-Councillors-on-call och kan kallas in vid behov. De har därför rätten till att tituleras The Honourable resten av sitt liv.

Referenser 

Federal Executive Council of Australia Handbook

Politik i Australien
Australiens högsta domstol

Australiens högsta domstol, High Court of Australia, är den högsta juridiska beslutsinstansen i Australien. Den har både originell och appellativ jurisdiktion, den har prövningsrätt över lagar som skapas av Australiens parlament och de olika delstatsparlamenten. Den har även tolkningsrätt av Australiens konstitution. Den högsta domstolen får sitt mandat från avsnitt 71 i konstitutionen som behandlar den dömande makten i det Australiska statsförbundet. Domstolen etablerades av Judiciary Act 1903. Domstolsbyggnaden befinner sig i huvudstaden Canberra.

Referenser

Externa länkar 

 Domstolens officiella webbplats

Australiens rättsväsen
Högsta domstolar
Marina Bay Street Circuit

Marina Bay Street Circuit är en stadsbana belägen runt omkring Marina Bay i Singapore. Här körs Singapores Grand Prix i formel 1 sedan .

F1-vinnare

Källor

Externa länkar 

Racerbanor i Singapore
Formel 1-banor
Flygolyckan i Kälvesta 1977

Flygolyckan i Kälvesta 1977 var en olycka, där ett plan som flögs av Skyline för Linjeflyg som Flight 618, den 15 januari 1977 störtade i Kälvesta, ett bostadsområde i nordvästra Stockholm. Alla 22 ombord omkom.

Olyckan
Flygplanet, en Vickers 838 Viscount, befann sig på en höjd av 350 meter under inflygning till Bromma flygplats (BMA/ESSB). Utan förvarning förlorade piloterna kontroll över höjdrodret. Planet dök brant och störtade på en parkeringsplats vid Ängsullsvägen i bostadsområdet Kälvesta, fem kilometer nordväst om flygplatsen. Ingen på marken skadades, men alla 19 passagerare och tre besättningsmän omkom.

Bland de 22 personer som befann sig ombord fanns delar av Sveriges landslag i bordtennis, däribland förbundskaptenen Hans Alsér. Samtliga ombord omkom, men ingen kom till skada på marken. Flera bilar och hus i närheten av olycksplatsen fick dock brandskador när flygplanet fattade eld.

Utredning
Olyckan berodde på att planet drabbats av stabilisatornedisning och på grund av detta blivit manöverodugligt då full klaff fälldes ut inför landning. De svenska piloter som flög denna typ av flygplan hade dock inte på den tiden informerats om att typen var mycket känslig för just denna typ av isbildning.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Externa länkar
 Bild från olycksplatsen

1977 i Sverige
Flygincidenter 1977
Flygincidenter i Sverige
Kälvesta
Folgefonna nationalpark

Folgefonna nationalpark är en norsk nationalpark som ligger i och runt glaciären Folgefonna i Etne, Kvinnherad, Odda, Jondal och Ullensvangs kommuner i Hordaland fylke. Den är 545 km² stor och inrättades 2005.

Geografi, landskap och geologi

Nationalparken omfattar, med några små undantag, hela glaciären och området runt den, som präglas både geologiskt och botaniskt av närheten till den. Området har stort värde med hänsyn till berggrundsgeologi och kvartärgeologi.

Den ligger öster om Sildafjorden och väster om Sørfjorden. Folgefonntunnelen går under nationalparken och glaciären.

Flora och fauna
Klimatet och berggrunden i närheten av glaciären ger inte någon frodig vegetation, men arter som klynnetåg, dvärgvide, styvstarr, mossljung, dvärgstarr och polarull är vanliga. 

I de nederbördsrika områdena väster om glaciären är det frodigare. Kustväxter som fingerborgsblomma, myrlilja, klockljung, kambräken, bergbräken och storfryle präglar vegetationen nere från fjorden upp till trädgränsen. Fjällbrud och baggsöta är också vanliga.

Fjällripa finns nära glaciären och har sällskap av ängspiplärka, kungsörn och fjällvråk. I skogen väster om glaciären finns en av Norges bästa hjortterränger. Den vitryggiga hackspetten trivs i den gamla orörda kustskogen.

Kulturminnen
Folgefonna och dalarna runt den har använts som färdväg till fäbodar och andra utmarker. Glaciären har länge varit ett turistmål och de första organiserade turerna gjordes redan 1833.

Källor

Externa länkar
Direktoratet for naturforvaltning - Folgefonna nasjonalpark 

Nationalparker i Norge
Etne kommun
Kvinnherads kommun
Odda kommun
Jondals kommun
Ullensvangs kommun
Naturskyddsområden bildade 2005
Sveriges Vandrarhem i Förening

Sveriges Vandrarhem i Förening (SVIF) var en svensk intresseorganisation, bildad 1991 och avvecklad 2018, som samlade fristående självständiga vandrarhem i Sverige.

Föreningens syfte var främst att möjliggöra gemensam marknadsföring.

Externa länkar
 Föreningens webbplats

Intresseorganisationer i Sverige
Organisationer bildade 1991
Organisationer upplösta 2018
Willem De Geer

Willem De Geer, född 15 januari 1927 i Stockholm, död där 3 juli 1984, var en svensk konstnär.

Willem De Geer studerade måleri vid Gerlesborgsskolan, Otte Skölds målarskola 1950-52 och Konstakademien i Stockholm från 1953, och därpå  Åke Pernbys målarskola. Han var också elev vid Hugo Zuhr:s ateljé och studiekamrat med Philip von Schantz. Under 1957 var han rektor för Gerlesborgsskolan.

Han tillförordnades även till rektor för  Septemberakademien inom ramen för Kungliga Konsthögskolan. Han var också under många år sekreterare för Konstnärsklubben.

Tillsammans med Bengt Hegethorn och Karl Erik Häggblad startade han gruppen Sensualisterna. De Geer målade framför allt landskap och porträtt och är bland annat känd för ett porträtt av Tage Erlander på Bommersviks förbundsskola och kursgård. Han har avporträtterat HKH Prins Bertil. och celebriteter såsom Bette Davis, Karl Gerhard och Holger Lövenadler. Företagsledare som Direktör Bo Ax:son-Johnson, samt konstnärskollegorna Fred Andersson, Torsten Bergmark och Einar Palme. Han kom även att utveckla en egen stilart “det psykolgiska porträttet”.

Vidgade konstnärliga perspektiv inhämtade De Geer genom konstnärliga studieresor såväl till Himalayas bergsmassiv som staden Rom, där han blev verksam  vid Accademia Internazionale Tommaso Campanella di lettere arti, scienze di Roma. Ytterligare studieresor ledde honom till flera andra delar av Asien och Europa. Förutom porträttmåleri, alstrade De Geer även ett flertal internationellt uppmärksammade collage, på bland annat temat Charles Chaplin, något som förde honom till Montreux  i Schweiz där han skapade en utställning, intill Chaplins hemstad Vevey.

Willem De Geer föddes som en av tre söner till Magnus De Geer af Finspång och Gerda Weidenhielm. Han var gift två gånger, och fick ett barn i vardera äktenskapet.

Representerad (i urval) 
 Uppsala: Nutida konst (1962).
 Stockholm: Galerie Æsthetica (1964).
 Liljevalchs konsthall.
 Gummesons Konsthall.
 Göteborgsmuseet. Porträtt av Karl Gerhard.
 Konstnärshuset konstnärsklubben.
 Galleri Cupid.
 Galleri Blanche.
 Galleri Rouge.
 Moderna Museet.
 Nederländska Ambassaden.
 Södersjukhuset.
Bommersviks förbundsskola. Porträtt av statsminister Tage Erlander
 Timmermansorden. Porträtt av HKH Prins Bertil.
 Dramatiska Teatern i Stockholm, med porträtt av, Holger Löwenadler 1979.
Indiska Hälsoministeriet i New Delhi. Konstverket “family planning”.

Källor 

 Arne Malmberg: Stad i nöd och lust, Norrköping 100 år. Norrköping 1983, sid 35 ff.
 Focus uppslagsbok, band 1. Stockholm 1970, sid 595.
 Svenska konstnärer – biografisk uppslagsbok 2005. Uddevalla 2004, sid 116.
 Chaplinvän och porträttör, Bohuslänningen, 1970-10-24.

 https://libris.kb.se/bib/10195176
 https://libris.kb.se/bib/10119728
 https://libris.kb.se/bib/2685848

Noter 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1927
Avlidna 1984
Män
Willem
Konstnärer från Stockholm
Hallstaviks kyrka

Hallstaviks kyrka är en kyrkobyggnad i Hallstavik och tillhör Häverö-Edebo församling i Uppsala stift. Före sammanslagningen 2006 hörde kyrkan till Häverö församling. Kyrkan ligger på en skogbevuxen tomt utmed landsvägen. På en bergknalle mittemot kyrkans ingång står en klockstapel som är en kopia av Gunillaklockan i Uppsala. Kyrkklockan är gjuten av Bergholtz klockgjuteri. Materialet är gamla slitna maskindelar från Hallsta pappersbruk. En begravningsplats är anordnad mellan kyrkan och klockstapeln.

Kyrkobyggnaden
Under 1920-talet utvecklades ett samhälle kring Hallsta pappersbruk och behov av en gudstjänstlokal fanns där. Hallstaviks kyrka ritades av professor Ivar Tengbom och byggdes av Aktiebolaget Armerad Betong. I september 1932 lades grundstenen och 23 september 1933 invigdes kyrkan av ärkebiskop Erling Eidem. Kyrkan är byggd i tegel efter traditionell medeltida modell och består av ett rektangulärt långhus. I söder finns ett vidbyggt vapenhus och öster om långhuset och koret finns en vidbyggd sakristia. Ytterväggarna har rött fasadtegel i munkförband och pryds av en korsformad blindering. Alla byggnadsdelar täcks av branta, kopparklädda sadeltak. Kyrkorummet är enskeppigt och täcks av ett trätunnvalv. I valvet, på läktarbarriären och predikstolen finns dekorativa målningar utförda av Gunnar Torhamn.

Inventarier
 Dopfunten är tillverkad av stenhuggare Isak Davoust efter ritningar av kyrkans arkitekt.
 Vid dopfunten finns en glasmålning utförd av Hugo Gehlin. Motivet är jungfru Maria med Jesusbarnet och i bakgrunden finns Hallsta pappersbruk.
 Triumfkrucifixet är snidat av Gunnar Torhamn.
 Gunnar Torhamn har även målat altartavlan som föreställer Jesus och hans apostlar.
 Nattvardskärl, paten, oblatask och vinkanna är av silver och har komponerats av Arnold Karlström.
 Sju ljusstakar, en brudkrona, två mindre vaser samt en dopfuntsskål är alla tillverkade i silver efter ritningar av Jacob Ängman.

Orgel
1942 byggde H Lindegren, Göteborg en orgel med 10 stämmor två manualer och pedal. Orgeln flyttades 1967 till Fjellstedtska skolan, Uppsala.
Den nuvarande orgeln flyttades hit 1967 från Hofors kyrka. Orgeln var byggd 1957 av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad. Orgeln är mekanisk med slejflådor och har ett tonomfång på 56/30.

Bilder

Referenser

Tryckta källor
 Häverö sockens kyrkor, Stig Lindholm, Upplands kyrkor, Stiftsrådet i Uppsala, 1951,  ; 40
 Våra kyrkor, sidan 27, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Upplandia.se - En site om Uppland
 www.roslagen.se

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
 Häverö-Edebo-Singö församling

 Norrtälje kommun

Kyrkobyggnader i Norrtälje kommun
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Byggnader ritade av Ivar Tengbom
Kyrkobyggnader invigda 1933
Hallstavik
1933 i Sverige
Aro Valley

Aro Valley är en förort till Wellington, Nya Zeeland. Området bebyggdes under slutet av 1800-talet som ett bostadsområde för arbetarklassen. Under 1970-talet genomgick området en gentrifiering och är idag en attraktiv förort att bo i.

Orter i Nya Zeeland
Matteo Fiorini (geograf)

Matteo Fiorini, född den 14 augusti 1827 i Felizzano, död den 14 januari 1901 i Bologna, var en italiensk geograf och kartograf.

Fiorini studerade matematik i Turin och blev 1860 professor i geodesi vid universitetet i Bologna, en befattning han behöll till sin död. Han inriktade sig främst på kartografi, inom vilket område han författade flera skrifter, av vilka kan nämnas Gerardo Mercatore e le sua carte geografiche (1889) och Le sfere cosmografiche especialmente le sfere terrestri (1894).

Källor
 
 Fiorini, Matteo i Dizionario Biografico degli Italiani

Italienska geografer
Italienska kartografer
Italienska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Bologna
Geografer under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Födda 1827
Avlidna 1901
Män
Salmonsens
Archer County

Archer County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA, med 9 054 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är Archer City.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 2 398 km². 2 356 km² av den arean är land och 42 km² är vatten.

Angränsande countyn 
  Wichita County - nord 
  Clay County - öst 
 Jack County - sydost 
 Young County - syd 
 Baylor County - väst

Referenser
Albert Baratier

Albert Ernest Augustin Baratier, född 11 juli 1864 i Belfort, död 17 oktober 1917 i fält utanför Reims, var en fransk militär och upptäcktsresande.

Baratier blev officer vid första afrikanska hästjägarregementet 1885, deltog med utmärkelse i krigen i Franska Sudan 1891–1892 och 1894–1895 samt i Jean-Baptiste Marchands expedition, vars ledare han en tid var, från Franska Kongo till egyptiska Sudan (Fashoda) 1896–1898. År 1911 blev han överste. Under första världskriget deltog han, ävenledes med utmärkelse, som kavalleriregements- och brigadchef samt slutligen som chef för en infanterifördelning. I egenskap av skicklig topograf och kartograf, kartlade han (delvis) och utgav 1903 ett kartverk över vissa områden av Centralafrika. Sina iakttagelser och minnen från fälttåg och upptäcktsresor i Afrika publicerade han i À travers l'Afrique (1910), Épopées africaines (1912) och Au Congo. Souvenir de la mission Marchand (1914).

Källor
 

Franska generaler
Personer i Frankrike under första världskriget
Franska upptäcktsresande
Franska militärer under 1900-talet
Personer från Belfort
Födda 1864
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Li Jingquan

Li Jingquan född 19 september 1908 i Linchuan, Jiangxi, död 24 april 1989 i Peking, var en kommunistisk kinesisk politiker och militär.

Han kom från en godsägarfamilj i Jiangxi och studerade vid Kuomintangs bondeinstitut i Guangzhou när det leddes av Mao Zedong. 1931 gick han med i Röda armén i Jiangxi som leddes av Zhu De. Han deltog i Långa marschen och samarbetade nära med He Long. Under det kinesiska inbördeskriget var han främst verksam i Shaanxi och Inre Mongoliet, men 1949 deltog han i erövringen av Sichuan-provinsen och blev senare en viktig politiker i provinsen.

Sedan Tibet införlivats med Folkrepubliken Kina 1950 var Li fientligt inställd till de officiella politiken i Tibet, som lät den gamla tibetanska regeringen sitta kvar som lokal myndighet. Bland annat vägrade han att träffa Dalai Lama när denne reste igenom Sichuan 1954, vilket uppfattades som en skymf inte bara av tibetaner utan också kinesiska kommunister.

1956 började Li Jingquan, som då var partisekreterare i Sichuan, genomföra kollektivisering av jordbruket i provinsen, vilket ledde till uppror bland den tibetanska befolkningen. Upproret ledde till oroligheter i centrala Tibet, där det tibetanska upproret bröt ut tre år senare. Under Stora språnget skall Lis politik bidragit till att antalet dödsoffer i svälten 1959-1962 blev särskilt högt i Sichuan.

Under kulturrevolutionen utsattes Li Jingquan för svår förföljelse och fråntogs alla sina officiella poster 1967, men 1973 återfick han alla sina partipositioner och fortsatte att vara en viktig nationell politiker fram till sin död.

Källor

Biografi från China Vitae
Kort biografi från Stefan Landsbergers sajt om kinesisk propaganda.
Goodman, David S. G. "Li Jingquan and the South-West Region, 1958-66: The Life And "Crimes" Of A "Local Emperor"." China Quarterly, no. 81 (1980): 66-96.

Födda 1908
Avlidna 1989
Kinesiska kommunister
Män
WP:Projekt Kina
Personer från Fuzhou, Jiangxi
Kinesiska militärer
Jean-Baptiste Marchand

Jean-Baptiste Marchand, född 22 november 1863 i Thoissey, departementet Ain, död 13 januari 1934 i Paris, var en fransk militär och upptäcktsresande.

Biografi 
Marchand blev 1883 officer, deltog i flera expeditioner i Västafrika och fick 1896 ledningen av en expedition, som från Franska Kongo skulle framtränga till övre Nilen. Han lämnade 21 mars 1897 Brazzaville, for uppför Oubangui och dess biflod Mbombou, förde sina farkoster över till Nilens vattensystem och nådde 10 juli 1898 med åtta officerare och 120 soldater Fashoda vid Vita Nilen. Han anlade där på ruinerna av ett gammalt egyptiskt citadell ett litet fort, tillbakaslog i augusti ett anfall av sudanesiska dervischer och proklamerade ett franskt protektorat i området. 

Dit anlände omedelbart efter sin seger över dervischerna den brittiska Sudanexpeditionens befälhavare Horatio Herbert Kitchener (september), som påyrkade platsens utrymmande, men nöjde sig med att hissa brittisk och egyptisk flagg samt kvarlämna en truppstyrka. Marchand for med Kitchener till Europa, återvände, befordrad till major, och utrymde den 11 december samma år, sedan Frankrike givit upp sina anspråk, Fashoda och tog hemvägen över Abessinien.

I Frankrike firades han vid återkomsten som nationalhjälte; han deltog därpå i expeditionen till Kina under boxarupproret och befordrades 1902 till överste, men tog 1904 demonstrativt avsked, då han inte fick tillåtelse att tjänstgöra i ryska armén under kriget mot Japan. Vid krigsutbrottet 1914 inställde sig åter Marchand i militärtjänst och deltog som brigadgeneral i striderna i Champagne och vid Somme samt blev 1916 svårt sårad.

Källor

Franska upptäcktsresande
Franska överstar
Franska militärer under 1800-talet
Franska militärer under 1900-talet
Personer i Frankrike under första världskriget
Personer från Ain
Födda 1863
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Väsentligt supremum och väsentligt infimum

Väsentligt supremum och väsentligt infimum är idéer inom matematik som förenar supremum och infimum med måtteori.

Bakgrund 
Skillnaden mellan vanligt supremum och väsentligt supremum är att nollmängder inte påverkar det väsentliga supremumet.
Till exempel, om funktionen  är definierad som

så är 

 

men för alla 

.

Det vill säga att det finns bara en punkt där . Därför kan man säga att det är inte "resonligt" att supremumet för f är 100. Man får ingen informationen från talet 100.  nästan överallt i , så att det "väsentliga" supremumet för f borde vara 1. Så man definierar väsentliga supremumet för f till 1. På likartat sätt definieras väsentligt infimum.

Formell definition 
Låt  vara ett måttrum och en mätbar funktion .

Väsentligt supremum för f är det minsta reella tal r så att mängden av alla x i X som uppfyller  är en nollmängd:

 

Väsentligt infimum för f är det största reella tal r så att mängden av alla x i X som uppfyller  är en nollmängd:

Beteckningen "ess" kommer från engelskans "essential" ("väsentlig").

Koppling till vanligt supremum och infimum 

Detta kan jämföras med vanligt supremum och infimum. Det går att visa att supremum för mätbara funktionen  är det minsta reella tal r så att mängden av  x i X som uppfyller  är tom:

 

och infimum för f är det största reella tal r så att mängden av  x i X som uppfyller  är tom:

Därför

eftersom

Tillämpningar 
Väsentligt supremum har många tillämpningar inom måtteori och funktionalanalys.

Norm 
Huvudartikel: Supremumnormen.

Med väsentligt supremum kan man definiera en norm som kallas väsentlig supremumnorm.

-rum 
Huvudartikel: Lp-rum.

Med väsentliga supremumnormen kan man definiera begreppet väsentligt begränsad funktion, dvs rummet .

Se även 
Måtteori
Funktionalanalys

Måtteori
Funktionalanalys
Shangri-La (musikalbum)

Shangri-La är Mark Knopflers fjärde soloalbum, utgivet 2004.

Albumet nådde 11:e plats på albumlistan i Storbritannien och 66:e plats i USA. "Boom, Like That" blev 34:a på den brittiska singellistan.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Mark Knopfler

"5.15 a.m." - 5:57
"Boom, Like That" - 5:51
"Sucker Row" - 4:58
"The Trawlerman's Song" - 5:04
"Back to Tupelo" - 4:34
"Our Shangri-La" - 5:43
"Everybody Pays" - 5:27
"Song for Sonny Liston" - 5:09
"Whoop De Doo" - 3:56
"Postcards from Paraguay" - 4:10
"All That Matters" - 3:11
"Stand Up Guy" - 4:35
"Donegan's Gone" - 3:06
"Don't Crash the Ambulance" - 5:09

Medverkande
Mark Knopfler - sång, gitarr
Richard Bennett - gitarr
Jim Cox - orgel, piano, munspel
Chad Cromwell - trummor, percussion
Guy Fletcher - orgel, piano, clavinet
Paul Franklin - pedal steel guitar
Glenn Worf - bas

Musikalbum 2004
Album av Mark Knopfler