kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rickard Fagerlund

Rickard Fagerlund, född 25 januari 1937 i Södertälje, död 31 december 2009, var ordförande för Svenska Ishockeyförbundet mellan september 1983 och juni 2002.

Rickard Fagerlund hade en karriär som ishockeyspelare (back) i Södertälje SK. Han började spela ishockey i BK Star i Södertälje innan han som 19-åring gick till Södertälje SK. Redan under sin första säsong med SSK, blev han svensk mästare 1956. Han har också spelat i Gais, IFK Norrköping och IK Oskarshamn. Han spelade åtta landskamper med svenska landslaget, men fick aldrig chansen att spela i världsmästerskap eller olympiska turneringar.  Han var även tränare i IF IFK/IKS från Norrköping i slutet av 1960-talet.

Efter sin aktiva karriär arbetade Fagerlund som ledare inom både Malmö FF:s ishockeysektion, som 1972 blev den klubb som senare kommit att heta Malmö Redhawks, och Södertälje SK innan han blev en karismatisk och frispråkig ordförande för Svenska ishockeyförbundet i september 1983. Han valdes in i Internationella ishockeyförbundets styrelse 1994 och var ordförande för dess marknadskommitté.

Hans tid som Svenska Ishockeyförbundets ordförande präglades under 1990-talet av flera debatter inom svensk ishockey, bland annat vad gällde Europaliga, spelsystem som 1-3-1 och bestämmelser för antalet icke-svenska spelare.

Den 11 september 2001 meddelade han att säsongen 2001/2002 blev hans sista som Svenska Ishockeyförbundets ordförande. Han efterträddes av Kjell Gustav Nilsson på årsmötet den 15 juni 2002.

Rickard Fagerlund blev under 2009 invald i Internationella ishockeyförbundets Hall of Fame för den roll han spelat som ledare inom internationell ishockey, och fick utmärkelsen postumt under 2010. Fagerlund drabbades av en hjärtattack den 21 december 2009 vilken han aldrig återhämtade sig från. På nyårsafton 2009 avled han.

Meriter
Svensk mästare 1956

Källor

Ishockeyspelare i Södertälje SK
Svenska idrottsledare
Svenska ishockeyspelare
Idrottare från Södertälje
Män
Födda 1937
Avlidna 2009
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Svenska mästare i ishockey
Spelare i Gais HK
Hav trones lampa färdig

Hav trones lampa färdig är en gammal psalmtext med fem 8-radiga verser. Författaren okänd.

Publicerad i
Hemlandssånger 1891 och dess 1:a upplaga 1891, som nr 463, under rubriken "Hoppet — Hemlängtan".
Sions Sånger 1981, som nummer 127 under rubriken "Kristlig vandel".

Svenska psalmer
John Barnwell

John Barnwell, född 24 december 1938, är en engelsk före detta fotbollsspelare och tränare. Han är för närvarande vd i den engelska tränarföreningen League Managers Association (LMA).

Barnwell föddes i Newcastle-upon-Tyne och började spela fotboll i amatörlaget Bishop Auckland. 1955 flyttade han till London för att spela i Arsenal, där han blev professionell i november 1956. Han var ordinarie i Arsenals och engelska landslagets juniorlag och gjorde A-lagsdebut för Arsenal i en match mot Sunderland den 13 april 1957.

Strax därefter blev Barnwell inkallad till militärtjänstgöring och spelade inte i Arsenal förrän halvvägs in i säsongen 1958/59. Under de kommande sex säsongerna spelade han drygt hälften av Arsenals matcher. Han spelade från början inner, men under säsongen 1961/62 flyttades han ner till en mer defensiv position som ytterhalv. Följande säsong tappade han formen och petades. Efter 24 mål på 151 matcher för Arsenal såldes han i mars 1964 till Nottingham Forest för 40 000 pund.

Barnwell tillbringade sex säsonger i Forest, där han etablerade sig som defensiv mittfältare. Han vann inga titlar med Forest, men säsongen 1966/67 kom man på andra plats i ligan och gick till semifinal i FA-cupen. Barnwell spelade 201 matcher och gjorde 25 mål för Forest. 1970 gick han över till Sheffield United, men efter bara nio matcher och två mål avslutade han spelarkarriären på grund av en vristskada som inte ville läka.

Efter att ha slutat som spelare fick han en tränarroll i Peterborough United, som han hjälpte upp i division tre. Barnwell tog över som huvudtränare efter Noel Cantwell 1977 och misslyckades precis att gå upp i division två under sin enda säsong i klubben. Efter en dispyt med klubbens ledning lämnade han Peterborough 1978. Han anställdes som tränare i Wolverhampton Wanderers och tog laget semifinal i FA-cupen 1979, där det blev förlust mot Arsenal. Året efter ledde han laget till seger i Ligacupen efter att i finalen ha besegrat Nottingham Forest. Detta trots att han var inblandad i en bilolycka där han ådrog sig en skallfraktur.

Wolves kunde dock inte behålla formen, utan slutade på artonde plats i ligan säsongen 1980/81. Barnwell avgick i januari 1982 då laget låg i botten av division ett. Han flyttade till Saudiarabien där han jobbade som tränare och var senare tränare i grekiska AEK Aten 1983/84. Han återvände till England och tränade Notts County (1987/88), Walsall (1989/90) och Northampton Town (1993/94). Därefter slutade han som tränare och 1996 blev han vd för tränarföreningen LMA.

Födda 1938
Engelska fotbollsspelare
Engelska fotbollstränare
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i Sheffield United FC
Tränare i Peterborough United FC
Tränare i Wolverhampton Wanderers FC
Tränare i AEK Aten FC
Tränare i Notts County FC
Tränare i Walsall FC
Tränare i Northampton Town FC
Män
Levande personer
Personer från Newcastle-upon-Tyne
Bet Shemesh

Bet Shemesh, eller mer inofficiellt Beit Shemesh (hebreiska בית שמש, Solens hus, efter den kanaanéiska solgudinnan Shemesh) är en stad i Israel, lokaliserad cirka 20 kilometer väster om Jerusalem. Staden grundades i december 1950, och gavs officiell stadsstatus av den israeliska regeringen 25 juni 1991. Staden hade mot slutet av 2004 ungefär 61 900 invånare. Staden är byggd där en biblisk stad med samma namn en gång låg, och denna nämns bland annat i Josua 21:16. Borgmästare i Bet Shemesh är Daniel Vaknin.

Amerikanska arkeologer som grävde ut staden under första hälften av 1900-talet påträffade här lämningar efter kanaaneisk stad med ett Astartetempel, bebodd cirka 2.000 - 700 f. Kr.

Stadens befolkning utgörs till i princip 100% av judar och andra icke-arabiska folkgrupper, och flera tusen av judarna är invandrade. Staden är ett starkt fäste för den ortodoxa judendomen.

Källor

Externa länkar
Webbplats för Bet Shemesh 

Orter i Jerusalem (distrikt)
Välkommen på 50-årsfest

Välkommen på 50-årsfest var ett TV-program som från SVT som sändes för att fira 50-årsjubileet av att Sveriges Radio, som då hette Radiotjänst, den 4 september 1956 inledde de reguljära TV-sändningar som senare kom att bli Sveriges Television. Programmet sändes parallellt i både SVT 1 och SVT HD lördagen den 21 oktober 2006  klockan 20.00- cirka 22.08 då programmet blev några minuter längre än beräknat. Programmet repriserades dagen därpå klockan 12.00-cirka 14.00 i både SVT1 och SVT HD. Programmet var SVT:s första egenproducerade direktsändning i HDTV.

Toastmaster och programledare var journalisten Lars Adaktusson. Öppningsnumret var "Disco Inferno" som framfördes av  Pernilla Wahlgrens son Benjamin Wahlgren Ingrosso, som vunnit Lilla Melodifestivalen 2006. Andra medverkande var bland annat Darin, Lena Philipsson och komikerna Johan Glans och Robert Gustafsson.

Programmet sändes från Johanneshovs isstadion i Stockholm.

Referenser

Fotnoter 

2006 i Sverige
Underhållningsprogram i Sveriges Television
TV-året 2006
Antonie van Leeuwenhoek

Antonie van Leeuwenhoek, född 24 oktober 1632 i Delft, död 27 augusti 1723, var en nederländsk naturforskare.

Biografi
Antonie van Leeuwenhoek var ursprungligen manufakturhandlare. Han konstruerade 1674 en enklare typ av mikroskop, idag benämnt lupp. Han byggde omkring 400 mikroskop själv och blev den förste som såg bakterier. Han upptäckte även blodkropparna, spermierna och musklernas tvärstrimmighet.

Antonie van Leeuwenhoek uppvisade även den verkliga strukturen av tandsubstansen, ögats lins, håret, epidermis samt hjärnan hos människan och de högre djuren, observerade ögats sammansatta byggnad, uppbyggnaden av insekterna samt undersökte olika trädslags vedbyggnad med mikroskopet. Den vid hans tid utbreda föreställningen att till och med högre liv, exempelvis loppan, uppkommer av sig själv ur damm eller förruttnelseprocesser bekämpades å det kraftigaste av van Leeuwenhoek under uppvisande av många fall av dittills okänd verklig fortplantning.

Han var sedan 1680 medlem av Royal Society i London och sedan 1697 korresponderande ledamot av Académie des sciences i Paris. Sina iakttagelser offentliggjorde han dels, och huvudsakligen, i förstnämnda sällskapets "Philosophical transactions", dels även i det senares "Mémoires". Hans samlade skrifter utkom i sju band 1715-22, både på holländska och på latin.

Kontakter med Johannes Vermeer
Antonie van Leeuwenhoek är en möjlig beställare av Johannes Vermeers målningar Astronomen och Geografen och också trolig modell för dessa målningar, även om vissa invänt att de fysiska likheterna är små. Johannes Vermeer och van Leeuwenhoek var födda samma år i Delft och levde bägge sina liv i denna stad med då ungefär 24.000 invånare. Kontakter mellan de bägge under Vermeers livstid är inte belagda, men det är känt att van Leeuwenhoek var testamentsexekutor för Vermeer efter dennes död 1675.

Fotogalleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Nederländska biologer
Födda 1632
Avlidna 1723
Män
Johannes Vermeer
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Personer från Delft
Domburg

Domburg är ett samhälle på Walcheren i den nederländska provinsen Zeeland. Staden ligger på den nordvästra delen av halvön och gränsar till vattnet. Administrativt räknas Domburg in i Veere kommun, och ligger omkring 11 kilometer nordväst om Middelburg.

Staden fick stadsrättigheter 1223.

2001 hade staden 1 251 invånare. Det bebyggda området var 0,78km² stort och hade 881 invånare. Det statistiska området "Domburg", som även inkluderar den omgivande landsbygden, har totalt 1 650 invånare.

Referenser

Historiska kommuner i Zeeland
Orter i Zeeland
Veere
Princess

Princess kan syfta på:

 Princess Yachts – en båttillverkare

 Saunders-Roe Princess – en brittisk passagerarflygbåt (1952)
 Princess – en brittisk popsångerska, se Desiree Heslop
 Princess (film)
Flödescytometri

Flödescytometri är en teknik för att undersöka celler i en vätska med hjälp av laserljus. 

Tekniken går ut på att celler passerar en och en genom en liten kanal där de belyses av en laserstråle, varpå reflekterat och avböjt laserljus mäts. Det reflekterade ljuset är ett mått på hur mycket granula som finns i cellen och det avböjda ljuset är ett mått på hur stor cellen är. Med dessa två enkla variabler kan man enkelt dela upp cellerna i blodet i röda blodkroppar, blodplättar och olika grupper av vita blodkroppar.
 
Inom avancerad flödescytometri kan man sätta till antikroppar som binder till specifika proteiner, eller sådana ämnen som binder in till DNA. Dessa antikroppar och ämnen kan också mätas i laserljuset, och då kan mängden av ett visst protein eller mängden DNA uppskattas. Avancerade instrument kan ha flera olika lasrar och mäta många parametrar samtidigt.

Flödescytometri används i stor utsträckning vid immunologisk forskning och vid diagnostik av blodsjukdomar.

En variant av flödescytometri och som felaktigt används som synonym för flödescytometri är Fluorescence activated cell sorting som går under förkortningen FACS, men detta är en mycket specifik och relativt sällan använd tillämpning inom flödescytometrin. Inom FACS sorteras celler med hjälp av den information som man får genom flödescytometrin. Utsänt ljus från cellerna mäts och storleken på det totala utsända ljuset ger en uppfattning om hur många celler som finns av en viss typ. Fluorescensljuset ger upphov till elektriska signaler som ger droppen en laddning. När droppen sedan passerar laddade plattor så kommer cellerna att sorteras utifrån sin laddning och sorteras i olika uppsamlingsrör.

Gating 
Informationen från flödescytometri presenteras ofta som en två diminsionell "prickplot" där varje prick representerar ett registreringstillfälle som alla tillsammans utgör en population celler. Gating är den manuella processen som delar upp hela population i sub-populationer. Dessa görs genom en serie av grafer som benämner olika aspekter i ditt prov, som cell storlek och fluorescerande intensitet. Detta baseras oftast på en viss förkunskap om den population du studerar.

Referenser 

Diagnostiska tekniker
Cellbiologi
Folke Ricklund

Folke Ricklund, född 28 maj 1900 i Solberg i nordöstra Ångermanland, död 9 november 1986 i Norrköping, var en svensk konstnär, mest känd som fjällmålare.

Biografi
Han var son till kronojägaren Nickolaus Ricklund och Ingeborg Guliksdotter samt bror till konstnären Yngve Ricklund. Han var åren 1936–1951 gift med Emma Johansson, och från 1952 med Ragna Sundby. 

Folke Ricklund bedrev konststudier vid Tekniska skolan - Högre konstindustriella skolan i Stockholm under åren 1920–1924. Efter att under några år ha arbetat som dekorationsmålare hade Folke Ricklund sin debututställning på Svensk-franska konstgalleriet år 1930. Därefter hade han flera separatutställningar, bland annat i Stockholm på Galerie Moderne, Färg och Form, Naturhistoriska riksmuseet samt Modern konst i hemmiljö, och han deltog också i flera samlingsutställningar i Sverige och utomlands. Han gjorde flera målarresor utomlands, till bland annat Italien, England, Mexiko och Afrika.
 
I början av 1930-talet bosatte han sig i Saxnäs, söder om Marsfjällsmassivet, och där fann han också sin första hustru Emma, som förestod fjällpensionatet Saxnäsgården. Tillsammans byggde paret upp en funktionalistisk villa på en kulle med utsikt mot Marsfjället. 
I sitt hus tog de emot många konstnärsvänner och flera internationellt kända konstnärer som Asger Jorn ur Cobra-gruppen, samt svenska konstnärer som Helmer Osslund och Sven X:et Erixson. År 1952 skildes paret, och Folke Ricklund flyttade då till Norrköping, men han hade från 1974 även en fjällateljé i närheten av Funäsdalen i Härjedalen som han besökte årligen.

Emma Ricklund avled år 1965, och testamenterade villan med tillhörande "Folke-ateljé" till konstnärer och allmänhet. "Ricklundgården" i Saxnäs är idag dels ett museum, dels ett gästhem för kulturarbetare.

Verk
Bland hans offentliga arbeten märks en väggmålning i al secco på Nordiska museet och dekorativa arbeten med djurmotiv för S/S Drottningholm.

Ricklund är representerad bland annat på Moderna museet och Prins Eugens Waldemarsudde i Stockholm, Norrköpings konstmuseum och Göteborgs konstmuseum samt Statens Museum for Kunst i Köpenhamn. Han har dessutom gjort dekorationsmålningar i bland annat Stockholms konserthus, Handelshögskolan, och Nordiska museet.

Folke Ricklund har medverkat med både text och bild i många tidskrifter och böcker, och han var verksam konstnär ända fram till sin död.

Källor
Ricklund, Folke i Vem är det, sid 924, 1985
Norrländsk uppslagsbok, Band 4, 1996
Swärd, Gunnel och Kjell: Konstnärer i Östergötland och Örebro län, Pedagogförlaget, , sid 204
Svenska konstnärer, Biografiskt handbok, Väbo förlag, 1987, sid 437, 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 484-485 Allhems Förlag, Malmö
Konstnärslexikonett Amanda

Noter

Externa länkar
Ricklundgården i Saxnäs

Porträttbild

Svenska landskapsmålare
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Anundsjö socken
Födda 1900
Avlidna 1986
Män
Afrikanska mästerskapet i fotboll 2006

Se även Afrikanska mästerskapet i fotboll för damer 2006.

Afrikanska mästerskapen i fotboll (Coupe d'Afrique des nations de football eller African Nations Cup) spelades 2006 i Egypten. Detta var de 25:e mästerskapen och precis som 2004 delades de sexton medverkande lagen in i grupper om fyra. Egypten vann mästerskapen med resultatet 4–2 i finalen mot Elfenbenskusten.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Utslagsspel

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Vinnare

Målgörare
5 mål
  Samuel Eto'o

4 mål

  Ahmed Hassan

  Pascal Feindouno

  Francileudo dos Santos

3 mål

  Emad Moteab

  Flávio

  Didier Drogba

2 mål

  Mohamed Aboutreika
  Albert Meyong Ze
  Ousmane Bangoura

  Kaba Diawara
  Obafemi Martins

  Henri Camara
  Mamadou Niang

1 mål

  Norberto Maurito
  Geremi
  Lomana LuaLua
  Tresor Mputu
  Arouna Koné
  Bakari Koné
  Yaya Touré
  Hossam Hassan
  Mido
  Amr Zaki
  Baba Adamu

  Matthew Amoah
  Sambégou Bangoura
  Abdusalam Khames
  Garba Lawal
  John Obi Mikel
  Victor Nsofor Obinna
  Christian Obodo
  Taye Ismaila Taiwo
  Issa Ba
  Souleymane Camara

  Papa Bouba Diop
  Mohamed Kader
  Mamam Cherif Touré
  Selim Ben Achour
  Riadh Bouazizi
  Karim Haggui
  James Chamanga
  Christopher Katongo
  Elijah Tana
  Benjani Mwaruwari

Självmål

  Abdel-Zaher El-Saqua (mot DR Kongo)

  Issah Ahmed (mot Zimbabwe)

2006 i Egypten
2006
Internationella fotbollstävlingar i Egypten
Fotbollsåret 2006
Brasiliens Grand Prix 2006

Brasiliens Grand Prix 2006 var det sista av 18 lopp ingående i formel 1-VM 2006.

Rapport 
Förutsättningarna inför loppet var att Fernando Alonso skulle bli världsmästare om han tog poäng medan Michael Schumacher skulle vinna titeln om han vann loppet samtidigt som Alonso inte tog någon poäng alls. 

Vann gjorde hemmaföraren Felipe Massa i Ferrari, före Fernando Alonso i Renault och Jenson Button i Honda. Michael Schumacher i Ferrari kom fyra efter ett heroiskt lopp. Schumacher startade, efter en misslyckad kvalificering, från tionde startrutan. Han fick dock, när han under nionde varvet kommit upp på sjätte plats, punktering på höger bakdäck och tvingades att långsamt köra in i depå för att fixa bilen. Han kom ut igen på banan som sjuttonde bil och påbörjade en ny jakt på en tätplacering. En trolig orsak till Michael Schumachers punktering var att det funnits skrot kvar på banan efter att Nico Rosberg kraschat sin Williams-Cosworth under första varvet.

Alonso blev således världsmästare samtidigt som hans stall tog hem konstruktörstiteln.

Resultat 
 Felipe Massa, Ferrari, 10 poäng
 Fernando Alonso, Renault, 8
 Jenson Button, Honda, 6
 Michael Schumacher, Ferrari, 5
 Kimi Räikkönen, McLaren-Mercedes, 4
 Giancarlo Fisichella, Renault, 3
 Rubens Barrichello, Honda, 2
 Pedro de la Rosa, McLaren-Mercedes, 1
 Robert Kubica, Sauber-BMW
 Takuma Sato, Super Aguri-Honda
 Scott Speed, Toro Rosso-Cosworth
 Robert Doornbos, Red Bull-Ferrari
 Vitantonio Liuzzi, Toro Rosso-Cosworth
 Christijan Albers, MF1-Toyota
 Tiago Monteiro, MF1-Toyota
 Sakon Yamamoto, Super Aguri-Honda

Förare som bröt loppet 
 Nick Heidfeld, Sauber-BMW (varv 63, olycka) 
 David Coulthard, Red Bull-Ferrari (14, växellåda)
 Jarno Trulli, Toyota (10, upphängning) 
 Ralf Schumacher, Toyota (9, upphängning) 
 Mark Webber, Williams-Cosworth (1, olycka) 
 Nico Rosberg, Williams-Cosworth (0, olycka)

Noteringar 
 Michael Schumachers sista F1-lopp.(innan comebacken barihns gp 2010) 
 Felipe Massas första seger på hemmabanan.
 Däckleverantören Michelins sista F1-lopp.

VM-slutställning

Källor 

 

2006 i Brasilien
Brasiliens Grand Prix
Theodore Ushev

Theodore Usev (Теодор Ушев), född 4 februari 1968 i Kjustendil, Bulgarien, är en bulgarisk grafisk designer och animatör. Han har bl.a. gjort kortfilmen Tower Bawher.

Externa länkar
Theodore Ushev - Officiell webbplats
 Mortadellatv - selection of Ushev's works
 Posters
 Ushev i National Film Board of Canada

Bulgariska animatörer
Bulgariska formgivare
Födda 1968
Män
Levande personer
Dianne Balestrat

Dianne Lee Fromholtz Balestrat, född 10 augusti 1956, Albury, Australien, är en australisk vänsterhänt tidigare professionell tennisspelare. Dianne Balestrat blev professionell spelare på Virginia Slims Circuit 1973. Hon rankades bland världens 10 bästa kvinnliga tennisspelare första gången 1976. Hon vann under proffskarriären 17 singel - och 7 dubbeltitlar, varav en  Grand Slam-titel i dubbel. Sin sista turneringsseger noterade hon 1984. Hon vann i prispengar totalt 1,145,377 US-dollar.

Tenniskarriären 
Redan under sitt första år som proffs vann Balestrat 6 singeltitlar, inklusive Australiska hard-courtmästerskapen. År 1977 nådde hon singelfinalen i Australiska öppna som hon förlorade mot landsmaninnan Kerry Reid (5-7, 2-6). I samma turnering vann hon dubbeltiteln tillsammans med Helen Gourlay Cawley. I finalen mötte de paret Kerry Reid/Betsy Nagelsen och segrade med siffrorna 5-7, 6-1, 7-5. I sin sista GS-turnering, Wimbledonmästerskapen 1987, nådde hon kvartsfinalen i singel. Hon förlorade det mötet mot Martina Navratilova (2-6, 1-6).  

Under karriären besegrade hon i olika turneringar bland andra Chris Evert (3 gånger) och Martina Navratilova (4 gånger). Hon har också noterat segrar över Billie Jean King, Evonne Goolagong, Virginia Wade, Sue Barker och Catarina Lindqvist. 

Hon spelade i det australiska Fed Cup-laget 1974-83. Hon spelade totalt 44 matcher av vilka hon vann 33.

Spelaren och personen
Dianne Balestrat, som under sin aktiva tid var 163 cm lång och vägde 54 kg, var som tennisspelare känd främst för sitt kraftfulla spel, särskilt på backhandsidan. Hon företog sin första turneringsresa i Europa (1973) tillsammans med sin mor, syster och en vän. Sällskapet kamperade under resan i en stor husvagn (mobile home). Säsongerna 1979-80 tvingades hon till ett längre speluppehåll på grund av en skada hon ådragit sig i en bilolycka. 

Hon gifte sig 1983 med den franske affärsmannen Claude Balestrat. Paret äger en farm i Australien, där de som fritidssyssla rider eller cyklar. Dianne Balestrat själv fortsätter att spela veterantävlingar runt om i världen och har vunnit flera titlar på veterantouren.

Grand Slam-titlar
Australiska öppna
Dubbel - 1977

Övriga professionella titlar
Singel
1984 - Brisbane
1979 - Boston
1978 - Sydney [dec. 4], Sydney [dec. 18]
1977 - Manly Seaside Championships
1976 - Australiska hard-court, Tallahassee
1974 - Skotska öppna, Sacramento, Phoenix, Dallas
1973 - Australiska hard-court, Surrey hard-court, Turkiska öppna, New Zealand öppna, Tasmania, Kent Open.

Dubbel
1979 - Vienna Open
1976 - Tyska öppna, Tallahassee
1974 - Phoenix, Irish Open, Hoylake.

Källor
WTA-profil

Australiska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1956
Levande personer
Georgij Sviridov

Georgij Vasiljevitj Sviridov (ryska: Георгий Васильевич Свиридов), född 16 december 1915 i Kursk, död 5 januari 1998 i Moskva, var en rysk-sovjetisk nyromantisk kompositör.

Asteroiden 4075 Sviridov är uppkallad efter honom.

Biografi
Sviridov studerade först vid musikskolan i Kursk och därefter piano och komposition vid Centrala musikaliska fackskolan i Leningrad, liksom komposition för Dimitrij Sjostakovitj vid stadens konservatorium. Under krigsåren 1941-1944 var han ledare för den till Novosibirsk evakuerade Pusjkinteaterns musikavdelning. Sedan 1956 bodde Sviridov i Moskva och var åren 1968-1974 ordförande i den ryska federationens tonsättarförening. 

Bland Sviridovs kompositioner märks främst hans vokalverk och inom instrumentalmusiken kammarverken och pianostyckena. Han byggde på traditioner från Modest Musorgskij och använde ofta rysk folkmusik som inspiration. Hans verk har haft stort inflytande på andra kompositörer och den har även väckt intresse för folkmusiken. Sviridov mottog flera priser och utmärkelser, bland andra Leninpriset 1960.

Verk i urval
Oratorier, såsom Декабристы (Dekabristerna) 1955
Памяти С. А. Есенина (Till minne av Sergej Jesenin), symfonisk dikt 1956
Патетическая оратория (Patetiskt oratorium), med text av Vladimir Majakovskij 1959
Маленький триптих (Liten triptyk) för orkester 1966
Kammarsymfoni för stråkorkester 1940
Musik för kammarorkester 1964   
Время, вперёд! (Tiden, framåt!), filmmusik 1965
Därutöver pianoverk, körverk, solosånger till dikter, operetter, film- och scenmusik.

Referenser 

Ryska kompositörer
Män
Personer från Kursk oblast
Födda 1915
Avlidna 1998