kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fantasia on British Sea Songs

Fantasia on British Sea Songs eller Fantasy on British Sea Songs är ett klassiskt musikstycke arrangerat av dirigenten Henry Wood 1905 för att högtidlighålla 100-årsminnet av slaget vid Trafalgar. Det är ett potpurri av brittiska sjömansvisor och var under många år ett omistligt inslag i BBC:s Last Night of the Proms. Efter 2007 har däremot stycket endast framförts 2009, 2012, 2016 och 2017.

Woods arrangemang följer slaget ur en brittisk sjömans synvinkel. Först kommer stridssignalen, sedan en kamrats död, därefter hemlängtan och till sist det segerrika hemvändandet och bedyrandet att Storbritannien ska fortsätta att "härska på haven" ("rule the waves"). De senaste åren, då konserten sänts samtidigt i olika delar av Storbritannien har BBC lagt till irländska, skotska och walesiska sånger vilket gjort Woods ursprungliga handling omöjlig.

Fantasian börjar med en serie om sex marina hornsignaler och svaren på dessa. Signalerna användes traditionellt för att förmedla order på krigsfartygen. 2005 återinsattes hornsignalerna i fantasian efter en lång tids frånvaro, men Ye Spanish Ladies togs bort och ersattes av de walesiska, skotska och irländska sångerna, arrangerade av  Bob Chilcott, Ar Hyd y Nos, The Skye Boat Song och Danny Boy.

Rule, Britannia! ingick från början i fantasian, men under många år fram till 2000 framfördes den i ett arrangemang av Malcolm Sargent, med en berömd operasångare som skulle entusiasmera publiken att sjunga med i refrängen. Mellan 2002 och 2007 återgick man till Woods arrangemang med enbart en vers där kören och publiken medverkade. 2009 användes Thomas Arnes original.

Satser
 Bugle Calls (hornsignaler)
 The Anchor's Weighed
 The Saucy Arethusa
 Tom Bowling
 Jack's The Lad (The Sailor's Hornpipe)
 Farewell and Adieu, Ye Spanish Ladies
 Home, Sweet Home
 See, the Conqu'ring Hero Comes!
 Rule, Britannia!

Referenser

Källor

Externa länkar 
BBC Symphony Orchestra vid Last Night of the Proms 2006 (Youtube)

Patriotiska sånger
Tuvalus öar

Tuvalus öar Tuvalu består av nio separata öar varav sex är atoller. De tre övriga är också atoller men har land hela vägen runt en lagun som inte har någon kontakt med havet eller kan torka ut. Eftersom en atoll vanligtvis består av ett flertal öar består Tuvalu av mer än 124 öar.   

De nio öarna motsvarar den administrativa indelningen distrikt. 

Den minsta ön, Niulakita, var obebodd fram till 1949 då invånare från Niutao flyttade dit. Tills nyligen var därför inte Niulakita ett separat distrikt utan en administrativ del av Niutao.

Externa länkar
 Geosociety Atoller och laguner)

Tuvalus geografi
Administrativa indelningar av länder i Oceanien
James Burrill

James Burrill, Jr., född 25 april 1772 i Providence, Rhode Island, död 25 december 1820 i Washington, D.C., var en amerikansk federalistisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Rhode Island i USA:s senat från 1817 fram till sin död.

Burrill utexaminerades 1788 från Rhode Island College (numera Brown University). Han studerade sedan juridik och inledde 1791 sin karriär som advokat i Providence. Han var delstatens justitieminister (Rhode Island Attorney General) 1797-1814.

Burrill tjänstgjorde 1816 som chefsdomare i Rhode Islands högsta domstol. Han efterträdde 1817 Jeremiah B. Howell som senator för Rhode Island. Han var ordförande i senatens justitieutskott 1818-1819. Burrill avled sedan 1820 i ämbetet.

Burrills grav finns på Congressional Cemetery i Washington, D.C.

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1772
Avlidna 1820
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Personer från Providence
Män
Alumner från Brown University
Jeremiah B. Howell

Jeremiah Brown Howell, född 28 augusti 1771 i Providence, Rhode Island, död 5 februari 1822 i Providence, Rhode Island, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten Rhode Island i USA:s senat 1811-1817. Fadern David Howell var ledamot av kontinentala kongressen 1782-1785.

Howell utexaminerades 1789 från Rhode Island College (numera Brown University). Han studerade sedan juridik och inledde 1793 sin karriär som advokat i Providence.

Howell efterträdde 1811 Elisha Mathewson som senator för Rhode Island. Han efterträddes sex år senare av James Burrill.

Howells grav finns på North Burial Ground i Providence.

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1771
Avlidna 1822
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Personer från Providence
Män
Alumner från Brown University
Ken Sandin

Ulf Erik Ken Sandin, född 27 oktober 1964, är en svensk musiker.

Ken Sandin började spela bas 1980, då han skapade sitt första band Rescue. 1985 blev han medlem i Swedish Erotica. Sandin spelade in sin första skiva i Trondheim (Norge) under oktober 1986, med bland annat medlemmar från TNT.

1986 bildades bandet Alien som Sandin blev basist i. De nådde stora framgångar både i Sverige och utomlands.

Under 1990 turnerade Sandin med Jim Jidhed och blev sedan medlem i Da Vinci. Sandin bildade sedan Juvenile Lovebomb 1992. De spelade in flera demos. Under 1996 blev han medlem i Transport League.  I december 1996 bildade han Osis, en pop/rock-cover-show.

2002 var han med i bandet Strasse, han spelade under slutet av 2002 in två låtar för filmen Smala Sussie som släpptes i oktober 2003.

2005 deltog han i en låt som var med och tävlade i svenska Melodifestivalen. Han spelade också med Alannah Myles och spelade in album som sålde dubbel platina. Han skrev, arrangerade, producerade och spelade in Martin Halvards album, som släpptes under 2006. Samma år spelade han bas på Jörgen Olaussons debutalbum. Ken spelade även på öppningsceremonin under Gothia Cup på Ullevi, vilket sågs live av 46 000 i publiken.

Ken skrev och producerade några låtar för Melodifestivalen 2007 för bland annat Laila Adèle, Jörgen Olausson, Anders Möller och Nathalie Schmeikel.

Referenser 

Män
Svenska basister
Födda 1964
Levande personer
Theodore F. Green

Theodore Francis Green, född 2 oktober 1867 i Providence, Rhode Island, död 19 maj 1966 i Providence, Rhode Island, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Rhode Island 1933-1937. Han representerade sedan Rhode Island i USA:s senat 1937-1961. Han var ordförande i senatens utrikesutskott 1957-1959.

Green utexaminerades 1887 från Brown University. Han studerade sedan juridik vid Harvard Law School och fortsatte studierna i de tyska städerna Bonn och Berlin. Han inledde 1892 sin karriär som advokat i Rhode Island. Han deltog i spansk-amerikanska kriget som officer i infanteriet. Han var verksam inom bankbranschen 1900-1929.

Green kandiderade utan framgång i tre guvernörsval. Fjärde gången lyckades han. Green besegrade ämbetsinnehavaren Norman S. Case i guvernörsvalet 1932. Han omvaldes 1934 och efterträddes 1937 som guvernör av Robert E. Quinn.

Green besegrade sittande senatorn Jesse H. Metcalf i senatsvalet 1936. Han omvaldes 1942, 1948 och 1954. Han var en stark anhängare av Franklin D. Roosevelts New Deal-reformer. I utrikespolitiken var han en tidig internationalist. Han stödde FN, Trumandoktrinen, Marshallplanen, Nato och USA:s deltagande i Koreakriget. Han efterträddes som senator av Claiborne Pell.

Tidigare senatorn George W. Pepper avled den 24 maj 1961 och Green blev den äldsta då levande före detta ledamoten av USA:s senat.

Green var baptist och medlem av Cincinnatusorden. Hans grav finns på Swan Point Cemetery i Providence.

Se även
 Lista över guvernörer i Rhode Island

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor

Political Graveyard

Guvernörer i Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Alumner från Brown University
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Bonns universitet
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Providence
Födda 1867
Avlidna 1966
Män
Waidhofen an der Thaya

Waidhofen an der Thaya är en stadskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Staden är belägen i Thayadalen cirka 60 kilometer norr om Krems. Waidhofen an der Thaya är huvudort i distriktet med samma namn. Vid sidan av staden Waidhofen består kommunen av ett tiotal mindre orter: Altwaidhofen, Götzles, Hollenbach, Kleineberharts, Matzles, Puch, Pyhra, Schlagles, Ulrichschlag, Vestenötting och Dimling.

Historia 
Waidhofen an der Thaya omnämndes för första gången 1171. Redan 1230 fick samhället stadsrättigheter. Waidhofen som ligger i gränsområdet mot Tjeckien drabbades fler gånger av böhmiska anfall innan Böhmen blev en del av Habsburgerväldet 1526. Textiltillverkningen i regionen ledde till ekonomiskt uppsving för staden som utvecklades till den av de viktigaste textilstäderna i regionen.

Stadsbild och sevärdheter 
I den gamla staden finns många borgarhus från renässans- och barocktiden. Även stadskyrkan och Bürgerspitalskyrkan är barocka, liksom slottet. Delar av stadsbefästningen med två torn är väl behållen.

Kommunikationer 
Waidhofen an der Thaya ligger vid Thayatalbanan. Vid Waidhofen korsar varandra vägarna B5  (E 49) (Allwangspitz – Heidenreichstein) och B36 (Ybbs an der Donau – Dobersberg)

Kända personer från Waidhofen an der Thaya 
 Alex Wurz, racerförare

Vänorter 
  Heubach, Tyskland
  Telč, Tjeckien

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Weitra

Weitra (tjeckiska: Vitoraz) är en stadskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Staden är belägen i Lainsitzdalen cirka 10 kilometer sydväst om distriktshuvudorten Gmünd. Kommunen har  invånare ().

Historia 
Weitra omnämndes för första gången 1182. 1201 grundade Hadmar II av Kuenring borgstaden. Mellan 1296 och 1582 ägdes Weitra av huset Habsburg. 1607 kom Weitra i släkten Fürstenbergs ägo som var jorddrottar fram till 1848 och som fortfarande äger slottet och det tillhörande godset.

Weitra som ligger i gränsområdet till Tjeckien delar regionens omväxlande historia såsom gränstvister och hussiternas anfall på 1400-talet, reformationen, motreformationen och bondeuppror på 1500-talet och trettioåriga kriget och pesten på 1600-talet. Därtill kom lokala katastrofer som t.ex. två stora stadsbränder 1651 och 1672.

Weitra var redan på 1400-talet känd för sina ölbryggerier. Som mest fanns det 22 bryggerier i staden. I dag är det bara två kvar. På 1700-talet tillkom textilindustrin.

Efter första världskriget och dubbelmonarkins upplösning hamnade Weitra igen i ett gränsområde vilket blev särskilt uppenbart efter andra världskriget och upprättandet av järnridån. Stadens randläge och det faktum att Weitra inte var anslutet till järnvägsnätet påverkade den ekonomiska och demografiska utvecklingen negativt.

Orter 
Kommunen består av 12 orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Großwolfgers ()
Oberbrühl ()
Oberwindhag ()
Reinprechts ()
St. Wolfgang ()
Spital ()
Sulz ()
Tiefenbach ()
Unterbrühl ()
Walterschlag ()
Weitra ()
Wetzles ()

Stadsbild och sevärdheter 
Det stora torget är omgiven av gamla borgarhus i barock och klassicistisk stil, men även äldre hus som det skrafferade huset från 1540. Mitt på torget står rådhuset. Stadskyrkan, i sin kärna romansk med sengotiska tillbyggnader, är prydd med fresker från 1470-talet. I den gotisk-barocka Spitalskyrkan hittas ännu äldre fresker från 1300-talet. Lite längre upp på sluttningen ligger renässansslottet Weitra med slottsteatern. Den medeltida stadsbefästningen med sina rundtorn är till stora delar bevarad.

Museer 
 Slottsmuseum
 Gamla textilfabriken

Kommunikationer 
Genom Weitra går vägen B41 (Gmünd-Freistadt).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Slottet Weitra

Slottet Weitra är ett renässansslott i den österrikiska staden Weitra i delstaten Niederösterreich. 

Slottet Weitra byggdes mot slutet av 1500-talet efter ritningar av Pietro Ferrabosco på platsen för den gamla borgen som Hadmar II av Kuenring lät uppföra på 1200-talet. Slottets innergård präglas av fina arkadgångar i tre våningar. Även ett slottsteater byggdes. Efter bränder på 1600-talet tillkom barocka och rokokoelement. Efter andra världskriget skadades slottet delvis och förföll. 1994 renoverades slottet och öppnades för allmänheten. Idag inhyser slottet två museer (slottsmuseet och bryggerimuseet) samt en utställning och restaurang. På sommaren ges teaterföreställningar.

Externa länkar
 http://www.schloss-weitra.at
 Bilder på slottet Weitra

Weitra
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Museer i Österrike
Asparn an der Zaya

Asparn an der Zaya är en köpingskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Kommunen är belägen i Zayadalen, 8 kilometer väster om distriktshuvudorten Mistelbach.

Kommunen består av fem orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):
Altmanns ()
Asparn an der Zaya ()
Michelstetten ()
Olgersdorf ()
Schletz ()

Historia 
Asparn an der Zaya omnämndes för första gången 1108. Redan under medeltiden blev Asparn köping och på 1300-talet byggdes ringmuren. Under de osmanska krigen och det trettioåriga kriget drabbades orten svårt.

I början på 1600-talet köptes Asparn av greven av Breuner som lät bygga slottet och grundade ett kloster.

Museer 
 Slottet Asparn, museum för fornhistoria, filial till delstatsmuseet Niederösterreich
 Utgrävningsplatsen Schletz
 Klostret Asparn med Weinlandmuseum
 Skolmuseet Michelstetten

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Dmitrij Balasjov

Dmitrij Balasjov (ryska: Дмитрий Михайлович Балашов), född 7 december 1927, död 17 juli 2000, var en rysk historiker och författare.

Balasjov föddes i Leningrad 1927 och tog en examen från Leningrads teaterhögskola. Balasjov var filologie kandidat, folklorist och historiker. Han är upphovsman till böckerna Folkballader, Historien av den ryska balladgenren, Ryska brudsånger från Vita havets Terkusten. Ur hans penna flöt också ett flertal historiska romaner: Herr Stora Novgorod, Borgmästarinnan Marfa, Lov till Sergij, Den stora tronen, Maktens börda, Avsägelse, Det heliga Rus osv. Hans historiska verk handlar om den period i Rysslands historia när ryska furstendömen förde kamp mot teutoniska riddare och tatarer och när furstar av Moskva började ta en ledande ställning bland andra ryska furstar. 
 
Balasjov mördades den 17 juli 2000 på sin datja i Novgorod oblast under oklara omständigheter. Författarens son Arsenij och hans kompis erkände mordet och dömdes till några års fängelse men förnekar numera mordet.

I staden Novgorod finns en bronsbyst av och en plats uppkallad efter honom, Balasjovskij skvär, på stadens östra sida, norr om gatan Fjodorovskij Rutjej.

Bibliografi
 Folkballader (Народные баллады) (1963)
 Historien av den ryska balladgenren (История развития жанра русской баллады) (1966)
 Ryska brudsånger från Vita havets Terkusten (Русские свадебные песни Терского берега Белого моря) (1969)
 Herr Stora Novgorod (Господин Великий Новгород) – historisk långnovell (1970)
 Borgmästarinnan Marfa (Марфа-посадница) – historisk roman (1972) 
 Lov till Sergij (Похвала Сергию) – historisk roman (1992) 
 Baldassare Cossa (Бальтазар Косса) – historisk roman

Romancykeln “Moskvahärskarna”
 Den yngre sonen (Младший сын) – historisk roman (1975)
 Maktens börda (Бремя власти) – historisk roman (1979)
 Den stora tronen (Великий стол) – historisk roman (1981)
 Simeon den stolte (Симеон Гордый) – historisk roman (1983)
 Tidens vind (Ветер времени) – historisk roman (1987)
 Avsägelse (Отречение) – historisk roman (1989)
 Det heliga Rus (Святая Русь) – historisk roman (1991-1997)
 Frihet och makt (Воля и власть) – historisk roman (2000)

Källor
 

Män
Födda 1927
Avlidna 2000

Ryskspråkiga författare
Ryska författare
Slottet Asparn

Slottet Asparn är ett slott i den österrikiska köpingen Asparn an der Zaya i delstaten Niederösterreich ca 50 kilometer norr om Wien. 

Redan på 1100-talet byggdes en vattenborg i Asparn. På 1400-talet byggdes borgen om och ut till slott. 1610 köpte greve av Breuner slottet och började bygga ut slottet till residens, men 1645 förstörde svenska trupper slottet. Vid återuppbyggnaden fick slottet sitt nuvarande utseende. 

1967 hyrde delstaten Niederösterreich slottet och efter en omfattande renovering inrättades museet för fornhistoria, en filial till delstatsmusseet Niederösterreich, i slottet. I 23 salar visas föremål från Österrikes fornhistoria från stenåldern till romartiden och i slottsparken byggdes rekonstruktioner av fornhistoriska boplatser.

Asparn
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Museer i Österrike
Ernstbrunn

Ernstbrunn är en köpingskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Orten är belägen i distriktet Korneuburg 25 kilometer norr om distriktsorten Korneuburg.

Historia 
Ernstbrunn omnämndes för första gången 1045. 1533 blev Ernstbrunn köping. 1592 köptes Ernstbrunn av herrarna av Sinzendorf som var jorddrottar fram till 1822. 1645 ockuperades samhället av svenska trupper. 1723 krävde pesten 23 människoliv till vilkas minne pestkolonnen på torget uppfördes. Några år senare utbröt en stor brand och förstörde delar av orten.

På 1800-talet ockuperades Ernstbrunn av tyska trupper 1866. Samma år krävde koleran 140 människoliv. I början på 1900-talet kom järnvägen till Ernstbrunn.

Stadsbild 
Ernstbrunns centrum består av det långsträckta gatutorget med brunnen, pestkolonnen, rådhuset och den gamla stadskyrkan, ombyggd i barockstil. Utanför samhället ligger slottet på en höjd. Slottet vars äldsta delar är från medeltiden, byggdes om under 1600- och 1700-talen till barockslott. Vid slottet ligger en viltpark, där bland annat vargarnas beteende studeras.

Kommunikationer 
Ernstbrunn är belägen vid lokalbanan Korneuburg-Hohenau. Vid Ernstbrunn korsar varandra vägarna B6 (Korneuburg-Laa an der Thaya) och B40 (Hollabrunn-Mistelbach).

Orter 
Kommunen består av tolv orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Au ()
Dörfles ()
Ernstbrunn ()
Gebmanns ()
Klement ()
Lachsfeld ()
Maisbirbaum ()
Merkersdorf ()
Naglern ()
Simonsfeld ()
Steinbach ()
Thomasl ()

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Göllersdorf

Göllersorf är en köpingskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Orten är belägen 10 kilometer söder om distriktshuvudorten Hollabrunn.

Historia 
Göllersdorf omnämndes för första gången 1130. Senast 1468 var Göllersdorf köping.

Byggnader 
 Kyrkorna i Göllersdorf, ombyggt i barock stil efter ritningar av Johann Lukas von Hildebrandt, i Bergau, byggd mot slutet av 1600-talet, och Großstelzendorf, även den barock
 Slottet Schönborn efter ritningar av Johann Lukas von Hildebrandt

Orter 
Kommunen består av tolv orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Bergau ()
Eitzersthal ()
Furth ()
Großstelzendorf ()
Göllersdorf ()
Obergrub ()
Oberparschenbrunn ()
Porrau ()
Schönborn ()
Untergrub ()
Viendorf ()
Wischathal ()

Kommunikationer 
Göllersdorf är belägen vid Nordvästbanan. Vid Göllersdorf ansluter vägen B19 från Tulln till Europavägen E59 (Wien – Znojmo).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Slottet Schönborn

Slottet Schönborn är ett barockslott i den österrikiska köpingen Göllersdorf i delstaten Niederösterreich ca 25 kilometer norr om Wien. 

Schönborn byggdes som sommarresidens för greve Fredrik av Schönborn, furstbiskop av Würzburg och Bamberg, mellan 1712 och 1717. Arkitekt var Johann Lukas von Hildebrandt. Slottsbyggnaden med sina tre flyglar är omgiven av en stor slottspark med orangeri och slottskapell (byggt 1729-1722).

1945 förstördes det mesta av inventariet och även byggnaden skadades. Men slottet renoverades senare.

I slottsparken byggdes 1989 en golfbana. Slottet används som klubbhus.

Trakten 
Trakten runt Schloss Schönborn består till största delen av jordbruksmark. Runt Schloss Schönborn är det ganska tätbefolkat, med  invånare per kvadratkilometer.  Trakten ingår i den hemiboreala klimatzonen. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är maj, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är mars, med  mm nederbörd.

Klimat

Referenser

Externa länkar 

Schönborn
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Mistelbach, Österrike

Mistelbach är en stadskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Staden är huvudort i distriktet med samma namn och är belägen vid floden Zaya cirka 50 kilometer nordost om Wien.

Historia 
Mistelbach omnämndes för första gången 1130. 1372 blev Mistelbach köping och 1874 stad.

Sevärdheter 
Den främsta sevärdheten är den sengotiska stadskyrkan på kyrkbacken. Trappor leder mellan helgonfigurer och korsväg upp till kyrkan, där det också finns ett benhus från 1200-talet. Vid foten av kyrkbacken ligger prästgården, en liten barockbyggnad med fyra flyglar.

Museer 
I museicentrumet Mistelbach finns Hermann Nitschmuseet och museet Lebenswelt Weinviertel samt ett internationellt mässvinarkiv.

Orter 
Kommunen består av tio orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Ebendorf ()
Eibesthal ()
Frättingsdorf ()
Hörersdorf ()
Hüttendorf ()
Kettlasbrunn ()
Lanzendorf ()
Mistelbach ()
Paasdorf ()
Siebenhirten ()

Politik

Näringsliv 
Mistelbach är regionalt förvaltnings- och handelscentrum.

Kommunikationer 
Mistelbach vid Östbanan och ingår i storregionen Wiens pendeltågsnät. Genom kommunen går väg B7 (E 461) från Wien till den tjeckiska gränsen. Därifrån avtar väg B46 till Laa an der Thaya som möter väg B40 (Hollabrunn-Wilfersdorf) i Mistelbach.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich
Laa an der Thaya

Laa an der Thaya är en stadskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Staden är belägen vid den tjeckiska gränsen cirka 25 kilometer nordväst om distriktshuvudorten Mistelbach.

Historia 
Laa an der Thaya omnämndes för första gången 1150. Då var det en by vid ett vadställe över floden Thaya. 1230 grundades en stad av hertig Leopold VI på platsen för byn. Som gränsstad vid flodövergången hade den under 1200-talet en strategisk betydelse och såg flera mindre slag utkämpas framför sina portar. Men på 1300-talet förlorade staden sin militära betydelse och försummades.

I början på 1400-talet skövlades Laa av mähriska trupper 1407 och av hussiterna 1426. Efter en långsam återhämtning kom nästa katastrof: trettioåriga kriget. Först ockuperades Laa av böhmiska trupper 1619 under flera månader och efter svenskarnas ödeläggelse 1645 tog det nästan 40 år innan stadens invånarantal nådde upp till nivån före händelsen. Men Laa förblev en betydelselös provinsstad.

Först kring 1830 började ett moderat uppsving. 1869 anslöts Laa till järnvägsnätet.

Efter första världskriget och dubbelmonarkins upplösning blev Laa an der Thaya gränsstad igen, vilket blev särskilt uppenbart efter andra världskriget och upprättandet av järnridån. Stadens randläge påverkade den ekonomiska och demografiska utvecklingen negativt.

Stadsbild och sevärdheter 
Från stadens tidiga historia härstammar borgruinen, resterna av stadsmuren, stadskyrkan och det gamla rådhuset. Det nya rådhuset från 1899 är en stor historicistisk byggnad. Nära den står pestkolonnen från 1680.

Museer 
 Droskmuseet
 Hembygdsmuseet
 Ölmuseet i borgruinen

Orter 
Kommunen består av sex orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):

Hanfthal ()
Kottingneusiedl ()
Laa an der Thaya ()
Ruhhof ()
Ungerndorf ()
Wulzeshofen ()

Vänorter 
  Garching an der Alz, Tyskland
  Swietochlowice, Polen
  Brno, Tjeckien

Kommunikationer 
Laa an der Thaya ligger vid Östbanan och ingår i storregionen Wiens pendeltågsnät. Vid Laa an der Thaya sammanstrålar riksvägarna B6 från Korneuburg, B45 från Horn och B46 från Mistelbach.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich