kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Walter Gräsbeck

Sune Walter Gräsbeck, född den 19 juni 1892 i Viborg , död den 8 januari 1952 i Helsingfors, var en finländsk industriman.

Gräsbeck examinerades från Högre Svenska Handelsläroverkets Högskoleavdelning i Helsingfors 1912.  Därefter reste han i Europa och USA. Han var anställd i Petersburg 1912 hos Bureau Vega och 1917-1918 som verkställande direktör för Ab Bumaga, som sålde finländskt papper och cellulosa. Han  återvände till Finland på grund av revolutionen. År 1918 anställdes han av Finska Cellulosaföreningen (senare FINNCELL) och valdes strax därefter till dess verkställande direktör,  vilken post han innehade till sin död. Under hans ledning hade FINNCELL stora framgångar, bland annat tiofaldigades cellulosaexporten under tiden 1921-1935. Gräsbeck erhöll ett stort antal förtroendeuppdrag i statliga, kommersiella och akademiska sammanslutningar och kommittéer. Han var 1940–1941 ordförande för Finlands delegation i den finländsk-sovjetiska blandade kommittén, som bland annat förhandlade om Petsamo nickel, och för krigsskadeståndskommittén 1944. På grund av sina goda kunskaper i ryska och förmåga att med humor lätta på stämningen lyckades Gräsbeck i dessa kommittéer åstadkomma flera för Finland förmånliga beslut och lösningar. Vidare ledde han framgångsrikt handelsdelegationer till England och USA. Gräsbeck mottog ett stort antal hedersbetygelser, blev bergsråd 1940, teknologie doktor honoris causa 1949 och erhöll ett flertal inhemska och utländska ordnar, bland annat blev han Knight Commander av Order of the British Empire.

Referenser 

Födda 1892
Avlidna 1952
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Män
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Viborg, Finland
Finländska innehavare av bergsråds titel
Anton Schmid

Anton Franz Schmid, född den 30 januari 1787 i Pihl i Böhmen, död den 3 juli 1857 i Salzburg, var en österrikisk musikskriftställare.

Schmid, som var konservator för musikaliska avdelningen av Wiens hovbibliotek, skrev bland annat värdefulla biografier över Petrucci (1845] och Gluck (1854).

Källor

Externa länkar 

 

Österrikiska musikhistoriker
Österrikiska bibliotekarier
Musikologer under 1800-talet
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer från Böhmen
Födda 1787
Avlidna 1857
Män
Ugglan
Howl

"Howl" är en dikt skriven av Allen Ginsberg år 1955 och publicerad i hans debutdiktsamling Howl och andra dikter (1956). Dikten anses vara ett av beatgenerationens stora verk vid sidan av Jack Kerouacs På drift (1957) och William S. Burroughs Den nakna lunchen (1959). Howl skrevs inte för att publiceras, men den lästes högt vid en uppläsning på Six Gallery i San Francisco den 7 oktober 1955.

Poeten Lawrence Ferlinghetti bestämde sig därefter för att ge ut den tillsammans med några andra dikter på sitt förlag City Lights Books i San Francisco. I samband med utgivningen åtalades Ferlinghetti och förlagets bokhandelsföreståndare, Shigeyoshi Murao, för spridning av obscen litteratur och båda häktades. Bokens första upplaga konfiskerades.

Året efter, den 3 oktober 1957 fastställde domare Clayton W. Horn att dikten hade ett "försonande socialt värde", vilket gjorde den icke straffbar. Howl skulle bli Beat Generations mest populära dikt.

Utgåvor av Howl

Engelska
 Howl and other poems [introduction by William Carlos Williams] (City Lights Books, San Francisco, 1956)  
 Howl (1986) En vetenskaplig utgåva redigerad av Barry Miles med ursprungliga utkast i facsimil, andra versioner, med författarens egna kommentarer, samtida brevväxling, redogörelse av första uppläsningstillfället, juridiskt efterspel, bibliografi m.m

Svenska
 Tjutet (Howl I), övers. Reidar Ekner, i antologin Helgon & Hetsporrar, poesi från Beat Generation & San Francisco-renässansen (Rabén & Sjögren, 1960), s 41-48
 Howl, övers. Gösta Friberg, i urvalsvolymen Tårgas & Solrosor (FIB:s Lyrikklubb, 1971) 
 Howl och andra dikter, övers. Per Planhammar (Bakhåll, 1995)

Se även
 Howl (film)

Referenser

Noter

Allmänna källor 
 Jonah Raskin: American Scream: Allen Ginsberg's "Howl" and the Making of the Beat Generation (Berkeley: University of California Press, 2004) 
 Jason Shinder (ed.): The poem that changed America : "Howl" fifty years later (2006)

Externa länkar 
 Howl (I-III) + Footnote (English)

Amerikanska dikter
Skönlitteratur 1955
Allen Ginsberg
Engelskspråkig skönlitteratur
Jag vill andas samma luft som du

"Jag vill andas samma luft som du" är en sång skriven av Pierre Isacsson som ursprungligen spelades in av honom och utgavs på singel 1975 samt på albumet En sommarsaga.

Framgångar på Svensktoppen 
Isacsson hamnade som många gånger förr i topp på Svensktoppen, där "Jag vill andas samma luft som du" låg under perioden 8 juni-17 augusti (vilket var maximal tid då). Låten blev den tredje mest populära på hela året (se Svensktoppen 1975). Isacsson samlade totalt in fler poäng än bland annat Björn Skifs "Michelangelo" och Svenne & Lottas "Bang! En Boomerang"  innan låten under årsskiftet 1975-1976 återigen låg på samma lista, fast då framförd av Sten Carlsson & Salta mandlar.

1976 spelade musikern Nils Dacke in melodin på sitt album Nils Dacke spelar partyorgel 4.

Svenska dansband tog senare upp låten, som Leif Hagbergs (1989), Black Jack (2006) Mats Bergmans (2006) och nu senast Christer Sjögren på albumet Kramgoa låtar 2011 (2011).

Referenser

Fotnoter 

Musiksinglar 1975
Svensktoppsmelodier 1975
Svensktoppsmelodier 1976
Svenskspråkiga sånger
Howl (film)

Howl är en amerikansk experimentell film från 2010. Den skildrar både det uppläsningstillfälle då den amerikanske 1900-talspoeten Allen Ginsberg första gången framförde dikten Howl och den rättegång som senare följde mot samma dikt och dess förläggare Lawrence Ferlinghetti.

Den handlar också om poesi i allmänhet, liksom poetik, och om hur just Howl kom till. Diktens innehåll gestaltas mestadels genom återkommande animerade avsnitt. Filmen är skriven och regisserad av Rob Epstein och Jeffrey Friedman med James Franco i rollen som Ginsberg.

Externa länkar 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska biografifilmer
Amerikanska filmer 2010
Allen Ginsberg
Engelskspråkiga filmer
Domstolsfilmer
Alfred Bentzer

Johan Alfred Bentzer, född den 27 november 1856 i Varberg, död den 14 mars 1915, då folkbokförd i Brännkyrka, var en svensk ingenjör och kartograf verksam i Stockholm. Bentzer var anställd vid stadsingenjörskontoret i Stockholm och skapade några mycket detaljerade kartor över staden. 

År 1899 upprättade han en exakt karta över Stockholm i tolv blad. Kartan utgick ifrån en fullständig triangulering av stadsområdet som utfördes 1862-1867 av Topografiska corpsen. Bentzers karta från 1913 följde Alfred Rudolf Lundgrens metod att även återge den framtida planeringen. Exempelvis syns redan Per Olof Hallmans kommande stadsplan för Röda Bergen inlagd i kartan som först cirka tio år senare tog konkret gestalt. 

Inte allt blev så som Bentzer ritade 1913. Nere till vänster på kartan finns infälld en översiktskarta över Stockholms planerade inkorporeringar. Den illustrerar att staden hade för avsikt att utöver Bromma socken och Brännkyrka socken även inkorporera Solna landskommun, Lidingö landskommun och större delen av Nacka landskommun. Det nya, större Stockholm hade då fått ett mera samlat stadslandskap kring staden centrala delar, jämfört med dagens. Kartan finns på Stockholms stadsbyggnadskontor.

Bentzer var gift med Emma Sofia Sandman (1856-1937), med vilken han hade tre döttrar.

Kartor i urval

Se även
 Historiska kartor över Stockholm

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Svenska kartografer
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Födda 1856
Avlidna 1915
Män
Personer från Varberg
Herman Cain

Herman Cain, född 13 december 1945 i Memphis, Tennessee, död 30 juli 2020 i Atlanta, Georgia, var en amerikansk affärsman, radiopratare, republikansk politiker och en del av den konservativa Tea Party-rörelsen. Han var VD för Godfather's Pizza samt ordförande för Federal Reserve Bank of Kansas City.

Han var en av kandidaterna till det amerikanska presidentvalet 2012, men avslutade kampanjen 3 december 2011 på grund av flera kontroverser.

Cain avled i sviterna av covid-19.

Politiska kampanjer

Presidentvalet i USA 2000 
Cain tillkännagav år 2000 sin kandidatur inför presidentvalet 2000. Efter att George W. Bush istället valts till republikanernas presidentkandidat uttryckte han att han mest varit med för att få fram de politiska budskapen, men menade att Bush var den utvalde som folk lyssnade på. Efter att ha avslutat sin egen kampanj valde han att hylla en av de andra presidentkandidaterna, Steve Forbes.

Senatsvalet i USA 2004 
Han kandiderade till senaten för Georgia 2004 men förlorade mot Johnny Isakson. Cain kom på andra plats med 26,2% av rösterna.

Presidentvalet i USA 2012 
I januari 2011 tillkännagav Cain sin kandidatur inför presidentvalet 2012 och drog igång en landsomfattande turné. Cain blev inledningsvis en av de populäraste potentiella republikanska kandidaterna och lade fram en lösning på USA:s ekonomiska problem. Hans förslag gick ut på "9-9-9"-teorin som innebär nio procent företagsskatt, nio procent inkomstskatt och nio procent moms. Den 21 oktober 2011 under ett tal i Detroit sade Cain att han planerade att införa "9-0-9" för de människor som är fattiga, vilket skulle innebära att de fattiga människorna inte behöver betala någon inkomstskatt alls. Cain fick negativ uppmärksamhet för dåliga insatser i intervjuer, särskilt med avseende på utrikespolitiska frågor. Dessutom framträdde ett flertal kvinnor med anklagelser eller påståenden om att Cain i ett flertal fall gjort olämpliga närmanden. Cains popularitet i mätningarna sjönk och med hänvisning till anklagelserna om kvinnoaffärer drog Cain tillbaka sin kandidatur i december.

Referenser

Externa länkar 
 Herman Cain 2012 Officiell kampanjsida

Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Födda 1945
Avlidna 2020
Personer som avlidit av covid-19
Män
Personer från Memphis
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Politiker från Tennessee
Von Cederwald

von Cederwald var ursprungligen en finsk adelsätt som erhöll adelskap år 1809 och introducerades år 1818 som nummer 175 i det finska riddarhuset. Släkten utvandrade från Finland till Sverige år 1840, men slocknade ut år 1930 i och med Carl Gustaf von Cederwalds död. 

Den Cederwaldska släkten härstammar från början av 1600-talet från kaplanen Clemens Michaelis Stigæus vid Sanct Mariæ församling vid Åbo.

Källor

Svenska adelsätter
Första svenska charterresan

Den första svenska charterresan med flyg och ingående logi genomfördes 1955. Resan gick mellan Stockholm och Palma på Mallorca och varade i 16 dagar. Denna resa blev början för den svenska charterturismen.

Bakgrund
År 1951 införde Sverige lagstadgad rätt till 3 veckors semester. I samband med den växande materiella standarden i början på 1950-talet ökade även intresset för utlandsresor. Fler och fler researrangörer började erbjuda färdiga sällskapsresor, och den vanligaste formen var att åka med tåg, buss eller båt. Den 6 april 1954 anordnade det Örebrobaserade företaget Flyg och Bussresetjänst en chartrad flygresa från Bromma flygplats i Stockholm till Hamburg i Tyskland; här ingick dock ingen logi.

Resan

Resan (arrangerad av Svensk Bussresetjänst) startade från Bromma 22 april 1955 klockan 10 och varade i 16 dagar. Deltagarantalet uppgick till 26 personer, och priset var 1 095 kr (detta motsvarar cirka 16 000 kr i 2019 års penningvärde). Resan genomfördes med en Vickers Viking, flugen av bolaget Svenska Aero. Planet behövde mellanlanda 4 gånger (i Göteborg, Malmö, Stuttgart och Marseille) och passagerarna fick dessutom övernatta i Marseille då planet saknade tillstånd för nattflygning.

Den 23 april 1955 landade så det första svenska charterplanet på Mallorca.

Senare utveckling
Senare under 1955 blev Teneriffa (första resan hade 2 mellanlandningar) bland Kanarieöarna nästa svenska charterresmål, och Las Palmas på Gran Canaria besöktes 1956 av sina första svenska charterturister.

År 1956 reste cirka 10 000 svenskar på charterresa. 2007 reste uppskattningsvis 2,1 miljoner svenskar med charter. De vanligaste svenska resmålen med charterflyg är Grekland, Spanien, Turkiet och Thailand.

Referenser

Litteratur

Noter

Externa länkar
 Bild från avresan, Expressen.se

Turism
Resande
Sverige under 1950-talet
1955 i Sverige
Mallorca
Katrineholms VK

Katrineholms VK är en volleybollklubb i Katrineholm i Sverige vars damlag haft framgångar med svenska mästerskapstitlar. 2010, 2011 och 2013 vann klubben SM-guld inomhus, 2011 även i beach volley representerade av Karin Lundqvist och Raquel Ferreira. Klubben startades den 30 mars 1977 och bildades ur KFUM Katrineholm.
Klubben lades ned 2015 p.g.a. ekonomiska problem

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Katrineholms VK (arkiverad)

Katrineholms VK
Bohrs bruk

Bohr bruk är ett bruk och tidigare en by och hytta i Lindesbergs kommun.

Bohr omtalas första gången 3 mars 1383 i ett donationsbrev där Bo Jonsson (Grip) skänkte hyttan "Toveboda" (Troligen Kåverboda) i Linde socken till Vadstena kloster. I samma brev gav Bo Jonsson tillstånd till en Birger i Bohr att där anlägga en hytta för klostrets räkning. Skattelängden 1538 upptar 4 hundraden osmundsjärn från Bohrs hytta, 3 fat och 130 osmundsjärn från Västra Bohr och 600 osmundsjärn från Östra Bohr.

Det i medeltidsdokumentet omtalade Kåverbo är det som senare kom att kallas Västra Bohrs hytta väster om Borsån, vid nuvarande Östra Bors kvarn. I samband med fogderäkenskaperna upptas 1558 en hammare i Bohr. Bruket ägdes 1748 av brukspatron Erik Cederborgh och bestod då av 1 hammare och två härdar. 1748 bestod produktionen av 700 skeppspund järn årligen, och hade 1858 stigit till 1550 skeppspund årligen. 1861 lades dock bruket ned.

I övrigt kan nämnas att man hittat trindyxor i byn, som visar att området varit befolkat redan under mesolitikum. Som en annan kuriositet kan nämnas ett skålgropsblock, där man i början av 1900-talet påträffade tre dockor instoppade i skålgroparna. En av dessa var gjord av en Post och inrikes tidningar från 1821 och ger exempel på sen älvkvarnskult.

Källor 
 Lindesberg och Nora genom tiderna del 1-2, Wilhelm Tham

Orter i Lindesbergs kommun
Svenska järnbruk
Industriminnen i Västmanland
Pangablecka

Pangablecka  (Pterogymnus laniarius) är en fisk från familjen havsrudefiskar som finns i farvattnen runt Sydafrika.

Utseende 
Pangableckan är en avlång fisk med ett gyllengult huvud och en lång ryggfena som består av 10 till 13 taggstrålar och 10 till 15 mjukstrålar. Även analfenan har både tagg- och mjukstålar; 3 respektive 8 till 14. Fisken kan byta kön. Den kan bli upp till 45 cm lång.

Vanor 
Arten lever i kustnära vatten på ett djup mellan 20 och 150 m över mjuka bottnar, där den ofta bildar stora stim. De vuxna individerna tar främst bottenlevande ormstjärnor och märlkräftor, medan ungfiskarna framför allt lever av pungräkor.

Arten blir könsmogen vid omkring 4 års ålder och 23 centimeters längd, och kan bli åtminstone 16 år gammal.

Kommersiell betydelse 
Arten fiskas kommersiellt och säljs vanligen färsk.

Utbredning 
Pangableckan förekommer vid södra Afrikas kust från Namibia över Sydafrika till södra Moçambique.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Svenska träarbetareförbundet

Svenska träarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1889 och upphörde 1924 då det delades i Svenska byggnadsträarbetareförbundet och Svenska träindustriarbetareförbundet.

Historia
1880 bildades landets första träarbetarefackförening med namnet Stockholms snickeriarbetareförening. 
1889 kallade möbelsnickeriarbetarnas fackförening i Stockholm till kongress och representanter för nio fackföreningar bildade Svenska träarbetareförbundet. Ordförande blev Rasmus Hansen.
1898 började man bygga upp en konfliktfond.
1901 startades en sjuk- och begravningskassa.
1904 lämnade Stockholms byggnadssnickareförening och Stockholms timmermansfackförening på grund av missnöje med byggnadsträarbetarnas ställning i förbundet. På hösten bildade de Svenska byggnadsträarbetareförbundet.
1907 startades en resehjälpkassa.
1909 deltog förbundet i storstrejken och under året tappade man en tredjedel av medlemmarna.
1910 började man bygga upp en arbetslöshetsfond.
1911 tillsattes en kommitté som skulle arbeta för att vinna tillbaka byggnadsträarbetarna. 
1916 lyckades man att efter flera års förhandlingar förmå medlemmarna i Svenska byggnadsträarbetareförbundet att återgå.
1922 ledde spänningarna mellan yrkesgrupperna i förbundet ändå slutligen till en uppdelning som trädde i kraft 1924.  
1924 upphörde förbundet, som då hade 16177 medlemmar, och delades i Svenska byggnadsträarbetareförbundet (8732 medlemmar) och Svenska träindustriarbetareförbundet (7445 medlemmar).

Ordförande

Rasmus Hansen 1889-1894
Herman Lindqvist 1894-1900
Sven Persson 1900-1903
Arvid Thorborg 1904-1908
Nils Linde 1908-1923

Referenser

Tryckta källor

Vidare läsning

Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutveckling mm i bland annat Svenska träarbetareförbundet)

Fackliga organisationer bildade 1889
Fackliga organisationer upplösta 1924
Historiska LO-förbund
Svenska byggnadsträarbetareförbundet

Svenska byggnadsträarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1924 vid delningen av Svenska träarbetareförbundet och upphörde 1949 då det uppgick i Svenska byggnadsarbetareförbundet.

Historia 
1923 delades Svenska träarbetareförbundet i två delar, varav Svenska byggnadsträarbetareförbundet som organiserade byggnadsarbetare var den ena. Vid sin tillkomst 1924 hade förbundet 8732 medlemmar. Ordförande blev Nils Linde. Under 1920-talet hade man många svårigheter med gränsdragningen mot Svenska träindustriarbetareförbundet.
1925 uppgick Svenska parkettläggareföreningen i förbundet.
1926 bildade förbundet tillsammans med andra inom byggnads samarbetsorganisationen Samverkande byggnadsfackförbunden.
1940 startade förbundet tillsammans med Svenska murareförbundet Svenska Riksbyggen för att med egna krafter försöka få fart på bostadsbyggandet under beredskapstiden.
1947 inrättades en erkänd arbetslöshetskassa.
1949 bildades Svenska byggnadsarbetareförbundet där man tillämpade industriförbundsprincipen inom byggnads område. Byggnadsträarbetareförbundet upphörde och bildade det nya förbundet till vilket även grovarbetare, rörarbetare och anläggningsarbetare anslöt sig.

Ordförande 
 Nils Linde 1924–1942
 John Grewin 1942–1948

Referenser 
 Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat Svenska byggnadsträarbetareförbundet)

Tryckta källor 

Fackliga organisationer bildade 1924
Fackliga organisationer upplösta 1949
Historiska LO-förbund
Svenska träindustriarbetareförbundet

Svenska träindustriarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1924 vid delningen av Svenska träarbetareförbundet. Det uppgick 1998 i det nybildade Skogs- och träfacket.

Historia
1923 delades Svenska träarbetareförbundet i två delar, varav Svenska träindustriarbetareförbundet som organiserade verkstadsträarbetare var det ena. Vid starten hade förbundet 7445 medlemmar. Ordförande blev Oscar Karlén.
1933 bildades en arbetslöshetskassa som 1936 omvandlades till erkänd.
1936 uppgick Svenska tunnbinderiarbetareförbundet i Träindustriarbetareförbundet.
1948 tillkom 18588 medlemmar från Svenska sågverksindustriarbetareförbundet som lades ner.
1950 hade förbundet 587 avdelningar med 58730 medlemmar.
1962 kom merparten (4000 tapetserare) av medlemmarna i Svenska sadelmakare- och tapetserareförbundet att efter långa diskussioner uppgå i förbundet.
1970 hade förbundet 37 storavdelningar med 73343 medlemmar.
1980 hade förbundet 82263 medlemmar, varav 69689 män och 12574 kvinnor. 
1998 bildades Skogs- och träfacket när förbundet slogs samman med Svenska skogsarbetareförbundet.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat Svenska träindustriarbetareförbundet och dess föregångare)

Fackliga organisationer bildade 1924
Fackliga organisationer upplösta 1998
Historiska LO-förbund
3M11 Falanga

3M11 Falanga (ryska: 3М11 Фаланга) och 9M17 Skorpion är två snarlika sovjetiska pansarvärnsrobotar. NATO-rapporteringsnamn för båda är AT-2 Swatter.

Historia
År 1957 påbörjades arbetet med att utveckla en ersättare för tidigare 3M6 Sjmel vars tunga och långsamma robotar inte svarade upp till kraven. De första 3M11 Falanga-robotarna var visserligen både mindre och snabbare, men deras tillförlitlighet var dålig och radiosignalerna med vilka skytten styrde roboten stördes lätt ut. Därför utvecklades en snarlik robot med namnet 9M17 Skorpion för att åtgärda problemen.

De första robotarna fick bestycka pansarvärnsfordonet BRDM-3 men de kom snart att användas i större skala ombord på stridshelikoptrar. 1960 provsköts den första roboten från en Mil-1 och snart var de standardbeväpning på Mil-4 och Mil-8.

Skorpion-robotarna var för sin tid potenta vapen, men fjärrstyrningen gjorde det svårt att träffa. Därför utvecklades 1973 det halvautomatiska siktet 9Sj121 Raduga-F med vilket skytten bara behövde fortsätta att hålla målet i siktet för att styra roboten. Roboten 9M19P utvecklades för att kunna dra nytta av det nya siktet som framför allt användes ombord på attackhelikoptern Mil-24.

Robotarna är nu ersatta med 9M111 Fagot och 9M113 Konkurs på pansarvärnsfordon och av 9K114 Sjturm och 9M120 Ataka för helikoptrar.

Varianter
3M11 (AT-2a) första produktionsserien
9M17 (AT-2b) förbättrad version med bättre tillförlitlighet
9M17M räckvidden ökad till 3500 meter
9M19P (AT-2c) kan styras med halvautomatiskt siktessystem (SACLOS)
9M19MP räckvidden ökad till 4000 meter

Bilder

Se även
9M14 Maljutka (AT-3 Sagger)

Källor
AT-2 SWATTER Anti-Tank Guided Missile Federation of American Scientists
9M17M Falanga-M (AT-2 'Swatter') Air-to-surface missile Janes Air Launched Weapons
AT-2 Swatter Anti-Tank Guided Missile tanks.net
Противотанковая управляемая ракета 9М17 «Фаланга-М»

Externa länkar

Sovjetiska pansarvärnsrobotar
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Ringshyttan

Ringshyttan är en by och hytta i Nora socken, Nora kommun.

Hyttan omtalas första gången 1519 då en bergsman i Ringshyttan var vittne till ett köpebrev. 1538 räntade hyttan 16 hundraden osmundar i årlig skatt. 1597 stod två bergsmän i Ringshyttan inför rätten för att ha attackerat och slagit byfogden Mårten Persson i Nora blodig.

Bland kända personer från Ringshyttan märks Johan Johansson i Noraskog och Gustaf Jansson.

Källor 
 Lindesberg och Nora genom tiderna del 1, Wilhelm Tham

Svenska järnbruk
Orter i Nora kommun