kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Berlinfördraget (1899)

Berlinfördraget (tyska Vertrag über Samoa, engelska Treaty of Berlin, i Polynesien ofta Anglo-German Samoa Convention) var ett avtal som slöts 1899 mellan Kejsardömet Tyskland, USA och Storbritannien där gränsen mellan ländernas utomeuropeiska besittningar i Stilla havet och delvis även i Afrika bestämdes. USA undertecknade avtalet först senare samma år.

Fördraget
Fördraget innebar en uppdelning av ländernas intresseområden i trakten där Samoa var en strategiskt viktig plats för resor mot Kina.

Detta innebar att: 
 Samoa delades längs den 171: longituden mellan USA som tilldelades den östra delen (nuvarande Amerikanska Samoa) och Kejsardömet Tyskland som tilldelades den västra delen, som blev Tyska Samoa (nuvarande Samoa).

 Storbritannien gav upp alla anspråk på Samoaöarna och erhöll i gengäld Tongaöarna och alla öar (främst nuvarande Salomonöarna) sydöst om Bougainville (förutom Buka).

 Tyskland gav upp alla anspråk på Zanzibar och den neutrala zonen i Afrika mellan Togoland och Guldkusten reglerades.

Historia
Redan den 26 juli 1887 inleddes en konferens om Samoa i Washington mellan USA, Storbritannien och Kejsardömet Tyskland som dock inte ledde till något avtal (1).

Förhandlingarna fortsatte dock och den 14 juni 1889 hade man arbetat fram ett förslag till slutdokument "The Final Act of The Berlin Conference on Samoan Affairs" (2).

Nya stridigheter uppstod dock återigen i området som kom till sin spets kring tronskiftet efter den lokale monarken Malietoa Laupepa död 1898.

Det slutgiltiga fördraget undertecknades den 14 november 1899 samtidigt i London och Berlin (3). Fördraget undertecknades den 2 december även av USA och ratificerades den 16 februari 1900 (4).

Den 17 april 1900 avträdde de lokala ledarna på Tutuila och Aunu'u makten till USA och samma dag hissades den amerikanska flaggan i Pago Pago  när kungörelsen om upprättandet av Amerikanska Samoa lästes upp (5).

Externa länkar
 om Berlinfördraget (tyska)
 om Berlinfördraget (engelska)

1899 i Tyskland
Amerikanska Samoa
Politikåret 1899
Samoas historia
Storbritanniens politiska historia
USA:s politiska historia
Berlin under 1800-talet
Politik i kejsardömet Tyskland
Brittiska imperiet
Tysklands kolonialhistoria
Westendstrasse 1

Westendstraße 1, alternativt Westend 1 eller Westend Tower, är en skyskrapa i centrala Frankfurt, Tyskland, i området Westend Süd.  Med sina 208 meter och 53 våningar är den Tysklands tredje högsta byggnad. Kronenhochhaus (tyska: "skyskrapa med krona"), som den ibland kallas, är säte för DZ Bank. Claes Oldenburgs och Coosje van Bruggens skulptur Inverted Collar and Tie utgör ett blickfång framför byggnadens ingång.

Denna byggnad finns i Europa Contemporary Tile Set hos SimCity 4 (På Rush Hour eller Deluxe Edition).

Se även 
 Commerzbank Tower
 Messeturm
 Tysklands högsta skyskrapor
 Europas högsta skyskrapor

Skyskrapor i Frankfurt am Main
Martha Christensen

Martha Christensen, född 2 juni 1926 i Holsted, död 3 januari 1995 i Svanninge, var en dansk författare.

Christensen växte upp i Holsted på Jylland. Hon var utbildad till och arbetade som fritidspedagog. Den svensk/danska filmen Alldeles i närheten, 2000 baserades på hennes roman Her i nærheden, 1993.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Syndabockarna 1976
 En fridag för fru Larsen 1979
 Dansen med Regitze 1989

Priser och utmärkelser 
 Boghandlernes gyldne Laurbær 1988 för Dansen med Regitze
 Tagea Brandts rejselegat for kvinder 1990

Källor

Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1926
Avlidna 1995
Kvinnor
Lognormalfördelning

Lognormalfördelningen är en sannolikhetsfördelning som förekommer inom matematisk statistik. Den beskriver fördelningen för en stokastisk variabel vars logaritm är normalfördelad. Med andra ord, om Y är en normalfördelad stokastisk variabel, är X = exp(Y) lognormalfördelad.

Definition 
En lognormalfördelad stokastisk variabel kan definieras med hjälp av täthetsfunktionen 

där  och  är parametrar i den normalfördelade stokastiska variabel som ges av logaritmen.

Egenskaper 
En lognormalfördelad stokastisk variabel har väntevärde 

och varians

Fördelningen har moment av alla ordningar, men ingen momentgenererande funktion. 
Det gäller också att produkter av oberoende lognormalfördelade stokastiska variabler är lognormalfördelade. 
Om 

är oberoende och lognormalfördelade variabler med samma μ-parameter, men inte nödvändigtvis samma σ, och , så är
.
Däremot är inte summan av oberoende lognormalfödelade stokastiska variabler lognormalfördelad.

Externa länkar 

Sannolikhetsfördelningar
William J. Bulow

William John Bulow, född 13 januari 1869 i Moscow, Ohio, död 26 februari 1960 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 12:e guvernören i delstaten South Dakota 1927-1931. Han representerade South Dakota i USA:s senat 1931-1943.

Bulow studerade juridik vid University of Michigan och flyttade 1893 till South Dakota. Han var demokraternas kandidat i 1924 års guvernörsval i South Dakota som han förlorade mot republikanen Carl Gunderson. Två år senare var ämbetsinnehavaren Gunderson på nytt republikanernas kandidat, men Bulow lyckades vinna det guvernörsvalet som första demokrat i South Dakotas historia. Efter två tvååriga mandatperioder som guvernör tjänstgjorde Bulow två sexåriga mandatperioder som senator. I 1930 års senatsval besegrade han sittande senatorn William H. McMaster. Bulow kandiderade 1942 till en tredje mandatperiod i senaten men förlorade demokraternas primärval mot Tom Berry som sedan förlorade senatsvalet mot republikanen Harlan J. Bushfield.

Bulows grav finns på den katolska kyrkogården Saint John Cemetery i Beresford, South Dakota. Han var lutheran av tysk härkomst.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations webbplats
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard
 William John Bulow på Guide to Governors Papers, South Dakota State Archives
 Bulow Park och Bulow House i Beresford, South Dakota
 porträtt på delstatens webbplats

Guvernörer i South Dakota
Ledamöter av USA:s senat från South Dakota
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Clermont County
Födda 1869
Avlidna 1960
Män
Krisa

Krisa var en antik grekisk stad belägen nära Delfi. År 595 f.Kr. försökte Krisa annektera senarenämnda stad men möttes då, på grund av oraklet i Delfis särskilda position i den grekiska världen, av en allians av grekiska städer som besegrade staden och jämnade den med marken.

Källor

Historiska hellenska stater
Jazzit

Jazzit är ett magasinsprogram för jazz på tisdagar mellan 21.30 och 22.30 i Sveriges Radio P2 med Lars-Göran Ulander i Umeå. I programmet spelas ny jazz och aktuella händelser i jazzvärlden bevakas. Ersattes hösten 2010 av Jazzlandet med Märet Öman och Pierre Martin.

Externa länkar
Jazzits Webbplats

Musikprogram i Sveriges Radio
Adolfsfors bruk

Adolfsfors bruk ligger i Adolfsfors i Köla socken i Eda kommun, Värmland.

Bruket fick privilegier 1744. I privilegierna ingick bland annat att anlägga en dubbel stålugn för framställning av brännstål samt tre knipphamrar för stålets bearbetning. Under 1700-talet tillverkade bruket även plåt. År 1751 byggdes även anläggningar vid Nedre Adolfsfors, även känt som Noreborg.

Stålbränningen upphörde troligen på 1850-talet; spiksmidet fortsatte till 1879 och stångjärnssmidet till 1884.

Efter brukets nedläggning bildades av bruksegendomen 1902 Adolfsfors Aktiebolag, som länge var ett av Värmlands större företag. Man innehade över 125 hektar jordbruksmark, 2 000 hektar skog, vattenkraftverk, sågverk och pappersmassefabrik. 1929 hade man 70 bofasta arbetare och 50 anställda inom flottningen.

Svenska järnbruk
Eda kommun
Industriminnen i Värmland
Club jazz

Club jazz är ett radioprogram i Sveriges Radio P2 vilket sänds från Stockholm på fredagar mellan 22.00 och 24.00. Programmet innehåller nya liveinspelningar från de svenska jazzscenerna och musikerintervjuer. Namnet "Club jazz" är taget från ett program som sändes i Sveriges Radio under 1960- och 1970-talen. Programledare är journalisten Pierre Martin.

Externa länkar 
Jazzradion på sr.se

Musikprogram i Sveriges Radio
Larry Pressler

Larry Lee Pressler, född 29 mars 1942 i Minnehaha County, South Dakota, är en amerikansk republikansk politiker. Han var den första veteranen från Vietnamkriget som blev invald i USA:s senat.

Pressler studerade vid University of South Dakota, Oxfords universitet och Harvard. Han tjänstgjorde i USA:s armé 1966-1968 i Vietnam. Han avlade 1971 juristexamen vid Harvard Law School. Han var ledamot av USA:s representanthus 1975-1979 och ledamot av USA:s senat 1979-1997. Pressler kandiderade till en fjärde mandatperiod i senaten men förlorade senatsvalet 1996 mot demokraten Tim Johnson. Pressler kandiderade 2002 igen till representanthuset men förlorade republikanernas primärval mot Bill Janklow.

Pressler är katolik av tysk härkomst.

Referenser

Noter

Externa länkar
Presslers webbplats
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från South Dakota
Ledamöter av USA:s senat från South Dakota
Amerikanska republikaner
Personer i Vietnamkriget
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Minnehaha County
Födda 1942
Levande personer
Män
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Harvard Kennedy School
Alumner från University of South Dakota
Rhodesstipendiater
DeKalb County, Tennessee

DeKalb County är ett administrativt område i delstaten Tennessee, USA, med 18 723 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Smithville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 852 km². 789 km² av den arean är land och 63 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Putnam County - nordost 
 White County - öst 
 Warren County - syd 
 Cannon County - sydväst 
 Wilson County - väst 
 Smith County - nordväst

Källor
Lopinavir

Lopinavir är en kemisk förening med formeln C37H48N4O5. Ämnet marknadsförs som Kaletra och Aluvia och är en bromsmedicin som verkar genom att hämma HIV-proteas. Lopinavir ges ihop med ritonavir för att förlänga effekten av lopinavir. Lopinavir tillverkas av Abbott Laboratories.

Referenser 

Proteashämmare
Fenoletrar
Karbamider
Alkoholer
Goodbye Blues

Goodbye Blues är The Hush Sounds tredje studioalbum som släpptes 18 mars 2008.

Låtlista
 "Intro"- 1:29
 "Honey"- 3:39
 "Medicine Man"- 3:23
 "The Boys Are Too Refined"- 3:17
 "Hurricane"- 3:12
 "As You Cry"- 3:25
 "Six" (Interlude)- 2:23
 "Molasses"- 3:51
 "That's Okay"- 3:18
 "Not Your Concern"- 2:57
 "Love You Much Better"- 3:17
 "Hospital Bed Crawl"- 2:37
 "Break the Sky"- 3:19

Musikalbum 2008
Album av The Hush Sound
Francisco Scaramanga

Francisco Scaramanga är en fiktiv figur i James Bond-filmen och romanen Mannen med den gyllene pistolen. Han är en skurk som i romanen bär smeknamnet "Pistols" Scaramanga men kallas även för "Paco", vilket är ett spanskt diminutiv för Francisco. I filmen spelades rollen av den engelska skådespelaren Christopher Lee.

Bokens Scaramanga 
Som barn var Francisco Scaramanga prickskytt på en cirkus i Spanien, han tog även hand om en av cirkuselefanterna. En dag gick elefanten bärsärkagång och Scaramanga blev vittne till hur den blev dödad av en polis, vilket fick Scaramanga att skjuta polisen i hjärtat. Han flydde sedan till USA, där han blir ledare av det kriminella gänget the Spangled Mob.

Filmens Scaramanga 
I filmen Mannen med den gyllene pistolen är Francisco en högt betald lönnmördare, troligen en av de bästa i världen, som får en miljon dollar per mord. Han är mest känd som "Mannen med den gyllene pistolen", eftersom han bara använder kulor som är gjorda av guld. Det visar sig i filmen att hans pistol också är gyllene och för att kunna dölja pistolen för polis och andra är den uppbyggd av vardagliga föremål. Ett cigarettetui utgör handtaget, en cigarettändaren utgör kulhuset (där kulan laddas i hålet där lågan normalt kommer upp), en manschettknapp utgör avtryckaren och en reservoarpenna utgör pipan. Han är även känd för sin pricksäkerhet. Alla Scaramangas uppgörelser utförs av hans betjänt Nick Nack, vilket gör honom anonym för de flesta.

Scaramanga har tre bröstvårtor, två vanliga och en över den vänstra bröstvårtan.

Scaramangas och James Bonds mest berömda replikskifte är:
Scaramanga: "Your Walther PPK against my golden gun, each of us with a fifty-fifty chance."
Bond: "Six bullets to your one?"
Scaramanga: "I only need one."
Deras sista dialog: Ready!

Hantlangare 
 Nick Nack

Figurer i James Bond
Bondskurkar
Fiktiva yrkesmördare
Fiktiva massmördare
Fiktiva figurer från Spanien
Fiktiva figurer introducerade 1965
Alkvetterns bruk

Alkvetterns bruk i Alkvettern, Storfors kommun i Värmland fick sina privilegier på stångjärnstillverkning år 1666. Under 1600- och 1700-talet var bruket, såsom många andra, uppdelat i övre och nedre anläggningar längs ett strömmande vattendrag. Namnet på bruket var under denna tid Övre och Nedre Lanfors.

År 1846 fick bruket tillstånd att uppföra en brännstålsugn med en räckhammare. Driften nedlades dock helt 1860. Övre Lanfors stångjärnshammare på Alkvetterns ägor vid Kedjeån privilegierades av bergsfogde Elias Linroth 24 oktober 1660 och Nedre Lanfors 2 december 1687. Den stängdes 1862.

Alkvetterns säteri var nedgånget vid Elias Larsson Linroths tillträde. Han skriver i sina anteckningar "Här var vid tillträdet varken tackjärn eller kol, utan måste allt på barbacka framforslas, så att hamrarna ingen dag stod, det nog många undrade på (Hamrarna var Lanfors öfre och nedre)". 1773 byggdes nytt kolhus vid Lanfors, och dammen byggdes också om. 1774-75 byggdes Lanfors nedre hammare om i sten och 1846 uppfördes nya verkstäder med Lancashiresmedja. En hammare med två härdar anlades 1687 och 1774 byggdes ett nytt kolhus. 1784-85 byggdes hammaren om och driften nedlades 1862. En bevarad byggnadsgrund är troligen en rest efter den kraftverksstation som enligt uppgift i bygden skall ha funnits i området. 

Produktionen var som högst åren 1849-51 med 520 ton/år. Lanforsens järnstämplar; Reg nr 1163, Av ålder H-st för stång och järnmanufaktur. (LEG.) Reg nr 1164, 18 16/5 54 H-st för stål. (LEG.F)  Reg nr 1165, 18 23/2 47 B-st för stångjärn. (LSH)

Vidare läsning
, s. 166-170

Källor

Svenska järnbruk
Storfors kommun
Industriminnen i Värmland
Alfa-beta-separation

Alfa-beta-separation är en investeringsfilosofi där fonder utgör grunden för sparandet. 

 Beta består av billiga och passivt förvaltade fonder, till exempel indexfonder eller börshandlade fonder som speglar ett index. Beta kan också vara obligationer eller certifikat.

 Alfa står för det speciella och specialiserade, till exempel hedgefonder. Alfa ska hitta felaktiga prissättningar på finansmarknaderna, utnyttja dem och skapa överavkastning. Förvaltningsavgifterna kan vara höga, men ska uppvägas av kvalitet, spetskompetens och en mycket aktiv förvaltning.

Förenklat kan alfa-beta-separation sägas vara en satsning på en rejäl bas av billigt indexsparande tillsammans med en dos aktiv förvaltning istället för att betala höga avgifter för fonder som är varken eller. Att hitta alfa har blivit en allt större utmaning på en genomanalyserad marknad. På så sätt har jakten på alfa lett till en allt större uppskattning av beta.

Termernas bakgrund
Alfa och beta är centrala begrepp i den moderna portföljteorin, där alfa är ett riskjusterat mått på den så kallade aktiva avkastningen på en investering. Det är ett vanligt mätetal för uppskattning av en aktiv förvaltares förmåga att överträffa sitt jämförelseindex. Beta-koefficienten beskriver hur den förväntade avkastningen för en aktie eller portfölj är beroende av avkastningen hos den finansiella marknaden som helhet.

I en väldiversifierad portfölj är alfa-risken eliminerad, sålunda står beta för all risk i portföljen.

Se även
Capital asset pricing model

Referenser
 Alpha-beta separation: Appealing theory, problematic reality
Investeringsfonder
Investeringar
James Abourezk

James George Abourezk, född 24 februari 1931 i Wood i Mellette County, South Dakota, död 24 februari 2023 i Sioux Falls, South Dakota, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den första arabamerikanen som blev invald i USA:s senat.

Abourezk tjänstgjorde i USA:s flotta 1948-1952. Han avlade 1966 juristexamen vid University of South Dakota. Därefter inledde han sin karriär som advokat i Rapid City. Han var ledamot av USA:s representanthus 1971-1973 och ledamot av USA:s senat 1973-1979. Han kandiderade inte till omval efter en mandatperiod i senaten.

Abourezk var kristen av libanesisk härkomst. Han dog samma dag som han fyllde 92 år.

Bibliografi 
 Advise and Dissent: Memoirs of South Dakota and the U.S. Senate, Chicago: Chicago Review Press (1989),

Referenser

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard
 Abourezk intervjuad 2006 av Kevin Zeese

Ledamöter av USA:s representanthus från South Dakota
Ledamöter av USA:s senat från South Dakota
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Alumner från University of South Dakota
Personer från Mellette County
Födda 1931
Avlidna 2023  
Män
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Joakim Garpe

Daniel Anders Joakim Garpe, född 8 april 1905 i Dala-Järna, död 28 juli 1992 i Sankt Görans församling, var en svensk politiker (socialdemokrat) och Storstockholms borgarråd 1954-1964.

Garpe var en av de män som kom att bli måltavla för mycket av den kritik som riktades mot Norrmalmsregleringen, den bebyggelsemässiga omdaningen av Stockholms city, under det sena 1960-talet och 70-talet.

Liv och verk

Joakim Garpe blev filosofie magister i Uppsala 1925. År 1928 blev han assistent vid Stockholms stadsbibliotek och 1935 sekreterare inom undervisningsroteln i Stockholms stad. Efter tjänstgöring som stadssekreterare och kanslichef blev han 1950 organisationsdirektör vid stadskansliet och 1954–64 borgarråd med ansvar för Stor-Stockholmsfrågor. Ordförande i Stor-Stockholms planeringsnämnd under tre mandatperioder 1958–67. Under tiden 1964–69 var han ordförande i humanist-teologiska fakultetsberedningen.

Garpe blev den förste innehavaren av den nionde borgarrådsposten för Stor-Stockholm. 1954 års val resulterade i en mycket knapp seger för de borgerliga och de borgerliga accepterade nu inte att de åtta borgarrådsposterna delades lika mellan blocken. Samtidigt vägrade Socialdemokraternas starke man finansborgarrådet Hjalmar Mehr en fördelning 5-3 för de borgerliga. I det då uppkomna läget accepterades på Mehrs förslag en nionde borgarrådspost med ansvar för Stor-Stockholmsfrågor, vilken besattes av socialdemokraten och Mehrs nära medarbetare Joakim Garpe.

Garpe blev hedersdoktor vid Göteborgs universitet 1968. Han var bror till redaktör Ingemar Garpe.

Joakim Garpe är begravd på Bromma kyrkogård.

Källor

Noter

Vidare läsning

Borgarråd i Stockholms stad
Svenska socialdemokrater
Hedersdoktorer vid Göteborgs universitet
Alumner från Uppsala universitet
Personer inom stadsplanering
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Järna socken
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1905
Avlidna 1992
Män
Ingemar Andersson (politiker)

Gustav Ingemar Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Linköping), född 23 maj 1913 i Lindesbergs landsförsamling, Örebro län, död i februari 1995 i Wien i Österrike, var en svensk journalist och socialdemokratisk politiker.

Han började tidigt arbeta i skobranschen och engagerade sig fackligt och politiskt. Han blev senare anställd vid Örebro-kuriren och blev så småningom ansvarig utgivare för tidningen Östgöten. Andersson var ledamot av riksdagens andra kammare 1949–1964, invald i Östergötlands läns valkrets, och ingick i den svenska delegationen i Europarådet. 1962 var han ledamot av ungdomsstyrelsenämnden och byråchef i socialdepartementet.

Efter pensionering bosatte han sig i Wien, där han avled 1995.

Tryckta källor 
Tidens kalender 1959, Stockholm: Tidens förlag, 1958, sid. 211. 
Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 2, sid. 47.

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Lindesbergs socken
Födda 1913
Avlidna 1995
Män
Jon Munch-Petersen

Jon Julius Munch-Petersen, född 20 oktober 1873 i Köpenhamn, död 20 februari 1939, var en dansk vattenbyggnadsingenjör. Han var son till Julius Petersen, bror till Hans Munch-Petersen, gift med Valfrid Palmgren, far till Gustaf Munch-Petersen.

Munch-Petersen blev polyteknisk kandidat 1897, var 1897–1919 i statens vattenbyggnaders tjänst, blev 1911 docent i vattenbyggnader vid Polyteknisk læreanstalt och 1919 professor där i kulturteknik. Han blev främst känd för sitt arbete med kustsäkring och hamnbyggnationer. Han var ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund.

Källor

Danska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Danska professorer
Personer verksamma vid Danmarks Tekniske Universitet
Födda 1873
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Personer från Köpenhamn
Alumner från Danmarks Tekniske Universitet
Emil Elmvall

Bror Emil Elmvall, född 13 september 1900 i Torshälla stadsförsamling, Södermanlands län, död 7 november 1965 i Hyltinge församling, Södermanlands län, var en svensk lantbrukare och politiker (centerpartist).

Elmvall var ledamot av riksdagens andra kammare med början från B-riksdagen sommaren 1958, invald i Södermanlands läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1959, Stockholm: Tidens förlag, 1958, sid. 210.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Födda 1900
Avlidna 1965
Män
Personer från Torshälla
James B. Francis

James Bicheno Francis, född 15 maj 1815 i Southleigh, Oxfordshire, död 18 september 1892 i Lowell, Massachusetts, var en amerikansk ingenjör av engelsk börd.

Francis biträdde som yngling sin far med ingenjörsarbeten, särskilt vattenbyggnader, emigrerade 1833 till Amerika och fick anställning vid en järnvägsbyggnad i Connecticut samt sedermera som maskinritare vid Locks and Canal Company on the Merrimac River i Lowell. I detta bolags tjänst kvarstod han till 1884 och var även senare dess rådgivare.

Han blev 1837 förste arbetsledare vid ovannämnda bolags verkstäder, var konstruktör och arbetsledare för den 1850 fullbordade stora dammanläggningen vid Lowell, där han trots starka invändningar dimensionerade dammen synnerligen rikligt, vilket vid en högflod 1854 räddade staden med omnejd från en förödande översvämning.

Resultaten av sina banbrytande försök på vattenbyggnadsområdet publicerade han i The Lowell Hydraulic Experiments (1855; ny upplaga 1868). Därmed kom han in på turbinkonstruktionsområdet, där hans namn sedan framför allt blev berömt. Efter experiment med en av U. Boydon förbättrad Fourneyronturbin utbildade Francis den centripetala turbintyp ("cent-vent-water-wheel"), som efter honom kallas Francisturbinen. Han framhöll själv, att hans turbinhjul grundades på en redan av Jean Victor Poncelet och S. Hood tillämpad princip, men de av Francis genomförda förbättringarna och framställda teorierna måste dock anses mycket förtjänstfulla.

Francis författade många vetenskapliga avhandlingar (bl.a. en om gjutjärnspelare, 1865) och erhöll flera akademiska utmärkelser, var 1881 president i American Society of Civil Engineers och blev 1892 dess hedersledamot. I Lowell, i vars utveckling han hade betydande andel, anlade han en träimpregneringsanstalt och organiserade stadens brandsläckningsväsen.

Källor

Amerikanska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Födda 1815
Avlidna 1892
Män
Personer från Oxfordshire