kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bart Jan Spruyt

Bart Jan Spruyt (född den 29 januari 1964 i Ridderkerk, Zuid-Holland) är en holländsk historiker och journalist. Vid sidan av Andreas Kinneging är han den mest inflytelserika nederländska, konservativa debattören.

Bakgrund 

Spruyt växte upp i Rotterdam. Han tillhör Reformerta församlingar i Nederländerna och har studerat historia, teologi och juridik vid universiteten i Utrecht och Leiden.

Politik 

När den konservative politikern Geert Wilders 2004 hoppade av Folkpartiet för Frihet och Demokrati för att bilda sin egen parlamentsgrupp backade Spruyt.

I februari 2006 bildade de båda Frihets-Partiet. Från januari till augusti 2006 fungerade Spruyt som strategisk rådgivare åt Wilders. Men strax innan valet i september bröt Spruyt med denne och förklarade att han inte skulle kandidera på Frihets-Partiets lista.
Detta bottnade i missnöje med att Wilders avvisade att skapa en bredare konservativ front, inkluderande personligheter som Marco Pastors (från Beboeligt Rotterdam) och Joost Eerdmans (från Pim Fortuyns lista).

Källor 

Nederländska politiker under 2000-talet
Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Ridderkerk
Alumner från Leidens universitet
Alumner från Utrechts universitet
Högåskyrkan

Högåskyrkan, tidigare även Tibro nya kyrka, är en kyrkobyggnad som tillhör Tibro församling i Skara stift. Den ligger i i centralorten i Tibro kommun.

Kyrkobyggnad
Anläggningen, som invigdes 1966, är ritad av arkitekten Carl Hampus Bergman och är en av stiftets första renodlade modernistiska kyrkor. Kyrkorummet är sammanbyggt med församlingshemmet, som är lägre och omger en gård med glasväggar. Exteriören kännetecknas av höga gulmålade betongmurar och det branta konkava, ensidiga takfallet. Takbeläggning av koppar. 

Kyrkorummet har slammade tegelväggar och ett omålat brädtak. Ljusinsläppet sker endast från högt belägna fönster med glasmålningar i söder samt från en slits som sträcker sig från golv till tak i koret. Symmetrisk möblering med mittgång och fristående bordsaltare.

En tillbyggnad för pastorsexpeditionen uppfördes 1982-1983, varvid en sluten gård har bildats.

Inventarier
Altare och predikstol är utförda i betong.
Över altaret en relief i ek är snidad av Harald Garmland. 
På den södra väggen vid altaret finns en Mariabild utförd av Bengt Johansson och invigd 1993. 
På norrsidan finns en väv av Britta Widnell.

Orgel
I koret finns en mekanisk orgel, tillverkad 1976 av Smedmans Orgelbyggeri, vilken har tio stämmor fördelade på två manualer och pedal samt ljudande fasad. Orgeln är utförd i omålat trä och fasaden har tre pipfält vars form bestäms av det sluttande överstycket. Fältens nischer är förgyllda. På högersidan finns tre fyrkantiga träpipor, även de i omålad furu.

Klockstapel
Klockstapeln uppförd av obehandlade betongskivor kontrasterar mot den gula kyrkobyggnaden.

Referenser

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Tibro kommun
Kyrkobyggnader invigda 1966
1966 i Sverige
Tjockhuvuden

Tjockhuvuden (Hesperiidae) är en familj i ordningen fjärilar och den enda familjen i överfamiljen Hesperioidea. Hittills är omkring 3 500 arter över hela världen kända (utom på Nya Zeeland och Antarktis). I Sverige finns 12 arter.

Familjen kännetecknas av kort och tjock, bakåt tillspetsad kropp, brett huvud och med nästan hakformigt krökt spets utrustade antennklubbor, samt jämföresevis korta vingar och en säregen vingställning, på så sätt att framvingarna under vila bärs upprätt men inte hopslagna över ryggen och bakvingarna hålls mer eller mindre vågrätt utsträckta.

Deras thorax har en påfallande byggnad, i det att dess mellersta ryggplåt (mesonotum) täcker den bakre ryggplåten (metanotum). De kraftiga flygmusklerna i mellankroppen ger fjärilarna en snabb flykt. Flykten hos större arter, till exempel Urbanus proteus är ofta långsammare och mer fladdrande än flykten hos mindre arter som till exempel smultronvisslare, vars flykt är kvickare och mer tvärkastande.

Larverna är vanligen nattaktiva, till skillnad från de fullbildade fjärilarna som är dagaktiva, och har ett i mycket undangömt levnadssätt. Flera spinner liksom en del nattfjärilars larver samman blad till sitt skydd, och inom ett sammanspunnet blad äger i vissa fall även förpuppningen rum. Ibland spinner larven före förpuppningen ett slags gles, ofullständig kokong, som vilar i en silkesögla.

Nordiska tjockhuvuden 
 Underfamilj visslare (Pyrginae)
 Skogsvisslare	(Erynnis tages)
 Blomvisslare	(Pyrgus andromedae)
 Myrvisslare	(Pyrgus centaureae)
 Smultronvisslare	(Pyrgus malvae)
 Fingerörtvisslare	(Pyrgus serratulae)
 Backvisslare	(Pyrgus armoricanus)
 Kattunvisslare	(Pyrgus alveus)
 Underfamilj glanssmygare (Heteropterinae)
 Spegelsmygare	(Heteropterus morpheus)
 Gulfläckig glanssmygare	(Carterocephalus palaemon)
 Svartfläckig glanssmygare	(Carterocephalus silvicola)
 Underfamilj smygare (Hesperiinae)
 Mindre tåtelsmygare	(Thymelicus lineola)
 Större tåtelsmygare	(Thymelicus sylvestris) (Thymelicus flavus)
 Silversmygare	(Hesperia comma)
 Ängssmygare	(Ochlodes sylvanus)

Källor

Externa länkar
Biskopskulla kyrka

Biskopskulla kyrka är församlingskyrka i Lagunda församling. Den ligger i Örsundaåns dalgång ungefär en mil norr om Enköping.

Redan 1185 ägde biskopen mark i det som då kallades Collum, senare blev namnet Biskopskulla. Biskopskulla är en romansk kyrka och tillkom alltså under 1100-talet och 1200-talets första hälft. Senare har det tillkommit tillbyggnader. Tornet byggdes kring 1200 och själva kyrkan vid slutet av 1100-talet. Man vet inte, men det finns spekulationer på att kyrkan är privatbyggd.

Murarna är i huvudsak av natursten. Inslag av tegel förekommer på murkrön och i koret. Kyrkan består av ett rektangulärt långhus med ett lika brett, rakavslutat kor, vidbyggd sakristia i norr samt vapenhus i söder med ingång. I väster står ett torn med avtäckning i form av en huv med lanternin. Alla tak är spåntäckta, tornavtäckningen och de valmade sadeltaken. De äldsta delarna av kyrkan kan härröra från 1100-talet. De återfinns i långhusets västparti och utgör inre delarna av norra långmuren samt skiljemuren mot tornet. Omkring år 1200 byggdes tornet, huvudparten av nuvarande långhusmurarna samt ett smalare kor, av vilka norra och södra murarna ännu är synliga invändigt Någon gång under folkungatiden, 1250–1350, revs korets östmur, kyrkan förlängdes mot öster och erhöll det nuvarande koret med rak östmur. Här stod nu en salkyrka. Samtidigt byggdes den tunnvälvda sakristian. Vapenhuset tillhör troligen 1400-talets andra hälft. Under samma period slogs ribbvalv i alla utrymmen förutom i sakristian som bibehöll tunnvalvet.

Vid 1400-talets mitt dekorerades valv och murar i kor och långhus med kalkmålningar, som hänförts till den s.k. Strängnäs- eller Mälardalsskolan. Enligt en avbildning från 1600-talet hade kyrkan då ett enkelt sadeltak. På bilden återfinns även de tre strävpelare som stöder koret i öster och som anses ha byggts tidigast under 1500-talet för att motverka skadorna av sättningar i murarna. Vid en renovering 1741 fick kyrkan sin nuvarande exteriör med valmade sadeltak och en förhöjning av tornet som täcktes med den svängda huven. En genomgripande renovering 1954–55 innebar bl.a. golvomläggning, insättande av ett nytt altare och ny bänkinredning. Nu framtogs även de medeltida kalkmålningarna, som varit överkalkade. Idag finns visa synliga medan många fortfarande saknas. Vid renoveringen uppsattes även ny altarprydnad, ett enkelt kors av ek. Kyrkomuren renoverades senast 2007–2008

Orgel 
1827 köptes en orgel från Järlåsa. Den var byggd 1775 av orgelbyggaren Falker. 1869 hade kyrkan en orgel med 8 stämmor, byggd 1751 av Carl Holm, Uppsala.
Den nuvarande orgeln byggdes 1870 av P L Åkerman & Lunds Orgelfabrik, Stockholm. Orgeln är mekanisk med slejflåda. Den har ett tonomfång på 54/20. Fasaden är samtida med orgeln. Orgeln står på ett lågt podium i västra delen av kyrkan.

Källor

Noter

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Enköpings kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Ebba Haslund

Ebba Haslund, född 12 augusti 1917 i Seattle, Washington, död 10 juli 2009 i Oslo, var en norsk författare och dramatiker. 

Haslund studerade litteratur vid Universitetet i Oslo. Hon debuterade 1945 med novellsamlingen Også vi. Utöver sitt författarskap var hon också känd som litteraturkritiker i Aftenposten och radiokåsör på NRK.

Hon var styrelsemedlem i Norske Dramatikeres Forbund, styrelsemedlem i Norsk PEN, ordförande i Ungdomslitteraturens forfatterlag 1965 till 1971 och ordförande i Den norske Forfatterforening mellan 1971 och 1975. Hon engagerade sig dessutom för det norska riksmålet.

Haslund betecknade sig som värdekonservativ, och har tidigare varit representant för Høyre i Stortinget. Haslund blev tidigt känd för sitt kvinnopolitiska engagemang och i tal och skrift deltog hon aktivt i samhällsdebatten. Förutom kvinnosaken engagerade sig Haslund också i fredssaken, både som atomvapenmotståndare, men under senare år också som kritiker av krigföringen i Irak, och speciellt Norges deltagande i detta.

Ebba Haslund skrev mer än fyrtio radioteatrar för NRK Radioteatret. Haslund avled den 10 juli 2009.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Också vi ...: skildringar från ockupationens Norge (Også vi ...) (översättning Olov Jonason, Fritze, 1945)
 Soltorpsbarnen: sagor (teckningar av Gösta Hallencreutz, översättning Ann-Charlotte Wahlander, Fritze, 1946)
 Kris i augusti: roman (Kris i august) (översättning Stig Nordfeldt, Fritze, 1955)
 Tuffingar på Brånåsen (Barskinger på Brånåsen) (översättning Margareta Schildt, Bonnier, 1962)
 Bara ett litet sammanbrott: roman (Bare et lite sammenbrudd) (översättning Brita Edfelt, Trevi, 1977)

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1960 för Barskinger på Brånåsen
 Bokhandlarpriset 1966 för Det trange hjerte
 Riksmålsförbundets litteraturpris 1968

Externa länkar 
 Dödsannons (norska)

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1917
Avlidna 2009
Personer från Seattle
Kvinnor
Norska Stortingsledamöter
Alumner från universitetet i Oslo
Auto Motor und Sport

Auto Motor und Sport var ett tyskt privat formel 1-stall som tävlade säsongen . Föraren Rolf Stommelen körde en Brabham-Ford och han kom som bäst trea i Österrikes Grand Prix.

F1-säsonger

Noter

Källor

Privata formel 1-stall
Tobias Törnell

Bror Tobias Jon-Petter Törnell, även känd under artistnamnet Toby Fakir, född 31 maj 1973 i Söderhamn, är en svensk fakir.

Törnell följde under uppväxten ofta med sin mor, sångerskan Monica Törnell, på turnéer och ägnade sig också själv åt musik. Han gick senare på Cirkusgymnasiet i Gävle och grundade 1992 tillsammans med tre andra elever Vazir Varieté. Törnell tillhör numera Komikerklubben. Han är bland annat eldslukare och använder sig även av bland annat fakirnålar, spikmatta och svärdskonst. Han har även hängt sig själv i krokar på Kiviks marknad och låtit sig korsfästas. Törnells far är riksspelmannen Thore Härdelin.

Referenser
Cirkusens historia i Gävle, Gävle kommun
Vazir Varieté Gefle Dagblad 2 juni 2008
Gustav Sandström: Fakirer och solsken på Kiviks första dag, Kvällsposten 2011-07-19, sida 12
Ingrid Carlqvist: En kille på kroken, Aftonbladet, 2003-07-19, sida 23
Läskigt underhållande, Helsingborgs Dagblad 1999-04-23, sida 11
TAN: En kylslagen Smefestival, Nerikes Allehanda 1998-05-23, sida 18
TV igår, Expressen 1995-10-27, sida 406
Ammi Bohm: TV-tips Expressen 1995-10-19, sida 208
Svante Liden: Monika Törnells son satsar på maskätet, Aftonbladet 1995-07-17, sida 16

Noter 

Fakirer
Personer från Söderhamn
Födda 1973
Män
Levande personer
Anders Gunnarsson

Anders Gunnarsson, född 24 januari 1974, är en svensk före detta bandyspelare som 2010 avslutade karriären i Falu BS. Han har även representerat moderklubben Edsbyns IF, Vetlanda BK och IFK Motala Bandy.

Klubbar
 Edsbyns IF 1993-2001
 Vetlanda BK 2001-2003
 IFK Motala 2003-2005
 Falu BS 2005-2010

Födda 1974
Svenska bandyspelare
Män
Levande personer
Ametiststare

Ametiststare (Cinnyricinclus leucogaster) är en liten, färgglad fågel i familjen starar, vanligt förekommande i Afrika söder om Sahara samt på delar av Arabiska halvön.

Utseende och läte
Ametiststaren är en ganska liten stare som mäter 19 centimeter varav stjärten är sju centimeter. Den har jämförelsevis korta vingar, medellång stjärt, tydlig gul iris och uppvisar en stor sexuell dimorfism, det vill säga könen har mycket olika fjäderdräkter. Den adulta hanens ovansida och strupe ned till bröstet är purpurblå med ett praktfullt, violett skimmer. Bröst och buk är vita och vingpennorna svartbrunaktiga, med violetta yttre kanter. På ovansidan är honan brun med ljus bräm och undersidan är vit med bruna kraftiga fläckar. Ametiststaren är i allmänhet tämligen tystlåten.

Utbredning och taxonomi
Ametiststare häckar i subsahariska Afrika, hela mellersta Afrika och en del av västra Arabiska halvön. Den delas vanligtvis upp i tre underarter med följande utbredning:
 Cinnyricinclus leucogaster leucogaster	– förekommer från Senegal till Etiopien, Gabon, Kongo-Kinshasa, Uganda, nordvästra Kenya och Tanzania.
 Cinnyricinclus leucogaster verreauxi – förekommer från södra Kongo-Brazzaville till södra Kongo-Kinshasa, Uganda, Kenya, Namibia och Sydafrika.
 Cinnyricinclus leucogaster arabicus – förekommer i norra Etiopien, Eritrea, östra Sudan, nordvästra Somalia och delar av Arabiska halvön (Jemen och Saudiarabien).

Den har även påträffats i Mauretanien, Israel och Förenade Arabemiraten samt i Oman.

Ekologi
Ametiststare lever i familjegrupper på låglandslätter och i högre belägna trakter, dock inte långt från själva bergen. Den vistas nästan uteslutande i träd. Under häckningen lägger honan två till fyra blekblå ägg med rödbruna fläckar och ruvar dessa tolv till 14 dagar. Båda könen matar ungarna tills de är flygga efter ungefär 21 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig i hela utbredningsområdet.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Starar
Fåglar i etiopiska regionen
Migrationsrätt

Migrationsrätt är ett samlingsbegrepp på det område inom juridiken som behandlar rätten för en utländsk medborgare att befinna sig i Sverige. Den främsta lagen inom migrationsrätten är Utlänningslagen (UtlL).
Det är den nationella staten som medger och formulerar rättigheter och skyldigheter för utlänning på statens territorium. En internationell eller global Migrationsrätt finns alltså inte.
I Sverige är det Migrationsverket som har hand om migrationsärenden. Är sökanden missnöjd med Migrationsverkets beslut kan denna överklaga till Migrationsdomstolen. Är sökanden missnöjd med Migrationsdomstolens beslut finns det även möjlighet att överklaga till ytterligare en instans, nämligen Migrationsöverdomstolen. För att få upp ett mål i Migrationsöverdomstolen krävs prövningstillstånd.

I ett migrationsärende är det vanligt att sökanden erhåller ett offentligt biträde. Biträdet är vanligtvis en advokat eller biträdande jurist på en advokatbyrå. Biträdet hjälper den sökanden med kommunikationen med Migrationsverket och eventuellt domstolen.

Offentlig rätt
Cactus Canyon

Cactus Canyon är ett flipperspel från 1998 utvecklat av Midway (under namnet Bally). Flipperspelet är av typen Solid State Electronic (SS). Spelet är ligger högst på Internet Pinball Database's lista över 300 mest populära SS-spel.  Noterbart innehåll i detta flipperspel är 4 drop target och 2 pop bumpers. Då det inte gjorts många exemplar av spelet, är det eftertraktat bland samlare.

Källor
Internet Pinball Database: Cactus Canyon

Fotnoter

Externa länkar
Länksamling om spelet på Pinball Links

Flipperspel
Jean-Michel Bayle

Jean-Michel Bayle, född 1969 i Manosque, är en fransk motocross- och roadracing-förare. Bayle är tvåfaldig världsmästare i motocross: 1988 i 125-klassen och 1989 i 250-klassen. Han har även vunnit de tyngsta motocross- och supercross-titlarna i USA. Han bytte därefter gren och tävlade i roadracing-VM i klasserna 250GP, 500GP och MotoGP. Även här tillhörde Bayle världseliten, dock inte på den allra högsta nivån.

Födda 1969
Franska motorcyklister
Franska motocrossförare
Franska roadracingförare
250GP-förare
500GP-förare
MotoGP-förare
Män
Levande personer
Personer från Alpes-de-Haute-Provence
The Deep End

The Deep End är den norska rockgruppen Madrugadas fjärde album, släppt på EMI, i februari 2005. I Norge, har albumet sålts i över 70 000 exemplar.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Høyem och Madrugada, förutom spår 10 & 12, som är av Burås, Høyem och Madrugada.
 "The Kids Are on High Street" – 4:57
 "On Your Side" – 3:53
 "Hold on to You" – 6:34
 "Stories from the Streets" – 5:19
 "Running Out of Time" – 6:08
 "The Lost Gospel" – 3:53
 "Elektro Vakuum" – 4:50
 "Subterranean Sunlight" – 3:59
 "Hard to Come Back" – 4:04
 "Ramona" – 3:55
 "Slow Builder" – 6:14
 "Sail Away" – 6:09
Life in the City (Bonusspår) 2:58
I'm in Love (Bonusspår) 3:44

Bonusspåren är bara med på den begränsade utgåvan.

Banduppsättning
 Sivert Høyem - sång
 Frode Jacobsen - bas
 Robert Burås - gitarr

Källor

Musikalbum 2005
Norska musikalbum
Tosteröbron

Tosteröbron är en svängbro som löper mellan fastlandet i Strängnäs och Abborrberget på södra Tosterön. Den sträcker sig över Mälaren, och byggdes år 1936. Riksväg 55 gick på bron till 1981 då den ersattes av den nuvarande Strängnäsbron. Bron hette Strängnäsbron fram till 1981 då den nuvarande Strängnäsbron tog över namnet och den här bron blev omdöpt till Tosteröbron. 

I september 1990 körde ett västtyskt lastfartyg, vars kapten missat farleden, in i Tosteröbron. Den svängbara delen av bron välte delvis ned i vattnet och blev obrukbar.

Referenser

Externa länkar

Broar i Södermanlands län
Byggnader och anläggningar i Strängnäs kommun
Broar invigda 1936
1936 i Sverige
Blåkindad glansstare

Blåkindad glansstare (Lamprotornis chalybaeus) är en vida spridd afrikansk tätting i familjen starar. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Kännetecken

Utseende
Denna stare mäter cirka 19 centimeter. Den har en medellång näbb, vingar av medellängd (med tredje och fjärde pennorna längst), kort, mer eller mindre tvär stjärt och långa ben. Fjäderdräkten är sammetsartat metallglänsande i mörkt och djupt stålgrönt, med en rundad, svart fläck på spetsen av varje armpenna och de största övre vingtäckarna samt en svagt antydd fläck i örontrakten och på underarmens täckfjädrar. Färgen har en stark glans och företer vid olika belysning ett underbart skimmer.

Läte 
Blåkindad glansstare låter höra ett distinkt, nasalt "squee-aar".

Utbredning och systematik 
Blåkindad glansstare är endemisk för Afrika och delas vanligtvis upp i fyra underarter med följande utbredning:
Lamprotornis chalybaeus chalybaeus – Senegal till östra Sudan
Lamprotornis chalybaeus cyaniventris – Eritrea och Etiopien till västra Kenya och östra Uganda
Lamprotornis chalybaeus scyobius – sydvästra Uganda till sydöstra Kenya, Tanzania, sydöstra Demokratiska republiken Kongo och Moçambique
Lamprotornis chalybaeus nordmanni – södra Angola till Zimbabwe, södra Zambia, Botswana och Sydafrika

Arten har observerats i Sverige, men det har bedömts osannolikt att den nått landet på naturlig väg.

Ekologi
Den lever, förutom under häckningsperioden, i små flockar, som flyger omkring i de tätaste busksnåren och bland spridda klippblock på slättmark. Den vistas mycket på marken och i låga buskar, mot aftonen även i högre träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats violettörad glansstare.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Starar
Fåglar i etiopiska regionen
Reborn, Souldrainer

{{Album infobox |
  Namn        = Reborn |
  Typ         = Studioalbum |
  Artist      = Souldrainer |
  Utgivning      = 18 maj 2007 |
  Inspelad    = 2004 - 2005 |
  Genre       = Melodisk death metal |
  Skivbolag   = Mascot Records |
  Producent   = Marcus Edvardsson |
  Detta album  = Reborn(2007) |
  Nästa album  =  Heaven's Gate(2011) |
}}Reborn'' är det första musikalbumet av death metal-bandet Souldrainer utgivet 2007. Albumet var färdiginspelat redan 2005, men skivkontraktet kom dock inte förrän 2007.

Låtlista
  First Row in Hell
  Internal Suicide
  The Others
  To the Promised Land
  Daemon to Daemon
  Reborn
  Everyday Hero
  Black Thirteen
  They All Die
  Angel Song

Källor
souldrainer.com

Musikalbum 2007
Svenska death metal-album
Svenska debutalbum
Sunne kyrka

Sunne kyrka kan syfta på:

Sunne kyrka, Jämtland
Sunne kyrka, Värmland
Svensktoppen 1991

Svensktoppen 1991 är en sammanställning av de femton mest populära melodierna på Svensktoppen under 1991.

Populärast var Vem får följa dig hem av Shanes, som fick totalt 5169 poäng under 36 veckor.

Populärast från årets melodifestival var Eurovisionsvinnaren Fångad av en stormvind av Carola. Låten fick sammanlagt 2822 poäng under 10 veckor.

Populäraste artisterna var Tomas Ledin och Grymlings som fick med två melodier var på årssammanfattningen.

Årets Svensktoppsmelodier 1991

Externa länkar
 Svensktoppen 1991

1991 i Sverige
Musikåret 1991
1991
Radioåret 1991
Daniel Andersson (bandyspelare)

Daniel Tobias Andersson, född den 18 maj 1983 i Växjö, är en svensk bandyspelare som spelar för AIK Bandy. Andersson började sin karriär säsongen 1999-00 i moderklubben Nässjö IF där han stannade tills 2002. 
Han spelade 2005-06 för Edsbyns IF där han vann sitt hittills enda SM-guld och har hunnit med ett proffsår i den ryska klubben Zorkij 2006-07 innan han återvände till Villa-Lidköping BK inför säsongen 2007-08.
2011-12 spelade han sin andra SM-final. Den här gången med Villa Lidköping som förlorade mot Sandvikens AIK med 6-5.
2012-13 blev han utsedd till årets man i svensk bandy som förste Villaspelare någonsin. Den 2 april 2020 blev det klart att Daniel Andersson gör en sensationell comeback i AIK Bandy.

Klubbkarriär

Statistik uppdaterad 2020

Referenser

Födda 1983
Svenska bandyspelare
Män
Levande personer
Världsmästare i bandy
Idrottare från Växjö
Sunne församling, Karlstads stift

Sunne församling är en församling i Norra Värmlands kontrakt i Karlstads stift. Församlingen ligger i Sunne kommun i Värmlands län och ingår i Sunne pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung under namnet Sunds församling. Namnändring till det nuvarande namnet skedde 23 oktober 1891. 1751 utbröts Gräsmarks församling.

Församlingen var till 1765 moderförsamling i pastoratet Sund, Emtervik (Östra Ämtervik), Fryksände och Lysvik som från 1673 även omfattade Västra Ämterviks församling och från 1751 Gräsmarks församling. Från 1765 till 1 maj 1821 ingick församlingen i Frykdals pastorat där även församlingarna Gräsmark, Östra och Västra Ämtervik, Fryksände, Lysvik och Östmark ingick. Från 1 maj 1821 till 1 maj 1882 moderförsamling i pastoratet Sunne, Östra Ämtervik, Västra Ämtervik och Gräsmark för att därefter till 1962 utgöra ett eget pastorat. Från 1962 moderförsamling i pastoratet Sunne, Östra Ämtervik och Västra Ämtervik och där även Gräsmark ingick från 2002.

Före 1963 var församlingen delad av kommungräns och därför hade den två församlingskoder, 173501 för delen i Stora Sunne landskommun och 176600 för delen i Sunne köping.

Organister

Kyrkor 
 Sunne kyrka

Se även 
 Sunne socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Karlstads stift
Indelningar i Sunne kommun