kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Harlekinvaktel

Harlekinvaktel (Coturnix delegorguei) är en huvudsakligen afrikansk fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Harlekinvaktel är en liten hönsfågel och med sin kroppslängd på endast 16 centimeter något mindre än sin nära släkting vakteln. Jämfört med denna är undersidan mer enfärgad och mycket mörkare brun. Den ses sällan annat än i flykten när den skräms upp, varvid man kan notera dess smalare vingar. Hanen har ett brett, svart fält mitt på bröstet, svartstreckade kastanjefärgade flanker samt svartvitt mönster på huvudet. Honan har en otecknad beige strupe samt varmare rostbrunt på nedre bröst och buk utan svartaktiga fläckar.

Läte 
Harlekinvaktelns läte liknar vaktelns, men är mer metalliskt.

Utbredning och systematik 
Harlekinvaktel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Coturnix delegorguei delegorguei – förekommer i gräsmarker i Afrika söder om Sahara och på Madagaskar
 Coturnix delegorguei histrionica – förekommer på São Tomé (Guineabukten)
 Coturnix delegorguei arabica – förekommer i sydvästligaste Saudiarabien och västra Jemen; möjligen är taxonet giltigt eftersom de flesta fynd kan röra flyttfåglar

Arten har även tillfälligt setts i Oman.

Levnadssätt 
Arten ses i öppna gräsmarker upp till 1850 meters höjd med spridda buskar eller palmer, men även i jordbruksbygd. Häckningen sker oregelbundet i samband med kraftigt regnfall. Arten lever av frön från gräs och ogräs.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller till och med mycket vanlig i vissa områden.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louis-Adulphe-Joseph Delegorgue (1814-1849), fransk jägare och naturforskare i tropiska Afrika 1839-1849.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Nyazeelandvaktel

Nyazeelandvaktel (Coturnix novaezelandiae) är en utdöd fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Fågeln hade sitt utbredningsområde var tidigare i Nya Zeeland. Arten är nu utdöd och rapporterades senast 1875. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Referenser

Externa länkar

Fasanfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Stäppvaktel

Stäppvaktel (Coturnix pectoralis) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Stäppvakteln är en stor och kraftigt tecknad vaktel. Det ljusa bröstet har breda mörka streck och i ansiktet syns ett tydligt ljust ögonbrynsstreck. Hanen har orangefärgad strupe konstrasterande mot svartaktigt bröst. I flykten syns en ljus fläck på vingens framsida.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i gräsmarker i Australien och Tasmanien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Stäppvakteln hittas i torrare gräsmarker. När en uppskrämd fågel åter landar brukar den ofta bromsa in innan den tar mark igen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Nabiha

Nabiha Bensouda, född 1 September 1980 i Köpenhamn, är en dansk sångerska med gambiskt, maliskt och marockanskt påbrå.

Karriär 

Nabiha blev känd år 2009 för debutsingeln "Deep Sleep" som nådde fjärde plats på den danska singellistan. Hennes debutalbum Cracks släpptes den 29 januari 2010 och hennes andra album More Cracks släpptes den 19 september 2011. Den 10 februari 2012 låg hennes femte solosingel "Never Played the Bass" på fjärde plats på den danska singellistan samtidigt som en annan låt hon sjunger på, "Raise the Roof", låg på åttonde plats.

Diskografi

Album

Singlar 

 (feat. Morten Hampenberg & Alexander Brown, Pitbull och Fatman Scoop)

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Födda 1980
Kvinnor
Levande personer
Danska sångare
Sångare från Köpenhamn
Brunvaktel

Brun vaktel (Synoicus ypsilophorus) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Brunvakteln är en stor och kraftigt tecknad vaktel. På håll verkar den dock rätt enfärgad och brun. Lätet är en tvåtonig vissling.

Utbredning och systematik 
Brunvaktel delas in i tio underarter med följande utbredning:
 Synoicus ypsilophorus raaltenii – Små Sundaöarna (Flores, Timor och angränsande öar)
 Synoicus ypsilophorus pallidior – Små Sundaöarna (Sumba och Sawu)
 Synoicus ypsilophorus saturatior – lågland på norra Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus lamonti – mellersta delarna av det centrala höglandet på Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus dogwa – lågland på södra Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus plumbeus – lågland på östra Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus monticola – högt belägna gräsmarker på sydöstra Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus mafulu – södersluttningar i bergstrakter på sydöstra Nya Guinea
 Synoicus ypsilophorus australis – fuktiga områden i Australien
 Synoicus ypsilophorus ypsilophorus – Tasmanien

Underarten lamonti inkluderas ofta i mafulu.

Släktestillhörighet 
Brunvakteln fördes tidigare till Coturnix. DNA-studier visar dock att den står närmare asiatisk och afrikansk blåvaktel i Excalfactoria. De tre förs numera därför ofta till ett eget släkte, Synoicus. Senare genetiska studier visar att även papuavakteln (Anurophasis monorthonyx) tillhör samma klad.

Levnadssätt 
Brunvakteln hittas vanligen i sumpiga marker med högt gräs. Där kan den ses kila över stigar i smågrupper eller explosivt flyga upp när man nästan trampar på den.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i australiska regionen
Blå öronfasan

Blå öronfasan (Crossoptilon auritum) är en asiatisk hönsfågel i familjen fasanfåglar . Den förekommer enbart i Kina, men är vanligast av alla öronfasaner.

Utseende och läten 
Blå öronfasan är en mycket stor, upp till 98 cm lång fasan. Fjäderdräkten är karakteristisk med sammetssvart hjässa, röd hudflik i ansiktet, gult öga, förlängda örontäckare som formar långa vita tofsar bakom ögonen (därav namnet öronfasan). Den spektakulärt böjda och lösa stjärten med 24 förlängda blågrå fjädrar är svartspetsad. Könen är lika men hanen är något större. Hanens revirläte består av en serie med fyra till fem hesa och hårda kraxanden.

Utbredning 
Fågeln förekommer enbart i skogsområden i bergstrakter i norra och centrala Kina, från östra Qinghai österut genom Gansu till Inre Mongoliet (Helan Shang) och söderut till västra Sichuan och nordostligaste Tibet (Danglabergen).

Systematik 
Studier visar att blå öronfasan är mycket nära släkt med brun öronfasan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Blå öronfasan förekommer i barr- och blandskog i bergstrakter samt bland enbuskar och snår ovan trädgränsen. Födan består huvudsakligen av bär och vegetabiliskt material. Fågeln häckar mellan april och juni.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Vit öronfasan

Vit öronfasan (Crossoptilon crossoptilon) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Vit öronfasan är en 86-96 cm lång fasan med de för släktet karakteristiska vita tofsarna från näbbasen och bakåt. Fjäderdräkten är i stort sett vit, ibland med grå anstrykning på ovansidan. Den har svart stjärt, röda ben, röd bar hud i ansiktet och en svart hjässa. Ungfågeln är brungrå till en början men övergår snabbt till adult dräkt. Lätet är ett vittljudande raspande.

Utbredning och systematik 
Vit öronfasan delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Crossoptilon crossoptilon  drouynii – bergsskogar i östra Tibet
 Crossoptilon crossoptilon  dolani – västra centrala Kina (sydöstraQinghai)
 Crossoptilon crossoptilon  crossoptilon – sydöstra Tibet och sydvästra Kina
 Crossoptilon crossoptilon  lichiangense – norra Yunnan till sydvästra Sichuan i sydcentrala Kina

Tibetansk öronfasan (C. harmani) behandlades tidigare som underart till vit öronfasan. Genetiska studier visar att de är systerarter.

Levnadssätt 
Vit öronfasan bebor barr- och blandskogar nära trädgränsen samt i subalpina buskmarker med björk och rhododendron på 3000-4300 meters höjd. Den kan vara vanlig kring buddhistkloster där de skyddas, men förekommer vanligtvis mycket sparsamt i små grupper. Under häckningen uppträder den i par men kan vintertid ses i grupper med upp till 30 individer. Naturliga predatorer är bland andra kråkor och vråkar.

Status och hot 
Denna art har ett stort utbredningsområde, men tillgången på lämpliga miljöer är begränsad. Världspopulationen tros därför vara relativt liten, uppskattningsvis mellan 10.000 och 50.000 individer. Aktuella populationstrender är osäkra, men den tros minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Brun öronfasan

Brun öronfasan (Crossoptilon mantchuricum) är en hotad asiatisk hönsfågel i familjen fasanfåglar, endemisk för Kina.

Utseende och läten 
Brun öronfasan är en omisskännlig, stor brunvitfasan med en kroppslängd på 96-100 cm. Karakteristiskt är den tydliga vita kindtofsen som sträcker sig bakåt från näbbasen. Fjäderdräkten är huvudsakligen mörkbrun, med vitt på nedre delen av ryggen, övergump och övre stjärttäckare. Den långa vita stjärten har breda, mörka spetsar. Benen är röda, liksom en bar hudfläck i ansiktet. Honan är ofta något mindre och saknar sporrar på tarserna. Det hesa, högfrekventa lätet återges i engelsk litteratur som "trip-c-r-r-r-r-r-ah!", ökande i tonhöjd och volym.

Utbredning och systematik 
Brun öronfasan förekommer i nordöstra Kina, numera begränsad till spridda lokaler i Shaanxi (Yichuan, Huanglong och Hancheng), i västra Shanxi (Luya Shan and Luliang Shan) och bergstrakter i nordvästra Hebei. En population finns nära Beijing (Dongling Shan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Brun öronfasan häckar i barr- eller blandskogar i bergstrakter upp till 2600 meters höjd. Vintertid rör den sig till lägre regioner (som lägst 1100 meter över havet) till buskmarker vid skogsbryn på sydlänta sluttningar. Fågeln är huvudsakligen växtätare. Den tros ha ett monogamt häckningsbeteende och försvarar sitt revir mellan april och juni.

Status och hot 
Brun öronfasan tros ha en liten världspopulation på endast mellan 3300 och 11000 vuxna individer. I skyddade områden verkar populationen vara stabil, men i andra områden minskar beståndet möjligen kraftigt på grund av störningar och habitatförstörelse.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
WP:Projekt Kina
Gråjärpe

Gråjärpe (Dendragapus obscurus) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Gråjärpen är en rätt stor hönsfågel med en kroppslängd på 47–57 cm hos hanen och 44–48 cm hos honan. Den är mycket lik nära släktingen sotjärpen och de båda behandlades tidigare som samma art. Båda två är rätt enhetligt gråaktiga eller gråbruna. Honan är ljusfläckad utan antydning till bandning som hos den mindre granjärpen, medan hanen är mörkgrå. Den svartaktiga stjärten saknar sotjärpens tydliga ljust ändband.

Under spelet visar hanen upp en lilafärgad strupsäck (gul hos sotjärpen) och uppsvällda gula hudflikar ovan ögat. Från hanen hörs en hoande serie, både ljusare och starkare än sotjärpens och dessutom längre (sex i stället för fem stavelser).

Utbredning och systematik 
Gråjärpe delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Dendragapus obscurus richardsoni – förekommer från Alaska och södra Yukon till Idaho, västra Montana och nordvästra Wyoming.
 Dendragapus obscurus pallidus – förekommer från södra centrala British Columbia till östra Washington och nordöstra Oregon.
 Dendragapus obscurus oreinus – förekommer i bergsområden i nordöstra Nevada och angränsande områden i Utah.
 Dendragapus obscurus obscurus – förekommer i bergsområden från Wyoming till Colorado, Arizona och New Mexico.

Tidigare behandlades gråjärpe och sotjärpe (Dendragapus fuliginosus) som samma art och kallades då tillsammans blåjärpe.

Släktskap 
Gråjärpe placerades tidigare tillsammans med andra järpar, orrar, präriehöns, ripor och tjädrar i den egna familjen skogshöns (Tetraonidae). Genetiska studier visar dock att de utgör en del av familjen Phasianidae. Där utgör de en klad närmast släkt med kalkoner (Meleagris) och dessa två tillsammans med koklassfasan (Pucrasia macrolopha). Gråjärpe och systerarten sotjärpe står närmast präriehönsen i Tympanuchus.

Levnadssätt 
Gråjärpen hittas i skogsområden, vanligen med inslag av barrträd och snårig undervegetation. Den ses vanligen på marken, lättast under högsommaren när hönor med kycklingar frekventerar vägrenar och stigar. Födan består av vegetabilier, framför allt barr.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till tre miljoner individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Koma (olika betydelser)

Koma kan avse: 

 Koma – ett stadium av djup medvetslöshet.
 Koma (astronomi) – den nebulosiska utvecklingen runt en kometkärna.
 Koma (film)  – amerikansk film från 1978, originaltitel Coma
 Koma (optik) – ett optiskt avbildningsfel.
 Koma (ort)  – en ort i Burkina Faso

Personer
 Matthew Koma (1987–), en amerikansk musiker och singer-songwriter

Se även 
 Coma
Svart frankolin

Svart frankolin (Francolinus francolinus) är en vanlig men tillbakadragen hönsfågel i familjen fasanfåglar som förekommer från östra Medelhavsområdet till Indien.

Utseende och läte 
Svart frankolin är en hönsfågel som med sina 33–36 centimeter i längd är något större än rapphönan, men som ger ett ännu större intryck med en upprätt hållning. Hanen är mycket mörk med svart huvud och bröst åtskilda av ett rödbrunt halsband. På sidan av det svarta huvudet syns en tydlig och stor vit kindfläck. Rygg och bröstsidorna är vitprickiga, längre ner på buken mer U-formade. Honan är gulbrun och kraftigt vattrad med rödbrun nacke och svarta yttre stjärtpennor. Vingarna på båda könen är bruna.

Lätet är karakteristiskt, en upprepad sjustavig rytmisk ramsa med sprucken röst som spelas i gryningen: kjåck, kiiik ki-kii-kå-ki-kiik, med betoningar på andra, fjärde och sista stavelsen.

Utbredning och systematik 
Svart frankolin delas in i sex underarter med följande utbredning:
 francolinus-gruppen
 Francolinus francolinus francolinus – förekommer från Cypern och Anatolien till Irak och Iran
 Francolinus francolinus arabistanicus – förekommer i södra Irak och västra Iran
 henrici-gruppen
 Francolinus francolinus bogdanovi – förekommer från södra Iran och Afghanistan till södra Pakistan
 Francolinus francolinus henrici – förekommer från södra Pakistan till västra Indien
 Francolinus francolinus asiae – förekommer i norra Indien
 Francolinus francolinus melanonotus – förekommer från östra Indien till Sikkim och Bangladesh

Ekologi 
Fågeln förekommer i låglänta områden upp till 400 meter över havet, gärna i jordbruksområden men också i täta snår utmed floder. I södra Turkiet häckar den från mars till maj. Den lägger sju till tolv ägg i en försänkning, ibland fodrat med lite växtmaterial. Fågeln livnär sig av gräs, säd, skott, löv och bär men även insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). I Europa tros det häcka 8.000-21.000 par.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Kärrfrankolin

Kärrfrankolin (Ortygornis gularis) är en hotad fågel i familjen fasanfåglar som förekommer i och kring norra Indien.

Utseende och läten 
Kärrfrankolinen är en 37 cm lång marklevande fasanfågel med tydligt roströd strupe. Ovansidan är fint bandad, medan undersidan har tydliga vita streck. Revirlätet består av en lång serie vassa "chuill", cirka tio toner som upprepas var åttonde sekund.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i terai från norra Indien till södra Nepal och Bangladesh. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen fördes den till släktet Francolinus. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Kärrfrankolin tillsammans med närbesläktade grå frankolin och afrikanska tofsfrankolinen, den senare vanligen placerad som ensam art i Dendroperdix, lyfts numera vanligen ut i det egna släktet Ortygornis.

Levnadssätt 
Kärrfrankolinen hittas i våtmarker och högväxta gräsmarker, men även i kringliggande sockerrörsplantage. Den födosöker på marken efter rötter, skott och insekter. Fågeln kan vada i vatten och klättra i vass.

Status 
Kärrfrankolinen minskar kraftigt i antal till följd av habitatförlust och jakt. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser därför den vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Världspopulationen uppskattas till mellan 10 000 och 20 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Droppfläckig frankolin

Droppfläckig frankolin (Francolinus pictus) är en hönsfågel i familjen fasanfåglar som förekommer huvudsakligen i Indien.

Utseende 
Droppfläckig frankolin är en 31 cm lång hönsfågel. Könen är rätt lika, med rostfärgad huvud och tydligt vita droppformade fläckar på både över- och undersida.

Läten 
Droppfläckig frankolin är en ljudlig fågel. Lätena liknar svart frankolin, med ett skärande "keek keek keeki" som inleds med ett mer lågmält "keke", ofta framfört i duett.

Utbredning och systematik 
Droppfläckig frankolin delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Francolinus pictus pallidus – förekommer i norra centrala Indien
 Francolinus pictus pictus – förekommer i centrala och södra Indien
 Francolinus pictus watsoni – förekommer på Sri Lanka

Levnadssätt 
Droppfläckig frankolin hittas i tät vegetation i gräs- och buskmarker, jordbruksbygd och skogsbryn. Den födosöker på marken i par eller smågrupper på jakt efter frön, skott och ryggradslösa djur. Fågeln är skygg, svårstött och mest aktiv i skymning och gryning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av jakt och habitatförsämring, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som relativt vanlig i stora delar av utbredningsområdet.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Pärlfrankolin

Pärlfrankolin (Francolinus pintadeanus) är en asiatisk hönsfågel i familjen fasanfåglar.

Utseende 
Pärfrankolinen är en 33 cm lång hönsfågel med vitfläckat svart mantel och svart mustaschstreck. Hanen är pärlfläckig undertill, honan tvärbandad.

Utbredning och systematik 
Pärlfrankolin delas in i två underarter med följande utbredning:
 Francolinus pintadeanus phayrei – förekommer i torr buskterräng i nordöstra Indien, Myanmar och Indokina
 Francolinus pintadeanus pintadeanus – förekommer i sydöstra Kina och Hainan

Fågeln är även införd till Mauritius, möjligen även Madagaskar och Seychellerna. En införd population har även förekommit på filippinska ön Luzon, men är numera utdöd där.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Grå frankolin

Grå frankolin (Ortygornis pondicerianus) är en asiatisk fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar, vanligt förekommande från sydöstra Iran till Indien.

Utseende 
Grå frankolin är en medelstor hönsfågel med en kroppslängd på 33 centimeter. Den är som namnet avslöjar övervägande grå, på ovansidan åt det bruna hållet. Ovansidan är fint bandad och streckad, undersidan fint bandad. Strupe är beigefärgad avgränsad nedertill med ett tunt svart halsband.

Läten 
Grå frankolin är året runt en mycket ljudlig fågel. Det vanligaste lätet är ett grovt, högljutt och upprepat "pat ee laa, kila kila kila, khirr khirr".

Utbredning och systematik 
Grå frankolin delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Ortygornis pondicerianus mecranensis – förekommer i torra områden i sydöstra Iran och södra Pakistan
 Ortygornis pondicerianus interpositus – förekommer i nordvästra Indien och Pakistan
 Ortygornis pondicerianus pondicerianus – förekommer i södra Indien och på Sri Lanka

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen fördes den till släktet Francolinus. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast. Grå frankolin tillsammans med närbesläktade kärrfrankolinen och afrikanska tofsfrankolinen, den senare vanligen placerad som ensam art i Dendroperdix, lyfts numera vanligen ut i det egna släktet Ortygornis.

Levnadssätt 
Grå frankolin hittas i torrt och öppet landskap i jordbruksbygd, öppen skog, buskmarker och halvöken. Den födosöker på marken i par eller smågrupper på jakt efter ryggradslösa djur, skott och frön. När den störs springer den oftast iväg och när den väl tar till vingarna flyger den lågt och kort. Fågeln häckar på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i större delen av utbredningsområdet.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på Pondicherry i Indien.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen