kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rödbrun gärdsmyg

Rödbrun gärdsmyg (Cinnycerthia fulva) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rödbrun gärdsmyg delas in i tre underarter:
 C. f. fitzpatricki – förekommer i östra Peru (Cordillera Vilcabamba i Cusco)
 C. f. fulva – förekommer i östra Anderna i centrala Peru (södra Cusco)
 C. f. gravesi – förekommer i Anderna från södra Peru (Puno) till norra Bolivia (Cochabamba och La Paz)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Granès

Granès är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Quillan som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Granès  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Granès

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Sepiagärdsmyg

Sepiagärdsmyg (Cinnycerthia olivascens) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sepiagärdsmygen är en medelstor, enfärgat brun gärdsmyg med mörka tvärband på vingar och stjärt. Den liknar rostgärdsmygen, men är inte lika färgstark och ses på lägre höjder. Lätena är hårda och tjattrande.

Utbredning och systematik 
Sepiagärdsmyg delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cinnycerthia olivascens bogotensis – förekommer i östra Andernas västsluttning i Colombia
 Cinnycerthia olivascens olivascens – förekommer i centrala och västra Anderna i Colombia till norra Peru

Levnadssätt 
Sepiagärdsmygen hittas i molnskogar på mellan 1500 och 2500 meters höjd. Där ses den i smågrupper i undervegetationen, ofta i närheten av bambusnår. Ibland slår den följe med kringvandrande artblandade flockar. Fågeln är skygg och svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Perugärdsmyg

Perugärdsmyg (Cinnycerthia peruana) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Perugärdsmygen är en nästan helbrun fågel med svaga svarta tvärband endast på vingar och stjärt. Vissa individer kan dock ha varierande mängd vitt på ansiktet och pannan. Arten är mycket lik sepiagärdsmygen, men hittas på lägre höjd och skiljer sig i läten. Sången som utförs i duett av paret består av fylliga visslingar och drillar. Där den är upprörd hörs också frenetiskt snabba skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Anderna i Peru (Amazonas till Ayacucho). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Perugärdsmygen hittas i molnskog i Anderna. Den påträffas ofta i stora familjegrupper som rör sig tillsammans genom skogens lägre och mellersta skikt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Rostgärdsmyg

Rostgärdsmyg (Cinnycerthia unirufa) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostgärdsmygen är en medelstor enfärgat rostbrun gärdsmyg, med svart tygel och otydlig mörk tvärbandning på vingar och stjärt. Den liknar sepiagärdsmygen, men är mer bjärt färgad och hittas på högre höjder. Lätena är hårda och tjattrande.

Utbredning och systematik 
Rostgärdsmyg delas in i tre underarter:
 Cinnycerthia unirufa unirufa – förekommer i Anderna i nordöstra Colombia och västligaste Venezuela (Táchira)
 Cinnycerthia unirufa unibrunnea – förekommer i centrala Anderna från Colombia till Ecuador och nordligaste Peru
 Cinnycerthia unirufa chakei – förekommer i Perijabergen (gränsen mellan Colombia och Venezuela)

Levnadssätt 
Rostgärdsmygen hittas i bergsskogar på mellan 2200 och 3800 meters höjd. Där ses den i smågrupper födosökande i undervegetationen, ofta kring bambusnår. Den kan vara rätt svår att få syn på och se bra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Bogotágärdsmyg

Bogotágärdsmyg (Cistothorus apolinari) är en utrotningshotad fågel i familjen gärdsmygar som är endemisk för Colombia.

Utseende och läten 
Bogotágärdsmygen är en liten (12 cm) och streckad gärdsmyg. Den är beigefärgad med ett kort, grått ögonbrynsstreck. Rygg och övergump är streckad i svart och beigevitt, medan undersidan är smutsgrå med beige anstrykning på flanker och undergump. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som en kort serie bubblande "toe-a-twée" uppblandat med knarrande läten.

Utbredning och systematik 
Bogotágärdsmyg delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cistothorus apolinari apolinari – förekommer i östra Anderna i Colombia (Boyacá och Cundinamarca)
 Cistothorus apolinari hernandezi – förekommer i páramo i centrala Colombia

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Artens vetenskapliga namn hedrar Apolinar María (1867-1949), zoolog och fransk missionär till Colombia 1904-1949 samt rektor för La Salle Institute. Tidigare kallades den Apolinars gärdsmyg eller apolinargärdsmyg även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Méridagärdsmyg

Méridagärdsmyg (Cistothorus meridae) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i nordvästra Venezuela (Trujillo och Mérida). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Kärrgärdsmyg

Kärrgärdsmyg (Cistothorus palustris) är en tätting i familjen gärdsmygar md vid utbredning i USA, Kanada och Mexiko.

Kännetecken

Utseende 
Kärrgärdsmygen är en liten (11,5–12,5 cm) och rätt mörk gärdsmyg med rostfärgade vingar och stjärt samt ett tydligt vitt ögonbrynsstreck. Hjässan är mörk och flankerna rostbruna. Västliga fåglar är något ljusare och individer ur populationen i kustnära South Carolina och Georgia är snarare gråaktiga.

Läte 
Sången beskrivs som en gurglande drill, "tek-tuk-t-jejejejejejejeje" och liknande, ofta inledd med ett nasalt "gran". Hos västliga fåglar är sången mer mekanisk. Locklätet är ett lågt och torrt "tek", rätt likt flyktlätet från flera trupialer.

Utbredning och systematik 
Kärrgärdsmyg delas in i 14 underarter i fem grupper, med följande utbredning:
 paludicola-gruppen
 Cistothorus palustris browningi – kusten i sydvästra British Columbia till centrala Washington
 Cistothorus palustris paludicola – sydvästra Washington och nordvästra Oregon
 Cistothorus palustris aestuarinus – kustnära centrala Oregon till södra Kalifornien (Ventura County), Central Valley samt ökenvåtmarker i södra Kalifornien, södra Nevada och sydvästra Arizona
 Cistothorus palustris clarkae – kustnära södra Kalifornien (Los Angeles County till San Diego County, inåt landet till västra Riverside County)
 plesius-gruppen
 Cistothorus palustris pulverius – centrala British Columbia och Idaho till nordöstra östra Kalifornien (öster om Sierra Nevada till norra Inyo County) samt närliggande västra Nevada
 Cistothorus palustris plesius – sydöstra Idaho till Colorado och New Mexico, övervintrar till centrala Mexiko
 Cistothorus palustris laingi – västcentrala Kanada till Montana, övervintrar till södra Mexiko
 palustris-gruppen
 Cistothorus palustris iliacus – sydcentrala Kanada till centrala USA, övervintrar vid i golfkusten
 Cistothorus palustris dissaeptus– sydcentrala Kanada till nordcentrala och nordöstra USA, övervintrar till nordöstra Mexiko
 Cistothorus palustris palustris – kustnära våtmarker från New England till Virginia
 Cistothorus palustris waynei – kustnära våtmarker från södra Virginia till North Carolina
 Cistothorus palustris marianae (inklusive thryophilus) – kustnära våtmarker från östligaste Texas till sydvästra Florida
 Cistothorus palustris griseus – kustnära våtmarker från nordöstra South Carolina till öst-centrala Florida
 Cistothorus palustris tolucensis – centrala Mexiko (Río Lerma till Hidalgo och västra Puebla)

Ofta urskiljs även underarten deserticola med utbredning i sydöstra Kalifornien.

Tillfälligt har kärrgärdsmygen påträffats på Bermuda, Grönland och Kuba.

Levnadssätt 
Kärrgärdsmygen är lokalt vanlig i våtmarker med kaveldun eller vass. Den för en tillbakadragen tillvaro och hörs oftare än ses.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Gräsgärdsmyg

Gräsgärdsmyg (Cistothorus platensis) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Gräsgärdsmygen är vida spridd i Latinamerika och delas in i hela 17 underarter med följande utbredning:
 C. p. tinnulus – västra Mexiko 
 C. p. potosinus – San Luis Potosí (centrala Mexiko)
 C. p. jalapensis – centrala Veracruz (östra Mexiko)
 C. p. warneri – låglänta områden i Veracruz, Tabasco och Chiapas i sydöstra Mexiko
 C. p. russelli – Belize
 C. p. elegans – södra Mexiko och Guatemala
 C. p. graberi– sydöstra Honduras nordöstra Nicaragua
 C. p. lucidus – Costa Rica och västra Panama 
 C. p. alticola – norra Colombia genom Venezuela till västra Guyana
 C. p. aequatorialis – västcentrala Colombia till centrala Peru
 C. p. graminicola – sydcentrala Peru
 C. p. minimus – södra Peru till södra Bolivia
 C. p. polyglottus – sydöstra Brasilien till Paraguay och nordöstra Argentina
 C. p. tucumanus – södra Bolivia och nordvästra  Argentina
 C. p. platensis – centrala och östra Argentina
 C. p. hornensis – centrala och södra Chile, södra Argentina
 C. p. falklandicus – Falklandsöarna

Tidigare behandlades den nordamerikanska arten starrgärdsmyg (C. stellaris) som underart till platensis. När stellaris inkluderades kallades hela komplexet på svenska för starrgärdsmyg, som nu alltså flyttats över till stellaris.

Status och hot 
Arten har ett mycket stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Musikergärdsmyg

Musikergärdsmyg (Cyphorhinus arada) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Musikergärdsmyg delas in i sex underarter med följande utbredning:
 C. a. transfluvialis – sydöstra Colombia (Caqueta) till norra Brasilien (östra Amazonområdet)
 C. a. salvini – sydöstra Colombia till östra Ecuador och nordöstra Peru (Loreto)
 C. a. arada (inklusive faroensis och urbanoi) – östra Venezuela, Guyanaregionen och norra Brasilien norr om Amazonfloden och öster om Rio Negro
 C. a. griseolateralis – norra Amazonområdet och avrinningsområdet för floden Tapajós
 C. a. interpositus – Brasilien (från västra sidan av floden Tapajós till norra Mato Grosso)
 C. a. modulator – tropiska östra Peru, norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Sånggärdsmyg

Sånggärdsmyg (Cyphorhinus phaeocephalus) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sånggärdsmyg delas in i fem underarter:
 Cyphorhinus phaeocephalus richardsoni – förekommer i karibiska låglandet från sydöstra Honduras till Nicaragua
 Cyphorhinus phaeocephalus infuscatus – förekommer i karibiska låglandet i Costa Rica och nordvästligaste Panama
 Cyphorhinus phaeocephalus lawrencii – förekommer i lågland från östra Panama till nordvästra Colombia
 Cyphorhinus phaeocephalus propinquus – förekommer i tropiskt lågland i nordvästra Colombia (Bolivar och Santander)
 Cyphorhinus phaeocephalus phaeocephalus – förekommer i Stillahavslåglandet från sydvästra Colombia till västra Ecuador (i söder till El Oro)

International Ornithological Congress urskiljer även underarten chocoanus med utbredning i västra Colombia.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjebröstad gärdsmyg

Kastanjebröstad gärdsmyg (Cyphorhinus thoracicus) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kastanjebröstad gärdsmyg delas in i två underarter:
 Cyphorhinus thoracicus dichrous – förekommer i centrala och västra Anderna från Colombia till Peru (San Martín)
 Cyphorhinus thoracicus thoracicus - förekommer i tropiska och subtropiska Andernas östsluttning i sydöstra Peru (Huánuco till Puno)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN dichrous som den egna arten "nordlig kastanjebröstad gärdsmyg".

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underarterna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråbröstad skogsgärdsmyg

Gråbröstad skogsgärdsmyg (Henicorhina leucophrys) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråbröstad skogsgärdsmyg är en mycket liten, stubbstjärtad gärdsmyg. Karakteristiskt är kraftigt streckat ansikte, grått bröst och djupt mörkbrun ovansida. Vanligaste lätet är ett hårt grälande skallrande, medan sången är varierad, fyllig och visslande.

Utbredning och systematik 
Gråbröstad skogsgärdsmyg har en mycket vid utbredning från Mexiko till Bolivia. Den delas in i tolv underarter med följande utbredning:
 mexicana-gruppen
 Henicorhina leucophrys festiva – västra Mexiko (molnskogar i västra Michoacán och Guerrero)
 Henicorhina leucophrys mexicana – östra Mexico (San Luis Potosí i Puebla, Veracruz och norra Oaxaca)
 Henicorhina leucophrys castanea – längst ner i södra Mexiko (Chiapas) och norra Guatemala
 Henicorhina leucophrys capitalis – södra Mexiko (västra Chiapas) till västra Guatemala och El Salvador
 Henicorhina leucophrys collina – högländer i Costa Rica och västra Panama (Chiriquí och Veraguas)
 Henicorhina leucophrys brunneiceps – Anderna i sydvästra Colombia till nordligaste Ecuador (Imbabura)
 Henicorhina leucophrys bangsi – subtropiska och övre tropiska Santa Marta-bergen (nordöstra Colombia)
 Henicorhina leucophrys manastarae – Serrania de Perijá (Colombia/Venezuela)
 Henicorhina leucophrys meridana – Andernas östsluttning i Colombia och västra Venezuela
 Henicorhina leucophrys venezuelensis – subtropiska kusten vid kordiljären i norra Venezuela (Lara till Miranda)
 Henicorhina leucophrys hilaris – subtropiska berg i Ecuador
 leucophrys-gruppen
 Henicorhina leucophrys leucophrys – Anderna från Colombia till Ecuador och Peru
 Henicorhina leucophrys boliviana – subtropiska berg i västra Bolivia (Cochabamba, La Paz och Santa Cruz)

Tidigare behandlades santamartaskogsgärdsmyg (H. anachoreta) som en underart till gråbröstad skogsgärdsmyg.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i fuktiga bergsskogar, särskilt i områden med tät undervegetation där den är notoriskt svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Bandvingad skogsgärdsmyg

Bandvingad skogsgärdsmyg (Henicorhina leucoptera) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln har ett mycket litet utbredningsområde i Anderna i norra Peru och i angränsande områden av allra sydligaste Ecuador. Bandvingad skogsgärdsmyg beskrevs först 1977.

Levnadssätt 
Den förekommer i tät, mossbelupen molnskog på mellan 1,350-2,600 meters höjd, och föredrar framförallt förkrymt dvärgskog på utsatta bergsryggar.

Status 
Arten tros minska i antal, dock inte så pass kraftigt att den kan anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbröstad skogsgärdsmyg

Vitbröstad skogsgärdsmyg (Henicorhina leucosticta) är en fågel i familjen gärdsmygar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbröstad skogsgärdsmyg är en mycket liten och stubbstjärtad gärdsmyg. Den har kraftigt streckat ansikte, vit haka och fylligt mörkbrun ovansida. Vanligaste lätet är ett grodlist, metalliskt och svårlokaliserat "peenk", medan den varierade och visslade sången är relativt kort, vanligen inledd med en dämpad väsande vissling.

Utbredning och systematik 
Vitbröstad skogsgärdsmyg förekommer från sydöstra Mexiko söderut genom Centralamerika till centrala Peru och norra Brasilien. Den delas här in i tolv underarter med följande utbredning:
 prostheleuca-gruppen
 Henicorhina leucosticta decolorata – sydöstra Mexiko
 Henicorhina leucosticta prostheleuca – tropiska östra Mexiko (San Luis Potosí) till Belize och västra Guatemala
 Henicorhina leucosticta tropaea – Honduras och Nicaragua
 Henicorhina leucosticta smithei – Petén i Guatemala
 pittieri-gruppen
 Henicorhina leucosticta costaricensis – centrala Costa Rica (Cartago och Limón)
 Henicorhina leucosticta pittieri – sydvästra Costa Rica och Panama (i öster till Kanalzonen)
 inornata-gruppen
 Henicorhina leucosticta eucharis – subtropiska västra Colombia
 Henicorhina leucosticta inornata – låglandsområden mot Stilla havet i södra Colombia och nordvästligaste Ecuador
 leucosticta-gruppen
 Henicorhina leucosticta darienensis – östra Panama (Kanalzonen) till nordvästra Colombia (i söder till Chocó)
 Henicorhina leucosticta albilateralis – tropiska och subtropiska områden i norra och nordvästra Colombia
 Henicorhina leucosticta hauxwelli – tropiska södra Colombia till östra Ecuador och centrala Peru öster om Anderna
 Henicorhina leucosticta leucosticta – östra Venezuela, Guyana, Surinam och norra Brasilien

Ofta urskiljs även underarten alexandri, med utbredning på karibiska sluttningen i östra Panama och nordvästra Colombia.

Levnadssätt 
Vitbröstad skogsgärdsmyg hittas i låglänta fuktiga tropiska skogar. Där förekommer den vanligen nära eller på marken i undervegetationen. Den hörs långt oftare än ses och är mycket svår att få syn på, även i rätt öppen undervegetation.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Munchiqueskogsgärdsmyg

Munchiqueskogsgärdsmyg (Henicorhina negreti) är en hotad fågel i tättingfamiljen gärdsmygar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i västra Anderna i Colombia och beskrevs som ny art för vetenskapen så sent som 2003.

Utseende och läten 
Munchiqueskogsgärdsmygen är med en kroppslängd på 11 cm en liten medlem av familjen, liksom övriga skogsgärdsmygar med korta vingar och kort stjärt. Könen är lika, med mörkbrun hjässa och mer varmbrun ovansida med ljusare men mörkbandade vingar. På huvudet syns ett tydligt vitt ögonbrynsstreck ovan ett svart öronstreck samt vitstreckade örontäckare. Strupen är vit, bröstet ljusgrått och resten av undersidan kastanjebrun, på buken fint bandad. Den är mycket lik gråbröstad skogsgärdsmyg, men skiljs på den bandade buken, kallare grå ovansida, längre tarser och kortare stjärt. Lätet är distinkt, upprepade fraser med sex till tolv klara toner, varje fras cirka två sekunder lång.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Munchiqueskogsgärdsmygen har ett litet utbredningsområde och en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alvaro José Negret Fernandez (1949-1998), colombiansk naturforskare, ornitolog och direktör över naturhistoriska museet vid Caucauniversitetet.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbröstad karstgärdsmyg

Vitbröstad karstgärdsmyg (Hylorchilus navai) är en utrotningshotad fågel i familjen gärdsmygar. Den är endemisk för södra Mexiko, där den förekommer i karstformationer i låglänt urskog. IUCN kategoriserar den som sårbar.

Utseende och läten 
Vitbröstad karstgärdsmyg är en 16 cm lång, långnäbbad, brun och vit gärdsmyg. Näbben är svartaktig, längst in på undre näbbhalvan orange. Den har vidare grå tygel och varmbrun ovansida med lätt svartbandade vingar. På strupen och övre delen av bröstet är den smutsvit, mot nedre delen av bröstet grå, medan flankerna är sotbruna och de undre stjärttäckarna gråbruna. På bröstet syns även svag, sotfärgad fjällning, på buken vit fjällning med mörkare subterminala halvmånar. Lätet beskrivs som ett nasalt "iihn" i par eller serier.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i södra Mexikos lågland i Chiapas och östra Veracruz. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vitbröstad karstgärdsmyg delar släkte med likaledes mexikanska rostbröstad karstgärdsmyg (H. sumichrasti). Tillsammans är de närmast släkt med kanjongärdsmygen (Catherpes mexicanus).

Levnadssätt 
Vitbröstad karstgärdsmyg är begränsad till karstformationer i skuggan av låglänt städsegrön urskog, huvudsakligen mellan 75 och 800 meters höjd. Utbredningsområdet är därför naturligt fragmenterat, med formationer var fjärde kvadratkilometer i västra och centrala delar av Uxpanapa-regionen. Den verkar dock kunna bilda revir i så små områden som åtta hektar. Den plockar ryggradslösa djur från lavtäckta karstytor och bland sprickor i klippblock.

Status 
Arten har ett litet och krympande utbredningsområde. Världspopulationen uppskattas till mellan 1500 och 7000 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den mexikanske naturforskaren och samlaren Juan Nava Solario. Fram tills nyligen kallades den navagärdsmyg även på svenska, men justerades 2023 till ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gärdsmygar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko