kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hansine Pedersen

Jacobine Hansine Pedersen, född Nielsen 14 juli 1861 i Fyrendal, död 6 april 1941 i Sandby, var en dansk politiker (Det Radikale Venstre), rösträttsaktivist och kvinnosakskämpe.

Biografi 

Pedersen var dotter till läraren Jens Nielsen (1834–1921) och hans hustru Mariane Henriette Møller (ca. 1839–1883) och växte upp i Kundby utanför Holbæk. Föräldrarna var engagerade i det socialliberala partiet Det Radikale Venstre (RV) och hennes svåger var Kristjan Pedersen (Det Radikale Venstre), var jordbruksminister i Regeringen Zahle II. Hon gifte sig som 25-åring med lantbrukaren Niels Peter Pedersen och tillsammans drev de hans fädernesgård Viekær, som var belägen vid landsorten Sandby. Pedersen var djupt engagerad i den danska rösträtts- och kvinnorörelsen: Hon var styrelseledamot i en lokal förening för kvinnlig rösträtt i Svinninge och var med om att ansluta den till den nationella paraplyorganisationen Landsforbundet for Kvinders Valgret (LKV). Efter anslutningen blev hon ordförande för lokalföreningen i Kundby och var med om att upprätta en rad rösträttsföreningar i Holbæk med omnejd. Hon hade även nationella uppdrag som suppleant i LKV:s förbundsstyrelse (1911–1915) och skribent för förbundets medlemstidning Kvindevalgret. 1927 var hon också initiativtagare till upprättandet av en lokalavdelning av den feministiska organisationen Dansk Kvindesamfund i Kundby med omnejd och blev dess styrelseordförande.

Liksom sina föräldrar och släktingar var Pedersen också partipolitiskt engagerad i Det Radikale Venstre. Hon kom att tilldelas förtroendeposter inom den offentliga sektorn: 1908 blev hon styrelseledamot i hjælpekassen i Kundby, en kommunal institution som erbjöd ekonomisk hjälp till personer med särskilda ekonomiska svårigheter. En kort tid senare blev hon medlem av en sammanslutning av flera kommunala hjælpekasser i Holbæk amt. Inför de danska kommunvalet 1909 tilläts kvinnor att rösta och kandidera för första gången ställde hon upp som kandidat för partiet i Kundby. Hon valdes in i ortens sockenstämma, föregångaren till dagens ordning med kommunfullmäktige, och var en av två kvinnor från partiet som tilldelades ett mandat där. Detta mandat innehade hon till 1916. Samma år blev hon, som första kvinna, invald till Holbæk amtsråd (amtråd), den danska motsvarigheten till Sveriges landsting. Här hade hon plats i utskott som behandlade amtets budget, sjukvård- och skolsystem. Hon lämnade sin plats i amtsrådet 1922 efter att RV förlorat röster. Hon lyckades inte heller bli återvald till sockenrådet 1921.

Se även 
 Anna Bransager Nielsen
 Anna Westergaard
 Elna Munch
 Ingeborg Refslund Thomsen
 Kirsten Gloerfelt-Tarp

Referenser

Tryckta källor 
 Larsen, Jytte (red.) (på danska): Dansk Kvindebiografisk Leksikon , Rosinante, Köpenhamn 2001. .

Noter 

Födda 1861
Avlidna 1941
Kvinnor
Danska kvinnorättskämpar
Dansk kvinnohistoria
Kommunpolitiker från Det Radikale Venstre
Missouri Western State University

1915 grundades St. Joseph Junior College i centrala Saint Joseph, Missouri. Skolan flyttade 1933 till en annan byggnad, och igen i början på 70-talet då ett område på ungefär 3 km2 inköptes, och campus ligger där än idag. Skolans maskot är en grip.

Sport 

Universitetet har deltagare, kallade MWSU Griffons, i en mängd sporter.

Män 
Baseboll
Basket
Amerikansk fotboll
Golf

Kvinnor 
Basket
Golf
Fotboll
Softboll
Tennis
Volleyboll

Universitet och högskolor i Missouri
Utbildningsinstitutioner bildade 1915
Saint Joseph, Missouri
Bandad solabborre

Bandad solabborre (Enneacanthus obesus) är en art i familjen solabborrfiskar som lever i östra USA.

Utseende 
Den bandade solabborren har en hög kropp som är kraftigt ihoptryckt från sidorna. Kroppen är olivgrön med metalliskt glänsande purpurfärgade, gröna och gula fläckar. Gällocket har en stor, mörk fläck. Sidorna har också mörka tvärband. Rygg- och analfenorna är tydligt rundade, och munnen är uppåtriktad.

Fisken är en av de minsta solabborrarna; längden hos vuxna individer varierar mellan 4 och 7 cm, med 9,5 cm som maximum.

Vanor 
Arten är en sötvattensfisk som föredrar lugna vatten som kraftigt bevuxna sjöar och dammar, gärna med dy- eller sandbotten, samt i selvatten i bäckar och floder. Födan består framför allt av mygglarver, något som gör att den är en viktig faktor för att hålla nere myggpopulationen. Den tar även små kräftdjur och blötdjur samt småfisk.

Fortplantning 
Lektiden infaller mellan april och juli, under vilken båda könen utvecklar blå fläckar. Som hos andra solabborrar bygger hanen ett rede på bottnen, men till skillnad från vad som är brukligt hos andra medlemmar av familjen vaktar han inte äggen; dessa, som är pelagiska, sprids i vattnet och flyter fritt omkring.

Utbredning 
Den bandade solabborren finns i de kustnära staterna i östra och sydöstra USA, från Maine söderut till södra Florida, och därifrån västerut till Alabama. Den är hotad i många stater, allvarligast ("critically imperiled") i New York, Pennsylvania och Alabama.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Helgeandsorden (utmärkelse)

Helgeandsorden (), är en fransk kunglig riddarorden som instiftades 1578 av kung Henrik III. Orden var under sin tid Frankrikes förnämsta och fick stor betydelse för ordensväsendets utveckling.

Bakgrund
Orden stiftades 1578 av kung Henrik III till minne av att hans tronbestigning (1574) inträffat på pingstdagen, den dagen i Nya Testamentet då den helige ande utgöt sig över apostlarna. Antalet medlemmar var bestämt till 100, av vilka nio tillhörande andliga ståndet. Vid bildandet sammanslogs den med den befintliga Mikaelsorden, stiftad 1469 av kung Ludvig XI. Ordenstecknet var ett gyllene, fyrarmat, vitemaljerat kors, prytt med en bild av den helige ande (duva, på baksidan S:t Mikaels bild) och buret i brett, blått band (cordon bleu).

Denna orden, som räknades som den förnämsta i Frankrike, upphävdes 1792, förnyades vid restaurationen 1814, men upphävdes åter av "borgarkungen" Ludvig Filip 1831.

Se även
 Hederslegionen (instiftad av Napoleon I och alltjämt Frankrikes förnämsta statsorden)

Referenser

Noter

Externa länkar

Franska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1578
Upplösningar 1791
Västra Skedvi kyrka

Västra Skedvi kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Malma församling i Västerås stift. Kyrkan ligger i Västra Skedvi socken i Köpings kommun.

Kyrkobyggnaden
Föregående kyrka var uppförd på medeltiden och låg omkring tvåhundra meter norr om nuvarande kyrkplats. Nuvarande kyrka uppfördes 1806-1810 efter ritningar av arkitekt Per Wilhelm Palmroth. Kyrkan består av rektangulärt långhus med kor i öster och torn i väster. Öster om koret finns en vidbyggd sakristia. Byggnaden har en stomme av gråsten med tegel i dörr- och fönsteröppningar.

Kyrkorummet har vitputsade väggar och ett vitputsat tunnvalv. Korets golv ligger tre trappsteg högre än golvet i det övriga kyrkorummet.

Inventarier
 I kyrkan finns flera träskulpturer som troligen har ingått i ett altarskåp från 1400-talet.
 Ett krucifix är från 1350-talet.
 En altarpredikstol är samtida med nuvarande kyrkobyggnad. Nuvarande predikstol tillkom 1930 vid en ombyggnad av kyrkorummet. Predikstolen har en femsidig grönmarmorerad korg och står vid norra väggen. Ljudtaket pryds med en skulpterad pelikan.
 Nuvarande dopfunt, som kom på plats 1979, är en tillyxad, obehandlad furustock. Tillhörande dopskål är tillverkad av konstnären Arnold Rundström.
 En brudkrona är från 1865.

Orgel
1847 byggde Johan Samuel Strand, Västra Vingåker en mekanisk orgel. 1896 omändrades orgeln av Anders Victor Lundahl, Stockholm.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 
 Kulturhistorisk beskrivning (PDF-format)
 Församlingen informerar om kyrkan

Noter

Externa länkar
 Köpings pastorat

Kyrkobyggnader i Västerås stift
Kyrkobyggnader i Köpings kommun
Kyrkobyggnader invigda 1810
1810 i Sverige
M86

M86 eller M-86 kan syfta på:

 M86 – en galax, se Messier 86
 M86 Pursuit Deterrent Munition – en amerikansk landmina 
 M86 machine gun – ett maskingevär
 M86 sniper rifle – ett gevär
Rosenorden

Kejserliga Brasilianska Rosenorden () är en brasiliansk riddarorden som kejsar Peter I av Brasilien instiftade den 17 oktober 1829 för att fira sitt äktenskap med Amalia av Leuchtenberg. Den 22 mars 1890 avskaffades orden som nationellt ordenstecken av den interimistiska regeringen República Velha.

Utformning
Rosenorden fanns i sex klasser: storkors, stordignitärer, dignitärer, kommendörer, officerare och riddare. Ordenstecknet utgjordes av en sexstrålig gyllene, vitt emaljerad stjärna, med en gyllene mittsköld, som bär bokstäverna P.A. och omges av en mörkblå slinga med inskriften "Amor e fidelidade" (kärlek och trohet), varjämte stjärnans strålar sammanbindas genom en krans av rosor. Ordensbandet är rosenrött med två vita strimmor.

Rosenorden som en husorden
Efter avsättningen 1889 av den sista brasilianska monarken, kejsare Peter II, fortsätter orden som en husorden och delas ut av ledarna för huset Orléans-Bragança, pretendenter till den inte längre förekommande brasilianska tronen.

Referenser

Noter

Tryckta källor

 Brasilien - Rosenorden 

Brasilianska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1829
Pedroorden

Kejserliga Brasilianska Pedroorden ( eller Imperial Ordem de Pedro Primeiro, Fundador do Império do Brasil) är en brasiliansk riddarorden som instiftades genom kejsar Peter I av Brasilien den 16 april 1826. Den 22 mars 1890 avskaffades orden som nationellt ordenstecken av den interimistiska regeringen República Velha.

Pedroorden som en husorden
Eftersom avsättningen 1889 av den sista brasilianska monarken, kejsare Peter II, fortsätter orden som en husorden och delas ut av ledarna för huset Orléans-Bragança, pretendenter till den inte längre förekommande brasilianska tronen. Den nuvarande brasilianska kejserliga familjen är uppdelad i två grenar, Petrópolis och Vassouras, och vem som är stormästare av orden är omtvistat mellan dessa två grenar.

Referenser

Brasilianska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1826
Huset Orléans-Bragança
Claude Théodore Decaen

Claude Théodore Decaen, född 1811, död 17 augusti 1870, var en fransk greve och militär. Han var son till Charles Matthieu Isidore Decaen.

Decaen deltog som underlöjtnant i fälttåget i Algeriet 1830-31, som överste i Krimkriget 1855 och som divisionsgeneral i 1859 års krig, där han utmärkte sig i slaget vid Solferino. Vid krigsutbrottet 1870 erhöll Decaen befälet över 4:e infanterifördelningen och, då François Achille Bazaine övertagit befälet över Rhenarmén, över 3:e armékåren. I slaget vid Coombey-Nolilly 14 augusti samma år sårades han dödligt och avled 17 augusti i Metz.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska generaler
Födda 1811
Avlidna 1870
Män
Alströms syndrom

Alströms syndrom, även kallat Alström-Hallgrens syndrom, är en ovanlig genetisk sjukdom, som karaktäriseras av svår nedsättning av syn och hörsel i kombination med hjärtsjukdom, övervikt och diabetes typ 2. Symptomen debuterar redan i spädbarnsåldern och leder ofta senare till dövblindhet.

Genetisk bakgrund
Alströms syndrom orsakas av en mutation i en gen som kallas ALMS1 på kromosom 2 i positionen 2p13. Nedärvningen av syndromet är autosomalt recessivt.

Historik
Alströms syndrom beskrevs för första gången 1959 av psykiatrikern Carl-Henry Alström. Det alternativa namnet Alström-Hallgrens syndrom hänvisar även till psykiatrikern och genetikern Bertil Hallgren, som var en av medförfattarna till Alströms artikel. Alström hade 1946 på Serafimerlasarettet påträffat en 14-årig pojke med symptom som delvis liknade det sedan tidigare beskrivna Laurence-Moon-Bardet-Biedls syndrom, men också med tydliga skillnader. Ytterligare undersökningar fann att två släktingar till pojken hade en ännu tydligare symptombild, och ärftlighetsmönstret bakom sjukdomen kunde därmed kartläggas.

Källor

Genetiska sjukdomar
Syndrom
Kyrkofestivalen i Žemaičių Kalvarija

Kyrkofestivalen i Žemaičių Kalvarija (litauiska: Didieji Žemaičių Kalvarijos atlaidai) är en katolsk festival tillägnad Jungfru Maria. Den äger rum årligen i juli i staden Žemaičių Kalvarija i Samogitien, Litauen och besöks av många pilgrimer och turister.

Externa länkar  
 Kyrkofestivalen i Žemaičių Kalvarijas webbplats

Kristna högtider
Carl-Henry Alström

Carl-Henry Alström, född 3 maj 1907 i Västerås, död 1993, var en svensk psykiatriker. Han är bland annat känd för att ha namngett Alströms syndrom och Alström-Olsons syndrom.

Karriär
Alström blev medicine licentiat vid Karolinska Institutet 1935. Han blev 1942 medicine doktor vid Uppsala universitet med en doktorsavhandling om mortalitet vid mentalsjukhus orsakad av tuberkulos. Han arbetade som förste underläkare vid Beckomberga sjukhus 1938–1947, var verksam vid Statens institut för rasbiologi i Uppsala 1940–1942, blev docent i psykiatri
vid Karolinska Institutet 1944, och var 1948–1960 laborator i experimentell psykiatri där och överläkare vid Karolinska sjukhuset. Från 1960 var han professor i psykiatri vid Karolinska Institutet och överläkare vid S:t Görans sjukhus psykiatriska klinik.

Vetenskapliga insatser
1957 beskrev han för första gången Alström-Olsons syndrom, i en artikel tillsammans med oftalmologen Olof Olson.

1959 beskrev han för första gången Alströms syndrom (även kallat Alström-Hallgrens syndrom), i en artikel tillsammans med bland andra Bertil Hallgren. Bakgrunden till detta var att han på Serafimerlasarettet 1946 hade påträffat en 14-årig pojke med symptom som delvis liknade det sedan tidigare beskrivna Laurence-Moon-Bardet-Biedls syndrom, men också med tydliga skillnader. Ytterligare undersökningar fann att två släktingar till pojken hade en ännu tydligare symptombild, och ärftlighetsmönstret bakom sjukdomen kunde därmed kartläggas.

Källor

Svenska professorer i psykiatri
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Alumner från Karolinska Institutet
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1907
Avlidna 1993
Män
Läkare från Västerås
Svenska läkare under 1900-talet
Spjälkning (kemi)

Spjälkning, klyvning eller spaltning är i kemin en process där ett ämnes beståndsdelar delas upp. Om processen är reversibel kallas spjälkningen dissociation. Vid spjälkning kan ett ämnes molekyler delas upp i enklare molekyler eller i atomer. Ibland är beståndsdelarna laddade joner.

Spjälkning kan vidare indelas efter sitt sammanhang (t. ex. matspjälkning), efter vad som spjälkas (hydrolys), eller efter vad som närmast orsakar spjälkningen (t. ex. elektrolys, fotolys, radiolys).

Dissociation 

Om processen är reversibel, d. v. s. beståndsdelarna spontant kan återförenas till det ursprungliga ämnet (association), kallas spjälkningen dissociation. I detta fall etableras ofta snabbt en kemisk jämvikt mellan klyvnings- och föreningsprocesserna, som beskrivs av en dissociationskonstant. Olika faktorer (som temperatur eller tryck) kan förskjuta jämviktsläget mot en större eller mindre andel spjälkade ämnen.

Matspjälkning 

För att en organism ska kunna tillgodogöra sig föda i sin metabolism, behöver normalt födan först spjälkas. Processen ger ofta ett intryck av att födan "smälter", och den kallas traditionellt matsmältning. Matspjälkning föredras dock numera som en mer precis term.

Matspjälkning hos djur sker i många fall i särskilda organ i djurens inre, som människans matspjälkningskanal. Hos vissa djur, som spindlar sker spjälkningen dock i huvudsak utanför kroppen. Matspjälkningen kan underlättas av en allmänt nedbrytande sur miljö, och katalyseras normalt av enzymer.

Olika uppkomster av spjälkning

Elektrolys 

Elektrolys är en vanlig teknisk process för att åstadkomma spjälkning. Då används oftast en strömkälla för att driva en redoxreaktion i en elektrolytlösning, oftast en vattenlösning. Lösningens positiva joner vandrar mot katoden och reduceras där, genom att de mottar elektroner från katodens yta. Vid anoden på motsvarande sätt en oxidation av de negativa jonerna.

Fotolys 

Fotolys är en spjälkning åstadkommen av elektromagnetisk strålning såsom ljus och ultraviolett ljus.

Radiolys 

Radiolys är en spjälkning åstadkommen av joniserande strålning såsom alfastrålning.

Hydrolys 

Hydrolys är en spjälkning där en molekyl klyvs i två delar efter att en vattenmolekyl  har adderats.

Kemiska reaktioner
Hammars Bryggeri

Hammars bryggeri är ett svenskt läskedrycksbryggeri som har funnits sedan början av 1900-talet. Bryggeriet är beläget i Hammar utanför Askersund. Bryggeriet omsätter strax över 13 miljoner kr per år, och har åtta anställda. Bryggeriet är även en av få bryggerier som kokar sin egen sockerlag.

Under 2016 köptes Hammars Bryggeri av paret Robert Henrysson och Sofi Randén, och i september 2019 lanserades 'Hammars Tonics'.

I bryggeriets sortiment ingår bland annat:

De har även tillverkat Loranga.

Källor
Hammars Bryggeri expanderar Allt om Whisky
Officiell webbplats
Paret köpte Hammars Bryggeri – nu tar de in 11 miljoner för att ta nästa steg Breakit den 15 december 2019
Hammar Bryggeri Örebro läns förvaltning och bebyggelse / II. Närke / s 1010 (1948-1950)

Noter

Svenska bryggerier
Företag i Askersunds kommun
Frank Fay

Frank Fay, egentligen Francis Anthony Conner, född 17 november 1891, död 25 september 1961, var en amerikansk vaudevillstjärna och komisk skådespelare. Han anses vara en av föregångarna till den amerikanska ståuppkomiken.

Karriär och privatliv
Frank Fay föddes år 1891 i San Francisco och båda hans föräldrar jobbade med vaudevill. Han uppträdde första gången vid tre års ålder i en Chicagouppsättning av Henryk Sienkiewicz Quo vadis.  År 1918 debuterade han på Broadway och under sina monologer gjorde han sig känd för sina enstaka meningar som innehöll poängen som verkade berättas utan manus. Han var också känd för sitt lakoniska sätt att besvara häcklare. Han uppträdde gärna i frack och cylinderhatt. De första decennierna av 1900-talet var ett uppträdande på Palace Theatre på Broadway beviset på att en underhållare nått toppen. Frank Fay uppträdde där tio veckor i rad och på 1920-talet var han en av de bäst betalda vaudevilleunderhållarna och tjänade $17 500 i veckan.

År 1928 gifte han sig med skådespelarskan Barbara Stanwyck och han spelade själv in film men de förväntade framgångarna uteblev för honom. Barbara Stanwyck lyckades bättre och paret skilde sig 1935 efter ett stormigt äktenskap. Filmen Skandal i Hollywood, A Star is Born, från 1937 påstås bygga på deras förhållande och giftermål.

På 1940-talet gjorde han succé i sin comeback på Broadway med en huvudroll i Pulitzerprisbelönade pjäsen Harvey. Han gjorde huvudrollen Elwood P. Dowd  föreställningar på Broadway innan pjäsen lades ner. Pjäsen filmatiserades år 1950 med James Stewart i huvudrollen.

Frank Fay fortsatte att synas i TV vid enstaka tillfällen och uppträdde emellanåt på nattklubbar under 1950-talet. År 1961 avled han i Santa Monica i Kalifornien.

Källor

Amerikanska ståuppkomiker
Födda 1891
Avlidna 1961
Personer från San Francisco
Män
Amerikanska revyartister
Slaviska institutionen (Stockholms universitet)

Slaviska institutionen vid Stockholms universitet var den sista kvarvarande självständiga Slaviska institutionen i Sverige, sedan de övriga i Uppsala, Lund och Göteborg slagits samman med andra språk till större språkinstitutioner vid respektive lärosäte.

Slaviska institutionen och Institutionen för baltiska språk, finska och tyska slogs samman den 1 januari 2015 och bildade Institutionen för slaviska och baltiska språk, finska, nederländska och tyska (Department of Slavic and Baltic Studies, Finnish, Dutch and German).

Slaviska institutionen hade undervisning i ryska, polska och tjeckiska. Forskning skedde inom dessa språk i tre huvudområden; lingvistik, litteraturvetenskap och kulturhistoria. Slaviska institutionen hade vid hopslagningen omkring 40 anställda, varav 6 professorer. Läsåret 2010 hade institutionen strax under 600 registrerade studenter.

Slaviska institutionen gav ut följande vetenskapliga serier:
 Stockholm Studies in Russian Literature
 Stockholm Slavic Studies
 Stockholm Slavic Papers

En livaktig studentförening, Slaviska föreningen, fanns vid institutionen.

Historia 
Slaviska institutionens historia går tillbaka till 1944 då Ryska institutet inrättades vid Stockholms högskola. Institutets första professor var Max Vasmer, berömd för sitt stora etymologiska lexikon över ryska språket, Russisches Etymologisches Wörterbuch.

Pedagogiska pristagare 
 Hans Hertz, 1994
 Åke Zimmermann, 2013

Kända alumner 
 Pia Cramling
 Jacob Dahlin
 Ali Esbati
 Kajsa Ingemarsson
 Agneta Pleijel
 Staffan Skott
 Jan Henrik Swahn

Kända gästföreläsare 
 Lev Rubinstein
 Vladimir Sorokin

Referenser

Externa länkar 
 Slaviska institutionen, Stockholms universitet 

Institutioner vid Stockholms universitet
Norra Djurgården
Fkm*

fkm*, förkortning av Fysiksektionens klubbmästeri, är ett klubbmästeri under  Fysiksektionen vid Tekniska Högskolans Studentkår, Stockholm. Asterisken står för olika saker varje år, en tradition som infördes 1979. Organisationen har, i någon form, funnits sedan åtminstone 1944.

fkm* anordnar ett antal olika årliga fester, ett antal för den egna sektionen och Nubbedraget och Gör Det Själv-gasquen för klubbmästerister från hela Stockholm.

Klubbmästare 
fkm* har haft följande klubbmästare

Se även 
 Klubbmästeri

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Föreningar vid Kungliga Tekniska högskolan
Studentkultur vid Kungliga Tekniska högskolan
Élie Decazes

Élie Decazes, född 28 september 1780, död 24 oktober 1860, var en fransk hertig och politiker. Han var far till Louis Decazes.

Decazes var till en början advokat och domare, och blev senare kabinettsråd hos kung Ludvig av Holland. Han slöt sig till Ludvig XVIII och vann, tack vare sin smidiga intelligens och framställningsförmåga, dennes vänskap och tillit. Decazes utnämndes till polisprefekt och blev kort därefter polisminister efter Joseph Fouché och blev som sådan kungens mest förtrogne rådgivare. Decazes ogillade ultrarojalisternas överdrifter under det vita skräckväldet och blev ledare för de moderata, som önskade en lojal tillämpning av författningen. Han utnämndes till greve och pär, och 1818 anförtrodde Ludvig XVIII honom att efter Richelieu bilda regering. Decazes överlät presidentskapet åt Jean Joseph Dessolles men behöll själv den verkliga makten som inrikesminister, med vilken befattning han förenade det som chef över polisväsendet. År 1819 blev han även formellt chef för ministären. 

Under sin ministertid lyckades han, mestadels stödjande sig på vänsterpartierna, organisera en konstitutionell styrelse. Han bidrog till industrins, handelns och lantbrukets utveckling. Samma år genomdrev han de liberala presslagarna. Mordet på hertigen av Berry 1820 gav dock ultrarojalisterna anledning till förnyade angrepp mot Decazes, och greven av Artois tvingade slutligen kungen att skilja sig från Decazes. Decazes fall betecknar slutet på restaurationens liberala period. Ludvig XVIII utnämnde Decazes till hertig och sände honom som ambassadör till London, där han dock endast stannade några månader. Efter 1830 anslöt han sig till Ludvig Filip I av Frankrike och ägnade sig efter 1848 främst åt ekonomisk verksamhet, drev lantbruk och industriella företag samt upprättade i Aveyrons gruvdistrikt flera järnbruk och anlade staden Decazeville. Av Fredrik VI av Danmark erhöll Decazes titeln hertig av Glücksbjerg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska politiker
Franska diplomater
Franska hertigar
Frankrikes regeringschefer
Frankrikes inrikesministrar
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1780
Avlidna 1860
Män
Svensk uppslagsbok
Storkorset av Hederslegionen