kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Darby Crash

Darby Crash, tidigare Bobby Pyn, född Jan Paul Beahm 26 september 1958 i Los Angeles, Kalifornien, död 7 december 1980 i Los Angeles, Kalifornien, var sångare i det amerikanska punkbandet The Germs. Hans far var en svensk sjöman med namnet William Björklund.

Crash grundade The Germs tillsammans med vännen Georg Ruthenberg (senare kallad Pat Smear) 1977. Gruppen hann ge ut en LP, en EP och en singel, innan de splittrades 1980. Bandet genomförde dock en återföreningskonsert den 3 december 1980. Fyra dagar senare, den 7 december, begick Crash självmord genom en överdos heroin, 22 år gammal.

Diskografi (urval)
 1977 – "Forming" (singel)
 1978 – Lexicon Devil (EP)
 1979 – GI (studioalbum)

Referenser

Externa länkar
The Guardian: "The death and afterlife of an LA punk"
LA Weekly: Anhilation Man
Darby Crash på Find A Grave

Födda 1958
Avlidna 1980
Amerikanska rocksångare
Amerikanska punksångare
Män
Sångare som begått självmord
Musiker från Los Angeles
Thomas Hill Green

Thomas Hill Green, född 7 april 1836, död 26 mars 1882, var en engelsk filosof. Green var, i likhet med andra brittiska idealister vid tidpunkten, starkt influerad av Friedrich Hegel. Han var även en av de tidigaste socialliberala tänkarna.

Green blev 1878 professor i Oxford. Han skolades grundligt i kantska och hegelska tankegångar, och angriper empirismen och sensualismen inom kunskapsläran, utilitarismen och lyckoläran inom etiken och bygger, mitt under naturalismens segertåg, upp ett kritiskt-idalistiskt system. I sitt första större, 1874 utgivna arbete, introduktionen till hans egen och Thomas Hodge Groses upplaga av David Humes verk, ville Green även visa, hur John Lockes och Humes erfarenhetsfilosofi nödvändigt leder fram till Kant och Hegel och till erkännandet av aktiviteten i allt kunskapande. Denna aktivitet yttrar sig framför allt i sättandet av relationer. Världen är ingenting annat än ett nätverk av relationer, fasthållna inom ett medvetende. Ytterst fattas också hela universum som en enda evig aktivitet, en absolut ande, vars väsen är självmedvetandet. Detta är även det metafysiska ledmotivet i Greens postumt utgivna Prolegomenta to ethics (1883), hans eget huvudarbete som tänkare. Genom sina om än tungt kritiserade verk och sitt väckande inflytande som universitetslärare påverkade Green kraftigt de nyidealistiska strömningarna i Storbritannien. En samlad upplaga av Greens arbeten i 3 band utgavs av R. L. Nettleship 1885–1888 (ny upplaga 1906).

Noter

Referenser

Engelska filosofer
Engelska professorer
Brittiska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Filosofer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1882
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Balliol College, Oxford
Martin Grabmann

Martin Grabmann, född 1875, död 1949, var en tysk teolog (katolik), filosof och filosofihistoriker. 

Han var en av de mest betydelsefulla nythomisterna och tolkarna av Thomas av Aquinos filosofi.

Grabumann var professor i München, bland hans verk märks Die Geschichte der scholastischen Methode (1911) och Mittelalterliches Geistesleben (1926).

Referenser

Noter

Födda 1875
Avlidna 1949
Tyska filosofer
Tyska teologer
Tyska historiker
Män
Bayrare
Romersk-katolska teologer
Alumner från Angelicum
Xian Y-7

Xian Y-7 är ett licensproducerat flygplan av Xian aircraft i Xi'an-provinsen i Kina, som fortfarande tillverkas. Ursprungsplanet är det ukrainska flygplanet Antonov An-24. Den skiljer sig från ursprungsmodellen bland annat genom att den har winglets samt en något förändrad passagerarkabin och förarkabin. Den utvecklades i ett samarbete mellan Xian aircraft och Hongkong-företaget HAECO i Hongkong under 1980-talet.

Passagerarflygplan
Y-7
Riders on the Storm

"Riders on the Storm" är en låt framförd och skriven av medlemmarna i The Doors. Låten spelades in i december 1970 och lanserades som sista låt på albumet L.A. Woman 1971.

Låtskrivandet 
Albumversionen av "Riders on the Storm" är över 7 minuter lång, och när låten släpptes som singel i juni samma år förkortades den till 4½ minut, vilket fortfarande var mycket längre än en normal singellåts längd på den tiden. I låtens inledning hörs ljudet av regn och åska och detta ligger sedan pålagt under hela låten. Det är en psykedelisk låt med jazzinfluenser och långsamt tempo som domineras av Jim Morrisons sång och Ray Manzareks elpiano-spel. Enligt Manzarek var det den sista låten som gruppen spelade in med Morrison, och den framfördes live med honom endast vid ett tillfälle under en av The Doors sista konserter i Dallas. Som b-sida på singeln hade man låten "The Changeling".

Gruppens producent Paul Rothchild tyckte inte om låten som han nedvärderande kallade "cocktail-musik" och lämnade istället över åt inspelningsteknikern Bruce Botnick att producera den.

John Densmore döpte 1990 en bok om hans tid med bandet och hans liv till Riders on the Storm. Ray Manzarek och Robby Krieger använde även under en tid låttiteln som artistnamn då de uppträdde med The Doors-låtar.

Listplaceringar
Billboard Hot 100, USA #14
UK Singles Chart, Storbritannien: #22
Nederländerna: #7

Källor

Musiksinglar 1971
Sånger 1971
Psykedelisk musik
Österbron

Österbron var en bro som planerades på 1940-talet i samband med Stockholms ringled och Österleden. Redan på 1900-talets början fanns det planer för en Väster- och en Österbro. Då var anledningen huvudsakligen att den nya järnvägen kunde komma fram obehindrad. En av förslagsställarna var Hjalmar Cassel. Han presenterade sin idé för en Österbro 1906 i tidskriften Idun, bron skulle sträcka sig över Saltsjön från något öster om Slussen och över till Skeppsholmen. Han förordade en dubbelbro med järnvägsspåren på den undre delen och körbanor på den övre. Han tyckte att förslaget skulle onödiggöra en ombyggnad av Slussen och dessutom "oerhört berika huvudstadens skönhet"

År 1905 fanns det i Stockholm 177 registrerade bilar, siffran ökade på tjugo år till 9 000 motorfordon och 1930 hade antalet fördubblats till 17 800 motorfordon. På 1930-talet var det därför en av stadsplanerarnas och samhällsplaneringens viktigaste uppgifter att planera Stockholms vägnät för den förväntade fordonsökningen. Problemet skulle lösas med en ringled runt staden och stjärnformig anlagda huvudgator som strålade från centrum ut till ringleden. 

År 1946 presenterades ett förslag till huvudledsnät i Stockholm med en inre ringled. Den sträckte sig från  Västerbron - Sankt Eriksgatan i väst till Sveaplan i norr, sedan längs Valhallavägen, på Södra Djurgården och Beckholmen till Österbron över Saltsjön och slutligen till en förlängd Ringvägen i söder. Den 1935 invigda Västerbron skulle alltså kompletteras med en motsvarighet i öst, Österbron. 1948 utlystes en international tävling (se Österledstävlingen) för den tänkta östra förbindelselänken. 196 förslag från 33 länder kom in, med broar, tunnlar och de mest fantasifulla lösningar en del påminde om en stockholmsk variant av Golden Gate Bridge.  

Nästa konkreta plan presenterades i 1960 års trafikledsplan för Stockholm. Österbron hade nu flyttats lite längre österut och skulle spänna över Stockholms inlopp från Biskopsudden på Södra Djurgården till Finnboda i Nacka. Några år senare i 1967 års cityplan, City 67, bekräftades Österleden och Österbron som en lösning för stadens framtida fordonstrafik. I mitten av 1970-talet fanns dock ingen majoritet längre varken för Österleden eller det gigantiska broprojektet och Österbron blev inte förverkligad.

I Dennisöverenskommelsen 1992 väcktes frågan på nytt, men förbindelsen skulle nu utföras som tunnel under Djurgården. Planerna levde kvar under namnet Österleden, senare Östlig Förbindelse, långt efter att överenskommelsen sprack 1997. I september 2017 beslutade Stockholms stad att inte skjuta till pengar och därmed är även tunnellösningen avförd från den politiska dagordningen. 

Tanken på en Österbro är ändå inte helt död. I juni 2016 föreslog t.ex. Yimby en lösning med en bro öster om Djurgården, där biltrafiken sluts inne i en "tunnel i luften".

Se även 
 Stockholms ringled
 Västerbron
 Stockholms broar

Referenser

Noter

Källor

 City 67
 Cityplan 1977
 

Broar i Stockholm
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Oktant (mätinstrument)

En oktant eller kvadrant  är ett astronomiskt mätinstrument med ursprung i medeltiden. Instrumentet används för att mäta vinklar, exempelvis stjärnors höjd över horisonten.

Etymologi
Orden oktant och kvadrant  kommer från latin och betyder åttondel respektive fjärdedel. Mätskalan på instrumentet är en åttondels cirkel, men eftersom vinkeln fördubblas när man ser genom spegeln kan man mäta vinklar från 0° till 90°, det vill säga en fjärdedels cirkel.

Historia

Isaac Newtons kvadrant

Omkring år 1699 konstruerade Isaac Newton en vinkelmätare med två speglar. En detaljerad beskrivning anförtroddes åt Edmond Halley, men den kom inte till allmän kännedom förrän efter hans död 1742. Därför brukar John Hadley anses som oktantens uppfinnare.

Newtons kvadrant skiljer sig konstruktionsmässigt från senare oktanter. Dels har det ett mycket långt siktesteleskop, vilket var nödvändigt för att undvika kromatisk aberration (akromatiska linser var ännu inte uppfunna). Dels är teleskopet monterat vinkelrätt mot mätskalan och alltså vridet 90° jämfört med moderna oktanter och sextanter.

John Hadleys kvadrant
Hadleys kvadrant var väldigt lik Newtons, fast med den skillnaden att skalan var omvänd (90° närmast teleskopet jämfört med 0° närmast teleskopet på Newtons kvadrant). Hadley kompletterade också sin kvadrant med ett sotat glas för att underlätta mätning av solhöjden.

John Hadleys oktant

Hadley utvecklade sin kvadrant genom att vrida teleskopet 90°. Det gjorde att mätskalan hamnade under teleskopet i stället för ovanför, vilket gjorde det lättare att hålla det stadigt. För att teleskopet skulle fungera i sitt nya läge krävdes det två fasta speglar.

En annan innovation var att teleskopet var löstagbart och kunde monteras så att det bara tittade genom den ena av de två fasta speglarna. På så vis kunde Hadleys kvadrant även mäta vinklar från 90° till 180°.

Vidare utveckling
De första oktanterna hade speglar av polerad metall. Dessa var av ganska dålig kvalitet och gjorde att siktesteleskopen inte kom till sin rätt. Många tidiga oktanter tillverkades därför utan teleskop, vilket gjorde dem betydligt billigare. Noggrannheten i mätningen förbättrades också med införandet av nonieskala.

Oktanten blir omodern
År 1767 publicerades den första nautiska almanackan med måndistanser som gjorde att man genom astronomisk vinkelmätning också kunde bestämma exakt Greenwich-tid genom att mäta vinkeln mellan månen och solen eller en annan stjärna, och därmed också fastställa sin longitud. Den vinkeln kunde vara större än 90° vilket krävde att mätningen gjordes med sextant i stället.

Men eftersom oktanter var en enklare konstruktion än sextanter och dessutom ofta tillverkade i billigare material som trä och elfenben så var de fortfarande prisvärda. Långt in på 1800-talet användes oktanter för dagliga mätningar av solhöjden medan de dyrare och känsligare sextanterna sparades för mer krävande mätningar.

Se även
Sextant

Källor

Mätinstrument
Syndikalisten (1995)

Syndikalisten (1995-) är Sveriges Arbetares Centralorganisations (SAC) medlemstidning. Den utkommer med sex nummer per år och har en upplaga på 6 000 exemplar. Hette tidigare SAC-kontakt.

Externa Länkar 
Syndikalisten webbtidning

Se även
 Arbetaren

Referenser

Syndikalistiska tidskrifter
Svenska fackförbundstidningar
Tidskrifter startade 1995
Frank Lloyd

Frank Lloyd, född 2 februari 1886 i Glasgow i Skottland, död 10 augusti 1960 i Santa Monica i Kalifornien i USA, var en brittisk regissör.

Lloyd har vunnit två Oscar för bästa regi, den första 1930 för filmen Lady Hamiltons kärlekssaga och den andra 1934 för filmen Cavalcade. Han har även en stjärna på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi (i urval)

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1886
Avlidna 1960
Brittiska filmregissörer
Oscar för bästa regi
Personer från Glasgow
Boden Arena

Boden Energi Arena är en evenemangsarena i Boden. Den invigdes den 6 juni 2008 under namnet Boden Arena, uppförd på delar av det område som fram till 2005 utgjorde Bodens helikopterflygplats. Anläggningen består av en fotbollsplan och en inomhushall för handboll och innebandy. Bägge delarna kan var för sig eller tillsammans hysa även icke-sportevenemang. Maximal publikkapacitet för evenemang inom fotbollsdelen, till exempel konserter, är 15 000 personer.

Fotbollsplanen är hemmaarena för Bodens BK. Boden Energi Arena har fått statusen Uefa 2 Star, vilket gör den godkänd för internationella matcher som Uefa Europa League och landskamper.

Inomhushallen, med plats för 2 000 åskådare, är hemmaarena för handbollsklubben Boden Handboll IF samt innebandyklubben IBK Boden.

Detaljer, fotbollsplanen 
 Planmått: 105 x 68 meter. 
 Belagd med uppvärmt och elbelyst konstgräs.
 Publikutrymmen med 5 000 sittplatser.

Referenser

Externa länkar 
 

Fotbollsanläggningar i Sverige
Arenor i Sverige
Sport i Boden
Sportanläggningar i Bodens kommun
Sportanläggningar invigda 2008
2008 i Sverige
Herman Schützercrantz

Herman Schützercrantz (ursprungligen Schützer), född 24 december 1713 i Stockholm, död där 3 augusti 1802, var en svensk kirurg och obstetriker.

Biografi
Schützercrantz, vars far Salomon Schützer var läkare, studerade medicin i Uppsala, bland andra för Carl von Linné, och företog 1738–42 en utländsk resa samt avlade sistnämnda år fältskärsexamen, varefter han ingick i Kirurgiska societeten samt utnämndes till regementsfältskär vid Livgardet. År 1743 åtföljde han en bataljon av gardet till Åland men återkallades inom kort till Stockholm för att sköta en benskada, som kung Fredrik I ådragit sig. Han antogs samma år som livkirurg hos kungen och fick 1744 samma befattning hos tronföljarparet. År 1750 erhöll han assessors titel, befordrades 1753 till arkiater och 1758 till "öfverdirektör öfver kirurgien i riket" och 1759 till stadskirurg i Stockholm. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1749, medicine hedersdoktor i Lund 1768 och adlades 1769 med namnet Schützercrantz.

Bibliografi i urval

Schützercrantz som romanfigur
Herman Schützercrantz är huvudperson i Agneta Pleijels roman:
.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska kirurger
Svenska läkare inom obstetrik och gynekologi
Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Svenska överdirektörer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Födda 1713
Avlidna 1802
Män
Ugglan
SBH
Läkare från Stockholm
Street Fighter IV

Street Fighter IV är den fjärde delen i Capcoms beat 'em up-spelserie Street Fighter. Spelet släpptes till arkad i Japan i slutet av juli 2008 innan det började konverteras till Xbox 360 och Playstation 3. I Europa började försäljningen av spelet den 20 februari 2009, till PC släpptes det i juli 2009. Spelet utvecklas av Capcoms japanska avdelning tillsammans med företaget Dimps, vars grundare varit med och utvecklat tidigare delar i fightingspelsserien.

Betyg och mottagande 
Från både fans av tidigare Street Fighter-spel och spelrecensenter har SFIV fått bra betyg och både grafiken, de nya karaktärerna, spelkontrollen och nyheter som Ultra Combos och Focus Attacks har lovordats. Kritiken har varit liten; främst är det svårighetsgraden, antal spellägen och handlingen som dragit ned betyget. Spelare utan HD-TV har dock varit kritiska till att vissa textrader har varit nästan oläsliga.

Tillbehör till SFIV 
Mad Catz fick äran att tillverka nya kontroller till spelets release. De skiljer sig från de ordinära Xbox 360-handkontrollerna. De saknar analog styrspak och har istället ett styrkors med bra precision. Kontrollerna har dessutom turbo-funktion och pryds av motiv som föreställer populära karaktärer från spelet. Den största nyheten var att Mad Catz även skulle tillverka arkadstickor. Standard Edition - den billigare varianten - och Tournament Edition, som är dyrare men erbjuder bättre kvalitet.

Street Fighter IV-karaktärer 

 Ryu
 Ken
 Chun-li
 E. Honda
 Blanka
 Zangief
 Guile
 Dhalsim
 Balrog (M. Bison i Japan)
 Vega (Balrog i Japan)
 Sagat
 M. Bison (Vega i Japan)

Nya karaktärer:

 Abel - från Frankrike som letar efter sin identitet efter en minnesförlust. Använder sig av MMA (mixed martial arts).
 Crimson Viper - agent från USA som slåss med en högteknologisk dräkt som avger elektriska stötar och eld
 Rufus - kung-fu-frälst amerikanskt fläskberg. Ämnar frånta Ken Masters dennes titel som USA:s främste fighter.
 El Fuerte - aspirerande kock från Mexiko som deltar för att samla recept från hela världen

Bossar och hemliga karaktärer:

 Seth, spelets slutboss
 Akuma (Gouki i Japan)
 Gouken

Konsol-exklusiva karaktärer:

 Dan 
 Fei-Long
 Sakura
 Cammy 
 Gen 
 Rose 

Karaktärer som har varit med i tidigare SFII-spel men utelämnats:
 Dee-Jay
 T. Hawk

Övrigt 
 Låtarna som varje karaktär hade i Street Fighter II har återanvänts, nu i mer modern tappning, till del fyra.
 Dan Hibiki är en skämtkaraktär och en parodi på Ryo Sakazaki från det rivaliserande SNK:s Art of Fighting. Ryo Sakazaki påminde alltför mycket om Ryu och Ken från SF. Istället för att stämma SNK, svarade Capcom med att skapa Dan.
 SFIV är den första riktigt ordentliga uppföljaren efter Street Fighter III.

Källor

Fotnoter

Arkadspel
Datorspel 2008
Datorspel utgivna av Capcom
Datorspel utvecklade av Capcom
Fightingspel
Playstation 3-spel
Windows-spel
Xbox 360-spel
Datorspel med kvinnliga huvudpersoner
Spel med enspelarläge och flerspelarläge

stq:Street Fighter (Computerspil)#Street Fighter IV-Riege
William Smellie

William Smellie, född 5 februari 1697 i Lanark, Skottland, död där 5 mars 1763, var en skotsk läkare.

Smellie var på sin tid Storbritanniens främste obstetriker, och under de år (1741-59) han i London bedrev undervisning i sitt ämne strömmade till honom lärjungar från en mängd länder. Han gjorde även betydande självständiga inlägg i barnförlossningskonsten, och han betecknas som fadern till den naturliga obstetriken i motsats till den operativa, artificiella. I överensstämmelse med sin expektativa uppfattning ställde han moderns liv vida högre än fostrets och skydde ej att, där så krävdes, offra det senare för modern.

Bibliografi i urval

Treatise on the Theory and Practice of Midwifery (1752; flera upplagor)
A Collection of Cases and Observations in Midwifery (två band, 1754, 1764)

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska läkare inom obstetrik och gynekologi
Skotska läkare
Alumner från University of Glasgow
Födda 1697
Avlidna 1763
Män
Ugglan
Soranos från Efesos

Soranos från Efesos  (grekiska: Σωρανός, latin: Soranus), var en grekisk läkare från Efesos under 100-talet e.Kr.

Soranos, som var samtida till Galenos, levde i Rom under kejsarna Trajanus och Hadrianus tid och åtnjöt där stort anseende, särskilt som obstetriker. Bland hans många skrifter intar avhandlingen om kvinnosjukdomar främsta rummet, och den är även den enda, som, i en bysantinsk kompilation, bevarats till vår tid (utgiven av Dietz 1838, på grekiska och latin av Ermerius 1869; en tysk översättning 1894 av Lüneburg och Huber). Av Soranos föreligger dessutom i en bearbetning av Caelius Aurelianus en skrift om de akuta och kroniska sjukdomarna, som utgör huvudkällan för kännedomen om den metodiska skolan; ett fragment om benbrott, m.m.

Källor

Vidare läsning 
Lachs: Die Gynäkologie des Soranos (1902)
 

Antikens grekiska läkare
Läkare inom obstetrik och gynekologi
Män
Födda 000-talet
Avlidna 100-talet
Lena Nylén

För arkeologen, se Lena Thunmark-Nylén.

Lena Nylén, född 27 september 1963 i Malmö, är en svensk skådespelare och regissör. Hon flyttade till Lund och gick på Lovisaskolan och Tunaskolan (grundskolor) och Katedralskolan (gymnasieskola) där hon tog studenten 1982.

Nylén gick på Teaterhögskolan i Malmö 1987-1990 tillsammans med bland andra Lars Beischer och Morgan Alling.

Film och TV
 Skyddsängeln (1990) - Jessica
 Fritt fall (TV-serie) på SVT (1996)
 Soldater i månsken på SVT (2000) - Bea
 Solisterna på SVT 2003
 Livet enligt Rosa (2005) - Foppas mamma
 AK3 på SVT (2006) - Mikaela
 Simon och ekarna (2011) - Olga

Teater
 Drottningens juvelsmycke (1992) - Tintomara
 Medea på Ensembleteatern (1996) - Medea
 Ett dockhem (drama) på Teater Västernorrland (2001) - Nora
 Nattfjärilen på Stockholms Stadsteater Backstage (2003) - Ava
 Orestien på Tribunalen i Stockholm (2005) - Klytaimestra 
 Arkitekten på Malmö Stadsteater (2006) - Paulina
 Nadja Dolores på Sveateatern i Sundsvall (2008) - Nadja

Nylén nominerades till Best Supporting Actress för Skyddsängeln (1990) vid European Film Awards.

Externa länkar

Svenska regissörer
Svenska skådespelare
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
John Ambler

John Kenneth Ambler, född 6 juni 1924 i Sussex i England, död 31 maj 2008 i Oxfordshire i England, var en brittisk affärsman som var make till prinsessan Margaretha av Sverige. Hans föräldrar var Charles Ambler (1896-1954) och Louise (född Cullen, 1895-1980).

Vigseln mellan prinsessan Margaretha och Ambler ägde rum i Gärdslösa kyrka på Öland den 30 juni 1964 och paret bosatte sig därefter i England, först i London och sedan på Chippinghurst Manor utanför Oxford. Makarna fick tre barn: Sibylla Louise (1965-), Edward (1966-) och James (1969-).

Ambler arbetade som affärsman och drev under många år ett åkeri, men efterhand gick affärerna dåligt och familjen fick lämna Chippinghurst Manor och flytta till ett mindre hus. Familjen Ambler brukade besöka den svenska kungafamiljen på Solliden på Öland och John Ambler deltog gärna i kungens höstjakter.

År 1996 separerade Ambler och prinsessan Margaretha, men de fortsatte att vara gifta. Amblers hälsa var dålig de sista åren och han vistades ett tiotal år på ett sjukhem i Oxfordshire i England.

Referenser

Personer inom Storbritanniens näringsliv under 1900-talet
Födda 1924
Avlidna 2008
Män
Red Dirt Girl

Red Dirt Girl är ett album av countrysångaren Emmylou Harris, utgivet 2000. Merparten av materialet på albumet är skrivet av Harris själv, vilket skiljer det från de flesta av hennes tidigare album. Det nådde femteplatsen på Billboards countrylista och vann en Grammy för bästa samtida folkmusikalbum.

Albumet gästas bland annat av Patti Scialfa och Bruce Springsteen, som medverkar på låten "Tragedy", och Dave Matthews, på "My Antonia".

Låtlista
"The Pearl" (Emmylou Harris) - 5:02
"Michelangelo" (Emmylou Harris) - 5:15
"I Don't Wanna Talk About It Now" (Emmylou Harris) - 4:48
"Tragedy" (Rodney Crowell/Emmylou Harris) - 4:25
"Red Dirt Girl" (Emmylou Harris) - 4:20
"My Baby Needs a Shepherd" (Emmylou Harris) - 4:39
"Bang the Drum Slowly" (Guy Clark/Emmylou Harris) - 4:51
"J'ai Fait Tout" (Jill Cunniff/Emmylou Harris/Darryl Johnson) - 5:32
"One Big Love" (Angelo/Patty Griffin/Emmylou Harris) - 4:34
"Hour of Gold" (Emmylou Harris) - 5:01
"My Antonia" (Emmylou Harris) - 3:44
"Boy From Tupelo" (Emmylou Harris) - 3:49

Musikalbum 2000
Album av Emmylou Harris
Engelskspråkiga musikalbum
Upplands runinskrifter 379

Runinskrift U 379 är en runsten i Sigtuna, Sveriges äldsta medeltidsstad, som talar om frisernas gille.

Inskriften 

Runsvenska: frisa : kiltar • letu • reisa • stein : þensa : eftiR • þur[kil • kiltj]a : sin : kuþ : hialbi : ant : hans : þurbiurn : risti

Nusvenska: "Frisernas gillebröder lät resa denna sten efter Torkel sin gillebroder. Gud hjälpe hans ande. Torbjörn ristade." 

Även runinskrift U 391 på ett fast stenblock i Sigtuna berättar om frisernas gille. Tolkningarna går isär. Vissa tolkar det som ett ursprungligen frisiskt gille, andra läser det som ett svenskt gille av frislandfarare. Oberoende av tolkning så påvisar inskriften att handelsförbindelser med kontinenten hade blivit viktiga för Sigtuna vid 1000-talets mitt.

Se även 

Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källor
Thourgunn Snædal Brink: Igul och Björn läto resa stenen...Runstenar och runinskrifter i Sigtuna kommun. Sigtuna 1983.
Magnus Källström. Torbjörn skald och Torbjörn. Studier kring två mellansvenska runristare. Stockholm 1999.

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Sigtuna kommun