Orientpipare

Orientpipare (Charadrius veredus) är en asiatisk fågel i familjen pipare inom ordningen vadarfåglar. Den häckar i stäppområden och öknar från Sibirien till Manchuriet. Vintertid flyttar den till Australasien. Fågeln är en mycket sällsynt gäst i Europa med endast tre fynd, varav ett i Göteborg i maj 2020. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende 
Orientpiparen är en relativt stor, långvingad och långbent pipare, 21–25 centimeter i längd och 46–53 centimeter i vingbredd. Hane i häckningsdräkt har vitt ansikte, strupe och panna samt gråbrun krona, nacke och rygg. Undertill är buken vit avgränsat av ett svart band mot det kastanjefärgade bröstet. Hona, ungfågel och hane i vinterdräkt är generellt gråbrun ovan och vit under med blekt ansikte och vitt ögonbrynsstreck.

Läte 
Flyktlätet beskrivs i engelsk litteratur som ett högljutt, repetativt "chip-chip-chip". Även pipigt visslande "kwink", korta "dzhup" och "klink-klink-klink" hörs.

Utbredning och systematik 
Orientpiparen häckar från Sibirien till Manchuriet och Mongoliet och övervintrar i Australasien. Fågeln har setts tre gånger i Europa: 2003 i Ilmola i Finland, 2017 på Røst i Norge och 2020 i Göteborg i Sverige. Ett anmärkningsvärt fynd har också gjorts på Grönland 1948.

Släktskap
Orientpipare är närmast släkt med de fyra asiatiska piparna kamtjatkapipare, tibetpipare, ökenpipare och kaspisk pipare. Hittills har dessa placerats i Charadrius, men DNA-studier visar att släktet är starkt parafyletiskt; en stor del av arterna är närmare släkt med andra släkten i familjen, däribland t.ex. viporna. Det får till följd att Charadrius egentligen bör begränsas till bara några få arter, däribland större strandpipare. Det skulle innebära att kaspisk pipare troligen behöver flyttas till ett annat släkte. Än så länge har inte denna nya forskning resulterat i några taxonomiska förändringar.

Observationer i Sverige 
I Sverige observerades orientpiparen för första gången någonsin i slutet av maj 2020 i Torslandaviken i Göteborg.

Levnadssätt 
Orientpiparen häckar i torra stäppområden, öknar och saltslätter, framför allt utmed floder och sjöar. Vintertid påträffas den i gräsmarker och kustnära områden. Födan består huvudsakligen av skalbaggar, men även andra insekter som termiter och gräshoppor liksom sniglar och frön. Den födosöker likt andra pipare genom att springa snabbt och sedan plötsligt stanna till för att plocka föda från marken. I övervintringsområdet Eighty Mile Beach i nordvästra Australien har den noterats födosöka på natten och vila på dagen. Häckningsbiologin är dåligt känd, men tros häcka mellan april och juli. Endast honan ruvar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, dock med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). I februari 2010 uppskattades cirka 144 300 övervintra på Eighty Mile Beach i nordvästra Australien. Tillsammans med det tidigare antagandet att cirka 91 % av världspopulationen övervintrar i Australien kan därför världspopulationen uppskattas till 160 000 individer.

Namn 
Orientpiparens vetenskapliga artnamn veredus kommer från latinet och betyder "snabb häst".

Referenser

Källor 
 Marchant, S.; Higgins, P.J.; & Davies, J.N. (eds). (1994). Handbook of Australian, New Zealand and Antarctic Birds.  Volume 2: Raptors to Lapwings. Oxford University Press: Melbourne.  
 National Photographic Index of Australian Wildlife. (1987). The Shorebirds of Australia. Angus & Robertson: Sydney.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Pipare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen