kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vit jul

En vit jul innebär snö på juldagen. Fenomenet är vanligast på Norra halvklotet. Eftersom december på Södra halvklotet är en sommarmånad, är vita jular där ovanliga, undantaget är Antarktis, Sydalperna på Sydön i Nya Zeeland, samt delar av Anderna i Sydamerika. Julsången "White Christmas", insjungen av Bing Crosby, beskriver en vit jul.

Definition

Definitionen av en "vit jul" varierar. I vissa länder betyder det helt enkelt att marken är snötäckt i juletider, men andra har strängare kriterier.

USA och Kanada 
I USA är den officiella definitionen ett snödjup på 1 tum (2,5 centimeter) klockan 07:00 lokal tid på juldagsmorgonen. Historiskt sett är det främst förekommande i de nordligaste delstaterna vid gränsen till Kanada samt i höga bergskedjor. I Kanada skall det vara minst 2 centimeter (0.79 tum) på juldagsmorgonen. Där är sannolikheten för en vit jul i allmänhet måttlig eller hög sett till historiken. Undantagen är kusttrakterna i sydväst och delar i sydost, där sannolikheten är lägre.

Storbritannien 
I Storbritannien, där många menar att det räcker med helt snötäcke på juldagen, är brittiska Met Offices officiella definition av en vit jul att det skall falla snö (om snön smälter innan den når marken godkänns det ändå) inom 24 timmar den 25 december.

Enligt Met Office räcker inte 3 fot (91 centimeter) snö på marken till jul om snöfallet inträffade de närmaste föregående dagarna, men däremot snöflingor blandade med regn, även om de aldrig når marken. I Storbritannien är sannolikheten för snöfall på juldagen störst i norra nordöstra Skottland, i Aberdeen, Aberdeenshire eller Skotska högländerna.

Sverige 
För att kallas vit jul i Sverige krävs enligt SMHI minst 1 cm snödjup på juldagens morgon.

Södra halvklotet
År 2006 slog en snöstorm till mot Snowy Mountains i New South Wales och Victoria, på juldagsmorgonen, och gav nästan 12 tum (30 centimeter) snö i högre belägna områden.

Referenser

Fotnoter

Jul
Snö
Cyberflix

Cyberflix Incorporated var ett amerikanskt företag som utvecklade datorspel. Det grundades 1993 av amerikanen Bill Appleton i staden Knoxville, Tennessee, USA. Företaget gjorde datorspel fram till 1998 då det avvecklades.

Två av de populäraste spelen från Cyberflix var Titanic: Adventure Out of Time och Dust: A Tale of the Wired West. Andra spel var: Skull Cracker, Red Jack's Revenge, Lunicus, och Jump Raven.

Cyberflix grundare Bill Appleton är mest känd för sitt arbete med Supercard, och han har även grundat företaget Dream Factory (1998).

Referenser

Externa länkar 
 Lista över datorspel ifrån Cyberflix Mobygames
 Cyberflix webbplats (startsidan) som den såg ut 1 november 1996, lagrat på Internet Archive

Ej längre existerande amerikanska företag
Företag bildade 1993
Företag upplösta 1998
Amerikanska datorspelsföretag
Kjell Mattsson

Kjell Birger Mattsson, född 20 mars 1927 i Bollnäs församling, Gävleborgs län, död 22 december 2007 i Göteborg, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Mattsson, som var son till byrådirektör Birger Mattsson och Estrid Magnusson,utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1954. Han blev ingenjör vid Bostadsstyrelsen 1954, byråingenjör vid Byggnadsstyrelsen 1957, fastighetsingenjör för Göteborgs förorter 1958, fastighetsdirektör där från 1962 samt verkställande direktör för Göteborgs och Bohus läns kommuners exploateringsbolag från 1962 och för Älvsborgs läns kommunala exploateringsbolag från 1963. Han var på 1970-talet överingenjör på fastighetskontorets saneringsavdelning i Göteborgs kommun och fastighetsdirektör där 1980–1986. Mattsson är gravsatt i minneslunden på Stampens kyrkogård i Göteborg.

Källor

 Mattsson, Kjell Birger på SvenskaGravar.se
 

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Göteborg
Gravsatta på Stampens kyrkogård
Födda 1927
Avlidna 2007
Män
Glires

Glires är en systematisk grupp av däggdjur som omfattar de två systergrupperna hardjur och gnagare. Glires ingår tillsammans med Euarchonta i överordningen Euarchontoglires inom de högre däggdjuren.

Taxonet omfattar även utdöda djurgrupper som familjerna Eurymylidae, Mimotonidae, Decipomyidae och Rhombomylidae. Typisk för arterna är ett par stora av avplattade framtänder i varje käke som växer hela tiden. Hardjur har dessutom ett par små framtänder direkt bakom. Tandemalj finns endast på framtändernas framsida. Alla arter saknar hörntänder och den första premolaren (ibland även den andra). Tidigare fossil av djurgruppen från paleocen och eocen hittades i Asien. Den första tidiga medlemmen av gruppen som inte var begränsad till Asien är släktet Alagomys som även hittades i Nordamerika.

Referenser 

Däggdjur
Mammalia
Juliet Cuthbert

Juliet Cuthbert, född den 6 april 1964 är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade på 100 meter och 200 meter.

Individuella meriter 
Cuthberts första internationella mästerskapsstart var VM 1983 i Helsingfors då hon blev utslagen i kvartsfinalen på 100 meter. Året efter deltog hon vid Olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles där hon tog sig vidare till semifinalen men slutade sist i sin semifinal. Hon deltog även vid nästa olympiska spel, Olympiska sommarspelen 1988 i Seoul där hon tog sig vidare till finalen på 100 meter och slutade denna gång sjua på tiden 11,26. Vid VM 1991 i Tokyo blev det en sjätte plats på 100 meter på tiden 11,33.

Hennes största framgång var vid Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona där hon deltog på både 100 meter och 200 meter. På 100 meter räckte hennes 10,82 till en silverplats bara en hundradel från USA:s Gail Devers. På 200 meter blev det ännu en silvermedalj, denna gång efter USA:s Gwen Torrence på tiden 22,02. I semifinalen sprang hon emellertid på 21,75 vilket är hennes personliga rekordtid på distansen.

Hon deltog även vid VM 1995 i Göteborg där hon blev sist i finalen på 100 meter på tiden 11,44. Under inomhus-VM 1997 i Paris blev det en silvermedalj på 200 meter efter Greklands Ekaterini Koffa. Samma år deltog hon utomhus vid VM i Aten där hon blev utslagen i semifinalen på 200 meter.

Meriter i stafett 
Förutom meriterna individuellt var Cuthbert en framgångsrik stafettlöpare för Jamaica på 4 x 100 meter. Hennes första VM-medalj vann hon redan 1983 då Jamaica slutade på en bronsplats efter Östtyskland och Storbritannien. Hennes största framgång var vid VM 1991 då hon tillsammans med Dahlia Duhaney, Beverly McDonald och Merlene Ottey vann VM-guld på tiden 41,94. Exakt samma lag blev fyra år senare vid VM i Göteborg silvermedaljörer efter USA. Vidare blev hon tillsammans med Michelle Freeman, Nicole Mitchell och Ottey bronsmedaljör vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta, denna gång efter USA och Bahamas. Hennes sista framträdande var vid VM 1997 där hon tillsammans med McDonald, Merlene Frazer och Beverly Grant blev silvermedaljörer efter USA.

Källor 
Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1964
Kvinnor
Jamaicanska kortdistanslöpare
Världsmästare på 4 x 100 meter löpning
Levande personer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Olympiska bronsmedaljörer 1996
Jamaicanska olympiska silvermedaljörer
Jamaicanska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Jamaica
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jamaica
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Jamaica
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Mediatrix

Mediatrix avser i katolsk teologi ett mariologiskt begrepp som handlar om Jungfru Marias funktion som förmedlare av all nåd i frälsningsprocessen. Termen anger att Jungfru Maria är delaktig i detta genom och under sin son Jesus, i och med en kraft att ge nåd. Teorin är inte formellt godtagen som dogm inom Romersk-katolska kyrkan, men samman med teorin om co-redemptrix (medfrälserska) har flera framställningar gjorts för den saken.

Mediatrix kan förstås på två sätt. Antingen ses Maria därmed som delaktig i världens frälsning såsom Kristi föderska, eller som delaktig för den enskilda individens frälsning efter att hon upptagits till himmelen i och med att katoliker vänder sig till henne för förböner (som i Ave Maria). Frågan om mediatrix handlar för katoliker även om på vilket sätt Maria skulle vara delaktig. Teorin om mediatrix anses inte av dess förespråkare emotsäga att Jesus skulle vara den enda vägen till människans frälsning.

Som stöd för synen på Maria som mediatrix brukar anföras bland annat påve Leo XIII:s Adiutricem populi, Pius X:s Ad diem illum, Pius XI:s Miserentissimus Redemptor, Johannes Paulus II:s Redemptoris Mater samt det faktum att Benedictus XV lät instifta festdagen Maria mediatrix av all nåd, år 1921. Begreppet förekommer även i Lumen gentium från Andra Vatikankonciliet och i en bön som brukar tillskrivas Efraim syriern. 

I synnerhet protestantiska kyrkor har under modern tid tagit aktivt avstånd från såväl mediatrix som co-redemptrix.

Källor

Webbkällor
 William G. Most, "Mary, Mediatrix of All Graces", Theology 523: Our Lady in Doctrine and Devotion (1994)

Tryckta källor

Externa länkar

Jungfru Maria
Katolska kyrkans teologi och doktrin
Mariologi
Himalayamyskros

Himalayamyskros (Rosa brunonii)  är en art i familjen rosväxter och förekommer naturligt från norra Pakistan till sydvästra Kina. Arten kan odlas som trädgårdsväxt i Sverige, men är dåligt härdig. 

Himalayamyskros är en lövfällande buske med bågböjda till klängande stammar, som blir 5-12 meter långa. Grenarna har kraftiga, korta, krokiga taggar. Stiplerna är smala med utställda spetsar. Bladen är 17–21 cm långa med 5-7 (-9) delblad. Delbladen är smalt äggrunda till elliptiska eller avlångt elliptiska, -6 cm långa, spetsiga eller utdraget spetsiga, blågröna eller grågröna, ofta med något hårig ovansida. Undertill är bladen dunhåriga, åtminstone på nerverna, mer sällan glandelhåriga. Bladkanterna är enkelt tandade. Blommorna sitter i stora sammansatta kvastar, de blir 2,5–5 cm i diameter och är doftande. Foderbladen har sidoflikar, de är håriga och något klibbåriga på utsidan. De är tillbakadragna i blomningen och faller senare av. Kronbladen är vita. Pistillerna är sammanväxta med duniga märken. Fruktämnet är hårgt och vanligen klibbigt. Frukterna, nyponen, nästan runda till äggrunda, rödbruna, 7–18 mm och kala.

Himalayamyskrosen anses ibland som en varietet av, eller rent av synonym till myskrosen (R. moschata) och förväxlas ofta i trädgårdar. Myskrosen är dock en vintegrön, mer busktlikt växande art, med smalare delblad och har foderblad som sitter kvar på frukten.

Arten liknar också honungsros (R. helenae), men honungsrosen har blommor som sitter i enkla, tillplattade kvstar.

'La Mortola' är en sort framtagen av Hanbury, vid Sunningdale Nursery i England, 1954. Det är klart om det är en selektion av arten eller en hybrid.

Synonymer

Rosa arborea Pers.
Rosa brownii Tratt. 
Rosa brunonii var. arborea (Pers.) Ser.
Rosa brunonis Wall. 
Rosa clavigera H.Lév. 
Rosa moschata var. nepalensis Lindl. 
Rosa nepalensis Andr. 
Rosa pubescens Roxb. 
Rosa pubescens subsp. kostrakiewiczii Popek

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor
Walters, S.M. (1995). The European Garden Flora, Vol. IV - Dicotyledons (Part II)

Externa länkar

Rosor
Hi Växtindex
Tiedlund förlag

Tiedlund förlag är ett förlag från Lund som ger ut böcker inom genrer som biografi, genus, kvinnoöden och andra världskriget.

Utgivna böcker 
Här följer ett urval av de utgivna böckerna:
 BAISE-MOI av Virginie Despentes 
 RATS av Robert Sullivan 
 Den galna änkan av Oliver Hilmes 
 BARN, DJUR & NATUR av Bent Leicht Madsen 
 Skånemästaren - med Roger Eriksson av Roger Eriksson 
 När jag levde i modern tid av Linda Grant 
 Nazisternas kvinnor av Anna Maria Sigmund 
 Nazisternas kvinnor II av Anna Maria Sigmund 
 Nazisternas kvinnor III av Anna Maria Sigmund 
 Evas kusin av Sibylle Knauss 
 Att krama ett träd - och lära känna det av Karin Lagerholm 
 Bara för killar av Bertill Nordahl 
 Flickorna och pojkarna av Bertill Nordahl 
 Jakob, sexton år av Bertill Nordahl 
 Stackars barn av Gideon Zlotnik 
 Uppgörelsen: en nynazist hoppar av av Ingo Hasselbach

Externa länkar
Förlagets webbplats
Svenska bokförlag
Företag i Lund
Ramathibodi I

Ramathibodi I (Thai: สมเด็จพระรามาธิบดีที่ 1) blev den förste kungen i det thailändska riket Ayutthaya. Han föddes  1314 och var kung från 1351 fram till sin död 1369. 

Hans ursprung är inte klarlagt, men en teori är att han härstammade från en kinesisk handelsfamilj som fanns i området. Genom strategiska giftermål lyckades han befästa sin makt. Han gjorde theravadabuddhismen till officiell religion och skrev omfattande lagtexter som kom att ha betydelse ända fram till 1800-talet. Innan han blev kung var han känd som prins U Thong อู่ทอง. Ramathibodi I efterträddes av sin son Ramesuan  (Thai: สมเด็จพระราเมศวร) som senare tvingades abdikera till förmån för sin morbror Borommaracha I (Thai: บรมราชาธิราชที่ 1).

Referenser
 

Födda 1314
Män
Avlidna 1369
Thailands regenter
Curman

Curman är en svensk släkt från Tuna i Nykil.

Äldste kände stamfadern är Hindrich Churländer  (1585–1644), kornett vid Östgöta ryttare. Han erhöll kronohemmanet Tuna i Nykils socken i Östergötlands län på livstid genom ett gåvobrev utfärdat 1628 av Gustav II Adolf vid Dirschau. Hans efterlevande fick äganderätten, varför gården stannade i släktens ägo fram till 1878.

Hindrich Churländers son riksdagsmannen Grels Hindersson (1634–1706) antog efternamnet Curman. Släkten var fram till mitten av 1800-talet militärer (rusthållare), myndighetspersoner eller lantbrukare, bosatta i Tuna och på andra platser i närheten av Linköping i Östergötland.

Personer i släkten i kronologisk ordning
Hindrik Churländer (d. cirka 1645), kornett i Tuna, Nykils socken.
Grels Hindriksson-Curman (1634–1706), nämndeman och riksdagsman, son till Hindrik Churländer.
Bengt Grelsson-Curman (1683–1737), rusthållare i Tuna, Nykils socken, son till Grels Curman.
Johan Curman (1715–1782), rusthållare i Tuna, Nykils socken, son till Bengt Grelsson-Curman.
Samuel Curman (1749–1824), rusthållare i Alorp, Sjögestads socken, son till Johan Curman (1715–1782).
Johan Peter Curman (1773–1849), löjtnant, son till Samuel Curman (1749–1824)
Samuel Johan Curman (1801–1865), lantbrukare i Snyttringe, Allhelgona socken, gift med Maria Carolina (f. Strömberg), son Johan Peter Curman, far till Carl Curman.
Axel August Curman (1811–1885), kommissionshandlare i Linköping, bror till Samuel Johan Curman (1801–1865). Ledamot av Linköpings drätselkammare mellan 1863 och 1865. I början av 1870-talet köpte han ett torp i Sankt Lars socken på östra sidan av Stångån och uppförde där en bostad som han kallade Augustberg. Byggnaden, och den genom området löpande gatan Curmansgatan, är uppkallade efter honom.
Carl Curman (1833–1913), professor, läkare, vetenskapsman.
Calla Curman (1850–1935) (f. Lundström), författare och samhällsdebattör, grundare av Stångehuvuds naturreservat, gift med Carl Curman (1833–1913). 
Sigurd Curman (1879–1966),  professor, riksantikvarie, son till Carl Curman och Calla Curman.
Jöran Curman (1907–1972), arkitekt, samhällsplanerare, son till Sigurd Curman.
Peter Curman (1941–2021), författare, barnbarn till Sigurd Curman.

Källor
Nationalencyklopedin NE.se, artikeln "Curman", läst 14 oktober 2008
Persson, Bo: En bit av Linköpings historia,  nr 1, mars 2005, Curmansgatan.
 Svenska släktkalendern 1963. Stockholm 1963

Noter

Svenska släkter
Samverkan för nätbaserad högskoleutbildning

Samverkan för nätbaserad högskoleutbildning (SNH) är en organisation för samverkan mellan Högskolan i Gävle, Mittuniversitetet och Utbildningsradion.

Syftet som anges är:
Att gemensamt utveckla, pröva och utvärdera pedagogiska och tekniska metoder för nätbaserad utbildning.
Genom UR:s medverkan nyttja TV- och radiomedierna för kursinslag, rekrytering och marknadsföring.
Genom att utveckla större flexibilitet i fråga om kursstart och studietakt samt större möjligheter till tillgodoräknande ges studenterna större tillgänglighet till kursutbudet.

Externa länkar
Organisationens webbplats

Utbildningsorganisationer
Västerbottens södra domsagas valkrets

Västerbottens södra domsagas valkrets var i valen till andra kammaren 1884–1890 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen, som utgjordes av landskapet Ångermanlands nordligaste del och Västerbottens södra del med undantag för Umeå stad (som ingick i Luleå, Umeå, Piteå, Haparanda och Skellefteå valkrets fram till 1884 och från extravalet 1887 i Härnösands, Umeå och Skellefteå valkrets), avskaffades i valet 1893 och delades upp i Nordmalings och Bjurholms samt Degerfors tingslags valkrets samt Umeå tingslags valkrets.

Riksdagsmän 
Gustaf Hæggström, nya c (1885–vårsessionen 1887)
Johan Olof Ruthberg (höstsessionen 1887)
Johan Andersson, gamla lmp (1888–1890)
Anders Åström, gamla lmp (1891–1893)

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 326

Historiska valkretsar i Västerbottens län
Umeå tingslags valkrets

Umeå tingslags valkrets var i valen till andra kammaren 1866–1872 samt 1893–1908 en egen valkrets med ett mandat. Vid valen 1875–1881 ingick området i stället i Umeå, Nordmalings och Bjurholms tingslags valkrets och i valen 1884–1890 i Västerbottens södra domsagas valkrets. 

Valkretsen motsvarade geografiskt ungefär dagens Umeå och Vännäs kommuner (med undantag för Umeå stad, som i valen 1866–1872 ingick i Härnösands, Umeå, Luleå och Piteå valkrets, i valet 1875 i Härnösands, Umeå, Skellefteå, Piteå, Luleå och Haparanda valkrets, i valen 1878–1884 i Luleå, Umeå, Piteå, Haparanda och Skellefteå valkrets, från extravalet 1887 till valet 1893 i Härnösands, Umeå och Skellefteå valkrets och från valet 1896 i Umeå, Skellefteå och Piteå valkrets). 

Vid införandet av proportionellt valsystem i andrakammarvalet 1911 avskaffades valkretsen slutgiltigt, och området överfördes till Västerbottens läns södra valkrets.

Riksdagsmän
Olof Nilsson, lmp (1867–1869)
Per Jonsson (1870–1872)
Olof Nilsson, lmp (1873–1874)
Johan Peter Lundberg (3/2–12/4 1875)
1876–1884: se Umeå, Nordmalings och Bjurholms tingslags valkrets; 1885–1893: se Västerbottens södra domsagas valkrets
Johan Nilsson, gamla lmp 1894, lmp 1895–1902 (1894–1902)
Johan Andersson, lib s (1903–1908)
Johan Rehn, vänstervilde 1909, lib s 1910–1911 (1909–1911)

Valresultat

1896

Valkretsen hade 23 604 invånare den 31 december 1895, varav 2 103 eller 9,1 % var valberättigade. 75 personer deltog i valet av 4 elektorer, ett valdeltagande på 3,6 %.

1899

Valet hölls den 10 september 1899. Valkretsen hade 24 308 invånare den 31 december 1898, varav 2 198 eller 9,0 % var valberättigade. 499 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 22,7 %. Valet överklagades men fastställdes.

1902

Valet hölls den 20 september 1902. Valkretsen hade 25 409 invånare den 31 december 1901, varav 2 674 eller 10,5 % var valberättigade. 663 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 24,8 %.

1905

Valet hölls den 17 september 1905. Valkretsen hade 25 895 invånare den 31 december 1904, varav 2 788 eller 10,7 % var valberättigade. 986 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 35,4 %.

1908

Valet hölls den 27 september 1908. Valkretsen hade 26 777 invånare den 31 december 1907, varav 2 839 eller 10,6 % var valberättigade. 1 513 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 53,3 %. Valet överklagades hos både landshövdingen i Västerbottens län och Kunglig Majestät.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 326
 Östgötaposten, digitaliserad av Kungliga biblioteket

Noter

Historiska valkretsar i Västerbottens län
Nils Johan Andersson

Nils Johan Andersson, född 20 februari 1821 i Gärdserums socken, Kalmar län, död 27 mars 1880 i Stockholm, var en svensk botaniker.

Biografi 
Av sin far, vilken 1828 var ledamot av bondeståndet och livligt intresserade sig för inrättandet av Nya Elementarskolan i Stockholm, insattes han i detta läroverk. År 1840 blev han student i Uppsala, 1845 filosofie magister och 1846 docent i botanik. År 1847 blev han lärare (1857 lektor) i naturalhistoria vid nämnda skola och lämnade denna befattning först 1874. Redan 1843 började han sina ovanligt vidsträckta resor. Såsom botaniker medföljde han fregatten Eugenie på världsomseglingen 1851-53, vilken han skildrade i brev till tidningen Aftonbladet, sedermera utgivna under titel En werldsomsegling, skildrad i bref (1853-1854, av Anton von Etzel översatt till tyska 1856). Från denna resa hemförde han rika botaniska samlingar. Sedan 1848 var han Svenska trädgårdsföreningens sekreterare. År 1855 utnämndes han till adjunkt i botanik vid Lunds universitet och 1856 till intendent vid Naturhistoriska riksmuseets botaniska avdelning samt lärare vid Bergianska trädgårdsskolan i Stockholm. 1857 blev han professor Bergianus. Han lämnade sina befattningar 1879.

Vid de flesta skandinaviska naturforskaremöten fungerade Andersson dels som sekreterare, dels som ordförande i den botaniska sektionen. Såsom Sveriges kommissarie deltog han de internationella trädgårdsutställningarna och botaniska kongresserna i London, Paris, Amsterdam, Wien, Florens, Köpenhamn och Köln, varjämte han 1868 anordnade trädgårdsutställningen i Stockholm. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1859.

Under sin 27-åriga verksamhet som lärare gjorde Andersson gagn särskilt genom en lärokurs, som införde en mindre speciell och stel terminologi och lade större vikt vid det morfologiska, åskådliggjorde genom en mängd i texten införda illustrationer, och genom flera planschverk, vilka sedermera blev i Sverige allmänt nyttjade hjälpmedel vid undervisningen. Bland dithörande arbeten kan nämnas Lärobok i botanik (I-III, 1851-1853), Inledning till botaniken (1859-1861; flera upplagor), Atlas öfver den skandinaviska florans naturliga familjer (1849), Väggtaflor för åskådningsundervisningen i botanik (20 planscher, 1861-1862) samt det av honom och lektor Knut Fredrik Thedenius utgivna verket Svensk skolbotanik (1851-1853). Bland hans arbeten kan nämnas Salices Lapponiæ (1845), Monographia Salicum (1867) och Plantæ Scandinaviæ (1849-52; på svenska 1850-52). På den beskrivande botanikens och växtgeografins områden beskrev Andersson i en stor mängd uppsatser Lapplands, Skandinaviens och åtskilliga under jordomseglingen besökta trakters vegetation (till exempel Om Galapagosöarnas vegetation, 1854, i vilken han sökte fullständigt belysa dessa öars växtlighet med utgångspunkt i Charles Darwins lära). 

Han var gift med konstnären Anna Tigerhielm.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i botanik
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Gärdserums socken
Födda 1821
Avlidna 1880
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Axel Bæckström

Axel Fredrik Bæckström (i riksdagen kallad Bæckström i Kågedalen), född 12 december 1888 i Malmö, död 5 oktober 1938 i Kågedalen, var en svensk kyrkoherde och politiker (folkpartist).

Axel Bæckström, som var son till en handlande, prästvigdes 1919 och tjänstgjorde därefter i olika församlingar i Norrland, åren 1926-1933 som kyrkoherde i Edefors församling och 1933-1938 som kyrkoherde i Kågedalens församling.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Västerbottens läns valkrets från 1937 till sin död i oktober 1938. I riksdagen var han bland annat ledamot av andra kammarens femte tillfälliga utskott 1937. Han engagerade sig främst i socialpolitiska frågor.

Referenser
Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 340

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Svenska präster under 1900-talet
Politiker från Malmö
Födda 1888
Avlidna 1938
Män
Präster från Malmö