kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europamästerskapet i basket för damer 1981

Europamästerskapet i basket för damer 1981 spelades i Ancona och Senigallia i Italien och var den 18:e EM-basketturneringen som avgjordes för damer. Turneringen spelades mellan den 13 och 20 september 1981 och totalt deltog tolv lag i turneringen där Sovjetunionen blev Europamästare före Polen och Tjeckoslovakien, det var Sovjetunionens 16:e EM-guld.

Kvalificerade länder

  (som arrangör)

Gruppspelet

Spelsystem
De tolv lagen som var med i EM var indelade i två grupper med sex lag i vardera. Alla lagen mötte alla en gång i sin grupp innan de två bästa lagen i varje grupp gick vidare till semifinalspel, medan lag tre och fyra spelade om platserna fem till åtta och de två sämsta laget i varje grupp spelade om plats nio och tolv. Seger i en match gav två poäng och förlust gav en poäng.

Grupp A

Grupp B

Placeringsmatcher

Match om 9:e - 12:e plats

Match om 11:e plats

Match om 9:e plats

Match om 5:e - 8:e plats

Match om 7:e plats

Match om 5:e plats

Slutspelet

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Slutplaceringar

Se även
 Europamästerskapet i basket för damer

Externa länkar
 Basket-EM 1981 på fiba archive 
 Basket-EM 1981 på fibaeurope.com 
 Basket-EM 1981 på todor66.com 

Internationella baskettävlingar i Italien
1981 i Italien
Sportåret 1981
1981
Grays näbbval

Grays näbbval (Mesoplodon grayi) är en art i familjen näbbvalar (Ziphiidae) som förekommer i alla hav söder om ekvatorn. Djuret är uppkallat efter den brittiska zoologen John Edward Gray.

Utbredning och habitat 

Arten lever i alla hav kring Antarktis och norrut ungefär till 30° sydlig bredd. Strandade individer hittades främst i Nya Zeeland, Australien, Sydafrika, Chile, Argentina och Peru. Iakttagelser i det öppna havet registrerades huvudsakligen i Indiska oceanen. En strandning i Nederländerna tyder på att vissa individer utför längre vandringar. Grays näbbval vistas främst i det öppna havet längre bort från kustlinjerna. Havsdjupet i dessa områden är 200 meter eller djupare.

Beskrivning 

Liksom andra näbbvalar har grays näbbval en långsträckt nos. Vad som skiljer arten från andra medlemmar i samma familj är antalet tänder. Grays näbbval har förutom två tänder i underkäken 34 till 44 små tänder i överkäken. Kroppens färg är mörkgrå och på buken finns några ljusa fläckar, nosen är hos äldre individer vitaktig. Honor blir med en längd upp till 5,6 meter något större än hannar som når 4,7 meters längd. Vikten uppgår till 1 500 kilogram. På strupen förekommer två rännor.

Oftast iakttas ensamma individer eller par. Grays näbbval bildar ibland större flockar än andra näbbvalar. Under 1800-talet registrerades strandningar av upp till 28 individer samtidig. Arten livnär sig främst av bläckfiskar och har bra förmåga att dyka. Även några fiskar ingår i födan. Efter dräktigheten som uppskattas vara ett år lång föds en unge. Antagligen är den ett år beroende av moderns vård.

Många iakttagelser och strandningar tyder på att grays näbbval har ett större bestånd. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Rüdiger Wandrey: Wale und Robben der Welt. Franckh-Kosmos Verlags GmbH, 1997,

Externa länkar 

Näbbvalar
Sargis Sargsian

Sargis Sargsian (armeniska: Սարգիս Սարգսյան) född 3 juni 1973 i Jerevan, är en armenisk före detta tennisspelare. 

Sargsian blev proffs år 1995 och har vunnit en singel- och två dubbeltitlar under sin karriär på ATP-touren. Vid de olympiska sommarspelen 1996 och 2000 representerade han Armenien. Han deltog även vid OS 2004 i Aten. Han nådde sina högsta rankingar i både singel och dubbel år 2004 (38 i singel och 33 i dubbel). Sargsian lade av med tennisen år 2006 och är numer bosatt i Florida i USA.

Externa länkar 

Profil på Davis Cup 

Armeniska tennisspelare
Födda 1973
Personer från Jerevan
Levande personer
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Armenien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Armenien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Armenien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
M = mördaren

M = mördaren (originaltitel: M) är en amerikansk långfilm från 1951 i regi av Joseph Losey.

Handling 
En seriemördare härjar i en tysk stad. Hans offer består av små barn. Jakten på mördaren är väldigt intensiv och lokala förmågor hjälper till för att kunna gripa mördaren så fort som möjligt.

Om filmen 
Filmen är en nyinspelning av den tyska filmen M.

Rollista i urval 
 David Wayne - Martin W. Harrow
 Howard Da Silva - Carney
 Martin Gabel - Charlie Marshall
 Luther Adler - Dan Langley
 Steve Brodie - Becker
 Raymond Burr - Pottsy
 Norman Lloyd - Sutro
 Roy Engel - Regan
 Jim Backus - Borgmästaren
 Jorja Curtright - Mrs. Stewart

Källor

Noter

Externa länkar 
 M = mördaren på IMDb

 
Filmer 1951
Amerikanska thrillerfilmer
Tyskland på film
Psykopati på film
Access Control List

Access Control List (ACL), eller åtkomstlista, är en tabell/lista över en dators operativsystems program/filer som visar behörighetsrättigheter för varje användare. Den hanterar vad en användare får göra och inte göra inom vissa objekt, som filkategorier eller enskilda filer.
Varje objekt har ett säkerhetsattribut som identifierar sin lista för åtkomstkontroll. I en typisk ACL anger den ett ämne och en operation, till exempel om en fil har en ACL som innehåller (Lisa, ta bort), skulle detta ge Lisa behörighet att ta bort filen.

Listan har en post för varje systemanvändare med behörighet. De vanligaste rättigheterna inkluderar förmågan att läsa en fil eller lista filer i en katalog, att skriva till filen eller filerna, och att köra filen (om det är en körbar fil eller ett program).

Säkerhet
När en användare begär en operation på en fil i en ACL-baserad säkerhetsmodell kontrollerar operativsystem först ACL för att avgöra om den begärda åtgärden är tillåten, alltså om användaren har behörighet. 
Definitionen av ett ACL-baserat säkerhetssystem är bestämmelsen hur ACL har redigerats, nämligen vilka användare och processer som har beviljats ACL-modifieringens åtkomst. ACL modeller kan bli applicerade till samlingar av filer samt till enskilda enheter inom systemet.

Källor 

Datasäkerhet
Karlis Neretnieks

Karlis Neretnieks, född 20 oktober 1949 i Mölndal, är en svensk officer (generalmajor).

Biografi
Neretnieks är son till civilingenjör Karlis Nikolajs Volkmar Neretnieks och hans hustru Ida Sofia Sisenis (från Lettland). Neretnieks blev fänrik 1971 i pansartrupperna vid Södermanlands regemente  (P 10). År 1972 befordrades han till löjtnant, 1974 till kapten, 1982 till major, 1988 till överstelöjtnant, 1993 till överste, 1997 till överste av 1:a graden och 1998 till generalmajor.

Åren 1978–1979 genomgick han en stabsofficerskurs vid Hærens Stabsskole i Oslo. År 1983 tjänstgjorde han vid Generalstaben och Försvarsstaben. År 1984 tjänstgjorde han vid Södermanlands regemente. Åren 1985–1987 var han chef för Arméstabens taktikavdelning. År 1988 var han 
bataljonschef vid Södermanlands regemente. År 1992–1993 var han chef för Gotlands regemente (P 18). År 1994 chef för Gotlands regemente och Gotlandsbrigaden (MekB 18). Åren 1994–1997 var han chef för SWEDINT. Åren 1997–1998 var han operationsledare vid Mellersta militärområdesstaben. År 1998 utsågs han till rektor för Försvarshögskolan. Han stannade på rektorsposten till 2002 och var därefter åren 2002–2004 totalförsvarsrådgivare till Central- och Östeuropa vid Försvarsdepartementet.

Neretnieks är ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien sedan 1989.

Referenser

Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Generalmajorer i svenska armén
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Personer från Mölndal
Födda 1949
Levande personer
Män
Panem

Panem är ett fiktivt land, det enda som finns kvar av Nordamerika i bokserien Hungerspelen skriven av Suzanne Collins. President Snow styr landet. Det finns totalt tretton distrikt och en huvudstad. Huvudstaden har all kontroll över landet och invånarna lever flotta liv med mycket pengar och fokus på färd och underhållning. Deras utstyrslar är löjligt extravaganta och färgglada. Invånarna i de tolv befolkade distrikten däremot lever som fångar i sina egna områden, vart och ett specialiserat på en specifik naturtillgång eller produktionsindustri. Invånarna i distrikt ett och två lever något bättre än befolkningen i de övriga där de flesta människor lever enkla liv i fattigdom. Huvudpersonen Katniss Everdeen bor i distrikt 12 som sysslar med kolbrytning. Distrikt 13 sägs vara utplånat efter ett uppror. Men i andra boken Fatta eld får man veta att distrikt 13 finns kvar hemligt under marken.

Hungerspelen
Fiktiva länder i Nordamerika
Afrikanska diasporan

Med den afrikanska diasporan avses den folkförflyttning (av afrikaner) som ägt rum från Afrika till andra delar av världen under senare århundraden. Begreppet har historiskt ofta använts för att beskriva ättlingar till de afrikaner som skeppades till Amerika för att arbeta som slavar. I modern tid har begreppet vidgats till att också inkludera afrikaner som emigrerat från kontinenten för att söka utbildning, jobb och bättre levnadsvillkor för sig själv och sin familj.

Länder med flest personer med afrikansk härkomst

Se även
Afroamerikaner

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
 The African Diaspora in the Indian Ocean World, Omar H. Ali, Schomburg Center for Research in Black Culture
 Africans in Diaspora community on line

Afrika
Henri Gervex

Henri Gervex, född 10 september 1852 i Montmartre, död 7 juni 1929 i Paris, var en fransk målare och lärare vid Académie Julian. 

Gervex var lärjunge till bland andra Alexandre Cabanel och debuterade med mytologiska tavlor (Satyr lekande med backantinna, 1874, Musée du Luxembourg), målade sedan åtskilligt i samma riktning och även naket (bland annat Den maskerade kvinnan, 1886). Han hade då huvudsakligen övergått till den moderna genren. L'autopsie à l'Hotel Dieu (1875, museet i Limoges) var den första av de hospitalscener, som en tid framåt blev på modet inom måleriet. Den följdes 1876 av Nattvardsgång i S:t Trinité (museet i Dijon), så följde Rollas sista ögonblick (1878, efter Alfred de Mussets dikt; tävlan blev för ämnets skull utesluten från världsutställningen 1878 i Paris). 

För ett mairie i Paris målade han efter tävlan de tre väggbilderna Borgerlig vigsel, Kanalen i la Vilette och Välgörenhetsbyrå (1881-83). Sedan skildrade han Omröstning inom salongens jury (1885, Musée du Luxembourg), utförde en ny sjukhustavla Doktor Péan föreläser i Saint-Louis, målade i samarbete med belgaren Alfred Stevens det figurrika panoramat Histoire du siècle (1889) och ensam Musiken, plafond i Hôtel de ville, vidare Tsar Nikolaus II:s kröning i Moskva (1900), Presidenten Carnot utdelar prisen på världsutställningen 1889 (en jättestor och illustrationsmässig duk, i Versailles), bilder från kapplöpningar, från pariskaféer: Hos Paquin klockan 5 (1906). Han målade även förtjänstfulla porträtt och porträttgrupper, också landskap.

Bland Gervex svenska lärjungar märks Prins Eugen, Fredrik af Ekström och Ida Törnström.

Galleri

Källor

Franska målare
Födda 1852
Avlidna 1929
Män
Konstnärer från Paris
Ugglan
Vera Figner

Vera Nikolajevna Figner, född 7 juli 1852 i Christoforovka nära Kazan, död 15 juni 1942 i Moskva, var en rysk revolutionär.

Biografi
Figner var av adlig börd. Hon studerade medicin och deltog från omkring 1875 i den revolutionära rörelsen mot tsardömet. Hon dömdes till döden 1884 och spärrades in på fästningen Nöteborg, där hon tillbringade 20 år. Figner skrev vid sidan av lyrik även revolutionshistoriska essäer. En bok om hennes levnadshistoria finns översatt till svenska under titeln Natt över Ryssland. Den tyska översättningen av denna minnesbok, Nacht über Russland (1928), brändes demonstrativt under de landsomfattande bokbålen i Nazityskland våren och sommaren 1933.

Bibliografi

Referenser 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Noter

Externa länkar

 Böcker av och om Vera Figner på svenska bibliotek. Libris.

Kvinnor
Födda 1852
Avlidna 1942
Alumner från Zürichs universitet
Ryska författare under 1900-talet
Ryska revolutionärer
Personer från Tatarstan
Personer i Ryssland under 1800-talet
Juliette Figuier

Juliette Figuier, född Bouscaren den 4 februari 1827 i Montpellier, död den 6 december 1879 i Paris, var en fransk författarinna. Hon var hustru till Louis Figuier.

Figuier publicerade från 1858 i Revue des Deux Mondes resenoveller och slog sig i början av 1870-talet in på dramatiskt författarskap.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Franska novellförfattare
Franskspråkiga novellförfattare
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Franska författare under 1800-talet
Personer från Montpellier
Födda 1827
Avlidna 1879
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
The Age of the Circle

The Age of the Circle är det svenska hardcorebandet Doughnuts debutalbum, utgivet 1995 på Victory Records.

Låtlista 
 "My Black Days" - 4:00 	
 "Drowning" - 2:24 	
 "Weak One" - 2:35 	
 "Impure" - 2:40 	
 "Who's Bleeding?" - 2:43 	
 "Become One" - 2:49 	
 "Naked Perfection" - 2:39

Personal 
Åsa Forsberg - sång
Sara Almgren - gitarr
Sara Sjögren - gitarr
Helena Löfgren - bas
Lina Lundberg - trummor
Doughnuts - kompositör, producent, mixning, mastering
Al Brandtner - art direction, design
Cruiser - (bakgrund) sång 
Lemmy - fotografi

Referenser 

Musikalbum 1995
Svenska debutalbum
Album av Doughnuts
Album utgivna på Victory Records
Feel Me Bleed

Feel Me Bleed är det svenska hardcorebandet Doughnuts andra och sista studioalbum, utgivet 1996 på Victory Records.

Låtlista 
All musik är skriven av Doughnuts och all text av Åsa Forsberg
 "Feel Me Bleed" 		
 "Transparent Spirits" 		
 "Hands Too Small" 		
 "The Demon and the Desert" 		
 "Fakir Smile" 		
 "Silence" 		
 "Bloodstained" 		
 "Words Unknown" 		
 "In This Nothingness" 		
 "Animal"

Personal 
 Eskil Telle - mastering
 Jenny Johansson - bas
 Lina Lundberg - trummor
 Pär Hansson - producent, mixning
 Sara Almgren - gitarr
 Sara Sjögren - gitarr
 Åsa Forsberg - layout, sång

Referenser 

Musikalbum 1996
Album av Doughnuts
Album utgivna på Victory Records
Mithila

Mithila (sanskrit मिथिला, mithilā) är ett gammalt indiskt kungarike och ett landskap i moderna Indien och Nepal, som täcker hälften av den indiska delstaten Bihar och sydliga delar av Nepal. Det viktigaste språket i området är maithili. 

Mithila är känt som namnet på Vedarikets huvudstad, Sitas hemstad  i hinduverket Ramayana. Nuvarande Janakpur, största staden i dagens Mithila, anses vara samma stad. Mithila-området anknyts även till Buddha och Mahavira,  buddhismens respektive jainismens grundläggare, vilka båda lär ha  fötts här. Området är dessutom över hela Indien känt för konsthantverket madhubanikonst.

Externa länkar 
 Gateway to Mithila
 Your guide to explore mithila
 The Portal on Mithila Culture & Happenings
 Mithila Art
 Mithila Paintings
 Madhubani Paintings

Bihar
Orter i Nepal
Orter i Indien

en:Kingdom of the Videhas
BMW F07

BMW F07 eller BMW 5-serie Gran Turismo (även BMW 5-serie GT) är en personbil av typen halvkombi, tillverkad av den tyska biltillverkaren BMW mellan 2009 och 2017.

BMW F07 delar bottenplatta och interiör med 7-serien F01, och har andra likheter med 5-serien F10. F07 skiljer sig från dessa modeller med att såväl sitthöjd som bilens totala höjd är högre.

Bilarna i F07-serien är standardmässigt utrustade med bland annat en 8-växlad automatlåda, en tvådelad bagagelucka och karmfria dörrar, samt som tillval även bland annat fyrhjulsdrift, panoramatak och BMW:s olika system för förarassistans och energieffektivitet.

Modellen fick en ansiktslyftning från årsmodell 2013.

Motor

Se även
BMW F34 (BMW 3-serie Gran Turismo)

Bilder

Externa länkar
 BMW Sverige: F07
DN.se: BMW 5-serie GT - komfortabel och dyr
Auto Motor Sport: BMW 5-serie GT: Ny modell

F07
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
BMW E12

BMW E12 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren BMW mellan 1972 och 1981.

BMW E12
Den första generationens 5-serie presenterades våren 1972 som ersättare till 1800/2000-serien. Bilen byggdes endast i fyrdörrarsutförande. De fyrcylindriga motorerna hämtades från företrädaren och redan efter ett år tillkom sexcylindriga versioner med motor från BMW E3. På bilsalongen i Frankfurt 1977 introducerades en ny generation sexcylindriga motorer, kallad M20, som ersatte tvålitersfyran. På grund av att Sverige hade infört avvikande regler för avgasrening jämfört med resten av Europa behöll man den 4-cylindriga motorn i 520/520i (den var redan certifierad).

1980 tillkom M535i, den första serieproducerade modellen från BMW M.

Motor

Prestanda: 
518 90hk/DIN. Acc 0–100 km/h 13,9 sek. Toppfart 160 km/h. 518i 102hk/DIN. Acc 0–100 km/h 14,2 sek. Toppfart 167 km/h. 520 115hk/DIN. Acc 0–100 km/h 11,8 sek. Toppfart 176 km/h. 520i 125hk/DIN. Acc 0–100 km/h 10,9 sek. Toppfart 181 km/h. 520i 130hk/DIN. Acc 0–100 km/h 10,9 sek. Toppfart 184 km/h. 525 143hk/DIN. Acc 0–100 km/h 10,1 sek. Toppfart 193 km/h. 528i 177hk/DIN. Acc 0–100 km/h 9,3 sek. Toppfart 208 km/h.
Källa: BMW AG.

Källor
BMW Personenwagen av Franz-Georg Steidl och Dirk Trinn, 1993.

Externa länkar

 e12.de  
 BMW Club E12/E28  

E12
Bakhjulsdrivna fordon
BMW E28

BMW E28 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren BMW mellan 1981 och 1988.

BMW E28
Den andra generationens 5-serie introducerades sommaren 1981. Tekniskt och utseendemässigt var den en vidareutveckling av företrädaren E12. E28:an var den första BMW som erbjöds med dieselmotor. I Sverige erbjöds till en början enbart 518i och toppmodellen 528i, eftersom dessa båda motorer var anpassade för den specifika svenska avgasreningen. Sedermera tillkom 535i och även andra modeller.

Hösten 1984 introducerades toppversionen M5 med motor från M1:an.

Motor

Källor
BMW Personenwagen av Franz-Georg Steidl och Dirk Trinn, 1993.

Externa länkar

 e28.eu 
 BMW Club E12/E28  

E28
Bakhjulsdrivna fordon
Felrapporteringssystem

Felrapporteringssystem är ett ärendehanteringssystem för programutvecklingsprojekt. En programvaras användare, testare och betatestare, eller leverantörens supportavdelning, kan använda systemet för att rapportera in problem, såväl buggar (programfel) som önskemål om förbättringar, till programutvecklarna. Ett felrapporteringssystem syftar till kvalitetssäkring genom att ge utvecklarna en översikt över vad som är viktigt att åtgärda, så att inget glöms, och över vilket arbete som är inplanerat och utförs av vem. 

För varje problemrapport registreras vem som rapporterat in den och när, tillsammans med en bedömning av problemets svårighetsgrad och hur kritiskt problemet är (exempelvis låg, medel eller hög prioritet), samt detaljerade uppgifter om hur man gör steg för steg för att reproducera en bugg. Testledaren eller utvecklarna kan sedan registrera vilken utvecklare som tilldelats eller tagit sig an problemet. Utvecklarna kan tilldela problemet olika status, exempelvis öppen, stängd, avvaktan på granskning, i process, väntande på betagodkännande, eller godkänd beta. Utvecklare såväl som användare kan prenumerera på statusändringar av buggar av olika typ, exempelvis via e-post.

Exempel på felrapporteringssystem
Ett exempel på ett felrapporteringssystem är Mozillas Bugzilla, som ursprungligen var avsett för att rapportera in problem i deras webbläsare Netscape, senare Firefox. Sedan Bugzilla släpptes som öppen källkod 1998 har systemet kommit att användas i många andra utvecklingsprojekt, bland annat inom öppen källkodsprojekt.
Eclipse är ett exempel som har använt sig av Mozillas system och går under namnet Eclipse Bugs.

Referenser 

Datorprogram för programutveckling
Stads-wiki

En stads-wiki (engelska: ; tyska: ) är en wiki som används i en specifik stad, stad med omnejd eller ibland en hel region. En stads-wiki kan innehålla information om allt som rör staden, såsom människor, idéer, organisationer, affärer, restauranger, nattklubbar, hotell o.s.v. En del av detta innehåll är inte lämpligt på wikipedia, men kan vara lämpligt på en wiki som specifikt riktar sig till ett lokalsamhälle.

Några stora stads-wikier

Tabellen nedan är baserad på en mer detaljerad sammanställning på Omaha Wiki. Den visar de 30 största stads-wikina räknat efter antalet artiklar per den 31 augusti 2010. 26 av dessa använder Mediawiki software, tre använder Sycamore software (Davis, Rochester, Santa Cruz) och en använder OpenGuides software (London). De statistiska metoderna för olika wikier skiljer sig dock åt.

Noter

 Andersen, Michael (November 6, 2009) "Welcome to Davis, Calif.: Six lessons from the world’s best local wiki." Niemen Journalism  Lab. Niemen Foundation/Harvard University
 McGann, Laura (June 18, 2010) "Knight News Challenge: Is a wiki site coming to your city? Local Wiki will build software to make it simple." Niemen Journalism  Lab. Niemen Foundation/Harvard University

Externa länkar
 Ranking and statistics on the largest city wikis
 Wired: Hey, Kid: Support Your Local Wiki

Wikiwebbplatser
BMW E34

BMW E34 är en personbil, tillverkad av den tyska biltillverkaren BMW mellan 1987 och 1996.

BMW E34
Den tredje generationens 5-serie lanserades i början av 1988. De första åren fanns bilen endast med sexcylindrig motor, inklusive M5:an, men från 1990 fanns även 518i med fyrcylindrig motor. Våren 1990 uppdaterades de mindre sexorna med fyrventilstoppar, och 1993 uppgraderades sexorna med VANOS. Hösten 1992 tillkom modellerna 530i och 540i med V8-motor.

Hösten 1991 introducerades Touring-modellen, den första kombin i 5-serien. E34:an fanns också med fyrhjulsdrift med modellen 525iX.

Motor

Bilder

Källor
BMW Personenwagen av Franz-Georg Steidl och Dirk Trinn, 1993.

Externa länkar
 autopower.se

E34
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Viliam Figuš-Bystrý

Viliam Figuš-Bystrý, född 28 februari 1875, död 11 maj 1937, var en slovakisk tonsättare.

Figuš-Bystrý var organist och musiklärare i Banská Bystrica, och har samlat och harmoniserat en mängd slovakiska folkvisor (1:a häftet utkom 1906) samt komponerat sånger, körverk, kammarmusik, orkestersviter, kantanten Slovenská pieseň och operan Detvan (1928).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Män
Födda 1875
Avlidna 1937
Slovakiska kompositörer
Personer från Banská Bystrica
Hagabäcken

Den här artikeln handlar om bäcken som rinner ut i Lilla Hoplaxviken. Den ska inte förväxlas med Rutiån som rinner ut i Stora Hoplaxviken

Hagabäcken (finska Haaganpuro), tidigare Rutibäcken (finska Mätäpuro), är en 11,6 km lång stadsbäck i Helsingfors som rinner ut i Lillhoplax. Bäcken börjar i Centralparken nära Magnuskärr och flyter genom parken och vidare längs med Tavastehusleden, där den ligger i ett rör under en del av sträckan. Sedan dyker bäcken upp i Köpingsparken i Södra Haga och fortsätter under Vichtisvägen till Lillhoplax. Vid mynningen har en damm byggts och ett litet vattenfall. 

Öring har planterats ut i Hagabäcken och fisken förökar sig naturligt i Södra Haga. Ursprungligen har Hagabäcken antagligen haft ett öringsbestånd, men effekterna av urbaniseringen kring bäcken fick beståndet att kollapsa i mitten av 1900-talet. 

Helsingfors namnkommitté beslöt att bäckens namn ändras till Hagabäcken 2011. Åren 1969−2011 var bäckens officiella namn Rutibäcken, vilket oftast blandades ihop med Rutiån som rinner ut i den närliggande Stora Hoplaxviken. Före 1969 hade bäcken inget officiellt namn.

Lähteet

Finska vikens avrinningsområde
Helsingfors natur