kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Franz Beck

Franz Beck, född 22 mars 1814 i Rhen-Hessen, död 15 maj 1888 i Stockholm, var en svensk bokbindare.

Beck var son till borgmästaren i Gau-Bickelheim Domenique Beck och hans hustru Catharina Carlin. Han kom till Stockholm 1840 och blev 1843 bokbindarmästare. Han sökte på flera sätt att utveckla bokbindarkonsten och blev en av samtidens förnämsta svenska bokbindare. Redan från början specialiserade han sig på praktutgåvor. Under 1840- och 1850-talet använde han ofta pärl- och stramaljbroderier för sina bokpärmar, senare silverbeslag eller träsniderier, monterade mot siden- eller sammetsbakgrund. 

Han tilldelades 1882 medaljen Litteris et Artibus.

Frans Beck var far till bokbindaren Johan Viktor Beck och konstnären Julia Beck. Han är begravd på Katolska kyrkogården i Stockholm.

Källor 
 
 Frans Beck på Gravar.se

Män
Födda 1814
Avlidna 1888
Bokbindare
Mottagare av Litteris et Artibus
Gravsatta på Katolska kyrkogården i Stockholm
Gråfotad flugsvamp

Gråfotad flugsvamp (Amanita spissa alternativt Amanita excelsa var. spissa, i äldre litteratur Amanita excelsa) är en art i familjen Amanitaceae och släktet flugsvampar. Svampen växer på marken i löv- och barrskog och parker i Europa och Nordamerika. Svampen är ätlig, men då den kan förväxlas med andra Amanita-arter avråds ovana plockare från den. Arten har en nära släkting, A. excelsa var. excelsa, med tunnare fot och utan särpräglad doft.

Utseende och ekologi
Fruktkropparna hos gråfotad flugsvamp kommer från försommar till höst. Svampen blir oftast 6–15 cm hög med en fotdiameter på 2–3 cm och en hattdiameter på 7–15 cm.

Foten är vit till ljusgrå och rovlikt uppsvälld nertill. Ringen är hängande, fårad och vit till grå i färgen. Hatten är oftast mörkt gråbrun och har grova gråvita hyllerester. Hattformen är välvd till utbredd och hattkanten saknar räfflor. Skivorna sitter tätt och är breda och vita. Sporerna är brett ovala, mäter cirka 9–10 gånger 8–9 mikrometer, är vita och amyloida (färgas blå av jodlösning). Köttet färgas lila om det utsätts för svavelsyra.

Svampen har en doft som påminner om rättika eller rädisa (Raphanus sp.). Detta gör även den giftiga förväxlingsarten mörkringad flugsvamp (A. porphyria), som dock har en något mörkare ring och starkare doft. Ofta blir den mörkringade flugsvampen lite mindre till växten och har en grålila till porfyrbrun färg på hattskinnet med grålila hyllerester. Den än giftigare förväxlingsarten panterflugsvamp (A. pantherina) har ekerliknande fåror i hattkanten och en smalare fotbas. Till skillnad mot rodnande flugsvamp (A. rubescens) rodnar inte köttet om svampen snittas.

Källor

Tryckta källor

Webbkällor

Noter

Flugsvampar
Sveriges svampar
Sobersandbi

Sobersandbi eller gråsandbi (Andrena cineraria) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och familjen grävbin.

Kännetecken 
Sobersandbiet är ett tämligen stort bi med huvudsakligen svart grundfärg. Honan har dessutom två, karaktäristiska, grå band framtill och baktill på mellankroppen. Hanens färgteckning är mindre karakteristisk, men även han har grå päls på mellankroppen. Bakkroppen är hårlös och skinande blåsvart. Honan blir 13 till 15 mm lång, hanen 10 till 13 mm.

Utbredning 
Sobersandbiet förekommer i Europa från Fennoskandien till Iberiska halvön och österut till Kina. Dess habitat är öppna, soliga och ofta sandiga områden, som torra ängar, sandig hedmark och skogsbryn. Det är inte heller ovanligt att se den i städernas ytterområden, som parker, gräsmattor och golfbanor.

Levnadssätt 
Sobersandbiet är ett solitärt bi och honan gräver ensam ut ett bo i marken. På lämpliga platser med inte för mycket vegetation kan flera honor gräva ut sitt bo nära varandra och kolonier bestående av upp emot ett hundratal bon kan då bildas. Boet har ett djup på 10 till 22 centimeter och två till tre äggceller konstrueras per bo. Efter att honan samlat nektar och pollen och provianterat äggcellerna lägger hon ägg i dem. Öppningen till boet lämnas öppen under provianteringsturerna, men stängs efteråt och vid regn eller om honan störs.

Arten är polylektisk, det vill säga insamlingen av nektar och pollen sker från en rad olika blommor som familjerna flockblommiga växter, korgblommiga växter, korsblommiga växter, ranunkelväxter, rosväxter och videväxter. När äggen kläcks livnär sig larverna på det av honan upplagda näringsförrådet och efter förpuppningen och övervintringen inne i boet kommer den nästföljande generationen fortplantningsdugliga individer fram på våren.

Referenser

Externa länkar 

Bin
Insekter i palearktiska regionen
Bernhard Hay

Anders Bernhard Hay  (i riksdagen kallad Hay i Jönköping), född 7 januari 1835 i Varbergs församling, Hallands län, död 14 mars 1917 i Jönköpings västra församling, var en svensk industriman, godsägare och politiker. Han var gift med Clara, född Sahlström, och tillsammans hade de 9 barn som överlevde till vuxen ålder. Bland dessa kan nämnas Berndt Hay, kabinettskammarherre och direktör vid Tändsticksfabriken och Ebba Hay, en av Sveriges främsta kvinnliga tennisspelare i början på 1900-talet.

Bernhard Hay föddes år 1835 i Hayska huset i Varberg. Han genomgick utbildning vid Göteborgs handelsinstitut, anställdes 1853 vid Jönköpings Tändsticksfabrik och verkade, sedan fabrikens grundläggare Carl Frans och Johan Edvard Lundström 1862 lämnat sin på ett aktiebolag överlåtna skapelse, som detta aktiebolags ledare och fabrikens disponent 1863–1898, en period, som sammanföll med fosfortändstickornas undanträngande genom säkerhetständstickorna. Under denna tid inföll även den svenska tändsticksindustrins blomstringsperiod, och med en kraftigt ökad produktion och export blev säkerhetständstickan internationellt spridd.

Hay var ledamot av riksdagens andra kammare vid B-riksdagen 1887, invald i Jönköpings stads valkrets.

Referenser

Noter 

Svenska disponenter
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Män
Födda 1835
Avlidna 1917
Personer från Varberg
Tore Lennartsson

Tore "Turbo" Lennartsson, född den 29 november 1952, är en svensk före detta fotbollsspelare. Han var känd som en snabb kantspringare och god målgörare. Han var med och spelade upp Gefle IF till allsvenskan 1982.

Numera arbetar Lennartsson som idrottslärare i Gävle och som instruktör på Gästriklands fotbollsförbund.

Klubbar
Skogslunds IF, moderklubb
Örebro SK, 1972-1981
Gefle IF, 1982-84

Svenska fotbollsspelare
Födda 1952
Spelare i Gefle IF Fotboll
Spelare i Örebro SK Fotboll
Män
Levande personer
Konrad Behrend Behrens

Hans Konrad (Conrad) Friedrich Wilhelm Behrend Behrens, född 27 januari 1835 i Braunschweig i Tyskland, död 1 februari 1898 i New York i USA, var en svensk operasångare (baryton).

Behrens föddes i Braunschweig i Tyskland, där hans far var präst. Han kom 1854 till Stockholm där han först var verksam som grosshandlare, men utbildade sig samtidigt under Isidor Dannström, Julius Günther och Isak Albert Berg. Han debuterade 1862 på Kungliga teatern som Sarastro i Trollflöjten. Han tillhörde Kungliga teatern fram till sommaren 1870, och började därefter turnera på olika utländska teatrar, med vissa gästföreställningar i Sverige med Madame Trebelli, Ernest Vieuxtemps och Frederic Hymen Cowen under 1876. Under en tid var han knuten till Metropolitan Opera i New York. Bland hans mera kända partier märks Max i Alphyddan, Belcore i Kärleksdrycken, Plumkett i Marta, Wilhelm Tell med flera. Han avled under en turné i New York.

Behrens var sedan 1857 gift med Fanny Ruback.

Källor

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska barytonsångare
Män
Födda 1835
Avlidna 1898
Personer från Braunschweig
Dävert

Dävert kan syfta på:

 Båtdävert – en lyftanordning på båtar eller fartyg för livbåtar eller skeppsbåtar
 Sängdävert – ett hjälpmedel för förflyttning i säng
Sängdävert

Sängdävert är ett förflyttningshjälpmedel monterat på en säng, vanligtvis inom sjukvården. Ett nyare begrepp avseende detta hjälpmedel för förflyttning i säng är lyftbåge. Även fristående dävert för sängar förekommer.

Dävert används för att underlätta för den sängliggande att förflytta sig högre upp i sängen eller vända sig. Det är ett ofta triangelformat handtag som hänger ovanför sängen. Enligt uppgift föreskrivs dävert av arbetsterapeut eller fysioterapeut/sjukgymnast."

Källor

Externa länkar
Hjälpmedelsinstitutet om lyftbåge
SLL om fristående lyftbågar

Medicinsk utrustning
Omvårdnad
Hälso- och sjukvård
Anne-Marie Hermansson

Anne-Marie Hermansson, född 1945, är en svensk forskare inom bioteknik och livsmedelsteknik.

Biografi 
Hermansson tog civilingenjörsexamen i kemiteknik 1968 vid Chalmers tekniska högskola, disputerade vid Lunds tekniska högskola 1974, varefter hon där blev docent i livsmedelsteknologi. 1976 anställdes hon vid Institutet för Livsmedel och Bioteknik (SIK), där hon senare blev enhetschef för SIK:s verksamhet inom struktur- och materialdesign. 1982 blev hon docent vid Chalmers och 1991 adjungerad professor vid Chalmers. Från 2 juli 2007 är hon professor i strukturerade biomaterial vid Chalmers. 

Hennes forskningsområde gäller biopolymerer och dessas struktur och dynamik, samt forskning kring biomaterial med koppling till livsmedel.

Under perioden 1 februari 2010 till 30 november 2012 var Anne-Marie Hermansson vicerektor med ansvar för Chalmers styrkeområden.

Utmärkelser 
 1998 invald som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA).

 2002 ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien, första kvinna som invalts i klassen för teknik. 
 2007 tilldelad IVA:s guldmedalj.

 2016 tilldelad Chalmersmedaljen för sin värdefulla insatser med att bygga upp Chalmers styrkeområden, ha varit en betydelsefull brygga mellan Chalmers, industriforskningsinstitut och industri, och ha verkat för att belysa vetenskapens roll i samhället och den forskning som krävs för att möta globala utmaningar för tillväxt och en hållbar utveckling.
2021 tilldelad Karl Clason Rheology Award av .

Referenser

Noter

Externa länkar 
Anne-Marie Hermanssons webbsida vid Chalmers

 

Svenska professorer i bioteknik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Alumner från Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Kvinnor
Födda 1945
Levande personer
Bernhard Ingelsson (sjöräddningskryssare)

Räddningskryssaren Bernhard Ingelsson är ett museifartyg vid Vasamuseet i Stockholm.

Räddningskryssaren byggdes 1944 av Hammarbyverken i Henriksdalshamnen i Stockholm. Skrovet är utförd i stål och tillsammans med räddningskryssaren Bror Ulrich (1940) och Hjalmar Branting (1945) utgjorde hon de första helsvetsade stålräddningskryssarna i svensk tjänst. Bernhard Ingelsson har bland annat tjänstgjort vid Sjöräddningssällskapets Räddningsstation Torekov i Skåne. 

Namnet Bernhard Ingelsson härrör från dåvarande VD:n för Rederi AB Kärnan, som 1916 tog initiativ till att bilda Rederi AB Transmarin.

Fartygets nuvarande exteriör har tillkommit genom successiva ombyggnader under hennes aktiva tid. Sedan 1996 tillhör hon Statens maritima museer och inköptes från Sjöräddningssällskapet med medel tillställda av Föreningen Sveriges Sjöfartsmuseum i Stockholm. I Sjöhistoriska museets museihamn ligger hon tillsammans med fyrskeppet Finngrundet, torpedbåten  och isbrytaren .

Källor
 Uppgifter enligt Sjöhistoriska museet, läst 2015-02-04

Noter

Tidigare svenska räddningsfartyg
Museifartyg i Sverige
Svenska veteranfartyg
Marriammu

Marriammu är ett australiskt språk som talades av 5 personer år 2006. Marriammu talas i Nordterritoriet. Marriammu tillhör dalyspråken.

Externa länkar
Ethnologue

Dalyspråk
Australiska språk
Axaren

Axaren är en sjö i Botkyrka kommun i Södermanland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Axån.

Sjön sänktes till sin nuvarande nivå vid utdikningar under 1800-talet. Axaren har höga halter näringssalter, men har tack vare mycket god buffertkapacitet inte drabbats av försurning. Den rödlistade fiskarten nissöga finns i Axaren.

Delavrinningsområde 
Axaren ingår i delavrinningsområde (656087-161584) som SMHI kallar för Mynnar i Saxbroån. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns ett avrinningsområde uppströms, och räknas det in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Axån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt två vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (57 procent), öppen mark (17 procent) och jordbruk (18 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Se även 
 Lista över insjöar i Botkyrka kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 
Axaren Botkyrka kommun

Insjöar i Tyresån-Trosaåns kustområde
Insjöar i Södermanland
Insjöar i Botkyrka kommun
Kagghamraåns avrinningsområde
Oscar Fredriks församling

Göteborgs Oscar Fredriks församling är en församling i Carl Johans pastorat i Göteborgs södra kontrakt i Göteborgs stift i Göteborg.

Församlingen omfattar de två centralt belägna stadsdelarna Olivedal och Slottsskogen samt delar av stadsdelarna Masthugget och Stigberget.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1908 genom en utbrytning ur Masthuggs församling och utgjorde sedan till 2018 ett eget pastorat, för att därefter ingå i Carl Johans pastorat.

Kyrkor och byggnader 
Oscar Fredriks kyrka
Oscar Fredriks församlingshydda, riven 1968

Areal
Oscar Fredriks församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 2,4 kvadratkilometer, varav 2,2 kvadratkilometer land.

Se även 
Göteborgs stad

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Församlingar och pastorat i Göteborgs kommun

Bildanden 1908
Gula Villan, Gröndal

Gula Villan, även kallad "Ekensbergsfemman", är en byggnad i kvarteret Bottenstocken vid Gröndalsvägen 152 i Gröndal i Stockholm. Villan ligger vid slutet av Mörtviken och utmärker sig bland annat på grund av sitt åttkantiga trapphus.

Byggnadsbeskrivning

Gula villan var ursprungligen bostadshus för arbetare vid Ekensbergs varv och uppfördes troligen omkring 1880. Enligt uppgift ska huset tidigare ha stått inne på varvsområdet, men senare ha flyttats till sin nuvarande plats. I Sigurd Erixons bok Den folkliga bebyggelsen i Stockholmstrakten (1941) uppges att fyra arbetarbostäder uppfördes omkring 1865, alltså före varvets tillkomst 1873. Dessa fyra arbetarbostadshus gavs namnen "ettan", "tvåan", "trean" osv, den femte bostaden blev förmodligen "Ekensbergsfemman".

Från början var det trångbott och det fanns tio lägenheter i byggnaden. I början av 1950-talet övertogs fastigheten av AB Stockholmshem och under 1970- och 1980-talet stod huset tomt under cirka femton år och förföll, så att rivning diskuterades, men Stockholms Stadsmuseum protesterade. I slutet av 1980-talet hittade man en hyresgäst som var villig att själv stå för renoveringskostnaderna och rusta upp huset. Idag ägs huset av ett aktiebolag (Bottenstocken 12 AB) som hyr ut ett antal lägenheter.

Gula Villan och Ekensbergs gamla värdshus är de enda byggnader som finns kvar efter varvsepoken i Ekensberg. Byggnaden grönmärktes av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”att bebyggelsen har ett högt kulturhistoriskt värde och är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”.

Bilder

Se även
Ekensbergs varv
Pensionärshemmet Eken

Källor
 RAÄ:s bebyggelseregister: STOCKHOLM BOTTENSTOCKEN 12 - husnr 1, EKENSBERGSFEMMAN.
 Stadsmuseets interaktiva karta för kulturmärkning av byggnader i Stockholm.
 Wikimapia angående Gula villan

Externa länkar

Gröndal
Byggnader och anläggningar i Söderort
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Idévärlden (TV-program)

Idévärlden är en svensk populärvetenskaplig programserie vars två säsonger sändes i SVT första kvartalet 2017 respektive första kvartalet 2018. Programseriens idé är att en programgäst presenterar en tes som granskas av två opponenter, modererat av en programledare.

Säsong 1 (2017)
Programledare för säsong 1 var Eric Schüldt.

Säsong 2 (2018)
Programledare för säsong 2 var Daniel Sjölin.

Källor

TV-program i SVT
Populärvetenskapliga TV-program
Manifest (album)

Manifest är det andra studioalbumet av den svenska sångerskan Linda Sundblad, utgivet i mars 2010 på Roxy Recordings. Albumet producerades huvudsakligen av Johan "Kermit" Bobäck, som Sundblad även skrev flera av låtarna tillsammans med. Därtill har Max Martin varit med och skrivit två av låtarna. På albumet gästar Göteborgsbandet Fibes, Oh Fibes! ("Perfect Nobody") och Andreas Kleerup ("History"). Manifest nådde som bäst plats 36 på Sverigetopplistan.

Singlarna från albumet var "2 All My Girls" och "Let's Dance". Den senare användes som vinjettmusik till Let's Dance 2010 på TV4.

Låtlista 

Noter
  På albumets baksida skrivs titeln som "2 All My Girls" men varianten "To All My Girls" förekommer också.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Album av Linda Sundblad
Musikalbum 2010
Engelskspråkiga musikalbum
Norrgaån

Norrgaån är ett vattendrag i Botkyrka kommun som förbinder sjön Getaren med Kagghamraån. Norrgaån ingår i Kagghamraåns sjösystem.

Norrgaån har fått sitt namn av gården Norrga och Norrga kvarn som drevs av vatten från ån. Det har stått kvarnar vid Norrga sedan 1500-talet. I en jordebok från 1636 finns en karta över Norrga gårds ägor med tre kvarnar vid Norrgaån. Kvarnen som står där idag är byggd 1847.

Källor 
Norrga kvarn Stockholms läns museum

Vattendrag i Botkyrka kommun
Vattendrag i Södermanland
Kagghamraåns avrinningsområde
Holonym

En holonym är en semantisk relation som anger helheten av ett annat ord. Dess antonym är meronym.

Exempel:

 Cykel är en holonym till cykelhjul, eftersom cykelhjulet är en del av cykeln.
 Hand är en holonym till finger, eftersom fingret är en del av handen.

Semantiska relationer
Christian W. Jansson

Carl Christian Westin Jansson, född 20 september 1949 i Stockholm, Stockholms stad, är en svensk civilekonom, företagsledare och donator.

Utbildning och studieengagemang
Westin är utbildad vid Lunds universitet där han tog en civilekonomexamen 1971. Under Lundakarnevalen 1978 tillhörde Jansson karnevalskommittén tillsammans med bland annat Stellan Sundahl, Kryddan Peterson och Julius Malmström.

Som företagsledare
Jansson var 1992-1997 VD för (och sedermera delägare i) postorderföretaget Ellos. Efter att ha sålt detta tog han en fyra års paus från arbete och var "hemmapappa" tills han 2002 tog vad som ursprungligen var avsett att vara ett kortare uppdrag som VD för KappAhl där han sedan blivit kvar och med tiden även inträtt som huvudägare. Som sådan har han vänt KappAhl från förlustsiffror till expansion. Receptet bakom detta har han i en intervju förklarat vara att upphöra med att försöka ligga i modets framkant utan i stället satsa på kollektioner som kunderna upplever som trygga.

Vid sidan om KappAhl är Jansson delägare och styrelseledamot i kuverttillverkaren Bong samt styrelseordförande i Apoteket AB. Han är också styrelseordförande i branschorganisationen Svensk Handel.

Slutade som VD i december 2011 (efterträdare Johan Åberg), nu ordförande i styrelsen.

Donator
Jansson donerade 2006 en summa om 25 miljoner kronor till Lunds universitet för inrättandet av en permanent professur i retorik.

Utmärkelser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 2020)
 Ekonomie hedersdoktor vid Lunds universitet (Ek.dr. h.c. 2010) 
 Näsa avgjuten som nummer 136 i Akademiska föreningens Nasotek (2007)

Källor

 Donation av Christian W. Jansson till evig professur i retorik (pressmeddelande från Lunds universitet 2006-10-24)

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska donatorer
Alumner från Lunds universitet
Födda 1949
Män
Levande personer
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Personer från Stockholm
Soap&Skin

Soap&Skin är artistnamnet för den österrikiska musikern Anja Plaschg, född 5 april 1990 i delstaten Steiermark. Hennes mörka och experimentella debutalbum, Lovetune for Vacuum (2009), har hyllats av kritiker.

Biografi

Uppväxt
Anja Plaschg växte upp i Gnas, belägen i sydöstra Steiermark där hon bodde med sina föräldrar på en gård. Hon har spelat piano sedan hon var sex år gammal och började som 14-åring även spela fiol. Ungefär samtidigt började hon intressera sig för elektronisk musik. Hon studerade grafisk design vid högskolan i Graz, men hoppade av när hon var 16 år gammal och flyttade kort därefter till Wien. Där studerade hon konst vid Academy of Fine Arts, men hoppade ännu en gång av, denna gången som 18-åring.

Musikkarriär
Hennes debutalbum Lovetune for Vacuum gavs ut den 13 april 2009 och hamnade på femte plats på Österrikes albumlista i tio veckor och mötte bra kritik i bland annat NME och webbtidningen Sputnikmusic. Albumet är skrivet, producerat och arrangerat av Plaschg helt på egen hand. Efter skivsläppet begav sig Soap&Skin ut på en Europaturné och släppte singlarna "Spiracle" och "Mr. Gaunt Pt 1000".

Musikstil och influenser
Soap&Skins musik innehåller spår från flera olika genrer, bland annat darkwave, electronica och improviserad nyklassisk musik. Hon använder piano som dominerande instrument i de flesta av sina låtar, med vilket hon skapar en mörk stämning insvept av starka melodier. Även fiol förekommer i en del låtar. Bland sina influenser har hon nämnt artister och grupper som Cat Power, Björk, Nico, Aphex Twin och Xiu Xiu.

Diskografi

Studioalbum
 2009 - Lovetune for Vacuum
 2012 - Narrow

EP
 2008 - Untitled
 2009 - Marche Funèbre

Singlar
 2009 - "Spiracle"
 2009 - "Mr. Gaunt Pt 1000"
 2009 - "Cynthia" (Promosingel)

Referenser 
 Engelskspråkiga Wikipedia: Soap&Skin − versionen från 4 januari 2010

Noter

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats
 Soap&Skin på Myspace

Pseudonymer
Österrikiska pianister
Österrikiska violinister
Österrikiska sångare
Födda 1990
Kvinnor
Levande personer
Personer från Steiermark
De knutna händerna

De knutna händerna är en roman av Vilhelm Moberg. Boken utkom i sin första utgåva 1930.

Handling
Det är den andra delen i serien om Adolf i Ulvaskog och följer Långt från landsvägen. Den utspelar sig i Småland på 1920-talet, där Adolf lever på en gård tillsammans med sin ogifta syster och sina fyra barn. 

Skönlitteratur 1930
1920-talet i skönlitteratur
Småland i skönlitteratur
Romaner av Vilhelm Moberg
Brandskepp

Ett brandskepp eller en brännare, var på segelflottornas tid ett fartyg som var fyllt med brännbara ämnen vars ändamål var att sätta eld på fientliga skepp i samband med sjöslag.

Taktik
För att kunna fästas vid något fientligt fartyg, hade brandskeppet änterdraggar som hängde ned i kättingar från rårnas ändar och från bogsprötet. Det fördes framåt antingen med segel eller genom bogsering, och det övergavs, efter det att man, antingen genom stubiner eller genom någon mekanisk inrättning försäkrat sig om att antändning skall ske samt gett brandskeppet den önskade riktningen.

Användning
Under segelflottornas tid kunde dessa skepp vara av största betydelse vid anfall på eskadrar som låg för ankar. Eftersom de var dåliga seglare, var de i allmänhet till hinder för flottornas framkomst och användes endast sparsamt i senare tiders sjökrig. När träfartygen försvann så försvann även bruket av brandskepp.

Källor 

Sjökrigföring
Örlogsfartyg efter typ
Eld
Ugglan