kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Argentinas nationalbibliotek

Argentinas nationalbibliotek (spanska: Biblioteca Nacional de la República Argentina) är det största nationalbiblioteket i Argentina och ett av de mest betydande i hela Latinamerika. Det är beläget i stadsdelen Recoleta i Buenos Aires.

Historik 
Biblioteket grundades i september 1810.

Referenser
 Salas, H. (1997). On books and libraries. In Biblioteca Nacional Argentina. Buenos Aires: Manrique Zago.
 WikiArquitectura

Externa länkar

Officiell hemsida

Bibliotek i Argentina
Nationalbibliotek
Action Beat

Action Beat är en brittisk noiserockgrupp bildade i Bletchley, Milton Keynes år 2004 som består av Don McLean (gitarr) och James Carney (gitarr).

Ljudbild
Action Beats musikstil är mycket influerad av noiserock och liknar övriga indierockgrupper som Sonic Youth, Boredoms och Glenn Branca. Action Beat är kända för sina "gerilla-gig", vilket innebär att de spelar på ställen som inte är avsedda som scener. Det kan vara alltifrån folks kök inför tre personer till gymnastiksalar inför ett betydligt större antal och mer därtill. Dessa spelningar blir väldigt vilda då bandet inte har någon egentlig scen, utan riggar upp sin utrustning där det passar och kör mitt på golvet medan publiken trängs tätt omkring och "moshar" (puttas, dansar energiskt, slåss, och så vidare).

Diskografi 
Studioalbum
2007 – 1977-2007: Thirty Years of Hurt, Then Us Cunts Exploded (Fortissimo Records)
2009 – The Noise Band from Bletchley (Truth Cult/Southern Records)
2010 – Beatings (Truth Cult/Southern Records)
2010 – Unbelievable Fuck-Ups (Urquinaona Records) 
2010 – The Condition (Truth Cult)
2014 – Where Are You? (Sounds Of Subterrania)

Samlingsalbum
2013 – The Book Of Debt

Peter James Taylor (solo)
2010 – Mate (Fortissimo Records)

Action Beat & G.W. Sok
2014 – A Remarkable Machine
2017 – The World Is Fucked, But I Feel Fine

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Action Beat på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 2004
Noiserock-grupper
Brittiska musikgrupper
Tävelsås kyrka

Tävelsås kyrka är en kyrkobyggnad i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Tävelsås församling.

Kyrkobyggnaden 
Tävelsås kyrka anses ha medeltida anor. På den plats där den nuvarande kyrkan är belägen uppfördes en kyrkobyggnad  i trä under 1500-talet. Träkyrkan användes fram till 1784 då den revs eftersom ett beslut fattats om uppförande av en ny kyrka. Vid samma tid revs även dåvarande grannsocknen Toftas träkyrka. Tofta församling sammanslogs 1785 med Tävelsås församling. Virke från de båda rivna kyrkorna användes vid uppförande av den nya kyrkan 1784-85. Ursprungligen hade kyrkan en fristående klockstapel med fyra klockor. 1797 flyttades denna och infogades i långhusets västra del och fick funktion av kyrktorn. 1880-1882 byggdes kyrkan om och utvidgades med korsarmar och en sakristia i öster. Kyrkan fick därigenom sitt nuvarande utseende. Kyrkan har karaktär av nyklassicism och är beklädd med vitmålad träpanel. Tornet är försett med en hjälmformad huv och en mindre lanternin.

Inventarier 
 Processionskrucifix från tidig medeltid med ursprung i Limoges  i  Frankrike.
 Altartavla målad av Pehr Hörberg 1799, med motiv: "Jesus i Getsemane".
Altaruppställningen som omramar altartavlan tillkom vid renoveringen  1880-82.
Altaruppsats i barock  överförd från Tofta kyrka.
Altarring med svarvade balusterdockor.
Triumfkrucifix daterat till 1200-talet. ( Har tidigare tillhört Tofta kyrka).
Dopfunt.
Krucifix  med Kristusgestalt från 1500-talet, korset har tillkommit senare.
 Predikstol  i empirestil med ljudtak  ,rikt förgylld och försedd med symboler i korgens fält.
Öppen bänkinredning.

Orgeln             
Kyrkans första orgel var byggd 1786 av Pehr Schiörlin, Linköping och hade åtta stämmor.
En ny orgel byggdes 1922 av Walcker Orgelbau, Tyskland, varvid den fick 11 stämmor.   
Den nuvarande orgeln byggdes 1962 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund. Orgeln är mekanisk.

Denna orgel ersattes 2004 av en ny. Den ursprungliga fasaden från Schörlingsorgeln har behållits.

Referenser

Tryckta källor
.   Kyrkobyggnader i Kronobergs län.

Webbkällor
 Tävelsås kyrka.Utg.Sv.Kyrkan
            Riksantikvarieämbetet, Tävelsås kyrka

Noter 

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Växjö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1785
Orgeldispositioner
1785 i Sverige
Danijel Anđelković

Danijel Anđelković, född 28 augusti 1978 i Belgrad i dåvarande SFR Jugoslavien, är en serbisk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (mittnia). Han spelade 90 landskamper för Serbiens landslag.

Han spelade en säsong i IK Sävehof 2003–2004 och bidrog till att klubben vann sitt första SM-guld på herrsidan.

Klubbar 
 Som spelare
  RK Kolubara Lazerevac (1990–1996, ungdomslag)
  Röda stjärnan Belgrad (1996–2001)
  RK Sintelon (2001–2003)
  IK Sävehof (2003–2004)
  SC Pick Szeged (2004–2010)
  Fenix Toulouse HB (2010–2016)

 Som tränare
  Fenix Toulouse HB (assisterande, 2015–2021)
  Fenix Toulouse HB (2021–)

Externa länkar 

 

Födda 1978
Serbiska handbollsspelare
Män
Levande personer
Spelare i IK Sävehof
Idrottare från Belgrad
Spelare i SC Szeged
Spelare i Fenix Toulouse HB
Christian Berggren

Christian Berggren, född 1950 i Stockholm, är professor i industriell organisation vid Linköpings universitet.

Berggren doktorerade 1990 i industriell ekonomi vid Kungliga Tekniska Högskolan, KTH, i Stockholm.  Åren som följde var han gästforskare vid AGSM, Australian School of Management, University of New South Wales, Sydney, Australien, 1991-1992,  Okayama University, Japan, 1993 och Université Évry i Paris 1994. Sedan 1999 är han professor i industriell organisation vid Linköpings universitet. 

Christian Berggrens forskning inleddes på 1980-talet med studier av nya arbets- och produktionsformer i den svenska verkstadsindustrin och särskilt bilindustrin, studier som resulterade i hans uppmärksammade doktorsavhandling Det nya bilarbetet, 1990 . Under 1990-talet var hans forskning inriktad på innovationer i global organisering av utvecklings- och ingenjörsarbete och under 2000-talet på ledning av FoU, teknikutveckling och innovationsverksamhet.

Berggren var 2007-2011 programledare för forskningsgruppen Knowledge Integration in Transnational Enterprise (KITE), som studerar innovation och kunskapsintegration i internationellt konkurrerande företag. KITE är ett åttaårigt forskningsprogram med finansiering från Riksbankens jubileumsfond. 

Forskningen finansieras av Riksbankens Jubileumsfond under en period av 8 år (2007-2014).

Se även 
 Publikationslista Christian Berggren, Linköping University Electronic Press
 Christian Berggren årets ledare, LiU Nytt 2009-11-26
 Näringslivet måste in i klimatdiskussionerna, LiU Nytt 2009-12-02

Källor 

Svenska professorer i industriell ekonomi
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Forskare från Stockholm
Män
Födda 1950
Levande personer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från University of New South Wales
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Formbestämmare

Formbestämning utförs av formbestämmare/ytmodellörer som arbetar tillsammans med industridesigners och ingenjörer för att skapa digitala modeller av produkter som skall bli underlag för tillverkning. Formbestämningens syfte är att skapa harmoniska ytor som ger produkten ett uttryck och en identitet. Arbetet utförs med hjälp av designorienterade cadprogram.

Formbestämning och ytmodellering utförs inom olika branscher som sport och fritid, hem, båtar, bilar, arbetsfordon, förpackning med mera. Digitala modeller används till att skapa fotorealistiska bilder, animering, prototypframtagning och till verktygsframställning.

Formgivning
Utbildning i Malaysia

Utbildning i Malaysia är övervakat av två federala ministerier, utbildningsministeriet (Kementerian Pelajaran) och ministeriet för högre utbildning (Kementerian Pengajian Tinggi). Utbildningsministeriet ansvarar för all grundutbildning, från förskolan till och med gymnasiet. Ministeriet för högre utbildning ansvarar för utbildning på högskole och universitetsnivå. Förutom att landets utbildningsväsen är ett ansvarsområde för den federala regeringen har också varje delstat ansvar och egna utbildningsdepartement. Den lag som mer än andra anger ramarna för utbildning i landet är "Education Act of 1996".

Historik 
Utvecklingen av sekulära skolor i Malaysia skedde under den brittiska kolonialregeringen.

Förskolan
Det finns inga bestämda lagar för när förskoleutbildning måste starta, men de flesta familjer låter barnet börja i förskolan då det fyller fem år. Dock är det också möjligt att börja tidigare, från tre år. Oftast går barnen omkring två år i förskolan, innan de går vidare till grundskolan vid sju års ålder.

Källor
Denna artikel är helt eller delvis baserat på engelska wikipedia.

Externa länkar

 Utbildningsministeriet
 Ministeriet för högre utbildning
 Education Malaysia, en regeringssida
Oscar Bardi de Fourtou

Marie François Oscar Bardi de Fourtou, född 3 januari 1836, död 6 december 1897, var en fransk politiker.

Fourtou var ursprungligen advokat, blev 1871 medlem av nationalförsamlingen, var minister för de offentliga arbetena 1872–1873 och undervisningsminister 1873–1874. Han var en energisk högerman och blev efter statskuppen 16 maj 1877 inrikesminister i Albert de Broglies nya regering. Fourtou utövade som sådan ett valtryck med "officiella kandidater", tryckfrihetsåtal och förbud mot valmöten i stil med bruket under kejsardömet. Efter valnederlaget samma år avgick Fourtou. Han var senator 1880–1885 och på nytt deputerad 1889–1893.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Franska advokater
Frankrikes ministrar för offentliga arbeten
Frankrikes utbildningsministrar
Frankrikes inrikesministrar
Ledamöter av Frankrikes nationalförsamling
Franska senatorer
Franska politiker under 1800-talet
Personer från Dordogne
Födda 1836
Avlidna 1897
Män
Svensk uppslagsbok
Perdiguero de burgos

Perdiguero de burgos är en hundras från Spanien. Perdiguero kommer av det spanska namnet på rapphöna; Burgos är en provins i norra delen av regionen Castilla y León.

Historia 
Rastypen är känd sedan 1600-talet och påminner tillsammans med bracco italiano och spinone nära om de antika fågelhundar som beskrivs i äldre kynologisk litteratur.

Egenskaper 
Perdiguero de burgos är en stående fågelhund som används till jakt på fälthöns och hare. Hundrasen passar bäst som jakthund, inte sällskapshund.

Utseende 
Perdiguero de burgos liknar till kroppsformen en strävhårig vorsteh medan huvudet är tyngre, mer som på en blodhund. Hanhundar skall enligt rasstandarden ha mankhöjd på 62–67 cm och tikar 59–64 cm.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Carl O. M. P. Leuhusen: Rashundar i ord och bild, Stockholm 1932
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Stående fågelhundar
Hundraser från Spanien
Transautomatism

Transautomatism (lat. trans - genom, auto- av sig själv) är en teori kring måleri utvecklad av den unge Friedensreich Hundertwasser 1954.

Innebörd 
Transautomatism innebar ett överskridande av den typ av automatism som praktiserades av företrädare för informell konst och ett uppbrott mot "sant skapande" vid tachismens slut. Begreppet användes av Hundertwasser även i Mögelbildningsmanifestet (1958), då han gick till fränt angrepp mot den rådande funktionalismen inom byggnadskonsten. Han såg där en likhet mellan arkitekters "automatiska" - i meningen reflektionslösa - byggen och efterkrigstidens abstrakta konst och förespråkade en mer personligt gestaltad och närmast organiskt framvuxen arkitektur. Ämnet kommer på tal även i dokumentärfilmen Hundertwasser Regentag (1972). Där medger Hundertwasser att bilder kommer till honom som i en dröm och att det organiskt framvuxna har  karaktären av något närmast omedvetet gestaltat.

Se även 
 Automatism

Referenser

Litteratur 
 W. Schmied: Hundertwasser 1928-2000, Persönlichkeit, Leben, Werk (Köln, 2000)

Fotnoter 

Målarkonst
Arkitektur
Friedensreich Hundertwasser
Åbo yrkeshögskola

Åbo yrkeshögskola (finska: Turun ammattikorkeakoulu eller Turun AMK) är en finländsk yrkeshögskola,
huvudsakligen i Åbo. Skolan har också verksamhet i Salo (telekommunikation och webbaserad affärsverksamhet) och vuxen- och fortutbildning i Loimaa. Den drivs av Åbo stad.

Historik och organisation
Åbo yrkeshögskola etablerades 1992 och har sina rötter i fackutbildningar inom flera institutioner i Åbo, till exempel Åbo Ritskola (1830), Åbo konservatorium (1962) och Skolan för konst och kommunikation i Åbo (1991).

Åbo yrkeshögskola har sex fakulteter:
Konstakademin
Hälsa och välfärd
Affärsverksamhet, IT och biovetenskap 
Teknologi, miljövård och affärsverksamhet
Telekommunikation och webbaserad affärsverksamhet (Salo)

Åbo yrkeshögskola, Konstakademin
Huvudartikel: Åbo ritskola
Konstakademin inom Åbo yrkeshögskola har sina rötter i Åbo ritskola, som bildades 1830. Åbo yrkeshögskola, Konstakademin har sina lokaler på Slottsgatan 54 - 60 i Åbo. Utbildningen uppdelas i fem avdelningar:
film och media
bildkonst och foto
journalism
musik och musikpedagogik
cirkus, dans, teater och dockteater

Källor
Åbo yrkeshögskolas CSR-broschyr, läst 2011-11-14

Noter

Externa länkar
Åbo yrkeshögskolas webbplats

Utbildning i Åbo
Yrkeshögskolor i Finland
Konsthögskolor i Finland
Konstfackskolor
Gambir

Gambir, även kallad gul katechu, är ett extrakt från kvistar och blad från ett par i södra Orienten växande buskar, Uncaria gambir och Uncaria acida. Dessa växter odlas särskilt på Sri Lanka och i Sydostasien. Extraktet framställs till block eller mindre tärningar.

Gambir har sedan länge använts som garvningsmedel men också för färgning av siden- och bomullstyger. Det används främst i kombination med andra garvmedel, t.ex. krom. Vid färgning erhålls en ljusäkta brun färg. 

Garvämneshalten i extratet är ganska hög, men varierar hos olika sorter. För blockgambir innehåller extraktet ca 39 % garvämne, 13 % icke garvämne, 40 % vatten och 8 % olösliga beståndsdelar. För tärningsgambir är sammansättningen ca 55 % garvämne, 17 % icke garvämne, 16 % vatten och 12 % olösliga beståndsdelar.

Gambir är endast lösligt i varmt vatten och vid avkylning utfälls lätt betydande mängder katekin.

Källor

Kemiska processer
Édouard Foussier

Édouard Foussier, född den 23 juli 1824 i Paris, död där den 15 mars 1882, var en fransk teaterförfattare.

Foussier väckte uppmärksamhet med verskomedin Héraclite et Démocrite (1850). Han skrev bland annat teaterstycken som Une journée d'Agrippa d'Aubigné (1853) och Le temps perdu (1855), båda på vers. Hans samarbete med Émile Augier resulterade i pjäserna La ceinture dorée (1855) och Les lionnes pauvres (1858).

Källor

Externa länkar 
  

Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Författare från Paris
Födda 1824
Avlidna 1882
Män
Svensk uppslagsbok
Deutsch stichelhaar

Deutsch stichelhaar är en hundras från Tyskland, en stående fågelhund av braquetyp. Det är den ovanligaste av de tyska stående fågelhundarna. Den är lätt att förväxla med strävhårig vorsteh, i vars härstamning den ingår, men dess strävhåriga päls har längre täckhår och rasen har ett tyngre huvud. Deutsch stichelhaar är också den äldsta och mest ursprungliga av de tyska stående fågelhundarna. Den har hållits helt fri från inkorsning av främmande raser. Rasen erkändes av den tyska kennelklubben 1888. Rasklubben bildades 1892.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Stående fågelhundar
Hundraser från Tyskland
Den röda grevinnan

Den röda grevinnan är en biografi av Yvonne Hirdman, utgiven av Ordfront 2010. I boken skildrar författaren sin mamma Charlotte Hirdmans historia såväl som Europas historia.

Boken tilldelades Augustpriset 2010 för årets svenska fackbok.

Om boken 
"Min mammas liv utgör en liten del av den europeiska mellankrigstidens historia. Alltid där ljuskäglan svepte fram. Ofta i mitten. Därför vill jag berätta den här historien för er."

I Den röda grevinnan skildrar Yvonne Hirdman sin mamma, Charlotte Hirdmans, liv, från hennes födsel i dagens Estland (dåvarande Tsarryssland), via flyttar till Österrike-Ungern, Berlin, Sovjetunionen, för att slutligen hamna i Hökarängen utanför Stockholm.

Boken är uppbyggd kring dagböcker, brev, skilsmässodokument, den danska säkerhetspolisens material, foton, vykort m.m.

Priser och utmärkelser 
Boken mottog Augustpriset 2010 för årets svenska fackbok. Juryns motivering löd "Genom att använda både traditionella historiska källor och privata brev, intervjuer och personliga minnen förvandlar Yvonne Hirdman sin personliga längtan efter mammas livshistoria till något allmängiltigt. Boken ger ett oförglömligt porträtt av en charmfull och begåvad kvinna och en färgstark bild av mellankrigstidens Europa."

Referenser 

Facklitteratur 2010
Augustpriset
Böcker utgivna på Ordfront
Nicole Reine Lepaute

Nicole Reine Lepaute, född Etable på Luxemburgpalatset i Paris 5 januari 1723, död 6 december 1788, var en fransk astronom och matematiker. Hon beräknade återkomsten av Halleys komet tillsammans med Jérôme Lalande och Alexis Claude Clairaut, kalkylerade solförmörkelsen för 1764 och konstruerade en tabell för planetsystemet. 

Nicole Reine Lepaute var dotter till Jean Etable, lakej hos Lovisa Elisabet av Orléans, och gifte sig med urmakaren Jean-André Lepaute år 1749. På hennes initiativ konstruerade paret en klocka med astronomiska beräkningar, som de presenterade för den franska vetenskapskademien år 1753. Uret godkändes av Jerome Lalande. Lalande anlitade henne därför tillsammans med Alexis Clairaut i den grupp som skulle beräkna ankomsten av Halleys komet. De offentliggjorde sitt resultat i november 1758. De beräknade att kometen skulle anlända 13 april 1759, och fick nästan rätt när den sedan anlände den 13 mars 1759. 

Nicole Lepaute assisterade från 1759 Lalande i beräkningen av Venuspassagens efemerider. Det finns dock inga dokument som uppräknat vem som gjorde vad under detta arbete. År 1761 blev Lepaute hedersledamot vid Vetenskapsakademien i Béziers. Hon beräknade 1762 den 15 minuter långa solförmörkelsen den 1 april 1764, och kalkylerade solen, månen och planeterna för perioden 1774–1784. 

Nicole Lepaute adopterade 1768 sin mans brorson, den framtide astronomen Joseph Lepaute. Hon fick från 1767 ta hand om skötseln av sin svårt sjuke man, som avled 1774. Efter makens död var hennes egen hälsa förstörd och hon avled nästan blind 1788.      

Asteroiden 7720 Lepaute och månkratern Lepaute har fått sitt namn efter henne.

Källor

Referenser 

Franska astronomer under 1700-talet
Fransk kvinnohistoria
Födda 1723
Avlidna 1788
Forskare från Paris
Kvinnor
Björk Guðmundsdóttir & tríó Guðmundar Ingólfssonar

Björk Guðmundsdóttir & tríó Guðmundar Ingólfssonar var en kortlivad isländsk jazzgrupp, aktiv mellan 1990 och 1991. Bandet bildades när sångerskan Björk Guðmundsdóttir, som då spelade i The Sugarcubes, gick med i tríó Guðmundar Ingólfssonar. I denna ensemble fanns då Guðmundur Ingólfsson på piano, Þórður Högnason på bas och Guðmundur Steingrímsson på trummor.

Kvartettens första och enda album, Gling-Gló, utgavs i oktober 1990 av skivbolaget Smekkleysa. Därefter följde en del konserter på nattklubbar runtom Island där också en del nytt material framfördes men som aldrig gavs ut officiellt. Året därpå avled Guðmundur Ingólfsson i cancer, varefter gruppen upplöstes. Efter upplösningen spelade Björk in det sista albumet med The Sugarcubes 1992 innan hon inledde sin berömda solokarriär.

Diskografi

Studioalbum 
 1990 - Gling-Gló

Liveinspelningar 
Följande liveinspelningar gavs aldrig ut officiellt men har spridit sig som en bootleg betitlad Gling-Gló Live at the Hotel Borg.

 "I Fall in Love Too Easily"
 "Luktar-Gvendur"
 "You Don’t Know What Love is"
 "Cry Me a River"
 "I Can’t Help Loving that Man"
 "Brestir og Brak"
 "Ruby Baby"
 "Pabbi Minn"
 "Gling Gló"
 "Misty"
 "Í Dansi með Þér"
 "Bella Símamær"
 "Litli Tónlistarmadur"
 "Ástartöfrar"

Referenser

Externa länkar 
 Information på Björk-fansajten bjorkish.net

Björk
Isländska jazzgrupper
Musikgrupper bildade 1990
Musikgrupper upplösta 1991
Pachón navarro

Pachón navarro är en hundras från Spanien. Rasen är en rekonstruktion av den klassiska spanska stående fågelhunden. Den har en jaktstil där den arbetar mycket nära jägaren, som i tandem. Rasen är inte erkänd av den internationella hundorganisationen FCI, men är nationellt erkänd av den spanska kennelklubben Real Sociedad Canina en España (RSCE).

Källor
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Stående fågelhundar
Hundraser från Spanien
Fabeldjur (skulptur)

Fabeldjur är en skulptur vid Norr Mälarstrands strandpromenad på Kungsholmen i Stockholm. Skulpturen består av två fantasidjur i brons med grönpatinerad yta och skapades 1975 av Margot Hedeman. 

Båda fabeldjur är anordnade på en sockel av röd granit. Det ena djuret med lång hals sitter ner medan det andra, något hundliknande djur med utsträckt svans tycks hoppa upp på det första.

Källor
 Skulptur Stockholm: “fabeldjur”

Skulpturer på Kungsholmen
Skulpturer 1975
Skulpturer av svenska skulptörer
Bronsskulpturer
Messier 62

Messier 62 (M62) även känd som NGC 6266 är en klotformig stjärnhop i stjärnbilden Ormbäraren. Den upptäcktes 1771 av Charles Messier och infördes i hans katalog åtta år senare. M62 ligger omkring 22 200 ljusår bort från vårt solsystem och 5 500 ljusår från Vintergatans centrum.

Egenskaper
Messier 62 är bland de tio mest massiva och lysande klotformiga stjärnhoparna i Vintergatan och har en integrerad absolut magnitud på −9,18. Den har en uppskattad massa på 1,22×106 solmassor och ett massa-till-ljus-förhållande av synligt ljus, V-bandet, på 2,05 ± 0,04 i kärnan. Den har en projicerad ellipticitet av 0,01, eller i grunden sfärisk. Densitetsprofilen av ingående stjärnor tyder på att hopen ännu inte genomgått en kärnkolapps. Den har en kärna med en radie av 1,3 ljusår, en halvmassaradie av 9,6 ljusår, och en halvljusradie av 6,0 ljusår. Stjärntätheten i kärnan är 5,13 solmassor per kubikparsek och den har en tidvattenradie av 59 ljusår. 

Messier 62 har minst två distinkta populationer av stjärnor, som sannolikt representerar två separata episoder av stjärnbildning. Av stjärnorna i huvudserien i hopen är 79 ± 1 procent från den första generationen och 21 ± 1 procent från den andra. Den andra förorenas av material som frigörs av den första. I synnerhet skiljer sig överskott av helium, kol, magnesium, aluminium och natrium mellan de två fraktionerna. 

Tecken tyder på att detta är ett Oosterhoff typ I, eller "metallrikt" system. En studie från 2010 identifierade 245 variabla stjärnor i stjärnhopens fält, varav 209 är RR Lyrae-variabler, fyra är Cepheid typ II, 25 är långperiodiga variabler, och en är en förmörkelsevariabel typ II. Hopen kan visa sig vara galaxens rikaste när det gäller RR Lyrae-variabler. Den har sex dubbla millisekundpulsarer, däribland en (COM6266B) som visar förmörkelsebeteende genom gaser som strömmar från dess följeslagare. Hopen omfattar flera källor till röntgenstrålning, däribland 50 inom halvmassaradien. 47 blå tänkbara eftersläntrare har identifierats, bildade efter sammanslagning av stjärnorna i en dubbelstjärna, och dessa är företrädesvis koncentrerade nära kärnregionen.

En hypotesen är att Messier 62 kan vara värd för ett medelstort svart hål (IMBH) - den anses vara väl lämpad för sökning efter ett sådant objekt. En kort studie, före 2013, av stjärnornas egenrörelse inom 17 bågsekunder av kärnan krävde inte en IMBH för att kunna förklaras. Simuleringen kan dock inte utesluta förekomsten av ett med en massa på några tusen solmassor. Baserat på mätningar av radiell hastighet inom en bågsekund av kärnan hävdade Kiselev et al. (2008) förekomst av en IMBH, även det med massa på (1–9) × 103 solmassor.

Galleri

Se även
 Messierobjekt

Referenser

Noter

Externa länkar 

 SEDS informerar om Messier 62

 Messier 62, Galactic Globular Clusters Database page
 M62 on willig.net

M062
M062
062
NGC-objekt
453-SC014
M062
Astronomiska upptäckter av C Messier