kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långvinds bruk

Långvinds bruk är ett före detta järnbruk som ligger i Enångers socken i södra delen av Hudiksvalls kommun, runt en mil sydost om tätorten Enånger. Ortnamnet är numera Långvindsbruk för att skilja det från företaget Långvinds bruk och fritidsområdet Långvind.

Järnbruket var i drift mellan åren 1687 och 1890 men användes sporadiskt till 1902 av andra järnbruk, som arrenderade Långvids hytta medan de renoverade den egna anläggningen. Järnbruket ligger i anslutning till den inre delen av Långvidsfjärden vid ett mindre vattendrag, Långvinds ström. Långvidshamn ligger i östra delen av bruksorten och Långvinds fritidsområde sex kilometer söder om bruket.

Jordbruket upphörde 1958. Av det forna järn-, skogs- och jordbruket återstår i dag ett skogsbruk, Långvinds Skogs AB, bildad 1991. 

I dag finns tiotalet bofasta invånare i Långvinds bruk.

I centrum av bruksmiljön återfinns Långvinds herrgård, byggd 1799. Herrgården blev tillbyggd 1896, alltså sedan järnbruket hade upphört. Herrgården har en stil och utformning utan motsvarighet i Hälsingland. 

Till herrgården hörde förutom bruket 8 500 hektar mark, varav 200 hektar åker. Såg och elkraftverk fortsatte att drivas även efter att bruksverksamheten lagts ned. Godset tillhörde 1803–1873 ätten von Stockenström.Bland senare ägare märks Wilhelm och Erik Söderhielm. Boda bruk lydde länge under Långvind.

I orten finns också typiska järnbruksbyggnader och ett kapell från 1803, Långvinds kapell, som sedan 1976 ägs och drivs av en lokal förening, med musikgudstjänster varje lördag under sommaren och julotta annan dag jul.

I orten finns ett boende, STF hotell och vandrarhem Hudiksvall Kungsgården Långvind, som också har konferens, restaurang och sommartid en omfattande programverksamhet.

Långvind har en lokal utvecklingsgrupp, Långvinds byalag, som samlar föreningar, företag och enskilda i Långvindsbruk, Långvinds fritidsområde och Långvind i övrigt.

Orten har en årlig skördemarknad i september och Tomtemys i december.

Noter 

Orter i Hudiksvalls kommun
Svenska järnbruk
Arbetslivsmuseer i Sverige
Lancia Dilambda

Lancia Dilambda är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1928 och 1935.

Dilambda byggde vidare på Lambda-modellen, med bland annat individuell framhjulsupphängning med Lancias teleskoprörsfjädring och en smal V-motor. Likt de sista Lambda-bilarna hade Dilambda separat chassi, vilket gjorde den stora bilen till en favorit bland italienska karossbyggare och de flesta bilarna fick unika karosser.

Motorn var en 4-liters V8 med 24° vinkel mellan cylindrarna och ett gemensamt cylinderhuvud. I centrum av cylinderhuvudet fanns en enkel kamaxel som styrde alla ventiler via vipparmar.

Lancia räknade inte årsmodeller, utan bilen tillverkades i serier varefter olika förbättringar infördes:
 Första serien, tillverkad mellan 1928 och 1931 i 1104 exemplar
 Andra serien, tillverkad mellan 1931 och 1933 i 300 exemplar. Modifierad växellåda och differentialväxel med annan utväxling, servobromsar införs.
 Tredje serien, tillverkad mellan 1933 och 1935 i 281 exemplar. Modifierat chassi för att passa mer aerodynamiska karosser enligt tidens mode, endast bilar med den längre hjulbasen tillverkas.

Källor
Lancia av Michael Frostick, 1976.

Externa länkar
Svenska Lanciaklubben.

Dilambda
Bakhjulsdrivna fordon
Lancia Artena

Lancia Artena är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1931 och 1936.

Lancia ersatte Lambdan med två nya modeller: den mindre fyrcylindriga Artena och den större åttacylindriga Astura. Bilarna introducerades på Bilsalongen i Paris hösten 1931. Modellerna delade mycket av tekniken, med bland annat individuell framhjulsupphängning med Lancias teleskoprörsfjädring och en smal V-motor. I Artenan satt en V4 med 17° vinkel mellan cylindrarna, vidareutvecklad från Lambda-motorn. Likt de sista Lambda-bilarna hade Artena separat chassi.

Lancia räknade inte årsmodeller, utan bilen tillverkades i serier varefter olika förbättringar infördes:
 Första serien, tillverkad mellan 1931 och 1932 i 1 500 exemplar.
 Andra serien, tillverkad mellan 1932 och 1933 i 1 520 exemplar. Modifierad montering av motorn i chassit, för tystare och mer vibrationsfri gång.
 Tredje serien, tillverkad mellan 1933 och 1936 i 2 040 exemplar. Modifierat chassi med två olika hjulbaser.
 Fjärde serien, tillverkad mellan 1940 och 1942 i 507 exemplar. I början av andra världskriget återupptogs tillverkningen av Artenan för militärens räkning. Bilen användes som ambulans och lätt lastbil.

Källor
Lancia av Michael Frostick, 1976.

Externa länkar
Svenska Lanciaklubben.

Artena
Bakhjulsdrivna fordon
Lancia Astura

Lancia Astura är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1931 och 1939.

Lancia ersatte Lambdan med två nya modeller: den mindre fyrcylindriga Artena och den större åttacylindriga Astura. Bilarna introducerades på Bilsalongen i Paris hösten 1931. Modellerna delade mycket av tekniken, med bland annat individuell framhjulsupphängning med Lancias teleskoprörsfjädring och en smal V-motor. Likt de sista Lambda-bilarna hade Asturan separat chassi och den blev, liksom den större Dilambdan, en favorit bland italienska karossbyggare. Sedan den gammalmodiga Dilambdan försvunnit 1935 övertog Asturan rollen som märkets flaggskepp. 

Lancia räknade inte årsmodeller, utan bilen tillverkades i serier varefter olika förbättringar infördes:
 Första serien, tillverkad mellan 1931 och 1932 i 496 exemplar.
 Andra serien, tillverkad mellan 1932 och 1933 i 750 exemplar. Modifierad montering av motorn i chassit, för tystare och mer vibrationsfri gång.
 Tredje serien, tillverkad mellan 1933 och 1937 i 1 243 exemplar. Modifierat chassi med två olika hjulbaser, ny större motor, kylaren och vindrutan lutas för att passa mer aerodynamiska karosser enligt tidens mode, servobromsar införs. 
 Fjärde serien, tillverkad mellan 1937 och 1939 i 423 exemplar. Endast en hjulbas för stora karosser tillverkas, hydrauliska bromsar införs.

Motor
Motorn var en smal V8 med ett gemensamt cylinderhuvud. I centrum av cylinderhuvudet fanns en enkel kamaxel som styrde alla ventiler via vipparmar. Första motorn hade 19° vinkel mellan cylindrarna, andra motorn drygt 17°.

Källor
Lancia av Michael Frostick, 1976.

Externa länkar
Svenska Lanciaklubben.

Astura
Bakhjulsdrivna fordon
Lancia Augusta

Lancia Augusta är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1933 och 1936.

Augusta var Lancias första småbil, avsedd att tillverkas i stora volymer. Här hade Lancia återgått till självbärande kaross, där även taket var en bärande del. Karossen var tillräckligt kraftig för att byggas utan B-stolpe mellan dörrarna. Motorn var en nyutvecklad liten V4 och för första gången använde Lancia hydrauliska bromsar.

Från 1934 erbjöd Lancia även ett separat chassi för karossbyggare och man införde en egen cabriolet på programmet.

Tillverkningen i Italien uppgick till 17 217 exemplar. Dessutom tillverkades drygt 3 000 bilar i Frankrike mellan 1934 och 1938 under namnet Lancia Belna.

Källor
Lancia av Michael Frostick, 1976.

Externa länkar
Svenska Lanciaklubben.
Italiensk Augustaklubb.

Augusta
Bakhjulsdrivna fordon
Vissjön

Vissjön är en mosse i Björklinge och (till en mindre del)  Viksta socknar i Uppsala kommun i Uppland.

Allmänt
Mossen Vissjön som före den senaste sjösänkningen 1914 var en sjö, ligger väster om Uppsalaåsen, strax väster om Läby, längs länsväg C 600 cirka 25 km norr om Uppsala.

Vissjön avrinner söderut genom Velångskanalen till Björklingeån. Norr om Vissjön ligger Norrvissjö, som är en gammal jordbruksbygd. Den nordöstra delen av Vissjön ligger under Ytterbyn samt Karlsboda hemman i Viksta församling.

Biotop
Vissjön är en av Upplands främsta fågellokaler. Här häckar bl.a. tranor samt 100-talet andra fågelarter. Sjön utgörs av myrmark med några mindre gölar. Sjön omges av lövskog, som snart övergår till vidsträckt barrskog. Vissjöns södra och västra del är täckt med vass samt buskage. I öster sker en skarp avgränsning mot Uppsalaåsen.

Fåglar
På myrområdet i och runt Vissjön häckar bland annat storspov, buskskvätta samt trana. Vidare finns här vattenrall, brun kärrhök, enkelbeckasin. Sångsvan, kricka och årta häckar vissa år. I bland häckar även dvärgbeckasin.

På Uppsalaåsen i öster förekommer trädlärka och i åsens grustag häckar backsvala. I skogarna runt sjön häckar tjäder, pärluggla, slaguggla samt fiskgjuse.

Litteratur samt källa
 Edholm, Mats; Fågelfaunan vid Vissjön och Långnäset, Upplandsstiftelsen, 1990
 Pless, Thomas; Visjön i: Fågellokaler i Uppland och Stockholms län, Stockholms och Upplands ornitologiska föreningar, Almqvist & Wiksell, Uppsala, 1999, LIBRIS-id 2940804, sid 199

Externa länkar
 Upplandsstiftelsens hemsida

Fågellokaler
Insjöar i Uppland
Insjöar i Uppsala kommun
Ej längre existerande insjöar
Fyrisåns avrinningsområde
Våtmarker i Sverige
Lancia Ardea

Lancia Ardea är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Lancia mellan 1939 och 1953.

Ardea var Lancias andra småbil, efter Augusta. Bilen var en mindre version av syskonmodellen Aprilia, med liknande kaross och motor. För att spara in på produktionskostnaden saknade Ardean bagagerumslucka och bilen hade en enkel, stel bakaxel, upphängd i längsgående bladfjädrar.

Bilen byggdes även i ett antal kommersiella versioner: som taxi med lång hjulbas, som lätt lastbil (Furgoncino) och som pickup (Camioncino).

Lancia räknade inte årsmodeller, utan bilen tillverkades i serier varefter olika förbättringar infördes:
 Första serien, tillverkad mellan 1939 och 1941 i 2 992 exemplar.
 Andra serien, tillverkad mellan 1941 och 1948 i 4 438 exemplar. 12 Volt elsystem införs.
 Tredje serien, tillverkad mellan 1948 och 1949 i 3 600 exemplar. Femväxlad växellåda införs.
 Fjärde serien, tillverkad mellan 1949 och 1953 i 11 700 exemplar. Nytt cylinderhuvud i aluminium, högre kompressionsförhållande, högre motoreffekt: 30 hk.

Tredje serien Ardea var världens första bil med femväxlad växellåda som standard.

Källor
Lancia av Michael Frostick, 1976.

Externa länkar
Svenska Lanciaklubben.

Ardea
Bakhjulsdrivna fordon
Anna-Lena Pehrsson

Anna-Lena Pehrsson, född den 14 januari 1942 i Stockholm, död 23 september 2022 i Stockholm, var en svensk förlagsredaktör och författare. Hon gick i Whitlockska samskolan från första klass till studenten och fortsatte sedan med studier i Uppsala, där hon läste latin, idé- och lärdomshistoria, etnografi, och konsthistoria. 1969 blev hon filosofie licentiat i idé- och lärdomshistoria på en avhandling om Sveriges första barnläkare, Nils Rosén von Rosenstein.

Så småningom fick Anna-Lena Pehrsson jobb som tidningsredaktör på läkemedelsföretaget Recip. Hon blev sedan chefredaktör och ansvarig utgivare för tidningarna Recip Reflex och Journalen från Kabi Vitrum. 1987 lämnade hon tidningsbranschen och började i stället som förlagsredaktör och projektledare på Förlagshuset Gothia. Bland alla böcker inom området medicin och hälsa som Pehrsson varit ansvarig för finns de båda bästsäljarna Vänta barn och Leva med barn, den senare skriven av barnläkaren Lars H Gustavsson. Dessa böcker delas ut till alla blivande och nyblivna föräldrar i Sverige.

2004 slutade Pehrsson på Gothia men fortsatta att jobba med en del redigeringsuppdrag.

Bibliografi
1972 - Att behaga :  kroppsvård och skönhetsmedel förr och nu  (tillsammans med Matts Bergmark)
1974 - Tillblivelsens under :  ett axplock ur litteraturen (tillsammans med Bengt Fredricsson)
1981 - Det stora undret :  föreställningar och folktro kring barnets tillkomst 
1997 - Tid för två :  vardag med tvillingar  (tillsammans med Camilla Hoffman och Svenska tvillingklubben för föräldrar och barn)
1997 - Om ditt barn blir sjukt eller skadar sig :  hälsopocket för föräldrar  (tillsammans med John Lövgren)
2000 - Lättare att amma  (tillsammans med Birgitta Folcker-Sundell, Rolf Andersson och Folkhälsoinstitutet)
2000 - Fler än en :  att vänta tvillingar  (tillsammans med Camilla Hoffman, Birger Winbladh och Svenska tvillingklubben för föräldrar och barn)
2004 - S :  om sterilisering 
2004 - P :  om preventivmedel 
2005 - A :  om abort 
2006 - Nils Rosén von Rosenstein :  en medicinhistorisk biografi åren 1706-1740

Externa länkar
 

Svenska chefredaktörer
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Födda 1942
Kvinnor
Avlidna 2022
Personer från Stockholm
Workington AFC

Workington AFC är en engelsk fotbollsklubb från Workington i Cumbria. Hemmamatcherna spelas på Borough Park och smeknamnet är The Reds.

Klubben spelar sedan säsongen 2019/2020 i Northern Premier League Division One North West.

Historia 
Dagens Workington AFC föddes 1921 och de gick omedelbart med i North Eastern League där de stannade till 1951 då de röstades in i The Football Leagues Third Division North. De hamnade hela tiden i botten av divisionen och när The Football League omorganiserades inför säsongen 1958/59 flyttades de ned till Fourth Division. 1963/64 kom man trea och flyttades upp till Third Division men endast tre år senare flyttades man ned till Fourth Division igen. Säsongerna 1973/74, 1974/75 kom man näst sist och säsongerna 1975/76, 1976/77 kom man sist med vikande publiksiffror och blev utröstade ur The Football League sommaren 1977. Man hamnade då i Northern Premier League (NPL), men lyckades man inte bli bättre än sjua en säsong och flyttades ned till NPL First Division efter att ha hamnat på sista plats säsongen 1987/88. Kräftgången fortsatte och 1997/98 kom man på kom man näst sista plats och flyttades ned till North West Counties Football League. Man lyckades vinna ligan på första försöket (deras första liga vinst) och återvände till NPL First Division.

2004 genomdrev The Football Association en omfattande omstrukturering av National League System (NLS) och skapade två nya regionala divisioner i Football Conference. Detta gjorde att Workington flyttades upp till NPL:s Premier Division fast man bara hamnat på en sjundeplats. Säsongen 2004-05 kom man tvåa och fick spela i NPL:s första playoff. Detta vann man och flyttades upp till Conference North. Första säsongen i Conference North slutade man i mitten av serien, säsongen därpå slutade man på tredje plats och kvalificerade sig för playoff till Conference National, kvalmatchen vanns av  Hinckley United med 2-1 och man blev kvar i Conference North.

Meriter 
Northern Premier League Presidents Cup: 1984
North West Counties Football League First Division: 1998/99
Cumberland County Cup: 1887, 1888, 1889, 1890, 1891, 1896, 1897, 1898, 1899, 1907, 1908, 1910, 1925, 1935, 1937, 1938, 1950, 1954, 1968, 1986, 1996, 2000, 2007
North Eastern League Challenge Cup: 1935, 1937
Northern Premier League Fair Play Award: 2000/01

Referenser

Webbkällor 
 Klubbens hemsida och engelska wikipedia

Externa länkar 
 
Workington AFC på FCHD

Fotbollsklubbar i England
Sportklubbar bildade 1921
Workington
Skicross

Skicross utvecklades i USA under 1990-talet och är en inriktning inom freestyleskidåkning. Den härstammar från snowboardens boardercross där 4 personer startar samtidigt och åker ner i en bana med doserade kurvor och diverse hopp (mycket likt en motocrossbana fast på snö).

En skicrosstävling börjar med ett tidskval där skidåkaren är ensam i banan. Resultatet i tidskvalet avgör om åkaren får delta i finalen. I FIS-freestyle world cup deltar 32 herrar och numera också 32 damer i finalen. Skicross finns som världscupgren inom freestyle och som världsmästerskap. VM 2017 vann svensken Victor Öhling Norberg och svenskan Sandra Näslund. Den 28 november 2006 beslutade Internationella olympiska kommittén att skicross skulle bli OS-gren.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 SAAB Salomon Crossmax Series
Hemsjukvård

Hemsjukvård är medicinska insatser, rehabilitering, habilitering samt omvårdnad som utförs av legitimerad hälso- och sjukvårdspersonal eller annan personal med delegering i hemmet, både ordinärt- och särskilt boende. I och med ädelreformen 1992 övertog kommunerna ansvaret för särskilda boenden och möjlighet att bedriva hemsjukvård, från landstingen till och med sjuksköterskenivå. I flertalet län har hemsjukvården numera övergått till kommunal regi och arbete pågår att föra över all hemsjukvård till kommunerna.

Organisation 
I hemsjukvården finns sjuksköterskor, undersköterskor, arbetsterapeuter och fysioterapeuter, men inte läkare. Kommunernas rätt att anställa läkare har diskuterats länge och kan komma att ändras. Hemsjukvården samarbetar med primärvårdens läkare. Basal hemsjukvård, som såromläggningar, utfördes tidigare av primärvården, men har sedan ädelreformen 1992 successivt förts över till kommunerna och endast ett fåtal återstår. Sjuksköterskor finns tillgängliga dygnet runt och kan vid behov ta kontakt med jourläkare för t.ex. rådgivning. I en del regioner finns hembesöksbilar bemannade med läkare som kan göra hembesök, om hemsjukvårdens sjuksköterska bedömer att patienten inte kan ta sig till vårdcentralen.

Det övergripande ansvaret för den kommunala hälso- och sjukvård har medicinskt ansvarig sjuksköterska (MAS). MAS ansvarsområde är brett och hur arbetet ser ut skiljer sig mellan olika kommuner. Uppdraget innefattar kvalitetsutveckling, förebyggande arbete, upprätta rutiner och riktlinjer, kvalitetsuppföljningar, att utreda och anmäla allvarliga vårdskador enligt lex Maria samt tillsyn av den kommunala hälso- och sjukvården.

Mer avancerad hemsjukvård, ex. så kallad Avancerad sjukvård i hemmet (ASIH), bedrivs fortfarande av regionernas organisationer för lasarettsansluten hemsjukvård. Dock samverkar ASIH i många fall med den befintliga kommunala hemsjukvårdspersonalen.

Rätt till hemsjukvård 
Vilka som har rätt till hemsjukvård skiljer sig åt mellan olika kommuner på grund av avtalen med landstingen. Det kan röra sig om vissa åldrar och vårdbehov. Gemensamt är den så kallade tröskelprincipen att patienten inte själv kan ta sig till vårdcentral utan stora besvär. Många gånger bör det finnas ett längre vårdbehov. Om vårdbehovet i hemmet blir för stort kan ansökan till särskilt boende bli aktuell.

Referenser 

Sjukvård
Äldreomsorg
Dundermusen

Dundermusen () är en brittisk animerad TV-serie, som sändes ursprungligen mellan 1981 och 1992. Serien parodierar filmer och TV-serier tillhörande spiongenren, bland annat James Bond- och Danger Man-serierna.

En omstart av serien började sändas på CBBC i september 2015.

Rollfigurer 
 Dundermusen (Danger Mouse) - Seriens huvudperson, en mus som arbetar som hemlig agent. Han talar 34 språk flytande och är praktiserande inom en uråldrig stridskonst som kallas kung moggy.
 Ernest Penfold - Dundermusens följeslagare. Han är en hamster, fast många tror att han är en mullvad på grund av hans glasögon (mullvadar är kända för sin dåliga syn). Han blir livrädd för minsta tecken av fara.
 Colonel K - Dundermusens chef, som ofta misstas för att vara en valross. Det har dock klargjorts i en upplaga av magasinet Look-in att han är en chinchilla. Hans ålder har gjort honom ganska tankspridd.
 Baron Silas Greenback - Seriens huvudantagonist och Dundermusens ärkefiende, en padda med en väsande röst.
 Stiletto Mafiosa - Greenbacks hantlangare, som är en kråka. Han brukade tilltala Greenback som "Barone" (italienska för "baron") i den ursprungliga engelska versionen, där han pratade med en italiensk brytning. För att undvika förnärmande av italiensk-amerikaner ändrades dock den italienska brytningen senare till en Cockneybrytning.
 Leatherhead - Greenbacks andra kråkhantlangare, som är ännu mindre intelligent än Stiletto. Han medverkar endast i ett par av de tidigare avsnitten, där han spenderar det mesta av sin tid till att läsa serietidningar.
 Nero - Greenbacks sällskapsdjur. En fluffig, vit larv som är en parodi på sällskapsdjur till storskurkar (exempelvis Ernst Stavro Blofelds vita katt).

Svenska röster 
Det förekommer tre olika svenska dubbningar av denna serie.

Media Dubbs dubbning 
Denna dubbning användes för TV3 på premiären 1989-09 och fram till 1991. Följande personer läste rösterna:
 Andreas Nilsson
 Gunnar Ernblad
 Per Sandborgh
 Hasse Jonsson

Pangljuds dubbning 
Denna dubbning har använts för TV4, där den sändes mellan 21 januari 1996 och 23 maj 1998.

SVT:s dubbning 
Denna dubbning har använts för SVT, där den sändes mellan 13 september och 20 december 1998., och Barnkanalen där den sändes senare. Följande personer läste rösterna:
 Stefan Ekman
 Helge Skoog
 Allan Svensson
 Janne Forssell

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska animerade TV-serier från 1980-talet
Fiktiva möss och råttor
TV-seriestarter 1981
TV-serieavslutningar 1992
Fiktiva hemliga agenter och spioner
Scouthalsduk

En scouthalsduk eller seglarhalsduk är en typ av halsduk associerad med scouter och seglare. Den består av en triangulär bit tyg eller en rektangulär bit vikt i en triangel. Den långa ändan rullas mot spetsen, och lämnar kvar en liten bit orullat tyg. Halsduken spänns sedan fast runt halsen med ändarna antingen sammanknutna eller med en sölja eller ett spänne.

Hur halsduken bärs 
Halsdukarna som bärs av seglare är kvadratiska, och viks diagonalt på mitten innan de rullas. Rullningen börjar sedan på den nybildade diagonaländen, halsdukens hypotenusa. Antingen så placeras den rullade halsduken över eller under skjortans krage, med de rullade ändarna på bärarens framsida. Ändarna förenas sedan, antingen med en knop, exempelvis råbandsknop, vänskapsknop, eller fästanordning som en sölja.

Koppling till scouting 

En organisation som använder halsduken som en del av sin dräktkod är scoutrörelsen. Halsduken har främst en ceremoniell tradition, men den används även som ett praktiskt hjälpmedel i vildmarken. En orullad halsduk är utformad för att kunna fungera som ett triangulärt tryckförband eller mitella vid första hjälpen.

I de flesta länder bär olika scoutkårer halsdukar med olika färg. Färgerna är vanligtvis "kårfärger" och kan ha en särskild historisk betydelse för kåren eller det lokala samhället.

I andra länder kan individuella patruller identifieras utifrån sina halsdukar och således kan en kår ha en mängd olika halsdukar samtidigt. I båda fallen rör det sig om halsduken och dess färg som ett tecken på identitet.

Gilwell Park-halsduken 
Scouthalsdukarna kan ha en viktig ceremoniell funktion inom scouting också. Ett exempel på det är 1st Gilwell Scout Group-halsduken som tilldelas deltagarna på scoutledarutbildningen Wood Badge.

Scouthalsdukar i Sverige 
Även inom den svenska scoutrörelsen används scouthalsduk och sölja som en del av scoutdräkten. 

Organisationen Scouterna som innefattar alla scouter i Sverige och har en officiell halsduk som är mörkblå och har gul bård med Scouternas logotyp på. Utöver detta har olika scoutkårer, arrangemang etc. olika halsdukar.

En sammanställning av olika scouthalsdukar 
Nedan finns en tabell som ger en översikt av de olika scouthalsdukar som används inom scouterna i Sverige.

Se även

 Sjalett
 Fluga
 Kravatt
 Fichu

Källor

Noter

Scouting
Scoutdräkten

pl:Apaszka
Council of Wales and the Marches

Council of Wales and the Marches, Rådet för Wales och Marches, var en engelsk administrativ enhet som täckte Wales och den del av England som benämns Welsh Marches.

Rådet grundades under 1400-talet och var ursprungligen ansvarigt för att administrera Furstendömet Wales, det vill säga det landområde som hamnat under engelsk domvärjo efter att Wales erövrats av engelsmännen under 1200-talet. På 1500-talet annekterades hela Wales av England och rådet fick då styra även det nytillkomna området. 

Rådet hade sitt högkvarter i Ludlow Castle.

Storbritanniens historia