kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
SwedenBIO

SwedenBIO är en svensk branschförening för life science-företag inom sektorerna bioteknik och medicinsk teknik som grundades år 2002. 

Föreningen verkar för att tillvarata branschens intressen, och utveckla förutsättningarna för livskraftiga och framgångsrika företag i Sverige.

Verksamhet

Verksamheten är uppbyggd kring sex arbetsgrupper:

Business & Finance - Affärsmässiga frågor och finansiering
Science - Vetenskap och forskning
Clinical Trials & Regulatory - Kliniska prövningar och frågor som rör regelverk kring godkännande av läkemedel och medicintekniska system.
Communications - Kommunikation och marknadsföringsfrågor
Development & Manufacturing 
Intellectual Property - Patent och skydd av produkter och varumärken

Utöver dessa har föreningen nära kontakter med myndigheter, regering och riksdag.

Föreningen arrangerar fem större event under året: Årsmöte, SwedenBIO Summit och ett nätverksmöte på våren är  interna och Nordic Life Science Days samt vc2vc är externa även för icke medlemmar. 

SwedenBIO är medlemmar av den europeiska organisationen EuropaBIO och anslutna medlemmar till den amerikanska organisationen BIO.

SwedenBIO Award
SwedenBIO delar varje år ut SwedenBIO Award till företag som fungerat som ett föredöme i branschen genom exceptionella insatser inom forskning eller affärer.

Pristagare:
 2017: Oncopeptides - ett svenskt företag utvecklar cancerläkemedel, inledningsvis för patienter med hematologiska cancersjukdomar.
 2016: Alligator Bioscience - ett svenskt företag som flera antikroppsbaserade läkemedelskandidater inom immunonkologi.
 2015: Recipharm - ett svenskt företag som hjälper till med utveckling och tillverkning i läkemedelsutveckling
 2014: Orexo - ett svenskt företag som utvecklar förbättrade läkemedel baserade på innovativa Drug Delivery teknologier.
 2013: Affibody - ett svenskt företag som utvecklar proteinläkemedel baserat på egenutvecklade teknologiplattformar.
 2012: Vitrolife - ett svenskt företag som utvecklar och producerar avancerade produkter och system för preparering, odling och förvaring av humana celler, vävnader och organ.
 2011: Gyros - ett svenskt företag som utvecklar produkter baserade på mikroflödesteknik för ökad produktivitet vid utvecklingen av proteinläkemedel.
 2010: Medivir - ett svenskt företag som utvecklar läkemedel mot infektionssjukdomar med fokus på sjukdomar orsakade av virus.
 2009: CellaVision - ett svenskt företag som utvecklar och säljer instrument för automatisk bildanalys av celler och cellförändringar.
 2008: BioInvent - ett svenskt företag som utvecklar läkemedel baserat på antikroppar.
 2007: Aerocrine - ett svenskt företag som utvecklar produkter för diagnostik av astmasjukdomar.

Medlemmar
Föreningen har idag (2017) ca 250 medlemsföretag. Det är svenska bolag, såväl som internationella företag med verksamhet i Sverige.
Medlemsföretagen ägnar sig åt forskning och utveckling inom bioteknik, medicinteknik, läkemedel, diagnostik, såväl som system för tillverkning av läkemedel och tjänster som riktar sig mot life sciences industrin.

Externa länkar
SwedenBIO's webbplats
EuropaBIO's webbplats
Amerikanska BIO's webbplats

Bioteknik
Mircea Cărtărescu

Mircea Cărtărescu, född 1 juni 1956 i Bukarest, är en rumänsk poet, romanförfattare och essäist. Han är en av Rumäniens mest framstående författare.

Han är gift med författaren Ioana Nicolaie.

Biografi 

Mircea Cărtărescu studerade vid universitetet i Bukarest, där han 1980 tog examen i rumänska språket och litteraturen. Sedan dess har han arbetat som lärare. Han debuterade som poet med samlingen Faruri, vitrine, fotografii, och som romanförfattare 1983 med Desant '83. För sin andra roman, Visul (1989), belönades han med Rumänska akademiens pris, samt nominerades till Latinska unionens pris. Han är internationellt en av de mer uppburna postmoderna författarna från forna östblocket.

Han introducerades på svenska 1997 i antologin Corespondenţe lirice: poezie contemporană română şi suedeză = Lyrisk brevväxling: nutida rumänsk och svensk poesi i översättning av Dan Shafran. Sedan dess har ytterligare tio verk utkommit på svenska. På svenska utges hans böcker av Albert Bonniers förlag.

Den första romanen som översattes till svenska, Nostalgia (2002), utgavs på originalspråket första gången 1989, men undergick kraftig censur. Den utgavs ocensurerad först efter östblockets fall, 1993. De övriga romanerna som utkommit på svenska, Orbitór I-III, är delvis självbiografiska, men det faktiska stoffet är uppblandat med fiktion.

Bibliografi

Romaner 
(Samtliga i översättning av Inger Johansson och utgivna av Bonniers)
2002 – Nostalgia (Nostalgia)
2004 – Orbitór. Vänster vinge (Orbitor. Aripa stingă)
2006 – Orbitór. Kroppen (Orbitor. Corpul)
2008 – Orbitór. Höger vinge (Orbitor. Aripa dreaptă)
2011 – Dagbok 1994–2003 (Jurnal I-II)
2013 – Travesti (Travesti)
2015 – Levanten – Österlandet (Levantul)
2019 – Solenoid (Solenoid)
2023 – Melancolia (Melancolia)

Lyrik 
1990 – Levantul (Cartea românească)
2008 – En lycklig dag i mitt liv (översättning och urval Dan Shafran och Lars-Inge Nilsson) (Ellerström)

Källor 
 Rumänska kulturinstitutet, Röster från Rumänien (2008) 
 Informationsblad Bok- och biblioteksmässan 2008
 Författarporträtt Bok- och biblioteksmässan 2008
 Recension av Orbitor, SvD 22 juni 2006
 Malte Persson, Fjärilen och spindeln
Ingrid Elam, Mircea Cartarescus fantasi vet inga gränser, https://www.dn.se/kultur-noje/bokrecensioner/bokrecension-mircea-cartarescus-fantasi-vet-inga-granser/

Noter 

Födda 1956
Rumänskspråkiga författare
Rumänska författare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Bukarest
Rumänska författare under 2000-talet
Manilla (olika betydelser)

Manilla eller Manila kan syfta på:

 Manillagaleonen – den spanska kolonialmaktens sjöförbindelse mellan Filippinerna och Nya Spanien
Manillaskolan – en statlig skola för döva och hörselskadade
 Manillavägen –  en gata på Södra Djurgården i Stockholm
Nedre Manilla – en villa i Stockholm
Manilla (fiber) – en växtfiber

Geografi

Australien 

 Manilla (ort i Australien), New South Wales, Tamworth Municipality,

Filippinerna 

 Manila, huvudstad i Filippinerna 
 Metro Manila, storstadsregion i Filippinerna

USA 

 Manila, Utah, Utah, Daggett County, 

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade Filippinernaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Sixten Mogren

Sixten Julius Alexis Mogren (i riksdagen kallad Mogren i Bollstabruk), född 12 juli 1876 i Lerbäck, död 17 april 1965 i Borlänge, var en svensk lärare och politiker (liberal).

Sixten Mogren, som var son till en lärare, tog själv folkskollärarexamen i Linköping 1897 och var därefter folkskollärare i Särna 1897-1900 och i Bollstabruk från 1900. Han var även ordförande i Ytterlännäs landskommuns kommunalstämma 1907-1951.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Ångermanlands mellersta domsagas valkrets 1909-1911 och tillhörde Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. I riksdagen var han bland annat suppleant i 1909 års tillfälliga utskott.

Referenser
Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 242-243

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Lerbäcks socken
Födda 1876
Avlidna 1965
Män
Emil Molin

Per Emil Molin (i riksdagen kallad Molin i Dombäcksmark), född 19 september 1882 i Grundsunda församling, Västernorrlands län, död 6 september 1958 i Nås, Kopparbergs län, var en svensk lantbrukare och politiker (liberal).

Emil Molin, som kom från en bondesläkt, var lantbrukare i Dombäcksmark i Grundsunda socken, där han också hade kommunala uppdrag. 

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Ångermanlands norra valkrets 1912–1920 och tillhörde Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet, förutom riksdagen 1920 då han betecknade sig som vilde. I riksdagen var han bland annat ledamot i andra kammarens fjärde tillfälliga utskott 1914–1915. Han var flitigt engagerad för bland annat utbyggnad av väg- och telegrafnätet, och förespråkade också skärpta straff för djurplågeri.

Referenser
Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 243

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Grundsunda socken
Födda 1882
Avlidna 1958
Män
Rally-VM 1990

Rally-VM 1990 kördes över 12 omgångar. Carlos Sainz vann titeln. Det var första gången en spanjor blev mästare i ett sanktionerat individuellt världsmästerskap på fyra hjul.

Delsegrare

Slutställning

1990
Motorsportevenemang 1990
August Körling

Sven August Körling, född den 14 april 1842 i Kristdala, Kalmar län (Småland), död den 21 oktober 1919 i Ystad, var en  svensk organist och tonsättare.

Biografi
August Körling var son till organisten i Kristdala Sven Magnus Körling och hans maka Anna Lotta Persson. Efter utbildning vid konservatoriet i Stockholm antogs han 1865 som organist och musiklärare i Ystad, där han under 45 år var verksam inom stadens musikliv, bland annat som dirigent för Ystads musiksällskap. Som medlem av stadens stråkkvartett trakterade han cello. I sin ungdom framträdde han även som altsångare med bland annat Händels recitativ och arior på repertoaren.

En lokal publikation skrev 2008: När Körling kom till Ystad hade det varit en svacka i musiklivet under en längre tid. […] Men under Körlings tid och tillsammans med Salomon Smith skapades en blomstringstid i Ystad, den så kallade Körling-Smith epoken.

August Körling var på sin tid en av Sveriges mest sjungna viskompositörer och skrev även manskvartetter och körverk, bland vilka senare kan nämnas Håtunaleken och Sten Sture. Hans Aftonstämning spelades in på grammofonskiva med Jussi Björling i början av dennes karriär. 1898–1899 skrev Körling Pastorale för horn och orgel. Den 27 mars 1888 invaldes han som ledamot nr 478 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Han gifte sig 1864 med Marie Louise Dahlberg och de fick sönerna Felix Körling och Sven Körling, båda musikdirektörer och kända kompositörer av skolsånger och barnvisor.

Källor

Svenskt biografiskt handlexikon
Salomon Smith Kammarmusikförening

Noter

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Födda 1842
Avlidna 1919
Män
Personer från Kristdala socken
Leonid Volosjin

Leonid Anatoljevitj Volosjin (), född den 30 mars 1966 i Krasnodar, är en rysk före detta friidrottare som tävlade i tresteg under 1990-talet. 

Volosjins genombrott kom när han vid Olympiska sommarspelen 1988 i Seoul slutade åtta i längdhopp. Vid EM 1990 i Split ställde han upp i tresteg och vann guld med ett hopp på 17,74 meter. Under 1991 blev han silvermedaljör vid VM i Sevilla efter att ha hoppat 17,04 efter landsmannen Igor Lapsjin. Utomhus samma år deltog han vid VM i Tokyo där han slutade tvåa, tre centimeter efter USA:s Kenny Harrison efter att ha klarat 17,75 vilket även är hans personliga rekord. 

Vid Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona slutade han fyra. Denna gång innebar hans 17,32 att han var fyra centimeter från Frank Rutherford som slutade trea. Nästa mästerskap var VM 1993 i Stuttgart där han åter slutade tvåa denna gång med ett hopp på 17,65 vilket var 21 cm efter segraren Mike Conley.

Hans sista mästerskap var EM inomhus 1994 där han vann guld.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1966
Män
Ryska trestegshoppare
Levande personer
Personer från Krasnodar
Europamästare i trestegshoppning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Robyn Young

Robyn Young, född 1975 i Oxford, är en brittisk författare. Young har skrivit flera böcker med ett medeltida tema, till exempel om tiden för korstågen. Young bor i Brighton och är författare på heltid.

Trilogin Brödraskapet
 Brödraskapet (2006)
 Korståg (2007)
 Rekviem (2009)

Trilogin Revolt
 Revolt (2012)
 Rebell (2013)
 Kingdom (2014)

Externa länkar
 Officiell webbplats

Källor 

Födda 1975
Kvinnor
Brittiska författare
Levande personer
Chuck Klosterman

Chuck Klosterman, född 5 juni 1972 i Breckenridge i Minnesota, är en amerikansk journalist och författare. Han har medverkat i bland annat The New York Times och Esquire, och har skrivit fem böcker. Klosterman växte upp på en farm nära Wyndmere i North Dakota. För närvarande bor han i New York.

Chuck Klosterman har som skribent främst inriktat sig på populärkultur. Hans första bok var Fargo Rock City som utkom 2001. Det är en självbiografisk skildring av Klostermans uppväxt i North Dakota, där han ägnar dagarna åt att lyssna på 1980-talets glammiga hårdrock, ett ämne som han analyserar noggrant i boken. Fargo Rock City blev uppmärksammad, och efter en uppläsning i New York blev Klosterman på stående fot erbjuden att börja skriva för musikmagasinet Spin och New York Times.

Efter sin debut har Klosterman givit ut fyra böcker. Sex Drugs and Cocoa Puffs (2003), en bästsäljande samling essäer om populärkultur. Killing Yourself to Live (2005), en berättelse om hur han i egenskap av journalist åker bil genom USA och besöker platser där rockstjärnor dött. Han har även samlat intervjuer, essäer, krönikor, reportage och ett kortare stycke fiktion i en antologi, Chuck Klosterman IV (2006). Downtown Owl (2008), är en roman om tre människor i en småstad i North Dakota.
Han senaste bok är essäsamlingen I Wear the Black Hat (2013). Till boken publicerade författaren en låtlista på Spotify som kan ses som ett soundtrack till boken.

Böcker på svenska 
Killing yourself to live : 85 % av en sann historia 
Sex, droger och kalaspuffar : ett lågkulturmanifest

Referenser
Låtlista: http://open.spotify.com/user/iweartheblackhat/playlist/22OIqCAF8ZlPZysok1csSJ

Noter

Amerikanska journalister
Amerikanska författare
Personer från Breckenridge, Minnesota
Män
Födda 1972
Levande personer
Alumner från University of North Dakota
Uncinus

Uncinus är en molnart som förkortas unc. Moln av arten uncinus ser ut som ett kommatecken och avslutas med en krok eller tofs, som inte är rundad. Arten förekommer endast hos huvudmolnslaget cirrus.

Cirrus uncinus
Förkortning Ci unc. Det håll med vilket ett cirrus uncinus är formad kan man se vilken typ av vindskjuvning som föreligger. Om molnet är format som ett omvänt frågetecken ökar vinden med höjden (positiv vindskjuvning). Om molnet är format som ett rättvänt frågetecken minskar vinden med höjden (negativ vindskjuvning).

Cirrus uncinus kallas även för skidspetsmoln.

Referenser

Noter

Webbkällor
 American Meteorological Society: Glossary of Meteorology: uncinus
 American Meteorological Society: Glossary of Meteorology: Cirrus uncinus

Tryckta källor

Se även

Molnarter
Sven Körling

Sven Holger Körling, född 27 januari 1879 i Helsingborg, Skåne, död 8 oktober 1948 i Göteborg, var en svensk musikdirektör och kompositör av barnvisor och skolsånger, verksam i Göteborg.

Sven Körling var son till August Körling och bror till Felix Körling, båda välkända musikprofiler på sin tid.

Sven Körling är sannolikt mest känd för visan om Pelle Sjöskum med text av Gottfrid Sjöholm. I handeln finns ett flertal utgivningar av hans sånger, bland annat Fyrtio barnvisor med text av Anna Maria Roos (för sång och piano), Norstedts förlag 1921, Traskvisa och andra visor och 14 småsånger för barn med texter av Sjöholm, Bonniers förlag 1932.

Bibliografi
1920 – En liten visbok för den första sångundervisningen i skolan: 40 barnvisor. Text av Anna Maria Roos.
1921 – Fyrtio barnvisor. Text av Anna Maria Roos.
1921 – Fyrtio barnvisor för sång och piano i enkel sättning för nybörjare. Text av Anna Maria Roos.
1926 – Visor för två röster I lätt sättning med pianoackompanjement : För skolbruk.

1934 – Dikt och ton: Sångsamling för realskolor, kommunala mellanskolor och därmed jämförliga skolor. Skriven tillsammans med Birger Anrep-Nordin.

1937 – Arbetsuppgifter för sångundervisningen jämte notpapper i lösa blad. Skriven tillsammans med Sjöholm L. Gottfrid.

Sånger
1915 – Vinden och bäcken: för en röst med piano. Text skriven av Bernhard Risberg.

1931 – Traskvisa och andra småsånger för barn. Text av Gottfrid Sjöholm.
Traskvisa
Och hör du lilla Lasse
Sol, och skugga
Vaggvisa
Pojken och kråkan
Solen och lärkan
Pilleman
Pelle bjuder på resa
En lat skata
Gäspus, Nickus och Jon Blund
Julens sång
Tre flickor - tre fåglar
En solig vårdag
Skolvisa

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 

Män
Födda 1879
Avlidna 1948
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Musiker från Helsingborg
Wynn

Ƿ (gemenform: ƿ), wynn, wen är en bokstav i det fornengelska och medelengelska alfabetet och kommer från en anglosaxisk runa med samma namn. Den användes för att representera ett /w/-ljud.

Den lånades in i fornengelskan för att ersätta digrafen <uu> som använts tidigare. I medelengelskan föll den gradvis ur bruk. Där ersattes den återigen av <uu> som med tiden kom att utvecklas till bokstaven <w>.

På grund av sin likhet med bokstaven p så ersätts ofta <ƿ> med <w> i nyare tryckta texter på fornengelska.

Vend

En modifierad variant av bokstaven, kallad vend (versal: Ꝩ, gemen: ꝩ), användes ibland i medeltida texter på fornnordiska. Här representerade den ljuden /u/, /v/ och /w/ (runan ᚢ). Utseendemässigt skiljer den sig från wynn genom att den är öppen upptill.

Se även
 Ð
 Þ
 Æ
 Œ
 Ȝ

Latinska alfabetet
Papegojblomsväxter

Papegojblomsväxter (Strelitziaceae) är en liten familj med enhjärtbladiga växter indelade i tre släkten. De förekommer i tropiska Sydamerika, östra och södra Afrika, samt på Madagaskar. Några arter är vanliga prydnasväxter i varma klimat.

Familjen kännetecknas av långskaftade blad i två rader och blomställningar med kraftiga, båtformade högblad. De distinkta blommorna har mer eller mindre sammanväxta hylleblad. Frukterna är vedartade kapslar. Fröna är vanligen svarta med färgglada, trådlika fröhyllen.

Systematik
Familjen tillhör ordningen Zingiberales och de närmsta släktingarna finns i familjen Lowiaceae. Typsläktet för familjen är papegojblomssläktet (Strelitzia).

Etymologi
Namnet Strelitzia hedrar Charlotte av Mecklenburg-Strelitz, hustru till kung George III och tillika drottning av England.

Referenser

Webbkällor

Enhjärtbladiga växter
Elisabeth Alexejevna (Louise av Baden)

Elisabeth Alexejevna född Louise av Baden 24 januari 1779 i Karlsruhe i Baden, död 16 maj 1826 i Belyov i Ryssland, var en rysk kejsarinna (tsaritsa), gift med tsar Alexander I av Ryssland. Hon var kejsarinna 1801–1825. Hennes syster, Fredrika av Baden, var svensk drottning, gift med Gustav IV Adolf.

Biografi 
Elisabeth föddes i dagens Tyskland som Louise, dotter till arvstorhertig Karl Ludvig av Baden och Amalia av Hessen-Darmstadt. År 1792 fördes hon och hennes syster Fredrika till Ryssland, där Katarina den stora valde ut Louise som brud åt storfurst Alexander. Hon konverterade till den ortodoxa tron, döptes till Elisabeth Alexejevna och gifte sig med Alexander 28 september 1793. 

Relationen mellan Elisabeth och Alexander var de första åren lycklig. De hade båda blivit förtjusta i varandras skönhet och blivit ömsesidigt förälskade. Relationen svalnade dock efter några år och de hade sedan båda andra förhållanden vid sidan av. Hon fick två döttrar, som dock båda dog strax efter födelsen. Elisabeth hade 1796–1799 en relation med makens vän, den polske fursten Adam Jerzy Czartoryski, och då hon 1799 födde en dotter troddes han allmänt vara fadern; hennes svärfar påpekade öppet att dottern var svarthårig medan båda föräldrarna var blonda. År 1806 födde hon en dotter vars far ryktades vara stabskaptenen Alexis Okhotnikov, med vilken hon då hade en relation. Relationen med Alexander var under största delen av hans regeringstid artig och distanserad. Paret levde separerade och träffades sällan förutom vid måltiderna och i offentliga sammanhang. 

Elisabeth var aldrig särskilt populär i Ryssland eller i kejsarfamiljen. Hon beskrivs som vacker, romantisk och charmfull men också som reserverad, tillbakadragen och intresserad av läsning och ensamhet. Hon hade en dålig relation till sin svärfar tsar Paul I av Ryssland och stödde år 1801 kuppen mot honom, som hon var informerad om och också närvarade vid. Elisabeth stödde Alexanders napoleonfientliga politik och gav honom också sitt stöd vid nödvändiga kritiska tillfällen, men var annars inte politiskt aktiv. Hon utförde lojalt sina representationsplikter som kejsarinna men föredrog privatlivet. Hon åtföljde Alexander till Wienkongressen 1815. 

På 1820-talet, då deras respektive relationer avslutats, återupptog Elisabeth och Alexander sitt förhållande och försonades, vilket uppväckte allmän förvåning. Elisabeths hälsa hade försämrats och hon ordinerades ett varmare klimat, och paret tillbringade året 1825 tillsammans i ett hus vid Azov. Där avled Alexander, något Elisabeth tog mycket hårt. Hon avled själv av en hjärtinfarkt under återvägen till Sankt Petersburg.

Barn 
 Maria (1799–1800) 
 Elisabeth (1806–1808)

Anfäder

Referenser

Externa länkar 

Födda 1779
Avlidna 1826
Kvinnor
Personer från Karlsruhe
Romanov
Rysslands kejsarinnor
Bigsbymedaljen

Bigsbymedaljen, Bigsby Medal, är en sedan 1877 av Geological Society of London utdelad medalj som instiftades av den brittiske geologen John Jeremiah Bigsby (1792-1881). Den utdelas för framstående insatser rörande den amerikanska kontinentens geologi och mottagarna måste vara under 45 år.

Medaljen, som avbildar en fossil tagghuding, utdelades från början vartannat år, men från 2005 har den utdelats årligen. År 1965 tilldelades den två personer.

Mottagare av Bigsbymedaljen 

 1877 - Othniel Charles Marsh
 1879 - Edward Drinker Cope
 1881 - Charles Barrois
 1883 - Henry Hicks
 1885 - Alphonse Renard
 1887 - Charles Lapworth
 1889 - Jethro Justinian Harris Teall
 1891 - George Mercer Dawson
 1893 - William Johnson Sollas
 1895 - Charles Doolittle Walcott
 1897 - Clement Reid
 1899 - Edgeworth David
 1901 - George William Lamplugh
 1903 - Henri-Marc Ami
 1905 - John Walter Gregory
 1907 - Arthur William Rogers
 1909 - John Smith Flett
 1911 - Othenio Abel
 1913 - Thomas Henry Holland
 1915 - Henry Hubert Hayden
 1917 - Robert George Carruthers
 1919 - Douglas Mawson
 1921 - Lewis Leigh Fermor
 1923 - Edward Battersby Bailey
 1925 - Cyril Workman Knight
 1927 - Bernard Smith
 1929 - Percy George Hamnall Boswell
 1931 - Norman Levi Bowen
 1933 - Edward James Wayland
 1935 - Herbert Harold Reading
 1937 - Cecil Edgar Tilley
 1939 - Arthur Elijah Trueman
 1941 - Cyril James Stubblefield
 1943 - George Martin Lees
 1945 - Lawrence Rickard Wager
 1947 - George Hoole Mitchell
 1949 - William Quarrier Kennedy
 1951 - Edwin Sherbon Hills
 1953 - Kingsley Charles Dunham
 1955 - Percy Edward Kent
 1957 - Harry Blackmore Whittington
 1959 - Basil Charles King
 1961 - Alwyn Williams
 1963 - Wallace Spencer Pitcher
 1965 - John Sutton och Janet Vida Watson
 1967 - Frank Harold Trevor Rhodes
 1969 - Richard Gilbert West 
 1971 - Frederick John Vine
 1973 - John Graham Ramsay
 1975 - Drummond Hoyle Matthews
 1977 - Brian Frederick Windley
 1979 - Ernest Ronald Oxburgh
 1981 - Alan Gilbert Smith
 1983 - Robert Keith O'Nions
 1985 - Stephen Sparks
 1987 - Nick Kuznir
 1989 - Trevor Elliott
 1991 - Robert Stephen White
 1993 - Julian Anthony Pearce
 1995 - Andrew Benjamin Smith
 1997 - James Anthony Jackson
 1999 - Ali Mehmet Celal Sengor
 2001 - Nicholas Jeremiah White
 2003 - Paul Nicholas Pearson
 2005 - Jonathan Blundy
 2006 - Jonathan Lloyd
 2007 - Philip Donoghue
 2008 - Christopher John Ballentine
 2009 - Christian Turney
 2010 - Sara Russell
 2011 - Alexander Logan Densmore
 2012 - Geoffrey Duller
 2013 - Christopher Jackson
 2014 - John Maclennan
 2015 - Daniel Parsons
 2016 - Liane G. Benning
 2017 - Caroline Lear
 2018 - Simon Poulton
 2019 - Emily Rayfield

Referenser
Geological Society - Bigsby Medal
Bild av medaljen

Geological Society of London
Geologipriser
Brittiska vetenskapsmedaljer
Priser och utmärkelser instiftade 1877

ja:ジョン・ビグスビー#ビグスビー・メダル