kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Borgen Raabs an der Thaya

Borgen Raabs an der Thaya är en medeltida borg på en klippa högt över den österrikiska staden Raabs an der Thaya.

Historia
Borgen omnämndes för första gången kring år 1100, men under arkeologiska utgrävningar hittades murar som kan dateras tillbaka till 1000. Den ingick i ett fästningsbälte vid den böhmiska gränsen. Under 1100-talet byggdes borgen ut till stamsäte för grevarna av Raabs som sedermera även var borggrevar av Nürnberg. Deras tjeckiska namn Rakouz lever vidare i Österrikes benämning på tjeckiska: Rakousko. Kring år 1200 såldes borgen tillsammans med markegendomen till huset Babenberg. Därefter bytte borgen ägare flera gånger innan den 1358 hamnade hos ätten Puchheim som ägde borgen fram till 1701. 

På 1300- och 1400-talen byggdes befästningarna ut i sengotisk stil och under 1500- och 1600-talen fick borgen sitt nuvarande mera slottsliknande utseende. Under den här tiden var borgen med i en del krigshandlingar (som bondeuppror, adelsuppror, trettioåriga kriget m m) liksom hela regionen.

Efter 1701 ägdes borgen av olika familjer. Efter första världskriget började nedgången. I en konkurs 1934 såldes hela inventariet. Först när borgen köptes av en schweizisk företagare 1971 började man med renoveringsarbeten.

Byggnader
Borgen som är belägen på en klippa över floden Thaya har en oregelbunden grundritning anpassad till de naturliga förhållandena. Den är tillgänglig bara från en sida som skyddas av en stor renässansport och en förborg. På vägen från förborgen till högborgen passerar man ett dike med en barock stenbro, förplatsen med ytterligare en port som bevakas av ett torn, en till bro och tornerplatsen innan man kommer fram till den inre porten. 

Huvudborgens första borggård är den ombyggda medeltida förborgen. Även den är i renässansstil. Genom en barock port kommer man till den andra borggården. Där finns borgens äldsta delar, bland annat fästningen från 1100-talet, de sengotiska tillbyggnaderna och det ursprungligen romanska borgkapellet. Men även den här delen byggdes om under renässanstiden.

Borgen idag
Borgen är i privat ägo, men kan besökas efter överenskommelse med ägaren. I borgen arrangeras olika kulturella evenemang som konserter och utställningar. Vissa salar kan hyras för fester och andra tillställningar.

Raabs
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Rosenburg

Rosenburg kan syfta på:

Kommuner och orter
 Groß Rosenburg – en kommun i Sachsen-Anhalt, Tyskland
 Klein Rosenburg – en kommun i Sachsen-Anhalt, Tyskland
 Rosenburg, Niederösterreich – en ort i kommunen Rosenburg-Mold i Niederösterreich, Österrike

Borgar och slott
 Slottet Rosenburg (Niederösterreich) – ett slott i Niederösterreich, Österrike
 Slottet Rosenburg (Bayern) – ett slott i Bayern, Tyskland
 Slottet Rosenburg (Bonn) – ett slott i den tyska staden Bonn
Rosenburg-Mold

Rosenburg-Mold är en kommun i distriktet Horn i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich.  Den är belägen strax söder om staden Horn.

I kommunen finns två sevärda byggnader:
 Slottet Rosenburg
 Basilikan Maria Dreieichen

Kommunen består av fem orter (Ortschaften) (inom parentes invånarantal ):
Mold ()
Mörtersdorf ()
Rosenburg ()
Stallegg ()
Zaingrub ()

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Niederösterreich
Slottet Rosenburg (Niederösterreich)

Slottet Rosenburg är ett slott i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Det är beläget på en klippa över floden Kamp 4,3 kilometer söder om staden Horn och 70 km nordväst om huvudstaden Wien.

Historia
På 1100-talet byggdes en borg på klippan över floden Kamp som omnämndes för första gången år 1175 i ett dokument. Borgen byggdes ut på 1400-talet och erbjöd skydd under krigen med Ungerns kung Mattias Corvinus. 

1487 köpte familjen Grabner, borgen och byggde om den till ett ståtligt renässansslott. De flesta medeltida byggnaderna revs för att ge plats åt slottet och befästningarna flyttades ut för att möta det nya artilleritekniken. Familjen Grabner övergick till protestantismen under reformationstiden. Efter att Grabner hade sålt borgen 1604 blev den centrum för den habsburgfientliga protestantiska adeln i regionen som sammanslöt sig i det så kallade Hornförbundet. Dock fick borgen säljas på grund av höga skulder och kom i katolska händer. Under trettioåriga kriget stormades slottet av protestantiska trupper 1620 och senare av svenska trupper 1645 varvid det skövlades. 

Under den följande tiden bytte slottet ägare flera gånger innan det hamnade i släkten Hoyos ägo 1681 som fortfarande äger slottet. Slottet hade inte längre någon strategisk eller administrativ betydelse. 1751 skadades slottet svårt i en stor brand och förföll. På mitten av 1800-talet var det en halvruin. Men inom ramen för riddarromantiken som uppkom vid den här tiden bestämde sig greve Ernst Karl Heinrich Hoyos-Spritzenstein att återuppbygga slottet som det såg ut på en bild från 1673. Han letade även efter tidstypiska inventarier som borgen möblerades med. 

1990, inför en stor förbundslandsutställning, restaurerades slottet.

Byggnader
Slottet består av tre delar. I norr ligger den lilla gotiska högborgen från 1000- och 1100-talen. I mitten ligger renässansslottet som byggdes på 1500-talet. I söder finns den långa tornergården, som aldrig sett ett tornerspel eftersom den delen av slottet byggdes efter riddartidens slut på 1700-talet. Den är på tre sidor omgiven av tvåvåningshöga arkader som tjänade som loger åt åskådare. Parallellt med tornergården ligger den före detta trädgården, idag falkenerargården där man kan titta på flyguppvisningar.

Slottet idag
Slottet är inte bebott, utan inrymmer vid sidan av det mycket välbevarade historiska inventariet även en museal paleontologisk-förhistorisk samling. Där finns även en rovfågelstation som anordnar flyguppvisningar. Varje sommar sätter teaterföreningen Shakespeare auf der Rosenburg en pjäs av William Shakespeare upp.

Raabs
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Basilikan Maria Dreieichen

Basilikan Maria Dreieichen är en vallfartskyrka i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Den är belägen i orten Mold (kommunen Rosenburg-Mold) nära staden Horn på Manhartsberget.

Dreieichen blev pilgrimsort på 1650-talet. 1730 byggdes ett kapell på platsen, 1744-1750 en barockkyrka efter ritningar av Wißgrill. Tak- och väggmålningarna är bland annat från Paul Troger. I skattkammaren förvaras många votivgåvor.

Basilikan besöks fortfarande av många pilgrimer.

Externa länkar
 Församlingens webbplats

Maria Dreieichen
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Sevärdheter i Österrike
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Österrike
Maria Dreieichen
Senftenberg

Senftenberg kan syfta på:
 Senftenberg (Brandenburg), stad i Brandenburg, Tyskland
 Senftenberg, Österrike, kommun i Niederösterreich, Österrike
 Borgruinen Senftenberg, en borgruin i Senftenberg, Österrike
 Det äldre tyska namnet för Žamberk, en stad i Tjeckien
Borgruinen Senftenberg

Borgruinen Senftenberg (Burgruine Senftenberg) är en slottsruin i den österrikiska kommunen Senftenberg. Den står på en brant klippa ovanför orten Senftenberg. 

Borgen omnämndes för första gången 1197. Borgen som ägdes av olika ätter förstördes under en arvstvist 1407-1409, men återuppbyggdes. Under de osmanska krigen i början på 1500-talet var borgen tillflyktsort för regionens befolkning. Även under bondekrigen mot slutet av 1500-talet gjordes försök att storma borgen. Först under trettioåriga kriget intogs borgen som hade byggts om till slott av svenska trupper 1645 och skövlades. Därefter förföll slottet.

Borgruinen arrenderas av en förening, Verein zur Erhaltung der Burgruine Senftenberg, som har som mål att renovera anläggningen. Borgruinen kan besökas från staden Senftenberg, från vilken man anlagt en väg upp till ruinen.

Senftenberg
Byggnader och anläggningar i Niederösterreich
Annie Taylor

Annie Edson Taylor, född 24 oktober 1838 i Auburn, New York, död 29 april 1921 i Lockport, blev den första personen någonsin att överleva en färd nerför Niagarafallen i en tunna den 24 oktober 1901.

Läraren Annie Taylor gav sig nerför Niagaras värsta fall, Hästskofallen i Kanada, i en specialtillverkad tunna av ek och järn och med en madrass inuti som stötdämpare. Färden tog cirka tjugo minuter. Tunnans säkerhet hade några dagar tidigare testats med katten Iagara som passagerare. Även katten överlevde Hästskofallen.

Efteråt kommenterade Taylor äventyret för pressen så här:
- If it was with my dying breath, I would caution anyone against attempting the feat ... I would sooner walk up to the mouth of a cannon, knowing it was going to blow me to pieces than make another trip over the Fall.

(Översättning: Om det så var med mitt allra sista andetag så skulle jag varna alla från att försöka sig på denna bravad ... Jag skulle hellre ställa mig framför en kanon med vetskapen om att den skulle spränga mig i bitar än att göra ännu en resa nerför fallen.)

Populärkultur
I avsnittet "Return of the Technodrome" av Teenage Mutant Ninja Turtles-serien från 1987, säger Raphael då glidaren på sköldpaddornas luftskepp är på väg att falla nedför Niagarafallen, att om de skulle åka nedför Niagarafallen, borde de ha gjort det i en tunna.

Källor
Parish, Charles Carlin, Queen of the Mist: The Story of Annie Edson Taylor, First Person Ever To Go Over Niagara Falls and Survive (Empire State Books, Interlaken NY, 1987, )

Fotnoter

Externa länkar

 Annie Taylor
 Daredevils of Niagara Falls
 Annie Taylor - bilder

Amerikanska äventyrare
Födda 1838
Avlidna 1921
Kvinnor
Personer från Auburn, New York
Amerikanska lärare under 1800-talet
Amerikanska lärare under 1900-talet
Edward James Gay (1816–1889)

Edward James Gay, född 3 februari 1816 i Bedford County, Virginia, död 30 maj 1889 i Iberville Parish, Louisiana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade Louisianas tredje distrikt i USA:s representanthus från 1885 fram till sin död.

Gay var verksam inom affärslivet i Saint Louis 1838-1860. Han flyttade sedan till Louisiana och ägde där en plantage, St. Louis Plantation i Iberville Parish.

Gay efterträdde 1885 William P. Kellogg som kongressledamot. Han avled fyra år senare i ämbetet.

Gays grav finns på Bellefontaine Cemetery i Saint Louis.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Louisiana
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Bedford County, Virginia
Födda 1816
Avlidna 1889
Män
Vee-Jay Records

Vee-Jay Records var ett amerikanskt skivbolag som grundades 1953, specialiserat på blues, jazz, rhythm and blues och rock and roll. Det ägdes och drevs av det afroamerikanska paret Vivian Carter och James C. Bracken. Vee-Jay Records gick i konkurs i augusti 1966. Tillgångarna köptes senare av Betty Chiapetta och Randy Wood.

I början av The Beatles karriär vägrade EMI:s amerikanska bolag Capitol att ge ut Beatles skivor i USA. Gruppens producent George Martin förhandlade då med mindre skivbolag. Vee-Jay Records gav till exempel ut Beatles första LP Introducing The Beatles som i stort sett motsvarar den europeiska LP:n Please Please Me.

Referenser
 Vee-Jay Records, est. 1953 på Made in Chicago Museum

Externa länkar 
The Vee-Jay International Story

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Ej längre existerande amerikanska företag
Skivbolag och skivmärken bildade 1953
Skivbolag och skivmärken upplösta 1966
Edward James Gay (1878–1952)

Edward James Gay, född 5 maj 1878 i Iberville Parish, Louisiana, död 1 december 1952 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Louisiana i USA:s senat 1918-1921.

Gay studerade vid Princeton University. Han var verksam inom sockerproduktionen. Han var sonson till kongressledamot Edward James Gay.

Gay fyllnadsvaldes 1918 till USA:s senat. Han kandiderade inte till en sexårig mandatperiod i senatsvalet 1920. Han efterträddes 1921 som senator av Edwin S. Broussard.

Gays grav finns på Metairie Cemetery i New Orleans.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Louisiana
Alumner från Princeton University
Gravsatta på Metairie Cemetery
Födda 1878
Avlidna 1952
Män
Edward James Gay

Edward James Gay kan syfta på:

Edward James Gay (1816–1889), amerikansk demokratisk politiker, kongressledamot 1885-1889
Edward James Gay (1878–1952), amerikansk demokratisk politiker, senator 1918-1921
Candlestick Park

Candlestick Park (även kallad Candlestick eller The 'Stick) var en idrottsarena i San Francisco i Kalifornien i USA.

Arenan byggdes ursprungligen som hemmaarena för Major League Baseball-klubben San Francisco Giants, som spelade där från och med 1960 till och med 1999, varefter de flyttade in i Pacific Bell Park (numera kallad AT&T Park).

På denna Arena gjorde The Beatles sitt sista officiella framträdande, den 29 augusti 1966.

1971-2013 var arenan även hemmaarena för National Football League-klubben San Francisco 49ers. Klubben flyttade 2014 in i Levi's Stadium.

Arenan rivs under vintern 2014/2015 för att ge plats åt ett nytt köpcentrer.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Sportanläggningar i Kalifornien
Sportanläggningar invigda 1960
Sport i San Francisco
San Francisco Giants
San Francisco 49ers
Lerums Tidning

Lerums Tidning är en lokal webb- och papperstidning med Lerums kommun som bevakningsområde. Webbtidningen uppdateras dagligen medan papperstidningen utkommer gratis en gång i veckan till alla hushåll i kommunen. Papperstidningen fungerar som en sammanfattning och innehåller ett urval av den gångna veckans nyheter som publicerats på webben. För närvarande är utgivningsdagen för papperstidningen onsdag.

Tidningen kom ut första gången 1969. Tidningen ägdes fram till hösten 2019 av WM Media som då även gav ut Alingsås Tidning, Partille Tidning och Härryda-Posten (de två sistnämnda 2019 sammanslagna till en tidning). Hösten 2019 övertogs tidningen av Stampen Media, efter att dåvarande ägaren WM:s ekonomiska problem ledde till konkurs. 

Tidningens upplaga är 17 400. Sedan 2005 har Lerums Tidning även en webbversion, som gjorde uppehåll 2019. Fyra år senare startade webbtidningen igen, med ett dagligt nyhetsflöde.

Ansvarig utgivare är sedan 2023 Jonas Rindefjell.

Referenser

Externa länkar
 Lerums Tidning

Tidskrifter startade 1969
Svenska tidskrifter
Lerums kommun
Slakthus- och saluhallsstyrelsen

Stockholms stads slakthus- och saluhallsstyrelse, senare bara Saluhallsstyrelsen eller Saluhallsförvaltningen, är en organisation inom Stockholms stad, bildad den 1 juni 1907 med uppgift att uppföra den av Stockholms stadsfullmäktige beslutade slakthusanläggningen vid Enskede gård. 1909 fick Slakthus- och saluhallsstyrelsen också huvudmannaskapet över stadens saluhallar och torg.

1912 invigdes Slakthusområdet i Enskede och Centralsaluhallen vid Kungsbron i kvarteret Blekholmen, och 1962 invigdes Årsta partihallar.

Fram till år 1967 hade styrelsen huvudmannaskapet för Slakthusområdet; därefter övergick verksamheten i Slakteriförbundets regi.

Sammantaget ansvarar saluhallsförvaltningen för drygt 600.000 m² mark, 150.000 m² lokaler och har drygt 550 kundföretag som intressenter. Företagen har drygt 7.000 anställda och omsätter cirka 19 miljarder kronor.

Förvaltade områden

Slakthusområdet, 1907-1990
Centralsaluhallen, 1912-1962
Årsta partihallar, 1962-
Östermalms saluhall, 1888-
Hötorgshallen, 1958-
Södermalms saluhall, 1992-
Östermalmstorg
Hötorget
Medborgarplatsen
Årsta odlartorg

Ordförande i styrelsen

1907-1910 G. E Östberg, fil. dr och riksgäldsfullmäktig
1911-1920 Carl Rosengrén (Carl Olof Laurentius Rosengrén), stadsfullmäktig, grosshandlare
1920-1924 Harry Sandberg, borgarråd
1924-1940 Yngve Larsson, borgarråd
1940-1948 Harald Göransson, borgarråd
1949-1950 Georg Styrman
1950-1971 Gösta Agrenius, borgarråd
1971-1979 Lennart Blom, borgarråd
1979-1991 Carl Cederschiöld, borgarråd
1991-1998 Mats Hulth, borgarråd
1999-2001 Barbro Noreson, stadsfullmäktig
2001- Peter Lundén-Welden

Se även
 Stockholms saluhallar

Referenser

Externa länkar
Saluhallsförvaltningen

Organisationer i Stockholm
Stockholms kommun
Organisationer bildade 1907
Dick James

Dick James, född Reginald Leon Isaac Vapnick den 12 december 1920 i East End i London, död 1 mars 1986, var en brittisk musikförläggare och grundare av DJM Records skivbolag och inspelningsstudior. Han skapade med Brian Epstein och The Beatles musikförlaget Northern Songs.

Externa länkar
Om Dick James död
Webbplats om Beatles upphovsrätter, med referenser till Dick James
James minibiografi på Musicweb site

Födda 1920
Avlidna 1986
The Beatles
Män
Brittiska musikproducenter
Northern Songs

Northern Songs Ltd. är ett företag som grundades  1963 av Dick James, Brian Epstein och The Beatles för att publicera låtar skrivna av John Lennon och Paul McCartney (se Lennon/McCartney). (George Martin, The Beatles skivproducent, erbjöds ett partnerskap i företaget men tackade nej, eftersom hans ställning i EMI utgjorde en potentiell intressekonflikt.) 

Från och med Beatles tredje singel From Me To You 1963 förlades Lennon-McCartneys låtar på Northern Songs. (Redan andra singeln Please Please Me hade förlagts av Dick James Music.) Men även George Harrisons tidiga låtar var förlagda på Northern Songs, vilket ledde till att delar av inkomsterna från hans låtar också gick till Lennon och McCartney. Detta faktum kritiserade George Harrison lite skämtsamt i låten Only a Northern Song, som spelades in 1967 och ursprungligen var avsedd för Sgt. Pepper-LP:n detta år. I stället kom den med i filmen Yellow Submarine 1968 och släpptes på skiva i januari 1969 på soundtracket till denna film.

Northern Songs börsintroducerades av skattetekniska skäl 1965. Lennon och McCartney fick nu enbart 15 % av aktierna var, Brian Epsteins bolag NEMS 7,5 % och Dick James (tillsammans med Northerns Songs ordförande Charles Silver) 37,5 %. På våren 1969 beslutade James och Silver att sälja sin andel till TV-bolaget ATV och dess chef sir Lew Grade. Detta väckte stark irritation hos Beatles, som ansåg att ATV motarbetat gruppen i början av dess karriär. Försäljningen ökade spänningarna inom gruppen då det visade sig att Paul McCartney köpt börsnoterade aktier och därför ägde fler aktier i bolaget än John Lennon. Även Lennon och McCartney sålde sina aktier. 1985 köpte sångaren Michael Jackson rätten till de Beatleslåtar som tidigare förlagts av Northern Songs.

Tryckta källor 
 Peter McCabe och Robert D. Schonfeld: Apple to the Core: The Unmaking of the Beatles (1973)
 Philip Norman: John Lennon: The Life (2008), svensk översättning John Lennon: En biografi (2009)

Externa länkar
Rock Mine's Northern Songs page

Brittiska skivbolag och skivmärken
The Beatles
Skivbolag och skivmärken bildade 1963
Calendar Girl

Denna artikel handlar om sången Calendar Girl. För filmen Calender Girls från 2003, se Kalenderflickorna
Calendar Girl är en sång komponerad av Neil Sedaka (musik) och Howard Greenfield (sång). Låten spelades in av Sedaka och gavs ut som singel 1961. Den nådde som högt placeringen #4 på Billboardlistan  och #8 på den brittiska singellistan.

I sångtexten skriver jag-personen i sin dagbok om årets månader, vilka associeras till flickvännen. Flera av månaderna relaterar till någon av de amerikanska helgdagarna under året, med varje månad som ett skäl att fira. 

Låten kom i coverkligheten på  Sven-Ingvars (då Sven-Ingvars kvartetts) andra EP 1961.

Svensk version
Calendar Girl har även översatt till svenska, då med titeln Kalenderflickan. Bland de som spelat in den återfinns:

Flamingokvintetten på albumet Chin Chin 1969
Larz-Kristerz på albumet Stuffparty 1 2003
Rolandz på albumet Efter regn kommer solsken 2009.

Referenser

Fotnoter

Musiksinglar 1961
Säsongssånger
Engelskspråkiga sånger
Singlar utgivna på RCA Victor
MRINetwork

MRINetwork (Management Recruiters International) är ett amerikanskt globalt rekryteringsföretag. Företaget grundades i USA 1965 och bygger på mindre enheter i ett stort sammankopplat nätverk. Man är etablerad på alla kontinenter i 35 länder och har totalt fler än 3500 medarbetare fördelade på drygt 900 kontor.

I Sverige finns MRI representerat i Växjö, Stockholm och Göteborg.

Externa länkar 
Företagets webbplats

 
Amerikanska företag
Företag bildade 1965
Gulnäbbad albatross

Gulnäbbad albatross (Thalassarche carteri) är en utrotningshotad fågel i familjen albatrosser inom ordningen stormfåglar.

Utseende 

Gulnäbbad albatross är den minsta albatrossen med en kroppslängd på 76 centimeter. Fjäderdräkten är i stort svartvit, med blekgrått eller vitt huvud, mörkgrått på mantel, stjärt och vingens översida samt vitt på övergump och undersida. Vingens undersida är vit med svart spets och en smal svart framkant. Näbben är svart med en gul övre kant och rödaktig spets. 

Jämfört med liknande närbesläktade mindre albatrossen har den ljusare grått ansikte och örontäckare, det vita på hjässan går ända bak mot nacken och mycket mindre svartaktig triangulär fläck framför och runt ögat. Vidare är vingarna kortare men näbben längre.

Utbredning 
Den förekommer i södra Indiska oceanen och häckar framför allt på Amsterdamön, men också Prins Edward Island i ögruppen Prins Edwardöarna, Crozetöarna, Kerguelen och Saint-Paul ön. Efter häckning sprider sig arten i Indiska oceanen mellan 30 och 50 grader sydlig bredd. Den observeras ofta utanför södra Afrika och sydvästra Australien, österut till Tasmanhavet och nordöstra Nya Zeeland.

Systematik 
Gulnäbbad albatross har ofta kategoriserats som en underart till mindre albatross (Thalassarche chlororhynchos), men urskiljs allt oftare som egen art. Det genetiska avståndet är dock relativt litet.

Levnadssätt 
Arten häckar till skillnad från de större albatrossarterna årligen, antingen i kolonier eller i lösa grupper. Äggläggning sker i september-oktober, äggen kläcks i november-december och ungarna är flygga i mars-april följande år. Arten lever av fisk, bläckfisk och i mindre utsträckning kräftdjur som den plockar från vattenytan eller fångar genom grunda dyk, upp till 150 mil från häckningskolonin.

Status 
Data från artens starkaste fäste på Amsterdamön visar att den minskar mycket kraftigt i antal. I början av 1980-talet drabbades populationen där av två bakterieutbrott, troligen via höns som hållits vid den franska militärbasen. Dödligheten bland ungar var närapå 100% i vissa kolonier. Vidare dödas uppskattningsvis 600 gulnäbbade albatrosser per år av fiske med långrev. Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer därför dess hotstatus som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till 82.000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Carter (1863-1931), engelsk ornitolog, samlare och upptäcktsresande i Australien 1886-1921.

Referenser

Externa länkar

Albatrosser