kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den helige Marouns kyrka

Den helige Marouns kyrka, tidigare Sätra kyrka eller Sätrakyrkan, är en kyrkobyggnad på Kungssätravägen 16 i den sydvästra Stockholmsförorten Sätra.

Historik 
Kyrkan uppfördes 1966 för Svenska kyrkan. 1966 - 2012 tillhörde Sätra kyrka Skärholmens församling i Stockholms stift. Sätra kyrka var den första samarbetskyrkan mellan EFS och Svenska kyrkan.

Kyrkan användes under inspelningen av Tre Kronor, en TV-serie som visades på 1990-talet av TV4.

2012 såldes kyrkan till Stockholms katolska stift.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan är uppförd efter ritningar av arkitekt Lennart Erkhammar. Kyrkobyggnaden har en kvadratisk planform och en stomme av betong. Ytter- och innerväggar är vitreveterade. Yttertaket är ett pulpettak belagt med kopparplåt. Sidoväggarna har stora höga fönster som släpper in mycket ljus till kyrkorummet. I våningen under kyrkorummet finns en samlingssal med kök.

Intill kyrkan finns en fristående klockstapel i vilken tre klockor hänger.

Inventarier 
 Predikstol, dopfunt och altare är tillverkade av träslaget Oregon pine. Tidigare predikstol, dopfunt och altare var gjorda av betong och hade ytor av stenflis.
 En Allen digitalorgel med 32 stämmor tillkom 2001.

Verksamhet  
Kyrkan är namngiven efter den suryanske munken Maron († 410), vars rörelse (Suryansk-maronitiska katolska kyrkan i Levanten med missionsprovinser) i sin tur är uppkallad efter.

Kyrkan används av Maronitiska kyrkan, en av de orientaliska katolska kyrkor som utgör en del av Katolska kyrkan. Dess svenska del kallas även Östkatolska syrisk-maronitisk katolska kyrkans missionsprovins i Sverige.

Kristus konungens institut har sedan 2015 i Marouns kyrka firat den äldre romerska mässformen på latin.

I kyrkan samlas även Arabisktalande katoliker, vilka liksom Maronitiska kyrkan, är två av den Katolska kyrkans så kallade Orientaliska katolska kyrkor.

Galleri

Se även 
 Helige Marons syrisk-maronitiska katolska kyrka, Sätra

Referenser

Tryckta källor 
 Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, sidan 151, Svenska kyrkan, Stockholms stift,

Webbkällor 
 Katolska kyrkan/Den Helige Marouns kyrka
 Meronitiska Missionen
 Sätrakyrkan säljs till Maronitiska kyrkan (Katolska kyrkan)
 Katolska kyrkan/Arabisktalande katoliker

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Söderort
Kyrkobyggnader invigda 1966
Tidigare samarbetskyrkor
Sätra
1966 i Sverige
Närkontakt – The Fourth Kind

Närkontakt – The Fourth Kind (originaltitel: The Fourth Kind) är en amerikansk-brittisk långfilm från år 2009 som regisserades av Olatunde Osunsanmi.

Handling 
I Alaska har tusentals människor försvunnit spårlöst under de senaste fyrtio åren. Det gäller i synnerhet i staden Nome. Abbey Tyler, en gift psykolog med två barn, tar emot patienter som helt oberoende av varandra berättar i stort sett identiska berättelser. De har alla vaknat utan någon som helst anledning mitt i natten, sen har de alla sett en uggla i fönstret.

Tyler fortsätter att ta emot dessa patienter, och snart börjar konstiga saker hända - både med patienterna och med de andra invånarna i den lilla staden. Snart blir även Tyler själv drabbad av vad som verkar vara utomjordiskt liv.

Om filmen 
Filmen utger sig för att vara baserad på en sann historia. De så kallade riktiga arkivbilderna och videoinspelningarna är tagna från CIA och FBI. Dock är även dessa fiktion och inte på riktigt.

Rollista i urval 
 Milla Jovovich - Abbey Tyler
 Charlotte Milchard - "den riktiga" Abbey Tyler
 Will Patton - sheriff August
 Hakeem Kae-Kazim - Awolowa Odusami
 Corey Johnson - Tommy Fisher
 Enzo Cilenti - Scott Stracinsky
 Elias Koteas - Abel Campos
 Daphne Alexander - Theresa
 Kiera McMaster - Joe Fisher

Externa länkar 
 Närkontakt - The Fourth Kind på IMDb.

Amerikanska filmer 2009
Brittiska filmer 2009
Amerikanska science fiction-filmer
Brittiska science fiction-filmer
Amerikanska thrillerfilmer
Brittiska thrillerfilmer
Amerikanska dramafilmer
Brittiska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Georgiens försvarsmakt

Georgiens försvarsmakt (georgiska: საქართველოს შეიარაღებული ძალები, Sak'art'velos sjeiaraghebuli dzalebi) är namnet på Georgiens enade krigsmakt. Georgiens militär är en försvarsstyrka bestående av armén, specialförbanden och en paramilitär organisation, Georgiens nationalgarde.

Grunder

Försvarsmakten bildades under tidiga 1990-talet av tidigare Sovjetarméns styrkor på georgisk mark, oregelbunden milis och georgier på andra poster i det forna sovjetiska försvaret. Styrkan består i dag av 36 553 personer bestående av 21 högrankade officerare, 6 166 officerare, 28 477 korpraler, 125 kadetter och cirka 388 civila. Georgiens regering ämnar att öka markstyrkans professionella styrka till år 2011. Den georgiska lagstiftningen (17 december 2010) fastslår den väpnade styrkan vid inte fler än 37 000 för år 2011. Denna lagstiftning gäller inte vid krigstillstånd, militär reserv samt tillfällig personal vid Georgiens försvarsministerium. 

Georgiens försvarsmakt har deltagit i internationella fredsbevarande uppdrag (Balkan, Persiska viken) sedan år 1999.

Organisation
Georgien har ingen flotta och flygvapnet ingår i arméflyget. Det finns fem infanteribrigader, två artilleribrigader, en arméflygbrigad och en luftvärnsbrigad. Det finns dessutom två lätta infanteribataljoner, en signalbataljon, en bataljon för telekrigföring och en sjukvårdsbrigad.

Specialförbanden bildar en brigad direkt underställd försvarschefen.

Det georgiska nationalgardet utgör en arméreserv avsedd för beredskapsinsatser, skydd av strategiska anläggningar, återupprättande av lag och ordning samt civilförsvar.

Militärbaser

Se även

Referenser

Noter 

Georgiens militär
Maria Vedin

Maria Vedin, född 1956 i Jokkmokk, är en svensk författare, filosofie doktor i lingvistik och krönikör i Norrländska Socialdemokraten.

Vedin debuterade med diktsamlingen En grupp av ögonblick 1993. 2007 tilldelades hon 100 000 kr ur Albert Bonniers Stipendiefond för svenska författare för poesisamlingen Ge mig diesel.

Bibliografi

Skönlitteratur
 1993 - En grupp av ögonblick (lyrik)
 1995 - Diktafon (lyrik)
 1996 - Ett annat sätt att övervintra (novellsamling)
 1997 - Den lila insidan (lyrik)
 1998 - Sagor från en jordisk planet (novellsamling)
 2001 - Handbok i galvaniska språk (lyrik)
 2004 - Ännu är min ryggrad full av dig (lyrik)
 2005 - Rummet med den gula solen (lyrik)
 2007 - Ge mig diesel (lyrik)
 2008 - Uppdrag Devi (prosa)
 2009 - Tusen sätt att dö (lyrik)
 2011 - På apornas planet (lyrik)
 2013 - Måne över hyreshus (lyrik)
 2014 - Leprakolonin (lyrik
2019 - Jag vet att du väntar på mig (lyrik)

Facklitteratur
 1995 - Archetypes in Wuthering Heights
 2000 - Jokkmokk - Natur och kultur genom tiderna (faktabok)
 2002 - Adverbials As Semantic and Pragmatic Operators

Priser och utmärkelser 
 1996 – Rörlingstipendiet
 2002 - Rubus Arcticus, Norrbottens läns landstings kulturpris i litteratur
 2007 - Albert Bonniers Stipendium

Referenser

Externa länkar 
Maria Vedin i Libris

Svenskspråkiga författare
Födda 1956
Levande personer
Kvinnor
Personer från Jokkmokks socken
Den unga kejsarinnan

Den unga kejsarinnan () är en brittisk-kanadensisk-amerikansk miniserie från 1991. Serien handlar om den tyska prinsessan Sophie av Anhalt-Zerbsts väg till att bli den ryska kejsarinnan Katarina den stora. Denna resa tar sin början då hon är 15 år och vi får följa henne i nästan 20 år framöver. I huvudrollerna ses Julia Ormond och Vanessa Redgrave. Serien premiärvisades i Sverige på TV2 den 25 december 1995.

Handling 
När berättelsen börjar är året 1744, och den unga vackra prinsessan Sophie (senare Katarina) slits från sitt hemland för att ingå äktenskap med storhertig Peter, arvtagare till den ryska tronen. Hans faster, kejsarinnan Elisabet, styr imperiet med järnhand, och Peter visar sig varken passa för tronen eller äktenskapet. 

Katarina behandlas som en främling och löper ständigt risken att hennes fiender påverkar hennes make att göra sig av med henne. Eftersom äktenskapet inte fullbordas tar Katarina en älskare och bär hans barn för att få den tronarvinge som krävs av henne. Med hjälp av sin vän sir Charles Williams, försöker hon erövra tronen från sin make, för att hon, hennes son Paul samt det ryska väldet ska kunna överleva.

Rollista i urval 

Vanessa Redgrave - Kejsarinnan Elisabet
Christopher Plummer - Charles Hanbury Williams, brittisk ambassadör
Julia Ormond - Storhertiginnan Katarina
Franco Nero - Greve Mikhail Vorontsov
Marthe Keller - Prinsessan Johanna, Katarinas mor
Maximilian Schell - Fredrik den store
Mark Frankel - Greve Gregory Orlov
Reece Dinsdale - Storhertig Peter
Anna Kanakis - Grevinnan Vorontsova
John Shrapnel - Arkimandrit Todorsky
Hartmut Becker - Prins Christian August, Katarinas far
Alexander Kerst - Preussisk ambassadör
Laurie Holden - Prinsessan Katarina Dashkova
Katharine Schlesinger - Elisabet Vorontsova
Katya Galitzine - Maria Choglokov
Rory Edwards - Alexis Orlov

Källor

Externa länkar 
 

TV-seriestarter 1991
TV-serieavslutningar 1991
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska miniserier från 1990-talet
Amerikanska dramaserier
1740-talet på film
Filmer om Katarina den stora
Glommersträsks kyrka

Glommersträsks kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Arvidsjaurs församling i Luleå stift. Kyrkan ligger i samhället Glommersträsk i Arvidsjaurs kommun.

Kyrkobyggnaden
Ursprungliga kapellet uppfördes 1890-1891 av byns befolkning under ledning av bröderna Jonas och Karl Svedberg från Lillpite. 1936 flyttades kapellet till andra sidan vägen, då det byggdes om och invigdes till kyrka. Vid ombyggnaden tillkom kyrktornet, fönsten förstorades och innertaket fick valv.
Fram till 1951 ägdes kapellet av byborna då det överläts till församlingen. 1968 inreddes en församlingssal i kyrkans källarvåning.

Kyrkan har en stomme av trä och består av ett långhus med kor och sakristia i öster och torn i väster. Ytterväggarna är klädda med gulmålad stående träpanel.

Inventarier
 Altartavlan är utförd av Gerda Höglund.
 Orgeln byggdes 1954 av Grönlunds Orgelbyggeri AB.

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor

Webbkällor
 
 
 

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Arvidsjaurs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1936
1936 i Sverige
Air Force 1

Air Force 1 är en basketsko från Nike.

Skomodellen är mer eller mindre kultklassad, då den hängt med sedan 1982. Air Force 1 var den första basketskon med luftdämpning i sulan. Alla Nike's senare modeller har tekniken i Air Force 1 som grundsten.

Externa länkar
Officiell webbplats

Skor
Nike
Thure Ahlqvist

Nation:  

Johan Thure Ahlqvist, född 20 april 1907 i Borgstena, död 20 mars 1983 i Borås, var en svensk boxare. Han blev olympisk silvermedaljör i lättvikt i Los Angeles 1932.

Källor

Noter 

Födda 1907
Avlidna 1983
Svenska boxare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1932
Män
Idrottare från Borås
Svenska idrottare under 1900-talet
Kasper Gieldon

Kasper Gieldon, född 28 mars 1991 i Stockholm, är en svensk moderat politiker. Han var riksordförande för Moderat Skolungdom (MSU) mellan 2011 och 2012. Som riksordförande var han adjungerad i Moderata ungdomsförbundets förbundsstyrelse. 

Kasper Gieldon har en bakgrund som ordförande för Moderat Skolungdom på Kungsholmens gymnasium, kampanjansvarig för Moderat Skolungdom under valet 2010 och som ledamot i Moderat Skolungdoms rikskommitté. Han bor i Stockholm, där han i juni 2010 gick ut från Kungsholmens gymnasium. I dagsläget studerar Kasper Gieldon pol.kand.-programmet på Stockholms universitet.

Källor 

Män
Födda 1991
Svenska moderater
Levande personer
Oblada

Oblada  (Oblada melanura) är en fisk från familjen havsrudefiskar som finns från Sydvästeuropas kust (inklusive Medelhavet) till Västafrika.

Utseende 
Obladan har en oval kropp som är sammantryckt från sidorna. Nosen är kort, ryggfenan har 11 – 12 styva taggstrålar och 13 – 14 mjukstrålar, medan analfenan har 3 taggstrålar och 12 – 14 mjukstrålar. Kroppsfärgen är silvergrå med mörkare rygg och ett antal smala strimmor längs sidorna. På stjärtfenans spole har den en mörk, sadelformad fläck med vita kanter. Arten kan bli upptill 34 cm lång.

Vanor 
Arten är en stimfisk som lever nära klipp- och sjögräsbottnar ner till ett djup av 30 m. Födan består främst av kräftdjur som bland annat hoppkräftor; den tar även havsborstmaskar, manteldjur, musslor och småfisk.

Fortplantning 
Lekperioden infaller under våren (i Medelhavet snarare under försommaren, april till juni). Ägg och larver är pelagiska.

Kommersiell betydelse 
Obladan är en viktig matfisk; sportfiske förekommer också.

Utbredning 
Arten finns från Biscayabukten via Medelhavet, Madeira, Kanarieöarna och Kap Verdeöarna till Angola.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Peter Degerman

Peter Degerman, född 29 november 1960 i Stockholm, är en svensk litteraturvetare och författare. Han debuterade med romanen Vid sidan av stigen 1992. Degerman är även verksam som lärare i litteraturvetenskap och ämnesdidaktik vid Mittuniversitetet. 2013 disputerade Degerman vid Åbo Akademi, Finland, på en avhandling om det svenska litteraturdidaktiska fältet i förvandling.

Bibliografi 

"Litteraturen, det är vad man undervisar om". Det svenska litteraturdidaktiska fältet i förvandling, diss vid Åbo Akademin 2013

Romaner
 1992 - Vid sidan av stigen, Gedins förlag
 1993 - Gränsfall, Gedins förlag
 1999 - Ratatosk - ekorrens berättelser, Länsmuseet Västernorrlands Förlag

Övrigt
 ”Det ligger en balettdansös på parkeringsplatsen” i Novella, Prisma förlag, Stockholm, 1987 
 
 ”Framtidstro” – essäer, Länsmuseet Västernorrlands förlag, Härnösand 1999
 ”Röster i Medelpad” (red), En bok för allas förlag, Stockholm, 2002 
 ”Spelet om Envar – poesifestivalen, skådespelet och marknaden”, Provins 2008:4, s 44-49 
 ”Den nakna människan – samtal med Naja Marie Aidt”, Provins 2009:1, s 24-30
 ”Paris Graffiti”, Provins 2009:3, s 16-18

Priser och utmärkelser 
 1994 – Rörlingstipendiet

Referenser 

Peter Degerman Åbo Akademi

Externa länkar 
Peter Degerman i Libris
Presentationssida Mittuniversitetet

Svenskspråkiga författare
Födda 1960
Svenska författare under 2000-talet
Män
Levande personer
Personer verksamma vid Mittuniversitetet
Författare från Stockholm
Richard Matheson

Richard Burton Matheson, född 20 februari 1926 i Allendale, New Jersey, död 23 juni 2013 i Calabasas, Kalifornien, var en amerikansk romanförfattare och manusförfattare för film och TV.

Verksamhet
1969 svarade han för manus till den biografiska och samtidigt drömliknande dramafilmen Kärlekens hus om markis de Sades liv. Annars har det huvudsakligen varit inom genrerna fantasy, skräckfilm och science fiction som Richard Matheson varit verksam. Till de mer kända filmatiseringarna av hans verk hör I Am Legend (2007) med Will Smith i huvudrollen, vilket var den tredje filmatiseringen av Mathesons roman Varulvarnas natt. Science fiction-filmen I skräckens klor (1957) byggde på en annan av hans romaner, The Shrinking Man (1956). Den filmen utvaldes ett halvt sekel senare år 2009, till den prestigefyllda National Film Registry. Han har också stått för manus till flera episoder av TV-serien Twilight Zone. Den psykologiska thrillern The Box (2009) bygger på novellen Button, Button av Matheson.

Verk (urval)

Filmmanus
, en filmatisering av Mathesons roman The Shrinking Man 
, en filmatisering av Edgar Allan Poes novell Huset Ushers undergång

, en första filmatisering av Mathesons roman Varulvarnas natt, en andra filmatisering av Varulvarnas natt, för TV, med Jack Palance i huvudrollen

, baserad på Mathesons roman What Dreams May Come, med Will Smith i huvudrollen, en tredje filmatisering av Varulvarnas nattRomaner
 Varulvarnas natt (1954)
 The Shrinking Man (1956)
 Spindeln (1972), i skräckbokserien Kalla kårar
 What Dreams May Come (1978)

Källor
Artikeln bygger på engelska Wikipedias artikel om Richard Matheson.

Noter

Externa länkar

Amerikanska författare
Amerikanska manusförfattare
Författare från New Jersey
Personer från Allendale, New Jersey
Födda 1926
Avlidna 2013
Män
Bertil Sandström

Karl Bertil Sandström, född 25 november 1887 i Gävle, död 1 december 1964 i Solna, var en svensk major och dressyrryttare, som deltog i tre olympiska sommarspel. Han blev olympisk silvermedaljör i Antwerpen 1920 och Paris 1924 på hästen Sabel. I Los Angeles 1932 ingick han i det svenska laget som tog silvermedaljerna, denna gång på hästen Kreta.

Bertil gifte sig med Veroni (född Grumme) och fick 2 barn Hasso (född 1918) och Veronica.

Han tillskrivs devisen Där konsten slutar tar våldet vid som pryder Strömsholms ridskola. Sandström är begravd på Östra Ryds kyrkogård.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté Läst 2011-04-21
 Dödsannons i Svenska Dagbladet, 2 december 1964, sid. 2
 Sandström, Karl Bertil på SvenskaGravar.se

Födda 1887
Avlidna 1964
Svenska dressyrryttare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Olympiska silvermedaljörer 1924
Olympiska silvermedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1932
Svenska officerare
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Gävle
Idrottare från Gävle
Män
Moskvas statscirkus

Moskvas stora statscirkus (ryska: Большо́й Моско́вский Госуда́рственный цирк, Bolsjoj Moskovskij Gosudarstvennyj tsirk) på Vernadskovo prospekt i Moskva är en cirkus som öppnade den 30 april 1971. Den tar 3 400 åskådare och höjden på amfiteatern är 36 meter. Föreställningar hålls eftermiddag och kväll varje dag.

Cirkusen har omfattande tekniska möjligheter. Byggnaden har fem utbytbara arenor (hästring, vattenarena, isrink, illusionistarena och ljusarena) i en stor maskinhall 18 meter under mark. Under en föreställning kan en arena ersättas med en annan på omkring 5 minuter. En arena sänks ner och glider åt sidan medan en annan lyfts upp.

Närmsta tunnelbanestation är Universitetet.

Se även 
Cirkus Moskva

Externa länkar 
 Moskvas statscirkus - officiell webbplats

Cirkusar i Moskva
Anders Silwer

Anders Silwer, född 20 januari 1959 i Båstad, är en svensk officer (generallöjtnant).

Anders Silwer var mellan perioden 1 mars 2008 och 31 december 2011 flygvapeninspektör, och mellan 1 januari 2012 och 31 december 2013 insatschef. Han var slutligen produktionschef 1 januari 2014 till 28 februari 2017 och gick därefter i pension. 

Han inledde sin karriär som officer och stridsflygare på F 10 Ängelholm där han bland annat flög J 35 Draken. Han befordrades 2001 till överste, 2006 till brigadgeneral, 2008 till generalmajor och 2012 till generallöjtnant.

Silwer är ledamot av Krigsvetenskapsakademien sedan 2000. Han är styrelsemedlem i Nixu Corporation (apr 2019-ff), Advenica (apr 2018-ff) och Fortifikationsverket (okt 2017-ff).

Medlem av “the International Hall of Fame” vid United States Air University sedan 2009.

Militär karriär
1979 - Överfurir
1981 - Sergeant
1983 - Löjtnant vid Skånska flygflottiljen, Ängelholm
1989 - Kapten
1993 - Major
1998 - Överstelöjtnant
2001 - Överste 
2006 - Brigadgeneral
2008 - Generalmajor
2012 - Generallöjtnant

Befattningar
1979-1981 Instruktör markförsvar, F 10, Ängelholm
1985-1989 Flygförare J 35 Draken, F 10
1990-1992 Flyglärare J 35 Draken, F 10.
1993-1994 Ställföreträdande divisionschef, F 10.
1994-1995 Divisionschef, F10.
1998-2000 Chef taktisk utprovning JAS 39, F 7, Såtenäs.
2001-2002 Chef taktikavdelningen, Flygtaktiskt Kommando, Uppsala
2003-2004 Ställföreträdande Chef Flygtaktiskt Kommando, Uppsala
2004-2005 Chef Strategiledningens planeringsavdelning, HKV
2006-2007 Chef Flygtaktiskt kommando, Insatsstaben, Uppsala
2007-2008 Ställföreträdande Chef Flygtaktisk stab, Insatsstaben, Högkvartet
2008-2011 Flygtaktisk chef och Flygvapeninspektör
2012-2013 Insatschef
2014-2017 Produktionschef

Utmärkelser
Försvarsmaktens värnpliktsmedalj
Guldmedaljen För nit och redlighet i rikets tjänst
Luftvärnsregementets förtjänstmedalj i silver
Flygvapenfrivilligas Riksförbunds förtjänstmedalj i silver

Utbildning
2000-2001 Air War College, Air University, AL, USA (Master in Strategic Studies)
1995-1997 Militärhögskolans Chefsprogram
1992-1993 Militärhögskolans Allmänna kurs

Referenser

Födda 1959
Levande personer
Män
Personer från Båstad
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Generallöjtnanter i svenska flygvapnet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Alcisthene

Alcisthene var en grekisk konstnär. Hon omnämns av Plinius den äldre under första århundradet efter Kristus som en av antikens främsta kvinnliga konstnärer. Han omnämner särskilt ett verk av henne, en målning av en dansare.

Källor 

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Kvinnor
Kvinnor från antikens Grekland
Antikens grekiska konstnärer
Arachidamia

Arachidamia, levde 241 f.Kr., var en spartansk prinsessa, drottning och befälhavare, gift med Eudamidas I.

Hon utmärkte sig då hon deltog i försvaret som kapten för en trupp kvinnliga soldater under Pyrrhus belägring av Sparta 280 f.Kr. 

Hon och hennes dotter var de två rikaste kvinnorna i Sparta. Hon stödde sin dottersons radikala ekonomiska reformprogram efter hans tronbestigning 244, och medverkade tillsammans med sin dotter genom att skänka sin egen förmögenhet till reformprogrammet.  När hennes dotterson störtades 241 blev både hon och hennes dotter avrättade.

Barn
 Archidamus IV
 Agesistrata

Källor 

Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 241 f.Kr.
Kvinnor
Spartas drottningar
Antikens grekiska militärer
Kungligheter som blivit mördade
Kallithea FC

Kallithea F.C. (Γ.Σ. Καλλιθέα) är en grekisk professionell fotbollsklubb från Kallithea som spelar i den grekiska ligan Beta Ethniki. Klubbens fullständiga namn är Gymnastikos Syllogos Kallithea som förkortas till G.S. Kallithea.

Historik 

Klubben grundades den 18 augusti 1966, genom en sammanslagning av fem lokala klubbar Esperos, Iraklis, AE Kallitheas, Kallithaikos och Pyrsos.. 2002 lyckades laget för första gången avancera till den högsta grekiska ligan.

Referenser

Externa länkar
Gregoris Lambrakis Stadium 
POK Esperos' website
Inofficiell sida
Laget

Fotbollsklubbar i Grekland
Phantom of the Paradise

Phantom of the Paradise är en kultförklarad amerikansk långfilm i regi av Brian De Palma från år 1974.

Handling 
Winslow Leach har skrivit en rockopera och hans stora dröm är att sätta upp operan på den nya rockklubben The Paradise. Swan, som äger klubben, gillar operan – så han stjäl den från Leach och sen påstår han att det är han själv som skrivit den. Leach försöker reda ut det hela, men då hamnar han i fängelse.

En dag lyckas Leach rymma, och nu planerar han att hämnas på Swan. Men Leach fastnar med huvudet i en skivpress, och hans ansikte blir alldeles vanställt. Därefter faller han ner i en flod, och alla antar att han är död. Men Leach lever, och han förvandlar sig själv till The Phantom och börjar terrorisera Swan och hans senaste stjärnskott, Beef.

Om filmen 
Filmen är löst baserad på Gaston Leroux bok Fantomen på Operan, och det var även den första musikalversionen som gjordes av boken. Musiken skrevs av Paul Williams, som även spelar Swan.

Filmen blev en stor succé och har idag uppnått kultstatus. I Frankrike visades filmen på bio oavbrutet i femton år.

Rollista i urval 
 William Finley – Winslow Leach
 Paul Williams – Swan
 Jessica Harper – Phoenix
 Gerrit Graham – Beef
 George Memmoli – Philbin

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 

Filmer 1974
Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska musikalfilmer
Amerikanska musikfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Brian De Palma
Filmer baserade på Fantomen på Operan
Trö

Trö är ett gammalt svenskt mått för säd som motsvaras av ¹∕₆ tunna, ca 24 liter. I Svenskt dialektlexikon anges att detta förekom i Dalarna. Svensk etymologisk ordbok nämner dessutom Härjedalen. Ordet är besläktat med tråg, jämför engelska tray som betyder 'tråg', 'fat', 'skål', 'bricka'.

Noter

Se även
Tunna

Volymenheter
Äldre svenska volymmått