kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Per Cussion All Stars

Per Cussion All Stars var en svensk hiphopgrupp, som med Per Cussion i förgrunden, i början av 1980-talet var en av de första att lansera hiphopgenren i Sverige. En av deras singlar var "Don't Stop" från 1983.

Camilla Henemark, känd från Army of Lovers, körade åt gruppen.

Upplösta svenska hiphopgrupper
Knut Holmann

Knut Holmann (född 31 juli 1968) är en norsk kanotist och en av Norges mest framgångsrika olympier genom tiderna. Han paddlade för Oslo Kajakklubb.

Knut Holmann var med i den absoluta världstoppen under hela 1990-talet med höjdpunkten i sommar-OS i Sydney år 2000 med guld i K1 på både 500 och 1000 meter.

Han fick Fearnleys olympiske ærespris för sitt guld i OS 1996.
Han vann Det största äventyret 2017.

Internationella titlar
 1990 - Världsmästare 1000 m (Poznań, Polen)
 1991 - Världsmästare 1000 m (Paris, Frankrike)
 1993 - Världsmästare 1000 m (Köpenhamn, Danmark)
 1995 - Världsmästare 1000 m (Duisburg, Tyskland)
 1996 - Olympisk mästare 1000 m (Atlanta, USA)
 2000 - Olympisk mästare 500 m och 1000 m (Sydney, Australien)

Källor

Världsmästare i kanotsport
Norska kanotister
Födda 1968
Norska olympiska guldmedaljörer
Norska olympiska silvermedaljörer
Norska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Olympiska silvermedaljörer 1996
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Olympiska guldmedaljörer 1996
Olympiska guldmedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Norge
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Norge
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Norge
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Norge
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2000
Män
Levande personer
Idrottare från Oslo
Hjalmar Johansen

Fredrik Hjalmar Johansen, född 15 maj 1867 i Skien, Telemark, död för egen hand 9 januari 1913 i Kristiania (Oslo), var en norsk officer och polarfarare som bland annat deltog i Fridtjof Nansens Framexpedition 1893–1896 och Roald Amundsens Sydpolsexpedition 1910–1912.

Biografi
Johansen föddes i Skien som son till fångvaktaren Jens Johansen och Maren Pedersdatter. Han tog Examen artium 1886 och började studera juridik på universitetet. Studierna fick avbrytas då fadern avled 1888. Efter att ha förvärvsarbetat började Johansen åter studera 1891, denna gång på Krigsskolen. Officersstudierna fick dock avbrytas av ekonomiska skäl.

Johansen hade dock framgångar på andra områden. Han blev Norges främste gymnast och var även framstående i skidåkning. Han var med och grundade Idrætsforeningen Odd.

Med Nansen mot nordpolen 
Johansens idrottsliga meriter fick Fridtjof Nansen att ta med denne på sin arktiska expedition med Fram som avreste 1893. Johansen arbetade som eldare tills fartyget frös fast i packisen, då han fick rollen som meteorologiassistent. När Nansen bestämde sig för att lämna Fram och försöka nå nordpolen med hundsläde blev Johansen den som fick följa med Nansen. De lämnade skeppet 14 mars 1895 och nådde den 7 april 1895 latituden 86° 14' nord. På väg söderut tvingades de övervintra på Franz Josefs land innan de lyckligtvis den 17 juni 1896 stötte på den brittiske polarfararen Frederick Jacksons expedition vid Kap Flora i södra Franz Josefs land. Med Jacksons fartyg Windward fick de skjuts till Vardø. Johansens mentala styrka bidrog till att de klarade strapatserna under 15 månader ensamma i Arktis. Vid hemkomsten till Norge firades de som nationalhjältar.

Officer i Tromsø 
Johansen hade inte läst klart till officer men utnämndes ändå efter Framexpeditionen till premiärlöjtnant i Hæren och 1899 till kapten. Han tjänstgjorde i Tromsø. Johansen gifte sig 7 augusti 1898 med Hilda Øvrum (1868-1956) och de fick raskt fyra barn. Tillvaron i Tromsø var dock icke lycklig. Familjen hade inga vänner och Johansen hade svårt att ställa om till en tillvaro som officer. Han fick också alkoholproblem och ekonomiska problem och lånade vid ett flertal tillfällen pengar av Nansen som han inte förmådde betala tillbaka. Hustrun Hilda ledsnade och flyttade hem till Skien och begärde skilsmässa. Till slut uppmanades Johansen att begära avsked från Hären vilket han gjorde 1907.

Expeditioner till Svalbard 
Efter att ha lämnat sin tjänst sökte sig Johansen till polartrakterna igen.  Han deltog i W. S. Bruces expedition till Prins Karls Forland 1907, övervintrade med Theodor Lerner på Svalbard 1907–08 och deltog 1908 i Adolf Hoels samt 1909 i Gunnar Isachsens Svalbard-expeditioner.

Källor

Noter

Födda 1867
Avlidna 1913
Norska militärer
Norska upptäcktsresande
Män
Norska polarforskare (Arktis)
Norska polarforskare (Antarktis)
Personer från Skien
Stockholmsderby

Ett Stockholmsderby är en derbymatch mellan två Stockholmslag (tätorten, regionen eller länet Stockholm; den smalare definitionen ”stockholmslag” - föreningar hemmahörande i samma stad/kommun - exkluderar lag hemmahörande i kranskommuner).

Till Stockholmslagen räknas framför allt AIK, Djurgårdens IF, Hammarby IF och ibland även IF Brommapojkarna, då dessa ofta har spelat i högsta serien. I lägre divisioner saknar begreppet relevans, eftersom de lägre divisionerna är geografiskt mindre och lag från Storstockholm därmed bara möter andra lag från samma område.
Det hetaste derbyt, sett till publiksiffror, har under de senaste åren varit det mellan AIK och Hammarby IF. Matcherna har vid tre tillfällen sedan 2015 dragit över 40 000 åskådare. Mötet mellan klubbarna den 23 september 2018 lockade hela 49 034 åskådare, vilket är den näst högsta publiksiffran i allsvenskans historia.
Ur ett historiskt perspektiv får ändå Tvillingderbyt, som spelas mellan AIK och Djurgårdens IF, räknas som det mest klassiska Stockholmsderbyt. Dessa matcher lockar numera i snitt mellan 25 000 och 30 000 åskådare, men har vid två tillfällen lockat strax över 40 000 åskådare, 1954 och 1975. . AIK och Djurgården har varit och är de mest framgångsrika stockholmsklubbarna. AIK har 12 SM-titlar samt blivit Svenska cupmästare 8 gånger. Djurgården har 12 SM-titlar, och 5 Svenska cupen-vinster.

Exempel på Stockholmsderbyn

AIK – DIF 

Tvillingderbyt kallas derbyt mellan AIK och Djurgården, eftersom dessa två klubbar grundades samma år. Under många år spelades det alltid på AIK:s hemmaplan Råsunda (35 000 platser), eftersom Djurgårdens dåvarande hemmaplan Stockholms Stadion (14 000 platser) inte uppfyller säkerhetskraven och att derbyn ofta lockar upp mot 30 000 åskådare. Numera har båda lagen flyttat till Friends arena (AIK) respektive Tele2 Arena (Djurgården), vilken de delar med Hammarby.

AIK – HIF 

Ett annat populärt Stockholmsderby är det mellan AIK och Hammarby, som ofta drar väldigt mycket publik. Liksom tvillingderbyt spelades dessa matcher tidigare på Råsunda, men spelas nu på Friends Arena respektive Tele2 Arena.

HIF – DIF

Derbyt mellan Hammarby och Djurgården är även det ett klassiskt derby. Derbyt har dock på senare år blivit hetare då de båda lagen sedan 2013 delar hemmaarena Tele2 Arena.

Brommapojkarna 
Matcherna när Brommapojkarna möter AIK, Djurgården eller Hammarby, är inte av samma derbykaraktär som de andra tre Stockholmsderbyna. Detta för att Brommapojkarna inte har någon historisk rivalitet med de andra klubbarna och att de har lägre publiksiffror. Brommapojkarna har gjort färre säsonger i Allsvenskan, och publikrekordet 15 092 kommer från premiärmatchen mot Djurgården (1-0) 2007.

Referenser

Rivaliteter i fotboll i Sverige
Djurgårdens IF
AIK Fotboll
Hammarby IF
IF Brommapojkarna
Sivers Lab

Sivers Lab är ett tidigare svenskt företag som bildades av Carl von Sivers 1951. Sivers Lab tillverkade ursprungligen mekanisk mätutrustning för mikrovågor. Sedan 1960-talet har företaget etablerats som en ledande tillverkare av roterskarvar och vågledaromkopplare som används inom radar och kommunikationsapplikationer. 

Sivers Lab knoppades av från Sivers IMA 1997 och såldes till Cobham Defense Electronic Systems, där det ingår i Cobham Sensor Systems. Det har idag en betydande roll som underleverantör till flertalet av världens radartillverkare.

Källor 

Svenska tillverkningsföretag
Företag bildade 1951
Jasia Reichardt

Jasia Reichardt är känd som den första kvinnliga konstnären som använde datorn för att skapa konst. 1968 ställde hon ut på Institute of Contemporary Arts i London och skakade om konstvärlden med dikter, bilder och musik, alltihop på en dator. Hon var också kurator för den epokgörande och succéartade utställningen Cybernetic Serendipity på Institute of Contemporary Arts (ICA) med datortillverkad konst av alla sorter. Hon har sedan skrivit åtskilligt i ämnet. Jasia Reichadrt och Nick Wadley har också ställt samman Themetson-arkivet om det polsk-engelska konstnärsparet Stefan (författare, filmare) och Franciszka (tecknare, filmare) Themerson. Arkivet är numera flyttat till Krakow, Polen.

Se även 
William Fetter
Russell Kirsch

Externa länkar 
Institute of Comtemporary Arts
The Computer in Art by Jasia Reichardt

Amerikanska konstnärer
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
The End (sång av The Beatles)

The End är en låt med The Beatles. Det är den näst sista låten på albumet Abbey Road, som utgavs den 26 september 1969. Låten, som på demostadiet bar titeln "Ending", är skriven av Paul McCartney, och utgör slutet på medleyt som dominerar albumets B-sida. Egentligen skulle den ha varit den avslutande låten, men av en slump råkade deras ljudtekniker spela upp den bortklippta "Her Majesty" efter låten; bandet gillade den och lät den ligga kvar.

"The End" är en av två Beatleslåtar som innehåller ett trumsolo. Det spelas av Ringo Starr, som egentligen ogillade trumsolon och var tvungen att övertalas att göra det. Låten innehåller även ett gitarrsolo, spelat av Paul McCartney samt gruppens två gitarrister John Lennon och George Harrison. De spelar två takter var enligt ett rotationsmönster. Efter solot kommer pianot in en aning falskt, på grund av en hastighetsändring i mixningen. Den andra låten är "Every Little Thing" på Beatles for Sale.

Medverkande 
Paul McCartney – sång, bakgrundssång, elbas, piano
John Lennon – bakgrundssång, kompgitarr
George Harrison – bakgrundssång, kompgitarr, sologitarr
Ringo Starr – trummor, bakgrundssång

Referenser

Externa länkar 
 The Beatles – "The End" på YouTube

Sånger framförda av The Beatles
Sånger 1969
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Stuart Taylor

Stuart James Taylor, född 28 november 1980 i Ramford, England, är en engelsk fotbollsmålvakt.

Klubbar 
 1997-2005 Arsenal FC
 1999 Bristol Rovers FC (Utlånad)
 2000 Crystal Palace FC (Utlånad)
 2001 Peterborough United FC (Utlånad)
 2004-2005 Leicester City FC (Utlånad)
 2005-2009 Aston Villa FC
 2009 Cardiff City (Utlånad)
 2009-2012 Manchester City
 2012-2014 Reading
 2013 Yeovil Town (Utlånad)
 2014-2015 Leeds United
 2016-2018 Southampton

Engelska fotbollsmålvakter
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Bristol Rovers FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i Peterborough United FC
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Cardiff City FC
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Reading FC
Spelare i Yeovil Town FC
Spelare i Leeds United FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Födda 1980
Män
Levande personer
John och Lorena Bobbitt

John Wayne Bobbitt, född 23 mars 1967 i Buffalo, New York, och Lorena Leonor Gallo de Bobbitt, född 1970 i Bucay, Ecuador. Ett amerikanskt par gifta 18 juni 1989 (skilda 1995), kända efter incidenten 23 juni 1993 då Lorena skar av Johns penis med en kökskniv. Organet återfanns på ett fält och syddes fast med lyckat resultat.

Lorena bedömdes vara oskyldig till stympningen av sin make med tillfällig mental störning som orsak och dömdes till 45 dagar psykiatrisk vård på sjukhuset Central State Hospital i Petersburg, Virginia.

Referenser 

Amerikanska brottslingar
Lettlands planeringsregioner

Lettland är indelat i fem planeringsregioner (lettiska plānošanas reģioni). En första regional indelning gjordes 1997, men planeringsregionerna fick sin nuvarande form i samband med kommunreformen 2009, då samtidigt indelningen i rajoner avskaffades. Fyra av planeringsregionerna är uppkallade efter landskap men har andra gränser än dessa.

Lettlands planeringsregioner 
 Kurland (lettiska Kurzeme)
 Lettgallen (Latgale)
 Livland (Vidzeme)
 Semgallen (Zemgale)
 Storriga (Lielrīga)

Se även 
 Lettlands landskap, om Lettlands provinser 1919–1940
 Lettlands administrativa indelning, om kommuner, nationalstäder och republikstäder

Planeringsregioner
Lettlands administrativa indelning
Lettlands geografi
Fortesa Hoti (skådespelare)

Fortesa Hoti, född 6 december 1988 i Kosovo i dåvarande Jugoslavien, är en svensk skådespelare.

Hoti är född i Kosovo och kom till Sverige med sin familj 1992. Hon spelade rollen som Roxanna Nilsson i TV-serien Andra Avenyn (2007–2010), en roll som hon spelade utan skådespelarutbildning eller tidigare skådespelarerfarenhet, och hon hoppade då av gymnasiet. För denna roll nominerades Hoti till årets bästa kvinnliga skådespelerska i Aftonbladets TV-pris 2007 och 2008. Hon har senare studerat vid teaterskolan inom Folkhögskolan i Angered.

Hoti var 2008 prisutdelare för P3 Guld. Hon hade huvudrollen i långfilmen Orion 2013.

Hon är syster till politikern Blerta Hoti.

Filmografi

Källor

Externa länkar 

Födda 1988
Svenska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Tasseografi

Tasseografi är konsten att spå i teblad och kaffesump. Denna divinationsform kommer ursprungligen från Kina, men är kanske mest känd för att den utnyttjades och används troligtvis fortfarande av romerna.

Tasseografi går till på följande sätt. Man kokar te på teblad, helst kinesiskt te. Helst ska man vara två stycken så att man kan turas om med att spå varandra. Låt teet dra i 5-10 minuter, häll sedan upp det, utan att sila bort tebladen. Man dricker teet, men lämnar kvar lite vätska i botten. Koppen ska roteras tre varv medsols (en högerhänt person håller koppen vänster hand och tvärtom). Koppen vänds upp och ner på fatet, så att vätskan rinner av. Vänd koppen igen och studera tebladens form och läge
 
 Koppens handtag är din vän
 Figurerna närmast handtaget påverkar honom/henne genast
 Koppens ovankant är nutid och ju djupare du ser i koppen, desto längre in i framtiden ser du
 Om tebladen bildar tydliga former innebär de vanligtvis lycka
 Om formerna är otydliga kan det betyda motgångar för din vän
 Raka linjer innebär bestämda planer
 Vågiga linjer betyder ovisshet
 Siffror i koppens övre halva avser timmar eller dagar
 Siffror i koppens nedre del syftar på längre tidsperioder, till och med år
 Bokstäver är initialer för personer som kommer att vara betydelsefulla för din vän

Tasseografiska symboler och deras betydelse 

 Ankare: säker resa, framgång i karriären 
 Ballong: slut på bekymmer 
 Blomma: kärlek, ära 
 Bok: visdom 
 Borg: god ekonomi, pengar 
 Båt: resor 
 Cirkel: besvikelse 
 Elefant: råd från en vän 
 Flagga: en varning 
 Fyrkant: skydd 
 Fågel: goda/dåliga nyheter 
 Grind: möjligheter 
 Hjul: pengar 
 Hjärta: kärlek 
 Hund: en nära vän 
 Hästsko: tur 
 Klocka: goda nyheter 
 Klöver: tur, lycka, framgång 
 Kniv: ett missförstånd 
 Kryss: otur 
 Man: en besökare 
 Moln: tvivel 
 Nyckel: möjlighet, en hemlighet avslöjas 
 Orm: en fiende 
 Sax: gräl i hemmet 
 Stjärna: framgång 
 Stol: en gäst 
 Triangel: tur 
 Träd: ett mål uppnås 
 Trädgård: välstånd

Pseudovetenskap
Über sieben Brücken

Über sieben Brücken (Över sju broar) är bandet Karats andra album, släppt år 1979.

En annan version av albumet släpptes 1979 under namnet Albatros.

Låtförteckning 
 Introduktion (1:23)
 He, Mama (3:20)
 Blues (2:42)
 Wilder Mohn (4:10)
 Musik zu einem nichtexistierenden Film (2:50)
 Auf den Meeren (6:00)
 Das, was ich will (1:00)
 Gewitterregen (4:20)
 Albatros (8:15)
 Wenn das Schweigen bricht (5:10)
 Über sieben Brücken mußt Du geh'n (3:58)

Musiker 
 Herbert Dreilich – sång, gitarr.
 Ulrich "Ed" Swillms – klaviatur.
 Bernd Römer – gitarr.
 Michael Schwandt – trummor.
 Henning Protzmann – basgitarr, sång.

Yber sieben Brycken
Album av Karat
Château Mont-Redon

Château Mont Redon, vinproducent i den franska vinregionen Châteauneuf-du-Pape som använder 13 av områdets 18 tillåtna druvsorter för att åstadkomma en typisk Chateauneuf-du-pape-smak. Se mer info om vindistriktet Châteauneuf-du-Pape.

Externa länkar 
Officiell webbplats  

Franska viner
Inkpaduta

Inkpaduta ("Röd topp" eller "Röd spets"), född omkring 1800 i Dakotaterritoriet, död 1881 eller 1882 i Manitoba, Kanada, var en av krigsledarna för  dakotastammen Wahpekute ("lövskogens skyttar") under flera anfall mot vita nybyggare, bland annat det stora "dakotaupproret" i Minnesota 1862.

Inkpaduta vägrade att godkänna det så kallade Mendotaavtalet som undertecknades 1851 av ett antal andra dakotahövdingar, däribland Inkpadutas släkting Taoyateduta. Avtalet innebar bland annat att största delen av wahpekutestammens område i Minnesotaterritoriet såldes till USA för en relativt obetydlig summa. Eftersom Inkpaduta inte brydde sig om de gränser som utstakades i avtalet drogs hans band under de följande åren in i en serie konflikter med vita nybyggare, vilket bland annat ledde till att flera av Inkpadutas släktingar dödades.

Inkpaduta ledde 8-9 mars 1857 en kombinerad stöldräd och hämndaktion med 13 wahpekutekrigare mot flera nybyggen kring Spirit Lake (M'niwakan) och dödade sammanlagt 33 vita nybyggare, endast fyra personer överlevde och tillfångatogs men två av dem dödades senare. I stort sett allt man vet om anfallet bygger på en i kommersiellt syfte utsmyckad redogörelse av den vid räden kidnappade 13-åriga flickan Abbie Gardner (1843-1921) som var en av de två överlevande och många år senare gav ut en bok om massakern vid Spirit Lake och sin fångenskap hos den "grymme" Inkpaduta.

Inkpaduta höll sig framgångsrikt undan sina förföljare och återkom efter några år i samband med det stora dakotakrigståget i Minnesota 1862 då hundratals nybyggare, däribland många svenskar och norrmän, dödades.

Efter att upproret slagits ner flydde Inkpaduta och hans anhängare västerut och anslöt sig till lakotasiouxerna. Inkpaduta följde med den del av lakotaerna som flydde till Kanada och dog vintern 1881-82 i Manitoba.

Referenser 
Kenneth Carley. The Sioux Uprising of 1862, Minnesota Historical Society (S.t Paul 1976). 
Roy W Meyer. History of the Santee Sioux: United States Indian Policy on Trial (University of Nebraska Press, 1967). 
Abbie Gardner Sharp. History of the Spirit Lake Massacre (Des Moines 1892).

Personer i USA under 1800-talet
Män
Nordamerikanska indianer
Revival (album av John Fogerty)

Revival är ett album av John Fogerty, utgivet 2 oktober 2007. Det var Fogertys första studioalbum efter hans återkomst till skivbolaget Fantasy Records.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av John Fogerty.

 "Don't You Wish It Was True" - 4:11
 "Gunslinger" - 3:31
 "Creedence Song" - 3:49
 "Broken Down Cowboy" - 3:51
 "River Is Waiting" - 3:22
 "Long Dark Night" - 3:07
 "Summer of Love" - 3:19
 "Natural Thing" - 4:00
 "It Ain't Right" - 1:49
 "I Can't Take It No More" - 1:39
 "Somebody Help Me" - 4:27
 "Longshot" - 4:38

Musikalbum 2007
Album av John Fogerty
Angiveri

Angiveri är när en civilperson informerar rättsväsendet om verkliga eller påstådda brott.

Olika varianter
Det finns många olika motiv för att ange någon. Angiveri kan ske efter påtryckningar från polis, åklagare eller andra rättsinstanser, som hot om tortyr eller löfte om att slippa straff (se kronvittne). Angivaren kan också själv bedriva utpressning mot den som anges.

En informatör är i detta sammanhang en person som samarbetar varaktigt med rättsväsendet och får ersättning för detta, men i andra sammanhang en pressansvarig eller annan kommunikatör. En informatör kan vara infiltratör eller insider och till det yttre delta i organiserad brottslighet.

En prisjägare är en person som får enskild belöning för särskilda angiverier eller infånganden.

Att skvallra eller tjalla om något behöver i vardagligt tal inte avse något som i juridisk mening är kriminellt. T.ex. en liten hämnd bland oense barn att skvallra för föräldrarna.

Juridiskt
Lagar skiljer sig åt mellan olika länder för vilka former av angiveri, och vilka metoder för att uppmuntra angiveri, som är lagliga. Polisstater har i allmänhet haft omfattande system av angivare bland sina medborgare medan rättsstater har mer begränsade möjligheter för angiveri.

Se även
Angivelsebrott
Omertà
Spion
Visselblåsare

Externa länkar 

Straffrätt
Brottsutredning
Anne Jahren

Anne Jahren, född 20 juni 1963, är en norsk före detta längdskidåkare. Hon representerade Bærums Skiklub.

Meriter
Jahren var med i Norges vinnande lag i stafett (4×5 kilometer) under OS 1984 i Sarajevo och blev världsmästarinna på 10 kilometer i Oberstdorf 1987. 
Silver (stafett) vid OS i Calgary 1988
Silver (stafett) vid VM i Seefeld in Tirol 1985 
Brons (20 kilometer) vid OS i Sarajevo 1984
Brons (stafett) vid VM i Lahtis 1989

Kvinnor
Födda 1963
Norska olympiska guldmedaljörer
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska silvermedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Norge
Norska längdåkare
Världsmästare i längdåkning
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1988
Levande personer
Stonoupproret

Stonoupproret (engelska: Stono Rebellion, Cato's Conspiracy eller Cato's Rebellion) är ett av de tidigaste kända slavupproren i USA. Den 9 september 1739 samlades en grupp slavar från South Carolina vid Stono River (varifrån upprorets namn kommer) för att planera en väpnad demonstration för sin egen frihet.

Bakgrund
Flera faktorer kan ha fått slavarna att tro att ett uppror skulle vara framgångsrikt. En epidemi av gula febern hade försvagat slavägarna, det ryktades om ett kommande krig mellan Storbritannien och Spanien, och man hade hört rykten om slavar som hade blivit fria genom att fly till det spanskkontrollerade Florida, vilket sammantaget gav slavarna hopp om sin egen frihet. Det har också föreslagits att slavarna medvetet såg till att revolten ägde rum innan den 29 september, då "Security Act" från 1739 (som gjorde det obligatoriskt för vita män att bära vapen på söndagar) skulle börja gälla. Det kan vara så att de insåg att om de inte agerade innan den 29 september, så skulle de ha förspillt sin enda chans.

Revolten
Den 9 september 1739 möttes tjugo afroamerikanska carolinier, ledda av den angolska slaven Jemmy, vid Stono River, några mil sydväst om Charleston i South Carolina. De tågade längs vägen med en skylt med texten "Liberty" ("frihet"), och de sjöng unisont samma ord. De beslagtog vapen och ammunition vid en butik vid Stono Bridge, där de också dödade två butiksbiträden. De höjde en flagga och fortsatte söderut mot spanska Florida, ett välkänt flyktingområde för rymda slavar. De samlade fler rekryter på vägen och var till slut uppe i 80 man. De brände upp sju plantage och dödade 20 vita personer. South Carolinas viceguvernör, William Bull, och fyra av hans vänner red in i gruppen av misstag. Bull flydde och varnade andra slavägare. De uppbådade en mobb av plantage- och slavägare och begav sig ut för att leta rätt på Jemmy och hans efterföljare.

Nästa dag hann väpnade milissoldater ikapp de förrymda slavarna. Tjugo vita carolinier och fyrtiofyra av slavarna dog under striderna, innan upproret slutgiltigt slogs ned. De tillfångatagna slavarna halshöggs sedan, och deras huvuden spikades upp på stolpar längs vägen mellan stridsplatsen och Charles Town.

Efter revolten
Året därefter följde ännu ett uppror i Georgia, och året efter det ägde ett annat rum i South Carolina, vilket kolonialisterna misstänkte var inspirerat av Stonoupproret. Stonoupproret orsakade ett tio års långt uppehåll av slavimporten genom Charleston och resulterade i ett strängare klimat för slavarna, bland annat förbud för slavar att tjäna pengar och få utbildning.

Referenser

Vidare läsning 
Wood, Peter.  Black Majority: Negroes in Colonial South Carolina from 1670 through the Stono Rebellion.  New York: Norton, 1975. .
Rodriguez, Junius P., ed. Encyclopedia of Slave Resistance and Rebellion. Westport, Conn.: Greenwood, 2006. .

Slavuppror
1739
Slaveri i USA