kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
God Is an Astronaut

God Is an Astronaut är ett instrumentalt post-rockband som bildades 2002 i Glen of the Downs, Irland. 

Bandet består av bröderna Torsten Kinsella och Niels Kinsella samt Michael Fenton och Jamie Dean. År 2010 beslöt sig bandets dåvarande trummis, Lloyd Hanney för att lämna bandet.

Sedan dess har Michael Fenton stått för trummorna, och 2011 fick de en ny bandmedlem, Jamie Dean. Nu när bandet har en separat medlem som tar hand om keyboard och synt, låter det Torsten att fokusera mer på gitarren. Detta möjliggjorde även för bandet att spela mer keyboard-inriktade sånger på sina turnéer.

Alla av bandets live-framträdanden innehåller hemgjorda videor till deras respektive låtar samt omfattande ljusarrangemang. Enligt bandet själva är detta för att skapa en "full audio-visual show". De gjorde sin första USA-turné 2008. På samma dag som de skulle resa hem stals utrustning från deras bil värda $20 000. Inget var försäkrat och inte nog med det så hade turnén redan kostat bandet $20 000. Bandet fortsatte dock trots detta bakslag.

Tack vare gruppens eget skivbolag, Revive Records, har bandet kunnat gå i den riktning de vill och inte styras av mellanhänder.

Bandmedlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Torsten Kinsella – gitarr, keyboard, sång (2002–)
 Niels Kinsella – basgitarr, gitarr (2002–)
 Lloyd Hanney – trummor (2003–)
 Gazz Carr – keyboard, synthesizer, gitarr (2012–2013, 2019–)

Turnerande medlemmar
 Robert Murphy – keyboard, synthesizer, gitarr (2017–)

Tidigare medlemmar
 Jamie Dean – keyboard, synthesizer (2010–2017)
 Michael Fenton – trummor, synthesisizer (2011)

Diskografi

Album 
 The End of the Beginning (2002)
 All Is Violent, All Is Bright (2005)
 Far from Refuge (2007)
 God Is an Astronaut (2008)
 Age of the Fifth Sun (2010)
 Origins (2013)
 Helios / Erebus (2015)
 Epitaph (2018)
 Ghost Tapes #10 (2021)

EP 
 A Moment of Stillness (2006)

Singlar 
 "The End of the Beginning" (2003)
 "From Dust to the Beyond" (2003)
 "Point Pleasant" (2003)
 "Coda" (2004)
 "Fragile" (2004)
 "Fire Flies and Empty Skies" (2005)
 "Beyond the Dying Light" (2006)
 "Tempus Horizon" (2006)
 "No Return" (2007)
 "Shining Through" (2009) (endast genom digital download)
 "In The Distance Fading" (2010)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Facebook
 Myspace
 YouTube
 LastFM

Irländska rockgrupper
Postrockgrupper
Vånsjöbro

Vånsjöbro är en by i östra delen av Härnevi socken i norra delen av Enköpings kommun, Uppland.

Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar och är belägen vid länsväg C 558 där vägen passerar över Örsundaån. Gränsen till Torstuna socken går i åns mitt.

Mellan 1939 och 1976 fanns här företaget Vånsjöbro svets & smide som bland annat tillverkade sladdar.

Se även
 Härnevi socken

Externa länkar
 Torstuna-Österunda hembygdsförening

Referenser

Orter i Enköpings kommun
Brogues

Brogues eller brog är från början det fornnordiska ordet för fotläder, benläder eller sko. Ordet följde med vikingarna till Irland och Skottland på 800-talet där det integrerades i keltiskan och sedan lånades in i engelskan.

Idag refererar "brogues" till skor med en perforerad tåhätta i form av ett W. På amerikansk engelska kallas detta för "wingtips". Perforeringen är ofta utformad som ett bockhuvud eller spegelvända svanhuvuden. Historiskt sett ansågs brogues vara landsortsskor och mindre formella än Oxfordskor, men modet har utvecklats och många Oxfordskor har nu brogues eller så kallade halvbrogues, med perforering i tån men utan den traditionella W-tåhättan.

Referenser 

Skor

fr:Richelieu (chaussure)
Livvakterna (TV-serie)

Livvakterna (originaltitel: Livvagterne) är en dansk TV-serie som hade premiär på DR1 i januari 2009. TV-serien är skriven av Mai Brostrøm och Peter Thorsboe som den sista delen i deras kriminaltrilogi som inleddes med Mordkommissionen (2000–2004) och Örnen (2004–2006).

Handlingen kretsar kring Jasmina el Murad (Cecilie Stenspil), Jonas Goldschmidt (André Babikian) och Rasmus Poulsen (Søren Vejby) som arbetar som livvakter för den danska säkerhetstjänsten (PET).

Visning 
Två säsonger av Livvakterna, på vardera 10 avsnitt, har producerats. Den första säsongen visades i dansk TV från 1 januari till 8 mars 2009, och den andra säsongens från 3 januari till 7 mars 2010. I Sverige började första säsongen visas av SVT1 1 september 2009 och andra säsongen 19 maj 2010.

Utmärkelser 
Livvakterna tilldelades i november 2009 Emmypriset i kategorin Bästa drama. Manusförfattarna Brostrøm och Thorsboe, tillsammans med seriens producent Sven Clausen, har tidigare vunnit Emmy-priser för Mordkommissionen 2002 och för Örnen 2005.

I rollerna 
 Cecilie Stenspil - Jasmina el Murad
 André Babikian - Jonas Goldschmidt
 Søren Vejby - Rasmus Poulsen
 Thomas W. Gabrielsson - Leon Hartvig
 Ellen Hillingsø - Benedikte Tønnesen
 Ditte Gråbøl - Diana Pedersen
 Rasmus Bjerg - Kurt Birk
 Tommy Kenter - Jørgen Boas

Källor

Externa länkar 
 Livvagterne - DR:s officiella webbplats
 

Danska TV-serier från 2000-talet
Danska TV-serier från 2010-talet
Deckare
Danska kriminalserier
TV-seriestarter 2009
TV-serieavslutningar 2010
Danskspråkiga TV-serier
ITT Automotive Detroit Grand Prix 1996

ITT Automotive Detroit Grand Prix 1996 var en deltävling i CART World Series samma år. Michael Andretti tog sin andra raka seger, men han hade ännu ett stort gap att ta igen för att komma ikapp mästerskapsledaren Jimmy Vasser, som fick nöja sig med en tolfteplats.

Slutresultat

1996 i USA
Detroit
1996
Derbyskor

Derbyskor är en herrsko med så kallad öppen snörning. 

Öppen snörning innebär att lädret i snörningen utgör flikar, från sidorna, som inte är nedsydda längst fram. Vid sluten snörning formar lädret i stället ett "V", när skorna är osnörade.

Derbyskon blev populär i England vid mitten av artonhundratalet, som en sport- och fritidssko. Först framåt sekelskiftet ansågs den lämplig för stadsbruk. Den anses fortfarande vara mer informell och passar till klädsel under klädkoden mörk kostym, till exempel när man bär uddakvaj.

Se även
 Blücherskor

Referenser

Skor
Edvard Gille

Jacob Edvard Gille, född den 10 augusti 1814 i Stockholm, död där den 8 november 1880, var en svensk tonsättare och kyrkomusiker.

Biografi
Gille arbetade efter avslutade studier i flera av Stockholms ämbetsverk. Han var notarie vid Stockholms stads bokauktionskammare 1850-1876. Han var även organist och sångledare i katolska kyrkan i Stockholm och en tid dirigent vid Mindre teatern. År 1845 blev han associerad och 1865 fullvärdig ledamot av Musikaliska akademien. Som musiker saknade han formell utbildning. Eftervärldens dom över Gilles kompositioner har varit hård: de har ansetts sakna konstnärligt värde, även om de är skickligt ihopsatta. Alla instämmer dock inte i det omdömet och en del av hans musik spelas ännu, mer än hundra år efter hans död.

Verk
Operor: Masken (1845), Abraham (1854), Lamech med svärdet (1855) och Allt för kungen. 
Operetten Kvinnolist eller Den lurade kadin (1875)
Scenmusik till Douglas (1856), Oehlenschlägers Axel och Valborg (1856), Ludvig Josephsons Brage i Valhall (1862) och Victorien Sardous Många vänner, lite vänskap (1862).
Körverk: nio mässor, oratoriet Guds lof, Konung Davids 51:a psalm, Stabat Mater (1844), kantaten Höstjakten (1846), Gustaf Adolfs död (1846), rekviem (1851) och Te Deum (1864).
Övriga verk: fem symfonier, konsertouvertyrer, kammarmusik, varav fem stråkkvartetter, två stråktrios, pianosextett och fyra pianotrios samt pianostycken och sånger.
Gille utgav även och bearbetade teoretiska skrifter och skolor, såsom Liten violskola efter Rode och Kreutzer och Liten violoncellskola'' efter Dotzauer och Merk.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska organister under 1800-talet
Klassiska organister
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1814
Avlidna 1880
Män
SBH
Ugglan
Ämbetsmän från Stockholm
Walnut, Kalifornien

Walnut är en stad i Los Angeles County i Kalifornien i USA. Staden ligger cirka fyra mil öster om Los Angeles och är en av storstadens förorter. Stadens namn kommer från det spanska namnet, Rancho Los Nogales, på den tidigare mexikanska bosättningen på platsen. Nogales betyder liksom Walnut valnöt.

Walnut utsågs 2009 av tidningen Money till den 70:e bästa platsen att bo på i USA, och därmed den bästa i Kalifornien.

Noter 

Orter i Kalifornien
Orter grundade 1959
Los Angeles County
Matvej Ivanovitj Afonin

Matvej Ivanovitj Afonin eller på ryska Матвей Иванович Афонин, född 1739, död 1810, var en rysk botaniker.

Afonin reste från sitt hemland Ryssland till bland annat Uppsala för att studera. Han disputerade för Linné i maj 1766 med en avhandling som han själv författat. Afonin blev sedermera professor i zoologi, botanik, mineralogi och agrikultur vid Moskvauniversitetet.

Källor

Södertörns högskola, Linnés ryska post
Ryska Wikipedia, Афонин Матвей Иванович, bara födelse och dödsår.

Linnés lärjungar
Ryska botaniker
Personer verksamma vid Moskvauniversitetet
Män
Födda 1739
Avlidna 1810
Professorer i botanik
Professorer i zoologi
Ryska professorer
Ryska zoologer
Ryska mineraloger
Agronomer
Torsten Kassius

Lars Torsten Emanuel Kassius, född 14 oktober 1909 i Edebo församling, Stockholms län, död 31 december 1960 i Södertälje, var en svensk litteraturhistoriker och författare.

Biografi 

Kassius studerade litteraturhistoria och teoretisk filosofi vid Stockholms högskola och tog en licentiatexamen i dessa ämnen samt nordiska språk 1943.
 
Under åren 1942–1947 var Torsten Kassius anställd på Natur och Kultur som redaktör för förlagets kulturtidskrift Samtid och Framtid där han träffade sin blivande fru, ungerskan Gabriella Kassius (född 1922). Han blev lektor vid Budapests universitet och utnämndes till direktör för ett svenskt kulturinstitut, men fick inte tillfälle att tillträda tjänsten då kommunisterna kom till makten.

Vid återkomsten till Sverige skrev han från 1948 de två volymerna Den gamla fabeln om Tälje tokar, två pastischer där det forntida och medeltida Tälje med diktarens frihet blivit den förnämsta staden östan om sol och västan om måne. Han efterlämnade också flera dikter samt ett opublicerat manus, Sörmlandsboken, där han på sitt eget personliga sätt ger oss landskapet och dess gamla befolknings särdrag med sina gena barndoms- och ungdomsminnen som bakgrund.

Torsten Kassius var också verksam som översättare. Mest känd är hans översättning av Michel de Montaignes essäer, med förord av André Gide.

Källor 

Män
Födda 1909
Avlidna 1960
Personer från Edebo socken
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet

Svenska översättare under 1900-talet
Alumner från Stockholms universitet
Gamla skogen

Gamla skogen är ett fiktivt skogsområde i J.R.R. Tolkiens Midgård. Området ligger öster om Fylke i Bockrike.

Skogen var en av de få urskogar som täckte större delen av Eriador innan Andra åldern, och det var en gång den norra kanten av en stor skog som nådde ända till skogen Fangorn. Den gränsar i öster till Kummelåsarna, och i väster till Hay, en stor häck som planterats av hobbitarna från Bockrike för att ge skydd åt deras nya hem bredvid den gamla skogen.

Hobbitarna trodde att träden i Gamla skogen var på något sätt "levande" och att det var en farlig skog. De berättade om träd som svajar även om det inte blåser, viskningar från vattnet, och vilseleda resenärer som gick vilse i skogen och aldrig mer kom tillbaka. Djupt inne i skogen fanns en plats kallat Vitte spring, en mörk och ond plats som är källan till alla fasor i skogen.

Strax innan ringens krig passerade hobbitarna Frodo Bagger, Sam Gamgi, Peregrin Took och Meriadoc Vinbock igenom skogen efter deras flykt från de svarta ryttarna. Detta beskrivs närmare i Sagan om ringen, i kapitlet Gamla skogen. Enligt detta kapitel hade träden attackerat Bockrike genom att plantera sina träd bredvid häcken och lutade sig över den. Efter detta, så bestämde sig hobbitarna att göra en lång remsa av tom mark på utsidan av häcken och skapade en stor brasa i området som senare blev känt som "Bålgläntan". Efter detta blev träden mycket mer fientliga mot hobbitarna.

Vid sydöstra kanten av skogen, på stranden av floden Vitte stod Tom Bombadils hem, Tom räddade Pippin och Merry när de var tillfångatagna av ett träd som Tom kallade "Gamla pilträdsgubben".

Se även
 Platser i Tolkiens värld

Platser i Tolkiens värld
Fiktiva skogar
Budweiser 200 1996

Budweiser 200 1996 kördes den 23 juni på Portland International Raceway, och var den nionde deltävlingen i CART World Series samma säsong. Alex Zanardi tog här sin första seger i CART, efter att ha tagit pole position, seger och snabbaste varv. I mästerskapskampen tog varken ledaren Jimmy Vasser eller trean Michael Andretti några större poäng, vilket gynnade Al Unser Jr., som genom en fjärdeplats bara var 11 poäng efter Vasser med sju tävlingar kvar att köra.

Slutresultat

1996 i USA
Portland
1996
Teatercentrum (Sverige)

Teatercentrum är en svensk centrumbildning för fria professionella teatergrupper som är fristående från teaterinstitutionerna.

Teatercentrum är en bransch- och arbetsgivarorganisation för fri professionell scenkonst, som idag samlar nära 100 fria teatrar som genomför över 10 000 föreställningar för mer än 700 000 personer varje år. Teatercentrum arbetar på för att vara en stark röst för den fria teaterkonsten i Sverige och för att ge sina medlemmar stöd i arbetsgivar- och organisatoriska frågor. Teatercentrums uppdrag är att öka kännedomen om den fria professionella teaterkonsten och dess villkor och att verka för förbättrade förutsättningar för medlemsteatrarna i hela Sverige. Verksamheten bedrivs både ur ett samlande nationellt perspektiv och ur ett regionalt perspektiv med kanslier i Stockholm, Göteborg, Malmö och Piteå.

Se även
Fri teatergrupp

Externa länkar
Officiell webbplats
Teatercentrums arkiv (del I och del II), Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket) 

Centrumbildningar
Teaterorganisationer i Sverige
Backmanska huset

Backmanska huset eller Johannes Bures gård är ett tvåvånings trähus på Rundelsgränd 3 i kvarteret Fjärdingen, Uppsala.

Huset är en tvåvånings framkammarstuga klädd med stående panel. Byggnaden har dendrokronologiskt daterats till huvudsakligen 1620-50. Detta gör huset till Uppsalas äldsta bevarade trähus. Takstolarna är något yngre och byggda vintern 1660-61. Den tillbyggda delen mot Rundelsgränd är yngre, från andra hälften av 1700-talet.
Huset var det enda i kvarteret som klarade den brand som 1809 härjade nordvästra delarna av Uppsala.

I huset bodde i början av 1600-talet Johannes Bureus. Han fick det som donation av Gustav II Adolf år 1630. Han lämnade sedan över gården till sin dotter Katarin Bureus, som var gift med hans lärjunge Johan Henriksson. 1645 köptes gården av Johan Laurbegius, magister och professor i orientaliska språk. 1661 köptes den av Jordan Edenius. Efter hans död ärvdes gården av han änka som 1672 sålde den till Petrus Aurivilius, professor i filosofi. Han sålde den i sin tur till teologie professor Daniel Djurberg.
Efter Djurbergs änka köpte svärsonen Johan Drissel gården, som därefter ärvdes av sonen Johan Daniel Drissel. 1792 lät Johan Drissel uppföra ett nytt stenhus mot S:t Johannesgatan. Stenhuset förstörs i 1809 års brand.

1859 köpte sonen Johan Daniel Drissel d. y. loss övriga släktingar från gården, och när han dog 1863 testamenterade han den till Anna Katarina Forsmans fyra döttrar. Dessa sålde den till professor och medicine doktor Frans Anton Gustaf Bergman. 1907 ärvde sönerna gården. Dessa sålde den 1912 till sitt eget fastighetsbolag Rosendal, och lät uppföra ett nytt hyreshus i tegel mot S:t Johannesgatan. 1929 tog Martin Edlund över fastighetsbolaget, som 1956 sålde tomten till Södermanlands-Nerikes nation. I huset finns nu nationens bostadsförvaltning.

Backmanska huset utsågs 1993 till statligt byggnadsminne då det är ett av de få välbevarade exemplen på Uppsalas 1600-talsarkitektur, samt för dess kopplingar till Uppsala universitet och framträdande personer vid universitetet.

Källor 
Anders Franzén, Johannes Bureus gård vid Rundelsgränd, Artikel i Årsboken Uppland 1994

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Uppsala
Byggnadsminnen i Uppsala kommun
Money (tidning)

Money är en amerikansk tidskrift om privatekonomi utgiven i av Time Inc. sedan oktober 1972. Tidningens artiklar behandlar ämnen som investeringar, sparande, pensioner och skatter. Den är känd för sin årliga lista över USA:s bästa platser att bo på. Med 1,9 miljoner prenumeranter och cirka 7 miljoner läsare varje månad är Money en av världens största publikationer inom sitt område.

Noter 

Amerikanska tidskrifter
Privatekonomi
Affärstidningar
Engelskspråkiga tidskrifter
Tidskrifter startade 1972
François Chatillon

François Chatillon (François-Antoine-Joseph Rousseau), född 1729, död 1802, var en fransk skådespelare och sångare. 

Han var sångmästare och direktör för kören vid svenska hovtruppen, Sällskapet Du Londel 1753-71. Han var sedan även anställd vid Gustav III:s Franska teater 1781-82. Han var 1778-88 körmästare vid Operan.     

Gift 1775 med Marie-Thérèse Restier (död 1790), och 1791 med koristen Anna Maria Upgren Westberg (1760-1827).

Källor
 https://archive.is/20121224005143/http://www.cesar.org.uk/cesar2/people/people.php?fct=edit&person_UOID=342285
 Anteckningar om Stockholm Theatrar, Stockholm, 1865
 Fredrik August Dahlgren:  Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar   

Födda 1729
Teater i Sverige under 1700-talet
Män
Avlidna 1802
Kormästare vid Kungliga Operan
Lilla Härnevi

Lilla Härnevi är en by i östra delen av Härnevi socken i norra delen av Enköpings kommun, Uppland.

Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar och är belägen vid länsväg C 558 och cirka 1,5 kilometer väster om Härnevi kyrka, som ligger i Stora Härnevi.

Externa länkar
 Torstuna-Österunda hembygdsförening

Orter i Enköpings kommun
Stora Härnevi

Stora Härnevi är kyrkbyn i Härnevi socken i norra delen av Enköpings kommun, Uppland.

Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar och är belägen runt Härnevi kyrka. Länsvägarna C-801, C-803 samt C 804 möts i Stora Härnevi.

Byn omtalas första gången i slutet av 1100-talet, då Fogdö kloster hade 10 örtugsland i byn. 1336 överlät Knut Jonsson (Aspenäsätten) jord i Härnevi till Birgitta Knutsdotter (Lejonbjälke), som han tidigare överlåtit till hennes avlidne make Magnus Bengtsson (Bengt Bossons ätt). 1341 upptas i förteckningen över kyrkligt jordförvärv 1/2 öretugland i Härnevi som någon gång efter 1302 skänkts till Härnevi kyrka.

I de äldsta handlingarna finns ingen åtskillnad mellan Lilla och Stora Härnevi, men redan 1354 omtalas 'Ytra Hernewi' som en separat by. 

1538 fanns 2 hela kyrkohemman och 6 hela frälsehemman i Stora Härnevi.

Källor
 Det Medeltida Sverige, 1:8 - Olle Ferm, Mats Johansson & Sigurd Rahmqvist.

Externa länkar
 Torstuna-Österunda hembygdsförening

Orter i Enköpings kommun
Pierre-Claude Soligny

Pierre-Claude Soligny (Pierre-Claude Senisseler),  född i Paris 1746, var en fransk skådespelare och musiker. 

Han ingick i den franska teatern i Sverige, Sällskapet Du Londel 1753-71. Han gjorde succé då han debuterade på Comédie-Italienne i Paris 1773 och turnerade sedan i Frankrike och Belgien. Han var sedan aktiv i Nederländerna vid teatern i Amsterdam från 1784.    

Gift 1770 med Elisabeth Soligny.

Källor 
 

Svenska skådespelare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Födda 1746
Avlidna okänt år
Män
Henri Nannen

Henri Nannen född 25 december 1913 i Emden i nordvästra Tyskland, död 13 oktober 1996 i Hannover, var en tysk förläggare och publicist. Under flera år var han utgivare av och chefredaktör för den av honom grundade tyska tidskriften Stern. Nannen fick i juli 1948 tillstånd av den brittiska ockupationsmakten att genom sitt förlag Stern-Verlag Henri Nannen ge ut tidskriften Stern i Hannover. Henri Nannen var chefredaktör perioden 1948-80 och utgivare fram till 1983. 

År 1986 öppnades en konsthall i Emden med utgångspunkt i Henri Nannens konstsamling. 

Män
Födda 1913
Avlidna 1996
Tyska journalister
Personer från Emden
Taphinon Desroches

Joseph Taphinon Desroches, död 1796, var en fransk skådespelare och sångare. Han var aktiv i Sverige inom Sällskapet Du Londel 1753-71. 

Desroches agerade både inom tal och sång vid den franska teatern. Han räknades till de största sångtalangerna i Sverige under frihetstiden vid sidan av Marguerite Morel, Marie Baptiste,  Déricourt, och Barthelémy d'Armancourt (1728-e.1776). 

Desroches var även anställd som lektör hos drottning Lovisa Ulrika, en ställning han behöll långt efter det att den franska teatern hade upplösts. Som sådan var det hans uppgift att finnas till hands för att läsa böcker, tidningar och brev för drottningen och kungabarnen, och eftersom Lovisa Ulrika läste mycket blev det slutligen en heltidsuppgift, där han till exempel fick följa med i hennes vagn på resor för att läsa för henne. Han blev som lektör en omtyckt förtrogen och betraktad som mer eller mindre en familjemedlem.

Se även
 Jean François Beylon

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige, Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 Nanna Lundh-Eriksson: Sophia Albertina. Historisk Kavalkad. Stockholm (1946)

Svenska skådespelare under 1700-talet
Avlidna 1796
Män
Franska skådespelare under 1700-talet
Lovisa Ulrikas hovstat
Serge Haroche

Serge Haroche, född 11 september 1944 i Casablanca i Marocko, är en fransk fysiker. År 2012 tilldelades han Nobelpriset i fysik tillsammans med David Wineland med motiveringen "för banbrytande experimentella metoder som möjliggör mätning och styrning av enstaka kvantsystem". Deras forskning har lett till bemästrandet av ljuspartiklar i den kvantfysiska världen.

Biografi

Serge Haroche föddes i en judisk familj i Casablanca. Haroche lämnade Marocko 1956, samma år som landet blev självständigt. Han bor idag i Paris, är gift och har två barn. Hans mor föddes i Ryssland och arbetade som lärare och hans far var advokat. Haroche är farbror till den franska singer-songwritern och skådespelaren Raphaël Haroche.

Han är professor vid École Normale Supérieure och Collège de France sedan 2001. Han arbetar inom kvantfysik och är bland annat känd för att ha observerat fenomenet dekoherens. Han tilldelades CNRS guldmedalj 2009.

Forskning
En praktisk användning av upptäckterna som gav Haroche Nobelpriset är en optisk klocka där två joner i tillsammans håller tiden hundra gånger noggrannare än dagens standardklocka, det vill säga ett cesiumur. Den ena jonen "håller takten" medan den andra håller reda på tiden och meddelar den vidare utan att förstöra jonernas kvanttillstånd. Detta ses som första steget mot kvantdatorer.

Källor

Externa länkar
 College de France Biography - Serge Haroche
Nobelprize.org Serge Haroche – biografi
 Populärvetenskaplig information om nobelpriset 2012 från KVA, på svenska

Franska fysiker under 2000-talet
Födda 1944
Män
Levande personer
Nobelpristagare i fysik
Kvantfysiker
Franska nobelpristagare
Personer från Casablanca
Alumner från École normale supérieure
Alumner från Paris universitet
Storofficerare av Hederslegionen
Barthelémy d'Armancourt

Barthelémy d'Armancourt, född 1728, död efter 1776, var en fransk skådespelare och sångare. Han var aktiv i Sverige inom Sällskapet Du Londel 1753-71. 

d'Armancourt agerade både inom tal och sång. Han räknades till de största sångtalangerna i Sverige under Frihetstiden vid sidan av Marguerite Morel, Marie Baptiste, Déricourt, och Taphinon Desroches.

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige, Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810

Franska skådespelare under 1700-talet
Svenska skådespelare under 1700-talet
Födda 1728
Avlidna okänt år
Avlidna 1700-talet
Män
Aktasj (olika betydelser)

Aktasj kan syfta på:

Kirgizistan
Aktasj (Osh) – en by i Osh
Aktasj (Jalal-Abad) – en by i Jalal-Abad

Ryssland
Altaj – en bergskedja i Centralasien på gränsen mellan Ryssland, Mongoliet, Kina och Kazakstan

Uzbekistan
Aktasj (Dzjizzach) – en ort i Dzjizzach.
Aktasj – en stad i Samarkand