kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orientstenskvätta

Orientstenskvätta (Oenanthe picata) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Orientstenskvättan är en svartvit, 14,5 centimeter lång fågel med det för stenskvättorna typiska "T"-mönstret på stjärten. Den är mycket variabel i dräkten, där olika individer som tidigare behandlats som tillhörande egna underarter eller till och med egna arter nu behandlas som tre olika morfer.

1. Hos svartbukiga 'opistholeuca' är hanen är kolsvart förutom den typiska stenskvätteteckningen på stjärten: vit övergump, undre stjärttäckare samt stjärtbas och stjärtidor, svart ändband och svarta centrala stjärtfjädrar. Honan är sotsvart.

2. Hanar av vitbukiga 'picata' har vit buk, medan honans buk är beigefärgad och hanens svarta delar ersatt av gråbrunt.

3. Hanar av vitkronade 'capistrata' liknar 'picata' men har vit nacke och hjässa. Honan är jordbrun där hanen är svart och buken beigefärgad.

De tre olika morferna motsvarar inte helt tre olika geografiska populationer, men verkar skilja på sig i övervintringsområdena.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i Iran, norra Baluchistan och Pakistan. Vintertid flyttar den norra delen av populationen till södra Iran och norra Indien, men även Oman och Förenade Arabemiraten. Tillfälligt har den påträffats i Saudiarabien och Qatar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Stenskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Orientstenskvättan är en vanligt förekommande fågel i arida och halvarida miljöer, i exempelvis ödsliga klippområden, sanddyner med buskvegetation, jordbruksområden, raviner och i närheten av nomadiska bosättningar. Den anländer till häckningsreviren i mars i Balcuhistan eller i mitten av april i Chitral och stannar till september. Den ses i vinterkvarteren från början av augusti till slutet av mars.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som allmänt förekommande.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Svartbröstad stenskvätta

Svartbröstad stenskvätta (Oenanthe pileata) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartbröstad stenskvätta är en kraftigt tecknad stenskvätta, med vitt ögonbrynsstreck, svart mask genom ögonen och ett svart band tvärs över bröstet. I flykten syns svart yttre stjärthalva och vit inre. Den varierande sången är en snabb serie bestående av kluckande och visslande ljud.

Utbredning och systematik 
Svartbröstad stenskvätta förekommer i södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredningsområde:
 Oenanthe pileata neseri – södra Angola och norra Namibia till västra Botswana
 Oenanthe pileata livingstonii – östra Angola till Kongo-Kinshasa, Kenya, Tanzania, Malawi och Moçambique
 Oenanthe pileata pileata – i södra Namibia och Sydafrika

Familjetillhörighget 
Stenskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Svartbröstad stenskvätta hittas i öken, torr savann och kortvuxna gräsmarker. Den ses ofta sitta på stolpar eller andra strukturer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Kurdstenskvätta

Kurdstenskvätta (Oenanthe xanthoprymna) är en bergslevande tätting som tillhör släktet stenskvättor. Släktet räknades tidigare till familjen trastar, men är numera placerad inom familjen flugsnappare (Muscicapidae). Den häckar i Mellanöstern från sydöstra Turkiet till sydvästra Iran. Tidigare behandlades kurdstenskvättan och persisk stenskvätta (O. xanthoprymna) som en och samma art. Arten är relativt fåtalig, men beståndet anses vara livskraftigt.

Kännetecken

Utseende
Kurdstenskvättan är en relativ liten stenskvätta, ungefär 14 centimeter lång. Hjässan och nacken är blekgrå, åtskilda av ett vitt ögonstreck från det svarta ansiktet och den svarta strupen. Ryggen är brungrå och undersidan vit eller gulbrun. Vingarna är kolsvarta. Flankerna och undergumpen är orangefärgad, stjärten vit basalt med ett svart band längst ut. Honan är likartat tecknad, men med dovare färger samt med mörka strupen och ansiktet ersatt av en grå ögonmask.

Läten 
Sången är mörkröstad och kort, en upprepad kvittrig strof med fyra till sex rullande, torra toner. Bland lätena hörs smackande "tschack", smattrande "tjr'r'r'r" och fallande, visslande "tjiyp".

Utbredning och systematik 
Kurdstenskvättan häckar från bergstrakterna i sydöstra Turkiet till sydvästra Iran och flyttar vintertid söderut till Sinaihalvön, östra Egypten och Sudan. Den har påträffats tillfälligt i Cypern, Georgien, Jordanien, Libyen, Oman, Qatar, Syrien och Förenade Arabemiraten. 19 maj 2015 uppehöll sig en kurdstenskvätta i Auvergne, Puy-de-Dôme, Frankrike.

Persisk stenskvätta (Oenanthe chrysopygia) behandlades länge som en underart till kurdstenskvättan på basis av fåglar funna med intermediära karaktärer, vilket tolkades som att arterna hybridisiderade. Dessa individer kan dock istället röra sig om unga kurdstenskvättor.

Familjetillhörighet 
Stenskvättorna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Ekologi
Kurdstenskvättan trivs i hedlandskap, öppna sluttningar och halvöken. Den bygger sitt bo bland stenar, i en klippskreva eller under ett klippblock. Honan lägger fyra till fem blåvita ägg med några kastanjefärgade fläckar. Arten lever huvudsakligen av myror och andra små insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde en stabil populationsutveckling. Världspopulationen är ganska liten med uppskattat 12 000 till 40 000 vuxna individer, men inte tillräckligt liten för att kurdstenskvättan ska betraktas som hotad. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Alashanrödstjärt

Alashanrödstjärt (Phoenicurus alaschanicus) är en fåtalig tätting i familjen flugsnappare som är endemisk för Kina.

Utseende och läten 
Alashanrödstjärten är en tydligt tecknad rödstjärt i orange, grått och svart, med en kroppslängd på 14–16 cm. Hanen är grå på hjässa, nacke och halssidor, medan rygg, övergump och stjärt är starkt rostorange. Vingarna och skapularerna är svarta med vita inslag. Undersidan är rostorange, vitare på buken. Honan är enfärgat jordbrun, något mer beige under. Vingarna är brunsvarta med bleka spetsar på täckare, armpennor och tertialer. Övergumpen och stjärtsidorna är orangefärgade, stjärtmitten brunsvart. Lätena är okända.

Utbredning 
Alashanrödstjärten häckar enbart i nordcentrala Kina, i Qinghai, Gansu, Ningxia. Vintertid har den också observerats i södra Shaanxi, Shanxi, Hebei och Beijing.

Systematik 
Tidigare har den behandlats som underart till altajrödstjärten (Phoenicurus alaschanicus) och är systerart till denna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Alashanrödstjärt placeras vanligtvis i släktet Phoenicurus. DNA-studier visar att de tre avvikande rödstjärtarna strömrödstjärt (Chaimarrornis leucocephalus) samt två arter i Rhyacornis är inbäddade i Phoenicurus. De flesta har därför expanderat släktet till att omfatta dessa tre arter. Vissa har dock valt att behålla dem i sina släkten och istället dela upp Phoenicurus i två delar, där alashanrödstjärt och dess närmaste släktingar blåhätta, blåstrupig rödstjärt, altajrödstjärt och vitstrupig rödstjärt lyfts ut till det egna släktet Adelura.

Familjetillhörighet 
Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Fågeln häckar på snårtäckta sluttningar med lösa stenar, i buskrika flodslätter i bergsbelägna barrskogar från 3 300 meters höjd till trädgränsen. Efter häckning rör den sig nedåt till cirka 2.000 meters höjd. Under hösten verkar den uteslutande leva på bär.

Status och hot 
Alashanrödstjärten tros ha en liten världspopulation på uppskattningsvis endast 6 000–15 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal på grund av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad, men noterar att kunskapen om artens status är begränsad.

Namn 
Fågeln har fått sitt namn efter bergskedjan Ala Shan, eller Helanbergen, som ligger på gränsen mellan Inre Mongoliet och Ningxia i Kina.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Svartryggig rödstjärt

Svartryggig rödstjärt (Phoenicurus auroreus) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartryggig rödstjärt är en 14–15 cm lång fågel, och liksom övriga i släktet Phoenicurus är skillnaderna mellan könen stora. Hanar i häckningsdräkt har grå krona och nacke med ljusare panna och sida av kronan, svart ansikte och haka, brun mantel och vingar samt en stor vit vingfläck. Bröstet, nedre delen av ryggen och övergumpen är orange, liksom sidorna av den i övrigt svarta stjärten. Unga hanar är likartat tecknade men mycket dovare och mindre tydligt.

Honorna är varmbruna ovan, blekare under, med orange övergump och stjärtsidor och med en liknande vit vingfläck som hanen. Näbb, ben, ögon och fötter är svarta hos båda könen.

Sången är ett livfullt flöde av toner. Bland lätena hörs en kort och ljus vissling samt ett hårt "tsak".

Utbredning och systematik 
Svartryggig rödstjärt är en östasiatisk fågel som delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phoenicurus auroreus auroreus – häckar från södra Sibirien till Mongoliet, flyttar till Japan och Ryukyuöarna
 Phoenicurus auroreus leucopterus – förekommer i västra Kina, sydöstra Tibet och nordvästra Thailand, flyttar till norra Myanmar

Svartryggig rödstjärt har påträffats fyra gånger i Europa: 1988 i Storbritannien, 1997 i Örebro i Sverige, 2006 i Ryssland och 2011 i Ungern. Endast fyndet i Ryssland betraktas som spontant, det vill säga att arten sannolikt nått dit på egen hand och inte är en förrymd burfågel.

Släktskap 
Fågelns närmaste släktingar tros vara bergrödstjärt och kinesisk rödstjärt som skildes åt för mellan tre och fyra miljoner år sedan. Lite mer avlägset släkt är rödstjärten, svart rödstjärt och diademrödstjärt. 

Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Svartryggig rödstjärt trivs i öppen skog, skogskanter och åkerkanter. Den återfinns ofta i människans närhet i parker och stadsträdgårdar. Den häckar under sommaren, med parning noterad tidigt i maj.

Status 
Svartryggig rödstjärt är vida spridd och allmän i sitt utbredningsområde och betraktas därför inte som hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Blåhätta

Blåhätta (Phoenicurus coeruleocephala) är en bergslevande asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare.

Kännetecken

Utseende 
Blåhättan är en 15 cm lång medlem av släktet rödstjärtar, dock unik bland dem genom att ha en svart istället för rödaktig stjärt. Hanen har svart huvud och bröst, blågrå hätta, svart ovansida med vita vingband och vit undersida. Utanför häckningstid är ovansidans teckning dold av ljusa bräm. Honan är grå med tydliga vingband och kastanjefärgad övergump.

Läten 
Sången som levereras från en hög sittplats i ett träd liknar klippsparvens.

Utbredning och systematik 
Blåhättan häckar i ett område från Tien Shan i sydöstra Kazakstan och västra Kina (västra Xinjiang), söderut till nordöstra och östra Afghanistan och österut genom västra och centrala Himalaya till centrala Nepal, möjligen även Bhutan. Efter häckningen rör den sig till lägre höjder söder om häckningsområdet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Blåhätta placeras vanligtvis i släktet Phoenicurus. DNA-studier visar att de tre avvikande rödstjärtarna strömrödstjärt (Chaimarrornis leucocephalus) samt två arter i Rhyacornis är inbäddade i Phoenicurus. De flesta har därför expanderat släktet till att omfatta dessa tre arter. Vissa har dock valt att behålla dem i sina släkten och istället dela upp Phoenicurus i två delar, där blåhättan och dess närmaste släktingar vitstrupig rödstjärt, blåstrupig rödstjärt, altajrödstjärt och alashanrödstjärt lyfts ut till det egna släktet Adelura.

Familjetillhörighet 
Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Blåhättan häckar på klippiga sluttningar med öppen skog på mellan 2400 och 4300 meters höjd. Sommartid lever den av insekter, vintertid även bär och frön. Fågeln häckar mellan maj och juni i Afghanistan och Tadzjikistan, från mitten av maj till slutet av juni eller början av juli i Pakistan, maj-juli i Kashmir och april-juli i Nepal. Arten är höjdledsflyttare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig i Afghanistan och lokalt vanlig i norra Pakistan samt norra och östra Indien, dock mindre vanlig i Nepal och ovanlig i Tien Shan och Pamir-Alai.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Bergrödstjärt

Bergrödstjärt (Phoenicurus erythrogastrus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer som namnet avslöjar i bergstrakter, dels i Kaukasus, dels från Centralasien till Himalaya.

Utseende
Bergrödstjärten är den största av alla rödstjärtar, 18 centimeter lång och med en vikt på 21-29 gram. Adulta hanen är svart ovan, har en vit krona och vit vingfläck samt den orangeröda stjärten som är så karakteristisk för släktet. Undertid är strupe och övre delen av bröstet svart och resten djupt orangeröd. Honor och ungfåglar är bruna ovan och orangebruna under, med en orangeröd stjärt.

Läte 
Sången är klar och kort med inblandade hårda ljud, inte olik stentrasten. Bland lätena hörs "tsi" eller "tsi-tek-tek".

Utbredning och systematik 
Bergrödstjärt delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phoenicurus erythrogastrus erythrogastrus – förekommer i bergstrakter från Kaukasus till södra Kaspiska havet i Iran
 Phoenicurus erythrogastrus grandis – förekommer från Centralasien till sydöstra Tibet, södra Kina, Pakistan och norra Indien

I verket Handbook of Western Palearctic Birds (Shirihai & Svensson 2018) behandlas arten som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Även svenska BirdLife Sverige följer denna indelning.

Fågelns närmaste släktingar tros vara arterna svartryggig rödstjärt (P. auroreus) och kinesisk rödstjärt (P. hodgsoni) som skildes åt för mellan tre och fyra miljoner år sedan. Lite mer avlägset släkt är rödstjärten (P. phoenicurus) , svart rödstjärt (P. ochruros) och diademrödstjärt (P. moussieri).

Familjetillhörighet 
Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Ekologi 
Bergrödstjärten häckar som namnet avslöjar i mycket höglänt terräng mellan 3.600 och 5.200 meter över havet på alpängar och i klippfält. Vintertid rör den sig något neråt till 1.500-4.800 meter över havet till subalpina havtornssnår. Några populationer, framför allt de mest nordliga runt Bajkalsjön rör sig längre och når nordöstra Kina. Bergrödstjärten lever av ryggradslösa djur och frukt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn  
Tidigare skrevs det vetenskapliga namnet Phoenicurus erythrogaster, men det korrekta är Phoenicurus erythrogastrus.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Blåstrupig rödstjärt

Blåstrupig rödstjärt (Phoenicurus frontalis) är en asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare.

Kännetecken

Utseende 
Blåstrupig rödstjärt är unik bland rödstjärtarna genom att likt stenskvättor ha ett upp-och-nervänt svart "T" på den rostfärgade stjärten, med svart ändband och mitt samt rostfärgade sidor. Hanen har blått huvud och ovansida med brunorange undersida. Utanför häckningstid är dräkten delvis dold av rostbruna fjäderspetsar. Honan har mörkbrun ovansida och undersida, med orange anstrykning på buken. Kroppslängden är 15-16 cm.

Läten 
Sången består av en till två ganska hårt drillade melodier följda av korta visslade fraser. Bland lätena hörs korta "tik" och tunna "ee-tit".

Utbredning och systematik 
Blåstrupig rödstjärt häckar i Himalaya i södra Asien, från nordöstra Afghanistan och österut till centrala och södra Kina (östra Qinghai och nordvästra Gansu söderut till södra och östra Xizang, Sichuan, norra Yunnan och Guizhou), troligen även norra Myanmar. Den övervintrar vid bergskedjans södra sluttningar och i Sydostasien, från norra Indien österut till norra Indokina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, men genetiska studier visar på stora skillnader mellan populationerna i Nepal och Kina.

Släktestillhörighet 
Blåstrupig rödstjärt placeras vanligtvis i släktet Phoenicurus. DNA-studier visar att de tre avvikande rödstjärtarna strömrödstjärt (Chaimarrornis leucocephalus) samt två arter i Rhyacornis är inbäddade i Phoenicurus. De flesta har därför expanderat släktet till att omfatta dessa tre arter. Vissa har dock valt att behålla dem i sina släkten och istället dela upp Phoenicurus i två delar, där blåstrupig rödstjärt och dess närmaste släktingar vitstrupig rödstjärt, blåhätta, altajrödstjärt och alashanrödstjärt lyfts ut till det egna släktet Adelura.

Familjetillhörighet 
Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Blåstrupig rödstjärt häckar i höglänta, subalpina buskmarker. Vintertid ses den i öppen skog, odlingsbygd och buskage. Under sommarmånaderna lever den mestadels av insekter, men från augusti även frön och bär.

Häckning 
Arten häckar från mitten av maj till augusti i Himalaya och maj till juli i Kina. Det skålformade boet placeras bland stenar, i ett hål i en jordbank eller under tät vegetation, ibland även i ett trädhål upp till sju meter ovan mark. Däri lägger den tre till fyra blekt grårosa till ljust beige ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig, dock fåtalig i norra Sydostasien.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Diademrödstjärt

Diademrödstjärt (Phoenicurus moussieri) är en nordafrikansk tätting i familjen flugsnappare.

Utseende och läten 
Diademrödstjärten är en liten (12-13 centimeter), kortstjärtad och kortvingad rödstjärt. Den sitter ofta öppet, knycker med vingarna och darrar konstant med sin roströda stjärt. I vanor och vistelseort är den ett mellanting mellan en rödstjärt och en buskskvätta. 

Hanen har helt roströd undersida och övergump, på ovansidan svart utom ett vitt diadem på huvudet och en stor vit vingfläck. Honan är mer lik rödstjärtshonan, men har kortare stjärt, mer orange på undersidan och ljusare på vingen där hanens vita vingfläck är.

Sången är närmast järnsparvslik: fin och oregelbunden två till fem sekunder lång strof med inflikade locklätet tjirr. Ett annat lockläte är mer en tunn vissling: hit.

Utbredning och systematik 
Diademrödstjärten är huvudsakligen stannfågel på platåer i södra Marocko, norra Algeriet och norra Tunisien. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa med ett tiotal fynd i Spanien, men också i Italien, Portugal, Grekland, på Malta och 24 april 1988 i Pembrokes, Wales, Storbritannien.

Släktskap 
DNA-studier visar att diademrödstjärtens närmaste släkting är rödstjärten (Phoenicurus phoenicurus). Tillsammans med svart rödstjärt (P. ochruros) bildar de en klad bland rödstjärtarna närmast de huvudsakligen asiatiska arterna kinesisk rödstjärt, bergrödstjärt och svartryggig rödstjärt.

Familjetillhörighet 
Rödstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Ekologi 
Diademrödstjärten trivs i öppet landskap med spridda träd, dungar och buskar, gärna i bergssluttningar men också utmed kusten eller i trädgårdar. Den äter huvudsakligen insekter som den antingen fångar i luften likt flugsnappare eller tar dem från marken. Mer sällsynt intar de även bär. Boet byggs i en buske eller på marken, vari honan lägger tre till sex ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stabil populationsutveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jean Moussier (1795-1852?), generalläkare i franska armén och med i Främlingslegionen i Algeriet men också naturforskare och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen