kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Asbaggar

Asbaggar (Silphidae) är en familj av medelstora, 9 till 35 millimeter långa, platta skalbaggar i underordningen allätarbaggar. Hittills är cirka 400 arter kända som vanligtvis förekommer i tempererade regioner. I Sverige är 24 arter kända .

Dessa skalbaggar har en utplattad och skarpkantad halssköld, klubblika antenner, 5-ledade tarser (benlemmar) och starkt utstående, kägelformiga framfötter. De flesta hithörande arterna lever på as och utmärkas av utomordentligt fint luktsinne, som tillåter dem att långväga ifrån vädra och uppsöka döda djurkroppar.

Andra arter jagar snäckor eller livnär sig av växtdelar. Till exempel betraktas arterna av släktet Aclypea som skadedjur på betor. Släktets medlemmar är däremot allätare.

Taxonomi 
Familjen delas i två underfamiljer med tillsammans 10 släkten:

 Nicrophorinae
 Nicrophorus
 Silphinae
 Ablattaria
 Aclypea
 Dendroxena
 Heterotemna
 Necrodes
 Oiceoptoma
 Phosphuga
 Silpha
 Thanatophilus

Källor

Noter

Asbaggar
Torsten Mattsson

Torsten Axel Viktor Mattsson (i riksdagen kallad Mattsson i Eneryda), född 15 juni 1915 i Virestad, död där 20 februari 1984, var en svensk sågverksägare och centerpartistisk politiker.

Mattsson var ledamot av riksdagens första kammare från 1959, invald i Kronobergs läns och Hallands läns valkrets.

Referenser 
Tidens kalender 1967, almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1966, sid. 241.

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Personer från Virestads socken
Födda 1915
Avlidna 1984
Män
Urskogsleden

Urskogsleden är en vandringsled i Örnsköldsviks kommun. Den startar cirka 30 kilometer norr om centrala Örnsköldsvik och sträcker sig idag från Björna upp till Vändåtberget, cirka 45 km lång. 

Leden kom till under slutet av 1980-talet under namnet Ödemarksleden. Längden på leden som då blev röjd och uppmärkt var cirka 40 kilometer lång. Underhållet har varit dålig och det blev svårt att urskilja leden på vissa platser. Under våren 2008 fick leden sitt nya namn, Urskogsleden. Dessutom har visioner och bestämmelser om en upprustning av leden kommit fram. Upprustningen påbörjades 2009.

Leden sträcker sig genom flera urskogsområden och kulturhistoriska platser. Idag går leden genom fem naturreservat; Kravattsliden, Kålhuvudet, Hemlingsån, Bågaliden och Vändåtberget. Inom visionen för leden finns även planer på att lägga en del av leden genom ännu ett naturreservat, Granliden, som blev reservat så sent som 2006. Exempel på kulturhistoriska platser längs leden är lämningar från en gammal smedja som tillverkade borrstål för silverbrytning vid Kravattsliden, forna fäbodplatser samt gamla platser för lappkåtor.

Vid byn Locksta passerar leden ett av länets bäst bevarade randdeltan efter isälvar.

Referenser 

Vandringsleder i Västernorrlands län
Vändåtberget
Örnsköldsviks kommun
Axel Kristiansson

Nils Axel Kristiansson , född 28 oktober 1914 i Harplinge, död 5 juni 1999 i Harplinge, var en svensk lantbrukare och centerpartistisk politiker.

Kristiansson var landstingsledamot 1951–1973 och kommunalpolitiker. Han var ledamot av riksdagens första kammare 1964–1970, invald i Kronobergs läns och Hallands läns valkrets, samt riksdagsledamot 1971–1978, invald i Hallands läns valkrets.

Källor 
Tidens kalender 1967, almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1966, sid. 241.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Personer från Harplinge socken
Födda 1914
Avlidna 1999
Män
OK Renen

OK Renen är en orienterings- och skidorienteringsklubb i Luleå, även stadens största. Efter att den gamla klubbstugan brann ned hyr man nu en nyare klubbstuga på Kronan i Luleå.

Externa länkar
OK Renen

Orienteringsklubbar i Norrbotten
Sportklubbar i Luleå kommun
Nils Larsson i Klagstorp

Nils Larsson (i riksdagen kallad Larsson i Klagstorp), född 15 oktober 1870 Klagstorp i Näsums socken, död där 11 september 1952, var en svensk lantbrukare och politiker (liberal).

Nils Larsson var lantbrukare i Klagstorp i Näsum, där han också var kommunalt verksam. Han hade även förtroendeuppdrag i den lokala bonderörelsen.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1906–1913, fram till 1911 för Villands härads valkrets och från 1912 för Kristianstads läns sydöstra valkrets. I riksdagen tillhörde han som kandidat för Frisinnade landsföreningen dess riksdagsparti Liberala samlingspartiet. Han var bland annat ledamot i bevillningsutskottet 1912–1913. I riksdagen engagerade han sig bland annat för sänkta tullar.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 132

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Näsums socken
Födda 1870
Avlidna 1952
Män
Villands härads valkrets

Villands härads valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1866–1908 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen avskaffades vid övergången till proportionellt valsystem i valet 1911, då den uppgick i Kristianstads läns sydöstra valkrets.

Riksdagsmän
Sven Nilsson, min 1867–1868, lmp 1869–1877 (1867–28/4 1877)
Anders Nilsson, lmp 1878–1887, nya lmp 1889–1893 (1878–1893)
Ola Persson, gamla lmp 1894, lmp 1895–1901 (1894–1901)
Anders Jönsson, vilde 1902, lmp 1903–1905 (1902–1905)
Nils Larsson, lib s (1906–1911)

Valresultat

1896

Valdeltagandet var 26,3%.

1899

Valet ägde rum den 27 augusti 1899. Valdeltagandet var 15,8%.

1902

1905

Valet ägde rum den 10 september 1905. Valdeltagandet var 62,0%.

1908

Valet ägde rum den 6 september 1908. Valdeltagandet var 70,2%.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 93
 Kungliga biblioteket: Svenska dagstidningar 
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1894-1896
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1897-1899
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1900-1902
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1903-1905
Statistiska centralbyrån Riksdagsmannavalen 1906-1908

Historiska valkretsar i Kristianstads län
Libanonberget

Libanonberget (arabiska: جبل لبنان), är en bergskedja i Libanon, som sträcker sig 160 kilometer genom hela landet, parallellt med Medelhavet. Dess högsta punkt är Qurnat as Sawda', 3 083 meter över havet.

Området Libanon förknippades förr med denna bergskedja, och dess snöiga toppar har givit landet dess namn sedan forntiden: laban är arameiska för vit. Bergskedjan blev känd för att där växte cedrar och ek, däribland den libanesiska cederarten Cedrus libani. Fenicierna använde trä från denna trakt till sina skeppsbyggen och handel förekom bland annat med Egypten.

En grupp kristna maroniter lyckades på 600-talet e. Kr. bilda ett hemland i Libanonberget som kallades för Maradalandet.

Bergskedjor i Libanon
John Erlansson

John Erlansson (i riksdagen kallad Erlansson i Främlinge), född 17 september 1863 i Gryts socken, Skåne, död 7 april 1940 i Knislinge, var en svensk lantbrukare och politiker (höger). 

Erlansson var predikant i Nordöstra Skånes missionförening från 1887 och direktör för Knislinge stärkelsefabriksförening från 1900. 1921 blev han ordförande i Svenska stärkelseproducenters riksförening. Erlansson var riksdagsledamot i andra kammaren 1906-1917 samt 1921, fram till 1911 för Östra Göinge härads valkrets och därefter för Kristianstads läns nordvästra valkrets, och tillhörde där Statsutskottet. Han var även kommunalman och var ledamot av Kristianstads läns landsting 1910-1918.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Fotnoter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Nationella framstegspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmanna- och borgarpartiet
Personer från Gryts socken, Skåne
Födda 1863
Avlidna 1940
Män
Alboin

Alboin, eller Albuin, död 572 eller 573, var en langobardisk kung, och grundare av det langobardiska riket i Italien.

Biografi 

Alboin efterträdde, efter de legendartade berättelserna om hans ungdomsbragder som finns bevarade, sin fader Audoin som kung över langobarderna. I spetsen för dessa, vilka då bodde i Pannonien vid Donau, och med hjälp av avarerna besegrade Alboin omkring år 567 gepiderna, dödade med egen hand deras kung Kunimund och fick på sin del av segerbytet även dennes dotter Rosamunda. 

Snart fortsatte han med sitt folk (568) över Alperna och erövrade större delen av norra Italien, det sedan så kallade Lombardiet. Alboin blev i maj eller juni 572 mördad på anstiftan av sin hustru, gepidkungens dotter Rosamunda, berättar Paulus diakonen, därför att han vid ett gästabud i Verona tvingade henne att dricka ur en bägare som han enligt urgammal, barbarisk stamsed låtit förfärdiga av den besegrade gepidkungens huvudskål. Rosamunda och hennes bägge medsammansvurne, Alboins vapendragare och dibroder Helmegis och hennes förtrogne Peredeo, måste fly undan de förbittrade langobardernas hämnd till exarken av Ravenna, kejsarens av Bysantinska riket område.

Källor 

Födda okänt år
Avlidna 572
Langobarder
Italiens monarker
Kungligheter som blivit mördade
Män
Søren Peter Lauritz Sørensen

Søren Peter Lauritz Sørensen, född 9 januari 1868 i Havrebjerg, död 12 februari 1939, var en dansk kemist, känd för att ha infört begreppet pH, en skala för ett ämnes surhetsgrad.

Biografi
Sørensen utexaminerades från Sorø akademi 1886 och fick ta emot Köpenhamns universitets guldmedalj 1889 och 1895. Han var assistent vid Danmarks geologiske undersøgelse 1890–1891 och 1893 och var sedan assistent vid Polyteknisk Læreanstalts kemiska laboratorium 1892–1901. Han var militärkemisk konsulent vid Orlogsværftet 1896–1902, och blev filosofie doktor 1899 på studier av koboltidoxalater.

Från 1901 till 1938 ledde Sørensen Carlsberg-laboratoriet i Köpenhamn. Där studerade han inverkan på proteiner av koncentrationen av olika joner. Han införde 1909 pH-skalan som ett enkelt sätt att uttrycka koncentrationen av vätejoner, eftersom den hade visat sig vara av särskild betydelse. I en uppsats beskrev han två nya sätt att mäta surhetsgraden, en som använde elektroder och en annan som använde färgen från ett antal indikatorämnen.

År 1907 hade han också utvecklat formoltitrering, en metod för titrering av aminosyror med formaldehyd.

Hedersbetygelser
Sørensen representerade Danmark i den Internationella Analysekommissionen, och blev medlem 
 av Videnskabernes Selskab 1906,  
 av Videnskabsselskabet i Kristiania 1909,  
 av Fysiografiska Sällskapet i Lund 1909,  
 av Vetenskaps-Societeten i Uppsala 1916,  
 av Vetenskapsakademien i Stockholm 1921 och  
 tilldelades Ørstedsmedaljen 1909. 

År 1918 blev han hedersdoktor vid Lunds universitet. Vidare blev han hedersmedlem 
 av Chemical Society i London (1920), 
 av Sociéte chimique de France i Paris (1921), 
 av American Chemical Society (1924), 
 av American Academy of Arts and Sciences i Boston (1928), 
 av Finska Vetenskaps-Societeten (1928), 
 av Dansk Medicinsk Selskab (1922), 
 av Brygmesterforeningen (1926), 
 av Svenska Bryggareföreningen (1920) och 
 av Institute of Brewing, London (1927).

Se även 
 pH

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Danska kemister
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Danmarks Tekniske Universitet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Videnskabernes Selskab
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Ledamöter av American Academy of Arts and Sciences
Ledamöter av Finska Vetenskaps-Societeten
Kemister under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Födda 1868
Avlidna 1939
Män
Köge Huskors

Köge huskors var namnet på en häxprocess som utspelade sig i staden Køge i Danmark under mellan 1608 och 1615. Häxprocessen beskrivs som en masspsykos. Invånarna i ett visst hus i staden påstods vara besatta av Djävulen, vilket ledde till att mellan 15 och 20 kvinnor brändes levande på bål för häxeri.

År 1612 anklagades Johanne Thomes av köpmannen Hans Bartskær (Hans Kræmmer) för att ha trollat in en djävul i hans hus. Hans Bartskær  förklarade att det hade spökat i hans hus sedan 1608 och att det var hans kors, därmed namnet Köge huskors; bland annat led hans fosterson Jacob av nattliga krampanfall. 

1611 hamnade Anne, Hans Bartskærs fru, i konflikt med Johanne Thomes, som tidigare varit omtalad som trollkunnig. Därefter ökade "spökeriet" och även hans son påverkades. 1612 anklagade Hans Bartskær öppet Johanne Thomes för att ha orsakat spökeriet i hans hus genom trolldom, som ställdes inför rätta 8 juni 1612. Flera vittnen inkallades för att vittna mot henne. Processen är bristfälligt dokumenterad, men hon uppges inte ha fått någon mat i fängelset; hon beskrivs som temperamentsfull och verbal, bekände inget umgänge med Djävulen, men föll på knä och bad om nåd inför rätten och pekade ut fem kvinnor innan hon dömdes skyldig till att brännas på bål 24 augusti. 

Mette Banghors och Thomes piga avrättades båda, men Woldborg Bødkers lydde från staden och kunde inte gripas förrän 1613. Annike Kristoffersdatter angav fem kvinnor innan hon avrättades, och ytterligare sju avrättades mellan 1613 och 1615. Ytterligare två begick självmord; en i fängelset, en då hon hörde att hon angetts.

Referenser

 Scandia-Ciceronen (1966) 
 Hekse og hekseforfølgelserne

Häxprocesser i Danmark
Danmark under 1600-talet (decennium)
Danmark under 1610-talet
Køge kommun
Bashir Shihab II

Bashir Shihab II, född 1767, död 1850, var en libanesisk emir som härskade över ett furstendöme i Libanon under 1800-talets första hälft.

Referenser 

Emirer
Libaneser
Födda 1767
Avlidna 1850
Män
Personer i Libanons historia
Ibrahim Pascha

Ibrahim Pascha, född 1789 i Osmanska Makedonien, död 10 november 1848 i Kairo, var en egyptisk fältherre, son eller adoptivson till Muhammed Ali.

Han fick 1816 av Muhammed Ali befälet i kriget mot saudierna på Arabiska halvön och besegrade dem fullständigt, varefter han belönades med paschalikatet över de heliga orterna. Under det grekiska frihetskriget sändes han 1824 med en stark egyptisk här och flotta till turkarnas hjälp.

Återkommen till Egypten 1828, fortsatte han med mycket energi, understödd av franska officerare, det redan tidigare påbörjade arbetet med de egyptiska stridskrafternas ombildning efter europeiskt mönster. Då Muhammed Ali 1831 angrep Syrien, fick Ibrahim åter överbefälet, stormade S:t Jean d'Acre 1832 och slog samma år turkarna i flera drabbningar och tvang dem i freden (i Kutaia i maj 1833) Syrien och Adana. Som guvernör i Syrien regerade Ibrahim Pascha hårdhänt under ständig kamp med av turkarna underblåsta upprorsförsök. I det nya kriget med sultanen 1839 vann Ibrahim sin mest lysande seger, då han 24 juni vid Nisib fullständigt besegrade den fientliga armén.

Men stormakternas diplomatiska och militära ingripande ryckte segerns frukter ur hans händer, och sedan Muhammed Ali 1840 underkastat sig, måste han utrymma det av en engelsk-österrikisk eskader hårt ansatta Syrien. Ibrahim pascha drog sig nu från statsärendena och ägnade sig åt skötseln av sina gods; 1845-46 företog han en resa till Europa. Då Muhammed Alis själskrafter avtog, övertog Ibrahim regeringen och fick i juli 1848 i Konstantinopel bekräftelse på ståthållarskapet, men dog kort därefter. En av hans söner var Ismail Pascha.

Källor

Externa länkar 

Personer i Egypten under 1800-talet
Födda 1789
Avlidna 1848
Män
Hussein ibn Ali

Hussein ibn Ali, född 1854 i Mekka, död 4 juni 1931, var emir av Mekka samt kung av Hijaz 1916-1924.

Hussein tillhörde den hashimitiska släkten och blev 1908 av osmanerna insatt som emir i Mekka. I samband med arabiska revolten under första världskriget förklarade han sig 1916 efter överenskommelse med engelsmännen och med hjälp av Lawrence av Arabien oberoende av det Osmanska riket, intog de osmanska garnisonerna i Mekka och Jidda och antog samma år titeln kung av Hijaz. Hans planer på ett "Storarabien" misslyckades emellertid och 1924 måste han till följd av ett anfall från emiren Ibn Saud i Nejd abdikera till förmån för sin äldste son Ali. Vid kalifatets avskaffande genom Atatürk 1924 förklarade sig Hussein som kalif men anspråket på kaliftiteln fick ett blandat mottagande och han förvisades till Cypern där han avled.

Husseins andre son Abdullah blev emir av Transjordanien, senare kung av Jordanien, 1921-1951. Jordaniens nuvarande kung Abdullah II är Husseins sonsons sonson.

Den tredje sonen Faisal blev kung först av Syrien under en kort period 1920, och därefter av Irak 1921-1932.

Källor 
Svensk uppslagsbok 1955

Hashimitiska ätten
Hijaz regenter
Personer från Mecka
Födda 1854
Avlidna 1931
Män
Nicholas De Lange

Nicholas De Lange, född 7 augusti 1944 i Nottingham, England är professor i hebreiska och judendom vid Universitetet i Cambridge. Han är dessutom rabbin och författare. Han har gett ut boken "Judendom".

Externa länkar
 University of Cambridge

Födda 1944
Rabbiner
Män
Levande personer
Önnerud

Önnerud är en småort i Fryksände socken i Torsby kommun. 

Önnerud ligger norr om Torsby vid väg E45.

Fotnoter

Se även
Janne Önnerud

Orter i Torsby kommun
Småorter i Sverige
Magnus Lindstedt

Magnus Lindstedt (i riksdagen kallad Lindstedt i Öregrund), född 25 maj 1813 i Norrtälje, död 28 april 1892 i Öregrund, var en svensk rådman och riksdagsman.

Lindstedt var rådman i Öregrund. Han företrädde borgarståndet i Öregrund, Östhammar och Norrtälje vid ståndsriksdagen 1859/60 samt i Öregrund, Östhammar och Torshälla 1865/66. Han var även ledamot av riksdagens andra kammare 1874–1875 för Södertälje, Norrtälje, Vaxholms, Öregrunds, Östhammars och Sigtuna valkrets.

Referenser

Noter 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Norrtälje
Födda 1813
Avlidna 1892
Män
Siempre

Siempre (album) är operapopgruppen Il Divos fjärde studioalbum. Det släpptes den 27 november 2006. Producenter till detta album var Steve Mac, David Foster, Per Magnusson och David Kreuger. Siempre är spanska och betyder alltid.

Låtförteckning 
 "Notte di luce" (Nights in White Satin) – 4:18
 "Caruso"-3:56
 "Desde el dia que te fuiste" (Without You) – 3:51
 "Come primavera" – 3:50
 "Un regalo que te dio la vida" (Have You Ever Really Loved a Woman?) – 4:39
 "La vida sin amor" – 3:39
 "Una noche" – 4.13
 "Por ti sere" (You Raise Me Up) – 4:02
 "Amor venme a buscar" (Tell That to My Heart) – 4:14
 "Música" – 3:58
 "Somewhere" – 3:30

Referenser

Externa länkar 
Il Divo biografi på AllMusic

Album av Il Divo
Chearoco

Chearoco (Aymara Ch'iyar Juqhu) är ett berg som ligger i departementet La Paz i Bolivia och är 6127 meter högt. Aymaranamnet korresponderar väl med namnen på det närliggande området, Chiar Jokho, och floden Ch'iyar Juqhu, som har sina källor i berget.

Etymologi
Chearoco är en förspanskning av Aymara-språkets Ch'iyar Juqhu. Ch'iyara betyder "svart" och juqhu "lerig plats". Förspanskningen har gett upphov till namnformerna Chearoco, Chearaco, Chiaroco och Chiaraco.

Referenser

Berg i La Paz (departement)
Louis Ljungberg

Louis Carl Olof Ljungberg, född 27 januari 1861 i Perstorps församling, Kristianstads län, död 27 augusti 1934 i Kristianstads Heliga Trefaldighets församling, Kristianstad, var en svensk jurist och riksdagspolitiker.

Louis Ljungberg var sekreterare vid Skånska hovrätten och 1905–1911 inspektor vid Kristianstads högre allmänna läroverk. Han var ledamot av riksdagens första kammare 1907–1911, invald i Kristianstads läns valkrets. Han var därunder bl.a. ledamot i bevillningsutskottet 1910–1911.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Riddare av Carl XIII:s orden
Födda 1861
Avlidna 1934
Män
Personer från Perstorps socken
Hugo av Italien

Hugo av Italien, kallas även Hugo av Arles eller Hugo av Provence, född före 887, död 10 april 947, var greve av Arles, och kung av Italien.

Biografi 
 
Hugo var son till greve Teobald av Arles och kung Lothar II:s dotter Berta, och greve av Arles och greve av Vienne till sin börd. Han styrde från 905 Nedre Burgund som ståthållare under Ludvig III den blindes regering. Sedan han hade blivit uppsatt till kung av Italien av fienderna till kung Rudolf II av Burgund, lyckades han även bli krönt i Pavia 926 och därmed legitim regent. Han slöt 933 fred med Rudolf II, som då erkände honom som kung av Italien, i gengäld mot att Hugo avträdde Nedre Burgund. 

Hugo regerade kraftfullt, men hårt och grymt samt omgav sig med ovärdiga gunstlingar. Han var från 932 förmäld med den sedeslösa romarinnan 
Marozia, senatrix, som enligt envisa rykten var påven Sergius III:s älskarinna, efter att hon blivit änka till både Alberik I av Spoleto och Guido av Toscana; det senare gjorde äktenskapet olagligt enligt den kanoniska rättens lag om konsanguinitet. Hugos äktenskap efter dess ingick han 938 med Rudolf II:s änka, Bertha. Med fyra fruar och minst fyra älskarinnor hade han åtta barn. En dotter gifte sig med Alberik II av Spoleto, en annan med Romanos II. Sonen Humberto fick han med en älskarinna; honom gjorde han till arvinge över Toscana.

Hans strider med markgreve Berengar av Ivrea slutade med att denne med hjälp av en tysk här och Hugos missnöjda undersåtar berövade honom makten 945, varpå Hugo flydde till Provence och dog i Arles 947.

Referenser 

Avlidna 947
Italiens monarker
Franska grevar
Frankiska kungar
Män
Födda 800-talet
Talaq

Talaq är mannens rätt till skilsmässa inom islamisk rätt och betyder frigivning. Det enda som egentligen krävs är att mannen säger: jag skiljer mig. Enligt haditherna så anses talaq vara det värsta som Gud har möjliggjort muslimerna, men eftersom talaq även står omnämnt i Koranen så går det inte att upphäva. Det är alltså inte förbjudet (haram) att skilja sig, men det är klandervärt (makruh) och det ger "bonuspoäng" hos Gud om man låter bli.

En talaqskilsmässa ses inte heller på med blida ögon från juridisk synpunkt. Men trots detta ses talaq som en bindande form av skilsmässa då den har religiös status alltså är talaq bindande även om den inte godkänns av något rättssystem. Istället för att förbjuda talaq har man istället försökt att gör det svårare att skiljas på detta vis. Därför finns det olika former av talaq.

Talaq är ett ensidigt förskjutande från mannens sida, en skilsmässa som inte kräver hustruns medgivande och som godkänns utan hennes vetskap. Talaq kan vara raji, som är en upphävbar skilsmässa eller ba'in, en skilsmässa som är oåterkallelig. Ett muslimskt äktenskap ses som ett kontrakt mellan parterna och är oupplösligt fram tills döden eller om någon av parterna väljer att avsluta det.

Betänketid under tre menscykler
När det gäller den upphävbara skilsmässan raji har mannen en betänketid som varar under tre menscykler. Första gången som mannen yttrar sin önskan till talaq får han inte dela säng med sin hustru men han har fortfarande ekonomiskt ansvar och är bunden till att underhålla henne och hon har rätt att bo kvar i huset. För att skilsmässan ska kunna upphävas måste mannen välja att ta tillbaka sin hustru inom de tre menscykler, idda-perioden, som följer hans första förskjutning av henne, om så är fallet kan paret gifta om sig.
Vid en andra förskjutning kan mannen skilja sig tillfälligt, men som ovannämnda välja att ta tillbaka henne utan att gifta om sig. 
Vid den tredje och slutgiltiga förskjutningen finns ingen återvändo och ingen möjlighet att ta tillbaka sin hustru. Kvinnan kan dock om hon önskar välja att upphäva separationen genom att gifta om sig med en annan man och fullborda det äktenskapet för att sen skilja sig eller bli änka gifta sig med honom igen.

Talaq thalatha
Trippel-skilsmässa talaq thalatha är när mannen inte vill invänta den väntetid som är föreskriven eller kunna upphäva separationen, utan vill skiljas direkt. Då kan han genom att upprepa: jag skiljer mig, tre gånger, göra separationen absolut/omedelbar och oåterkallelig. Men trots talaq thalatha så kvarstår väntetiden från den första talaq och kvinnan är på så vis bunden till mannen.
För att ha någon form av kontroll över talaq så måste mannen ge skäl till sin önskan av förskjutning och om skälet anses orimligt kan han bli tvungen kompensera sin fru. En skilsmässa som inte är registrerad i rätten ses inte som laglig men trots allt är den fortfarande giltig.

Källor
Vikör, Knut Between God and the Sultan
Ali, Kecia Sexual Ethics and Islam

Se även
 Avsnittet "Äktenskap" i artikeln om Islam

Islamisk rättslära
Äktenskap
Islamiska termer
Ord och fraser i Koranen