kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klintehamn–Roma Järnväg

Klintehamn-Roma Järnväg (KlRJ) var en smalspårig järnväg på Gotland med spårvidden 891 mm omfattande en 23 kilometer lång sträckning från Klintehamn till Roma vid Gotlands Järnväg. Huvudsyftet med banan var att underlätta transporten av sockerbetor till sockerbruket i Roma, och av socker och andra produkter från sockerbruket till hamnen i Klintehamn, men banan fyllde även en väsentlig funktion för persontrafiken.

Historia
Gotlands Järnväg beviljades 1876 koncession på en järnväg mellan Visby och Hemse med bibanor till Klintehamn och Ronehamn men beslutade att inte bygga bibanorna. Det dröjde till mitten på 1890-talet innan planerna på en järnväg till Klintehamn återuppstod när Roma sockerbruk öppnades 1894. Banan projekterades och kostnadsberäknades till 430 000 kronor. Klintehamn-Roma Järnvägsaktiebolag med ett aktiekapital av 216 000 kronor erhöll koncession den 31 december 1897 och samtidigt ett statslån på  kronor. Banan öppnades för allmän trafik den 21 september 1898 men provisorisk godstrafik hade börjat 1897. Kostnaden för banan, lok och vagnar var  kronor.

Kajen vid Klintehamn anslöts till Klintehamn station i början på 1900-talet i samband med att hamnen muddrades.

För trafiken anskaffades två tanklok från Karlstads Mekaniska Werkstad, två personvagnar, en postvagn och 36 godsvagnar. Ett ånglok köptes 1936 från Motala Verkstad. För att minska kostnaderna för persontrafiken köptes 1945 två motorvagnar med släp från Hilding Carlssons Mekaniska Verkstad. När bolaget köptes av Svenska staten 1947 bestod fordonsflottan av fem ånglok, två rälsbussmotorvagnar med släp, fyra personvagnar, fyra postvagnar, 75 godsvagnar.

KlRJ trafikerade den korta Klinte Järnväg som utgick ifrån Klintehamn mot Klinteby mellan 1910 och 1916.

När Sydvästra Gotlands Järnväg (SGJ) från Klintehamn till Hablingbo öppnades 1924 ingicks ett avtal med KlRJ om trafikering och underhåll. SGJ fick ekonomiska problem och riksgäldskontoret förordade en fusion med KlRJ som skedde den 1 januari 1927. Samtidigt ingicks en överenskommelse om gemensam trafikförvaltning, Trafikförvaltningen Slite-Klintehamn, med Slite-Roma Järnväg (SlRJ) som varade till 1940.

Svenska staten köpte KlRJ den 1 juli 1947 och bolaget gick in i det statligt ägda bolaget Gotlands Järnvägar. Den 1 juli 1948 införlivades KlRJ i Statens Järnvägar. Eftersom linjen gick med förlust lades den ner den 10 juni 1953. Undantaget var sockerbetestransporterna som fortsatte till hösten 1955. Järnvägen revs mellan 1957 och 1959.

Källor

 Gotländsk järnvägshistoria
 Historiskt om Svenska Järnvägar KlRJ, Klintehamn - Roma Järnväg

Vidare läsning

Transport i Gotlands kommun
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Järnvägslinjer öppnade 1898
East Harlem

East Harlem, också känt som Spanish Harlem och El Barrio, är en del av Harlem på den nordöstra delen av Manhattan i New York med övervägande latinamerikansk befolkning. Förr var det känt som Italian Harlem men sedan 1950-talet har många puertoricaner flyttat in i området. De senaste åren har även mexikanska immigranter bosatt sig här. East Harlem sträcker sig från East 96th Street till East 125th Street och är beläget mellan Upper East Side, East River, Harlem och Central Park.

Stadsdelar i Manhattan
Sydvästra Gotlands Järnväg

Sydvästra Gotlands Järnväg (SGJ), var en smalspårig järnväg på Gotland med spårvidden 891 mm, som omfattade en 27 km lång sträckning från Hablingbo via Levide till Klintehamn, där vidare förbindelse fanns till Roma via Klintehamn-Roma Järnväg (KlRJ).

Historia
Behovet att underlätta transporten av sockerbetor till sockerbruket i Roma var ett huvudmotiv för banans anläggande, men banan fyllde även en väsentlig funktion för persontrafiken. Diskussionen om att förlänga KlRJ mot Silte och Hablingbo från Klintehamn startade 1906. Koncessionen söktes först 1912 och beviljades i maj 1913. Sydvästra Gotlands järnvägsaktiebolag bildades den 30 maj 1913. Byggstarten fördröjdes av första världskriget men bolaget erhöll ett statligt lån på 300 000 kr 1917. Det dröjde till 1922 innan byggandet tog fart, provisorisk trafik startade i augusti 1923 och banan öppnades för allmän trafik den 7 juli 1924. Det var nästan 20 år efter att diskussionerna om att bygga en bana hade startat. Kostnaden för byggandet var 806 000 kr. Aktiekapitalet var 370 400 kr.    

Banan utgick från Klintehamns station på KlRJ vars bangård utökades. Inför trafikstarten anskaffade SGJ följande begagnade fordon, ett tanklok, en personboggivagn två resgodsvagnar och 32 godsvagnar. Ett lokstall byggdes i Hablingbo. Ett avtal träffades med KlRJ om drift och underhåll.  

På grund av ekonomiska svårigheter uppgick företaget i Klintehamn-Roma Järnvägsaktiebolag med statlig hjälp 1927. Trafiken drevs vidare av KlRJ som införde rälsbuss för persontrafiken 1945. 

Svenska staten köpte 1947 Klintehamn-Roma Järnvägsaktiebolag och sammanförde de kvarvarande gotländska bolagen i det då statliga bolaget Gotlands Järnväg. Järnvägarna drevs i regi av detta företag och – från 1948 – Statens Järnvägar till den 10 juni 1953, då persontrafiken lades ned. Järnvägen utnyttjades ytterligare några år under betkampanjerna men banan lades slutligen ner 1955. Rälsen revs upp 1958. Stationshus, bron över Silte kanal och delar av banvallen som inte har återgått till åker finns kvar.

Källhänvisningar

Transport i Gotlands kommun
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Järnvägslinjer öppnade 1924
Urban Björstadius

Urban Björstadius född 24 maj 1969 i Göteborg, är en frilansande journalist och radiopratare. Han har medverkat i bland annat SVT och TV4, men är för de flesta främst en välkänd röst i Sveriges Radio P1 där han har gjort program som Vetenskapsradion Historia tillsammans med Tobias Svanelid, Vetenskapsradion Forum och Vetandets värld. Han producerade också under flera år radiofrågesporten Besserwisser. Sedan 2007 är han verksam i Produktionsbolaget Prata. 
Under sommaren 2008 hördes han bland annat i  Historiska ord i P1 där han samtalade med Jan-Öjvind Swahn om "den historiska bakgrunden till några av våra vanligaste ord".
Från 2009 är han också programledare för P4 SOS i Sveriges Radio, "ett program om olyckor" enligt SR:s hemsida.

Födda 1969
Män
Svenska journalister under 1900-talet
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Journalister från Göteborg
Nejlikrot

Nejlikrot (Geum urbanum) är en art i familjen rosväxter. Den kallas ibland även nejlikkummer och är en av Sveriges vanligaste örter. Arten förekommer i hela Europa, Nordafrika och österut till Sibirien, Centralasien, västra Himalaja, Turkiet, Iran och Irak. Nejlikrot har naturaliserats på flera andra håll i världen.

Beskrivning 
Nejlikrot är en flerårig, mjukt hårig ört som kan bli upp till 60 cm hög. Roten är röd inuti och har en svag doft som påminner om kryddnejlika. Stjälken är upprätt och har parflikiga basalblad och treflikade eller trefingrade stjälkblad. Stiplerna är fliktandade och 1–3 cm långa. Blommorna gula blommor som har utbredda foder- och kronblad, Kronbladen är vanligen 0,5 cm långa. Frukterna är plattade och avlångt äggformade med lång krokuddig näbb, vilket är typiskt för släktets arter. Varje blomma ger cirka 70 delfrukter.

Arten blommar från juni till augusti i Sverige.

Nejlikrot liknar rysk nejlikrot (G. aleppicum) och sträv nejlikrot (G. hispidum), dessa är dock strävt och styvt håriga. Amerikansk nejlikrot (G. macrophyllum) kan skiljas genom sina stora blad, större blommor och fruktsamlingar med över tvåhundra frukter.

Användning 
Nejlikrot har tidigare använts i religiösa riter. Bladen användes tidigare i England och Tyskland som grönsak. Roten sägs ha smärtlindrande, sövande och desinficerande egenskaper.

Hybrider 

Det förekommer hybrider mellan nejlikrot och humleblomster (G. rivale). Dessa har namnet Geum × intermedium Ehrh., 1791.

Synonymer 
Caryophyllata officinalis Moench
Caryophyllata urbana (L.) Scop.
Caryophyllata vulgaris Lam. nom. illeg.
Geum caryophyllata Gilib. nom. invalid.
Geum hederifolium C.C.Gmel.
Geum hirtum Wahlb.
Geum mengelii Sennen
Geum roylei Wall.
Geum rubrifolium Lej.
Geum salvatoris Sennen
Geum sordidum Salisb. nom. illeg.
Geum urbanum var. platylobum Rouy & E.G.Camus
Geum urbanum var. stenolobum Rouy & E.G.
Streptilon odoratum Raf. nom. illeg.

Externa länkar 

Mansfeld's World Database of Agricultural and Horticultural Crops

Rosväxter
Ne Växtindex
Bladgrönsaker
Tiveden (dikt)

"Tiveden" är en känd dikt av den svenske författaren och poeten Verner von Heidenstam. Den ingår i samlingen Dikter (1895) och blev fri för publicering 2010.

Externa länkar 
Ett utdrag ur texten, hos Stockholms universitetsbibliotek

Svenska dikter
Dikter av Verner von Heidenstam
Lidköping-Hovby flygplats

Lidköping Airport  är en regional flygplats och tidigare militär flygbas, cirka 5 km söder om Lidköping i Västra Götalands län.

Historik
Hovby flygbas, eller Lidköpingsbasen som flygplatsen tidigare benämndes, är en tidigare militär flygbas. Basen var en av de så kallade Västgötabaserna, vilka Flygvapnet satte upp vid beredskapshöjning.

Flygbasen var utbyggd till Bas 60 och planerades även för utbyggnad till Bas 90. Basen skulle då bildat en så kallad parbas med Hasslösa flygbas.

I slutet av 1990-talet utgick basen ur krigsorganisationen, vilket ledde till att basen med tillhörande mark såldes. Den 1 juli 2000 övertog Lidköpings kommun Hovby flygbas från Försvarsmakten och Fortifikationsverket för en köpesumma på 8,5 miljoner kronor. I köpet ingick ett markområde på 264 hektar, i vilket det fanns 75 hektar skog och 55 hektar jordbruksmark, samt diverse utrustning för cirka 2 miljoner kronor. 

Under en försöksperiod under början av 2000-talet hade flygplatsen dagliga reguljärflyg till Stockholm. I februari 2013 blev flygplatsen av med sin status som instrumentflygplats. Ett öppnande av flygplatsen diskuterades, där kommunen tillsammans med Skövde kommun förde samtal om ett gemensamt flygplatsbolag. Enligt Lidköpings kommun krävs inga större investeringar för att åter öppna flygplatsen igen. Dock fick inte fältet öppnas förrän tidigast år 2017. Den 1 juli 2018 återgick flygplatsen till att vara ett skyddsobjekt.

Verksamhet
Flygplatsen drivs av det kommunala bolaget Lidköping Hovby Flygplats AB. Jula bedriver firmaflyg med en Beech King Air. Lidköpings Flygklubb har segelflygsverksamhet. Lidköpings motorflygklubb bedriver motorflyg och har utbildning till Privatflygarcertifikat (PPL).

Se även
 Lista över flygplatser i Sverige
 Lidköping-Såtenäs flygplats
 Råda flygbas

Källor

Externa länkar
Lidköpings flygplats hemsida

Flygplatser i Västra Götalands län
Byggnader och anläggningar i Lidköpings kommun
Nedlagda flygbaser i Sverige
Flygplatser invigda 1940
Lerums kyrka

Lerums kyrka är en kyrkobyggnad i Lerum. Den tillhör Lerums församling i Göteborgs stift.

Historia 
Platsen för kyrkan, på en höjd i Säveåns dalgång, har varit densamma sedan tidig medeltid. Fram till 1680 stod där med stor sannolikhet en träkyrka, men då ätten Lillie af Aspenäs åtta år tidigare uppförde ett murat gravkor åt Johan Lillie valde socknen att också bygga sig en ny kyrka i sten.

Kyrkobyggnaden
Dagens kyrka invigdes 1687. Den är byggd kring ett gravkor från 1671, som kom att bli en del av kyrkans kor i öster och ett långhus i väster från 1681. 

Vid en stor ombyggnation 1899–1900 efter ritningar av arkitekt Eugen Thorburn tillkom korsarmar på långhusets syd- och nordsida och sakristia. Samtidigt byggdes en ovanlig takryttare med både lökkupol och spira. Ytterligare restaurering utfördes 1931 och 1947 under ledning av Axel Forssén

Takmålningar

Takmålningarna i långhuset var utförda 1750 av Christian Drab och utgör hans enda kända kyrkomålning. Vid tillbyggnaden med det nya tvärskeppet fick Reinhold Callmander 1900 uppdraget att dekorera detta i samma stil som den befintliga äldre takmålningen. Efter skador i takets puts ommålades alla tak i modernare stil. Man önskade återställa målningarna vid renoveringen 1947, men de var så skadade att det fick vara kvar. Idag kan man endast se Drabs arbete över koret, där man ser en skildring av Det nya Jerusalem.

Inventarier
Två skulpturer från 1400-talet, placerade vid norra långväggen.
Korbänkar och predikstol är från 1700-talet.
Altarprydnaden är ett förgyllt kors från 1826.
Altartavlan utfördes 1900 av Anna Virgin. 
Reinhold Callmander utförde målningar på läktarböstningen 1900.

Orgel
Kyrkan har en orgel från 1983 byggd av Robert Gustavsson Orgelbyggeri med arton stämmor fördelade på två manualer och pedal. Det har tidigare funnits tre orgal, byggda 1811-1813, 1900 respektive 1931.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Lerums kommun
Kyrkobyggnader invigda 1687
1687 i Sverige
Francis Baily

Francis Baily, född den 28 april 1774 i Newbury, Berkshire, död den 30 augusti i 1844 i London, var en engelsk astronom.

Baily var fram till 1825 växelmäklare, men gjorde observationer från ett eget litet observatorium samt var en av stiftarna av och sedermera president i Londons astronomiska sällskap. Han tilldelades sällskapets guldmedalj 1827. Baily utgav stjärnkataloger. Särskilt nämnvärd är hans kritiska upplaga av Ptolemaios, Ulug Beks, Tycho Brahes, Halleys och Hevelius stjärnförteckningar (1843).

Nedslagskratern Baily på månen och asteroiden 3115 Baily är uppkallad efter honom.

Källor

Noter 

Engelska astronomer
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Astronomer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Newbury
Födda 1774
Avlidna 1844
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Sylvain Sylvain

Sylvain Sylvain, född Sylvain Mizrahi den 14 februari 1951 i Kairo, Egypten, död 13 januari 2021 i Nashville, Tennessee (av cancer), var en amerikansk musiker och låtskrivare, mest känd som gitarrist i protopunkbandet The New York Dolls (1970–1977 och 2004–2021). Han hade också en solokarriär.

Biografi

The Pox 

Sylvain Sylvains musikerkarriär började i bandet The Pox tillsammans med den blivande New York Dolls-trummisen Billy Murcia 1967. Bandet spelade otaliga livespelningar och fick också ett demokontrakt, men lyckades aldrig spela in en skiva.

The New York Dolls 

År 1970 bildades bandet The New York Dolls ur prototypen Actress. Sylvain spelade gitarr i bandet fram till 1977 och släppte två skivor med gruppen. Dolls blev ett kultband som aldrig lyckades slå igenom kommersiellt, men vars betydelse för punken och glamrocken på senare år förståtts och bandet ses i dag som ett av de mest inflytelserika grupperna i rockhistorien. 

År 2004 återförenades New York Dolls, och i juli 2006 gav de ut albumet One Day It Will Please Us to Remember Even This.

Solokarriären 

Efter att Dolls splittrats fungerade Sylvain under en kort tid som gitarrist i Dolls-sångaren David Johansens soloband, men hoppade sedan av för att koncentrera sig på sin egen solokarriär. Han bildade bandet The Criminals tillsammans med Bobby Blain, Tony Machine och Michael Page och spelade 1978 in den småskaliga demoskivan Bowery Butterflies, som kom ut på cd 2004. 

1979 samlade han runt sig ett band han kallade Teenage News med Blain, Johnny Rao, David Johansen, Buz Verno och Lee Crystal. Med det bandet gav han samma år sin solodebut, som blev en kommersiell flopp. 1983 gav han ut en singel, men sedan försvann han mer eller mindre ur musikvärlden. Under 1980- och 1990-talet hade han några obskyra små projekt, som till exempel gruppen Trash Cowboys med Michael Monroe och Syl Sylvain and the Teardrops.

När alla trodde att Sylvain Sylvain var nere för räkning gav han plötsligt 1998 ut soloskivan Sleep Baby Doll, som gavs ut igen år 2000 under namnet Paper, Pencil & Glue. På skivan gästade medlemmar ur Blondie, Generation X, Low Pop Suicide, The Misfits och The Fuzztones. 

Sylvains soloproduktioner kännetecknas av en mjukare och mer själfull musik än The New York Dolls.

Sylvains band 
The Pox
New York Dolls
The Criminals
Teenage News
Syl Sylvain and the Teardrops
Trash Cowboys

Diskografi 
Album med New York Dolls
New York Dolls ()
Too Much Too Soon ()
One Day It Will Please Us To Remember Even This ()
Cause I Sez So ()

Soloalbum
Sylvain Sylvain ()
78 Criminals ()
Sleep Baby Doll ()
Paper, Pencil & Glue () 

Annat
Syl Sylvain and the Teardrops, (Syl Sylvain and the Teardrops, )
Bowery Butterflies (Sylvain Sylvain & The Criminals, )

Källor

Externa länkar

Sylvain Sylvain på AllMusic
Sylvain Sylvain på IMDb
Sylvain Sylvain diskografi på Discogs
The Guardian: Sylvain Sylvain was the visionary eye of the New York Dolls' storm av Alexis Petridis

Födda 1951
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska rocksångare
Män
Avlidna 2021
Glamrockmusiker
Personer från Kairo
Amerikanska sångare under 1900-talet
Amerikanska sångare under 2000-talet
Alexander Wilson (astronom)

Alexander Wilson, född 1714 i Saint Andrews, död 18 oktober 1786 i Glasgow, var en skotsk astronom. 

Wilson var ursprungligen farmaceut, men blev 1760 professor i praktisk astronomi i Glasgow. Han var grundande ledamot av Royal Society of Edinburgh. Han har givit namn åt den så kallade Wilsoneffekten.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Skotska astronomer
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Skotska professorer
Professorer i astronomi
Personer verksamma vid Glasgows universitet
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh
Astronomer under 1700-talet
Brittiska forskare under 1700-talet
Födda 1714
Avlidna 1786
Män
Ugglan
Johan I av Holstein

Greve Johan I av Holstein, född 1229, död 20 april 1263, begravd i Kloster Reinfeld, greve av Holstein 1239-1263, greve i Holstein-Kiel 1261-1263. Han var son till greve Adolf IV av Holstein (död 1261) och Hedvig till Lippe (död 1246/1250).

Biografi
Greve Johan I efterträdde 1239 sin abdikerade fader under regentskap jämte brodern Gerhard. Johan, som enligt Annales Stadenses var 16 år gammal 1246, förde ständiga strider med brodern och biskoparna av Minden. 1261 genomfördes en första delning av grevskapet Holstein med brodern Gerhard, varvid Johan erhöll delen Kiel med Wagrien, Ostholstein och Segeberg. Rendsburg, vilket Johan vunnit tillbaka av Danmark, avträddes till Gerhard.

Striderna om fögderier och besittningsrättigheter fortsatte och intensifierades då Johan blev broderns medregent i Schauenburg. I Schleswig stödde han systersönerna mot danska kungahuset och återvann då Rendsburg samt rättigheter i Ditmarsken. I motsättningarna med Danmark understöddes Johan av ärkebiskopen av Bremen.

Lübeck erkände tidvis Johans överhöghet och beskydd, och 1255 slöts ett handelsavtal. Handeln expanderade alltmer vilket utökade den tyska kolonisationen.

Äktenskap och barn
Johan I gifte sig 1249/1250 med Elisabet (död 1293/1306), dotter till hertig Albrekt I av Sachsen. Paret fick följande barn:

Elisabeth av Holstein (död omkring 1284), gift med greve Nikolaus I av Schwerin-Wittenburg (död 1323)
Hedwig av Holstein (död 1305/1307), gift med markgreve Otto IV av Brandenburg (död 1308)
Adolf V av Holstein (död 1308), greve av Holstein
Johan II av Holstein (död 1320/1322), greve av Holstein
Agnes av Holstein (död 1286/1287), gift med furst Valdemar av Mecklenburg-Rostock (död 1282)
Albrekt von Schauenburg (död 1300), prost i Hamburgs katedral 1283

Litteratur
Annales Stadenses 1239 and 1241, MGH SS XVI, sida 365-367
Annales Stadenses 1246, MGH SS XVI, sida 371
Chronicon Holtzatiæ 18, MGH SS XXI, sida 267
Annales Hamburgenses 1263, MGH SS XVI, sida 385
Cronica Principum Saxonie, MGH SS XXV, sida 476

Källor

Externa länkar 

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1229
Avlidna 1263
Män
Bursa

Bursa kan avse:

 Bursa (stad) – en stad i Turkiet
 Bursa (provins) – en provins i Turkiet
 Bursa (liturgi) – ett platt, kvadratiskt, vanligen styvt fodral
 Bursa (anatomi) – en vätskefylld blåsa eller slemsäck som skyddar vävnad på utsatta ställen
 Bursa (djur) – ett släkte av snäckor
Tore Forsberg

Sven Tore Forsberg, född 8 augusti 1933 i Näske, Nätra församling i Västernorrlands län, död 21 augusti 2008 i Enskede-Årsta församling i Stockholms län, var en av Sveriges mest erfarna kontraspioner. 

Forsberg anställdes 1956 som aspirant vid Stockholmspolisen, där han först arbetade vid ordnings- och kriminalpolisen. 1967 kom han till Säpo, där han blev kvar i 32 år. Han var under det kalla krigets sista 15 år chef för den Säpo-rotel som bedrev kontraspionage mot Sovjetunionen och Warszawapaktsländerna.

Han ledde 1978 den Säpo-operation som ledde till avslöjandet av den östtyske spionchefen Markus Wolf, även kallad ”mannen utan ansikte”. Säpos framgångar med att fotografera Wolf och den västtyske politikern Friedrich Cremer i Stockholm gav eko inom världens underrättelse- och säkerhetstjänster. Bilderna ledde till en identifiering av Wolf, som därefter inte längre kunde resa fritt i väst. 

Forsberg pensionerades som polisintendent 1998 och var därefter aktiv som flitig författare och föredragshållare. Han skrev bland annat boken Spioner och spioner som spionerar på spioner och, tillsammans med den forne KGB-översten Boris Grigorjev, Spioner emellan.

2003 ställde Forsberg upp i Sommar i P1, ett program som blev en hyllning till svenska kvinnliga underrättelseagenter. Forsberg hann dock aldrig skriva en bok i ämnet.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska polisintendenter
Sommarvärdar 2003
Födda 1933
Avlidna 2008
Män
Personer från Örnsköldsvik
Adolf V av Holstein

Greve Adolf V av Holstein, född omkring 1252, död före 11 november 1308, greve av Holstein 1263-1308, greve i Holstein-Segeberg 1273-1308. Son till greve Johan I av Holstein (död 1263) och Elisabet av Sachsen (död 1293/1306).

Biografi
Greve Adolf V av Holstein-Stormarn-Wagrien-Schauenburg efterträdde fadern i Kiel 1263 jämte yngre brodern Johan. Adolf var minderårig till 1267. Efter en delning 1273 blev Adolf greve av Segeberg. Han var även medregent i Schauenburg.

Under flera år förde Adolf arvsstrider, och brödrastriderna stärkte ständernas makt. 1277 tillfångatogs Adolf då han hjälpte sin hertiglige morbror i Sachsen mot kyrkan i Magdeburg.

Äktenskap och barn
Adolf V gifte sig 1273/1278 med Euphemia av Pommerellen (död 1317). Paret fick följande barn:

Elisabeth av Holstein (död 1318), gift med greve Burkhard av Lindau-Ruppin (död 1311)

Referenser 

Cronica Principum Saxonie 6, MGH SS XXV, sida 474

Externa länkar 

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1252
Avlidna 1308
Män
Johan II av Holstein

Johan II "den enögde" (tyska Johann "der Einäugige"), född omkring 1253, död 1320 eller 1322, son till greve Johan I av Holstein (död 1263) och Elisabet av Sachsen (död 1293/1306), var greve av Holstein-Kiel. Han var till en början greve av Holstein-Stormarn-Wagrien-Schauenburg. 1273 delades grevskapet mellan honom och hans bror Adolf V och Johan erhöll då Kiel. Efter Adolfs död 1308 övertog han även dennes andel Segeberg. Johan gifte sig 1276 med den danske kungen Kristofer I:s och dennes hustru Margareta Sambirias dotter Margareta (död 1306) och fick med henne sönerna Christoph (död 1313 eller 1315) och Adolf VII (mördad 1315).

Referenser

Externa länkar 

Personer i Tyskland under 1200-talet
Födda 1253
Avlidna 1320-talet
Män
Kaleb

Kaleb, eller Caleb, var en person i Bibeln (Gamla Testamentet). Han var son till Jefunne och en av de så kallade 12 spejarna. Tillsammans med Josua förespråkade han att man skulle gå in i Kanaan, det heliga landet. Efter inträdet där fick Kaleb trakten kring Hebron som sitt område när landet delades upp.

Kaleb var en kenissé (Fjärde Moseboken 32:12).

Källor

Externa länkar

Personer i Gamla Testamentet