kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Dorson

Richard Mercer Dorson, född 1916, död 1981, var en amerikansk folklorist, författare och professor och chef för Folklore Institute vid Indiana University. Dorson blev fil.dr. i historia vid Harvard 1942, och kom att undervisa vid Michigan State University mellan 1943 och 1957.  Dorson undervisade vid universitetet i Indiana fram till sin död 1981.

Dorson har kallats för den amerikanska folkloristikens fader ("father of American folklore") och som en dominerande kraft inom folkloristik.  Folkloristik ställde enligt Dorson krav på polemisk förmåga, kritisk skärpa, fältarbete, litteraturstudier.  Dorson menade också att ingen disciplin var så missförstådd i USA som just folkloristik..  

Dorson bidrog med två begrepp till folkloristiken. Den ena används mestadels i engelsktalande läner "urban legend", som i Sverige översätts som vandringssägen eller klintbergare. En urban legend definieras som en försant berättelse som aldrig ägt rum.  

Dorson myntade också neologismen fakelore i samband med en debatt med författaren James Stevens. Dorson avfärdade Stevens bok om Paul Bunyan som fakelore eller som en syntetisk produkt som gjorde anspråk på att vara autentisk muntlig tradition, folklore, vilket var ämnat att vilseleda allmänheten..  Dorsons fältarbete berörde afroamerikansk folklore i Michigan, folklore i Upper Peninsula samt andra regionala traditioner i USA, japansk folklore samt andra ämnen.

Bibliografi
Dorson arkiv återfinns på Lilly Library of Indiana University. Dorson redigerade även flera artiklar i serien Folktales of the World, som publicerades mellan 1963 och 1979 av University of Chicago Press.  

1939: Davy Crocket, American Comic Legend
1946: Jonathan Draws the Long Bow
1950: America Begins
1952: Bloodstoppers and Bearwalkers
1953: American Rebels:  Personal narratives of the American Revolution 
1956: Negro Folktales in Michigan
1958: Negro Folktales from Pine Bluff, Arkansas, and Calvin, Michigan
1959: American Folklore
1961: American Folklore and the Historian
1961: Folk Legends of Japan
1961: Folklore Research Around the World: A North American Point of View
1964: Buying the Wind: Regional Folklore in the United States
1967: American Negro Folktales
1968: Peasant Customs and Savage Myths: Selections from the British Folklorists
1969: British Folklorists: A History
1971: American Folklore and the Historian
1972: African Folklore
1972: Folklore and Folklife: An Introduction
1973: America in Legend
1973: Folklore and Traditional History
1974: Folklore in the Modern World
1976: Folklore and Fakelore:  Essays toward a Discipline of Folk Studies
1981: Land of the Millrats
1983: Handbook of American Folklore

Noter och referenser
 

Amerikanska historiker under 1900-talet
Amerikanska folklorister
Män
Födda 1916
Avlidna 1981
Alumner från Harvard University
Amerikanska professorer i historia
FC Pjunik

FC Pjunik (Armeniska: Ֆուտբոլային Ակումբ Փյունիկ Երեւան), är en fotbollsklubb i Armenien, bildad 1992. Klubben spelar sina matcher på arenan Hanrapetakan Stadion i Jerevan.

Titlar 
 Armeniska fotbollsligan: 15
1992, 1995/1996, 1996/1997, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2014/2015, 2021/22; 

 Armeniska cupen: 8
1995/1996, 2002, 2004, 2009, 2010, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015; 

 Armeniska supercupen: 9
1998, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2010, 2011, 2015;

Placering tidigare säsonger

Kända spelare 
  Edgar Manutjarjan
  Henrich Mchitarjan
  Karlen Mkrttjian

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats  
 FC Pjunik på Facebook
 FC Pjunik på Twitter
 FC Pjunik på Soccerway
 Globalsportsarchive

Fotbollsklubbar i Armenien
Sport i Jerevan
Sportklubbar bildade 1992
Albert Vandal

Louis Jules Albert Vandal, född 7 juli 1853 i Paris, död där 30 augusti 1910, var en fransk greve och historiker. 

Vandal gjorde sig 1876 känd genom en reseskildring från Sverige och Norge (En karriole à travers la Suède et la Norvège) och utövade därefter ett betydande historiskt författarskap, särskilt utmärkt av en framstående skildringskonst. Han visar sig härvidlag vara en lärjunge till Tocqueville, Taine och Sorel. Hans ämnesval, som var influerat av hans starka patriotism, kretsade kring Frankrikes relationer med Ryssland. Senare var Vandal företrädesvis en napoleonforskare. År 1897 blev han medlem av Franska akademin och 1906 professor vid École des sciences politiques.

Bibliografi (i urval) 
 Louis XV et Elisabeth de Russie (1882)
 Napoléon et Alexandre Ier (3 band, 1891-96)
 L'avènement de Bonaparte (2 band, 1902-07, svensk översättning 1906, 1917)

Källor

Externa länkar 
 

Franska professorer i historia
Ledamöter av Franska Akademien
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1853
Avlidna 1910
Män
Riddare av Hederslegionen
Balise Transmission Module

Balise Transmission Module eller BTM är en sändare / mottagare som placeras under ett järnvägsfordon och kan aktivera sk. Eurobaliser placerade i spåret och sedan mottaga meddelanden som de aktiverade baliserna sänder. Informationen används för att meddela tågets position och de hastigheter som är tillåtna framöver. BTM ingår i den Europeiska standarden för styrning av järnvägstrafik ERTMS.

BTM:s sändare avger ett elektromagnetiskt fält som aktiverar en resonanskrets i baliserna vilken ger dem den energi som krävs för att sända sina meddelanden.

En BTM kan även kompletteras med en "Specific Transmission Module" - STM, som är en motsvarande sändare / mottagare, men anpassad till ett tidigare nationellt system - i Sverige ATC-systemet.

Järnvägsteknik
Lindö

Lindö kan syfta på:

Finland 

 Lindö (Kökar, Åland), 
 Lindö, Iniö, Åboland, 
 Lindö, Raseborg, Nyland, 
 Lindö, Lojo, Nyland

Sverige 

Orter
 Lindö, Norrköpings kommun – en tätort i Norrköpings kommun 
 Lindö, Furingstads socken – en småort i Norrköpings kommun
Gårdar
 Lindö - en gård eller säteri i Runtuna socken, Nyköpings kommun
 Lindö - en gård eller säteri i Vallentuna kommun
Natur
 Lindö – en ö i Tanums kommun, se Trossö-Kalvö-Lindö
 Lindö, Kalmar – en ö i Kalmar 
 Lindö, Strängnäs kommun – en ö i Överselö socken, 
 Lindö, Ekerö kommun – en tidigare ö inom Lovö socken i Ekerö kommun
 Lindö uddes naturreservat – ett naturreservat Ronneby kommun,

Se även
Lindø
Lidö
Hofsnäs, förebild för Lindö i romansviten Gårdarna runt sjön
Otto Kerner

Otto Kerner, född 15 augusti 1908 i Chicago, Illinois, död 9 maj 1976 i Chicago, Illinois, var en amerikansk demokratisk politiker, militär och jurist. Han var guvernör i delstaten Illinois 1961–1968.

Kerner utexaminerades 1930 från Brown University. Han studerade därefter ett år vid Universitetet i Cambridge. Han avlade 1934 juristexamen vid Northwestern University och inledde sin karriär som advokat i Illinois. Han gifte sig 20 oktober 1934 med Helena Cermak.

Kerner deltog i andra världskriget som överste i USA:s armé. Han befordrades 1951 till brigadgeneral. Kerner var åklagare för Illinois norra distrikt 1947–1954 och domare i Cook County, Illinois 1954–1961.

Han besegrade sittande guvernören William Stratton i 1960 års guvernörsval i Illinois. Kerner omvaldes 1964. Motkandidaten var den gången en moderat republikan, Charles H. Percy, som två år senare valdes till USA:s senat. USA:s president Lyndon B. Johnson utnämnde 1968 Kerner till en federal domstol.

Kerner blev senare fälld i en mutskandal som härstammade från hans tid som guvernör. Som åklagare i Kerners rättegång fungerade den blivande guvernören James R. Thompson. Kerner avgick 1974 från sitt domarämbete och han dömdes till ett treårigt fängelsestraff. Han släpptes ur fängelse i förtid när det visade sig att han led av obotlig cancer.

Kerners grav finns på Arlingtonkyrkogården. Han var medlem i Shriners, Odd Fellows och dessutom frimurare.

Källor

Noter

Externa länkar 
 biografi på National Governors Associations webbplats
 biografi på Federal Judicial Centers webbplats
 Illinois Blue Book
 Political Graveyard
 Otto Kerners grav på Arlingtonkyrkogårdens webbplats
 Otto Kerners grav på Graveyards.com

Guvernörer i Illinois
Amerikanska jurister
Amerikanska brottslingar
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Chicago
Födda 1908
Avlidna 1976
Män
Alumner från Brown University
Alumner från Trinity College, Cambridge
Nordens äldsta personer

Den verifierat äldsta nordiska personen någonsin är dansken Christian Mortensen som 1903 emigrerade till Kalifornien i USA där han bodde till sin död vid 115 år och 252 dagars ålder den 25 april 1998 (den äldsta nordiska invånaren någonsin är dock svenskan Astrid Zachrisson som avled en halvtimme in på sin 113:e födelsedag den 15 maj 2008). Finländskan Maria Andersson (24 december 1828? – 24 augusti 1946, ?) kan dock ha blivit äldre men hennes ålder kan inte verifieras eftersom många födelsebevis förstördes under andra världskriget i hennes hemstad Viborg. Skomakaren Jon Andersson (18 februari 1582? – 15 april 1729, ?) från Å i Östergötland, är den äldsta svensken i den gamla folkbokföringen (före 1750-talet).

Den nu () äldsta levande nordiska personen är Gunborg Hancock, sedan finskan Astrid Qvist avled i juli 2022 i en ålder av 110 år och 135 dagar.

Nordiska personer som blivit 110 år

Äldsta nu levande personer i Norden per land
Den äldsta levande personen från varje nordiskt land.

Se även 
 Lista över världens äldsta människor
 Lista över Sveriges äldsta personer

Källor 

 
 
Nordens äldsta personer
David Monrad Johansen

David Monrad Johansen, född 8 november 1888 i Mosjøen, död 20 februari 1974, var en norsk tonsättare. Han är bland annat känd för kantaten Ignis ardens och oratoriet Voluspá. 

Joahnsen studerade piano för Karl Nissen och musikteori för Catharinus Elling i Kristiania. Han fortsatte studierna vid musikhögskolan i Berlin. Johansen besökte med statsstipendium Paris. Han var som ung musikkritiker i Intelligensen.

Johansens son var tonsättaren Johan Kvandal.

Källor 

 

Norska klassiska kompositörer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Norska musiker under 1900-talet
Födda 1888
Avlidna 1974
Män
Salmonsens
Pjotr Wrangel

Pjotr Nikolajevitj Wrangel (ryska: Пётр Никола́евич Вра́нгель), (tyska: Freiherr Peter von Wrangel) även känd som Svarte baronen, född 27 augusti (enl. n.s; 15 augusti enl. g.s.) 1878 i Novoaleksandrovsk i guvernementet Kovno, Kejsardömet Ryssland, död 25 april 1928 i Bryssel, Belgien, var balttysk baron, kavallerigeneral och kontrarevolutionär ledare under ryska inbördeskriget.

Biografi
Efter bergsingenjörsexamen och en tids verksamhet vid sibiriska gruvfält deltog Wrangel i det rysk-japanska kriget 1904–1905. Därefter ägnade han sig åt officersyrket. Wrangel utmärkte sig sedermera i första världskriget och steg till divisionsgeneral vid kosacktrupperna. 

Efter oktoberrevolutionen deltog Wrangel i Kornilovs och Denikins kontrarevolutionära fälttåg i Sydryssland. Denikin utnämnde honom till underbefälhavare. Efter Denikins nederlag föregående år till 1920 övertog Wrangel den 4 april 1920 befälet över den sydryska delen av Vita armén och lät kalla sig riksföreståndare. Under våren och sommaren 1920, samtidigt med det polsk-sovjetiska kriget, vann Wrangel framgångar och uppvisade en otvivelaktig ledarförmåga. 

Efter att ett stilleståndsavtal slutits mellan Sovjetregimen och Polen i oktober 1920 kunde bolsjevikerna sätta in överlägsna krafter mot Wrangels front. Längst uppehöll Wrangel sig på Krim, men efter genombrottet i början av november 1920 vid Perekopnäset måste han rymma fältet. Den 14 november lämnade Wrangel med större delen av sin armé samt talrika flyktingar Sevastopol. Resterna av Wrangels armé var därefter under några år förlagda i Jugoslavien och Bulgarien men upplöstes definitivt 1926. Wrangel slog sig därefter ner i Bryssel, där han avled 1928; hans familj hävdade att han förgiftades av sovjetiska agenter.

Litteratur 
 Svensk uppslagsbok, 29 (1936)

Män
Födda 1878
Avlidna 1928
Personer från Zarasai
Balttyskar
Ryska generaler
Ryska friherrar
Personer i Ryssland under 1900-talet
Personer i rysk-japanska kriget
Personer i Ryssland under första världskriget
Svensk uppslagsbok
RIKEN

RIKEN (理研) är ett av Japans största forskningsinstitut fördelat på sju orter med huvudcampus i Wakō i Saitama prefektur, strax norr om Tokyo. Institutet grundades 1917 och har nu ungefär 3 000 forskare. 

RIKEN är en Dokuritsu gyōsei hōjin  (独立行政法人), en oberoende administrativ institution, med det formella namnet Rikagaku Kenkyusho (理化学研究所). RIKEN bedriver forskning inom flertalet naturvetenskapliga discipliner: fysik, kemi, biologi, medicin, ingenjörsvetenskap och datavetenskap, från grundforskning till praktisk tillämpning. Finansieringen kommer nästan uteslutande från japanska staten, med en årlig budget runt 100 miljarder yen, motsvarande 5 miljarder SEK.

Flera forskargrupper på RIKEN deltar i officiella tekniska och vetenskapliga samarbeten med motsvarande grupper i Sverige, dels bilateralt, dels genom EU och organisationer som OECDs IEA.

Några forskare från RIKEN 
 Kikunae Ikeda, kemist och upptäckare av natriumglutamat och umami, den femte grundsmaken 
 Hantaro Nagaoka, fysiker som föreslog Saturnian-modellen av atomen
 Umetaro Suzuki, kemist som upptäckte vitamin B1
 Yoshio Nishina, ledande atomfysiker som arbetade med Bohr, Einstein, Heisenberg och Dirac
 Shinichiro Tomonaga, Nobelpristagare i fysik år 1965 för sina insatser kring kvantelektrodynamik
 Hideki Yukawa, Nobelpristagare i fysik år 1949 för att han förutsade pionens existens
 Ryoji Noyori, f d president, Nobelpristagare i kemi år  2001

Externa länkar 

 RIKEN:s officiella webbplats

Referenser 

Utbildning i Japan
Experimentell fysik
Forskningsinstitut
Vetenskapsorganisationer
WP:Projekt Japan
Thorgny Wallbeck-Hallgren

Thorgny Andreas Wallbeck-Hallgren, född den 12 juli 1878 i Göteborg, död den 13 augusti 1925 i Stockholm, var en svensk tidningsman och tecknare. Signaturer: Th. Andreas; Waldeck.

Liv och verk
Han var son till läroverksadjunkten Johan Alfred Hallgren och Aurora Sofia Wilhelmina Wallbeck och gift första gången 1901–1914 med Ella Elisabeth Hasselgren och andra gången med Selma Teresia Wahlberg samt far till sångaren Sigvard Wallbeck-Hallgren. Han medarbetade under pseudonymen Waldeck i Göteborgs Aftonblad 1898–1899, Svenska Dagbladet 1900–1906 och Stockholms Dagblad 1907–1925. 

Han var den förste i svensk press som med satiriska teckningar kommenterade dagshändelserna. Han utgav flera samlingar humoresker, kåserier och karikatyralbum. Han skrev dessutom en handbok i kaninskötsel och den första svenska boken med korsordsgåtor. 

Wallbeck-Hallgren var bosatt under några år i Storängen, där han 1907–1908 lät uppföra Villa Wallbeck-Hallgren efter ritningar av arkitekten Alf Landén. Här föddes 1908 sonen sångaren Sigvard Wallbeck-Hallgren.

Se även
 Villa Wallbeck-Hallgren i Storängen

Bibliografi

 - Tillsammans med flera författare.

Ansvarig utgivare
;

Referenser

Noter

Vidare läsning

Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenska humorister
Födda 1878
Avlidna 1925
Män
Konstnärer från Göteborg
Journalister från Göteborg
Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989

{{Album infobox |
| Namn = Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989
| Artist = Iron Maiden
| Bakgrund = Azure
| Utgivning = 12 maj 2008
| Inspelad = Olika
| Typ = Samlingsalbum
| Genre = Heavy metal
| Längd = 1:10:53
| Skivbolag= Epic Records
| Producent = Martin Birch,Nigel Green,Steve Harris,Will Malone,Kevin Shirley
| Förra album = The Essential Iron Maiden(2005)
| Detta album = Somewhere Back in Time - The Best of: 1980-1989(2008)
| Nästa album = From Fear to Eternity(2011)
}}Somewhere Back in Time - The Best of: 1980 - 1989 är ett "best of-album" av Iron Maiden, släppt den 12 maj 2008. På samlingen omfattas åren 1980-1989. Albumet stöddes av turnén Somewhere Back In Time.

Låtlista
 "Churchill's Speech" (Live) (Winston Churchill) - 0.49
Från Live After Death "Aces High" (Live) (Steve Harris) - 4.36
Från Live After Death; Ursprungligen från Powerslave "2 Minutes to Midnight" (Bruce Dickinson, Adrian Smith) - 6.00
Från Powerslave "The Trooper" (Harris) - 4.11
Från Piece of Mind "Wasted Years" (Smith) - 5.06
Från Somewhere in Time "Children of the Damned" (Harris) - 4.35
Från The Number of the Beast "The Number of the Beast" (Harris) - 4.53
Från The Number of the Beast "Run to the Hills" (Harris) - 3.53
Från The Number of the Beast "Phantom of the Opera" (Live) (Harris) - 7.21
Från Live After Death; Ursprungligen från Iron Maiden "The Evil That Men Do" (Dickinson, Smith, Harris) - 4.34
Från Seventh Son of a Seventh Son "Wrathchild" (Live) (Harris) - 3.07
Från Live After Death; Ursprungligen från Killers "Can I Play with Madness" (Dickinson, Smith, Harris) - 3.31
Från Seventh Son of a Seventh Son "Powerslave" (Dickinson) - 6.47
Från Powerslave "Hallowed Be Thy Name" (Harris) - 7.12
Från The Number of the Beast "Iron Maiden" (Live) (Harris) - (4.50)
Från Live After Death; Ursprungligen från Iron Maiden''

Samlingsalbum av Iron Maiden
Samlingsalbum 2008
Engelskspråkiga samlingsalbum
Karl Alexander av Sachsen-Weimar-Eisenach

Karl Alexander August Johan, storhertig av Sachsen-Weimar-Eisenach född den 24 juni 1818 i Weimar och död i Weimar den 5 januari 1901, var mellan 1853 och 1901 regerande storhertig av Sachsen-Weimar-Eisenach.

Biografi
Karl Alexander var son till storhertig Karl Fredrik (1783-1853) och Maria Pavlovna av Ryssland (1786-1859). Han gifte sig 1842 med Sophie av Nederländerna (1824-1897), dotter till Vilhelm II av Nederländerna, och efterträdde 1853 sin far.

Han regerade författningsenligt, slöt sig i den yttre politiken till Preussen, gynnade konst och vetenskap och lät restaurera slottet Wartburg. Vid jubelfesten i Uppsala 1893, som han bevistade, blev han filosofie hedersdoktor.

Barn 
 Karl August av Sachsen-Weimar (1844-1894), arvstorhertig av Sachsen-Weimar
 Marie (1849-1922), gift med Henrik VII av Reuss
 Sophia (1851-1859)
 Elisabeth (1854-1908) gift med Johan Albrekt av Mecklenburg-Schwerin, regent över storhertigdömet Mecklenburg-Schwerin och hertigdömet Braunschweig

Referenser

Noter

Externa länkar

Tyska furstar
Storhertigar
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Huset Wettin
Personer från Weimar
Födda 1818
Avlidna 1901
Män
Ugglan
Blindsyn

Blindsyn innebär att man är blind, oftast bara i ena halvan av synfältet, men att man ändå har en viss förmåga att fånga rörliga objekt eller t.ex. lägga på ett brev i en brevlåda som finns i det blinda fältet.

Förklaring
Informationen från bägge ögonen delas först upp i höger och vänster halva av synfältet. Höger halva av synfältet leds till vänster hjärnhalva och vice versa. I varje hjärnhalva leds den optiska signalen för det halva synfältet till två skilda system i hjärnan:
Via colliculus superior (övre fyrhögen) på hjärnstammens ovansida till tinningloben.
Via talamus till den primära synbarken i nackloben.

Den första vägen är evolutionärt mycket gammal och finns hos såväl däggdjur, amfibier, fåglar och reptiler, men det är bara hos djur med utvecklad hjärnbark som signalerna leds vidare till tinningloberna. Detta system ger ingen medveten synupplevelse, men riktar ögonen mot intressanta mål och ger oss förmågan att följa rörliga objekt. Man tror också att det är säte för vår rumsliga förståelse.

Den andra vägen ger oss vår medvetna synförmåga. Den primära synbarken är en optisk karta. Om en liten del av den skadas, blir vi blinda i motsvarande del av synfältet. Detta system är viktigt för människor och andra högre primater, men mindre viktigt för exempelvis hundar och katter med mindre utvecklad hjärna och lägre grad av självmedvetenhet. 

Man tror därför att blindsyn beror på att den medvetna synupplevelsen uteblir på grund av skadad synbark, medan det äldre och omedvetna systemet fortfarande fungerar.

Det motsatta problemet
Ett slags motsats till blindsyn är att ha en fungerande primär synbark och därmed medveten syn, men en skadad tinninglob. Sådana skador kan medföra att man inte med ögonen kan följa ett finger som rör sig, trots att man förstår vad man ser. Man kan inte heller peka på föremål i ett synfält där man saknar rumslig uppfattning eller rumsligt förstå en spegelbild och räkna ut var det speglade objektet verkligen finns.

Referenser

Fotnoter

Källor
 

Synstörningar och blindhet
Neurologi
Yves Rossy

Yves Rossy, född 1959, är en schweizisk pilot och uppfinnare som är känd för sin raketdrivna flygplansvinge som bärs som en ryggsäck och förmår att ge användaren en hastighet på cirka 200 kilometer i timmen i upp till sex minuter. Rossy har även uppnått hastigheter i upp mot 300 km/h vid en flygning 2008. 

Schweiziska uppfinnare
Män
Födda 1959
Levande personer
Grängen, Hälsingland

Grängen är en sjö i Ovanåkers kommun i Hälsingland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön är årsreglerad som vattenmagasin med magasinsvolymen 8,3 Mm3 och med 3.0 m regleringsamplitud, den korttidsregleras med 0,25 meters amplitud och 0,8 Mm3 magasinsvolym. Den avvattnas av vattendraget Frösteboån. Vattnet driver där Viksjöfors kraftverk med 29 procent regleringsgrad och 21,7 meter bruttofallhöjd vid medelvattenföring 5,5 m3/s.

Sjön har tillflöde från sjön Lössnan och avrinning till sjön Viksjön vid Viksjöfors. Grängens största ö är Per-Ersön.

Fiskar som finns i sjön är bland annat mört, gädda, abborre, löja, lake, ål, braxen och ruda.

Delavrinningsområde 
Grängen ingår i delavrinningsområde (679980-150835) som SMHI kallar för Utloppet av Grängen. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 49 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Frösteboån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (53 procent) och jordbruk (16 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Ovanåkers kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ljusnans avrinningsområde
Insjöar i Hälsingland
Insjöar i Ovanåkers kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Laktulos

Laktulos är en isomer av laktos. Det är en trögflytande, ljus sirap som smakar sött och har en något kylande arom.

Substansen används som läkemedel vid svåra leversjukdomar och vid förstoppning.

Laxermedel
Gastroenterologi
Disackarider
Blob Wars: Metal Blob Solid

Blob Wars: Metal Blob Solid är plattformsspel i 2D-miljö skrivet av Parallel Realities. Det använder öppen källkod och är licenserat under GNU GPL-licensen. Spelet liknar i vissa avseenden spelen Ape Escape och New Zealand Story. Huvudkaraktären är en rund figur med ögon, en blob, kallad Bob.

Målet i spelet är att rädda blobbar som har blivit saknade i strid då de kämpade i ett slag mot utomjordiska invaderare ledda av Galdov (the Metal Blob). Metal Blob Solid innehåller flera olika vapen, exempelvis pistol, laserkanon, kulsprutor och granater, platser, bossfajter och ungefär totalt nio timmar speltid.

Detta är spelets första (av ett okänt antal) avsnitt. Avsnitt två, Blob and Conquer, är under utveckling och finns att ladda ned från Parallel Realities webbplats.

Spelet är skrivet i C++ och dess grafik och ljud använder bland annat SDL. För närvarande tillhandahålls det endast med single player.

Det finns tillgängligt för GNU/Linux, Mac OS, Amiga, BeOS, GP2X, PlayStation Portable, Xbox och Dreamcast och kan laddas ned kostnadsfritt via dess officiella hemsida.

Kuriosa 
Spelets titel är en lek med namnet Metal Gear Solid, datorspelet med Solid Snake i huvudrollen skapat av Konami.

Källor

Externa länkar 
  Blob Wars: Metal Blob Solids officiella webbplats
  Parallel Realities officiella webbplats

Fria datorspel
Linuxspel
Macintosh-spel
Amigaspel
BeOS-spel
Playstation Portable-spel
Xbox-spel
Dreamcast-spel
Datorspel 2003