kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Präriespov

Präriespov (Limosa fedoa) är en spov som häckar på prärien i norra Nordamerika.

Utseende 

Präriespoven är den största av de fyra arterna inom släktet Limosa med en längd på cirka 45 centimeter, ett vingspann på 76 centimeter och en vikt på 370 gram. Det är den art inom sitt släkte som till fjäderdräkten påminner mest om spovarna i släktet Numenius. Den har en lång rak, något uppåtböjd näbb med svart näbbspets och dess ben är mörka. 

Huvud, hals, bröst och undersidan hos den adulta fågeln i häckningsdräkt har mörka fina streck på en botten av ljus sandfärg med inslag av rostbrunt. Näbbfärgen är rosaorange och den har en svagt mörkare tygel och sandfärgat ögonbrynsstreck. Ryggen, övergumpen och stjärten är vattrad i mörkbrunt, beige och med stänk av vitt. Den har ljusa kanelfärgade vingundersidor. Ovansidan av vingen har ett stort fält i liknande ljusa kanelfärg som ringas in av de mörkvattrade tertialerna och mindre täckarna, och de mörka handtäckarna och yttre handpennorna.

Adulta fåglar i vinterdräkt och juvenila fåglar saknar de mörka strecken på bröstet och undersidan och deras näbbrot är rosa.

Läten 
Flyktlätet beskrivs i engelsk litteratur som ett hest, trumpetande "kweh" eller tvåstavigt "kaaWEK", medan spellätet är ett rullande "koWEto koWEto koWEto...".

Utbredning 
Präriespoven häckar i Kanada, i Alberta, Saskatchewan och Manitoba och i USA i de norra gränstrakterna av Kanada i Montana och North Dakota. Den häckar också i området sydväst om Jamesbukten i Ontario, Kanada. 

Präriespoven är en flyttfågel och om hösten flyttar flockar till kusten av Kalifornien, Mexikanska golfen, Mexiko och som längst söderut till Venezuela. Till skillnad från de allra flesta amerikanska vadare har den ännu ej påträffats i Europa.

Ekologi 
Artens häckningsbiotop är prärie i närheten av dammar och våtmarker och den placerar sitt bo direkt på marken i kort gräs. Bona är svåra att finna eftersom den ruvande föräldern gärna trycker hårt, så pass att man kan gå fram till boet utan att den flyger iväg. Präriespoven lägger tre till fem ägg.

Status och hot 
Populationen minskade under 1800-talet på grund av jakt men kom att återhämta sig. Idag minskar populationen något, främst på grund av att deras häckningsbiotoper används som jordbruksmark. Den har dock ett stort utbredningsområde och anses inte minska tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). En studie från 2012 uppskattade antalet häckande par i Nordamerika till 174.000.

Referenser 
Delar av denna artikel är översatt från engelska Wikipedias artikel: Marbled Godwit i september 2006

Noter

Tryckta källor 
 David Allan Sibley (2000) National Audubon Society: The Sibley guide to Birds, 
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Spovar
Äventyrare

En äventyrare är en person som sysslar med äventyr eller extremsport.

Under resor kan äventyrare ägna sig åt naturfotografering och annan rapportering. Äventyrare är ofta professionella föreläsare.

Några svenska äventyrare
 Christian Bodegren
 Renata Chlumska
 Johanna Davidsson
 Fredrika Ek
 Simon Ek
 Oskar Kihlborg
 Göran Kropp
 Rune Larsson
 Tomas Olsson
 Lena Padukova
 Bert Persson
 Annelie Pompe
 Ola Skinnarmo
 Mikael Strandberg
 Fredrik Sträng
 Robin Trygg

Extremsport
Humber (bilmärke)

Humber är ett brittiskt bilmärke som verkade mellan 1898 och 1976.

Historia

1898 - 1929 
Thomas Humber startade sin verksamhet i Sheffield 1868 med att bygga cyklar. Företaget expanderade under slutet av 1800-talet och startade nya fabriker i Nottingham, Beeston och Wolverhampton. 1889 startades en fabrik i Coventry för att bygga motorcyklar. 1898 byggde man sin första bil vid anläggningen i Beeston. Humbers tidiga bilar var små, som Humberette från 1903. Från mitten av första årtiondet byggde man även större bilar vid fabriken i Coventry. 1908 drabbades Humber av ekonomiska problem och koncentrerade bilproduktionen till Coventry. I början av 1920-talet hade man etablerat sig som tillverkare av rejäla och pålitliga bilar och 1923 fick Humber en stor framgång i 8/18-modellen. Företaget expanderade genom uppköp av lastbilstillverkaren Commer. 1929 köpte man även konkurrenten Hillman, men blev sedan själva uppköpta av Rootes.

1929 - 1967 
Från 1929 inleddes en allt större samordning mellan Rootes märken. Samma år kom den första i en rad av sexcylindriga Snipe-modeller och 1933 den fyrcylindriga 12 hp. Humber positionerades som koncernens dyrare märke och vid andra världskrigets utbrott tillverkades bara sexcylindriga bilar. Dessa användes under kriget som stabsbilar och utgjorde även grunden för lätta pansarbilar. Efter kriget fortsatte produktionen av Super Snipe, men programmet kompletterades med den fyrcylindriga Hawk. Från 1957 delade dessa modeller samma självbärande kaross. 1963 drabbades även Humber av Rootes notoriska badge engineering när man introducerade instegsmodellen Sceptre, baserad på Hillman Super Minx.

1967 - 1976 
Sedan Chrysler tagit över Rootes 1967 försvann de stora Humber-bilarna samma år. 1968 presenterades en ny Sceptre, baserad på Hillman Hunter. Detta var den enda modell som producerades fram till 1976, då Chrysler lade ned sina brittiska märken och döpte om bilarna till Chrysler.

Några Humber-modeller 
 1902 Humber 8 hp
 1902 Humber 12 hp
 1903 Humber 20 hp
 1903-1904 Humberette
 1905 Humber 8/10 
 1905-1907 Humber 10/12 
 1908-1909 Humber 30/40 
 1911-1915 Humberette
 1912 Humber 11 hp
 1919-1921 Humber 10 hp
 1919-1925 Humber 15.9 
 1921-1925 Humber 12/25 
 1922-1925 Humber 8/18 
 1924-1928 Humber 15/40 
 1925-1930 Humber 9/28 
 1926-1929 Humber 14/40 
 1926-1929 Humber 20/65 
 1928-1932 Humber 16/50 
 1929-1947 Humber Snipe
 1930-1954 Humber Pullman
 1933-1937 Humber 12 hp
 1936-1940 Humber 16 hp
 1938-1967 Humber Super Snipe
 1945-1967 Humber Hawk
 1961-1976 Humber Sceptre

Källor 
 Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982.

Noter

Externa länkar 
 Rootes Car Club Sweden

Ej längre existerande brittiska biltillverkare
Ej längre existerande brittiska fordonstillverkare
Företag bildade 1898
Företag upplösta 1976
Demontage

Demontage är en term för krigsskadestånd i form av nedmontering av industrier, järnvägar och annan infrastruktur i ett land som förlorat en väpnad konflikt.

Tyskland drabbades efter både första och andra världskriget av omfattande demontage, liksom Finland efter sina krig mot Sovjetunionen.

Demontage i dess mest extrema form föreslogs i Morgenthauplanen, som efter andra världskriget skulle omvandla industrilandet Tyskland till en jordbrukarnation.

Internationell ekonomi
Fred
Krigsskadestånd
Peter Carlsohn

Bo Peter Torbjörn Carlsohn, ursprungligen Carlsson, född 20 december 1961 i Sävedalen, Göteborgs och Bohus län, är en svensk musiker framför allt basist från Sävedalen utanför Göteborg.

Peter Carlsohn började sin musikaliska bana i band som Tvärdrag, Bob Cats och Korsdrag. 1980 började han i den kristna rockgruppen Jerusalem och ersatte då Anders Mossberg. Han har sedan varit Jerusalem trogen och spelade på gruppens 30-årsjubileumsturné våren 2006. Carlsson har också spelat i gruppen XT som startade 1991 av Björn Stiggson och Sonny Larson. 

Peter Carlsohn har även en solokarriär och hans band heter The Rise vars senaste album heter Bluezone.

Referenser

Svenska basister
Födda 1961
Män
Levande personer
Personer från Partille socken
Broken Social Scene

Broken Social Scene är ett indierockband från Toronto, Kanada, bildat 1999. Bandet består av 19 personer men Kevin Drew och Brendan Canning brukar räknas som "huvudmedlemmarna". Många av medlemmarna är med i andra kanadensiska indieband eller kända genom egna solokarriärer, och bandet kallas därför ibland för en supergrupp.

Medlemmar
Kevin Drew – sång, orgel, gitarr, trummor, piano, keyboard
Brendan Canning – basgitarr, gitarr, piano, keyboard, sång
Justin Peroff – trummor
Charles Spearin – gitarr, basgitarr, trumpet
Andrew Whiteman – gitarr, basgitarr, sång
Jason Collett – gitarr
David Newfeld – sång
Leslie Feist – sång
Emily Haines – sång
James Shaw – gitarr
Evan Cranley – trumpet, trombon
Amy Millan – sång, gitarr
Ohad Benchetrit – gitarr, flöjt, saxofon
Martin Davis Kinack – trummor, keyboard sång
Jo-ann Goldsmith – trumpet
Torquil Campbell – melodica, trumpet, sång
John Crossingham – gitarr, trummor
Lisa Lobsinger – sång
Julie Penner – fiol

Diskografi

Studioalbum

EP
2002 – Stars and Sons / KC Accidental
2005 – EP to Be You and Me
2006 – Live at Lollapalooza 2006
2007 – Live at Radio Aligre FM in Paris
2008 – Live From Bonnaroo 2008
2010 – Lo-Fi for the Dividing Nights

Singlar
2003 – "Cause = Time"
2005 – "Ibi Dreams of Pavement (A Better Day)"
2006 – "7/4 (Shoreline)"
2006 – "Fire Eye'd Boy" / "Canada vs. America (Exhaust Pipe Remix)"
2010 – "Forced to Love" / "All to All"

Samlingsalbum

Se även

Officiell webbplats

Kanadensiska indierockgrupper
Supergrupper
Postrockgrupper
Musikgrupper bildade 1999
Barnevelder

Barnevelder är en tung hönsras från Nederländerna, uppkallad efter byn Barneveld, som framavlades i början av 1900-talet. Barneveldern är en tålig och bra värpras som lägger bruna ägg. Det finns även en dvärgversion av rasen, framavlad i Holland.

En höna av stor ras väger omkring 2,5 kilogram och en tupp 3,5 kilogram. Individer av dvärgvarianten väger cirka 1 kilogram om det är en höna och 1,1 kilogram om det är en tupp. Äggen från stor höna väger ungefär 60 gram och dvärgvariantens ägg väger ungefär 40 gram.

Ruvlusten hos hönorna är svag, men ibland är de villiga att ruva fram kycklingar. Rasen är snabbvuxen, men det kan ta ganska lång tid innan kycklingarna blir fullt befjädrade. Hönorna börjar värpa när de uppnått en ålder av 6-7 månader.

Färger
Blå/dubbelkanttecknad
Blå/rapphönsfärgad
Dubbelkanttecknad
Mörkbrun
Rapphönsfärgad
Svart
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Noter

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Nederländerna
Jaroslav Plašil

, född den 5 januari 1982 i Opočno, är en tjeckisk före detta fotbollsspelare som mellan 2009 och 2019 spelade i den franska klubben Bordeaux.

Klubbkarriär
Plašil inledde sin professionella karriär i Hradec Králové 1998 men flyttade 2000 till AS Monaco där han stannade tills 2007. 2003 spelade han dock 14 matcher för Ligue 2-laget Créteil som han lånades ut till i sex månader.

2003 kom det stora genombrottet, och år 2004 blev han en regelbunden spelare i startelvan då Jérôme Rothen hade bytt lag. 2005 fick han konkurrens av Olivier Kapo men fortsatte ändå som ordinarie i startelvan. Han köptes av spanska CA Osasuna 2007.

Landslagskarriär
Plašil spelade för Tjeckien i EM 2004, VM 2006 och EM 2008. Han tog en alltmer given plats i landslaget efter att Karel Poborský, Pavel Nedvěd samt Jan Koller slutade.

Källor

Tjeckiska fotbollsspelare
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i US Créteil-Lusitanos
Spelare i CA Osasuna
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Catania FC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1982
Levande personer
Män
Bielefelder

Bielefelder är en tung hönsras som framavlades i Tyskland under 1970-talet. Den är en bra värpras som är snabbvuxen, lugn och härdig. Bielefelder finns även som dvärghöna.

Fjäderdräkten hos bielefelder påminner om den hos hönsrasen legbar, det vill säga tupparna är grå- och ljust tvärrandiga med rödaktig rygg och skuldror och något rödgulaktigt halsbehäng, medan hönorna har en fjäderdräkt som likt legbarhönans är mer grå till brunaktig, med svagare grå till gråvit tvärrandig och lite gulaktigt huvud och hals.

En höna väger omkring 3 kilogram och en tupp väger omkring 3,5 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna cirka 900 gram och för en tupp 1 kilogram. Äggen är bruna och äggvikten är ungefär 60 gram för en stor höna och 45 gram för en höna av dvärgvarianten. Ruvlusten hos hönorna är god och hönorna tar också god hand om kycklingarna.

Det går tidigt att se vilka kycklingar som är tuppar och vilka som är hönor. Som dagsgamla är tuppkycklingarna ockragula i färgen, med ljust bruna streck på ryggen och en vit fläck på huvudet, medan hönkycklingarna är ljust bruna i färgen med mörkt bruna streck på ryggen. På huvudet har hönkycklingarna liksom tuppkycklingarna lite vitt, dock mindre vitt än tuppkycklingarna, mer som en prick än en fläck.

Färg
Legbarfärgad

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002. 

Tamhöns
Husdjursraser från Tyskland
Antwerpen skägghöns

Antwerpen skägghöns är en av de äldsta och minsta dvärghönsraserna, och härstammar från Antwerpen i Belgien. Dess ursprung går tillbaka ända till 1500-talet och den är en urdvärg, det vill säga det finns ingen motsvarande stor ras. Till temperamentet är rasen livlig och tupparna kan vara aggressiva mot andra tuppar.

Antwerpen skägghöns främsta kännetecken utseendemässigt är att individerna har ett påfallande yvigt skägg. En höna väger omkring 600 gram och en tupp väger omkring 700 gram. Äggen har vit till gräddfärgad skalfärg och väger ungefär 25 gram. 

Hönornas värpegenskaper är inte särskilt utpräglade och ruvlusten är medelmåttig. Produktionen av ägg är jämförelsevis låg och sker i omgångar, det vill säga efter att hönorna har värpt några ägg så är det ett uppehåll när de inte värper alls innan nästa omgång.

I Belgien och Frankrike finns det ändå uppfödare som håller Antwerpen skägghöns för att sälja äggen, främst till restauranger som garnering.

Färger 
Blå
Blå kanttecknad
Blå/porslinsfärgad
Blå/vaktelfärgad
Blå/vitfläckig
Brun
Gul
Gul/columbia
Gökfärgad
Ljus/columbia
Porslinsfärgad
Pärlgrå
Pärlgrå/vitfläckig
Röd
Röd/blå porslinsfärgad
Rödsadlad
Silver/vaktelfärgad
Svart
Svart/vitfläckig
Vaktelfärgad
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002. 

Tamhöns
Husdjursraser från Belgien
Antwerpen
Sveriges medeltida ballader

Sveriges medeltida ballader (SMB) är en vetenskaplig utgåva i 5 band av svenska medeltida ballader eller medeltidsballader. Samlingen gavs ut mellan 1983 och 2001 av Svenskt visarkiv. 
Huvudredaktör var professor Bengt R. Jonsson, som tillsammans med docent Sven-Bertil Jansson redigerade texterna. Docent Margareta Jersild redigerade melodierna. 

En lista över alla balladtyperna, delvis med länkar till information om de enskilda typerna, finns som Lista över Sveriges medeltida ballader.

Bakgrund 
Arbetet hade påbörjats i samband med bildandet av Svenskt visarkiv på 1950-talet och omfattade inledningsvis en genomgång av en mängd uppteckningar i olika arkiv för att hitta belägg på balladvarianter, vilka inte var sammanställda när arbetet började. Två förarbeten till balladutgåvan skapades: Bengt R Jonssons avhandling Svensk balladtradition 1 samt typkatalogen The Types of the Scandinavian Medieval Ballad (1978). SMB innehåller samtliga de av redaktörerna funna belägg som bedömdes vara medeltida ballader. Ytterligare fynd av uppteckningar har tillkommit efter utgivningen i en samling sammanställd av George Stephens och återfunnen på Växjö länsbibliotek.  

I de skandinaviska länderna har en strikt tolkning av begreppet "medeltida ballad" tillämpats, medan en större mängd berättande visor även av senare datum benämns ballader i flera andra länder och områden. Omfattande vetenskapliga balladutgåvor finns i ett flertal andra europeiska länder; till exempel Danmarks gamle Folkeviser, Deutsche Volkslieder och The English and Scottish Popular Ballads.

Innehåll 
Band 1: Naturmytiska visor (SMB 1-36)
Band 2: Legendvisor (SMB 37-54) och Historiska visor (SMB 55-65)
Band 3: Riddarvisor I (SMB 66-130)
Band 4:1 Riddarvisor II (SMB 131-169)
Band 4:2 Riddarvisor II (SMB 170-196)
Band 5:1 Kämpavisor (SMB 197-219) och Skämtvisor I (SMB 220-233)
Band 5:2 Skämtvisor II (SMB 234-263)

Se även 
Svenskt visarkiv
Medeltida ballader
Balladterminologi
Danmarks gamle Folkeviser (DgF)
Child Ballads
The Types of the Scandinavian Medieval Ballad (TSB)

Referenser

Externa länkar 
Sveriges medeltida ballader på Litteraturbanken
Svenskt visarkivs egen beskrivning av SMB
 

Sveriges Medeltida Ballader
Bantam (hönsras)

Bantam är en dvärghönsras som kom till Europa i mitten av 1800-talet från Java i Indonesien. Den är en urdvärg, det vill säga en av de riktigt gamla dvärghönsraserna. Sitt namn har rasen fått efter hamnstaden Bantam på Java, från vilken den först skeppades ut. På engelska har ordet bantam betydelsen "dvärghöns". Rasen är inte särskilt bra som värphöna, utan är mer en hobbyras, bland annat för utställning. Bantam har även ingått i avelsarbete för att ta fram andra hönsraser.

Bantam förekommer i flera olika färgvarianter. En höna väger omkring 500 gram och en tupp väger omkring 600 gram. Äggen är vita och väger ungefär 25 gram. Hönornas ruvlust kan skilja sig mycket åt mellan olika individer, en del ruvar, andra har svag ruvlust och ruvar inte. Om en höna ruvar fram kycklingar ser hon efter dessa väl.

Till sitt sätt är bantam aktiva höns som har bra flygförmåga. Om de hålls i inhägnad utomhus behövs därför ofta nät även över inhägnaden. De blir lätt tama och individerna är ofta sällskapliga av sig.

Färger 
 Svart/silverbröstad
 Blå kanttecknad
 Blå/guldhalsad
 Gul
 Gul/columbia
 Guldhalsad
 Grå tvärrandig
 Vit/columbia
 Orangehalsad
 Porslinsfärgad
 Silver/vaktelfärgad
 Silverhalsad
 Svart
 Svart/guldhalsad
 Svart/silverhalsad
 Svart/vitfläckig
 Viltfärgad
 Vit

Referenser 
 Grandin, Anette. Hönsraser, 2002. 

Tamhöns
Bantam

Bantam kan syfta på:

 Bantam (hönsras) – en dvärghönsras som kom till Europa i mitten av 1800-talet från Java i Indonesien
 Bantam Books – ett förlag
 Bantamvikt – en viktklass inom boxning
 Bofors BANTAM (robot 53) – en svensk pansarvärnsrobot

Geografi

Indonesien 

 Banten, provins, 
 Bantam, Java – en stad på Java

Kokosöarna 

 Bantam Village – en by på Home Island

USA 

 Bantam, Connecticut – en ort i Connecticut, Litchfield County, 

Robotskapade Indonesienförgreningar
Robotskapade Kanadaförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Benbefjädrad urdvärg

Benbefjädrad urdvärg är en hönsras som stammar från Holland där namnet är Sabelpootkriel. Den omnämns i litteratur redan på 1600-talet och är en urdvärg, det vill säga att den inte har någon stor motsvarighet. Dess namn kommer sig av att benen är fjäderbeväxta, vilket ger den en lätt vaggande gång. Noterbart för rasen är att individer med skägg kan förekomma. Den finns i flera olika färgvarianter, den så kallade porslinsfärgade varianten har en särskilt iögonfallande prickig eller blommig fjäderdräkt och efter detta kallas den ofta även för Mille Fleur, Tusen blommor.

En höna väger omkring 650 gram och en tupp väger omkring 750 gram. Äggen är vita och äggvikten är cirka 40 gram. Hönorna värper bra och de är ofta villiga att ruva och ta hand om kycklingar. Rasen är sällskaplig och pigg utan att vara flaxig och anses ofta dekorativ och lätt att få tam.

Färger
Björkfärgad
Blå
Blå/guldhalsad
Blå/porslinsfärgad
Blå/vitfläckig
Citron/porslinsfärgad
Gul
Gul/columbia
Gul/vitfläckig
Guldhalsad
Ljus/columbia
Orangebröstad
Orangehalsad
Porslinsfärgad
Pärlgrå
Pärlgrå/vitfläckig
Röd
Röd/vitfläckig
Silverhalsad
Svart
Svart/guldhalsad
Svart/silverhalsad
Svart/vitfläckig
Tvärrandig
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002. 

Tamhöns
Chabo

Denna artikel handlar om hönsrasen chabo, se Chabo (studenthem) för studenthemmet.

Chabo, efter det javanesiska ordet för dvärg, är en dvärghönsras från Japan som räknas till urdvärgarna, det vill säga den är bland de äldsta dvärghönsraserna och det finns ingen motsvarande stor ras. Det finns belagt att små höns av denna typ förekom i Japan redan vid mitten av 1600-talet, där de framförallt hölls som prydnadsfåglar vid det japanska hovet.

Till utseendet känneteckans rasen vid sidan om sin mindre storlek av påfallande korta ben och hög stjärtställning. Den finns i flera olika färgvarianter och även i friserad och silkesbefjädrad variant. En höna väger omkring 500 gram och en tupp 600 gram. Äggen väger ungefär 28 gram och skalfärgen är gulaktig till gräddfärgad. Värpegenskaperna hos rasen är medelmåttiga. 

Hönorna är ruvvilliga och ser efter sina kycklingar väl. Inom en flock förekommer det även att andra höns hjälper till med att beskydda kycklingarna.

Rasen är till sitt sätt aktiv och har bra flygförmåga, men den är ändå inte skygg och går vanligen lätt att få tam.

Färger 
 Björkfärgad
 Blå
 Blå/kanttecknad
 Brun
 Gul
 Gul/svartstjärtad
 Gökfärgad
 Porslinsfärgad
 Pärlgrå
 Rapphönsfärgad
 Silvertecknad
 Svart
 Svart/guldhalsad
 Svart/silverhalsad
 Svart/vitfläckig
 Vit
 Vit/svartstjärtad

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Japan
WP:Projekt Japan
Krigsskadestånd

Krigsskadestånd utgår ofta till segrarna i en väpnad konflikt. Det kan utgå i finansiell eller materiell form (det senare till exempel som demontage). Det kan uppfylla olika mer eller mindre uttalade syften, till exempel

 ersättning för reella skador
 bestraffning
 förödmjukelse
 strypning av den förlorande partens ekonomiska utveckling

Syftena hänger ofta ihop i oklara samband vilket är en orsak till att den segrande parten kan uppfatta skadeståndet som (alltför) lindrigt, samtidigt som den förlorande parten ser det som en kränkning. Denna situation uppstod efter det tysk-franska kriget 1870-71, då Frankrike i freden i Frankfurt ålades att betala fem miljarder guldfranc (förutom förlusten av Alsace/Elsass och delar av Lorraine/Lothringen).

I Versaillesfreden 1919 drevs segrarmakterna av motstridiga syften. Medan USA ville begränsa krigsskadeståndet från det besegrade Tyskland till 25 miljarder dollar, krävde Storbritannien och Frankrike 300 miljarder guldfranc. Resultatet blev att skadeståndsbeloppet aldrig fastlades definitivt, vilket i sin tur bland annat ledde till ändlösa förhandlingar, den franska ockupationen av Ruhrområdet, och att skadeståndsfrågan blev en av de frågor som Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) kunde göra till profilfrågor för partiet.

Se även 
 Älvsborgs lösen
 Fredsfördrag
 Versaillesfreden
 Demontage
 Parisfördraget
 Tyska skadestånd efter andra världskriget
 Finlands krigsskadestånd

Internationell ekonomi
Fred
Dvärgkochin

Dvärgkochin är en dvärghönsras från Kina och är en av de så kallade urdvärgarna, det vill säga att det inte finns någon motsvarande stor ras. Rasen är känd i Europa sedan 1800-talet. I slutet av 1800-talet bedrevs förädling av rasen vidare genom avel i Tyskland och Storbritannien. Den är en robust och tålig dvärghönsras som till sitt sätt är lugn och går lätt att få tam. Den är även en god värpras.

Det finns många godkända färgvarianter för dvärgkochin. Vid sidan om den mindre storleken kännetecknas rasen av att den utseendemässigt ger ett kompakt intryck och har befjädring även på ben och tår. Fjäderdräkten är mjuk och dunrik. Rasen finns även i friserad variant. En höna väger omkring 750 gram och en tupp väger omkring 850 gram. Äggen är ljusa och väger ungefär 30 gram. Hönorna är ruvvilliga och ser efter kycklingarna väl.

Färger
Björkfärgad
Blå
Blå/svart/spräcklig
Blå/vitfläckig
Brunbandad
Gul
Gul/columbia
Gul/tvärrandig
Laxfärgad
Legbarfärgad
Ljus/columbia
Pärlgrå
Rapphönsfärgad
Röd
Röd/tvärrandig
Silverhalsad
Silvertecknad
Spättad
Svart
Svart/vitfläckig
Tvärrandig
Vetefärgad
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Noter

Tamhöns