kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Publius Aelius Theodorus Aristides

Publius Aelius Theodorus Aristides, född omkring 120 e.Kr. och död på 180-talet e.Kr., var en grekisk talare.

Biografi
Aristides var från Adrianoi i Mysien, och företog vidsträckta resor, bland annat till Egypten, vilket land han genomkorsade fyra gånger. De forskningar han samlade under dessa resor samlade han i dagböcker, vilka dock senare gick förlorade. Av kejsarna Marcus Aurelius och Commodus utverkade Aristides 176 återuppbyggandet av Smyrna, som förstörts av jordbävning. Han stod annars även i övrigt i god förbindelse med kejsarhuset. Merparten av Aristides bevarade skrifter utgörs av skrivna och inte hållna tal. Han är en av de främsta representanterna för atticismen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 120
Avlidna 180-talet
Män
Retoriker
Theodor Arldt

Theodor Arldt, född 1878, död 1960, var en tysk geograf, biogeograf och paleogeograf.

Arldt var professor vid realgymnasiet i Radeberg, Sachsen, och utvecklade en betydande författarverksamhet på geologins område, särskilt paleo- och biogeografin, ävensom antropologisk och politisk geografi.

Bibliografi i urval
Entwicklung der Kontinente und ihrer Lebewelt: ein Beitrag zur vergleichenden Erdgeschichte (1907, ny utökad upplaga 1938)
Die Stammesgeschichte der Primaten und die Entwicklung der Menschenrassen (Fortschritte der Rassenkunde; Heft 1, 1915)
Handbuch der Paläographie (två band, 1917-20)
Die Völker Mitteleuropas und ihre Staatenbildungen (andra upplagan, 1917)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Tyska geografer
Tyska professorer
Födda 1878
Avlidna 1960
Män
Michael Arlen

Michael Arlen, ursprungligen Dikran Kouymijian, född 16 november 1895 i bulgariska Ruse, död 23 juni 1956 i New York, var en brittisk författare  med armeniskt ursprung. Han skrev essäer, noveller, romaner, pjäser och filmmanus. Han väckte uppseende med romanen Den gröna hatten när den kom på engelska 1924. Den utgavs på svenska året efter och utkom här i sju upplagor på ett år. Enligt Bertil Lagerström modellerades romanens huvudperson Iris Storm efter den frigjorda redardottern Nancy Cunard. Sommaren 1920 hade författaren haft en affär med Cunard i Frankrike. Boken riktade ett slag mot engelskt pryderi genom sin skildring av några unga människors kärleksliv i London på 1920-talet. Berättelsen gjorde åren efter succé också som skådespel på Broadway med Katharine Cornell och Leslie Howard i två av rollerna. 1928 kom Gröna hatten, en stumfilmsversion med Greta Garbo i huvudrollen, och 1934 gjordes ljudfilmsversionen Outcast Lady med Constance Bennett i samma roll.

Verk på svenska 
 Den gröna hatten: En roman för de utvalda (1925)
 Modernt folk : En romantisk nutidskrönika (1926)
 Blandat sällskap (1927)
 Förälskade unga män (1928)
 Lily Christine: Historien om en god kvinna (1929)
 Män tycka inte om kvinnor: roman (1931)
 Människan är dödlig: En berättelse (1934)

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929.

Noter

Externa länkar 

Böcker av och om Michael Arlen på svenska bibliotek. libris.kb.se

Födda 1895
Avlidna 1956
Män
Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Personer från Ruse
Alumner från Edinburghs universitet
19. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 2)

19. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 2) var den andra divisionen med lettiska frivilliga i Waffen SS tjänst som organiserades under andra världskriget.

Organisation 
Divisionens organisation:
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 42 Voldemars Veiss
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 43 Heinrich Schuldt
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 44
 Waffen-Artillerie Regiment 19
 SS-Füsilier Battalion 19
 SS-Panzerjäger Abteilung 19
 SS-Flak Abteilung 19
 SS-Pionier Battalion 19

Referenser

Noter 

Divisioner ur Waffen-SS
15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1)

15. Waffen-Grenadier-Division der SS (lettische Nr. 1) var den första divisionen med lettiska frivilliga i Waffen SS tjänst som organiserades under andra världskriget. När Heinrich Himmler införde värnplikt i Reichskommissariat Ostland så användes de lettiska värnpliktiga för att fylla ut divisionen då tillströmningen av frivilliga inte räckte till.

Viktors Arājs tidigare under kriget hade anfördt det beryktade Arājskommandot tjänstgjorde under en kortare tid som bataljonschef i divisionen under 1945.

Organisation 
Divisionens organisation:
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 32 
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 33 
 Waffen-Grenadier Regiment der SS 34 
 Waffen-Artillerie Regiment der SS 15 
 Waffen-Füsilier Bataillon der SS 15 
 Waffen-Flak Abteilung der SS 15 
 Waffen-Nachrichtung Abteilung der SS 15 
 Waffen-Pionier Bataillon der SS 15 
 Waffen-Panzerjäger Abteilung der SS 15 
 SS-Bau-Regiment 1 der 15. SS-Division 
 SS-Bau-Regiment 2 der 15. SS-Division 
 SS-Feldersatz-Bataillon 15

Befälhavare 
Divisionscheferna:
 SS-Brigadeführer Peter Hansen (25 Feb 1943 - ? May 1943) 
 SS-Gruppenführer Carl Graf von Pückler-Burghauss (? May 1943 - 17 Feb 1944) 
 SS-Brigadeführer Nikolas Heilmann (17 Feb 1944 - 21 July 1944) 
 SS-Brigadeführer Herbert von Obwurzer (21 July 1944 - 26 Jan 1945) 
 SS-Oberführer Arthur Ax (26 Jan 1945 - 15 Feb 1945) 
 SS-Oberführer Karl Burk (15 Feb 1945 - ? 1945)

Referenser

Noter 
 

Divisioner ur Waffen-SS
Saturnin Arloing

Saturnin Arloing, född 3 januari 1846 i Cusset, departementet Allier, död 21 mars 1911 i Lyon, var en fransk fysiolog och veterinär.

Biografi
Arloing blev 1887 föreståndare för det till Lyon förlagda veterinärinstitutet samt blev därjämte professor vid den medicinska och farmaceutiska fakulteten i Lyon. År 1889 blev han korresponderande ledamot av franska Vetenskapsakademien. Han utgav en rad vetenskapliga skrifter, huvudsakligen om bakteriologi. Hans främsta arbeten behandlar frågor om mjältbrand, gasgangrän och tuberkulos.

Arloing var medupptäckare av den bakterie som orsakar frasbrand hos nötkreatur och den förste, som lyckades framställa frasbrandsvaccinet. Detta behandlas i hans arbete Le charbon bactérien, pathogénie et inoculation préventive (1883; andra upplagan 1887). Tillsammans med Jean-Baptiste Auguste Chauveau utgav han fjärde upplagan av läroboken Traité d'anatomie comparée des animaux domestiques (1890).

Källor
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Franska fysiologer
Franska professorer
Franska veterinärer
Födda 1846
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från departementet Allier
Javier Pastore

Javier Matías Pastore, född 20 juni 1989 i Córdoba, är en argentinsk fotbollsspelare som spelar som offensiv mittfältare. Han har bland annat representerat klubbar såsom Palermo, Paris-Saint Germain och AS Roma. Han representerade det argentinska landslaget mellan 2010-2017. 2010 blev uttagen i Argentinas trupp till Fotbolls-VM i Sydafrika.

Karriär
Pastore anslöt till italienska Palermo inför säsongen 2009/2010 från Huracán och gjorde sin tävlingsdebut den 15 augusti 2009 borta mot SPAL i italienska cupen.

Den 6 augusti 2011 blev det officiellt att Pastore lämnade Palermo och gick till Paris Saint-Germain, för drygt 380 miljoner kronor.

Den 26 juni 2018 värvades Pastore av italienska AS Roma, där han skrev på ett femårskontrakt. Den 30 augusti 2021 kom Pastore och Roma överens om att bryta kontraktet.

Den 4 september 2021 gick Pastore på fri transfer till Elche, där han skrev på ett ettårskontrakt.

I januari 2023 lämnade han Elche på free transfer. Kort senare blev det klart att Pastore värvats av Qatar SC. I juli 2023 lämnade Pastore klubben tillsammans med Nabil Bahoui.

Referenser

Noter

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Club Atlético Huracán
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i AS Roma
Spelare i Elche CF
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Serie A
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Copa América 2011
Spelare i Copa América 2015
Spelare i Copa América Centenario
Idrottare från Córdoba, Argentina
Födda 1989
Levande personer
Män
Argentinska idrottare under 2000-talet
Vladislav Listiev

Vladislav Nikolajevitj Listiev (ryska: Владислав Николаевич Листьев), född 10 maj 1956 i Moskva, död 1 mars 1995 i Moskva, var en rysk journalist.

Asteroiden 4004 Listʹev är uppkallad efter honom.

Biografi

Karriär 
Vlad Listiev var en av de populäraste journalisterna och nyhetsankarna i Ryssland (och var fortfarande välkänd år efter sin död) och var en av nyckelpersonerna i frambringandet av demokrati i rysk television. Han dök först upp på TV som en av programledarna i det liberala och framgångsrika Vzgljad ('Synen'), ett satiriskt TV-program som sändes en gång i veckan under slutet av 1980-talet och som sågs av 100 miljoner TV-tittare. De övriga nyhetsankarna var Artjom Borovik, Jevgenij Dodolev, Aleksandr Ljubimov, Aleksandr Politkovskij och Dmitrij Zacharov.

Han var också den förste programledaren i Pole Tjudes, den ryska versionen av Lyckohjulet, som blev väldigt populärt.

Efter Vzgljads succé grundade Listiev och hans kollegor TV-företaget VID, som skulle komma att producera program för Pervyj Kanal ('Kanal ett'), Sovjetunionens största TV-kanal, som senare kallades Ostankino och ORT. På VID startade Listiev ett antal nya TV-projekt: Pole Tjudes, Ugadaj melodju, Tema och Tjas Pik.

Död 
Listiev dödades kvällen den 1 mars 1995, endast en kort tid efter att ha blivit anställd på ORT. Han var på väg hem från en live-sändning av sitt kvällsprogram Tjas Pik när han sköts ihjäl på trappan till sin lägenhet. Värdeföremål och en stor summa pengar som Listiev hade på sig lämnades orörda, vilket ledde polisen till slutsatsen att mordet var ett politiskt eller affärsrelaterat lönnmord. Trots ett flertal uttalanden från polisen om att fallet var nära att bli löst, hittades varken mördaren eller de som beordrade dödandet.

Listievs död skapade ett ramaskri; ORT och ett antal andra ryska TV-kanaler stängdes ned för dagen under den 2 mars, och visade bara en bild på honom med texten "Vlajislav Listiev har blivit dödad". Ett antal dagar senare omorganiserades kanalen, och kom, efter ett antal inkarnationer, tillbaka som den regeringsstyrda Pervyj Kanal som ryska TV-tittare numera är bekanta med. Hans likvaka besöktes av tusentals personer.

Det har spekulerats kring anledning till mordet på Listiev. Två möjliga anledningar har fastslagits som mest sannolika: finansiellt eller politiskt. När Listiev fick mellanhandsreklambyråerna att gå i konkurs, fråntog han ett flertal affärsmän en källa till avsevärd förtjänst.

Den amerikanske journalisten Paul Klebnikov anklagade Boris Berezovskij, i en artikel i Forbes "Godfather of the Kremlin" från 1996, för att ha beordrat mordet på Listiev. Berezovskij sade att artikeln var "en rad lögner" och stämde tidningen. Berezovskij drog 2003 tillbaka sitt åtal för ärekränkning, efter att Forbes uttalande om att det inte fanns några bevis för att Berezovskij skulle ha beordrat mord på någon. Klebnikov, som publicerade en bok i ämnet under september år 2000, mördades den 24 april 2004.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1956
Avlidna 1995
Personer från Moskva
Sovjetiska journalister
Ryska journalister
Alumner från Moskvauniversitetet
Mördade journalister
Personer som blivit mördade i Ryssland
Helmer Walfridson

Helmer Walfridson, född 7 mars 1927 i Finnsjön i Gräsmarks församling, död 6 september 2007 i Fryksände församling i Torsby kommun, , var en svensk entreprenör.

Walfridson började sin karriär med att sälja julkort och arbeta i skogen. I unga år blev han föreståndare för Finnsjöns Handel. I början av 1950-talet köpte han sin första rensningsmaskin för lingon och snart var han stor inom bärbranschen med företaget Värmlandslingon AB. År 1966 etablerade Walfridson sig i fordonsbranschen. Tillsammans med Tage Jansson köpte han företaget Fryksdalens Motor, som tio år senare var ett helägt Walfridsonföretag. Hans affärsverksamhet går under benämningen Helmia-koncernen. 

Berit Juhl har skrivit boken Kröskongen som handlar om Helmer Walfridson.

Referenser

Noter

Födda 1927
Män
Avlidna 2007
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Gräsmarks socken
James Shirley

James Shirley, född 1596 i London, död 1666, var en engelsk skådespelsförfattare.

Shirley var ett par år skollärare, men ägnade sig sedan uteslutande åt litteraturen. Han skrev förutom mindre dikter 39 teaterstycken, huvudsakligen komedier, vilka utmärker sig för fyndighet, teknisk färdighet, regelbunden versbyggnad och ett språk, som är besläktat med de stora engelska dramatikernas. Mest bekanta är The lady of pleasure (tryckt 1637), The young admirall (samma år), The gratefull servant (1630), The traitor (1635) och The doubtfull heir (1652).

Referenser

Noter

Externa länkar

Engelska dramatiker
Engelskspråkiga dramatiker
Engelska poeter
Engelskspråkiga poeter
Personer i England under 1600-talet
Personer från London
Födda 1596
Avlidna 1666
Män
Ugglan
Schwabiska kriget

Schwabiska kriget även Schwabenkrieg, Schweizerkrieg, Engadiner Krieg var ett försök av habsburgarna att försäkra sig om kontrollen över Schwaben, Schweiz och Graubünden. Kriget utkämpades mellan det Habsburgska riket och Schweiziska edsförbundet mellan januari och september 1499.

Schweizarna hade stora mängder krigsveteraner efter Burgunderkrigen. Då de var riksfria ville Huset Habsburg tvinga in dem i det Tysk-romerska riket genom Schwabiska förbundet, något de vägrade. Krig bröt därför ut. Schweizarna vann flera mindre drabbningar och tog mängder av materiel från fienden. Slaget vid Dornach var avgörande. Kriget slutade med klar seger för edsförbundet. Vid freden i Basel 22 september 1499 tvingades habsburgarna att återlämna alla  erövrade områden.

Källor

Se även 
Johannes döparens konvent

Schweiziska krig
Tysk-romerska krig
1499
Charles Édouard Armand-Dumaresq

Charles Édouard Armand-Dumaresq, född 1826 och död 1895, var en fransk målare.

Armand-Dumaresq ägnade sig först åt religiöst måleri men övergick till att i teckning och målning skildra militärlivet. Hans färg var entonig och grå med brokiga detaljer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Franska konstnärer
Födda 1826
Avlidna 1895
Män
Punabergstjärna

Punabergstjärna (Oreotrochilus estella) är en bergslevande sydamerikansk fågelart i familjen kolibrier.

Utseende 
Hanen och honan skiljer sig åt till utseendet genom att hanen har glänsande smaragdgrön strupe medan honan saknar sådan påfallande färg. Längden är 13 till 15 centimeter och vikten är åtta till nio gram.

Ekologi och beteende 
Arten finns upp till en höjd av 5 000 meter över havet och dess habitat är gräs- och buskmarker. Då nätterna på högre höjder i Anderna kan bli mycket kyliga sänks fåglarnas kroppstemperatur under natten för att spara energi. Dess föda är nektar och i artens beteende ingår att den ofta slår sig ner på blommorna när den äter istället för att ryttla framför dem.

Underarter och utbredning 
Punabergstjärna förekommer i Anderna och delas numera oftast upp i två underarter med följande utbredning:
 O. estella estella – sydvästra Peru och nordvästra Bolivia till norra Chile och nordvästra Argentina
 O. estella bolivianus – centrala Bolivia (Cochabamba)

Grönhuvad bergstjärna (O. stolzmanni) behandlades tidigare som underart till punabergstjärnan och vissa gör det fortfarande. Den urskiljs dock allt oftare som egen art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Puna är en naturtyp med bergsslätter och ödemarker i de centrala delarna av Anderna i Sydamerika. På svenska har den även kallats andinsk bergsstjärna, andinsk stjärnkolibri och enbart stjärnkolibri.

Referenser

Noter

Källor 
 Schou, Per (red.). Djur: illustrerad guide till världens djurliv, Globe Förlaget, 2007, s 325 (not:i källan omskriven som andinsk stjärnkolibri).

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Asiatiska bergssorkar

Asiatiska bergssorkar (Alticola) är ett släkte i underfamiljen sorkar (Arvicolinae) som förekommer i asiatiska bergstrakter.

Beskrivning 

Dessa gnagare har en kroppslängd (huvud och bål) mellan 8 och 14 centimeter och därtill kommer en 2 till 5 centimeter lång svans. Flera medelstora exemplar var 35 till 49 g tunga. Pälsen är på ovansidan grå till brun och på undersidan vitaktig. På ovansidan kan beroende på art och population en gul, röd eller silverfärgad skugga förekomma. Svansen är bra täckt med hår och har allmänt en ljusbrun till vit färg. Huvudet hos vissa arter är påfallande avplattat så att de kan gömma sig i bergssprickor. Alla arter byter under hösten den tunna sommarpälsen mot en tätare vinterpäls.

Deras habitat är bergskedjor som ligger 900 till 5 700 meter över havet. Habitatet ligger på båda sidor av trädgränsen. Inom släktet hittas dagaktiva och nattaktiva arter. De äter örter samt kvistar och blad från buskar som lagras i boet. Arterna som är mera kända fortplantar sig under våren eller även under sensommaren. En kull kan ha upp till 13 ungar.

Systematik 

Vanligen delas släktet i tre undersläkten med tillsammans 13 arter:

 Undersläkte Alticola
 Alticola roylei, indiska Himalaya
 Alticola albicauda, Kashmir
 Alticola montosa, Kashmir
 Alticola argentatus, Centralasien
 Alticola tuvinicus, västra Mongoliet, södra Sibirien
 Alticola olchonensis, kring Bajkalsjön
 Alticola semicanus, Mongoliet
 Alticola barakshin, Mongoliet, Tuva
 Alticola stoliczkanus, Xinjiang, Tibet
 Undersläkte Platycranius
 Alticola strelzowi, Centralasien
 Undersläkte Aschizomys
 Storörad sork (Alticola macrotis), Mongoliet
 Alticola lemminus, nordöstra Sibirien
  Alticola fetisovi, kring Bajkalsjön, infogas ofta i storörad sork

Undersläktet Aschizomys listas ibland som självständigt släkte eller som undersläkte till skogssorkar (Clethrionomys). Andra zoologer räknar även arterna i släktet Phaulomys till asiatiska bergssorkar.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 

Sorkar
Harry Armini

Harry Armini, född den 9 januari 1885 i Örgryte, Göteborgs och Bohus län, död 24 oktober 1957 i Oscar Fredriks församling i Göteborg, var en svensk klassisk filolog och skolman.

Armini blev filosofie kandidat i Göteborg 1910, filosofie magister 1912, filosofie licentiat 1915 och filosofie doktor 1916. Han blev lektor i latin och grekiska i Vänersborg 1917 och vid högre allmänna läroverket för flickor i Göteborg 1932. År 1919 blev han docent i latinska språket och litteraturen vid Göteborgs högskola, där han var tillförordnad professor 1923, 1931, 1936 och 1937. Armini invaldes som ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1933. Bland hans arbeten märks Sepulcralia latina (1916) och uppsatser i vetenskapliga tidskrifter. Hans översättning av Ovidius Metamorfoser utgavs postumt 1969 av Tönnes Kleberg. År 2013 utkom översättningen för första gången i pocket, med Bror Olssons mytologiska register och ett nyskrivet förord av Daniel Möller. Harry Armini är begravd på Örgryte nya kyrkogård.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 
 Metamorfoser av Ovidius på bokförlaget Ruins webbplats
 Sveriges dödbok 1901–2013, (Version 6.0) Sveriges släktforskarförbund (2014) 
 Armini, Harry på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare lösning

Externa länkar 
 

Svenska klassiska filologer
Svenska lektorer
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Filologer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Örgryte socken
Gravsatta på Örgryte nya kyrkogård
Födda 1885
Avlidna 1957
Män
Svensk uppslagsbok
CR

CR kan syfta på: 

 CR – nationalitetsbeteckning för motorfordon från Costa Rica
 .cr – nationell toppdomän för Costa Rica
 CR - anses vara världens starkaste chilifrukt, se Carolina Reaper
 CR – ett styrtecken som används för att infoga en radbrytning i elektroniska textdokument Carriage Return. se vagnretur
 Cr – ett grundämne, se krom
J. Ogden Armour

Jonathan Ogden Armour, född 11 november 1863 och död 16 augusti 1927, var en amerikansk affärsman, son till Philip Armour.

Armour inträdde 1883 i familjefirman, och blev delägare året därpå, och chef för företaget 1901. Armour har utvecklade firman Armour & Co. till ett jätteföretag, som 1919 kunde uppvisa en försäljningsumma på över en miljard och en nettovinst på mer än 27 miljoner dollar. 1920 förbjöds Armour genom myndigheternas ingripande att fortsätta med den vidlyftiga affärsverksamhet utanför firmans egentliga område, som han sedan lång tid bedrivit, och ålades att avveckla ifrågavarande verksamhet inom två år. Firmans rörelse blev därmed begräsade till vissa livsmedelsprodukter.

Referenser
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Män
Födda 1863
Avlidna 1927
Henry Prentiss Armsby

Henry Prentiss Armsby, född 1853 och död 1921, var en amerikansk husdjursfysiolog.

Biografi
Armsby var chef för Pennsylvania försöksstation för husdjursutfodring. Armsby, som publicerat grundläggande undersökninga av husdjurens ämnes- och energiomsättning, är mest känd som författare av handböcker i husdjurens utfodring; han införde i utfodringsläran begreppet "nettoenergi", såsom varande en del av fodrets totala energi, som kan återvinnas som energi i ekonomiskt nyttiga produkter.

Källor

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Amerikanska zoologer
Alumner från Worcester Polytechnic Institute
Födda 1853
Avlidna 1921
Män
Edward Frankland Armstrong

Edward Frankland Armstrong, född 5 september 1878 i London, död 14 december 1945, var en brittisk kemist. Han var son till Henry Edward Armstrong.

Armstrong var lärjunge till Emil Fischer och Jacobus Henricus van 't Hoff, och var en av det tiiga 1900-talets främsta kännare av sockerarternas kemi. Han huvudarbete The simple carbohydrates abd the glucosides utkom i flera upplagor. Han var från 1925 verkställande direktör i Brittish Dystuffs corporation.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929
 Royal Society, biografi

Brittiska kemister
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1945
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från London
Mullvadssork

Mullvadssork (Prometheomys schaposchnikowi) är en gnagare i underfamiljen sorkar (Arvicolinae) och den enda arten i sitt släkte.

Beskrivning 

Individerna når en kroppslängd (huvud och bål) av 12 till 16 cm och en vikt omkring 70 gram. Svansen är med 4,5 till 6,5 cm längd rätt kort. Mullvadssorken har en brunaktig päls på ovansidan och en grå päls med kanelbruna skuggor på buken. Även svansen är helt täckt med bruna hår. Påfallande är de stora klorna vid framfötterna som kan vara 5 mm långa. Öronen och ögonen är däremot små.

Utbredningsområdet ligger i bergstrakter öster om Svarta havet med från varandra skilda populationer i Abchazien, Georgien och nordöstra Turkiet. Mullvadssorken lever i bergstrakter som ligger 1 500 till 2 800 meter över havet. Den gräver med sina klor underjordiska gångar som förenas till komplexa tunnelsystem. I boet finns en större kammare som fodras med gräs. Födan utgörs främst av gröna växtdelar och rötter. Före vintern samlas förråd som kan väga över 3 kilogram.

Arten håller inte vinterdvala. Ibland lever flera individer i samma bo. Honor kan para sig två gånger mellan maj och augusti med cirka 3 ungar per kull.

Under vissa tider är beståndet stort men på grund av utbredningsområdets ringa storlek listas arten av IUCN som missgynnad (Near Threatened).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press,

Externa länkar 
 Bild på Prometheomys schaposchnikowi

Sorkar
Däggdjur i palearktiska regionen