kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frankrikes försvarsmakt

Frankrikes försvarsmakt består av de fyra vapenslagen armén (Armée de Terre), marinen (Marine Nationale), flygvapnet (Armée de l’Air) och gendarmeriet (Gendarmerie Nationale). Vid sidan av försvarsgrenarna intar försvarsmaktens sjukvårdstjänst (Service de Santé des Armées) och försvarsmaktens drivmedelstjänst (Service des Essences des Armées) en självständig och försvarsgrensövergripande ställning

Högste befälhavare för det franska försvaret är republikens president. Under honom har premiärministern genom försvarsministern det politiska ansvaret för försvaret. Försvarsmakten är sedan 2001 en yrkesarmé. Den består av 347 903 soldater i aktiv tjänst och 81 229 civilanställda (2003). Därtill kommer reservanställda soldater. Frankrike förfogar över kärnvapenbärande markrobotar, luftburna robotar och ubåtsburna robotar, sammanlagt förfogar den franska försvarsmakten över ca 350 kärnstridspetsar.

Armén 

 Stridande förband: 70 bataljoner, även 2 bataljoner i den fransk-tyska brigaden 
 Underhållsförband: 18 bataljoner

Arméns militära personal utgörs av 131 039 soldater.

Marinen 

 Ytstridsförband: 72 fartyg, 12 200 sjömän
 Ubåtsförband: 10 ubåtar, 3 800 sjömän
 Marinflyg: 152 flygplan, 6 800 sjömän
 Marininfanteri: 1 700 infanterister och jägare 
Marinens militära personal utgörs av 44 595 sjömän och soldater.

Flygvapnet 
 Strategiska flygstridskrafter (kärnvapenbärare): 90 flygplan, 2 300 soldater
 Flygstridskrafter: 310 flygplan, 5 900 soldater
 Transportflyg: 100 flygplan
 Flygbasjägare: 5 300 soldater

Flygvapnets militära personal utgörs av 63 664 soldater

Gendarmeriet 

Gendarmeriet verkar som polisstyrka fr.a. på landet och i mindre städer; i större städer finns la Police Nationale. Gendarmeriets uppgifter är desamma som för italienska Carabinieri och spanska Guardia Civil.

 Det territoriella gendarmeriet bestod 2008 av 1 124 lokala gendarmeristationer, 370 utryckningsplutoner, 271 hundpatruller, 92 länskriminalenheter, 383 kriminalenheter, 14 helikopterenheter, 7 flodpolispatruller, 26 sjöpolispatruller, 93 trafikpolisskvadroner, 136 trafikpolisplutoner och 37 specialenheter för ungdomsbrottslighet

 Det mobila gendarmeriet bestod 2008 av 123 skvadroner. I Parisområdet finns ett högre mobilt gendarmerieförband, med fyratusen polissoldater i sex bataljoner, däribland gendarmeriets pansarbataljon och gendarmeriets specialförband. 

 Garde Républicaine med tre objekts- och personskyddsbataljoner i Paris.

Det franska gendarmeriet hade 2006 ca 105 000 anställda. Av dessa var 103 000 militärer och 2 000 civilanställda.

Sjukvårdstjänsten 

Sjukvårdstjänsten, service de la santé, är en särskild försvarsgren inom de väpnade styrkorna. Den omfattar bl.a:

 9 undervisningssjukhus
 1 sjukvårdscentrum
 2 skolor
 4 forskningscentra

Sjukvårdstjänstens personal utgörs av 12 431 personer, varav 7 559 militärer.

Drivmedelstjänsten 
Drivmedelstjänstens personal utgörs av 2 444 personer, varav 1 255 militärer.

Källhänvisningar
Douglas Wilder

Lawrence Douglas Wilder, född 17 januari 1931 i Richmond, Virginia, är en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Virginia 1990–1994. I och med Wilders seger i guvernörsvalet i Virginia 1989 hade en afroamerikan för första gången vunnit ett guvernörsval i en amerikansk delstat. P.B.S. Pinchback, som var guvernör i Louisiana 1872-1873, hade tillträtt i egenskap av viceguvernör efter att företrädaren avsattes men Wilder lyckades vinna ett val.

Wilder avlade 1951 examen i kemi vid Virginia Union University. Han deltog i Koreakriget och dekorerades med en Bronze Star. Efter kriget avlade han juristexamen vid Howard University i Washington, D.C. Vid den tidpunkten fanns det ingen juristutbildning tillgänglig för afroamerikaner i delstaten Virginia.

Wilder gifte sig den 11 oktober 1958 med Eunice Montgomery. Paret fick tre barn och de skilde sig år 1978. Wilder gick med i demokraterna. Han var ledamot av delstatens senat 1969-1985. Han var sedan viceguvernör i Virginia 1986-1990.

Wilder vann knappt mot Marshall Coleman i guvernörsvalet 1989. Han tog klart ställning för rätten till abort och för dödsstraff. 14 fångar avrättades i elektriska stolen i Virginia under Wilders mandatperiod som guvernör. Wilder beordrade år 1990 delstaten att dra tillbaka alla investeringar från Sydafrika på grund av landets dåvarande apartheidpolitik. Det var för första gången som ett sådant beslut fattades i en av sydstaterna. Wilder efterträddes 1994 som guvernör av George Allen.

Wilder bestämde sig för att kandidera som obunden i senatsvalet 1994. Kampanjen blev kortvarig och utan framgång. Wilder gick senare tillbaka med i demokraterna. Han var borgmästare i delstatens huvudstad Richmond 2005-2009.

Externa länkar
National Visionary Leadership Project

Viceguvernörer i Virginia
Guvernörer i Virginia
Borgmästare i Richmond, Virginia
Amerikanska demokrater
Personer i Koreakriget
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Richmond, Virginia
Födda 1931
Levande personer
Män
Alumner från Howard University
Posthuset Odengatan

Posthuset Odengatan är en byggnad i Kvarteret Resedan i hörnet Odengatan och Dalagatan i Vasastan, Stockholm.

I kvarteret låg fram till 1885 Bergianska trädgården  och på 1910-talet börjades området bebyggas. 
På kvarterets södra del, i hörnet Odengatan/Dalagatan uppfördes åren 1928 till 1929 en större byggnad innehållande post samt bostäder och kontorsrum. Byggnaden, som ritades av Erik Lallerstedt, gestaltades i svensk tjugotalsklassicism. Byggherre var Byggnadsstyrelsen och byggmästare Botolfsen & Co. Byggnaden är numer ett byggnadsminne. Fasaderna är behandlade i gul slätputs, de nedre våningarna är markerade med murpelare och stora spröjsade fönster, takvåningen är indragen och smyckad med polykroma putsornament mellan fönstren. En ensam balkong med smidesräcke är enda variationen mot Odengatan.

Bilder

Se även
 Posthuset Fridhemsgatan

Källor 
 
 
 Stadsmuseets byggnadsinventering 1989

Byggnader och anläggningar i Vasastan
Byggnadsminnen i Stockholms kommun
Byggnader ritade av Erik Lallerstedt
Postkontor
Miller Genuine Draft 200 1990

Miller Genuine Draft 200 1990 var ett race som var den fjärde deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1990. Racet kördes den 3 juni på Milwaukee Mile. Al Unser Jr. tog sin andra seger för säsongen, och drygade ut sin sammanlagda ledning mot Penskeduon Rick Mears och Emerson Fittipaldi, som också var duon som stod på pallen med honom.

Slutresultat

1990 i USA
Milwaukee
1990
Adolphe Appian

Adolphe Appian, pseudonym för Jacques Barthélemy Appian, född 28 augusti 1818 i Lyon i Frankrike, död 29 april 1898 i Lyon, var en fransk landskapsmålare och etsare.

Adolphe Appian studerade från femton års ålder på Ecole des Beaux-Arts de Lyon i Lyon, en skola som var speciliserad på att utbilda för konstnärliga mönster för den lokala silkesindustrin. Han studerade för Jean-Michel Grobon och Augustin Alexandre Thierrat. Han öppnade därefter en ateljé i Lyon, där han arbetade som grafisk formgivare. Han flyttade senare till Paris för att fortsätta sina studier. Efter att ha ställt ut en kolteckning på Parissalongen 1853, blev han vän med Camille Corot och Charles-François Daubigny, vilka bägge påverkade hans stil. Han fick stort anseende för sina målningar med motiv från södra och östra Frankrike. Hans kolorit, som intill 1870 var dämpad och lugn, blev med åren klangfullare och mer lyskraftig.

Han är far till målaren Jean Louis Appian (1862-1896).

Bildgalleri

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1818
Avlidna 1898
Män
Franska landskapsmålare
Personer från Lyon
Officerare av Hederslegionen
Otto Dahlin

Otto Dahlin, född den 27 juli 1863 i Lindhult i Undenäs socken, död 5 februari 1960 i Stockholm, var en svensk möbelhandlare och grundare av en heminredningsfirma med samma namn i Stockholm.  

Otto Dahlin började som diversearbetare och var bland annat rallare på malmbanan mellan Luleå och Kiruna under 1880-talet. Han kom till Stockholm 1890 och startade en affär för enklare hushållsredskap på Oxtorget 1893. Verksamheten växte efter hand och han öppnade en möbelaffär vid Hötorget nr 14 i Stockholm, där Stockholms konserthus ligger idag. Ytterligare affärer och filialer fanns bland annat på dåvarande Olofsgatan 76, korsningen Wallingatan 21/Upplandsgatan 4 samt Nybrogatan 13 (1910–1916).

Företaget medverkade med lägenhetsinredning vid Stockholmsutställningen 1930. Firman gav även under flera år ut kataloger som presenterade företagets sortiment, På senare år var bland annat möbeltyperna trävitt och korgmöbler kända produkter i AB Otto Dahlins verksamhet.

Affärens sista adress i släkten Otto Dahlins namn, och där den fanns under längst tid, var på Sveavägen 62, dit den flyttade från Hötorget omkring 1924. Under ett kort tag fanns också en speciell köksbod i grannhuset på Sveavägen 60. Inredningsföretaget började gå sämre i samband med att strukturen inom möbelbranschen förändrades. Affären på Sveavägen avvecklades men företagets namn lever vidare med andra ägare och med affär på annan plats i Stockholm.

Fastigheten Sveavägen 62 i kvarteret Adonis 1, där affären var belägen, inköptes av Otto Dahlin 1920. Sedan revs alla byggnader och det hus som idag är Sveavägen 62 uppfördes av Otto Dahlin under depressionsåret 1931. Dessförinnan ägde Otto Dahlin fastigheter på Lundagatan i Huvudsta, Solna landskommun (1908–1913), Grevgatan 27 (1913–1915), Gotlandsgatan 68 (1915–ca 1920) samt Kvarngatan 10A på Södermalm. En sommarbostad införskaffades även i Kummelnäs i Nacka kommun.

Dahin var aktiv i frikyrkorörelsen och var medlem i Immanuelskyrkan, Stockholm. Flera av hans affärskollegor var medlemmar i dåvarande Svenska Missionsförbundet, bland andra Gustaf Kähr som ägde familjeföretaget AB Gustaf Kähr i Nybro, Småland - idag en känd parkettgolvstillverkare, då tillverkare av bland annat träleksaker. En kuriositet är att personer ur den svenska kungafamiljen köpte träleksaker hos AB Otto Dahlin på Sveavägen.

Otto Dahlins yngre bror Eric Lindvall grundade Lindvalls kaffe, ett rosteri i Uppsala som fortfarande drivs vidare i dennes släkt.

Otto Dahlin är begravd på Solna kyrkogård.

Referenser

Externa länkar
 Roland Agius: "Lindvalls Kaffe"

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Undenäs socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1863
Avlidna 1960
Män
Pooch Café

Pooch Café är en tecknad serie skriven och illustrerad av Paul Gilligan.

Översikt 
Serien följer hunden Ponchos liv med sina ägare Chazz, och Chazz kattälskande fru, Carmen, samt andra hundar, djur och människor Poncho kommer i kontakt med. I serien kan de flesta tala med hundarna, men ingen kan tala med katterna.

Den första dagsstrippen publicerades den 1 januari 2000, och har därefter växt till att publiceras i över 270 tidningar jorden runt.

Huvudkaraktärer

Återkommande teman
Bland de återkommande teman som är med i serien kan nämnas: Ponchos hat mot katter och den katt-apult som han och de andra hundarna vill bygga för att skicka alla katter till solen och Ponchos rädsla för ekorrarna i trädgården.

Ponchos resor
Poncho åker jorden runt och ser lokala landmärken tack vare fans av serien. Bilder på hans resor finns på . Han har mest varit i USA och Kanada, men även varit till Venezuela.

Källor

Engelska wikipedia och hemsidan.

Amerikanska serier
Amerikanska dagspresserier
Basilarmembranet

Basilarmembranet är en avgränsning mellan nedre trappan och snäckgången i cochlea (snäckan) i innerörat. Basilarmembranet vibrerar som svar på att ljudvågor träffar det, och då böjs hårceller som ligger på basilarmembranets yta, vilket alltså är en struktur som består av just dessa hårceller, och som kallas cortiska organet.

Referenser 
Engstrand, Olle. Fonetikens grunder, 2004.

Örat
Sinnesorgan
Hörsel
Andrea Appiani

Andrea Appiani, född 31 maj 1754, död 8 november 1817, var en italiensk konstnär.

Andrea Appiani, även kallad "gratiernas målare" var Napoleon I:s hovmålare, och utförde religiösa och mytologiska fresker i Rafaels stil i kyrkor och palats i Milano och Monza, samt även porträtt av nästan samtliga medlemmar av den Bonaparteska familjen.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 

 

Italienska konstnärer under 1800-talet
Födda 1754
Avlidna 1817
Män
Tore Furberg

Nils Tore Furberg, född 14 oktober 1924 i Nagpur, Indien, död 8 september 2019 i Uppsala, var en svensk biskop.

Furberg blev filosofie kandidat 1947 och teologie kandidat 1953 vid Uppsala universitet. Han prästvigdes 1953. Teologie doktor blev han vid Uppsala universitet 1962 på avhandlingen Kyrka och mission i Sverige 1868–1901 och promoverades till teologie jubeldoktor 2012. Efter disputationen utnämndes han till docent i missionshistoria vid Uppsala universitet.  Han var lärare 1965–1968 vid Trinity Theology College i Singapore och missionsdirektor för Svenska kyrkans mission 1970–1980. Han var biskop i Visby stift 1980–1991. 

Tore Furbergs främsta ekumeniska insats var att han som ordförande för de lutherska kyrkorna ledde arbete som resulterade i en överenskommelse mellan några nordiska folkkyrkor och några anglikanska kyrkor, den så kallade Borgåöverenskommelsen (1992) . Han var också initiativtagare till det under något decennium betydelsefulla ekumeniska nätverket Theobalt (Theology in the Baltic region)  som möjliggjorde för sammanhanget unika samtal mellan kyrkorna kring Östersjön. År 2004 gav han ut en bok om ekumenik: Ett ekumeniskt tecken: svenska kyrkans biskopsämbete i mission och ekumenik under första hälften av 1900-talet.

Tore Furberg var gift med specialläraren Ingeborg Furberg, född Liander (1926–2020). Tillsammans fick de fyra döttrar. 

Tore Furberg är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Noter

Födda 1924
Avlidna 2019
Män
Missionsdirektorer
Biskopar i Visby stift
Personer med anknytning till Gotland
Personer från Maharashtra
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Daniel Appleton

Daniel Appleton, född 1785 och död 1849 var en amerikansk bokförläggare.

Appeltons i New York 1825 grundade och senare av hans sönder betydligt utvidgade bokförlag har utgett en rad viktiga encyklopedier.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Amerikanska förläggare
Födda 1785
Avlidna 1849
Män
SJ Norrlandståg

SJ Norrlandståg AB är ett dotterbolag till SJ AB. SJ Norrlandståg AB drev mellan juni 2008 och december 2016 Norrlandståget på uppdrag av staten via Trafikverket. Sedan januari 2017 efter en omorganisation inom SJ-koncernen bemannar bolaget nattågen åt SJ AB.

SJ Norrlandståg AB har anställda fördelade på orterna Umeå och Gävle. I maj 2011 övertog och bemannar även SJ Norrlandståg moderbolagets SJ:s övriga reguljära sovvagnståg.  

Avtalet på nattågstrafiken förnyades i maj 2012 och gällde från det första avtalets utgång i juni 2013 och sedan dess går nattågen över de nya Ådals- och Botniabanorna. 

Från och med december 2020 har operatören Vy Tåg övertagit den upphandlade nattågstrafiken till Narvik/Luleå som SJ Norrlandståg körde tidigare, medan SJ Norrlandståg fortsatt att köra de upphandlade nattågen till Jämtland och även att köra nattåg till Umeå på kommersiell basis.

Referenser

Externa länkar

Svenska järnvägsbolag
Svenska företag med statligt ägande
Järnvägsbolag bildade 2008
Företag i Stockholms kommun
Paul Gilligan

Paul Gilligan är en serieskapare och illustratör som framförallt tecknar serien Pooch Café.

Paul Gilligan har tidigare arbetat bland annat på bensinmack, som nattvakt och florist innan han började arbeta på tidningen Ottawa Citizen som illustratör. Paul Gilligan äger ingen hund, utan drar inspiration från rastplatser och ser på Dogs With Jobs och repriser på Scooby-Doo. Paul har inspirerats av flera undergroundtecknare, som Peter Bagge, Daniel Clowes och Chester Brown. Förutom Pooch Café har Paul illustrerat åt bland andra Disney Magazine, VISA, Entertainment Weekly och Time Magazine.

Källor 

Män
Levande personer
Kanadensiska illustratörer
Kanadensiska serieskapare
William Archibald Appleton

William Archibald Appleton, född 31 december 1859 i Nottingham, död 1940, var en engelsk fackföreningsman.

Biografi
Appleton arbetade inom spetsindustrin till 1896 och var 1896–1907 sekreterare i fackförbundet Amalgamated Society of Operative Lacemakers. Han var 1907–38 sekreterare i den mot den svenska Landsorganisationen svarande General Federation of Trade Unions och president i International Federation of Trade Unions 1919–20. Han var under första världskriget en tid 1917 officiell rådgivare åt regeringen rörande arbetarfrågor. 

Appleton utgav åtskilliga arbeten behandlande fackförenings- och andra ekonomiska spörsmål. Särskilt har fackföreningarnas ställning till kriget och försvaret intresserat honom. Hans mest kända arbete är: What we are; facts not phrases (1921). I ett förord till bokens svenska översättning, Verkligheten bakom fraserna (1922) karakteriserar Markus Wallenberg Appleton såsom stående på arbetarrörelsens högra flygel och som motståndare till socialieringsplanerna.

Källor

Samuel Gompers Papers
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Personer inom brittisk fackföreningsrörelse
Födda 1859
Avlidna 1940
Män
Hävning

Hävning kan avses
 Hävningsrätt – rätt att häva ett avtal om motparten inte uppfyllt sin del av kontraktet
 Hävning (geologi) – markytans stigning på grund av underliggande jordlagers expansion
Claudio Aquaviva

Claudio Aquaviva, född 14 september 1543 i Atri, död 31 januari 1615 i Rom, var en italiensk jesuit.

Biografi
Aquaviva utsågs 1581 till jesuiterordens general. Han har kallats ordens andre grundläggare, och representerar höjdpunkten i jesuiterordens historia. Själv född neapolitanare lyckades han spränga den spanska övermakten i sin orden. Under hans ledning nådde den jesuitiska missionen sin höjdpunkt liksom även den jesuitiska teologin. Aquaviva gav orden dess klassiska handbok i själavård; Directorium exercitoriums S. Ignatii och dess grundläggande studieordning; Ratio studiorum Societatis Jesu.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Italienska präster under 1500-talet
Födda 1543
Avlidna 1615
Män
Italienska jesuiter
Italienska präster under 1600-talet
Naturgaslagen

Naturgaslagen  är en svensk lag, som trädde i kraft den 1 juli 2005 och innehåller bestämmelser om naturgasledningar, lagringsanläggningar och förgasningsanläggningar samt om handel med naturgas i vissa fall och om trygg naturgasförsörjning.

Historik 
Naturgaslagen ersatte den gamla naturgaslagen från år 2000. Samtliga bestämmelser i den gamla naturgaslagen fördes över till den nya, antingen med oförändrad lydelse eller med vissa ändringar. Dessutom infördes ett stort antal nya bestämmelser i den nya lagen. De nya och de ändrade bestämmelserna infördes för att genomföra EG:s så kallade reviderade gasmarknadsdirektiv.

Vissa definitioner 
Med naturgas avses i naturgaslagen även biogas, gas från biomassa och andra gaser, i den mån det är tekniskt möjligt att använda dessa gaser i naturgassystemet.

Med naturgasledning avses i lagen rörledning, mät- och reglerstation, linjeventilstation, rensdonsstation och kompressorstation.

Koncession 
En naturgasledning får inte byggas eller användas utan tillstånd (koncession) av regeringen. Koncession krävs dock inte för en naturgasledning som är belägen efter en mät- och reglerstation.

Koncession krävs även för lagrings- och förgasningsanläggningar.

Källor 

Regeringens proposition Genomförande av EG:s direktiv om gemensamma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. (prop. 2004/05:62)

Noter 

Energirätt
Sveriges lagar
Fossila bränslen
Valvoline Grand Prix 1990

Valvoline Grand Prix 1990 var ett race som var den femte deltävlingen i Champ Car 1990. Racet kördes den 17 juni på Detroits gator. Michael Andretti tog sin första seger för säsongen, samtidigt som mästerskapet jämnade till sig, i och med att ledande Al Unser Jr. blev poänglös. Rick Mears övertog den sammanlagda ledningen, tack vare sin fjärdeplats, men även racets tvåa Bobby Rahal och dess sjua Emerson Fittipaldi var inom tio poäng från Mears antal. Tävlingens överraskning var att Eddie Cheever tog hem Chip Ganassi Racings allra första pallplats.

Slutresultat

1990 i USA
Detroit
1990
M/S Östanå I

M/S Östanå I är ett svenskt motoriserat, tidigare ångfartyg, byggt 1906 på Bergsunds varv för Ångfartygs AB i Östanå. År 1913 såldes hon till Waxholmsbolaget där hon tjänstgjorde i över 45 år. År 1984 köptes hon av Ångfartygs AB Strömma Kanal, som använder fartyget för kortare kryssningar i Stockholms skärgård. Hon är konstruerad på samma sätt som andra skärgårdsbåtar från tiden, med matsal och damsalong på övre däck. Fartyget tar 180 passagerare. Fartyget har liksom Strömmas andra skärgårdsbåtar sin kajplats vid Nybroviken i centrala Stockholm.

M/S Östanå I k-märktes 2011.

Bilder

Källor

Externa länkar

Strömmas fartygsinformation
Journalfilm från 1917 där Östanå I åker förbi vid 1:36 i filmen

Strömma Kanalbolagets fartyg
K-märkta fartyg
Svenska passagerarfartyg
Fartyg sjösatta 1906
Fartyg byggda i Stockholm
Katherine Legge

Katherine Legge, född den 12 juli 1980 i Haslemere, Surrey, England, är en brittisk racerförare.

Racingkarriär
Legge tävlade först i formel Renault, där hon tog en pole position i det brittiska mästerskapet säsongen 2002, men i övrigt saknade framgångar. Inför säsongen 2005 flyttade Legge till USA, där hon nådde stora framgångar i Atlantic Championship. Hon vann stadsloppen på Long Beach, Edmonton och San Jose, och slutade på fjärde plats i mästerskapet. Legge graduerade därefter till Champ Car med PKV Racing för säsongen 2006. Hon blev sexa som bäst, men hennes debutsäsong koms mest ihåg för hennes jättekrasch på Road America, där hon hade stor tur som klarade sig oskadd. Efter att ha blivit sextonde i mästerskapet flyttade Legge till Dale Coyne Racing inför säsongen 2007. Hon inledde sin tid där med en sjätteplats i stadsloppet i Las Vegas, men lyckades inte nå några märkvärdiga resultat därefter.

Legge gav upp sin formelbilskarriär efter 2007, och skrev istället på som Audis kvinnliga förare i DTM, där hon ersatte Vanina Ickx. Legges fart var mycket begränsad under säsongen 2008, och även under 2009 blev hon poänglös. Dock satte hon snabbaste varv på Norisring, och förbättrade sin fart radikalt jämfört med året innan.

Legge och 5 andra kvinnor fick chansen att starta upp första Indy 500 racing stallet med endast kvinnliga förare under december månad 2011. Dessa kvinnor är redan proffs och vunnit många lopp, dvs slagit männen på deras hemmaplan. Dock fick de aldrig riktigt chansen, ej heller sponsorerna för att inte tala om den publicitet som de förtjänade, förrän nu. Företaget TrueCar, som är ett sökningverktyg online, för att hitta nya bilar till rätt pris, startade upp ett nytt racing stall i USA. De sökte de bästa förarna, som kunde utvecklas ännu mer och som visste redan mycket inom racing, som vunnit ett par tävlingar men som också hade kapaciteten att utvecklas och dessa var inte män, utan 6 st kvinnor och däribland även Katheringe Legge.

Referenser

Externa länkar 
 TrueCar Racing Team

Födda 1980
Brittiska racerförare
Champ Car-förare
DTM-förare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Kvinnor
Levande personer
Formel E-förare
Misirlou

Misirlou, grekiska Μισιρλού, "egyptisk flicka/kvinna", är från början en grekisk sång från rebetiko-genren, som först framfördes i Aten 1927. Sången har gjorts som cover i många musikgenrer, däribland magdansmusik och klezmer. Den har framförts som surfrocklåt av bland andra Dick Dale. Låten har också blivit känd som tema i filmerna Pulp Fiction och Taxi, och även i hiphop-covern Pump It.

Sånger