kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Les Issambres

Les Issambres är ett strandområde på Franska rivieran, beläget mellan Sainte Maxime och Fréjus i departementet Var i Provence. Det ligger i kommunen Roquebrune-sur-Argens. Les Issambres sträcker sig längs en 8 km strandlinje med vikar, klippor och sandstränder. Utvecklingen mot en semesterdestination inleddes på 1930-talet med anläggningen av Hotel La Résidence (nu kallat Hotel Club Vacanciel des Issambres) ovanför stranden La Garonette. Klart synligt från havet ligger hotellet i dalen Val d 'Esquieres som Les Issambres delar med kommunen Sainte Maxime. Österut på stranden finns ett seglarcentrum med båtuthyrning och en seglarskola, en skyddad båthamn med marina affärer, dykcenter och restauranger. Det finns en färja Les Bateaux Verts som går till Sainte Maxime hamn, till Saint Tropez till Port-Cros Porquerolles.

Den 15 augusti 1944, var stränderna i Saint Tropez, Sainte Maxime och Les Issambres i centrum för Operation Dragoon, invasionen och befrielsen av södra Frankrike under andra världskriget. USA Delta Force 93 Evac landsteg här. Precis vid ingången till stranden La Garonette finns ett minnesmärke av landstigningen som hedrar de amerikanska trupperna. Seglarcentrumet heter La Batterie eftersom det var platsen för ett tyskt artilleribatteri.

Strax österut ligger byn San-Peïre sur mer som har vuxit gradvis efter andra världskriget. Byn är Les Issambres centrum med affärer, restauranger, hotell, strandpromenad, egen sandstrand i byn och ett torg med butiker, post, turistbyrå och en utomhusmarknad på måndagar. Längre österut finns en slingrande kuststräcka med vikar, klippor och "calanques" (en vik som upplevs som en djup "skåra" i naturen). Det finns många naturstigar längs kustlinjen, bland annat en som leder till en 2000 år gammal romersk fiskdamm. Många villor klättrar uppför berget och kullarna. Nästan alla byggnader, inklusive hotell, håller en låg profil.

Se även 
 Kommuner i departementet Var

Externa länkar 
 Roquebrune sur Argens. Kommunens webbplats 
 Les Issambres och Roquebrune turistbyrå webbplats 
 Hamnen i Les Issambres officiella webbplats 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Steve Spence

Steve Spence, född den 9 maj 1962 i Harrisburg, är en amerikansk före detta friidrottare som tävlade i maraton.

Spence främsta merit är att han blev bronsmedaljör vid VM 1991 i Tokyo på tiden 2:15.36. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 1992 där han slutade på 12:e plats.

Personliga rekord 
 Maraton - 2:12.17 (från 1990)

Källor 

 Fakta på Sports-reference
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1962
Amerikanska maratonlöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Hillström & Billy

Hillström & Billy är ett svenskt band vilket startade som ett soloprojekt för sångaren och låtskrivaren Petter Hillström (född 28 mars 1983) under 2007.
Hösten 2008 släpptes den självbetitlade debuten.

Diskografi 
S/T (2008)
It's over (singel) (2010)
Outtakes And Remakes Of Heartaches (2010)
All The Sprouts Bowed Their Heads (2012)
 The Boy Who Caught The World (2012)

Externa länkar 
https://web.archive.org/web/20100821003441/http://www.hillstromandbilly.com/
https://web.archive.org/web/20110728155111/http://www.musiklandet.se/ml/index.nsf/1?Open&a=sk&id=6749975D2E501A25C125750800796811
http://www.groove.se/site/recension.asp?recId=3145&mediumId=1

Svenska musikgrupper
Martin Tronsson

Martin Tronsson, född 25 augusti 1982, är en svensk musiker (basist) från Iggesund. Han har spelat med flera svenska band och artister som Perssons Pack, The Diamond Dogs, Hillström & Billy, Babylon bombs, Staffan Hellstrand och Moneybrother. Producerade under 2009-2010 Hillström & Billys album "Outtakes and remakes of Heartaches" tillsammans med Josef Zackrisson och Petter Hillström.

Externa länkar
Martin Tronsson på Playalong webbplats

Män
Födda 1982
Levande personer
Svenska basister
Personer från Hudiksvalls kommun
Ahmed Salah

Ahmed Salah, född den 31 december 1956, är en före detta djiboutisk friidrottare som tävlade i maraton. 

Salah är den främsta friidrottaren från Djibouti och han har så här långt vunnit landets enda medaljer vid friidrotts-VM. Både vid VM 1987 och 1991 blev han silvermedaljör i maraton. Han är även den enda person från Djibouti som någonsin har vunnit en medalj vid ett olympiskt spel, både vid vinter- och sommarspel. Det gjorde han när han vann bronset vid Olympiska sommarspelen 1988.

Personliga rekord 
 Maraton - 2:07:07 (från 1988)

Källor 

 fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1956
Män
Levande personer
Djiboutiska maratonlöpare
Djiboutiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Djibouti
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Djibouti
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Djibouti
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Djibouti
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Erastus Fairbanks

Erastus Fairbanks, född 28 oktober 1792 i Brimfield, Massachusetts, död 20 november 1864 i St. Johnsbury, Vermont, var en amerikansk politiker och affärsman. Han var guvernör i delstaten Vermont 1852–1853 och 1860–1861. Han var först medlem i Whigpartiet och sedan republikan.

Fairbanks grundade tillsammans med brodern Thaddeus det framgångsrika företaget E & T Fairbanks Company (senare Fairbanks Scales). Fairbanks efterträdde 1852 Charles K. Williams som guvernör i Vermont. Året efter efterträddes Fairbanks av demokraten John S. Robinson.

Republikanerna blev sedan det dominerande partiet i Vermont och innehade guvernörsämbetet kontinuerligt från partiets grundande år 1854 till år 1963. Även Fairbanks bytte parti till republikanerna och tillträdde 1860 på nytt som guvernör.  Han efterträddes 1861 av Frederick Holbrook.

Kongregationalisten Fairbanks gravsattes på Mount Pleasant Cemetery i St. Johnsbury. Sonen Horace Fairbanks var guvernör i Vermont 1876–1878.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Fairbanks, Morse & Company
Fairbanks Scales
Political Graveyard

Personer inom USA:s näringsliv
Guvernörer i Vermont
Amerikanska whigs
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Brimfield, Massachusetts
Födda 1792
Avlidna 1864
Män
Max Morinière

Max Morinière, född den 16 februari 1964, är en fransk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning. 

Morinière tävlade främst på 100 meter men hans stora merit har kommit som en del av franska stafettlag på 4 x 100 meter. Han var med i laget som blev bronsmedaljörer vid Olympiska sommarspelen 1988 i Seoul. Vidare blev laget silvermedaljörer vid VM 1991 och guldmedaljörer vid EM 1990 i Split.

Personliga rekord 
 100 meter - 10,09 från 1987

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1964
Män
Levande personer
Franska kortdistanslöpare
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Franska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Charles K. Williams

Charles K. Williams, född 4 januari 1782 i Cambridge, Massachusetts, död 9 mars 1853 i Rutland, Vermont, var en amerikansk jurist och politiker (whig). Han var guvernör i delstaten Vermont 1850–1852.

Williams avlade sin grundexamen vid Williams College och doktorerade i juridik (LL.D.) vid Middlebury College. Efter krigstjänst i 1812 års krig var han verksam först som åklagare och senare som domare. Han var chefsdomare i Vermonts högsta domstol 1834–1846.

Williams efterträdde 1850 Carlos Coolidge som guvernör i Vermont och efterträddes 1852 av Erastus Fairbanks. Året efter avled Williams i Rutland och gravsattes på Evergreen Cemetery.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard

Guvernörer i Vermont
Amerikanska whigs
Personer från Cambridge, Massachusetts
Personer i 1812 års krig
Amerikanska jurister
Amerikanska advokater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Födda 1782
Avlidna 1853
Män
Personer från Cambridge
Alumner från Williams College
Silfversparre

Silfversparre är en svensk adelsätt, varav huvudmannen av den äldre grenen enligt §37 i 1809 års regeringsform är friherre.

En blå Sköld belagd med en röd bande, som är märkt med trenne låga sparrar af Silfwer

Ätten tillhörde under medeltiden frälset. Äldste kände stamfadern är Harald Sonesson som finns nämnd mellan 1437 och 1458 i Tollstorp i Slaka socken. Han var farfar till Per Sonesson som var väpnare och gift med Iliana, en dotter till Per Olofsson till Wiggeby. från dem utgick ätten i två grenar, den äldre ätten via sonen Måns och den yngre via sonen Nils Persson. Släkten upptogs i svenneklassen år 1625, och introducerades på nummer 99.

Måns Persson, nämnd 1569, var väpnare som fadern, och gift med Elsa Nilsdotter från ätten Bölja. Äldste sonen Per Månsson var gift med en Månesköld af Seglinge vars mor var en Örnflycht, och han fick med henne bland annat sonen Arendt, gift med Bengta Pedersdotter (Svart) vars mor var en Körning, vilka fick sonen Carl, gift med Jonas Bures dotter Anna Bure, från vilka den äldsta grenen härstammar, till vilken Aron Isak Silfversparre hörde. En ättling till dessa, Aron Gustaf Silfversparre, upphöjdes till friherre år 1809 och introducerades på nummer 330 året därefter.

Den yngsta ättegrenen gjorde Ågårds säteri till fideikommiss, och fick kunglig tillåtelse att kalla sig Silfversparre-Stiernsparre, men denna gren är numera utslocknad.

Personer ur ätten 
 Brita Edfelt (1908-2006)
 Daniel Georg Silfversparre (1740-1790)
 Arent Silfversparre (1856-1902)
 Aron Isak Silfversparre (1764-1837)
 Aron Gustaf Silfversparre (1727-1818)
 Adolf Fredrik Silfversparre (1744-1784)
 Lars Johan Silfversparre (1700-1754)
 Isaac Lars Silfversparre (1753-1833)

Galleri

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Bureätten
Johann Adolf Schlegel

Johann Adolf Schlegel, född den 17 september 1721 i Meissen, död den 16 september 1793 i Hannover, var en tysk diktare och luthersk präst. Han var bror till Johann Elias och Johann Heinrich Schlegel, och far till August Wilhelm och Friedrich Schlegel.

Efter sina studier i Leipzig blev han 1751 diakon och lärare i Pforta, 1754 pastor och professor i Zerbst och 1759 pastor, 1775 även konsistorialråd och superintendent i Hannover. 

Han var medarbetare i tidskriften Bremer Beiträge. Av hans dikter överlever endast några andliga sånger. Han publicerade även en förklaring till Charles Batteux "Einschränkung der schönen Künste auf Einen Grundsatz" (3:e upplagan, Leipzig 1770, 2 band).

Litteratur 
 Hugo Bieber: Johann Adolf Schlegels poetische Theorie. In ihrem historischen Zusammenhange untersucht, Berlin 1912 (Eftertryck: New York / London: Johnson, 1967).

Källor

Noter

Tyska evangelisk-lutherska präster
Tyska poeter under 1700-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1700-talet
Alumner från Leipzigs universitet
Personer från Meissen
Män
Födda 1721
Avlidna 1793
Charles Paine

Charles Paine, född 15 april 1799 i Williamstown, Vermont, död 6 juli 1853 i Waco, Texas, var en amerikansk politiker (whig). Han var guvernör i delstaten Vermont 1841–1843. Han var son till Elijah Paine.

Paine studerade vid Harvard University och fortsatte sedan familjeföretagets väveriverksamhet. Han efterträdde 1841 Silas H. Jennison som guvernör och efterträddes 1843 av John Mattocks. Efter sin tid som guvernör blev Paine en central aktör inom järnvägsbranschen i Vermont; år 1845 tillträdde han som verkställande direktör för Vermont Central Railway.

Paine avled 1853 i Texas och gravsattes på Elmwood Cemetery i Northfield, Vermont.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Inaugural Address - installationstal som guvernör 18 oktober 1841
Political Graveyard

Guvernörer i Vermont
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Orange County, Vermont
Födda 1799
Avlidna 1853
Män
Johann Albrecht von Korff

Johann Albrecht von Korff, född den 30 november 1697 på Rengenhof i Kurland, död den 7 april 1766 i Köpenhamn, var en rysk baron och diplomat.

Biografi
von Korff blev 1740 rysk minister i Köpenhamn och anställdes 1745 som envoyé extraordinaire i Stockholm. Här kastade han sig lidelsefullt in i partistriderna och framträdde vid riksdagen 1746–47 i överensstämmelse med sin regerings order som ivrig befordrare av mösspartiet i dess kamp mot hattarna. 

Ledd av personliga antipatier gentemot rådets främste man, C.G. Tessin, och okritiskt litande på sina rådgivare bland mössorna, strödde von Korff omkring sig ryskt guld för att befordra mössornas seger, gick deras ärenden inför sin egen regering, rekommenderade deras förslag och råd och överdrev deras framgångar och utsikter. 

Samtidigt överhopade han svenska regeringen med memorial, fulla av klagomål, råd och hotelser. I november 1746 gick han så långt, att han tilldelade arvfursten Adolf Fredrik en skrapa för hans förbindelser med hattpartiet. Detta framkallade en antirysk demonstration, den på A.J. von Höpkens initiativ tillkomna, "Nationella förklaringen". 

von Korffs uppträdande vann till en början mycket gillande i Sankt Petersburg och förskaffade honom (22 januari 1746) rangen av ambassadör, men mössornas stora nederlag vid rådsvalen i december 1746 öppnade ryska regeringens ögon för överdrifterna i von Korffs skildring av det inre läget och för hans okloka tillvägagående. 

Han fick uppbära många förebråelser, befalldes inställa penningutbetalningarna till mössornas riksdagsutgifter och fick i juli 1747 återta den lägre rangen av envoyé. Trött på von Korffs övermod, begärde kung Fredrik i ett handbrev till kejsarinnan Elisabet hans rappell. 

Han rappellerades också den 1 februari 1748, men samtidigt underrättades kung Fredrik om von Korffs utnämning till geheimeråd som tecken på hans goda tjänster, varjämte fordrades, att svenske envoyén i Petersburg, Gustaf Wulfwenstierna, skulle återkallas. I maj 1748 förflyttades von Korff tillbaka till Köpenhamn. 

von Korff var, innan han 1740 lämnade Ryssland, president i vetenskapsakademien; han samlade ett stort bibliotek, varav en betydande del på 1800-talet förärades Helsingfors universitet. En biografi över von Korff författades 1847 av hans frände greve Modest Andrejevitj von Korff.

Källor 

 

Ryska diplomater
Ryska friherrar
Diplomater under 1700-talet
Personer i Ryssland under 1700-talet
Personer från Kurland
Födda 1697
Avlidna 1766
Män
Ugglan
Albert Kalthoff

Albert Kalthoff, född den 5 mars 1850, död den 11 maj 1906, var en tysk protestantisk präst och skriftställare.

Kalthoff, som var pastor vid S:t Martini i Bremen, drev tesen att kristendomen uppstod genom ett slags självantändning, då de sociala rörelserna i romarväldets lägre samhällslager kom i beröring med de judiska Messiasförväntningarna. 

Då denna konstruktion har svårt att överensstämma med de historiska urkunderna, tillgriper Kalthoff den utvägen att förklara det motspänstiga materialet sakna historisk trovärdighet: Jesus av Nasaret har aldrig existerat; den Jesusbild, som möter i evangelierna, är i själva verket, menar Kalthoff, blott och bart en historia om Kristusbildens uppkomst.

Bibliografi (i urval)
 Das Christusproblem. Grundlinien zu einer sozialtheologie (2 upplagan 1903)
 Die entstehung des Christentums. Neue beiträge zum Christusproblem (1904)
 Zarathustra-predigten (samma år)

Källor

Födda 1850
Avlidna 1906
Tyska protestantiska präster
Tyska teologer
Män
Carina Rabe

Gill Carina Rabe, född 20 juni 1957 i Malmö, är en svensk författare som skriver hästböcker för ungdomar.

Bibliografi

Externa länkar
Carina Rabes webbplats

Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Författare från Malmö
Svenskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska författare under 2000-talet
Silas H. Jennison

Silas Hemenway Jennison, född 17 maj 1791 i Shoreham, Vermont, död 30 september 1849 i Shoreham, Vermont, var en amerikansk politiker (whig). Han var guvernör i delstaten Vermont 1835–1841.

Jennison arbetade först som lantmätare och senare som domare.

Jennison var viceguvernör i Vermont 1835–1836. Han tillträdde som guvernör redan den 2 november 1835 men efterträdaren som viceguvernör David M. Camp tillträdde sitt ämbete först 1836. År 1841 efterträddes Jennison som guvernör av partikamraten Charles Paine.

Noter

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard

Viceguvernörer i Vermont
Guvernörer i Vermont
Lantmätare
Amerikanska domare
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Addison County
Födda 1791
Avlidna 1849
Män
John Mattocks

John Mattocks, född 4 mars 1777 i Hartford, Connecticut, död 14 augusti 1847 i Peacham, Vermont, var en amerikansk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1821–1823, 1825–1827 och 1841–1843 samt den sextonde guvernören i Vermont 1843–1844. Han var först demokrat-republikan, sedan nationalrepublikan och till sist whig.

Mattocks studerade juridik och inledde 1797 sin karriär som advokat i Vermont. Han deltog i 1812 års krig.

För första gången blev Mattocks invald i representanthuset i kongressvalet 1820. Efter ett avbrott på två år vann han åter i kongressvalet 1824. Sedan kom ett längre avbrott, under vilket han bland annat tjänstgjorde som domare i Vermonts högsta domstol 1833–1834. Mattocks gjorde politisk comeback som whig och vann sin tredje mandatperiod i representanthuset i kongressvalet 1840. Han efterträdde 1843 Charles Paine som guvernör och efterträddes 1844 av William Slade.

Kongregationalisten Mattocks gravsattes på Peacham Cemetery i Caledonia County.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Vermont
Guvernörer i Vermont
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Hartford
Födda 1777
Avlidna 1847
Män
Louis Auguste Le Tonnelier de Breteuil

Louis Charles Auguste le Tonnelier, baron de Breteuil, baron de Preuilly, född 7 mars 1730, död 2 november 1807, var en fransk aristokrat, diplomat, statsman och politiker. 

Efter några års militärtjänst inträdde de Breuteuil på den diplomatiska banan. Han hade haft flera viktiga diplomatiska uppdrag, då han 1763 av César Gabriel de Choiseul sändes till Sverige för att upprätthålla hattregeringen och rädda Frankrikes inflytande i landet. de Breteuil som i november 1764 förmedlade ett nytt subsidieuppdrag, fick nu i uppdrag att verka för ett stärkande av kungamakten i Sverige. Då han dock inte fullt ut litade på det svenska kungaparet, inskränkte han sig dock till att gynna samarbetet mellan hattarna och hovpartiet. Trots det stora ekonomiska stöd, Frankrike ställde till förfogande vid riksdagen 1765/66, vann mössorna överhanden. de Choiseul bestämde sig nu för att en statskupp till förmån för en stark kungamakt var enda vägen till inflytande, och återkallade de Breteuil, som låtit meddela att han inte kunde stödja en sådan. 

de Breteuil verkade därefter i Holland, Neapel och Wien som franskt sändebud, och var 1783-1787 minister för de kungliga husen. de Breteuil gjorde sig känd som en av oppositionen starkt hatad företrädare för den franska kungamakten, och avskedades 8 augusti 1789 som statssekreterare sedan Étienne Charles de Loménie de Brienne tvingats avträda som finansminister Jacques Necker trätt i hans ställe. Den 11 augusti blev Necker och andra oppositionsmän avskedade från sina poster, och de Breuteuil utsågs i stället till finansminister, något som blev startskottet till Stormningen av Bastiljen, och Necker återinsattes på posten redan efter fyra dagar.

Efter att ha emigrerat ledde han som Ludvig XVI:s förtroendeman kungens hemliga förhandlingar med Europas makter men motarbetades av prinsarnas parti. Efter Marie Antoinettes avrättning drog han sig tillbaka till privatlivet och återvände slutligen till Frankrike 1802.

Han hade ett residens på Stora Nyckelviken i Nacka.

le Tonnelier samarbetade 1791 med Axel von Fersen för att organisera den franska kungafamiljens misslyckade flykt från Paris.

Referenser 

Franska diplomater under 1700-talet
Franska politiker under 1700-talet
Födda 1730
Avlidna 1807
Män
Personer under franska revolutionen
Fransk adel
Börje Furtenbach

Börje Gustaf Ludvig Furtenbach, född 28 april 1901 i Stockholm, död 17 juni 1976 i Hägersten, var en svensk militär och genealog.

Furtenbach avlade studentexamen i Luleå 1921, blev fänrik vid Norrbottens regemente 1924, löjtnant 1927, genomgick Krigshögskolan 1933–1935, blev kapten vid Generalstaben 1937, adjutant hos chefen för försvarsstaben 1938, kapten vid Värmlands regemente 1941, major 1942, stabschef vid V. militärbefälhavarstaben 1944, överstelöjtnant vid generalstabskåren 1946 och militärassistent vid civilförsvarsstyrelsen 1949. Han var därefter chef för försvarsstabens krigshistoriska avdelning 1950–1966. År 1961 blev han överste vid Generalstabens reserv.

Under vinterkriget utarbetade han tillsammans kapten Malcolm Murray formulär till anmälnings- och avskedsblanketter för svenska frivilligsökande i militärtjänst. 

Han var aktiv som historiker och genealog och var från 1957 ordförande i Genealogiska Föreningen. Han utgav bland annat Furtenbachska släktboken (1958) och en monografi om sin farmors släkt, Släkten Göhle (1961). Han var 1961 en av initiativtagarna till  en fortsatt utgivning av uppslagsverket Svenska släktkalendern och tillhörde därefter dess redaktionskommitté fram till sin död.  Han utgav också en historik om Eda skansar, Värmlands gränsförsvar genom tiderna (1956) samt handboken Släktforskning för alla (1971). En bibliografi över hans tryckta skrifter publicerades i tidskriften Aktuellt och historiskt 1967.

Furtenbach blev ledamot i Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1952. Han var sekreterare i föreningen "Försvarspolitiskt forum" från 1956. Han tillhörde grundarna av Svenska nationalkommittén för genealogi och heraldik 1971.

Börje Furtenbach var son till tullförvaltaren Gustaf Furtenbach (1859–1932) och Selma Furtenbach (1863–1935), född Ljungqvist. Den 24 december 1927 gifte han sig med Anna Rosén (1904-1996). De fick barnen Carl-Fredrik Oskar (född 1928) och Erik Börje Gustaf (född 1929). Börje Furtenbach är farfar till journalisten och politiske kommentatorn Fredrik Furtenbach. Han är begravd på Brännkyrka kyrkogård.

Utmärkelser 
Han var riddare av Svärdsorden, riddare av Vasaorden, riddare av första klassen av Norska S:t Olafs-orden samt Finska frihetskorset av fjärde klassen med svärd.

Källor 
Furtenbachska släktboken, Börje Furtenbach, Stockholm 1958. s. 226

Noter

Externa länkar 
 Libris: Börje Furtenbach, 22 poster.

Överstar i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Forskare från Stockholm
Födda 1901
Avlidna 1976
Män
Svenska genealoger under 1900-talet
Gravsatta på Brännkyrka kyrkogård