kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klas Åhlund

Frans Klas Åhlund, född 11 april 1972 i Stockholm, är en svensk gitarrist, låtskrivare och producent. Han är medlem i gruppen Teddybears tillsammans med sin bror Joakim Åhlund och Patrik Arve. Han har medverkat i gruppen Caesars men inte som officiell medlem. Han har arbetat som producent och låtskrivare åt bland annat Ghost och Robyn, samt har skrivit texten till Britney Spears låt "Piece of Me".

Klas Åhlund är yngre bror till Joakim Åhlund och äldre bror till filmproducenten Johannes Åhlund samt konstnären och serietecknaren Anna Åhlund. Han har varit gift med sångerskan och konstnären Paola Bruna.

Källor
Klas Åhlund på Discogs
Klas Åhlund på Allmusic
"Mina barn tycker vår grej är skit". Aftonbladet.

Noter

Födda 1972
Svenska rockmusiker
Svenska låtskrivare
Svenska gitarrister
Grammis-vinnare
Män
Levande personer
Musiker från Stockholm
Aponeuros

Aponeuros (latin: aponeurosis, av grekiska: από, apo, "bort" eller "av", och νεῦρον, neuron, "sena") eller senhinna avser en platt sena som, förutom senornas längsgående senbuntar, även innehåller tvärgående senbuntar som håller samman aponeurosen. En aponeuros är ett membran som avskiljer skelettmuskler eller muskelgrupper.

Liksom runda, långa senor har aponeuroser en blank silvervit yta men är, till skillnad från de runda senorna, endast sparsamt försedda med blodkärl och nerver.

Aponeuroser finns i handflatorna, fotsulorna, ögat och på bukväggen.

Se även 
 Fascia
 Människans anatomi
 Palmaraponeuros (aponeurosis palmaris)
 Plantaraponeuros (aponeurosis plantaris)

Källor 
 

Anatomi
Bindväv
Guido Ubaldo Abbatini

Guido Ubaldo Abbatini, även Guidobaldo Abbatini, född omkring 1600 i Città di Castello, Italien, död 1656 i Rom, var en italiensk målare under högbarocken.

Abbatini gick till en början i lära hos Cavalier d'Arpino, och kom senare att anlitas av Giovanni Lorenzo Bernini. Bernini, som själv ogärna utförde målningsarbeten, vände sig till Abbatini i samband med flera viktiga beställningsverk. I början av 1640-talet utförde Abbatini sitt mästerverk, takmålningen Sankt Franciskus i paradiset, i Raimondi-kapellet i kyrkan San Pietro in Montorio på Janiculum. Omkring 1644 smyckade Abbatini takvalvet i Pio-kapellet i Sant'Agostino med fresker föreställande änglar.

Mellan 1647 och 1652 formgav och skulpterade Bernini Den heliga Teresas extas i Cornaro-kapellet i kyrkan Santa Maria della Vittoria. Abbatini fick då i uppgift att utföra valvfresken som framställer den Helige Ande, änglar och keruber ovanför helgonskulpturen.

Abbatini har även dekorerat sakristian i Santo Spirito in Sassia i närheten av Via della Conciliazione.

Källor

Externa länkar 
 

Avlidna 1656
Italienska barockmålare
Män
Födda 1600
Personer från Città di Castello
Città di Castello

Città di Castello är en kommun och stad i provinsen Perugia i Umbrien i centrala Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Romarna benämnde staden Tifernum Tiberinum.

Referenser

Externa länkar
 Comune di Città di Castello
 Bill Thayers webbplats: Città di Castello (Perugia province)

Orter i Umbrien
Kommuner i provinsen Perugia
Retinakel

Retinakel (latin: retinaculum) är ett starkt bindvävsband vars uppgift är att i kroppens extremiteter hålla skelettmusklernas senor på plats vid kontraktion (muskelsammandragning).

Retinakel finns i eller kring handleden (art. radiocarpea), knäleden (art. genus) och fotleden (art. talocruralis).

Lista över retinakel 
 Extensorretinakel (retinaculum extensorum)
 Flexorretinakel (retinaculum flexorum)
 Retinaculum musculorum extensorum superius
 Retinaculum musculorum extensorum inferius
 Retinaculum musculorum flexorum
 Retinaculum musculorum peroneorum superius
 Retinaculum musculorum peroneorum inferius
 Retinaculum patellae mediale
 Retinaculum patellae laterale

Se även 
 Fascia
 Sena
 Aponeuros
 Ligament
 Brosk
 Vävnad
 Människans anatomi

Referenser 
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber, 

Muskuloskeletala systemet
Bindväv
Retorsion

Retorsion är en folkrättsligt tillåten men ovänlig åtgärd, vidtagen av en stat mot en annan som svar på en liknande handling från den senares sida.

Källor 
Norstedts uppslagsbok 1948, Retorsion

Se även
Repressalie

Internationella relationer
Internationell rätt
Hot
Iksu spa

Iksu spa, som invigdes 2003, är en tränings- och spa-anläggning i Umeå som hyrs och drivs av idrottsföreningen Iksu och Iksu Hälsa AB, ett dotterbolag till Iksu.

Platsen
Anläggningen, som innan ombyggnationen inhyste den gamla toxen (avgiftningen) på mentalsjukhuset Umedalens sjukhus – byggt 1934 efter ritningar av Carl Westman, nedlagt 1986 – är belägen på Umedalen,  Umeås västligaste stadsdel. Vid ombyggnationer 1999 och 2005, ritade av arkitekt Maria Olsson vid White arkitekter i Umeå, utformades en ny entré i form av en glaskub mellan byggnadens båda flyglar, och en större, helglasad tillbyggnad på husets baksida, mot söder.

Runt anläggningen finns en park som skapats av den internationellt erkända landskapsarkitekten Ulf Nordfjell  – en park som i sin tur omgärdas av det större parkområdet Umedalen skulptur.

Verksamheten
Förutom spa-begreppets fyra traditionella ämnen; träning, avspänning, kost och behandling, är konceptet utökat med kultur – med bland annat ett 40-tal konstverk som med jämna mellanrum byts ut av Galleri Andersson Sandström.
Särskilda målgrupper är personer med utmattningssymtom, nack- och ryggproblem samt överviktsproblem. På Iksu spa finns det solsimulator, gruppträning, styrke- och konditionsträning, relaxavdelning med bastu och ångbastu, simbassäng, varma källor och ett ljuscafé.

Externa länkar 
 Iksu (officiell webbplats)
 visitumea.se, Om Iksu spa i Umeåregionens officiella turistguide
 Landskapsarkitekten Ulf Nordfjell

Källor 

Friskvård
Spa
Byggnader och anläggningar i Umeå
Sport i Umeå
Sportanläggningar i Umeå kommun
Vernor Vinge

Vernor Steffen Vinge [ˈvɪndʒi], född 2 oktober 1944 i Waukesha, Wisconsin, är en amerikansk sciencefictionförfattare, matematiker och datavetare. Han myntade och populariserade begreppet om den framtida teknologiska singulariteten 1993 och var en av de första som skrev om cyberspace. Inga av hans böcker finns ännu översatta till svenska.

Vinge är professor emeritus i matematik vid San Diego State University. 1993 skrev han sin uppmärksammade essä The Coming Technological Singularity, i vilken han förfäktar att exponentiell tillväxt inom teknik kommer att nå en punkt, bortom vilken vi inte ens kan spekulera om följderna.

Vinge är mest känd för sina Hugovinnande romaner A Fire Upon the Deep (1992) och A Deepness in the Sky (1999). Hans roman Rainbows End (2006) blev även den som tog hem finalen bland fem nomineringar till Hugopriset för bästa roman 2007.

Bibliografi

Romaner 
 Grimm's World (1969), reviderad som Tatja Grimm's World (1987)
 The Witling (1976)
 The Peace War (1984) – nominerad till Hugopriset 1985
 Marooned in Realtime (1986) – Vinnare av Prometheuspriset, nominerad till Hugopriset , 1987
 (The Peace War och Marooned in Realtime samlade som Across Realtime.)
 A Fire Upon the Deep (1992) – nominerad till Nebulapriset 1992; Vinnare av Hugopriset 1993; Nominerad till Campbell- och Locus SFpriset 1993
 A Deepness in the Sky (1999) – Nominerad till Nebulapriset 1999; Hugo, Vinnare av Campbell-, och Prometheuspriset 2000; nominerad till Clarke- och Locus SFpriset 2000
 Rainbows End  (2006) – Vinnare av Hugo- och Locus SFpriset  2007; Nominerad till Campbellpriset 2007
 Children of the Sky (2011)

Se även 
 Ray Kurzweil

Referenser

Noter 

Amerikanska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Hugopristagare
Amerikanska matematiker under 1900-talet
Födda 1944
Personer från Waukesha
Män
Levande personer
Alumner från Michigan State University
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Författare från Wisconsin
Forskare från Wisconsin
Alumner från San Diego State University
Alumner från University of California, San Diego
Maizena

Maizena är ett varumärke för en ren stärkelseprodukt, majsena, som utvinns ur majskorn. Den används vid redning av bland annat såser och soppor istället för eller som ett komplement till vetemjöl och är lättare att använda på grund av att den inte klumpar sig lika lätt som annat mjöl. Varumärket Maizena registrerades den 9 juni 1891 och ägs av det multinationella företaget Unilever.

Majsena (av engelska maizena, från maize=majs) är belagt i svenska språket sedan 1872.

Majsmjöl är hela de torkade malda kärnorna av majs, där endast kli och grodd siktats bort.
 	
I varumärket Maizena ingår även andra produkter, exempelvis "Maizena redning", som inte är gjord på majs utan potatismjöl och används på samma sätt. Man har även Maizena Paj som innehåller vetemjöl.

Stärkelse hör till gruppen "snabba kolhydrater", de bryts snabbt ner av kroppen och kan ge en stor höjning av blodsockernivån.

Referenser 

Gryn, flingor och mjöl
Varumärken ägda av Unilever
Varumärken för dagligvaror
Varumärkesord
Majs
Herbert (Disneyfigur)

Herbert är en skolkamrat till Knattarna; till arten en gris. Han tycker uppenbarligen om godis eftersom han ofta ses ätande på en godisklubba. Också en lortig liten unge, enligt Kalle. Herbert medverkar i några av Carl Barks serier. 

 

Figurer i Kalle Ankas universum
Änglagård

Änglagård är en svensk dramafilm som hade biopremiär i Sverige den 21 februari 1992, regisserad av Colin Nutley med Helena Bergström, Rikard Wolff, Sven Wollter i rollerna. Filmen var från början tänkt att sändas som TV-serie på SVT. Filmen fick två uppföljare, Änglagård – andra sommaren (1994) och Änglagård – tredje gången gillt (2010).

Handling 
Änglagård är en herrgårdsbyggnad med tillhörande skog- och markegendom som ligger i en isolerad by i Västergötland. När dess ägare, den åldrade enstöringen Erik Zander (Per Oscarsson), dör utan att ha några kända arvingar, räknar byns rikaste man Axel Flogfält (Sven Wollter) med att kunna överta egendomen till ett mycket förmånligt pris. Vid begravningen dyker dock plötsligt Eriks dittills okända barnbarn Fanny Zander (Helena Bergström) upp som ensam arvinge till Änglagård. Ankomsten av Fanny och hennes vän Zac (Rikard Wolff), en uppenbart icke-heterosexuell man, orsakar stort rabalder i den lilla byn, där alla känner varandra sedan länge och inte vill veta av några förändringar eller nymodigheter.

Den ende invånaren i byn som gladeligen tar emot de nyinflyttade med välkomnande värme och sympati är den gamle mannen Gottfrid Pettersson (Ernst Günther) som bor tillsammans med sin bror Ivar (Tord Peterson). Men även Henning Colmer (Reine Brynolfsson), byns präst, tar deras sida i de konflikter som uppstår. Intrigen tätnar då det uppdagas att Fanny haft ytterligare anledning till att flytta till byn, nämligen att söka efter sin okände far, vilken Fanny anar rimligen bör finnas i byn.

Rollista (i urval) 
Helena Bergström - Fanny Zander
Rikard Wolff - Zac
Sven Wollter - Axel Flogfält
Reine Brynolfsson - Henning Collmer
Ernst Günther - Gottfrid Pettersson
Viveka Seldahl - Rut Flogfält
Per Oscarsson - Erik Zander
Tord Peterson - Ivar Pettersson
Ing-Marie Carlsson - Eva Ågren
Jan Mybrand - Per-Ove Ågren
Peter Andersson - Ragnar Zetterberg
Görel Crona - Anna-Lisa Zetterberg
Jakob Eklund - Mårten Flogfält
Carl-Einar Häckner - Sigfried "Siggy"
Johannes Brost - Fannys kompis

Produktionen 
Inspiration till filmen fick Colin Nutley efter att tillsammans med Jens Fischer skildrat ett litet samhälle i Västergötland i dokumentären Där rosor aldrig dör (1986). Gården Änglagård heter i verkligheten Lönnarp och ligger i byn Böne i Ulricehamns kommun. Filmen spelades in i Ulricehamn, Västergötland.

I filmen, samt uppföljaren Änglagård - andra sommaren, spelade Sven Wollter (Axel Flogfält) och Viveka Seldahl (Rut Flogfält) äkta par. I verkliga livet levde de som sambor från 1971 och fram till Seldahls bortgång 2001. De båda har också spelat par på vita duken i långfilmen En sång för Martin (2001).

Utmärkelser 
Filmen belönades med Guldbaggen för Bästa film, Colin Nutley fick Guldbaggen för Bästa regi och Ernst Günther fick en Guldbagge för sin kreativa insats i filmen.

Referenser

Externa länkar 

 
 

Svenska filmer 1992
Svenska dramafilmer
Svenska komedifilmer
Änglagård
Svenskspråkiga filmer
Filmer i regi av Colin Nutley
Filmmusik av Björn Isfält
Guldbaggen för bästa film
Filmer vars regissör belönades med Guldbaggen för bästa regi
Svenska 1990-talsfilmer
Flegmatisering

Flegmatisering reducerar ett reaktivt ämnes stöt- och värmekänslighet. Detta sker oftast genom tillsats av dämpande ämnen som vatten eller alkohol. Alfred Nobels stora uppfinning, dynamiten, var en framgångsrik flegmatiserning av det mycket stötkänsliga sprängämnet nitroglycerin. Han använde då kiselgur, kromatol och nitromanal för att framställa en mycket stöt- och flamtålig dynamitdeg.

Pyroteknik
Mörnersamlingen

Mörnersamlingen, samling av böcker, handskrifter och böcker skapad av författaren Birger Mörner af Morlanda. Samlingen, som var och är av betydande omfattning, inköptes 1928 av Örebro Stads- och Länsbiblioteks vänner, och överlämnades 1936 till Örebro stadsbibliotek för att år 2001 deponeras på Örebro universitetsbibliotek. Boksamlingen omfattar 8 000 band (190 hyllmeter). Arkivet med handskrifter, brev och manuskript omfattar 16 hyllmeter. I Mörnersamlingen finns dessutom ett fyrtiotal akvareller och målningar av Verner von Heidenstam.

Den 16 oktober 2015 uppmärksammades i flera medier att ett "oupptäckt arkiv" skulle ha hittats i källaren under Örebro Universitet, med tidigare delvis outgivet material av bland andra Gustaf Fröding, Jeremias i Tröstlösa, Selma Lagerlöf, Verner von Heidenstam, Bruno Liljefors, Albert Engström, Jack London och Ellen Key. Det "oupptäckta arkivet" man rapporterade om var i själva verket det av Örebro universitet specialbyggda, stöldsäkra rum med speciellt anpassad temperatur och luftfuktighet där Mörnersamlingen förvaras. Personalen på Örebro universitetsbibliotek, som förvaltar Mörnersamlingen, liksom alla svenska och utländska forskare som under åren har använt material ur samlingen, är högst medvetna om att detta rum finns och vilket material som finns i det.

Allt material som finns i Mörnersamligen är registrerat och sökbart i den nationella bibliotekskatalogen Libris eller i arkivdatabasen Ediffah.

Mando Diao använde 2012 bilder ur Mörnersamlingen - "Skalder i nakenskrud" - på Gustaf Fröding, Verner von Heidenstam och Albert Engström på omslaget till albumet Infruset

Referenser 

Svenska arkivinstitutioner
Örebro
Tidslinje för presidentvalet i Chile 1970

Tidslinje för Presidentvalet i Chile 1970.

1970
4 september: Salvador Allende vinner presidentvalet med ungefär 36,3 %. Utan 50 % överlåts beslutet till Chiles parlament.
15 september: Richard Nixon initierar Spår II.
15 oktober: Möte mellan Henry Kissinger, Thomas Karamessines och Alexander Haig.
19 oktober: Camilo Valenzuelas grupp försöker kidnappa René Schneider.
20 oktober: Valenzuelas grupp gör ett nytt misslyckat kidnappningsförsök.
22 oktober: CIA överlämnar tre automatvapen till Valenzuelas grupp.
22 oktober: René Schneider blir skjuten vid ett kidnappningsförsök utfört av Roberto Viaux grupp.
24 oktober: Chiles kongress godkänner Allende som president med siffrorna 153-35.
25 oktober: René Schneider avlider på sjukhus av sina skottskador.
26 oktober: President Eduardo Frei utser Carlos Prats till ny överbefälhavare efter René Schneider.
3 november: Salvador Allende installeras som president.
november: CIA ger 35 000 dollar till en representant för Viaux grupp.

1973
11 september: Salvador Allende störtas i en militärkupp.

2001
10 september: René Schneiders familj inleder en rättsprocess mot Henry Kissinger.

Val i Chile
Chiles historia
Chile
Emi Koussi

Emi Koussi är en pyroklastisk sköldvulkan i södra delen av bergskedjan Tibesti i centrala Sahara i norra Tchad. Det är Tchads och Saharas högsta berg med en höjd på 3 415 meter över havet och omkring 2 300 meter över den omgivande sandstensslätten. Vulkanen är en av flera i Tibestimassivet

Emi Koussi är totalt 60 kilometer bred och 80 kilometer lång. Vulkanen har två vulkankratrar. Den största är 12 gånger 15 kilometer och på den sydöstra sidan finns en krater som är omkring 2–3 kilometer bred och 350 meter djup.

Referenser

Fotnoter

Huvudsakliga källor 
NASA Earth Explorer page
Gourgaud A. and P. M. Vincent. 2004. Petrology of two continental alkaline intraplate series at Emi Koussi volcano, Tibesti, Chad. Journal of Volcanology and Geothermal Research 129(4): 261-290.
 Global Volcanism Program: Emi Koussi
 Peakware: Emi Koussi

Berg i Tchad
Vrouw Maria

Vrouw Maria var ett tvåmastat nederländskt handelsfartyg från 1700-talet. Fartyget var på väg från Amsterdam till S:t Petersburg när det sjönk i Nagus yttre skärgård i södra Skärgårdshavet. Med i skeppets last fanns värdefulla konstskatter till ryska aristokrater och kejsarinnan Katarina den stora. Skeppet återfanns 1999 på 40 meters djup och är idag ett av Finlands mest kända vrak, med ett välbevarat skrov.

Förlisningen
Vrouw Maria lämnade Amsterdams hamn den 5 september 1771. Enligt loggboken stötte skeppet mot en sten i en storm torsdag kväll den 3 oktober, med två man på däck och de andra under bön inne i skeppet. Inga skador noterades, men snart stötte skeppet på en annan sten, förlorade rodret och började läcka illa. Skeppet ankrades, seglen bärgades och till morgonen hade man lyckats pumpa ut vattnet. Som värst hade man haft en meter vatten i skeppet. Den trötta besättningen lämnade fartyget för att vila på en holme i närheten, man vågade inte sova på skeppet då vädret fortfarande var dåligt och skeppet omgivet av grynnor.

Mot kvällen dök det upp lokala invånare, som hämtade hjälp. Under dagarna som följde bärgade man delar av lasten, men klarade inte längre att pumpa läns. Onsdag morgon den 9 oktober syntes fartyget inte mera. Två tullmän dök upp och tog besättning och last till Åbo i sin båt.

Upptäckten
Skeppet glömdes så småningom bort, men doktor Christian Ahlström hittade på 1970-talet dokument om fartyget. Han publicerade sina fynd 1979 (Sjunkna Skepp, Lund) och på basen av dokumenten hittades skeppet av en grupp som kallade sig Pro Vrouw Maria, med Rauno Koivusaari som en central gestalt. En kontrovers uppstod, då gruppen ansåg sig ha rätt till bärgarlön enligt sjölagen, medan museiverket ansåg att fornminneslagen skulle gälla. Efter att sjörätten dömt till förmån för hittarna ändrades fornminneslagen retroaktivt så att den explicit gäller fall som detta.

Referenser

Externa länkar
 Museiverkets webbplats
 om Vrouw Maria (på svenska och engelska)
 Utredning om Vrouw Marias framtid pdf (på finska med svensk resumé)
Management plan of the wreck of Vrouw Maria (MoSS)
"Vrouw Maria Maritime Museum" (engelska, av gruppen som hittade vraket)
The Vrouw Maria of 1771 – An example of documentary research av Christian Ahlström

Nederländska segelfartyg
Skeppsvrak i Finland
Skeppsvrak i Östersjön
Fartyg som förlist efter grundstötning
Sjöolyckor 1771
Nagus historia
Valerie Ziegenfuss

Valerie Ziegenfuss, född 29 juni 1949, San Diego, Kalifornien. Amerikansk professionell tennisspelare.

Valerie Ziegenfuss är främst känd som en av the "Houston Nine", det vill säga en av de nio första spelarna som 1970 tecknade ett proffskontrakt med den nystartade organisationen Virginia Slims Circuit, med Billie Jean King och Rosie Casals som namnkunnigaste stjärnor. De övriga spelarna var Nancy Richey, Kerry Reid, Peaches Bartkowitz, Kristy Pigeon, Julie Heldman och Judith Tegart.

Som 18-årig junior vann Ziegenfuss tillsammans med Peaches Bartkowics dubbeltiteln i Amerikanska mästerskapen. Som professionell spelare var hon också framgångsrikast som dubbelspelare. Hon vann aldrig någon titel i Grand Slam-turneringar, men vann bland annat dubbeltitlarna i amerikanska hardcourt-mästerskapen (1967), amerikanska grusmästerskapen (1968) och amerikanska inomhusmästerskapen (1969).         
 
Valerie Ziegenfuss deltog 1972 i det amerikanska Fed Cup-laget. Hon spelade totalt 7  matcher av vilka hon vann 6. Genom sina segrar i bidrog hon till att föra laget till semifinal mot Sydafrika.

Se även
 Virginia Slims Circuit

Amerikanska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1949
Levande personer
An Spidéal

An Spidéal (engelska: Spiddal eller Spiddle) är en ort vid Galwaybuktens kust i grevskapet Galway i republiken Irland. Orten hade 237 invånare (2016).

An Spidéal är belägen 19 km väster om staden Galway längs vägen R336. Orten ligger i ett gaeltachtområde vilket betyder att majoriteten av invånarna talar iriska.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Galway
Heereswaffenamt

Heereswaffenamt (HWA, tyska ungefär Arméns vapenbyrå) var tidigare ett centrum för forskning och utveckling av vapen, ammunition och materiel inom den tyska armén.

Heereswaffenamt grundades 8 november 1919 som Waffenamt, Vapenbyrån, vid Reichswehrministerium i Berlin; namnet byttes 5 maj 1922 till Heereswaffenamt. Byråns förste chef var översten och senare generallöjtnanten Ludwig Wurtzbacher. I fredstid var byrån direkt underställt arméchefen. Från krigsutbrottet 1 september 1939 lydde man istället under Chef der Heeresrüstung und Befehlshaber des Ersatzheeres (Chefen för arméns rustning och befälhavaren för ersättningsarmén). 

Heereswaffenamt omorganiserades ett flertal gånger under andra världskriget. Byrån bestod 1 juli 1944 av en stab med en forskningsavdelning och de sex byråsektionerna Zentralaufgaben (Övergripande uppgifter), Entwicklung und Prüfwesen (Utveckling och testverksamhet), Chefingenieur (Teknisk chefsfunktion), Industrielle Rüstung Waffen und Gerät (Industriell produktion av vapen och utrustning) samt Industrielle Rüstung Munition, Abnahme (Industriell produktion av ammunition och inspektion).

Personalstyrkan varierade i antal mellan 7 000 (1939) och 195 000 (1944) man. Den av general Walter Buhle planerade omorganisationen till Wehrmachtwaffenamt (Krigsmaktens vapenbyrå) kom med anledning av krigssituationen aldrig att genomföras. I mitten av april 1945 omgrupperade större delen av byrån och dess ledning till Sydbayern och upplöstes 27 april 1945. 

Ett av de vapensystemen som Heereswaffenamt utvecklade är järnvägsartilleripjäsen Dora.

Heerenwaffenamts uppgifter
Utveckling av nya vapensystem, ny utrustning och ammunition (Entwicklungs- und Prüfwesen)
Massanskaffning av vapen, utrustning och ammunition (Industrielle Rüstung)
Tekniskt underlag, förberedelser och inriktning för industrins massproduktion (Chefingenieur)
Inspektion och besiktning av färdiga vapensystem, utrustning och ammunition

Chefer för Heereswaffenamt
Generallöjtnant Ludwig Wurtzbacher, 8 november 1919-1925
Generalmajor friherre von Botzheim, 1926
Generallöjtnant Max Ludwig, 1926-1939
Generallöjtnant Alfred von Vollard-Bockelberg, 1931-30 november 1933
General Kurt Liese, 1 december 1933-28 februari 1938
Artilleriinspektören general Karl Becker, 1 mars 1938-8 april 1940
Artilleriinspektören general Emil Leeb, 16 april 1940-1 februari 1945
Infanteriinspektören general Walter Buhle, 1 februari 1945-8 maj 1945

Se även
Heeresversuchsanstalt

Litteratur 
 Peter Zimmermann: Technik für Rüstung und Krieg. 4. Wehrtechnik und Wehrwissenschaft zwischen den Weltkriegen. (Mitteilungen aus dem Institut für Mechanik 89, 1.) Neubiberg 1989.
 Helmut Maier: Forschung als Waffe. Rüstungsforschung in der Kaiser-Wilhelm-Gesellschaft und das Kaiser-Wilhelm-Institut für Metallforschung 1900-1945/48. 2 band. Wallstein, 2007, .
 Rüdiger vom Bruch: Wissenschaften und Wissenschaftspolitik. Steiner, Stuttgart 2002, .

Militära anläggningar under andra världskriget
Militärindustri