kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Esplas-de-Sérou

Esplas-de-Sérou är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Girons som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Esplas-de-Sérou  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Esplas-de-Sérou

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Fläckskarv

Fläckskarv (Phalacrocorax punctatus) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer endast i Nya Zeeland.

Kännetecken

Utseende 
Fläckskarven är en rätt stor (69 cm) och karakteristisk skarvart. Den är i häckningsdräkt övervägande grönsvart på huvud och hals och ett tydligt, vitt band från ögat och nerför sidan av halsen. På huvudet syns en dubbeltofs. Ovansidan är gröngrå med svartspetsade fjädrar som ger ett fläckigt intryck. Undersidan är ljusgrå, på "låren" svart. Vintertid saknar den huvudtofsarna och det vita bandet. Närbesläktade arten pittskarv förekommande i Chathamöarna saknar det vita bandet på huvud- och halssidan.

Läte 
Under spelet är hanen ljudlig, med bland annat gurglande "argh-argh-argh". Honan är tyst.

Utbredning och systematik 
Fläckskarven föreskommer endast i Nya Zeeland. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phalacrocorax punctatus punctatus – förekommer på Nordön och Sydön
 Phalacrocorax punctatus oliveri – förekommer på Stewart Island och närliggande västkusten på Sydön

Tidigare har pittskarven (P. featherstoni) behandlats som underart till fläckskarven. Tillsammans är de systergrupp till andra större skarvarter i närområdet som australisk skarv och svartmaskad skarv.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Fläckskarven är helt havsbunden och året runt sällskaplig. Den häckar i kolonier, på Sydön mellan september och november, men längre häckningssäsong på Nordön med toppar i slutet av augusti, december och mars. Födan är dåligt känd, men verkar bestå av fisk, kräftdjur och andra ryggradslösa djur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Eycheil

Eycheil är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Girons som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Eycheil  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Eycheil

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Bountyskarv

Bountyskarv (Leucocarbo ranfurlyi) är en fåtalig fågelart i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar, enbart förekommande i ögruppen Bountyöarna utanför Nya Zeeland.

Utseende  
Bountyskarven är en stor, 71 centimeter lång svartvit skarv. Ovansida och huvud svart med metallisk blåglans. Undersidan är vit. Fötterna är rosa. Vita vingfläckar bildar ett band på sittande fågelns vinge. Den saknar till skillnad från flera av sina släktingar vårtiga flikar i ansiktet.

Utbredning och levnadssätt 
Arten förekommer på Bountyöarna utanför Nya Zeeland. Den häckar mestadels på smala klipphyllor med bona ofta så nära som en meter ifrån varandra. Den livnär sig på fisk, sniglar, bläckfiskar, gråsuggor, tånglöss och krabbor.

Systematik

Släktestillhörighet 
Bountyskarven placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid bountyskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Status och hot 
Arten har ett mycket begränsat utbredningsområde och en världspopulation på endast 620 individer. Beståndet verkar dock vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar, men noterar att om data skulle påvisa stora fluktuationer i beståndet eller att den minskar kraftigt så skulle arten uppgraderas till starkt hotad eller akut hotad. Det största långsiktiga hotet mot arten anses vara förändringar i levnadsmiljön, möjligtvis pådrivet av klimatförändringar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Uchter John Mark Knox, 5:e earl av Ranfurly (1856–1933), brittisk politiker och guvernör av Nya Zeeland 1897-1904.

Noter

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Fabas, Ariège

Fabas är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Sainte-Croix-Volvestre som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Fabas  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Fabas

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Sotskarv

Sotskarv (Phalacrocorax sulcirostris) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Fågeln är vida spridd i Australasien och in i Indonesien.

Utseende och läte 
Sotskarven är en rätt långstjärtad och liten (55–65 cm) och slank skarv utan tofs och med en rätt tunt näbb. Fjäderdräkten är helsvart, under häckningtid med grön eller rödaktig glans. Under parningstiden syns små vita tråddun på kinderna och halsen. Den skiljs från den mycket större storskarven samt de mindre arterna svartvit skarv och småskarv på blygrå näbb och rödgrå ansiktshud. Fåglar i vinterdräkt och ungfåglar har en liknande fjäderdräkt men är mer brunsvarta. Från hanarna hörs vid häckningskolonin hesa skällande ljud och "ak-he".

Utbredning och systematik 
Sotskarven förekommer från Java i Indonesien österut till Nya Guinea, Australien (inklusive Tasmanien), Nya Zeeland (mest på Nordön) och Nya Kaledonien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

DNA-studier visar att sotskarven är systerart till nordvästligare arten indisk skarv (Phalacrocorax fuscicollis). Tillsammans är de närmast släkt med de större australiska skarvarna australisk skarv (P. varius) och svartmaskad skarv (P. fuscenscens).

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Sotskarven hittas mest i och i närheten av sötvatten, men även vid flodmynningar och ibland vid kusttrakter. Den är ytterst sällskaplig och fiskar ofta i flock. Liksom de flesta skarvar häckar den i kolonier, med varierande häckningtid efter geografi.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Beringskarv

Beringskarv (Urile urile) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar som förekommer i nordöstra Asien och Alaska.

Utseende och läten 
Beringskarven är något större och kraftigare än pelagskarven som den till viss del delar utbredningsområde med, med större huvud och tjockare hals och näbb. Den adulta fågeln är lik pelagskarven, med helsvart dräkt, vit fläck på flanken och röd bar hud i ansiktet. Den senare är dock mer utbredd, från näbbroten över pannan och runt ögat ner till hakan. Den har vidare tydligare och buskigare tofs i häckningsdräkt. Ögat är grönt, näbben gulgrön till gul och mungipan blå. Ungfågeln kännetecknas av gul ögonring och mycket ljusare ansikte än motsvarande dräkt hos pelagskarven. Från häckningskolonierna hörs svaga och gutturala kväkningar: "kwoon" eller "gwoo".

Utbredning och systematik 
Beringskarven häckar på öar från norra Japan över Aleuterna till södra Alaska. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras liksom de allra flesta skarvar traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid beringskarven förs tillsammans med sina nära släktingar pelagskarven, blåstrupig skarv och den utdöda glasögonskarven till släktet Urile.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Beringskarven är en uteslutande havslevande art. Den lever av olika sorters småfisk och kräftdjur, bland annat krabbor och räkor. Fågeln häckar i maj eller juni i kolonier utmed klippiga kuster och utliggande öar. Bona placeras normalt på klipphyllor. Arten är huvudsakligen en stannfågel som sprider sig till kringliggande kuster vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till fler än 100.000 individer.

Namn 
Urile är enligt naturforskaren Georg Wilhelm Steller det lokala namnet på fågeln på Kamtjatka.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Ferrières-sur-Ariège

Ferrières-sur-Ariège är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Foix-Rural som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Ferrières-sur-Ariège  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Ferrières-sur-Ariège

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Australisk skarv

Australisk skarv (Phalacrocorax varius) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Som namnet avslöjar förekommer den i Australien, men även i Nya Zeeland.

Utseende 
Australisk skarv är en stor (75 cm) medlem av familjen med en svart och vit fjäderdräkt. I sommardräkt har den glänsande svart ovansida och vit undersida. Näbben är ljusgul, strupsäcken skär och ansiktshuden gul eller orangefärgad. Vintertid är färgerna mer dämpade på näbb och i ansiktet. Ungfågeln är brun ovan, undertill vitaktig på strupen, brun och vitstreckad buk och med ett brunt halsband. Vissa fåglar i Nya Zeeland är dock helmörka.

Från svartmaskad skarv (Phalacrocorax fuscescens) skiljs australisk skarv på mer bjärt färgad ansiktshud och näbb och att gränsen mellan det svarta och vita på kinden går ovan ögat, ej under. Ungfågeln har ljusare ansikte och hals samt gul, ej grå, hud framför ögat. Svartvit skarv (Microcarbo melanoleucos) är mycket mindre med mycket kortare näbb och mörk hud framför ögat.

Utbredning och systematik 
Australisk skarv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phalacrocorax varius hypoleucos – förekommer i Australien, både vid kusten och i de inre delarna, sällsynt på Tasmanien
 Phalacrocorax varius varius – förekommer i kustområden på Nya Zeeland och Stewart Island

Arten är närmast släkt med svartmaskad skarv och sotskarv (Phalacrocorax sulcirostris).

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Australisk skarv uppträder både i söt- och saltvatten. Den häckar i kolonier och är året om en sällskaplig fågel. Födan består mestadels av fisk, cirka 90% både avseende antal och vikt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn  
På svenska har arten även kallats australskarv.

BIldgalleri

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Fornex

Fornex är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Le Mas-d'Azil som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Fornex  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Fornex

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Le Fossat

Le Fossat är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Le Fossat som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Le Fossat  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Le Fossat

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Fougax-et-Barrineuf

Fougax-et-Barrineuf är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Lavelanet som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Fougax-et-Barrineuf  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Fougax-et-Barrineuf

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Kerguelenskarv

{{Taxobox
| name = Kerguelenskarv
| status = LC
| status_ref = 
| image = TAAF - Archipel de Kerguelen - cormoran des Kerguelen en face de la base de Port Aux Français.jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = Leucocarbo verrucosus Smit.jpg
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Sulfåglar
| ordo = Suliformes
| familia_sv = Skarvar
| familia = Phalacrocoracidae
| genus_sv = 
| genus = Leucocarbo
| species_sv = Kerguelenskarv
| species = L. verrucosus
| taxon = Leucocarbo verrucosus
| taxon_authority = (Cabanis, 1875)
| synonyms = ’'Phalacrocorax verrucosus}}

Kerguelenskarv (Leucocarbo verrucosus) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. 

 Utseende och läte 
Kerguelenskarven är en praktfull tofsförsedd skarv med svart ovansida och vit undersida. Den har vidare skäraktiga fötter, orangebeige "vårtor" på pannan och en blå ögonring. Jämfört med sina närmaste släktingar är den mindre, med mörkare huvudsidor och saknar vitt vingband. Lätet är ett stönande hest ljud.

 Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i ögruppen Kerguelen i södra Indiska oceanen där den är den enda skarven. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

 Släktestillhörighet 
Kerguelenskarv placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid kerguelenskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo''.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Status 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser dock inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i oceaniska regionen
Kerguelenöarna
Freychenet

Freychenet är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Foix-Rural som ligger i arrondissementet Foix. År  hade Freychenet  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Freychenet

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Julösula

Julösula (Papasula abbotti) är en utrotningshotad fågel i familjen sulor som numera endast häckar på en enda ö i Indiska oceanen.

Utseende 
Julösulan är en svartvit sula med en kroppslängd på 79 centimeter. Ögat är mörkt och näbben mörkspetsad, blekgrå hos hanen och rosa hos honan. Huvud och hals är vita, liksom större delen av undersidan utom en svart fläck vid låret. Den svarta ovansidan av vingen har vita fläckar på täckarna och en smal vingframkant. Stjärten är svart. Fötter och ben är blågrå. Liknande masksulan (Sula dactylatra) har vita vingöversidor, gul näbb och svart mask kring näbben.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar endemiskt på Julön i östra Indiska oceanen. Den placeras som enda art i släktet Papasula och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Louis Abbott (1860-1936), amerikansk kirurg, upptäcktsresande, etnolog och naturforskare.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sulor
Fåglar i orientaliska regionen
Gabre

Gabre är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Le Mas-d'Azil som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Gabre  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Gabre

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Masksula

Masksula (Sula dactylatra) är en huvudsakligen svartvit fågel i familjen sulor inom ordningen sulfåglar som förekommer i alla världshaven.

Utseende 
Masksulan är en relativt stor sula, den största i släktet Sula, 81–92 centimeter lång. Den adulta fågeln är huvudsakligen vit med svart mask, svarta arm- och vingpennor samt svart stjärt. Ungfågeln har brunt huvud, nacke och ovansida med vitt fjällmönster och vitt halsband. Undersidan är vit och i stora delar också de undre vingtäckarna.

Utbredning och systematik 
Masksula delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Sula dactylatra personata – förekommer från öarna i centrala och västra Stilla havet till öarna utanför västra Australien 
 Sula dactylatra fullagari – förekommer på öar i norra Tasmanhavet 
 Sula dactylatra dactylatra – förekommer och häckar på öar i Västindien och sydvästra Atlanten
 Sula dactylatra melanops – förekommer och häckar på öar i västra Indiska oceanen

Den är en mycket sällsynt gäst i Europa med fynd i Spanien, Frankrike, Storbritannien samt i Azorerna. 

Tidigare behandlades nazcasula (S. granti) som en underart till masksulan.

Ekologi

Föda 
Masksulan är en marin och till och med pelagisk art som föredrar djupare vatten än andra sulor i släktet Sula. Den livnär sig av fisk, oftast större byten än andra sulor och framför allt flygfisk. Arten rör sig huvudsakligen en och en eller i små grupper. Den parasiteras ofta av fregattfåglar.

Häckning 
Masksulan häckar på klippiga ensliga öar i små eller medelstora kolonier, oftast på en sluttning eller klipphylla men ibland på platt mark och på sandöar. Honan lägger två ägg som ruvas i cirka 44 dagar, men endast en unge överlever alltid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som ganska vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sulor
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar i australiska regionen
Gajan, Ariège

Gajan är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Lizier som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Gajan  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Gajan

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Nazcasula

Nazcasula (Sula granti) är en fågel i familjen sulor som förekommer i östra Stilla havet. Fram tills relativt nyligen behandlades den som underart till masksulan.

Utseende 
Nazcasulan är liksom närbesläktade masksulan en stor (81–92 cm) och vit sulfågel med svarta spetsar på vingar och stjärt. Den skiljer sig dock i proportionerna med kortare näbb och ben men längre vingar. Näbben är orangefärgad, ej gul, och fötterna olivbruna till lila, ej bjärt gulaktiga (nominatformen) eller mörkt blågrå (personata).

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i östra Stilla havet från nordvästra Mexiko på Revillagigedoöarna, Clippertonön, Isla del Coco söder om Costa Rica och Malpelo utanför västra Colombia till Galápagosöarna, ön La Plata utanför Ecuador och nyligen även Lobos de Afuera i nordvästra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Artstatus 
Walter Rothschild organiserade och skickade en expedition till Galápagosöarna 1897. Han skrev om en distinkt sulart där som han och William Robert Ogilvie-Grant diagnosticerade som perusula (Sula variegata), då endast känd i ungfågeldräkt. 1902 beskrev Rothschild den istället som en egen art, Sula granti, men omkategoriserade den senare som underart till masksulan.

1998 visade studier på Clippertonön att arten häckade sympatriskt med masksulan där. Den har därefter återigen lyfts ut som egen art. Studier visar också på skillnader i utseende, födosöksbeteende och häckningsmiljö. Genetiskt skiljer de sig även åt, uppskattningsvis sedan 400.000–500.000 år.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sulor
Fåglar i neotropiska regionen
Galey

Galey är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Castillon-en-Couserans som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Galey  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Galey

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège