kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Francisca av Nemours

Maria Francisca Elisabet av Savoyen, född 21 juni 1646, död 27 december 1683, var en portugisisk drottning, gift med Alfonso VI av Portugal och Peter II av Portugal. Hon var politiskt aktiv och organiserade två statskupper.

Biografi

Hon var dotter till prins Charles Amédée av Savoyen, hertig av Nemours, och Élisabeth de Bourbon.

Alfonso VI:s drottning

Äktenskapet mellan Maria Francisca och Alfonso VI av Portugal arrangerades som en allians mellan Portugal och Frankrike mot Spanien, då Savojens dynasti var nära besläktat och allierat med Frankrike. Det slöts mellan Portugals premiärminister och de facto regent Castelo Melhor och Ludvig XIV av Frankrike. 
Giftermålet ägde rum 2 augusti 1666, samma dag som Maria Francisca anlände till Portugal. 

Alfonso VI var psykiskt och fysiskt sjuk och oförmögen att regera, och Portugal styrdes helt av Castelo Melhor. Kungen visade heller inget intresse för Maria Francisca, lämnade bröllopsfestligheterna innan de var avslutade, och var inte intresserad av att fullborda äktenskapet. 

Maria Francisca beskrivs som intelligent och med ambitioner att verka politiskt, något som var omöjligt i en position utan inflytande över monarken, som själv inte deltog i politiken. Hon allierade sig därför med sin svåger prins Peter, som var ledare för oppositionen mot Castelo Melhors regering. 

I samarbete med Peter lyckades hon 9 September 1667 avsätta Castelo Melhor. Detta underminerade kungens position, och i november 1667 kunde prins Peter iscensätta en kupp och få sin bror Alfons VI att utnämna honom till sin ställföreträdande regent, varpå Alfons sändes i exil till Azorerna.

Peter II:s drottning

Strax efter kuppen blev det uppenbart att Maria Francisca hade inlett ett sexuellt förhållande med sin svåger prinsregenten Peter.  Eftersom hennes äktenskap med Alfons VI var ofullbordat kunde det lätt upphävas, varefter hon gifte sig med sin före detta svåger Peter 28 mars 1668. Följande år fick paret en dotter, som blev Peters arvinge. 

12 september 1683 avled kung Alfons VI i sin exil på Azorerna, och efterträddes av sin bror Peter II, varpå Maria Francisca återigen blev drottning. Hon avled senare samma år, 27 december 1683.

Källor 

 

Födda 1646
Avlidna 1683
Portugals drottningar
Kvinnor
Personer i Portugal under 1600-talet
Chiropodomys

Chiropodomys är ett släkte i underfamiljen möss (Murinae) som förekommer i Sydostasien.

Arterna förekommer främst i tropiska regnskogar, lever på träd och är små. Kroppslängden ligger mellan 7 och 12 centimeter och därtill kommer en 9 till 17 centimeter lång svans. Vikten varierar mellan 15 och 43 gram. Den mjuka pälsen är på ovansidan grå till brun och på buken vitaktig (ibland med orangeröda nyanser). Svansen är bara glest täckt med hår med undantag av svansspetsen så att den påminner om en pensel.

Levnadssättet är bara känt för indisk plymsvansmus (Chiropodomys gliroides) och det antas att de andra arterna har liknande beteende. Indisk plymsvansmus vistas främst i bambuskogar och är aktiv på natten. På dagen sover djuret i sin bo av bambublad. Boet placeras i trädens håligheter eller i hål som skapas i tjocka bambustjälkar. Födan utgörs uteslutande av växtdelar. Exemplar i fångenskap åt även köttfärs.

Hos indisk plymsvansmus kan honor para sig under alla årstider, men de flesta ungar föds mellan september och mars. Dräktigheten varar i 19 till 21 dagar och sedan föds upp till fyra ungar. Efter en månad slutar honan med digivning.

För närvarande räknas 6 arter till släktet:
 Indisk plymsvansmus (Chiropodomys gliroides) förekommer från sydöstra Kina över det sydöstasiatiska fastlandet till Bali och Java.
 Chiropodomys major är endemisk på Borneo.
 Chiropodomys muroides lever likaså på Borneo.
 Chiropodomys pusillus har sitt utbredningsområde på Borneo.
 Chiropodomys karlkoopmani finns på Mentawaiöarna nära Sumatra.
 Chiropodomys calamianensis är endemisk för Palawan och mindre öar i närheten.

C. karlkoopmani listas av IUCN som starkt hotad (endangered) och C. gliroides som livskraftig (least concern). De andra arterna förtecknas med kunskapsbrist (data deficient).

Wilson & Reeder (2005) räknar Chiropodomys till den så kallade Micromys-släktgruppen, alltså som nära släktingar till dvärgmusen.

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder (utgivare): Mammal Species of the World. 3 upplaga. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, .

Noter 

Råttdjur
Muridae
Australiens MotoGP 2005

Australiens MotoGP 2005 kördes den 16 oktober på Phillip Island Grand Prix Circuit.

MotoGP

Resultat

2005 i Australien
MotoGP-tävlingar 2005
2005
Jacques Barbeu du Bourg

Jacques Barbeu-Dubourg, född 12 februari 1709 i Mayenne, Frankrike, död 13 december 1799 i Paris, var en fransk läkare, botaniker och författare, känd för att ha översatt Benjamin Franklins verk till franska och för att ha uppfunnit ett herrparaply utrustat med åskledare. Han invaldes 1754 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Biografi
Barbeu-Dubourg inledde först teologiska studier, men övergav detta för att ägna sitt liv åt vetenskapen. Han studerade medicin i Paris och doktorerade 1748. Han var en ivrig anhängare av Benjamin Franklins arbete, och de upprätthöll en regelbunden vänlig korrespondens. Han översatte några av Franklins tidiga experimentella verk till franska 1762 och publicerade det i Gazette d'Epidaure, hans medicinska tidskrift. Han fortsatte med att publicera sin franska översättning av Franklins Observations and Experiments 1773. Barbeu-Dubourgs "paraplyåskstång", ett paraply utrustat med en hög spik och efterföljande kedja, var utformad för att ge samma skydd för herrar som eftersträvades av dåtidens damer som bar åskledare på sina hattar. 

Barbeu-Dubourg var medlem av Royal Society of Medicine i Paris, Medical Society of London och American Philosophical Society of Philadelphia. Han skrev många böcker och rapporter, såsom:
Chronographie, ou Description des tems, contenant toute la suite des souverains de l'univers et des principaux événements de chaque siècle... (Paris, 1753), ett av de mest ambitiösa av de kronografiska sjökort som producerades under den perioden.
Gazette d'Épidaure, ou Recueil de nouvelles de médecine avec des réflexions pour simplifier la théorie et éclairer la pratique (Paris, 1762).
''Le Botaniste françois, comprenant toutes les plantes communes et usuelles... (två band, Paris, 1767). 
Petit Code de la raison humaine, ou Exposition succincte de ce que la raison dicte à tous les hommes pour éclairer leur conduite et assurer leur bonheur (Paris, 1789). 
Chronographie universelle & details qui en dependent pour la Chronologie & les Genealogies förkortat till Carte chronographique var den första synkronoptikala visualiseringen som försökte kartlägga världshistorien från Edens lustgård till upplysningstiden.

Barbeu-Dubourg i Paris och hans aska begravdes i kapellet i Saint-Symphorien-kyrkan i Saint-Germain-des-Prés.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

Franska botaniker
Franska översättare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1709
Avlidna 1799
Personer från Mayenne
Anna Lindal

Anna Lindal, född 15 juni 1954, är en svensk violinist.

Lindal studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1967–1973, samt i Luzern och Winterthur. Hon var medlem av Luzern Festival Strings 1973–1978, anställd i Basel Sinfoniorchester och Basel Radioorchester 1979–1981, S:t Gallen Sinfoniorchester 1981–1983, konsertmästare i Stockholms Filharmoniska Orkester 1983–2001. Hon var medlem av Trio des Lyres, Trio Merdre, stråkkvartetten Alba och tangokvintetten Tango Libre. Hon ingår i många olika kammarensembler och grupper för improvisation såsom Sonanza, Lipparella, SynoNym, JAAS, Storskogen, med flera och framträder mycket i soloprogram. 2002–2008 var hon gästprofessor i violin vid Kungliga Musikhögskolan. 

Anna Lindal har varit prorektor vid Kungliga Musikhögskolan och var mellan 2008 och 2012 dekan för den Konstnärliga fakulteten vid Göteborgs universitet. 

Anna Lindal är dotterdotter till Nikolaos Skalkottas och violinisten Matla Temko.

Priser och utmärkelser
1995 – Ledamot nr 902 av Kungliga Musikaliska Akademien (vice preses till och med 2012)
2005 – Litteris et Artibus

Diskografi
1998 – Violin Alone
1998 – Chris Newman: Compassion
1999 – Lars Hallnäs: Wo der Wind den Steg umwehet
2001 – Sitting Silently
2003 – Anders Hillborg: Violin Concerto

Se även 
 Dokumentärfilmen Livsstråk (1989)

Källor

Svenska violinister
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1954
Kvinnor
Levande personer
Bergshamra koloniområde

Berghamra koloniområde är ett koloniområde i södra Bergshamra i Solna kommun. Den första koloniverksamheten kom igång 1919. Initiativtagare till området var Anna Åbergsson. Koloniföreningens lotter är idag uppdelade på två områden med 23 respektive 48 lotter och lika många stugor. Området är en del av Kungliga nationalstadsparken.

Historik

Odlingsverksamheten på Bergshamra kom igång under första världskrigets knapphetstid. Som på många andra ställen i Stockholm och omgivning startades ett stort antal koloniområden med syfte att försörja kolonisterna med huvudsakligen rotfrukt.

För att underlätta tillgången till lämplig odlingsjord bildades Odlingssällskapet Stockholms Omnejd år 1918.  Initiativtagare var banktjänstemannen Anna Åbergsson som själv bodde i Bergshamra och som 1919 fick ett arrendekontrakt på kronoegendomen Bergshamra Nr 1 om 33 hektar för en tid på fem år.

Jordområdet styckades upp i lotter på 300 till 400 m² som arkitekt Einar Rudskog ritade om och anpassde samt även tog fram fyra typritningar för lottens lusthus (kolonistugorna kallades så). Dessa gestaltade han på romantiskt sätt att likna faluröda torp med vita knutar och snickerier. Redan 1921 byggdes den hundrade stugan.  Anna Åbergsson mätte själv med tumstock att stugans yta inte överskred 22 m² och att staket och planteringar följde uppsatta regler. Hon ansåg att området skulle ha en enhetlig karaktär.

År 1932 bildades Koloniföreningen Bergshamra och 1934 fick området tillgång på vatten genom en 490 m lång ledning från Frökontrollanstaltens rörnät. År 1942 fick kolonin elektricitet.

Rivningar och flytt
Under 1950-, 1960 och 1980-talen försvann många lotter för bland annat för breddning av Bergshamravägen och utbyggnaden av södra Bergshamra. Vid Ålkistan längs Roslagsbanan fick ett tjugotal kolonilotter vara kvar. Resten erbjöds 1983 att flytta till ett nytt område vid Tivoli, där ett femtiotal nya lotter anlades.

Bilder
Några av Bergshamra koloniföreningens lotter och stugor i augusti 2010.

Källor
 Berghamra koloniförening - Historia

Externa länkar

Koloniträdgårdar i Stockholm
Bergshamra
Burgårdskolonin

Burgårdskolonin i stadsdelen Heden var Göteborgs första koloniområde, anlagt 1906.

Kring sekelskiftet 1900 väcktes i Göteborg idéer om att stadens invånare skulle ges möjlighet att själva odla sina grönsaker samt ha mindre täppor att sköta om. Föredrag hölls hos Sällskapet Hortikulturens Vänner, med flera, och på våren 1904 gick ärendet vidare till Drätselkammaren. Man utredde därefter om stadens mark kunde arrenderas ut till husbehovsodlare. Den 1 mars 1905 hölls ett sammanträde i Arbetareföreningens stora sal vid Järntorget, där folkskollärare Essen föreläste om utländska koloniträdgårdar. De göteborgska områdena kom att uppföras efter tysk modell.

Burgårdens koloni var den första som den då nybildade Föreningen Göteborgs koloniträdgårdar anlade. Arbetet påbörjades under sommaren 1905, och kolonin stod klar på våren 1906. Samma år invigdes ytterligare ett koloniområde, i Härlanda. Kolonins yta var 35 600 m² och bestod av 130 lotter på 240 m² vardera. År 1923 fick kolonin Svenska Mässan som granne, och 1956 avröjdes området för att ge plats åt Valhallabadet.

Referenser

Göteborgs geografi
Koloniträdgårdar i Göteborg
Turkiets MotoGP 2005

Turkiets MotoGP 2005 kördes den 23 oktober på Istanbul Park.

MotoGP

Slutresultat

2005 i Turkiet
MotoGP-tävlingar 2005
2005
Peter Möller (kapten)

Peter August Möller, född 11 april 1858 i Flo socken, död 4 april 1951 i Stockholm, var en svensk afrikaresande och en framstående jägare.

Militär karriär
Möller blev 1890 underlöjtnant vid Västgöta-Dals regemente och 1896 kapten samt tog 1897 avsked med tillstånd att kvarstå som kapten i regementets reserv (till 1908).

Jakt och resor
Möller var i Kongoassociationens tjänst mellan 1883 och 1886, först som stations-, sedermera som distriktschef och grundlade bland annat stationen Matadi. Han jagade främst elefanter.

Åren 1895-1896 företog han en expedition genom Angola och Namibia. Sina erfarenheter i Afrika har han skildrat i första delen av Tre år i Kongo (1887) och Resa i Afrika genom Angola, Ovampo och Damaraland (1899). Bland annat ägnade han sig åt jakt på afrikansk buffel.

Åren 1898-1913 satt han i styrelsen för Skidfrämjandet och var en pionjär bland de svenska fjällen. Han ledde skidfärder för skolungdom till Dalarna 1903 och 1904. Han har författat Om skidlöpning (1909).

Åren 1899 och 1900 reste Möller genom Syd- och Mellanamerika. 1901-1902 färdades han till häst två gånger över Pampas och Anderna.

Han fällde fem björnar vid en björnjakt i Karelen 1903.

Han anlade en kaffeplantage i Kenya i Brittiska Östafrika 1911. Under åren 1910-1914 i Östafrika ägnade han sig åt jakt på lejon och noshörning.

Han återvände 1926, vid 70 års ålder, till Afrika och köpte kaffeplantager i Tanganyika. Han besteg Kilimanjaro 1928. Toppen nåddes efter fyra dagars vandring från platån Maranga.

Familj
Peter Möller var son till grosshandlaren Peter Möller och Augusta Cneiff. Han var första gången gift med Rosa Wall, dotter till Dagens Nyheters grundare Rudolf Wall, och andra gången med Vendela Schmidt. Hans syster gifte sig med upptäcktsresanden Edde Gleerup.

Källor

Män
Födda 1858
Avlidna 1951
Sverige och Kongostaten
Étoile de Service
Personer från Flo socken
Svenska jägare
Mama Kin

Mama Kin är en låt av Aerosmith, skriven av sångaren Steven Tyler och gitarristen Joe Perry. Låten släpptes på debutalbumet Aerosmith 1973 och nådde plats nummer 75 på Billboard Hot 100. Låtens text handlar om att man ska hålla ihop inom familjen. Låten har funnits med på alla bandets turnéer. Bandet Guns N Roses förde under 1980-talet fram låten ordentligt i rampljuset igen, då de bland annat 1988 inkluderade sin version av den på sitt storsäljande album G N' R Lies. Det finns numera även ett svenskt hårdrock-band (Karlstad) som tagit sitt namn efter denna låt. De släppte 2009 debutalbumet "In The City".

Musiksinglar 1973
Låtar av Aerosmith
Colo (gorilla)

Colo, född 22 december 1956 på Columbus Zoo and Aquarium i Columbus i Ohio, död 17 januari 2017, var en västlig gorillahona. Hon var den första kända gorillan som föddes i fångenskap. Colo var länge den äldsta levande gorillan i fångenskap; 2019 slogs det rekord av Trudy (boende i Little Rock Zoo i Arkansas), som då avled vid 63 års ålder.

Biografi

Bakgrund
Colo var avkomma till Millie och Baron Macombo. Dessa gorillor infångades av amerikanske viltjägaren "Gorilla Bill" Said i området Franska Kamerun (dagens Kamerun) i centrala Afrika. Gorillorna anlände till New York den 22 december 1950 och kom till Columbus Zoo den 8 januari 1951. Namnet Colo är en hopskrivning av hennes hemstad och -stat, Columbus, Ohio.

Födelse
Vid födseln vägde Colo 3,75 pund (1,7 kilogram) och var 15 inch (38,1 centimeter) lång. Millie försköt ungen efter födseln och Colo föddes upp av djurparkens skötare.

Liv
Colo fick senare tre ungar med gorillan Bongo, Emmy den 1 februari 1968, Oscar den 18 juli 1969 och Toni den 28 december 1971. Även Colos ungar fick ungar och när Colo dog i januari 2017 var 20 barnbarn registrerade (7 från Toni och 13 från Oscar).

Betydelse
Colo visade att den utrotningshotade gorillan kunde födas och leva i fångenskap. Samtidigt ökade hon kunskapen om djurarten, bland annat genom observationen att graviditeten varade i cirka 250 dagar.

Referenser

Externa länkar
 Columbus Zoo om Colo

Berömda gorillor
Hominider
Same Old Song and Dance

Same Old Song And Dance är en låt av Aerosmith skriven av Steven Tyler och Joe Perry. Låten släpptes som första singel från albumet Get Your Wings (utgivet 1974) och nådde plats nummer 54 på Billboard Hot 100. Låten bygger på ett gitarriff som skrevs av Perry och text skriven av Tyler. I låten finns det även gitarrdueller mellan Perry och Brad Whitford.

Musiksinglar 1974
Låtar av Aerosmith
Hexakosioihexekontahexafobi

Hexakosioihexekontahexafobi (uttalat hexa-kosio-i-hexe-konta-hexafobi, ordagrant "rädsla för (numret) sexhundrasextiosex") är den rädsla som härstammar från Uppenbarelsebokens 13:18 antydan att  666 är vilddjurets tal, länkat till Satan eller Antikrist. Hexakosioihexekontahexafober undviker saker som hör ihop med talet. Ett exempel gäller Nancy och Ronald Reagan. 1989 flyttade de till ett hus i Bel-Air i Los Angeles med adressen "666 St. Cloud Road". De lät då ändra denna till "668 St. Cloud Road". Några kvinnor uttryckte även oro över att föda barn den 6 juni 2006 (skrivet 6/6 06).

Utanför kristendomen har fobin vidare populariserats som ett motiv i olika skräckfilmer.
 		  		 
2006 listade BBC hexakosioihexekontahexafobi och dess definition som faktum nummer 64 av 100 saker vi inte kände till vid den här tidpunkten förra året.

Se även
Triskaidekafobi
Lista över fobier

Referenser 	 

Fobier
Merkel

Merkel kan syfta på:
 Angela Merkel, Tysklands förbundskansler 
Merkel (vapen) – en tysk tillverkare av skjutvapen
Merkelcell – finns i den mänskliga huden
 Merkel (efternamn) – ett tyskt efternamn och personer med namnet
Frikyrkostad

Benämningen frikyrkostad används för ett antal städer.

Typiska frikyrkostäder

Finland
Jakobstad i Finland anges vara en frikyrkostad.

Sverige

Vissa städer i Sverige har beskrivits som frikyrkostäder. Orsaken till detta är något olika för respektive stad, men en gemensam nämnare är att det har funnits och finns många olika frikyrkoförsamlingar i städerna, vilka har eller har haft högt medlemsavtal. Bland frikyrkostäder i Sverige återfinns Gävle, Jönköping (som ibland också kallas Smålands Jerusalem), Örebro och Örnsköldsvik.

Se även 
 Bibelbältet (Sverige)

Källor

Fotnoter

Geografi inom kristendom
Svensk frikyrkorörelse
Pierre de Decker

Pierre (Pieter) Jacques François de Decker (Dedecker), född den 25 januari 1812 i Zele, död den 4 januari 1891 i Bryssel, var en belgisk politiker.

de Decker uppfostrades av jesuiter, började sin politiska bana som journalist och satte tillsammans med Adolphe Dechamps upp den moderata katolska tidskriften Revue de Bruxelles 1837. Han blev medlem av representanternas kammare 1839 och utvecklade där en stor vältalighet och försökte förena friheten och de katolska idéerna, dock utan att ansluta sig till ultramontanerna. 30 mars 1855 blev han inrikesminister och chef för kabinettet (med senare terminologi premiärminister) samt sökte sitt stöd hos de moderata ur alla partier. Det mäktiga katolska partiet gjorde emellertid allt kraftigare angrepp på landets konstitutionella friheter och särskilt ultramontanerna mot undervisningsfriheten. de Decker gav efter hand delvis efter, vilket ledde till oroligheter år 1857 i landets alla städer och gav liberalerna segern vid valen till kammaren samma år. 

de Decker avgick 9 november 1857, och 1866 drog han sig helt tillbaka från politiken samt ägnade sig åt finansiella och industriella företag och blev bland annat administratör i den kontroversielle entreprenören André Langrand-Dumonceaus "kristliga bank". När denna gick omkull, blev de Decker av den klerikala regeringen under Jules d'Anethan utnämnd till guvernör i provinsen Limburg 1871, vilket orsakade stor upprördhet och orsakade ministärens fall. de Decker blev tvungen att begära avsked och förlorade största delen av sin förmögenhet.

de Decker var en framstående författare. Förutom tidningsartiklar och uppseendeväckande broschyrer, såsom Du pétitionnement en faveur de la langue flamande (1840), De l'influence du clergé en Belgique (1843), Quinze ans (1845; 7:e upplagan 1846) och L'esprit de parti et l'esprit national (5:e upplagan 1852), skrev han diktsamlingen Religion et amour (2 band, 1835-1836), Études historiques et critiques sur les monts-de-piété en Belgique (1844), som 1846 av honom plats i Belgiska akademien, De l'influence du libre arbitre de l’homme sur les faits sociaux (1848), Études politiques sur le vicomte Ch. Vilain XIIII (1879), Les missions catholiques (1879), Épisodes de l'histoire de l'art en Belgique (1883) och L'église et l’ordre social chrétien (1887) med mera.

Källor

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiska kristdemokrater
Belgiska författare under 1800-talet
Franskspråkiga författare
Personer inom Belgiens näringsliv under 1800-talet
Belgiska politiker under 1800-talet
Födda 1812
Avlidna 1891
Män
Ugglan
James Iredell, Jr.

James Iredell, Jr., född 2 november 1788 i Chowan County, North Carolina, död 13 april 1853 i Chowan County, North Carolina, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten North Carolina 1827-1828. Han representerade sedan North Carolina i USA:s senat 1828-1831. Han var först demokrat-republikan och sedan demokrat. Han var son till juristen James Iredell.

Iredell utexaminerades 1806 från College of New Jersey (numera Princeton University). Han studerade sedan juridik och inledde 1809 sin karriär som advokat i North Carolina. Han deltog som kapten i 1812 års krig. Han tjänstgjorde 1819 som domare.

Iredell efterträdde 1827 Hutchins Gordon Burton som guvernör i North Carolina och efterträddes 1828 av John Owen. Senator Nathaniel Macon avgick 1828 och Iredell tillträdde som ledamot av USA:s senat. Han efterträddes 1831 som senator av Willie Person Mangum.

Iredell avled år 1853 och gravsattes på Johnston Burial Ground i Edenton.

Noter

Externa länkar
James Iredell på National Governors Associations webbplats

Guvernörer i North Carolina
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Chowan County
Födda 1788
Avlidna 1853
Män
Alumner från Princeton University
Johannes Rudbeckius den yngre

Johannes Rudbeckius den yngre, född 3 mars 1623 i Västerås, död 26 maj 1667 i Falun, var en svensk professor, superintendent och prost.

Johannes Rudbeckius den yngre var son till Johannes Rudbeckius den äldre och Magdalena Hising. Han inskrevs vid Uppsala universitet 1640 tillsammans med sina bröder Petrus och Nicolaus, begav sig 1645 på studieresa till universitet på kontinenten, återkom till Sverige vid faderns död, men for tillbaka till Tyskland där han framför allt vistades i Strassburg. 

I likhet med sina bröder gynnades han av drottning Kristina och Axel Oxenstierna. Drottningen utnämnde personligen honom  1652 till extra ordinarie professor i teologi vid Uppsala universitet och två år senare till ordinarie professor, vilket förtröt konsistoriet. Orsaken till utnämningen kan ha varit att Rudbeckius liksom Oxenstierna stod nära den skolastiskt inriktade ortodoxa teologi som bedrevs samtidigt i Wittenberg (med företrädare som Johann Gerhard och Johannes Andreas Quenstedt), medan fakulteten i Uppsala generellt stod nära den teologiska inriktning som samtidigt florerade i Helmstedt (med företrädare som Georg Calixtus). Detta hade ytterst att göra med de synkretistiska stridigheterna mellan Calixtus och Abraham Calovius.

Rudbeckius hade inte tagit magistergraden innan han blivit professor, och 1653 disputerade han. Efter disputationen hävdade de Calixtus-påverkade professorerna att Rudbeckius inte ägde den lärdom som erfordrades. När drottning Kristina abdikerade blev Rudbeckius superintendent i Narva. 1663 utsågs han i stället till kyrkoherde i Falun där han så småningom blev prost. 

Johannes Rudbeckius var gift med Catharina Sidenia som var dotter till professor Daniel Sidenius och Kerstin Appelbom. Deras son Daniel blev assessor i Reval, och sonen Johannes kapten.

Källor 
 Jonas Kuschner, Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1999
 Westerås Stifts Herdaminne, Joh. Fr. Muncktell, Andra delen

Män
Födda 1623
Avlidna 1667
Svenska professorer i teologi
Johannes 02