kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Newbritainrall

Newbritainrall (Hypotaenidia insignis) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Newbritainrallen är en medelstor till stor (33 cm) rall utan tydlig huvudteckning. Den är troligen nästan flygoförmögen, även om vissa rapporter finns att den flyger väl. Stjärten är mycket kort. Den är rostbrun på ansiktssidorna och hjässan samt i nacken, medan resten av ovansidan är mörkbrun med olivgrön ton. På innerfanet av handpennorna är den karakteristiskt vitbandad. Undersidan är svart med tunna vita band, utom på nedre delen av bukenm undergumpen och undre stjärttäckarna. Näbben är svart och benen skära.

Liknande zebrarallen och okinawarallen skiljer sig genom tydliga huvudteckningar och bandade undre stjärttäckare. Zebrarallen kan vidare med säkerhet flyga samt har längre stjärt och bruna ben. Okinawarallen är rödaktig på både näbb och ben.

Lätena som hörs dygnet runt är högljudda och korta, påminnande om hund eller gris. Ofta hörs fåglar i duett eller i grupp med en ledare som först skriker högljutt från en upphöjd plats, varefter följarna yttrar låga, nasala och flämtande ljud.

Levnadssätt 
Arten hittas i tät och fuktig skog samt i högväxta träskartade gräsmarker. Den kan också ses vandra in i trädgårdar. Fågeln påträffas från havsnivån upp till åtminstone 1130 meters höjd. Födan består av sniglar, insekter som skalbaggar och vegetabilier.

Häckning 
Newbritainrallen ses ofta i flock, men om det återspeglar dess häckningsbeteende är okänt. Den har noterats häcka på marken.<

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i skogar på ön Niu Briten i Bismarckarkipelagen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid merparten flyttas till Hypotaenidia. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Status 
Newbritainrallen tros minska relativt kraftigt i antal, bland annat till följd av fångst. Beståndet uppskattas till mellan 1 500 och 7 000 vuxna individer. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Rallar
Endemiska fågelarter på New Britain
Nyakaledonienrall

Nyakaledonienrall (Cabalus lafresnayanus) är en utrotningshotad fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Nyakaledonienrallen är en stor, 44 centimeter lång flygoförmögen rall. Den är enfärgat brun ovan, gråare under med dämpat gul lång nedåtböjd näbb och korta hornfärgade ben. Lätet är okänt.

Utbredning och systematik 
Fågeln är känd från åtminstone 17 exemplar insamlade mellan 1860 och 1890 från Nya Kaledonien och tydligen även Ile de Pins. Obekräftade rapporter finns från dels Mt Panié i norr och källorna till Rivière Blanche i söder på 1960-talet och 1984 (Mt Panié).

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid nyakaledonienrallen tillsammans med utdöda matirakahurallen flyttas till Cabalus. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Levnadssätt 
Nyakaledonienrallen tros ha levt i städsegröna skogar i liknande miljöer som kagun (Rhynochetos jubatus). Tidigare fynd har gjorts från havsnivån upp till 1000 meters höjd, medan sentida rapporter kommer från otillgängliga bergsskogar, troligen för att det i dessa områden finns färre införda rovdjur. Även om två rapporter från våtmarksområden inte verkar troliga har det föreslagits att dessa miljöer kan vara de sista tillhållen fria från hundar och grisar. Den lever troligen av ryggradslösa djur som daggmaskar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Den har inte med säkerhet setts sedan 1890, trots ett antal eftersökningar. Den är troligen redan utrotad av införda katter, råttor och grisar. Obekräftade rapporter från 1960-talet och 1984 tyder dock på att arten kan ha överlevt i till största delen otillgängliga bergsskogar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske ornitologen Frédéric de Lafresnaye (1783-1861). På svenska har den även kallats nykaledonsk rall och Nya Kaledonienrall.

Referenser

Externa länkar

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Kaledonien (Grande Terre)
Flygoförmögna fåglar
Okinawarall

Okinawarall (Hypotaenidia okinawae) är en starkt hotad fågel i familjen rallar som enbart förekommer på en enda ö i södra Japan.

Kännetecken

Utseende 
Okinawarallen är en medelstor (30 cm) och nästan flygoförmögen rall med röd näbb och långa röda ben. Den är mörkt olivbrun ovan, på undersidan svart med täta vita band från nedre delen av halsen till undre stjärttäckarna. På det svarta huvudet syns en vit fläck på tygeln samt ett vitt streck från bakom ögat ner till sidan av halsen.

Läten 
Okinawarallen är en mycket ljudlig fågel. Lätena beskrivs i engelsk litteratur som högljudda "kyo", ett "kwi kwi kwi ki-kwee ki-kwee" som ofta besvaras av ett "ki-ki-ki" och ett "kyip kyip kyip" från båda könen i paret. Även ett stigande grymtande läte hörs liksom ett lågt och bubblande "gu-gu-gugugugu" eller "gyu-gyu-gyagyagya".

Utbredning och systematik 
Fågeln lever endast på norra Okinawa i södra Ryukyuöarna, i södra Japan. Den tros vara närmast släkt med zebrarall och newbritainrall. Vissa placerar den i släktet Hypotaenidia.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid merparten flyttas till Hypotaenidia. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Levnadssätt 
Okinawarallen förekommer i en rad olika miljöer, framför allt subtropisk skog, ofta med tät undervegetation av ormbunkar, nära strömmande vattendrag och vattensamlingar. Den ses också i skogsnära jordbruksbygd. Den är nästan, men inte helt, flygoförmögen och födosöker mestadels på marken, ibland i grunt vatten, på jakt efter ryggradslösa djur och ödlor. Fågeln häckar mellan maj och juli och lägger två till tre ägg i boet på marken.

Status 
Okinawarallen har ett mycket begränsat utbredningsområde på en enda ö och en liten världspopulation på endast 480 vuxna individer. Den tros dessutom minska i antal till följd av predation från invasiva däggdjur och habitatförlust på grund av vägbyggen, jordbruk och bygge av golfbanor. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Japan
Tahitirall

Tahitirall (Hypotaenidia pacifica) är en utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den förekom tidigare på Tahiti och närliggande östra Sällskapsöarna, senast rapporterad 1800. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Referenser

Externa länkar

Rallar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Sällskapsöarna
Nicolás Gaitán

Osvaldo Nicolás Fabián Gaitán, född 23 februari 1988 i San Martín, Buenos Aires, är en argentinsk fotbollsspelare (ytter) som spelar för Paços de Ferreira och för det argentinska landslaget.

Karriär
Han gjorde sin debut för Benfica den 7 augusti 2010, i en 0–2 förlust mot Porto.

Den 1 juli 2016 stod det klart att Nicolás Gaitán lämnar Benfica för spel i Atlético Madrid då han skrev på ett fyraårskontrakt.

Den 31 januari 2020 värvades Gaitán av Lille, där han skrev på ett halvårskontrakt. Den 11 augusti 2020 värvades Gaitán av Braga, där han skrev på ett ettårskontrakt med option på ytterligare ett år. Den 30 augusti 2020 värvades Gaitán av Peñarol, där han skrev på ett ettårskontrakt.

Den 31 januari 2022 värvades Gaitán av Paços de Ferreira, där han skrev på ett halvårskontrakt med option på ytterligare ett år.

Källor 

Nicolás Gaitán på transfermarkt.co.uk

Noter

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i CA Boca Juniors
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Atlético Madrid
Spelare i Dalian Aerbin
Spelare i Chicago Fire FC
Spelare i Lille OSC
Spelare i SC Braga
Spelare i CA Peñarol
Spelare i FC Paços de Ferreira
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Primeira Liga
Spelare i La Liga
Spelare i Chinese Super League
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Ligue 1
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Copa América Centenario
Födda 1988
Levande personer
Män
Personer från Buenos Aires (provins)
Rovianarall

Rovianarall (Hypotaenidia rovianae) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den förekommer endast i ögruppen New Georgia i Salomonöarna. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Utseende och läte 
Rovianarallen är en flygoförmögen rall med enfärgat rostrött på rygg och hals, grå strupe och smalt ögonbrynsstreck. Undersidan är. tvärbandad i brunt och vitt. Näbben är mörk. Arten liknar rostbandad rall, men denna har svartvit tvärbandning undertill och ovansidan är mycket ljusare. Lätet rapporteras vara ett snabbt upprepat "ki-ti-ki-ti-ki-ti".

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för ögruppen New Georgia i Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid merparten flyttas till Hypotaenidia. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Levnadssätt 
Rovianarallen hittas i en rad olika miljöer, även i ungskog och till och med trädgårdar.

Status 
Rovianarallen har en litet bestånd uppskattat till endast mellan 1500 och 7000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av predation från hundar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Gallirallus sharpei

Gallirallus sharpei är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den är enbart känd från typexemplaret från 1900 med okänt ursprung men som spekuleras ha kommit från Indonesien. Eftersom den inte setts sen dess antas den vara utdöd, men senare studier visar att den troligen är en färgmorf av rostbandad rall (Gallirallus philippensis). Därmed är den avförd från IUCN:s rödlista sedan 2010.

Externa länkar 

Rallar
Utdöda fågelarter

fr:Gallirallus sharpei
Brunkronad rall

Brunkronad rall (Lewinia striata) är en vida spridd asiatisk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Fågeln är en typisk rall med en kroppslängd på 27 centimeter. Den är rätt lik vattenrallen (Rallus aquaticus) med en lång och ganska rak näbb som är röd vid basen. Ansikte, strupe och bröst är likaså skiffergrå samt flankerna och undergumpen vitbandade. Hjässa och nacke dock karakteristiskt kastanjebrun och på ryggen syns vita tvärband och fläckar.

Utbredning och systematik 
Brunkronad rall förekommer i södra och sydöstra Asien och delas in i sju underarter med följande utbredning:
 L. s. albiventer – Indien och Sri Lanka till södra Kina (Yunnan) och Thailand
 L. s. obscurior (inklusive nicobariensis) – Andamanerna och Nikobarerna
 L. s. jouyi – kustnära södra Kina och på ön Hainan
 L. s. taiwana – Taiwan
 L. s. gularis – Vietnam, Laos och Malackahalvön till Indokina, Sumatra, Java och södra Borneo
 L. s. striata – Filippinerna, Suluöarna, norra Borneo och Sulawesi
 L. s. paraterma – Samar (Filippinerna)

Underarten paraterma inkluderas ofta i nominatformen.

Släktestillhörighet 
Brunkronad rall placeras traditionellt i släktet Gallirallus, men nyligen utförda DNA-studier visar att den är närmare släkt med arterna i Lewinia och flyttas i allt större utsträckning dit.

Levnadssätt 
Fågeln trivs i våtmarker, mangroveträsk och risfält. Den har även påträffats i gräsmarker med Imperator, i trädgårdar, fuktiga områden nära byar, dräneringsdikten, på Sumatra också i buskmarker utmed vägar och i Andamanöarna i ren skog. Födan är allt från maskar och kräftdjur till insekter, frön och skott från vattenlevande växter. 

Båda könen bygger boet, men mest hanen, en 25 centimeter bred plattform av växter och rötter placerad utmed en våtmark eller i skog på Andamanöarna. Honan lägger fem till nio ägg som ruvas av båda könen i 19-22 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Lordhowerall

Lordhowerall (Hypotaenidia sylvestris) är en fågel i familjen rallar som endast förekommer på en liten ö utanför Australien.

Utseende och läten 
Lordhowerallen är en stor rall med en kroppslängd på 34–42 cm för hanen och 32–37 cm för honan. Fjäderdräkten är olivbrun, undertill mattare. Vingarna är kastanjebruna med smala mörkbruna band på handpennor och handpennetäckare. På huvudet syns ett otydligt vitt ögonbrynsstreck och röda ögon. Den långa och böjda näbben är skär medan benen är ljust skärbruna. Lätet är en genomträngande upprepad vissling som ofta framförs i duett.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i höglänta områden på Lord Howeön utanför Australien. Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid merparten flyttas till Hypotaenidia. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Status och hot 
Med tanke på artens mycket begränsade utbredningsområde och en världspopulation uppskattad till endast mellan 200 och 286 vuxna individer kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som starkt hotad (EN). Den har dock tack vare bevarandeåtgärder ökat i antal åtminstone det senaste decenniet.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Zebrarall

Zebrarall (Hypotaenidia torquata) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Zebrarallen är en distinkt tecknad rall med en kort stjärt som hålls rest. Ovansidan är olivbrun, medan undersidan är tätt tvärbandad i svart och vit, avdelat av ett rostrött bröstband. Ansiktet är svart med en bred vit strimma. Arten liknar rostbandad rall, men särskiljs genom den vita strimman i ansiktet och avsaknad av ögonrynsstreck. Bland lätena hörs ofta en kör av högljudda hårda kväkande ljud.

Utbredning och systematik 
Zebrarall delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Hypotaenidia torquata torquata – förekommer på Filippinerna
 Hypotaenidia torquata celebensis – Sulawesi, Pulau Muna och intilliggande öar
 Hypotaenidia torquata sulcirostris – Peleng (Banggaiöarna) Sulaöarna (Tabiabu, Mangole, Sanana)
 Hypotaenidia torquata kuehni – Tukangbesiöarna (Binongka och Kaledupa)
 Hypotaenidia torquata limaria – Salawati och nordvästra Nya Guinea

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Gallirallus. Genetiska studier visar dock att det är polyfyletiskt, med udda arter som halmaherarall (Habroptila wallacii) och rödbukig rall (Eulabeornis castaneoventris) inbäddade. Olika taxonomiska auktoriteter implementerar dessa resultat på skilda vis. International Ornithological Congress (IOC), som följs här, delar upp Gallirallus i flera mindre släkten, varvid merparten flyttas till Hypotaenidia. Andra, som Clements et al expanderar istället Gallirallus.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Även om dess beståndsutveckling är okänd anses den inte hotad och utbredningsområdet är stort.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Wakerall

{{Taxobox
| name = Wakerall
| status = EX
| status_ref = 
| image = Gallirallus wakensis.jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Tran- och rallfåglar
| ordo = Gruiformes
| familia_sv = Rallar
| familia = Rallidae
| genus_sv = 
| genus = Hypotaenidia
| species_sv = Wakerall
| species = H. wakensis
| taxon = † Hypotaenidia wakensis
| taxon_authority = (Rothschild, 1903)
| synonyms = ’'Gallirallus wakensis}}

Wakerall (Hypotaenidia wakensis) är en utdöd fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar som enbart förekom på den lilla ön Wake i Stilla havet.

 Utseende 
Fågeln var en liten, flygoförmögen rall med en längd på 22 centimeter och en vingbredd på bara mellan 8,5 och 10 centimeter. Den var nära släkt med rostbandad rall (G. philippensis) som kan flyga. Ovansidan var gråbrun, liksom hätta, tygel och kinder. Undersidan var askbrun med mycket tydliga vita band på buken, bröstet och flankerna. Övre delen av strupen och hakan var vit. Från hakan ovanför ögat och till näbben gick ett grått ögonbrynsstreck. Näbb, ben och fötter var bruna.

 Utbredning och utdöende 
Fågeln förekom tidigare på ön Wake mellan Hawaii och Nordmarianerna i Stilla havet. Arten är försvunnen och rapporterades senast 1944. IUCN kategoriserar den som utdöd. Det anses vara omständigheter under kriget som ledde till att arten dog ut, amerikanska ubåtar upprätthöll en blockad mot den japanskockuperade ön, vilket ledde till matbrist och därmed omfattande jakt av wakerall då detta var en av få arter på ön. Bombningar av ön kan ha bidragit till artens utdöd. Då wakerallen inte kunde flyga hade den svårt att undvika att falla offer för krigets omständigheter.

 Ekologi 
Arten återfanns i buskmarker genom hela ön där den livnärde sig genom att gräva i löv och jord efter frön, insekter, småödlor och eremitkräftor.Olson, S. L. 1996. History and ornithological journals of the Tanager Expedition of 1923 to the Northwestern Hawaiian Islands, Johnston and Wake islands. Atoll Research Bulletin 433: 1-210. Häckningen skedde mellan juli och augusti.Spencer, H. J. 1959. Wake Island Rail Rallus wakensis. Den hade ett mycket ovanligt kollektivt häckningssystem där ungarna togs hand om och skyddades av en grupp adulta fåglar till långt efter häckning, förmodligen en anpassning till potentiell bopredation av råttor och krabbor.

 Systematik 
Arten placeras vanligtvis liksom sin nära släkting rostbandad rall i släktet Gallirallus. DNA-studier visar dock att Gallirallus så som det traditionell är konstituerat är parafyletiskt gentemot släktena Habroptila, Nesoclopeus, Eulabeornis, Lewinia och Diaphorapteryx. De flesta auktoriteter delar därför idag upp Gallirallus i flera släkten, varvid wakerallen placeras i släktet Hypotaenidia''.

Referenser

Externa länkar

Rallar
Fåglar i oceaniska regionen
Flygoförmögna fåglar
Barögd rall

Barögd rall (Gymnocrex plumbeiventris) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Arten förekommer på och kring Nya Guinea. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Barögd rall är en 30–33 cm stor rall med relativt lång, gul näbb. I ansiktet syns bar skäraktig hud runt ögat samt laxfärgad eller rödaktig ögonring. Typiskt är också gråsvart- och vitbandade axillarer och undre vingtäckare. I övrigt är den rödbrun på huvud och hals, grå på resten av undersidan och brun på ovansidan. Benen är röda. Den är relativt lik den mycket större arten rödbukig rall, men denna har grått huvud, helt skärbrun undersida, grönaktig näbb och gula eller gröna ben. Underarten hoeveni (se nedan) har rostbrun anstrykning på undersidan. Bland lätena hörs ett högljutt gulpande "wow-wow-wow-wow" som dock endast hörs under inledningen regnperioden och är därför troligen ett revirläte. Under födosök yttrar den ett grisliknande stönande ljud.

Utbredning och systematik 
Barögd rall delas in i två underarter med följande utbredning:
 Gymnocrex plumbeiventris plumbeiventris – förekommer på öarna Nya Guinea, Misool, Karkar och Niu Ailan samt i norra Moluckerna
 Gymnocrex plumbeiventris hoeveni – förekommer i Aruöarna och i Trans Fly på södra Nya Guinea

IOC inkluderar hoeveni i nominatformen, men urskiljer samtidigt den utdöda underarten intactus som troligen förekom i Salomonöarna. Denna inkluderar andra i nominatformen.

Släktskap 
Arterna i Gymnocrex har inte analyserats genetiskt, men sentida studier visar på morfologiska likheter med den afrikanska nkulengurallen.

Levnadssätt 
Barögd rall är en skogslevande fågel som ses på marken inne i ursprungliga skogsområden, men även i våtmarker eller fuktängar nära floder och sjöar. Den förekommer i låglänta områden upp till 1200 meters höjd, på östra Nya Guinea dock upp till 1600 meter. Födan består av insekter, men den tar troligen också andra smådjur.

Häckning 
Barögd rall häckar under regnperioden, på Misool i november och Karkar i februari. Den är revirhävdade och ses i par eller familjegrupper. I Sepik-området på Nya Guinea sägs boet innehållande vita ägg bestå av gräs och placeras på marken, vilket dock motsäger bofynd på Karkar som innehöll mönstrade ägg och som var placerat intill rötterna på ett stort träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Arten är tydligen inte ovanlig, men mycket skygg och svår att få syn på.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn plumbeiventris betyder "blybukig".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i australiska regionen