kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mathilda Roos

Lovisa Mathilda Roos, född 2 augusti 1852 i Svea artilleriregementes församling i Stockholm, död 17 juli 1908 i Danderyd,  var en svensk författare. Hon använde signaturen M. R-s.

Biografi
Hennes föräldrar var översten vid Svea artilleriregemente Malte Leopold Roos (1806–1882) och Mathilda (Tilda) Beata Meurk (född 1821) och hon var sonsons dotter till Petrus Roos. Hon fick undervisning i hemmet och vid Åhlinska skolan, en privat flickskola.

Roos förblev ogift och bodde tillsammans med sin syster Anna och i perioder även med Laura Fitinghoff, med vilken hon uppförde huset Furuliden i Stocksund. Det blev senare ett vilohem för kvinnor. 

Hennes romaner handlar oftast om kvinnofrågor och missförhållanden i samhället. Hon var inte rädd för att ta upp på den tiden känsliga ämnen och således handlar Den första kärleken om lesbisk kärlek. En religiös kris på 1880-talet färgar de senare böckerna. I romanen Hvit ljung tar hon upp lärarinnornas usla livsvillkor och en våldtäkt. Detta anses ha medverkat till ett regeringsbeslut som starkt förbättrade lärarinnornas lönevillkor. I tre kvinnopolitiska pamfletter bemötte hon Ellen Keys idéer, 1896 Ett ord till fröken Ellen Key och till den svenska kvinnan.

Bibliografi

Skönlitteratur

För barn och unga
 - Illustrationer av Jenny Nyström.

 - Illustrationer av Jenny Nyström.

 - Illustrationer av Jenny Nyström.

Varia

Redaktörskap
 -

Samlade upplagor och urval
 - Utkom häftesvis.

 - Innehåll: Den första kärleken av Mathilda Roos; Också en kärlekshistoria av Vilhelmine Zahle.

Referenser

Noter

Källor

https://web.archive.org/web/20070614044824/http://www.normal.se/authors.html
http://www2.amnesty.se/ap.nsf/webbreportage/D5717233A6AAEC8AC12571CE00498E1E?opendocument
https://web.archive.org/web/20070929102822/http://hem.passagen.se/utti/SBL.htm

Vidare läsning

Externa länkar
 
 

Svenska feminister
Födda 1852
Avlidna 1908
Kvinnor
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Svenska författare under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Författare från Stockholm
Bolskifte

Bolskifte är en typ av indelning av produktiv jord efter så kallat boltal. Bolskifte förekom på Själland, Falster, Jylland och i Skåne. Bolskiftet trängdes dock tidigt undan i Danmark och fanns i slutet av 1600- och början av 1700-talet endast kvar i Skåne.

Bolskiftet förekommer tidigast i Skåne och nämns i Skånelagen. Även i Knut den heliges donationsbrev 1085 till Lunds domkyrka nämns hur donationen omfattar ett visst antal "bol". Jordens indelning i bol är av mycket gammalt ursprung och var en föregångare till det senare, under medeltiden tillämpade solskiftet. Det finns anledning anta att bolskiftet kan härstamma från allra äldsta tid, det vill säga från när jordbruk blev ett sätt att livnära sig och då byar bildades. Detta ägde rum under tidig järnålder.

Byn utgjorde grunden för bondens tillvaro. Dess jord var indelad i bol. Bolet har haft olika storlek i olika byar. Det har antagits att det ursprungligen varit en enhetlig beteckning för en viss jordrymd. Gårdarna låg samlade kring bygatan, och var och en innefattade en toft, motsvarande nutida tomt. Toftens storlek berodde på gårdens boltal i byn. Gårdens hus var belägna på toften. Där fanns även en kålhage och ibland en åkerlott.

Byns odlade jord var uppdelad i vångar, i vilka varje gård hade sin del. Vid fördelning av åkerjorden utgick man från boltalet. Åkerjordens uppdelning på olika vångar innebar att bönderna måste hjälpas åt vid brukningen. De samlades i grannstämma (bystämma). Helt utanför detta gemensamma jorddelningssystem låg de så kallade ornum.

Fjärdingsbol kallades fjärdedelen av ett bol.

Se även
 Skifte
 Solskifte
 Ornum
 Jordbrukets historia

Källor

 Johannesson, Gösta (1913-1992); Skånes historia, Stockholm, Bonniers, 1971

Agrarhistoria
Danmarks ekonomiska historia
1100-talet
1200-talet
Fastighetsrätt
Sveriges agrarhistoria
Arthur Whitten Brown

Arthur Whitten Brown född 23 juli 1886 i Glasgow död 4 oktober 1948 i Swansea, var en brittisk ingenjör och flygare. 

Han var verksam som ingenjör före första världskrigets utbrott och när kriget bröt ut sökte han sig till det brittiska försvaret där han utbildades till pilot. Han deltog sedan i striderna på det europeiska fastlandet och hamnade i ett krigsfångeläger efter att han blivit nedskjuten över Tyskland. 

Efter kriget återupptog han sitt arbete som ingenjör och vid ett besök på Vickers flygplansfabrik tillfrågades han om han ville delta som navigatör på en nonstoppflygning över Atlanten med ett Vickers Vimy tvåmotorigt biplan.

Tillsammans med piloten John W. Alcock startade han flygningen över Atlanten från St. John's på Newfoundland den 14 juni 1919 klockan 16:13 GMT. 16 timmar 12 minuter senare landade de i Clifden på Irland. För sin prestation fick de dela på London Daily Mails uppsatta pris på 10 000 pund. Kungen ansåg bedriften så stor att de bägge flygarna adlades.

Efter rekordflygningen slutade Brown med flygning. Han återvände till jobbet som ingenjör och blev sedermera vd för Metropolitan Vickers Company i Swansea.

Födda 1886
Avlidna 1948
Brittiska flygare
Personer från Glasgow
Män
Toft

Toft kan syfta på:

 Bolskifte – en typ av indelning av produktiv jord
 Toft (båtdel) – en båts längs- eller tvärgående bänk att sitta på
 Tomt

Geografi

Storbritannien
 Toft, Cambridgeshire, ort i England, Storbritannien
 Toft, Cheshire, ort i England, Storbritannien
 Toft next Newton, ort i oft Newton, West Lindsey, Lincolnshire, England
Anna Roos (1855–1927)

Anna Mathilda Roos, född 3 april 1855 i Svea artilleriregementes församling i Stockholm, död 28 juni 1927 i Stockholm, var ledare för Kristna Föreningen av Unga Kvinnor KFUK 1892–1927 och medlem av Vita Bandet, där hon kämpade mot prostitution och för rehabiliteringen av prostituerade. Roos var syster till författaren Mathilda Roos och de instiftade tillsammans Mathilda och Anna Roos stiftelse.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Kvinnor

Födda 1855
Avlidna 1927
Kristna personligheter i Sverige
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Hormozgan

Hormozgan (persiska استان هرمزگان , Ostan-e Hormozgan) är en provins (ostan) i södra Iran. Den breder ut sig längs kusten, med Persiska viken i väster, Hormuzsundet i mitten och Omanviken i öster. Provinsen hade  invånare år 2016, på en yta av 70 697 km².

Administrativ huvudort och största stad är Bandar Abbas.

Administrativ indelning 
Provinsen Hormozgan är (2016) indelad i 13 delprovinser (shahrestan), som i sin tur är indelade på ytterligare administrativa nivåer.
 Abu Musa
 Bandar Abbas
 Bandar-e Lengeh
 Bashagard
 Bastak
 Hajiabad
 Jask
 Khamir
 Minab
 Parsian
 Qeshm
 Rudan
 Sirik

Referenser

Externa länkar 

Irans provinser
Föreningen för gift kvinnas äganderätt

Föreningen för gift kvinnas äganderätt var en svensk kvinnorättsförening aktiv mellan 1873 och 1896. Den räknas som Sveriges första kvinnosaksförening.  

Den bildades 1873 av Anna Hierta-Retzius tillsammans med Ellen Anckarsvärd. Föreningens första ordförande var riksdagsledamoten Gustaf Fridolf Almquist.   Föreningen betraktades främst som en borgerlig rörelse, som präglades av de frågor som främst intresserade medel- och överklassen. 

Merparten av deras medlemmar var kvinnor ur medel- och överklassen samt liberala män. Bland dess medlemmar fanns Amanda Kerfstedt, Oscar Stackelberg och Ellen Key, konstnärerna Selma Giöbel och Hanna Winge, lärarna Anna Whitlock, Anna Sundström och Lilly Engström, författarna Alfhild Agrell, Anne Charlotte Leffler, Mathilda Roos, Amanda Kerfstedt, Lotten Dahlgren, Amelie Wikström och Gurli Linder. Vidare matematikprofessorn Sonja Kovalevsky och Nordens första kvinnliga filosofie doktor, historikern Ellen Fries. Dessutom professorsparen Hugo Gyldén och Therese Gyldén, Oscar och Agda Montelius samt Viktor och Susen Rydberg. 

Föreningen bildades för att påverka lagstiftning och opinion och har kallats Sveriges första feministiska organisation. Dess huvudsakliga syfte var att verka för en lagförändring som gav gifta kvinnor rätt att själva bestämma över den egendom de hade förvärvat före eller under äktenskapet, genom arv eller egen förtjänst. Gifta kvinnor var under denna tid under makens förmynderskap, och föreningen provocerade dåtidens samhälle genom att ifrågasätta husbonderätten inom äktenskapet. Föreningen begränsade sig dock inte till sin huvudfråga utan drev också andra frågor för att reformera lagstiftningen för en större jämlikhet mellan könen. Under 1880-talet förde föreningen en kampanj för att uppmana de kvinnor som hade rätt att delta i stadsfullmäktige att utnyttja sin rösträtt: i lokalvalen 1887 nådde de kvinnliga väljarnas valdeltagande i Stockholm upp i 10–15 procent. 

Föreningens arbete gav resultat, för 1874 kom en lag som gav gifta kvinnor rätt till sin egen arbetsinkomst. År 1884 fick gifta kvinnor även råda över sin egendom och arv. Samma år sänktes myndighetsåldern för ogifta kvinnor från 25 år till 21 år, samma som mäns myndighetsålder.

Föreningen gick 1896 upp i Fredrika-Bremer-Förbundet.

Källor 

En studie av synen på kvinnor och högre utbildning PDF

 http://www.ub.gu.se/kvinn/artal/detaljer/1870-talet.xml
 Ellen Key Kvinnopsykologi och kvinnlig logik. En studie och ett försvar 1896
 Gustav Sundbärg Sveriges land och folk 1901
 Gunilla Thorgren Ottar och kärleken: En biografi
 Åsa Karlsson Sjögren, ”Kvinnors röst i sekelskiftets städer. Kommunalt valdeltagande före den allmänna rösträtten”, i Att göra historia. Vänbok till Christina Florin, (red.)Maria Sjöberg och Yvonne Svanström, Stockholm 2008, s. 138f

Kvinnoorganisationer i Sverige
Första vågens feminism i Sverige
1873 i Sverige
Sverige under 1800-talet
Sänningstjärn

Sänningstjärn är en by i Hassela socken och Nordanstigs kommun, Hälsingland vid sjön Sänningstjärnen. Byn är känd som den plats där det sällsynta höggräset Finnstarr först upptäcktes. Förutom i Hälsingland, har Finnstarr endast påträffats i Jämtland. *Byn benämns "Tjänen" med grav accent på hasselamål.

Se även
Sötgräs

Orter i Nordanstigs kommun
William Irwin

William Irwin, född omkring 1827 i Butler County, Ohio, död 15 mars 1886 i San Francisco, Kalifornien, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 13:e guvernören i delstaten Kalifornien 1875-1880.

Biografi
Irwin studerade vid Marietta College i Marietta, Ohio. Han flyttade till Kalifornien där han arbetade för olika industrier innan han blev tidningsredaktör.

Irwin var först ledamot av California State Assembly, underhuset i delstatens lagstiftande församling och senare ledamot av delstatens senat. Som president pro tempore i delstatens senat blev han 1875 viceguvernör när viceguvernören Romualdo Pacheco tillträdde som guvernör. Senare samma år valdes Irwin till guvernör.

Irwins grav finns på City Cemetery i Sacramento.

Referenser

Externa länkar

Guvernörer i Kalifornien
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Butler County, Ohio
Födda 1827
Avlidna 1886
Män
Belepöarna

Belepöarna eller Îles Belep (på kanakiska Aka Belep) är en ögrupp i Nya Kaledonien i västra Stilla havet.

Geografi
Belepöarna är en del av Province Nord längst norrut i Nya Kaledonien och ligger ca 380 km nordväst om Nouméa på huvudön Grande Terre. De geografiska koordinaterna är 19°45′ S och 163°40′ Ö. Ögruppen består av korallöar och har en yta på ca 69,5 km². Öarna ligger inom Nya Kaledoniens barriärrev innanför Récif des Français på västra sidan och Récif de Cook på östra sidan. Belepöarna har ca 1.000 invånare och högsta höjden är ca 280 m ö.h. Huvudön Île Art är den största och enda bebodda ön med en längd på ca 16 km och en bredd på ca 3 km. Huvudorten heter Waala och ligger på öns södra del.

Ögruppen består av:
 Île Art - aka Aar, Artön, huvudön, ca 52 km²
 Île Pott - aka Phwoc, Pottön, ligger norr om huvudön
 Îles Daos du Nord, Norra Daosörna där Île Niéone är den största, ligger söder om huvudön
 Îles Daos du Sud, Södra Daosöarna, ligger söder om huvudön
 en rad mindre holmar

Tillsammans utgör de församlingen Commune de Îles Belep. Ön har en liten flygplats (flygplatskod "BMY") för lokalflyg.

Historia
Belepöarna beboddes troligen av melanesier under lång tid och är namngivna efter en historisk Kanakhövding. 1856 anlände katolska missionärer till ön. Från 1892 till 1898 användes ön som Leprakoloni.

Externa länkar
 om Belepöarna
 bilder från Belepöarna
 flygavstånd Stockholm - Îles Belep

Nya Kaledonien
Melanesien
Ögrupper i Stilla havet
Mikael Arvidsson

Mikael "Micke" Arvidsson, född 21 januari 1957 i Gösslunda, är en svensk tidigare bandyspelare och tränare, främst förknippad med Villa Lidköping BK.

Arvidsson spelade totalt 403 matcher och gjorde 561 mål för Villa BK/Villa Lidköping BK. Han blev skyttekung i svensk bandy 1981, 1982 och 1983 med 37, 40 respektive 57 mål. 1986 värvades han till IFK Motala där han fick vara med om att ta sitt enda och Motalas första och hittills enda SM-guld, 1987. Han återvände sedan till moderklubben Villa BK, som 1988 bytte namn till Villa Lidköping BK. 1995 avslutade han spelarkarriären där. Han har sedan varit tränare för Villa Lidköping BK i ett par olika omgångar.

1996 restes en trästaty föreställande Arvidsson vid Lidköpings Isstadion. Statyn togs ner 2007 på grund av rötskador. 2015 valdes han in som nummer 24 vid Svensk Bandy Hall of Fame.

Arvidsson är far till bandyspelaren Martin Arvidsson, som spelat över 300 allsvenska matcher samt fyra landskamper, och farfar till bandyspelaren William Arvidsson.

Källor 
 
 "24. Mikael Arvidsson - Hall of Fame" på Svensk Bandy Hall of Fames webbplats

Födda 1957
Svenska bandyspelare
Svenska bandytränare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Världsmästare i bandy
Thomas Theodore Crittenden

Thomas Theodore Crittenden, född 1 januari 1832 i Shelbyville i Kentucky, död 29 maj 1909 i Kansas City i Missouri, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var brorson till USA:s justitieminister John J. Crittenden. 

Crittenden studerade juridik i Kentucky och arbetade som advokat i Missouri. Han var ledamot av USA:s representanthus från Missouri 1873–1875 och 1877–1879. Han var därefter guvernör i Missouri 1881–1885 samt USA:s generalkonsul i Mexico City 1893–1897.

Som guvernör i Missouri erbjöd Crittenden 10 000 dollar till den som infångade revolvermannen Jesse James död eller levande. Detta ledde till att Bob Ford dödade James 1882.

Crittendens grav finns på Forest Hill Cemetery i Kansas City.

Noter

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s representanthus från Missouri
Guvernörer i Missouri
Amerikanska diplomater
Personer från Shelbyville, Kentucky
Födda 1832
Avlidna 1909
Män
Torsten Jonsson

Torsten Johannes Jonsson, född 2 juli 1929 i Stora Tuna församling, död 3 mars 2021 i Kungsholmens distrikt, Stockholm, var en svensk jurist som var Sveriges riksåklagare 1989–1994.

Biografi 
Jonsson växte upp i Bromma i Stockholm, som son till tandläkare Torsten Jonsson och farmacie kandidat Elsa, född Carlsson. Efter juris kandidatexamen vid Stockholms högskola 1956 och tingstjänstgöring vid Ovansiljans domsaga 1957–1959 började han på åklagarbanan. Efter en tid som rättssakkunnig med lagstiftningsuppgifter vid Justitiedepartementet utnämndes Jonsson till chefsåklagare vid en av åklagarkamrarna i Stockholms stad år 1972. Från 1976 var han chef för åklagarverksamheten i Stockholms län och Gotlands län - först som länsåklagare, därpå efter en omorganisation med titeln överåklagare från 1985. I den rollen var han ibland i rampljuset vid större, uppmärksammade rättegångar. Dit hör en rättegång med Clark Olofsson som åtalad och åtalet mot den så kallade "Bombmannen", Lars Tingström. Tingström dömdes 1985 till livstids fängelse för ett flertal bombdåd, bland annat mot Kronofogdemyndigheten i Nacka och mot åklagare Sigurd Denckers villa.

År 1989 utnämndes Jonsson till riksåklagare. Det var första gången sedan detta ämbete inrättades 1948 som en åklagare, en från de egna leden, utnämndes till att leda åklagarkåren. Övriga riksåklagare har haft bakgrund från domarbanan eller gjort karriär inom Regeringskansliet.

Jonsson är i äktenskapet med Birgitta Jonsson, född Gyllenhammar (1935–), far till det socialdemokratiska statsrådet Anna Ekström och till den före detta folkpartistiska statssekreteraren Håkan Jonsson. Svärfadern var bror till Pehr Gyllenhammar Senior, och son till assuransdirektören Per Gyllenhammar.

Torsten Jonsson är gravsatt i askgravlunden på Kungsholms kyrkogård i Stockholm.

Källor 

Svenska åklagare
Svenska jurister under 1900-talet
Alumner från Stockholms universitet
Personer från Stora Tuna socken
Födda 1929
Avlidna 2021
Män
Stenkista

Stenkista kan syfta på:

 Stenkista (konstruktion) – ett hjälpmedel för fixering av konstruktioner i vatten
 Stenkista (infiltrationsbädd) – en konstruktion för omhändertagande av avloppsvatten
 Stenkista – ibland felaktigt om en typ av grav från yngre stenåldern, se hällkista
Sandgasell

Sandgasell eller afrikansk sandgasell (Gazella leptoceros) är en gasellart som man hittar ifrån Egypten och västerut till Algeriet.

Utseende 

Sandgasellen är ungefär lika stor som Thomsongasellen. Den har en höjd på ungefär 70 centimeter, en längd på 1,1 meter och den kan väga mellan 30 och 40 kilogram. Sandgasellens päls är ljust sandfärgad med ett svagt gasellband.

Habitat 

Sandgasellen är anpassad för ett liv i öknar så de har utvecklat stora öron och breda klövar som hjälper dem att förflytta sig i lös sand. Båda könen har horn och de är ganska långa, mellan 30 och 40 centimeter hos bocken. Hornen är nästan raka men de är kraftigt vridna.

Levnadssätt

Socialt beteende 

Gasellen söker tillsammans föda under dagen i små grupper som ständigt är på vandring. Grupperna brukar bestå av några honor och deras ungar plus en hane. Födan består av gräs, örter och busklöv. Sandgasellen behöver inte dricka vatten under långa perioder.

Fortplantning 

En hona har en dräktighetsperiod på ungefär 5 månader och hon brukar i allmänhet bara föda en kalv. Kalven blir könsmogen vid ungefär 6 månaders ålder.

Predatorer 

Sandgasellen är en starkt hotad art. Alla rovdjur som en gång hade sandgasellen som bytesdjur har nu blivit helt utrotade. Men Sandgasellens värsta fiende finns kvar, människan. Det bedrivs en hänsynslös jakt på Sandgasellen.

Källor 

 Fritt översatt i från den engelska Wikipedian.

 

 

 

Gaseller
Däggdjur i palearktiska regionen
B. Gratz Brown

Benjamin Gratz Brown, född 28 maj 1826 i Lexington, Kentucky, död 13 december 1885 i Kirkwood, Missouri, var en amerikansk politiker.

Brown studerade vid Transylvania University och Yale College. Han arbetade som advokat i Saint Louis.

Brown inledde sin politiska karriär som demokrat. Han var en aktiv slaverimotståndare och bytte sedan parti till republikanerna. Han tjänstgjorde som överste i nordstaternas armé i amerikanska inbördeskriget. Han var ledamot av Missouris representanthus 1853–1858, ledamot av USA:s senat 1863–1867 och guvernör i Missouri 1871–1873.

Han var besviken på republikanerna och gick med i Liberalrepublikanska partiet som utmanade Ulysses S. Grant i presidentvalet i USA 1872. Både det partiet och demokraterna nominerade Horace Greeley till presidentkandidat och B. Gratz Brown till vicepresidentkandidat. Greeley dog i november 1872 efter själva valdagen och 18 av Greeleys röster i elektorskollegiet gick till Brown. Grant vann presidentvalet och Henry Wilson valdes till USA:s vicepresident. Efter valet återvände Brown till demokraterna.

Brown avled 1885 och gravsattes på Oak Hill Cemetery i Kirkwood.

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska demokrater
Amerikanska republikaner
Ledamöter av USA:s senat från Missouri
Guvernörer i Missouri
Födda 1826
Avlidna 1885
Män
Personer från Lexington, Kentucky
Sören Sjölander

Sören Sjölander är professor i innovationsteknik vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg. 

Sjölander är född i Borås 1950 och avlade civilingenjörsexamen vid Chalmers sektion för maskinteknik 1977. Efter arbete med produktutveckling i industrin återkom Sjölander till Chalmers och disputerade 1985 i Industriell organisation och ekonomi på en avhandling som rörde innovationsprocesser i stora industriföretag. Efter att ha startat flera nya företag återgick han till Chalmers 1990 och antogs som docent i Industriell organisation och ekonomi och tillträdde en tjänst som högskolelektor efter en period som managementkonsult och senare tillförordnad professor i Industriell organisation och ekonomi. Sjölander har medverkat i grundandet av flera av Chalmers groddföretag och har lett utvecklingen av CHAMPS – Chalmers Advanced Management Programs – en internationell verksamhet för avancerad industriell ledarutveckling, medgrundat Chalmers Invest, Chalmers Innovation och Chalmers Entreprenörskola. Sjölander är styrelseledamot i flera groddföretag och publika företag och ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 1996.

Sjölanders forskning har varit inriktad på studier av innovationsprocesser och forsknings- och utvecklingsverksamhet i små och stora industriföretag. Forskningen har haft tre tyngdpunkter; (1) studier av innovationsprocesser och entreprenörskap, (2) studier inom teknikens ekonomi och management med tonvikt på strategifrågor samt managementfrågor i övrigt som har betydelse för teknikens industriella nyttiggörande samt (3) studier av små teknikbaserade företag.

Svenska professorer i innovationsteknik
Svenska maskiningenjörer
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1950
Levande personer
Centrosom

Centrosomen är en struktur inne i de flesta typer av eukaryota celler. Centrosomen består av två centrioler, en moder- och en dottercentriol. Centrosomen reglerar cytoskelettet, framförallt mikrotubuli under en pågående celldelning. Centrosomen upptäcktes 1888 av Theodor Boveri och beskrevs tidigt som ett speciellt organ under celldelningen. Inför celldelningen dupliceras centrosomen. De två centrosomerna vandrar sedan mot varsin pol och lägger sig på varsin sida om cellkärnan. De utvecklar då microtubulitrådar som drar isär systerkromatiderna i anafasen. De trycker sedan isär polerna för att underlätta delningen av cellen. Trådarna bryts sedan ner och försvinner.

Externa länkar 

Cellbiologi
Zimelidin

Zimelidin, som såldes under namnet Zelmid i Sverige, var ett antidepressivum och det allra första preparatet av typen selektiva serotoninåterupptagshämmare, SSRI. Tillverkare var Astra; nobelpristagaren Arvid Carlsson ledde framtagandet av substansen. Det lanserades under 1982 men drogs tillbaka redan i september 1983 på grund av att det uppdagats att preparatet medförde en risk för ovanliga men allvarliga biverkningar i lever och det perifera nervsystemet. Efter tillbakadragandet kunde preparatet förskrivas på licens.

Zimelidin hämmar specifikt återupptaget av serotonin men något mindre potent än dagens SSRI. Preparatet var en stor nyhet främst på grund av mindre antikolinerga biverkningar jämfört med tricykliska antidepressiva som då dominerade marknaden, samt en annorlunda verkningsprofil, med bland annat effekt mot ångesttillstånd, förutom att det hade antidepressiva egenskaper (på samma sätt som dagens SSRI).

Att zimelidin drogs tillbaka så snabbt kan ses mot bakgrund av neurosedynskandalen, som gjorde att Astra var extremt rädda för allvarliga läkemedelsbiverkningar.

Att zimelidin drogs in fick också till följd att det dröjde till tidigt 1990-tal innan andra SSRI godkändes i Sverige.

Selektiva serotoninåterupptagshämmare
Tillbakadragna läkemedel
Pyridiner
Bromorganiska föreningar
Alkener
Aminer