kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Darien nationalpark

Darien nationalpark är ett världsarvsområde som ligger i provinsen Darien i Panama. 

Området utsågs till världsarv av Unesco år 1981 enligt de kriterier som omfattar höga naturvärden och skyddsvärda naturscenerier, utgörandet av ett särskilt värdefullt exempel på pågående ekologiska och biologiska processer i naturen och vara av betydande värde för den biologiska mångfalden. 1983 utsågs det också till ett biosfärområde.

Geologiskt har det område som Darien nationalpark omfattar en intressant historia. Det har tidvis legat under havsytan och tidvis, som idag, utgjort en del av landbryggan mellan Nordamerika och Sydamerika. Senaste gången området steg upp ur havet var under tidig pleistocen. 

Området omfattar cirka 570 000 hektar av tropiska regnskogar, mangroveskogar, träsk och sandiga och klippiga kuster. Floran, liksom faunan är därför mycket varierad. Några särskilt utmärkande djur för området är centralamerikansk tapir, jaguar, ozelot, skogshund, harpya, samt papegojor och kajmaner. I världsarvsområdet lever också två centralamerikanska indianstammar, som bedriver jordbruk och ungefär 10 procent av det skyddade området beräknas utgöras av jordbruksmark.

Referenser 

Världsarv i Panama
Nationalparker i Panama
Världsarv inskrivna 1981
Biosfärområden
John Ogilvie

John Ogilvie, född 1579 i Drum-na-Keith, Banffshire, Skottland, död 10 mars 1615 vid Glasgow Cross, Glasgow, Skottland, var en skotsk romersk-katolsk präst och martyr. John Ogilvie vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hans minnesdag firas den 10 mars.

Biografi
John Ogilvie uppfostrades som kalvinist, men upptogs i Romersk-katolska kyrkan 1596. Tre år senare anslöt han sig till Jesuitorden och kom att verka i Österrike, främst i Graz och Wien. Ogilvie prästvigdes i Paris 1610 och efter att ha tjänat i Frankrike återvände han 1613 till Skottland.

Ogilvie tjänade de katoliker som efter den skotska reformationen återstod i området runt Glasgow. Det hade efter 1560 blivit förbjudet att predika och undervisa i den katolska läran samt att fira eukaristin i Skottland. Ogilvie firade mässan hemma hos katoliker och bedrev själavård.

1614 blev Ogilvie angiven och arresterad. Ärkebiskopen John Spottiswoode lät kasta Ogilvie i fängelse, där han under tortyr beordrades att avsvära sig sin katolska tro, ge upp sin trohet gentemot påven och ange sina katolska medarbetare. Ogilvie vägrade att tillmötesgå kraven och dömdes till slut till döden och avrättades genom hängning i mars 1615.

Källor
 Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. 
 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994. 

Födda 1579
Avlidna 1615
Män
Skotska romersk-katolska präster
Skotska jesuiter
Personer som blivit avrättade genom hängning
Skotska helgon
Jesuithelgon
Personer helgonförklarade av påve Paulus VI
Personer som blivit avrättade av Skottland
Personer i Skottland under 1600-talet
Korskyrkan, Stockholm

Korskyrkan, Stockholm, som egentligen hette "Stockholms fria baptistförsamling", var den första "Korskyrkan" i Sverige. Kyrkan finns numera på  i centrala Stockholm.

Historik
Församlingen hade under många år sin gudstjänstlokal på Döbelnsgatan. På fasaden fanns ett neonkors och en skylt med det långa församlingsnamnet, men i folkmun började kyrkan kallas för "kyrkan med korset på". Församlingen fångade upp detta och gav 1948 sin kyrka namnet Korskyrkan. Namnet kom sedan att användas av många frikyrkor, främst inom dåvarande Örebromissionen (efter olika sammangåenden, numera Evangeliska Frikyrkan). Kyrkan är sedan 1962 inrymd i biografen Arcadias före detta lokaler.

Sedan hösten 2015 är Richard Hultmar föreståndare och pastor i församlingen.

Källor
Tidningen "Petrus", 28 december 2001.

Externa länkar
Korskyrkan, Stockholm

Svenska EFK-församlingar
Kyrkobyggnader i Stockholms innerstad
Ron Francis

Ronald "Ron" Michael Francis, Jr., född 1 mars 1963 i Sault Ste. Marie, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare. Francis spelade 23 säsonger i NHL för Hartford Whalers, Pittsburgh Penguins, Carolina Hurricanes och Toronto Maple Leafs. Han vann Stanley Cup med Pittsburgh Penguins 1991 och 1992.

Francis ligger tvåa i antalet assist (1249), trea i antalet spelade matcher (1731), femma i antalet poäng (1798) och på tjugosjunde plats i antalet mål (549) i NHL.

Han var general manager för Hurricanes mellan 2014 och 2018. Sedan den 18 juli 2019 är han general manager för Seattle Kraken, det senaste expansionslaget som kommer att spela i NHL från och med säsongen 2021–2022.

Francis är kusin till den före detta ishockeymålvakten Mike Liut som spelade i NHL mellan 1979 och 1992.

Statistik

Meriter
 Stanley Cup – 1991, 1992
 Frank J. Selke Trophy – 1995
 Lady Byng Trophy – 1995, 1998 och 2002
 NHL Plus/Minus Award – 1995
 King Clancy Memorial Trophy – 2002
 Spelade NHL All-Star Game – 1983, 1985, 1990 och 1996
 Invald i Hockey Hall of Fame 2007

Francis tröjnummer 10 har blivit pensionerat av Hartford Whalers (dock inte officiellt eftersom Whalers inte existerar längre) och upphissat i taket i Hartford Civic Center 2006, tillsammans med Ulf Samuelssons nr 5 och Kevin Dineens nr 11. Dock blev hans tröja nr 10 officiellt pensionerad av Carolina Hurricanes 2006.

Referenser

Noter

Externa länkar
Ron Francis på Hockey-Reference.com
Ron Francis på nhl.com
Ron Francis hhof.com

Födda 1963
Kanadensiska ishockeyspelare
Män
Levande personer
Spelare i Hartford Whalers
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i Toronto Maple Leafs
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 500 mål i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 assists i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League
Befattningshavare i Carolina Hurricanes
Spelare i Sault Ste. Marie Greyhounds
Stanley Cup-mästare 1992
Stanley Cup-mästare 1991
Vinnare av Lady Byng Memorial Trophy
Vinnare av King Clancy Memorial Trophy
Vinnare av Frank J. Selke Trophy
Vinnare av NHL Foundation Player Award
Vinnare av NHL Plus/Minus Award
Spelare valda i NHL Entry Draft 1981
Lagkaptener i Carolina Hurricanes
Lagkaptener i Pittsburgh Penguins
Lagkaptener i Hartford Whalers
Befattningshavare i Seattle Kraken
Spelare valda av Hartford Whalers i NHL Entry Draft
Idrottare från Sault Ste. Marie, Ontario
Kirvus

Kirvus (finska Kirvu, ryska Svobodnoje) var en kommun i Karelen, i Viborgs län. Kommunen låg i norra delen av Karelska näset och den gränsade mot S:t Andree i sydväst, Jäskis i väster, Rautjärvi i norr, Hiitola, Kaukola och Räisälä i öster samt Vuoksenranta i söder. Kirvus hade cirka 8 700 invånare och en landareal på cirka 650 km² . Kyrkbyn i Kirvus heter numera Svobodnoje (ryska Свобо́дное) och den ligger i Leningrad oblast.

Historia 
Under 1300-talet utgjorde Kirvus en del av det vida häradet Jäskis. Kirvus socken grundades 1858. Kommunen Kirvus grundades 1871 då den kyrkliga och kommunala administrationen skiljdes åt.

Församlingen 
1611 uppgavs Kirvus kapellförsamling vara underställd Jäskis församling. Troligtvis grundades församlingen redan på 1570-talet. Församlingen fick en egen präst 1655 och den blev självständig 1858.

En träkyrka byggdes 1815—1816. Vid kyrkan fanns en klockstapel av östfinländsk typ. Altartavlan "Kristi himmelsfärd" målades av Alexandra Frosterus-Såltin.

Byar 
Ahola, Apula, Eijala, Haikola, Hannukkariikonen, Hauhiala, Ihaksela, Iiliälä, Inkilä, Jantula, Jänikselä, Karvala, Kauppila, Keskiselkä, Kirvu (kyrkbyn), Kohtamaa, Kuismala, Lahdenmaa, Lietlahti, Läylölä, Maamäki, Matikkala, Merola, Mertjärvi, Meskala, Montola, Nahkurila, Neitajoki, Niukkala, Paavilanmäki, Paksujalkala, Pirilänniemi, Riikola, Roinila, Rätykylä, Sairala, Sunikkariikonen, Tietävälä, Torajärvi, Vallittula, Vasikkala, Vehkapää, Veitsjoki, Virola och Vorniola

Kända personer från Kirvus 
Juho Niukkanen, riksdagsledamot

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
En panoramabild över byn Kirvu (kyrkbyn) från mitten av 1910-talet

Viborgs län
Före detta finländska kommuner
Orter i Finlands historia
Rysslands geografi
FN:s mission för arrangerandet av en folkomröstning i Västsahara

FN:s mission för arrangerandet av en folkomröstning i Västsahara (, Minurso) är en styrka från Förenta nationerna som grundades 1991. Den har till uppdrag att övervaka vapenvilan mellan Marocko och Front Polisario i Västsahara, och organisera en folkomröstning om territoriets framtid (självständighet eller annektering av Marocko), vilket överenskoms av konfliktens parter i ett avtal 1989. Sedan 1990-talets slut ligger folkomröstningsarbetet på is, eftersom Marocko numera vägrar hålla en sådan omröstning, men Minurso fortsätter att övervaka vapenvilan, vilken hittills inte brutits av någon sida.

För närvarande leds Minurso av FN:s generalsekreterares särskilda representant Julian Harston (Storbritannien), medan de fredsbevarande styrkorna står under befäl av generalmajor Zhao Jingmin (Kina). Svenska militärer och minröjare har arbetat inom Minurso. Organisationen opererar huvudsakligen i Västsahara och har sitt högkvarter i El Aaiún, områdets huvudstad, vilken kontrolleras av Marocko. Man har också kontor i Tindouf i västra Algeriet, där Polisario är baserat och många västsahariska flyktingar lever.

Externa länkar 
 Minursos webbplats

FN-operationer i Afrika
Västsaharas historia
Självständighetsfolkomröstningar
Svarta listan (ordlista)

Svarta listan är en skrift som ges ut av rättschefen i Statsrådsberedningen sedan 1988. Den innehåller ord och fraser som är svåra att förstå, otydliga eller stela och kommer med förslag på hur de kan ersättas. Listan tar bara upp ord och uttryck som förekommer i författningar

Se även
Plain Words

Källor

Författningssamlingar
Språkvård
Newmarket, Suffolk

Newmarket är en stad och civil parish i Forest Heath i Suffolk i England, som är känd för sin galoppsport. Staden har två galoppbanor och 100-tals hektar träningsbanor och är hemvist för fler än  galopphästar. Hästsport har funnits i Newmarket sedan 1194.

Orten hade 14 995 invånare 2001.

Referenser

Externa länkar
 Newmarket Town Council

Orter i Suffolk
Forest Heath
Civil parishes i Suffolk
I'm Illy

I'm Illy är en låt från rapparen T.I.'s sjätte studioalbum, Paper Trail. Rapparen Freewa har gjort en cover på låten, under namnet "I'm Philly". T.I. tros dissa rapparen Shawty Lo i låten.

Listor

Källor 

Sånger 2008
en:I'm Illy
Plain Words

Plain Words (i senare upplagor Complete Plain Words) är en skrift, i första upplagan skriven av Ernest Gowers 1948 på uppdrag av det brittiska skatteverket, med råd om hur man skriver lättförståeligt. Senare upplagar har skrivits av Bruce Fraser (1973) och Sidney Greenbaum och Janet Whitcut (1986).

Språkvård
Engelska
Facklitteratur 1948
Bytches With Problems

Bytches With Problems, eller BWP, var en rapduo bestående av kvinnorna Lyndah and Tanisha. Gruppen blev känd för sina sexuella texter, och har kallats en kvinnlig version av 2 Live Crew. Gruppen släppte ett album, The Bytches, och planerade ett andra som skulle heta Life's a Bytch, men det släpptes aldrig.

Gruppen misstas ibland för gruppen Brothers with Potential, som har samma initialer.

Diskografi 
The Bytches 
 Släppt: 19 februari, 1991
 Listplaceringar: #34 Billboard Top R&B/Hip-Hop
 RIAA-certifiering: Guld
 Singlar: "Two Minute Brother", "We Want Money"

Källor 

Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia

Amerikanska hiphopgrupper
Prophecies of Pagan Fire

Prophecies of Pagan Fire är det belgiska black metal-bandet Enthroneds debutalbum, som gavs ut i april, 1995 av Evil Omen Records och Osmose Productions.

Albumet är inspelat i Hautregard Recordings S.C. i april samma år och producerades av Enthroned och André Geilen. 1999 och 2006 återutgavs albumet av Blackend Records och Painkiller Records. På återutgåvan från 1999 skickade bolaget med en bonusskiva. Låtförteckningen på bonusskivan är korrekt, men inte låtlistan. Låten "Postmortem Penetrations" ligger sist på skivan och den liveinspelade låten "Evil Church" ligger först i listan. Alla andra spår är korrekta. Painkiller Records återutgåva från 2006 kom i begränsad LP-utgåva. LP:n var begränsad till 666 stycken exemplar och de första 200 stycken kom som röd vinyl.

Låtförteckning
"Prophecies of Pagan Fire (Intro)" - 2:33
"Deny the Holy Book of Lies" - 5:52
"Under the Holocaust" - 5:19
"Scared by Darkwinds" - 5:39
"Tales from a Blackened Horde" - 3:58
"At Dawn of a Funeral Winter" - 7:08
"Rites of the Northern Fullmoon" - 4:11
"Skjeldenland" - 6:47
"At the Sound of the Millennium Black Bells" - 4:25
"As the Wolves Howl Again" - 8:12

Lårförteckning på bonusskivan
"Postmortem Penetrations"
"Evil Church" (Live)
"At the Sound of the Millennium Black Bells" (Live)
"The Conqueror" (Live)
"Ha-Shaitan" (Live)
"Legend of the Coldest Breeze" (Demo)
"Tales From a Blackened Horde" (Demo)
"Deny the Holy Book of Lies" (Demo)
"Rites of the Northern Fullmoon" (Demo)
"Scared by Darkwinds" (Demo)
"At the Sound of the Millennium Black Bells" (Demo)

Banduppsättning
 Cernunnos - trummor, sång
 Sabathan - bas, ledande sång
 Tsebaoth - gitarr

Gästmusiker
 Patrick Rosa - akustisk gitarr

Medverkande
 André Geilen - producent, ljudtekniker, mixning
 Kris Verwimp - design

Källor
 Prophecies of Pagan Fire på Encyclopaedia Metallum (läst 10/3 -09)
 Prophecies of Pagan Fire på Discogs.com (läst 10/3 -09)

Externa länkar
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Musikalbum 1995
Belgiska debutalbum
Album av Enthroned
Norrtäljeviken

Norrtäljeviken är en vik av Ålands hav västerut till Norrtälje stad i östra Uppland. Viken är belägen i norra Stockholms skärgård och mynnar i havet norr om Kapellskär på Rådmansö. Dess längd är cirka 20 km. I Norrtäljeviken mynnar Norrtäljeån och viken är populär för såväl badё som fiske. Vintertid bryts isrännor i syften att behålla förbindelsen med havet från hamnen i Norrtälje. Från Norrtäljeviken utgick ända fram till vikingatiden en segelbar farled, den s.k. Sjuhundraleden som sträckte sig långt inåt land där den anslöt till Långhundraleden och därmed möjliggjorde resor så långt inåt land som till Uppsala. I dag är det Norrtäljeleden som leder sjötrafiken in till Norrtälje hamn.

Källor

Vikar i Sverige
Stockholms skärgård
Norrtälje kommun
Hallgrímur Helgason

Hallgrímur Helgason, född 18 februari 1959 i Reykjavik, är en isländsk författare, prosaist och poet.

Hans första roman, Hella, kom ut 1990. 1999 blev han nominerad till Nordiska rådets litteraturpris för boken 101 Reykjavík, och 2007 igen för Rokland. 2000 kom filmatiseringen av boken 101 Reykjavik.

Bibliografi 
 1990 - Hella
 1994 - Þetta er allt að koma
 1996 - 101 Reykjavik (Reykjavik 101, översättning John Swedenmark, Norstedt, 2000)
 1998 - Ljóðmæli 1978–1998
 2001 - Höfundur Íslands
 2003 - Herra alheimur
 2004 - Best of Grim
 2005 - Rokland (Stormland, översättning John Swedenmark, Norstedt, 2009)
 2008 - 10 ráð til að hætta að drepa fólk og byrja að vaska upp
 2011 - Konan við 1000°
 2015 - Sjóveikur í München

Referenser 

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Födda 1959
Män
Levande personer
Isländska romanförfattare
Kingfisher

Kingfisher kan syfta på:

 Kingfisher (häst) – ett engelskt fullblod
 Kingfisher beer – en av Indiens största ölmärken
 Kingfisher Airlines – ett flygbolag som flög inrikes i Indien
 Kingfisher County – ett administrativt område i delstaten Oklahoma, USA
 Kingfisher, Oklahoma – en stad i Kingfisher County, Oklahoma, USA
Bob Gill

Bob Gill, född 17 januari 1931 i Brooklyn i New York, död 10 november 2021 i Brooklyn i New York, var en amerikansk illustratör, typograf och grafisk formgivare.

Gill har tilldelades ett stort antal internationella priser för sin design, sålt illustrationer till amerikanska tidningar som exempelvis Esquire, Architectural Forum, Fortune, Seventeen och The Nation, och har även illustrerat flera barnböcker samt formgett filmtitlar, bland annat för Hithcock's I sista minuten.

Priser och utmärkelser 
 1955, Gold Medal, New York Art Directors Club, for a CBS television title, US
 1999, President's Award, D&AD (British Design & Art Direction), UK

Bibliografi
 Bob Gill’s Portfolio, Amsterdam: Wim Crouwel / Stedelijk Museum, 1967
 Bob Gill’s Portfolio, London: Lund Humphries, 1968 
 I Keep Changing, New York: Scroll Press, 1971. | )
 Bob Gill’s New York, London: Kynoch Press,  1971.
 Ups & Downs, Reading, Massachusetts: Addison-Wesley, 1974.
 Forget All the Rules You Ever Learned About Graphic Design, Including the Ones in this Book, New York: Watson-Guptill, 1981. | 
 Graphic Design Made Difficult, New York: Van Nostrand Reinhold, 1992. |

Externa länkar
 Art Directors Club biography, portrait and images of work

Referenser

 “Bob Gill” in Morgan, Ann (1984). Contemporary Designers, New York: Macmillan. | 
 Baglee, Patrick (1999). “Bob Gill”, an interview, Eye magazine, no. 61.

Födda 1931
Män
Amerikanska illustratörer
Avlidna 2021
Amerikanska formgivare
Typografer
Amerikanska konstnärer under 1900-talet
Konstnärer från New York
Personer från Brooklyn
Alumner från City College of New York
Alumner från Pennsylvania Academy of the Fine Arts
Smak (estetik)

Smak är i estetik en uppfattning om vad som är vackert. Inom estetiken har begreppet smak varit ett intresse för filosofer som Platon, Hume och Kant. Begreppet kan betraktas som både subjektivt och objektivt. Enligt den objektiva tolkningen kan man påstå att en person har god eller dålig smak, eller att ett verk, en produkt eller en miljö är uttryck för god eller dålig smak.

I sin estetiska filosofi förnekar Kant varje standard för en god smak, som skulle vara majoritetens eller någon social grupps smak. För Kant, som diskuterats i hans bok med titeln Kritik av omdömeskraften, är skönhet inte en egenskap hos något objekt, utan ett estetiskt omdöme baserat på en subjektiv känsla. Han hävdar att en äkta god smak existerar, även om den inte kunde identifieras empiriskt. God smak kan inte hittas i några standarder eller generaliseringar, och giltigheten av en dom är inte den allmänna synen hos majoriteten eller någon specifik social grupp. Smak är både personligt och bortom resonemang, och därför når dispyter om smakfrågor aldrig någon allmängiltighet. Kant betonar att våra preferenser, inte ens på allmänt omtyckta saker, motiverar våra bedömningar. Bourdieu argumenterade mot den kantianska synen på ren estetik och menade att samhällets legitima smak är den härskande klassens smak. Denna ståndpunkt avvisar också idén om äkta god smak, eftersom den legitima smaken bara är en klassmak. Denna idé föreslogs också av Simmel, som noterade att överklasserna överger mode då de anammas av lägre.

Dålig smak
Dålig smak (även usel smak eller till och med vulgär ) är i allmänhet en benämning som ges till alla föremål eller idéer som inte faller inom den moraliserande personens uppfattning om tidens eller områdets normala sociala normer. Varierande från samhälle till samhälle, och från tid till annan, ses dålig smak i allmänhet som en negativ sak, men det förändras också med varje individ. 

En samtida uppfattning – en retrospektiv granskning av litteraturen – är att "en hel del dramatisk vers skriven under de elisabethanska och jakobeanska perioderna är i dålig smak eftersom den är bombastisk [högljudande språk med liten betydelse]".

Se även  
 Camp
 Kitsch
 Censur

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Aesthetic Taste, Internet Encyclopedia of Philosophy

Estetik
Sociologiska termer
Towards the Skullthrone of Satan

Towards the Skullthrone of Satan är det belgiska black metal-bandet Enthroneds andra fullängdsalbum, som gavs ut 1997 av Blackened Records.

Albumet spelades in i Hautregard Recordings S.C. 1997. Cronos från black metal-bandet Venom spelade in bakgrundssång på två spår på albumet. Gästtrummis var Da Cardoen. Albumet släpptes i Brasilien av Somber Music och Paranoid Records med tre stycken bonusspår, med dessa inräknade i den ursprungliga låtlistan blir den totala speltiden 56:11 minuter lång. Skivan återutgavs i form av LP av Painkiller Records under licens från Blackened Records.

Låtförteckning
"Satan's Realm" - 2:04
"The Ultimate Horde Fights" - 4:43
"Ha Shaitan" - 4:46
"Evil Church" - 4:40
"The Antichrist Summons The Black Flame" - 3:54
"The Forest Of Nathrath" - 4:29
"Dusk Of Forgotten Darkness" - 5:15
"Throne To Purgatory" - 3:41
"When Horny Flames Begin To Rise" - 5:04
"Hertogenwald" - 5:32
"Final Armageddon" - 1:00

Bonusspår på den brasilianska utgåvan
"Legend Of The Coldest Breeze"
"Tales From a Blackened Horde" (Demo)
"Deny The Holy Book Of Lies" (Demo)

Banduppsättning
 Sabathan - bas, keyboard, sång
 Nebiros - gitarr
 Nornagest - gitarr, bakgrundssång

Gästmusiker
 Da Cardoen - trummor (session)
 Chronos - bakgrundssång (spår 1, 10)

Medverkande
 Cernunnos - trummor (koncept)
 André Gielen - producent, ljudtekniker, mixning
 Kris Verwimp - design (omslag)
 Christain Szpadjel - design (logotyp)

Källor
 Towards the Skullthrone of Satan på Encyclopaedia Metallum (läst 10/3 -09)
 Towards the Skullthrone of Satan på Discogs.com (läst 10/3 -09)

Externa länkar
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Musikalbum 1997
Album av Enthroned
Räkna får

Att räkna får är en huskur mot sömnlöshet, där man skapar en mental bild av får och räknar dem.

En idé är att fårräknandet ska stimulera rapid eye movement, vilket gör att man lättare kommer in i ett stadium som förbereder för sömn. Att man fokuserar på räknandet sägs ge en lugnande effekt om oförmågan att somna beror på stressande tankar och oro.

Men att räkna får är inte alltid effektivt. Studier visar att det kan vara bättre att föreställa sig en lugn scen, exempelvis ett rofyllt vattenfall eller en äng.

Djurhållning 
Varje år i december ska landets fårodlare räkna sina får och rapportera in till Jordbruksverket. Detta är ett krav från EU.

Se även
 Yan tan tethera

Källor

Får
Sömn
Psykologi
Meditation
St. Catharines

St. Catharines är en stad i provinsen Ontario i Kanada. Det är med 131 989 invånare (2006) och 96,11 km² den största staden i Regional Municipality of Niagara och storstadsområdet, som totalt har 308 596 invånare, är det sjätte största i Ontario. Staden ligger 51 km söder om Toronto på andra sidan Ontariosjön och 19 km från gränsen mot USA längs Niagarafloden. St. Catharines är Wellandkanalens norra ändpunkt.

Historik 
St. Catharines befolkades först av lojalister under 1780-talet. Platsen fick sitt nuvarande namn 1808, blev town 1845 och city 1876. 

Den första Wellandkanalen byggdes mellan 1824 och 1833. Den har byggts om flera gånger; den nuvarande versionen är den fjärde. Tre av kanalens slussar ligger i St. Catharines. 

Vid mitten av 1800-talet var St. Catharines en ändpunkt på Underground Railroad för flyende amerikanska slavar. Staden hade vid denna tid cirka 6 000 invånare, varav 800 "of African descent".

Efter andra världskriget växte St. Catharines snabbt och flera omkringliggande områden inkorporerades i staden. Brock University grundades 1964.

Näringsliv 
St. Cathariness näringsliv är i hög grad beroende av dess läge på Niagarahalvön mellan Ontariosjön och Eriesjön. Byggandet av Wellandkanalen mellan de båda sjöarna ledde till framväxt av tillverkningsindustri, bland annat GM Canada. Läget mellan Torontoregionen och Buffalo är också lämpligt för handel.

En stamnätsförbindelse för telekommunikationer mellan Kanada och USA går genom staden, vilket gör att flera callcenter ligger där.

Läget mellan de två sjöarna, i skydd av Niagara Escarpment, har lett till ett milt klimat. Dessutom har tjocka lerlager avsatts mellan Nigarasluttningen och Ontariosjön. Detta gör att vinodling är möjligt i området.

Större parker
 Montebello Park
 Lakeside Park 
Burgoyne Woods 
Happy Rolph’s Bird Sanctuary 
Ontario Jaycee Gardens
Walker Arboretum 
Woodgale Park

Politik 

Staden styrs av en stadsfullmäktige på tolv personer och en borgmästare. I regionfullmäktige i Regional Municipality of Niagara representeras staden av sin borgmästare och sex valda ledamöter. Dessa sju utgör nästan en tredjedel av regionfullmäktiges 30 platser.

Källor

Artikelursprung 

Primärkommuner i Ontario
Orter i Ontario
Regional Municipality of Niagara