kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dori Media Group

Dori Media Group (tidigare känt som Yair Dori International) är ett företag som grundats av den argentinsk–Israeliske affärsmannen Yair Dori. Företaget har huvudkontor både i Tel Aviv och i Buenos Aires.

TV-program

 Amor Latino (med Central Park Producciones) (2000)
 Rebelde Way (med Cris Morena Group) (2002–2003)
 Mil Millones (med Pol-ka) (2002)
 Rincon de Luz (med Cris Morena Group) (2003)
 Dr. Amor (med Pol-ka) (2003)
 Jesus, el Heredero (med Central Park Producciones) (2004)
 Padre Coraje (med Pol-ka) (2004)
 El Patron de la Vereda (med Central Park Producciones) (2004)
 Floricienta (med Cris Morena Group och RGB Entertainment) (2004–2005)
 Amor Mio (med Cris Morena Group och RGB Entertainment) (2005)
 Hombres de Honor (med Pol-ka) (2005)
 Sos Mi Vida (med Pol-ka) (2006)
 Collar De Esmeraldas (med Ideas del Sur) (2006)
 El Refugio (de los Sueños) (2006)
 Juanita la Soltera (med Pol-ka) (2006)
 Lalola (alongside Underground Contenidos) (2007)
 La Maga y el Camino Dorado (med Nickelodeon och Illusion Studios) (2007)
 Champs 12 (2009)
 Cupido - El Negocio del Amor

Referenser

Externa länkar
 Officiell hemsida
Israeliska företag
Harald Ulrik Sverdrup (politiker)

Harald Ulrik Sverdrup, född den 18 februari 1813, död den 23 april 1891 , var en norsk präst och politiker, son till Jacob Sverdrup, far till Georg och Jakob Sverdrup.

Sverdrup var präst i Balestrand 1845-83 samt representerade Nordre Bergenhus amt i alla storting 1851-76 (utom under perioden 1871-73), där han med synnerlig skicklighet understödde sin bror Johans politik.

I kyrko- och skolfrågor arbetade han för snarast konservativa politiska mål och fick därigenom inflytande på broderns alltmer moderata ställning till samtidens kyrkliga och religiösa tvister.

Källor

Noter

Födda 1813
Avlidna 1891
Norska präster
Norska Stortingsledamöter
Män
Maimbung

Maimbung är en kommun i provinsen Sulu, Filippinerna. Den är politiskt indelad i 27 barangayer.

Externa länkar 
 Philippine Standard Geographic Code
 2000 Philippine Census Information
 CHR to exhume bodies of ‘Maimbung massacre victims'

Filippinernas kommuner
Kronetorps mölla

Kronetorps mölla är Skånes största mölla från 1841. Möllan är en holländare, det vill säga byggd på fast sockel med en rörlig hätta som kan justeras efter vindriktningen. 

Möllan, tillsammans med den samtida möllarebostaden, blev byggnadsminnesförklarad 1971. Sedan 1976 ägs möllan av Burlövs kommun medan Burlövs mölleförening står för skötseln.

Historia
År 1834 köptes Kronetorpsgård av köpmannen och Malmöborgaren Christian Bergh som 1841 på den högsta platsen på gårdens ägor lät uppföra möllan, som var och är Skånes största vinddrivna mölla. Byggmästare var den kände kvarnkonstruktören Christian Sjöström från Svedala.

På 1860-talet hade möllan en kapacitet på fyra par stenar vilket gjorde att man kunde mala 16 säckar i timmen och det krävdes tre anställda för att klara verksamheten. Efter Christian Berghs död övertogs Kronetorp av sonen Alfred Bergh som tillsammans med sina fyra ogifta systrar Edla, Wilhelmina, Henriette och Nathalia skötte gården och möllan. Systrarnas dödsbo sålde gården och möllan 1927 till Herman Ulldal-Jörgensen. Han arrenderade ut möllan till Anton Lorén och senare till Ivar Andersson. Siste möllare blev Emil Andersson som innehade arrendet fram till 1961. 1968 togs ägandet över av Mogens Ulldal-Jörgensen som 1976 sålde möllan till Burlövs kommun.

Bilder

Källor 
Vård- och underhållsplan Kronetorps mölla, Malmö Kulturmiljö, Enheten för Kulturmiljövård, Rapport 2008:018

Noter

Väderkvarnar i Sverige
Arbetslivsmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Burlövs kommun
Kultur i Burlövs kommun
Holländare
Süchbaataryn Jandzjmaa

Süchbaataryn Jandzjmaa, född 1893, död 1963, var en mongolisk politiker (kommunist). Hon var tillförordnad president i Mongoliet 1953–1954. Hon var gift med Damdiny Süchbaatar (1893–1923), ledaren för den mongoliska revolutionen 1921. Hon var världens första kvinnliga statsöverhuvud (i en republik) efter Khertek Anchimaa-Toka.

Hon satt i politbyrån i Mongoliska folkets revolutionära parti 1940–1954, var medlem i parlamentets presidium 1940–1950 och sekreterare i partiets centralkommitté 1941–1947. Vid Gonchigiin Bumtsends död tillträdde hon som tillförordnad president från 23 september 1953 till 7 juli 1954.

Referenser

 

 
Födda 1893
Avlidna 1963
Kvinnor
Sovjetiska politiker
Mongoliska kommunister
Kvinnohistoria
Mongoliets regeringschefer
Personer från Ulan Bator
Sssssss

Sssssss (släppt som Ssssnake i Storbritannien och i Japan) är en amerikansk skräckfilm från 1973 med Dirk Benedict, Heather Menzies, Reb Brown och Strother Martin i huvudrollerna. Filmen regisserades av Bernard L. Kowalski och manuset skrevs av Hal Dresner och Daniel C. Striepeke.

Skådespelare 
Strother Martin som Dr. Carl Stoner
Dirk Benedict som David Blake
Heather Menzies som Kristina Stoner
Richard B. Shull som Dr. Ken Daniels
Tim O'Connor som Kogen
Jack Ging som Sheriff Dale Hardison
Kathleen King som Kitty Stewart
Reb Brown som Steve Randall
Ted Grossman som Deputy Morgan Bock
Charles Seel som Old man
Ray Ballard som Waggish Tourist

Externa länkar 
SSSSSSS på Cinema de Merde

Filmer 1973
Amerikanska skräckfilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer om ormar
Filmer i regi av Bernard L. Kowalski
Jakob Albrekt Flintberg

Jakob Albrekt Flintberg, född 1751, död 1804, var en svensk kameral författare. Han var bror till författaren Carl Henric Flintberg.

Flintberg var tjänsteman i Kommerskollegium, och blev vice advokatfiskal där 1790 samt kommerseråd över stat 1803. Han är känd för sina goda arbeten i svensk närings- och sjörätt, främst det länge anlitade samlingsverket Lagfarenhetsbibliotek (1796-1807).

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Svenska författare under 1700-talet
Födda 1751
Avlidna 1804
Män
Sofi Hellborg

Sofi Hellborg är en svensk jazzmusiker och kompositör. Hon spelar alt- och sopransaxofon och sjunger.

Hon gick först musikerlinjen på Svalövs folkhögskola och flyttade sedan som 20-åring till Kamerun, där hon studerade pygmémusik. Därefter flyttade hon till London. Hon flyttade 1985 till Paris, där hon sysslade med musik på heltid fram till 1999, då hon flyttade tillbaka till Lund. Några välkända namn hon arbetat med under tiden i Frankrike är Mory Kante, Charlelie Couture och Wasis Diop. På albumet To Give Is To Get från 2006 samarbetar hon bl.a. med den nigerianske trummisen Tony Allen, en av grundläggarna av afrobeatgenren.

Diskografi
Travel & See
Hey Now
Time Will Tell 
Go Open
To Give Is To Get
Drumming is Calling (med Sofi Hellborg Gang)

Källor

Födda 1962
Svenska jazzkompositörer
Svenska jazzsångare
Svenska jazzsaxofonister
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Lund
Manfred Floderus

Manfred Mustafa Floderus, född 17 februari 1832 i Funbo socken, Uppsala län, död 31 augusti 1909 i Uppsala, var en svensk skolman. Han var sonsons son till Johan Floderus och far till Björn Floderus.

Floderus blev filosofie magister 1857, lektor i naturvetenskap vid Uppsala katedralskola och var rektor där 1866–1899. Floderus, som var en framstående skolman, var medlem av flera kommittéer angående elementarläroverken. Hans Fysikens första grunder (1862–1865) utgick i en mängd upplagor och var under lång tid den allmänna läroboken i ämnen vid läroverken. Floderus är begraven på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.
 Floderus, M.M. på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska skolledare under 1800-talet
Personer från Funbo socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1832
Avlidna 1909
Män
R4M

R4M (Tyska: Rakete, 4Kilogramm, Minenkopf) var en tysk jaktraket som utvecklades och användes under andra världskriget. R4M utvecklades som ett alternativ till de allt tyngre automatkanoner som Luftwaffe utrustade sina jaktplan med för att kunna skjuta ned tunga amerikanska bombplan som B-17 och B-24. Den vanliga 20 mm automatkanonen MG 151/20 som kunde installeras i vingarna på Focke-Wulf Fw 190 eller i automatkanonkapslar under vingarna på Messerschmitt Bf 109 hade nackdelen att det krävdes i medel tjugo träffar för att skjuta ned ett bombplan, med ökande defensiv beväpning på bombplanen blev det svårare att hinna med att få in så många träffa i målet innan anfallet måste avbrytas och påbörjas på nytt på grund av den defensiva elden från bombplanet. Den tyngre 30 mm automatkanonen MK 108 behövde i jämförelse bara omkring fyra träffar för att förstöra ett bombplan men på grund av sin låga mynningshastighet var jaktpiloterna tvungna att flyga farligt nära sitt mål för att träffa. Den ännu tyngre 30 mm automatkanonen MK 103 gav visserligen bättre räckvidd men kombinerat med en låg eldhastighet och sänkte jaktplanets prestanda så mycket att det blev ett lätt byte för eskortjaktplanen. En lösning på problemet blev att ersätta automatkanonerna med fastbränsleraket med lite diameter men med tillräckligt tung stridsspets för att förstöra ett bombplan med en träff. Även om varje raket var tyngre än en motsvarande granat reducerade avsaknaden av kanon den totala vikten betydligt. Viktskillnaden var så stor att till och med en raket med tyngre stridsspets och längre räckvidd blev lättare än kanonen den ersatte.

Panzerblitz 
Samma raket som användes i arméns Panzerschreck raketgevär användes av Luftwaffe som attackraket mot mål som stridsvagnar, då dessa raketer hade en mycket begränsad räckvidd sökte Luftwaffe efter en ersättare. Genom att kombinera stridsspetsen med riktad sprängverkan från Panzerschreck-raketen, med raketmotorn från den beprövade R4M skapades Panzerblitz II. Raketen kunde slå igenom pansartjocklekar mellan 160 mm och 220 mm beroende på anslagsvinkel. Raketen togs i bruk i december 1944.

Referenser

Noter

Webbkällor 

Raketvapen
Tyska eldvapen under andra världskriget
Världscupen i nordisk kombination 2011/2012

Världscupen i nordisk kombination 2011/2012 är en internationell tävling i nordisk kombination, som anordnas av FIS. Världscupen inleddes den 25 november 2011 i Kuusamo, Finland och avslutades 10 mars 2012 i Oslo, Norge.

Resultat och kalender

Världscupen

Totalt

Nationscupen

Referenser

Externa länkar 
FIS kalender Nordisk Kombination

Nordisk
2011/2012
Nordisk kombination-säsongen 2011/2012
The Virtues (svensk musikgrupp)

The Virtues är en svensk Rock/Pop/Indie musikgrupp.

The Virtues medlemmar kommer ursprungligen från Umeå och Falun, men är numera bosatta i Stockholm.

Bandets första album ”Ruminate” kom 2003, och släpptes också i Spanien (2004), EP:n ”Idiot Box” kom (2005) och därefter albumet ”Where were you” (2006) som släpptes i USA och England via Zip Records 2009 och albumet ”Beautiful Game” 2010. Från albumet är släppt singel och video ”The Game” och i Sverige singel ”Secondary choices” och "Hope" från albumet ”Beautiful game” (Green Room) Publishing och promotion Sweden Songs och gavs ut i Sverige 2011.

Bandet har förutom spelningar i Sverige, bl.a. turnerat i USA, England, Europa och Baltikum.

Medlemmar
 Per Bergkvist
Per "Flamman" Westling
Fredrik Moberg 
 Jesper Andersson

Diskografi

Ruminate - 2003
Idiot Box - EP 2005 
Where were you - Album 2006 - (Crying Bob/Zip)
The Game - Singel 2010
Beautiful Game - Album 2010/2011
Secondary choices - Singel 2011
Hope - Singel 2011
No show - Singel 2012
Rerepeater - Album 2012

Referenser 
 Spotify
 The Virtues på Zip Records

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Myspace

Svenska popgrupper
Svenska pop- och rockgrupper
Kofukan

Kōfukan karate, eller Shito-ryu Karate-do Kofukan International är en utlöpare till grundskolan Shitō-ryū, men den har sina närmaste rötter i Tani-ha Shitō-ryū även kallad Shūkōkai.

Stilorganisationen skapades i Bryssel 1974 som Shūkōkai World Karate Union Europe av Yasuhiro Suzuki. Den döptes om tidigt på 1980-talet för att bli urskiljbar i mängden av vidareutvecklade Shūkōkai-organisationer. Numera styrs föreningen av Keiji Tomiyama och Naoki Omi. Liksom Suzuki är båda elever till sōke Tani Chōjirō.

Graderingsregler 
Ograderade har vitt bälte

Förekomst 
Kōfukan är en traditionell karateorganisation med säte i Europa men med medlemsländer över hela världen.

I Sverige 
Kōfukan finns representerad i Sverige genom stilorganet Svenska Shitōryū kōfukan med Shihan Keiji Tomiyama 8:e Dan och cirka 200 aktiva utövare i ett flertal klubbar, bland andra
 Västerås Karatecenter
 Huddinge Shitoryu Kōfukan karate 
 Värmdö Shitoryu Kōfukan karate, vars dōjōchō är Dick Schörling 6:e dan, som var med redan, när Sōke Tani Chōjirō besökte Sverige och Tamas Weber 1972.

Se även 
 Sanshin-kan
 Sankūkai

Noter och referenser

Externa länkar
 Kōfukan Internationals webbplats.
 Stildemonstration, Tani-ha Kofukan Kanada, YouTube klipp.

Karate
WP:Projekt Japan
Adam Clayton (fotbollsspelare)

Adam Clayton, född 14 januari 1989 i Manchester, är en engelsk professionell fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Doncaster Rovers. Han har representerat England på ungdomsnivå.

Karriär
Clayton värvades av Huddersfield Town från Leeds United under sommaren 2012. Debuten för Leeds gjordes den 7 augusti 2010 i hemmamatchen mot Derby. Han har tidigare spelat för bland andra Manchester City där har påbörjade sin karriär.

Den 1 september 2020 värvades Clayton av Birmingham City, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 5 november 2021 kom Birmingham City överens med Clayton om att bryta kontraktet.

I januari 2022 skrev Clayton på ett 1,5-årskontrakt med League One-klubben Doncaster Rovers.

Referenser

Noter 

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Carlisle United FC
Spelare i Leeds United FC
Spelare i Peterborough United FC
Spelare i Milton Keynes Dons FC
Spelare i Huddersfield Town AFC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i Birmingham City FC
Spelare i Doncaster Rovers FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Födda 1989
Levande personer
Män
Idrottare från Manchester
Polarforskning

Polarforskning är forskning som utförs i eller handlar om jordens polarområden, men även sub-polara områden och den svenska fjällvärlden är av intresse för forskare . Forskningsområdet omfattar en rad vetenskapliga discipliner, bland andra:

Astronomi
Biogeokemi
Biologi
Geofysik
Geologi
Glaciologi
Klimatologi
Limnologi
Oceanografi
Ekologi

Se även
Arktiskt centrum vid Umeå universitet (Arcum)
Abisko naturvetenskapliga station
Climate Impacts Research Centre

Källor

Noter

Externa länkar
Polarforskningssekretariatets hemsida
Ole och Ann-Marie Söderströms pris

Ole och Ann-Marie Söderströms pris är ett pris instiftat av Svenska Akademien 2011. Det har tillkommit genom en donation till Akademien och ska tilldelas en författare av hög litterär förtjänst. Priset delas ut vart tredje år. Prissumman är 35 000 kronor (2014).

Mottagare
 2011 – Eva-Marie Liffner
 2014 – Stefan Lindberg
 2017 – Nils Håkanson
 2019 – Malin Kivelä
 2020 – Jerker Virdborg
 2023 – Elin Grelsson Almestad

Källor

Fotnoter 

Svenska litteraturpriser
Svenska Akademien
Priser och utmärkelser instiftade 2011
Per-Olof Wedin

Per-Olof Wedin, född 1955, är en svensk företagsledare. Han var mellan åren 2011-2019 VD och koncernchef för Sveaskog. Han kom närmast från Svevia, som tidigare hette Vägverket Produktion. Wedin var VD där från 2007. Innan dess hade Wedin chefsposter i Stora Enso och andra skogsbolag.

Källor 
 Per-Olof Wedin ny vd för Sveaskog

Män
Födda 1955
Levande personer
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Personer inom skogsbruk i Sverige
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
The Virtues

The Virtues kan syfta på:
 The Virtues (svensk musikgrupp)
 The Virtues (amerikansk musikgrupp)
Eitel

Eitel är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Eitel (1866–1934), tysk arkitekt
 Bernhard Eitel (född 1959), tysk geovetare
 Ernst Johann Eitel (1838–1908), tysk missionär och sinolog
 Peter Eitel (född 1938), tysk  historiker och arkivarie
 Tim Eitel (född 1971), tysk målare
 Tono Eitel (född 1933), tysk jurist och diplomat
 Wilhelm Eitel (1891–1979), tysk mineralog

Tyska efternamn
Sphaerodactylidae

Sphaerodactylidae är en familj av kräldjur i infraordningen Gekkota.

Beskrivning 

Familjens arter förekommer ursprungligen i stora delar av Sydamerika, i Centralamerika, på Västindiens öar, i norra Afrika, södra Europa och Sydvästasien. Några arter av släktet Sphaerodactylus introducerades i södra Florida. Dessa kräldjur liknar geckoödlor i utseende och främst aktiva på natten och vistas vanligen på träd. 

Släktena Coleodactylus, Lepidoblepharis och Pseudogonatodes hittas ofta bland löven i Amazonområdet. Arterna i de nämnda släktena har oftast en brunaktig färg och det är svårt att upptäcka de när de sitter stilla.

Släktet Sphaerodactylus är med 98 arter det största taxon i familjen. I släktet finns den minsta kända ödlan, Spaerodactylus ariasae, den blir bara omkring 30 millimeter lång och väger endast 12 gram.

I släktet Gonatodes finns 24 arter som med en längd på 35 till 40 mm bara är något större. Individerna från släktet vistas ofta på träd i djungeln eller på trädrötter som ligger ovanpå markytan.

Hos flera arter förekommer en utpräglad könsdimorfism där hannarna är större och färggladare.

Systematik 

Alla arter från nya världen sammanfattas i underfamiljen Sphaerodactylinae. Hur de står i relation till sina släktingar från gamla världen är däremot inte utredd. Därför listas de senare som incertae sedis. Det antas att de två utvecklingslinjerna skilde sig för 95 miljoner år sedan.

Familjen utgörs av 11 släkten:

 incertae sedis
 Aristelliger Cope, 1862
 Euleptes Fitzinger, 1843
 Lepidoblepharis Peracca, 1897
 Pristurus Rüppell, 1835
 Quedenfeldtia Boettger
 Teratoscincus Strauch, 1863
 Sphaerodactylinae
 Saurodactylus Fitzinger, 1843
 Sphaerodactylini
 Coleodactylus Parker, 1926
 Gonatodes Fitzinger, 1843
 Lepidoblepharis Peracca, 1897
 Pseudogonatodes Ruthven, 1915
 Sphaerodactylus Wagler, 1830

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Eric R. Pianka & Laurie J. Vitt: Lizards: Windows to the Evolution of Diversity (Organisms and Environments). University of California Press (2003), 

Squamata
Eugene Allen

Eugene Allen, född 14 juli 1919, död 31 mars 2010, arbetade i Vita huset i 34 år innan han drog sig tillbaka som huvudbutler 1986. Han började arbeta i Vita huset 1952 som "pantry man", och med åren steg han i position tills han slutligen erhöll den mest prestigefyllda rankingen bland butlers i Vita huset, Maître d'.

Han avled i njursvikt vid Washington Adventist Hospital i Takoma Park.

Columbia Pictures köpte 2008 rättigheterna till att göra en film om Allens liv och 2013 hade The Butler premiär i regi av Lee Daniels och med Forest Whitaker i rollen som Eugene Allen.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
The Independent: Eugene Allen: White House butler who worked for eight US presidents

Betjänter
Personal i Vita huset
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Buckingham County
Födda 1919
Avlidna 2010
Män
William Eden, 1:e baron Auckland

William Eden, 1:e baron Auckland, född den 3 april 1745, död den 28 maj 1814, var en brittisk statsman. Han var far till George Eden, 1:e earl av Auckland och till Emily Eden.

Eden blev 1774 medlem av underhuset och deltog 1778 i den kommission, som sändes till Nordamerika för att söka träffa en uppgörelse med de upproriska kolonisterna. Åren 1780–1782 var han förste sekreterare för Irland och blev 1783 irländsk vice-skattmästare.

Eden användes vid flera tillfällen av sin förtrogne vän William Pitt den yngre i diplomatiska uppdrag. Sålunda slöt han 1786 ett viktigt engelsk-franskt handelsfördrag samt sändes i liknande uppdrag 1788 till Madrid, 1789 till Förenta staterna och 1790 till Nederländerna. I Haag kvarstannade han som utomordentligt brittiskt sändebud under de kritiska revolutionskrigsåren 1791–1793.

Vid hemkomsten blev han brittisk peer (baron Auckland). Eden var 1798–1801 generalpostmästare i Pitts ministär, men bröt sedan av personliga skäl med denne och slöt sig allt närmare till whigs. En av hans söner, Robert John Eden, 3:e baron Auckland, biskop av Bath och Wells (1779–1870), utgav The Journal and Correspondence of William, Lord Auckland (4 band, 1860–1862).

Källor

Noter

Brittiska parlamentsledamöter
Storbritanniens ministrar
Engelsk adel
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Christ Church, Oxford
Brittiska diplomater under 1700-talet
Brittiska politiker under 1700-talet
Födda 1745
Avlidna 1814
Män
Ugglan
Karl Flodin

För arkitekten med samma namn, se Karl Flodin (arkitekt)
Karl Theodor Flodin, född 10 juli 1858 i Vasa, död 29 november 1925 i Helsingfors, var en finländsk musiker och skriftställare.

Flodin blev filosofie magister 1886 och var sedan en högt skattad musikkritiker i Helsingforstidningarna Nya Pressen och Helsingfors Posten, till dess han 1908 tillsammans med sin maka sångerskan Adée Flodin bosatte sig i Buenos Aires. År 1901 grundade han musiktidskriften Euterpe, ett organ för litterära intressen. År 1900 utgav han essäsamlingen Finska musiker och 1922 en biografi över Martin Wegelius. Flodin  skrev många kompositioner för piano, solosång och blandad kör. År 1931 utkom en samling av Flodins essäer och kritiker, Musikliv och reseminnen.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar 
 
 

Finländska klassiska kompositörer
Finlandssvenska journalister
Finlandssvenska författare
Finlandssvenska musiker
Födda 1858
Avlidna 1925
Män
Personer från Vasa
Árni beiskur

Árni beiskur, eller på svenska Arne den bittre (den bokstavliga översättningen av beiskur är besk), död 22 oktober 1253. 
Arne är en av karaktärerna i Íslendinga saga, som är den största delen av Sturlungasagan.
Han är känd som den som gav Snorre Sturlasson nådastöten 1241 på uppdrag av Gissur Thorvaldsson, som var hans hövding. Han blev tvingad av Símon knútur, en annan av Gissurs män, att slå det dräpande slaget, innan han själv gav Snorre några sår.

I en hämndaktion vid slaget vid Flugumýrarbrenna, år 1253, tillfångatogs en svårt skadad Arne. Kolbeinn Dufgusson säger då Om Snorre Sturlasson skall bli ihågkommen kan du inte bli skonad.
Arne svarar Jag skall inte be om nåd. Jag ser att här bredvid mig ligger en annan som jag vill följa, och tittar på Gissur Thorvaldssons döda son, Hallur Gissurarson, som hade dött i striden.

Källor 

 
Personer i islänningasagorna
Personer på Island under 1200-talet
Anders Flodman

Anders August Eugen Flodman, född 1835, död 1884, var en svensk författare och journalist.

Flodman blev student i Uppsala 1854, var medlem av Namnlösa sällskapet, och utgav 1867-72 Eskilstuna tidning samt var 1872-84 litteratur- och teaterkritiker i Aftonbladet. Flodman utgav Kritiska studier (1872) samt noveller och romaner, bland vilka märks Blad ur min praktik (1860) och En själfständig man (1861).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Noter

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Födda 1835
Avlidna 1884
Män