kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tanja Lorentzon

Tanja Mirjam Cecilia Lorentzon (ursprungligen Koukonen), tidigare känd som Tanja Svedjeström, född 25 september 1971 i Botkyrka,  är en sverigefinsk skådespelare och dramatiker. Hennes man Pål Lorentzon är son till dokumentärfilmaren och författaren Pär Lorentzon, och brorson till sportjournalisten Janne Lorentzon.

Biografi
Lorentzon är uppväxt i Tumba och Botkyrka med invandrade finska föräldrar och var som ung först inriktad på en bana som ingenjör vid Ericsson och gick teknisk linje på gymnasiet, men sysslade samtidigt med amatörteater och medverkade bland annat i flera sommaruppsättningar med Spegelteatern vid Gripsholms slott, såsom Hamlet 1991. Detta ledde till att hon i stället bestämde sig för att satsa på den mer otrygga teatervägen. Efter flera udda arbeten, bland annat som lärare i träslöjd, kom hon in och utbildade sig vid Teaterhögskolan i Stockholm 1994-98.   Redan under studietiden medverkade hon bland annat i En midsommarnattsdröm på Orionteatern och på Dramaten i Peter Oskarsons uppsättning av Pierre Corneilles Bländverk (1995), Ingmar Bergmans produktion av Witold Gombrowicz Yvonne (1996) och Thorsten Flincks uppsättning av Bertolt Brechts Puntila (1996). Sedan dess har hon tillhört den fasta ensemblen på Dramaten och spelat en rad framträdande roller, inte minst titelrollen i Hedda Gabler (2003), där hon likt i många andra uppsättningar samarbetade med regissören Christian Tomner.

På film och TV debuterade hon i Jonas Felixons kortfilm Innan dagen (1997) och har bland annat spelat titelrollen som Lovisa Bellman i SVT:s Lovisa och Carl Michael (2005), huvudrollen i SVT-serien Bror och syster (2007), framträdande roller i polisserier om Maria Wern, Kurt Wallander, i Kanal 5:s Brottsvåg (2000) och medverkat i filmerna i Millennium-serien.

2010 hade hon på Dramaten premiär på den egna monologpjäsen Mormors svarta ögon om hennes finska mormor, mor och sig själv, en ovanlig skildring av de många till Sverige invandrade finländarnas situation under 1900-talet. Hon spelade själv alla tre rollerna. Föreställningen sändes också i SVT i december 2011. För föreställningen tilldelades hon av Sisuradio utmärkelsen Årets sverigefinne 2011.

Filmografi 

1997 – Innan dagen (kortfilm)

1998 – Ensamma hemma (kortfilm)

2000 – Borta/Nära (kortfilm)
 

2004 – Grannsamverkan (kortfilm)

2008-10 – Maria Wern (TV-serie)

 

 
 
2011 – Kinesen (tysk-svensk)

 2016 – Syrror (TV-serie)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar
Svensk Filmdatabas om Tanja Lorentzon/Svedjeström
IMDb om Tanja Lorentzon/Svedjeström
Dramaten-produktioner som Tanja Svedjeström
Dramaten-produktioner som Tanja Lorentzon

Svenska skådespelare
Svenska dramatiker
Sverigefinländare
Födda 1971
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Teaterhögskolan i Stockholm
Personer från Botkyrka kommun
Lynchburg, Virginia

Lynchburg  är en stad och ett countyfritt område (independent city) i delstaten Virginia i USA. I och med USA:s folkbokföring år 2000 hade Lynchburg totalt 65 269 invånare, i dagsläget är folkmängden uppskattad till strax under 70 000. Staden är belägen vid foten av Blue Ridge Mountains längs stranden vid James River. Lynchburg är känt som "De sju kullarnas stad".

Lynchburg är hem för Central Virginia Community College, Christ College, Liberty University, Lynchburg College, Randolph College, och Virginia University of Lynchburg. Lynchburg har en industriell bas och staden är det regionala centrumet för detaljhandel och försäljning av intustriella varor. Bland industrierna märks kärnkraftsteknik, sjukvård och materialhantering. 

I Lynchburg finns det kristna universitetet Liberty University. Staden har starka band till så kallad "White Trash/Redneck kultur" och den amerikanska kristna högern

Källor

Externa länkar

 
Orter grundade 1757
Runa (namn)

Runa är ett kvinnonamn med nordiskt ursprung. Både Runa och dess makulina form Rune är bildat av ordet runa 'bokstav, hemlig visdom'. Äldsta belägg i Sverige i en runinskrift från 1000-talet.

Den 31 december 2009 fanns det 1 442 personer folkbokförda i Sverige med namnet Runa, varav 847 med det som tilltalsnamn/förstanamn. 2006 fick 10 flickor namnet, varav ingen fick det som första namn.

Namnsdag: I den finlandssvenska almanackan 28 februari

Personer med namnet Runa 
Runa Brar, författare och journalist
Elisabeth Beskow, pseudonym Runa

Referenser

Kvinnonamn
Fornnordiska kvinnonamn
Carl Anton i Vita Bergen

Carl Anton i Vita Bergen 
var ett underhållningsprogram som sändes i SVT under flera somrar mellan åren 1981 och 1995.

Redan 1965
började trubaduren Carl Anton att leda trivselkvällar med artistframträdanden i Vita bergen (Vitabergsparken) i Stockholm. 
Sommaren 1981 började Sveriges Television direktsända underhållningen. Carl Anton i Vita Bergen blev en långlivad serie som sändes åren 1981–1991 samt 1993–1995. Carl Anton bestämde sig 1992 för att ta en paus så det året sände Kanal 1 istället tre program med axplock ur tidigare års sommarprogram. 

Bland de många artister som framträdde i programmen kan nämnas bland andra Olle Adolphson, Lars Forssell, Alf Hambe, Brita Borg, Thorstein Bergman, Sten-Åke Cederhök, Ewa Roos, Carl-Gustaf Lindstedt, Jarl Kulle, Lena Nyman, Cornelis Vreeswijk, Laila Westersund, Sofia Källgren, Per Grundén, Tommy Körberg, Lis Nilheim, Robert Gustafsson, Jan Malmsjö, Sonya Hedenbratt, Gladys del Pilar, Ingvar Wixell och Sven Wollter.

Några gäster som ofta återkom i serien var Monica Nielsen (hon medverkade praktiskt taget varje säsong), Anita Wall och Per Myrberg. Kapellmästare i samtliga program var Ricke Löw.

Programmet var under hela sin sändningsperiod mycket populärt och hade höga tittarsiffror. Programmet möttes emellertid även av viss kritik för att vara alltför likartat från år till år, ofta med samma artister och sångrepertoar. Kritik förekom även mot att både artister och framföranden ofta bar en vänsterprägel.

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska TV-program
Underhållningsprogram i Sveriges Television
Lista över brittiska flaggor

Detta är en lista med bilder över flaggor använda i Storbritannien och till Storbritannien knutna områden och territorier.

Nationsflaggor

Övriga civila flaggor

Militära flaggor

Kungliga baner

Drottning Elizabeth II

Prinsen av Wales

Övriga medlemmar av kungafamiljen

Övriga

Statsflaggor

Kyrkoflaggor

Diplomatiska flaggor

Storbritanniens utomeuropeiska territorier

Guvernörs och kommissaries flaggor

Kanalöarna

Isle of Man

Grevskap och regioner

Historiska flaggor

Källor 

Flaggor
Brittiska flaggor
Brühl

Brühl eller Bruhl kan syfta på:

Personer
 Heinrich von Brühl (1700–1763), premiärminister i kurfurstendömet Sachsen
 Heidi Brühl (1942-1991), tysk sångare
 Daniel Brühl (född 1978), tysk skådespelare

Geografi

Tyskland 

 Brühl, Nordrhein-Westfalen, kommun, Regierungsbezirk Köln, 

 Brühl, Baden-Württemberg – kommun, Baden-Württemberg, Karlsruhe Region,
Albin Viggen

Viggen är en båtmodell som presenterades i mitten på 1960- talet och som producerades till mitten av 1970-talet. Totalt tillverkades över 1380 exemplar.

Från början tillverkades Viggen av Karlskronavarvet (Karlskrona-Viggen). Projektet med fritidsbåtstillverkning i glasfiber initierades av dåvarande överingenjören Anders Kämpe som anlitade båtkonstruktören Per Brohäll. Året 1971, efter 300 exemplar, tog emellertid Albin Marin över och en nypremiär skedde (Albin Viggen). Viggen har en mycket aktiv klubb, vid namn Viggen-klubben.

Externa länkar
 Viggenklubben
  skapat av Marinmuseum
Viggen
Kölbåtar
Davidshyttan

Davidshyttan är en by i Hedemora socken i Hedemora kommun belägen cirka 5 km sydväst om Hedemora. Byn gränsar till Dräcke, Djörkhyttan, Hedemora stad och Nås.

Referenser 

Orter i Hedemora kommun
Svenska järnbruk
Renzo Piano

Renzo Piano, född 14 september 1937 i Genua, är en italiensk arkitekt.

Piano studerade vid Florens universitet 1962-64. Efter examen från tekniska universitetet i Milano var han verksam som docent där 1965-68. Han gjorde studieresor till Storbritannien och USA och praktiserade 1965-70 hos Louis Kahn i Philadelphia. Han undervisade vid Architectural Association School i London där han lärde känna Richard Rogers och duon grundade senare en gemensam arkitektbyrå i Paris.

Under 1970-talet intresserade han sig för konstruktion och strukturer, vilket kom till uttryck i kulturhuset Centre Pompidou i Paris, ritat tillsammans med Richard Rogers. Det har en high-tech-arkitektur, där byggnadens tekniska installationer och konstruktion blivit arkitektoniska motiv i fasaden.
Sedan dess har hans arbete koncentrerats på offentliga byggnader och då särskilt på museer, uppförda världen över. År 1998 erhöll Piano Pritzkerpriset. Ett par skyskrapor i San Francisco, vilka han ritat, är uppkallade efter honom.

Den första byggnaden av Renzo Piano i Norden var Vandalorums konst- och designmuseum i Värnamo Den andra var det nya Astrup Fearnley-museet på Tjuvholmen i Oslo 2012.

Verk i urval  

Whitney Museum of American Art i New York 2015
The Shard i London
Astrup Fearnley-museet i Oslo 2012
Vandalorum i Värnamo 2011
 Renzo Piano Tower I & III i San Francisco 2006-
Trans National Place, Boston (2006-)
Isabella Stewart Gardner Museum i Boston  2005-
Sesto San Giovanni generalplan, Milano (2004-)
Los Angeles County Museum of Art  2003-
California Academy of Sciences rebuilding, San Francisco (2008)
New York Times Tower, Manhattan (2008)
Art Institute of Chicago
Zentrum Paul Klee (2006) i Bern, Schweiz
High Museum of Art Expansion, Atlanta, Georgia (2005)
Beyeler Foundation Museum, Basel, Schweiz
Nasher Sculpture Center i Dallas, USA (2003)
Aurora Place (1996-2000), Sydney
Cité Internationale (1995-2006), Lyon, Frankrike
Vetenskapscenret Nemo i Amsterdam 1997
Jean-Marie Tjibaou Cultural Center (1991-98), Noumea
Kansai International Airport (1987-1990), Osaka (Japan)
Menil Collection, Houston, USA (1987)
IBM Travelling Pavilion
IRCAM & the Centre Georges Pompidou (1972-1977), Paris, Frankrike (med Richard Rogers)

Bildgalleri

Utmärkelser

Källor

Noter

Externa länkar 
Bild på Centre Pompidou i Paris
Renzo Piano Building Workshops webbplats

Italienska arkitekter under 1900-talet
Mottagare av Pritzkerpriset
Kyotopristagare
Mottagare av Erasmuspriset
Mottagare av Praemium Imperiale
Födda 1937
Levande personer
Män
Personer från Genua
Lilla silver

Lilla silver är en av de två varianter av kaninrasen silverkanin som finns i Sverige. Den andra varianten är Stora silver. Silverkaninen härstammar från Orienten och räknas till de äldsta raserna. Den är inte framavlad genom korsning av andra raser som är vanligt bland andra kaniner, utan har uppstått genom en mutation. Enligt engelska uppfödare är hemlandet för silverkaninen Bortre Indien i Siam och Birma.

Färg
Silverkaninens färg var från början svart, med blåsvart underull och jämnt fördelade silverskimrande täckhår. Täckhåren saknar pigment och skapar därför kaninens karaktäristiska silverlyster.I Sverige finns silverkaninen godkänd i färgerna svart, blå, brun, viltgul och viltgrå.

Lilla Silver är en kaninras som räknas som världens äldsta enskilda ras.

Rasprägel
Lilla silver hör till små raser och liknar i utseendet en hermelinkanin fast i större format.
Den väger mellan 2,3 och 3,2 kg. Dess öron ska vara väl behårade och stå styvt upprättstående. Halsen ska vara kort och man ska få uppfattningen att huvudet sitter direkt på kroppen. Hakpåse är inte tillåtet. Kroppsformen ska vara kort och kaninen ska vara harmoniskt byggd utan kantigheter och framträdande partier. Trots att Lilla Silver är liten är den ganska livlig och rekommenderas därför inte som keldjur till barn. De är väldigt duktiga mödrar och tar väl hand om sina ungar. De har vacker päls och olika lager färg i pälsen. Tittar man exempelvis längst ned i hårbottnen så har den en annan färg.

Noter 

Kaninraser
Husdjursraser från Storbritannien
Riksdagen 1760–1762

Riksdagen 1760–1762 ägde rum i Stockholm.

Ständerna sammanträdde den 15 oktober 1760. Det viktiga valet av lantmarskalk föll på Hattpartiets kandidat Axel von Fersen d.ä. som fick 571 röster. 352 röster tillföll Adam Horn, som tillhörde Mösspartiet. De övriga ståndens talmän blev följande:
 Prästeståndet: Ärkebiskopen doktor Samuel Troilius
 Borgarståndet: Handelsborgmästaren i Stockholm Gustaf Kierman
 Bondeståndet: Herr Olof Håkanson från Lösens socken och by, Blekinge

Riksdagens utskott (deputationer)
 Secrete utskottet
 Urskillnings-deputation
 Expeditions-deputationen
 Secreta deputationen
 Justitiae-deputationen
 Protocolls-deputationen
 Bergs-deputation
 Riksens högloflige ständers särskilte store deputation
 Cammar-oeconomie och commerce deputation
 Tull-deputation
 Secreta handels- och manufactur deputation
 Riddarehus deputation
 Then öfwer Fiskerierne i Riket förodnade deputation
 Landt- och sjö-militiae oeconomie deputation
 Bewillnings-deputation
 Allmänna Beswärs-deputation

Riksdagen avslutades den 26 juni 1762.

Externa länkar
 Berättelser ur svenska historien. Frihetstiden

Sveriges politiska historia
Sverige under frihetstiden
Finlands historia under svenska tiden
Riksdagen 1760
1760 i Sverige
1761 i Sverige
1762 i Sverige
Politikåret 1760
Politikåret 1761
Politikåret 1762
Finland under 1700-talet
Eruption (musikgrupp)

Eruption var en brittisk musikgrupp verksam på 1970-talet. Den bildades av Frank Farian. Gruppens Jamaica-födda sångare hette Precious Wilson. Hon sjöng vid ett senare tillfälle ihop med bandet Boney M. Eruption hade sina största hits med låtarna "One Way Ticket (To The Blues)" och "I Can't Stand the Rain".

Medlemmar
Greg Perrineau – gitarr (1969–1985)
Morgan Perrineau – basgitarr (1969–1985)
Gerry Williams – keyboard (1969–1985)
Eric Kingsley – trummor (1969–1983)
Lindel Leslie (Leslie Johnson) – sång (1969–76; död 2015)
Precious Wilson – sång (1974–1979)
Kim Davis – sång (1980)
Jane Jochen – sång (1980–1985)
Andi Weekes Barbados – trummor (1983–1985)

Diskografi (urval) 
Studioalbum

Samlingsalbum

Singlar/EPs
"Let Me Take You Back In Time" / "Funky Lover" (1976)
"I Can't Stand The Rain" / "Be Yourself" (1977)
"Party Party" / "Way Ward Love" (1978)
"Leave A Light" / "Give Me A Little Piece Of Your Sweet Side" (1978)
"One Way Ticket" / "Left Me In The Rain" (1979)
"Go Johnnie Go (Keep On Walking, John B.)" / "Call My Name" (1980)
"Runaway" / "Good Good Feeling" (1980)
"You (You Are My Soul)" / "Fight Fight Fight" (1981)
"Up And Away" / "Sweet Side" (1982)
"In A Thousand Years" / "We Don't Need Nobody" (1983)
"I Can't Help Myself" / "It's The Same Old Song" (1983)
"Joy To The World" / "Time" (1983)
"Where Do I Begin (Remix)" / "Where Do I Begin (Instrumental)" (1984)
I Can't Stand The Rain '88 (EP) (1988)
One Way Ticket (Remix '94) (EP) (1994)

Externa länkar
Eruption på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1975
Fälla

En fälla är ett redskap som i samband med jakt används för att döda eller fånga in djur.

Historiskt har människofällor också använts, exempelvis punji under Vietnamkriget. Idag använder man dock försåtsmineringar.

Det finns två huvudtyper av fällor, dödande och de som är avsedda att fånga djuren levande. Med fällfångst förstås jakt med hjälp av fällor.

Vittjning är en kontroll av en fälla där man tar hand om fångsten och/eller återställer fällan.

Fällfångst i Sverige
För att få jaga vilda djur med hjälp av fällor krävs att man har jakträtten i det område som fällan sätts ut i och att man har betalat statligt jaktkort. Själva avlivningen av fångat vilt betraktas ej som jakt. Man får endast använda av Naturvårdsverket utprovade och godkända fällor.

För infångande av tamdjur som exempelvis katter så finns det idag inget krav på av naturvårdsverket godkända fällor.
Däremot kan med fördel fällor avsedda för levande fångst av djur med liknande storlek användas.

Se även
Fångstgrop
Råttfälla
Stockfälla
Älgled

Referenser

Vidare läsning 
 Egon Grubbström & Tommy Svensson, Fällor och fällfångst, Svenska Jägarförbundet, 1995,

Externa länkar
Naturvårdsverket.se
Naturvårdsverket: godkända fällor

Jaktredskap
Angolas riksvapen

Angolas riksvapen innehåller samma tre symboler som finns på Angolas flagga: Kniven och kugghjulet är symboler för jordbruks- och industriarbetarna och stjärnan för internationalism och framsteg. De fem uddarna i stjärnan står för enighet, frihet, rättvisa, demokrati och framsteg. Därefter finns en hacka och några viktiga angolanska produkter: Vete, kaffe och bomull. Den uppslagna boken och soluppgången visar på vikten av utbildning och kultur.

År 2008 hade Angola en produktion av 4 000 ton vete (0,006% av världsproduktionen), 3 000 ton kaffe (0,03% av världsproduktionen) och 1100 ton bomull (0,000004% av världsproduktionen).

Angolas befolkning är till 67,4% läskunniga och avnjuter årligen 158 dagar med sol i genomsnitt.

Riksvapen i Afrika
Statsvapen
Heraldiska vapen med böcker
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med verktyg
Heraldiska vapen med kugghjul
Heraldiska vapen med svärd
Heraldiska vapen med solar
Carl Gustav Carus

Carl Gustav Carus, född 3 januari 1789 i Leipzig, död 28 juli 1869 i Dresden, var en tysk läkare och konstnär.

Biografi 
Efter att år 1811 ha blivit medicine doktor i Leipzig blev Carl Gustav Carus 1814 professor i obstetrik vid medicinsk-kirurgiska akademien i Dresden och föreståndare för barnmorskeskolan där. Han behöll denna tjänst till 1827, då han blev livmedikus. Samma år inträdde han i Reichsgesundheitsamt (medicinalstyrelsen) i Berlin och hade ett stort inflytande på ordnandet av medicinalväsendet.

Carus var starkt påverkad av den naturfilosofiska riktningen inom medicinen och hade särskild betydelse för anatomin, kranioskopin och psykologin. Han publicerade en rad arbeten inom obstetrik och gynekologi, två ämnen som han bestämt önskade förena. År 1862 blev han president för den kejserliga Leopoldinsk-Karolinska Akademien. Carus invaldes 1836 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Carus var vän med Johann Wolfgang von Goethe och skrev flera böcker om honom. Han gjorde sig också känd som konstskriftställare och utmärkte sig även som landskapsmålare i Caspar David Friedrichs anda. Carus är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Galleri

Bibliografi (i urval)
Lehrbuch der Zootomie (1818; andra upplagan 1834)
Lehrbuch der Gynäkologie (1820; tredje upplagan 1838)
Grundzüge zur vergleichenden Anatomie und Physiologie (1828)
Briefe über die Landschaftsmalerei (1831; andra upplagan 1835) 
Grundzüge einer neuen und wissenschaftlich begründeten Cranioscopie (Schädellehre) (1841)
Mnemosyne (1948)
Psyche. Zur Entwicklungsgeschichte der Seele (1846; tredje upplagan 1860)
Goethe, dessen Bedeutung für unsere und die kommende Zeit (1863) 
Neuer Atlas der Cranioskopie (andra upplagan 1864)

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 Böcker av och om Carl Gustav Carus på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Tyska läkare inom obstetrik och gynekologi
Tyska professorer i medicin
Kungliga livmedici och arkiatrer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Leopoldina
Tyska läkare under 1800-talet
Födda 1789
Tyska anatomer
Tyska psykologer
Avlidna 1869
Män
Ugglan
Salmonsens
Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Leipzig
Personer från Leipzig
Henrik Cedergren

Henrik Cedergren, född 17 augusti 1964, är en svensk tränare, tidigare spelare, inom ishockey. 

Han startade sin karriär i RA73 och spelade senare för AIK:s herrar från 1984 till 1988. Han blev senare spelande tränare i RA 73. Inför säsongen 2007/2008 ersatte han Mikael Gustafsson som tränare för AIK:s damlag.

Henrik Cedergren deltog i JVM 1984 med svenska juniorlandslaget.

Klubbar
 Väsby IK, Division I, 1982-1983
 Brynäs IF, Elitserien, 1983-1984
 AIK, Elitserien, 1984-1988

Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Spelare i AIK Ishockey
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Födda 1964
Män
Levande personer
Lustån

Lustån är en å vilken rinner upp nära Turbo och mynnar i Dalälven. Ån rinner igenom samhällena/byarna Turbo, Ingvallsbenning, Prästhyttan, Djörkhyttan, Davidshyttan och Nås.

Externa länkar 

Vattendrag i Dalarna
Vattendrag i Hedemora kommun
Dalälvens avrinningsområde
Ole Beich

Ole Beich, född 1955 i Esbjerg, död 16 oktober 1991 i Köpenhamn, var en dansk basist och gitarrist, som är mest känd för att ha spelat en kort tid i rockgruppen Guns N' Roses år 1985. Före Guns N' Roses spelade han i L.A. Guns. Ole Beich drunknade år 1991 i St Jörgens sjö i centrala Köpenhamn.

Danska basister
Medlemmar i Guns N' Roses
Personer som drunknat
Födda 1955
Avlidna 1991
Män
Atletico Roma FC

Associazione Sportiva Cisco Calcio Roma är en italiensk fotbollsklubb från Rom som grundades 2004 genom sammanslagningen av AS Lodigiani och Cisco Calcio Roma, men de anger 1972 som året i sin logotyp, eftersom det var då Lodigiani grundades.

Cisco Roma spelade säsongen 2004/2005 i Serie C2/B som AS Cisco Lodigiani och spelar för närvarande i Serie C2/C. Lagets hemmaställ är helrött och bortastället har vit överdel med röda byxor och strumpor.

AS Lodigiani var känt för att ha ett av de bästa italienska ungdomssystemen och tog fram spelare som Luigi Apolloni, Valerio Fiori, Emiliano Moretti och Francesco Totti.

Cisco Roma påbörjade säsongen 2006/2007 med uppflyttning som mål efter att ha värvat Paolo Di Canio (tidigare klubbar bl.a. Celtic, Sheffield Wednesday och Lazio. Laget slutade på andraplats i Serie C2/C men förlorade mot Reggiana i semifinalen av slutspelet.

Kända tidigare spelare 
  Luigi Apolloni
  David Di Michele
  Valerio Fiori
  Emiliano Moretti
  Andrea Silenzi
  Luca Toni
  Francesco Totti

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Fotnoter 

Fotbollsklubbar i Italien
Sportklubbar bildade 2004
Johan Paulsen

Johan Paulsen, född 6 september 1963 i Stockholm, är en svensk skådespelare och manusförfattare verksam inom film, radio, TV och teater.

Biografi 
Johan Paulsen har sedan 1989 arbetat som både skådespelare, regissör och författare vid till exempel Stockholms Stadsteater, där han medverkat i bland annat En Fröjdefull Jul, En midsommarnattsdröm, Brysselkoll samt gjort ett antal revyer. Han har också varit engagerad i den s.k vetenskapsteater som har sitt ursprung på Klara Soppteater, till exempel med sin pjäs "XL - en flott pjäs om fett!" som spelats sedan 2000 både i Sverige, Belgien, Norge och Australien.

Han har varit flitigt anlitad som skådespelare vid radioteatern och han medverkade under många år också som satiriker i P1:s "Studio Ett". Bland övriga radioproduktioner kan nämnas Glädjetåget, ett program som erhöll Ikarospriset i mitten av 1990-talet.

Paulsen medverkade också i biofilmerna Joker och Drömkåken samt i TV-produktionerna Aspiranterna, Kvällspressen och i humorprogrammet Hemligstämplat där han var programledare. På senare tid har han medverkat bland annat i filmen Jägarna 2 där han spelar polischefen samt i SVT:s Äkta Människor där han spelar pappa Hans Engman, både i säsong ett och två.

Utöver detta driver han sedan många år ett företag som producerar film och teater till näringsliv och organisationer. En verksamhet som genererat hundtatals filmer och uppträdanden på många olika arenor.

2021 debuterade han som skönlitterär författare med spänningsromanen "Tystad Hjälte" och 2023 utkommer han med kriminalkomedin "Guldkorn" på Lind & Co förlag. "Guldkorn" är skriven tillsammans med Magnus Mark.

Johan Paulsen är gift med skådespelaren Tess Paulsen.

Film och TV (urval) 
2023 - Caminon : Micke

2021 - Knutby (TV-serie) : Direktör Hansson

2020 - Rebecka Martinsson (TV-serie) : Thomas

2016 - Beck – Sista dagen : Rektorn

2015 - Jordskott : Martin Dolk

2011 - Jägarna 2 : Mats 

2009-2010 Guds tre flickor : Erik, Jennys pappa

2004 Min f.d. familj : Krister

2002 - Aime ton père : Ships Doctor

1994 - Jag är din krigare : Kims pappa

 1998 – Aspiranterna
1999 – Rederiet, avsnitt Jubileumsavsnitt 200 (TV-serie) : Reidar Dahlén som ung
 2011 – Jägarna 2
 : Hans Engman
 : Martin Dolk

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Externa länkar 
 Webbplats
 IMDb - Johan Paulsen
 Medverkan - Kulturhuset Stadsteatern, Stockholm

Födda 1963
Svenska skådespelare
Män
Levande personer