kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Indianapolis Grand Prix 1952

Indianapolis Grand Prix 1952 var Indianapolis 500-loppet 1952 och det andra av åtta lopp ingående i formel 1-VM 1952.

Resultat 
 Troy Ruttman, J C Agajanian (Kuzma-Offenhauser), 8 poäng 
 Jim Rathmann, Grancor Auto Specialists (Kurtis Kraft-Offenhauser), 6 
 Sam Hanks, Ed Walsh (Kurtis Kraft-Offenhauser), 4 
 Duane Carter, Murrell Belanger (Lesovsky-Offenhauser), 3 
 Art Cross, Ray T Brady (Kurtis Kraft-Offenhauser), 2 
 Jimmy Bryan, Peter Schmidt (Kurtis Kraft-Offenhauser) 
 Jimmy Reece, John Zink (Kurtis Kraft-Offenhauser)
 George Connor, Federal Auto Associates (Kurtis Kraft-Offenhauser) 
 Cliff Griffith,Tom Sarafoff (Kurtis Kraft-Offenhauser) 
 Johnnie Parsons, Jim Robbins (Kurtis Kraft-Offenhauser) 
 Jack McGrath, Jack B Hinkle (Kurtis Kraft-Offenhauser)
 Jim Rigsby, Bob Estes (Watson-Offenhauser) 
 Joe James, Ed Walsh (Kurtis Kraft-Offenhauser)
 Bill Schindler, H A Chapman (Stevens-Offenhauser)
 George Fonder, George H Leitenberger (Sherman-Offenhauser) 
 Eddie Johnson, Pete Salemi (Trevis-Offenhauser)
 Bill Vukovich, Howard Keck Co (Kurtis Kraft-Offenhauser) (varv 191,styrning), 1 poäng 
 Chuck Stevenson, Bessie Lee Paoli (Kurtis Kraft-Offenhauser)
 Henry Banks, Lindsey Hopkins (Lesovsky-Offenhauser)
 Manny Ayulo, Coast Grain Co (Lesovsky-Offenhauser)
 Johnny McDowell, Roger Wolcott (Kurtis Kraft-Offenhauser)

Förare som bröt loppet 
 Spider Webb, Vincent Granatelli (Bromme-Offenhauser) (varv 162, oljeläcka)
 Rodger Ward, Federal Auto Associates (Kurtis Kraft-Offenhauser) (130, oljetryck)
 Tony Bettenhausen, Earl F Slick (Deidt-Offenhauser) (93, oljetryck)
 Duke Nalon, Lewis W Welch (Kurtis Kraft-Novi) (84, kompressor)
 Bob Sweikert, Lee Elkins (Kurtis Kraft-Offenhauser) (77, differential) 
 Fred Agabashian, Cummins Engine Co (Kurtis Kraft-Cummins) (71, kompressor) 
 Gene Hartley, Mel B Wiggers (Kurtis Kraft-Offenhauser) (65, avgassystem) 
 Bob Scott, Ludson D Morris (Kurtis Kraft-Offenhauser) (49, transmission) 
 Chet Miller, Lewis W Welch (Kurtis Kraft-Novi) (41, kompressor) 
 Alberto Ascari, Ferrari (40, hjul) 
 Bobby Ball, Rotary Engineering Corp (Stevens-Offenhauser) (34, växellåda) 
 Andy Linden, Hart Fullerton (Kurtis Kraft-Offenhauser) (20, oljepump)

Noteringar 
 Teamen Bessie Lee Paoli, Coast Grain Co, Earl F Slick, Federal Auto Associates, Hart Fullerton, John Zink, Lewis W Welch, Mel B Wiggers, Ray T Brady, Roger Wolcott, Tom Sarafoff och Vincent Granatelli gjorde F1-debut. 
 Jimmy Bryan, Art Cross, George Fonder, Eddie Johnson, Jimmy Reece, Jim Rigsby, Bob Scott och Bob Sweikert gjorde F1-debut.
 J C Agajanians första F1-vinst.
 Biltillverkaren Kuzmas första F1-vinst. 
 Troy Ruttman första och enda F1-vinst.
 Cummins Engine Co:s och motortillverkaren Cummins  första pole position.
 Howard Keck Co:s första snabbaste varv.

VM-ställning 
Förarmästerskapet
  Piero Taruffi, Ferrari, 9 
  Troy Ruttman, J C Agajanian (Kuzma-Offenhauser), 8
  Jim Rathmann, Grancor Auto Specialists (Kurtis Kraft-Offenhauser), 6   Rudi Fischer, Ecurie Espadon (Ferrari), 6

Källor 

1952 i USA
Indianapolis Grand Prix
Indianapolis under 1900-talet
Jällaleden

Jällaleden är en vandringsledinom Uppsala kommun. Den går mellan Jälla och Storvreta.

Utmed leden ligger Trollberget där det finns en grotta. Vid leden har det satts ut spänger på vissa ställen för att göra det lättare att passera bäckar och våtmarker. Det finns även grillplatser. Jällaleden är nästan sju kilometer lång.

Källor 

Vandringsleder i Uppsala län
Uppsala kommun
Aleksandr Siomin

Aleksandr Valerievitj Siomin, ryska: Александр Валерьевич Сёмин, född 3 mars 1984 i Krasnojarsk, Sovjetunionen, är en rysk före detta professionell ishockeyspelare som senast spelade för HK Vitjaz Podolsk i KHL. Siomin har tidigare spelat för NHL-laget Washington Capitals för vilka han gjorde debut säsongen 2003–04. Siomin meddelade år 2022 att han avslutar sin karriär.

Spelstil 
Siomin var känd som en snabb och kreativ ytterforward och hade under en tid av ligans bästa handledsskott. Hans spelstil var aldrig särskilt fysisk och han var något av en humörspelare.

Landslaget 
Siomin har spelat för Ryssland i följande internationella turneringar:
VM 2003
JVM 2004
VM 2005
VM 2006
VM 2008
OS 2010
VM 2010
VM 2012
OS 2014

Meriter 
VM-brons – 2005
VM-guld – 2008, 2012
NHL:s First Star of the Month i oktober 2008

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Externa länkar 
Alexander Semin Hockey-Reference.com
Alexander Semin nhl.com

Referenser 

Ryska ishockeyspelare
Spelare i Metallurg Magnitogorsk
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Atlant Mytisjtji
Spelare i HK Lada Toljatti
Spelare i Traktor Tjeljabinsk
Världsmästare i ishockey
Personer från Krasnojarsk
Födda 1984
Levande personer
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 2002
Spelare valda av Washington Capitals i NHL Entry Draft
Eldledning

Eldledning är ett militärt begrepp med två näraliggande betydelser. Eldledning är dels aktiviteten att leda eld med artilleri och robotar, det vill säga att ange mål, beordra eld och vid behov ge order för att flytta elden om den inte ligger rätt. Eldledning är också ett vardagligt namn för en utrustning (eldledningssystem) som räknar ut bland annat hur artilleripjäser skall rikta för att träffa rätt i målet.

Se även
 Eldledare
Batterikikare

Krigföring

he:בקרת הירי
Sola (anime)

Sola är en japansk manga och anime av Naoki Hisaya som sändes mellan den 7 april och 30 juni 2007.

Externa länkar 
 Officiell sida 
 

Mangaserier
Anime (TV)
Anime (OVA)
WP:Projekt Japan
Axcom

Axcom, formellt AxCom, var ett distributionsföretag inom telekom-branschen som ingick i Axel Johnson Gruppen. Brittiska 20:20 Mobile Group köpte Axcom 2007 och 2009 ändrades namnet till 20:20 Mobile (SWE) AB.

Källor 

Ej längre existerande svenska företag
Bilbomberna i London 2007

Bilbomberna i London 2007 () var två bilbomber som upptäcktes i en bil i London den 29 juni 2007. Bomberna exploderade aldrig.

Även om Gordon Brown två dagar tidigare valts till Storbritanniens premiärminister förklarade 10 Downing Street att man inte trodde det hade med det att göra, även om en snabb koppling drogs efter Attacken mot Glasgow International Airport dagen därpå.

Källor
2007 i Storbritannien

Noter

Terroristaktioner 2007
London under 2000-talet
Terroristaktioner i Storbritannien
Prinsessan Isabella av Danmark

Prinsessan Isabella av Danmark, grevinna av Monpezat (Isabella Henrietta Ingrid Margrethe), född 21 april 2007 i Köpenhamn, är en dansk prinsessa. Hon är kronprins Frederiks och hans hustru kronprinsessan Marys andra barn. Hon är nummer tre i tronföljden efter sin far och sin äldre bror, prins Christian av Danmark. Hon är även nummer 325 i den brittiska tronföljden.

Biografi
Den 26 oktober 2006 offentliggjorde det danska hovet att kronprinsparet väntade sitt andra barn. Hon föddes klockan 16.02 på Rigshospitalet i Köpenhamn och vägde 3350 gram och var 50 centimeter lång. Prinsessan Isabella är den första prinsessan att födas i Danmark sedan hennes fars yngsta moster, prinsessan Anne-Marie av Danmark (sedermera drottning Anna-Maria av Grekland), föddes 1946. Dagen efter Isabellas födelse avfyrades en salut med 21 kanonskott från Batteriet Sixtus i Köpenhamn och Kronborgs slott i Helsingör för att markera födseln, och samtidigt var det officiell flaggdag i Danmark.

Prinsessan Isabella döptes den 1 juli 2007 i Fredensborgs slottskyrka. Hennes faddrar är prinsessan Mathilde av Belgien, faderns kusin prinsessan Alexia av Grekland, doktor Nadine Johnston, överläkare Christian Buchwald, major Peter Heering samt hofjægermesterinde Marie Louise Skeel. 

Hon fick namnen Henrietta efter sin bortgångna mormor Henrietta Donaldson, Ingrid efter sin farmorsmor drottning Ingrid av Danmark (född prinsessa av Sverige) och Margrethe efter sin farmor, drottning Margrethe II.

I samband med sin 10:e födelsedag fick prinsessan Isabella sitt eget monogram.

Utbildning 
I augusti 2013 började Isabella sin skolgång på Tranegårdskolen i Gentofte kommun.

Anfäder

Externa länkar 
Prinsessan Isabella på det danska kungahusets webbplats

Källor 

Danska prinsessor
Huset Glücksburg
Huset Laborde de Monpezat
Personer i Danmark under 2000-talet
Födda 2007
Levande personer
Kvinnor
Fågeldansen

Fågeldansen är en låt och en gruppdans som var populär i Europa och Nordamerika runt 1980.

Ursprung och spridning 
Melodin och dansen kommer från Schweiz: Underhållaren och dragspelaren Werner Thomas skapade melodin redan 1957 under namnet Chip-Chip. Han utvecklade även dansen runt 1963. Vid denna tid arbetade Werner Thomas i Davos. Den belgiska skivbolagschefen Louis van Rijmenant hörde honom och den första inspelningen utgavs på "Cannon" av Bobby Setters "Cash and Carry" 1973. 1979 började den få större spridning under namnet Ententanz (Anddansen), och blev 1981 en stor hit i ett flertal europeiska länder, främst tack vare den nederländska gruppen Electronica’s instrumentala version De Vogeltjesdans resp. Dance Little Bird. På engelska kallas den också Chicken Dance. Således har sången kopplats ihop med olika fågelarter på olika språk. Man räknar med att det gjorts 300 covers.

I Sverige 
En svensk cover utgavs i september 1981 på ett av Bert Karlssons bolag, tillfälligt skivmärke, Duck Records, där rösten av den från Radio SBC kände disc jockeyn Lasse Lundeberg hörs som "Rapping Duck" till melodin. Senare på året kom den även på skiva med dansbandet Curt Haagers, dels som en singel och dels på albumet Dansa Kvack Kvack. Den finns både med text (Vill du dansa som en sparv...) och rent instrumental. Tillsammans med den fågelartade dansen blev den en landsplåga.

Under namnet Fågelsången låg den på Svensktoppen med Curt Haagers i 10 veckor under perioden 24 januari-28 mars 1982. De fyra första veckorna låg den på förstaplats.

Rörelser till Fågeldansen 

Ett vanligt rörelsemönster till Fågeldansen (variationer förekommer) är:

 Ett antal personer bildar en stor cirkel, alla riktade mot cirkelns mitt.
 När musiken börjar, forma en fågelnäbb med händerna. Öppna och stäng händerna fyra gånger, under de första fyra taktslagen.
 Forma vingar med armarna. Flaxa fyra gånger med armarna, under de följande fyra taktslagen.
 Forma stjärtfjädrar med armar och händerna. Vrid/skaka kroppen nedåt under de följande fyra taktslagen.
 Klappa händerna fyra gånger under de följande taktslagen.
 Upprepa dessa steg fyra gånger.
 Efter fjärde gången, snurra åt höger tillsammans med en danspartner under åtta taktslag och med högerarmarna i armkrok.
 Byt riktning och snurra åt vänster med din danspartner under åtta taktslag.
 Dansen upprepas, successivt snabbare, tills musiken tar slut.

Källor

Externa länkar 
 Video på tre personer som dansar fågeldansen

Svensktoppsmelodier 1982
Sånger 1957
Musik i Schweiz
Röbäcks IF

Röbäcks IF är en idrottsförening i Röbäck som har funnits sedan 7 maj 1954.

Röbäcks IF hade i slutet av 1970-talet Umeås bästa fotbollslag i toppen av dåvarande division 3 och har tillhört Sverige-eliten inom junior- och ungdomsfotboll med finalspel mot både Djurgården och IFK Norrköping. På senare år har Röbäcks IF hållit till i de lägre divisionerna, för närvarande i division 3 mellersta Norrland.

1988 startade Röbäcks IF en fotbollsskola i egen regi som ett alternativ till de skolor som då fanns inom Umeå och första året deltog 50 barn. Sedan dess har Röbäcks IF drivit sin skola vidare (med undantag för år 2003) och hade år 2001 över 190 deltagande barn.

Damfotboll har funnits tidigare i Röbäck, men slogs 1982 ihop med Tegs SK och bildade Umeå Södra FF.  År 2000 startade Röbäcks IF åter ett damlag och spelar sedan 2006 i division 3. Det finns även flicklag från 7 - 16 år.

Innebandy är en stor verksamhet inom Röbäcks IF, den startades upp 2001 och består än så länge av ungdomslag födda 1991 och yngre.

I januari 2003 stod Elofssonhallen färdig vid Röbäcks IP. Den är nu "hjärtat" i Röbäcks IF:s verksamhet. Hallen, liksom hela Röbäcks IP, drivs av Röbäck Arena AB (RAAB) som till 100 % ägs av Röbäcks IF.

Fotbollsklubbar i Sverige
Innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Umeå kommun
Sportklubbar bildade 1954
Per Skoglund

Per Skoglund, född 1950, är en svensk fotograf. 2007 tilldelades han Stockholms stads Lennart af Petersens-pris.

Bibliografi 
 Årsta 1993
 Lugnet 1997
 Stockholms satelliter 2000 (text, Jerker Söderlind)
 Vällingby 2004

Priser och utmärkelser 
 Svenska Fotobokspriset 2000
 Lennart af Petersens pris 2007

Referenser 

Svenska fotografer
Födda 1950
Män
Levande personer
Bilbomben i Nacka 1999

Bilbomben i Nacka 1999 var en bilbomb som detonerade i Nacka den 28 juni 1999. En journalist som under pseudonymen "Peter Karlsson" skrivit om högerextremism och vit makt-musik i bland annat Aftonbladet och tidskriften Expo skadades allvarligt. Hans åttaårige son fick också lindriga skador. Nynazister som journalisten granskat utpekades. Dådet fick stor uppmärksamhet i Sverige tillsammans med flera andra våldsdåd i landet under det året som också ansågs ha stark nynazistisk koppling, bland andra Malexandermorden och mordet på Björn Söderberg.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1999 i Sverige
Terroristaktioner 1999
Kriminalfall i Stockholm
Terroristaktioner i Sverige
Nacka kommun
Sickoakes

Sickoakes är ett instrumentalt åttamannaband från Nynäshamn och Stockholm.

2006 släppte de fullängdsdebuten Seawards på brittiska skivbolaget Type Records. Innan dess hade de släppt diverse demos och mindre vinylskivor, bl.a. en 12"-splitskiva med krautrockbandet Audionom från Stockholm.

För tillfället arbetar Sickoakes med sitt nästa släpp som beräknas vara klart någon gång under 2014.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska musikgrupper
Postrockgrupper
Hovmästarsås

Hovmästarsås är en söt, senapsbaserad sås som vanligtvis serveras kall som tillbehör till exempelvis gravad lax men fungerar för många som all-round sås. Såsen har normalt en mild senapssmak och innehåller även dill. 

Utan dill kallas hovmästarsåsen vanligen senapssås. Såsen kan även kallas gravlaxsås (då ofta med en starkare senap) men är i princip en hovmästarsås.

Anledning till namnet hovmästarsås är att ursprungligen tillverkades den vid bordet av just en hovmästare. Oljan skulle vispas ihop med de andra ingredienserna, ett nog så arbetsamt moment utan elvisp. Vanliga ingredienser är senap, socker, salt svartpeppar, vitvins- eller rödvinsvinäger, olja och hackad dill.

En dansk variant av hovmästarsåsen innehåller även äggulor, och det förekommer att den spetsas med cognac eller sötas med honung.

Referenser

Externa länkar
 Lyckas med mat.nu
 Dagens Nyheter

Såser
Savoia S.13

Savoia S.13 eller även känd under beteckningen SIAI S.13 var en italiensk flygbåt framtagen för flygspaning.

Flygbåten var dubbeldäckad med en motor som var placerad mellan över- och undervingen. Motorn drev en skjutande träpropeller. Kroppen var utformad som en flytkropp eller båt och under yttervingarna fanns små stödflottörer. Monterad ovanför nosen satt ibland en fast monterad kulspruta m/22. Piloten och spanaren satt i en öppen förarkabin bredvid varandra framför vingmontaget. Flygbåten skänktes till Marinens flygväsende i november 1919 av italienska regeringen och gavs beteckningen Nr 42. Flygbåten lämnades över tillsammans med en Macchi M.8 av Italiens marinattaché kapten Gravina till den svenska representanten för marinens flygväsende kapten TWM Lübeck vid en ceremoni 9 november 1919. Flygbåten blev populär inom flygväsendet, och i december 1919 beställde sjöförsvarsdepartimentet ytterligare tre flygbåtar från SIAI. I juni 1920 leveransflögs de från Italien. Endast en av flygbåtarna klarade hemflygningen utan missöden. En flygbåt havererade före överlämnandet medan en tvingades nödlanda på vägen. De skadades svårt och fick ersättas av nya flygbåtar från Italien. De tre nylevererade flygbåtarna gavs numren 43-45. Natten till den 6 augusti 1921 drabbades Galärvarvet av brand och i samband därmed skadades samtliga Savoia flygbåtar. Värre var att samtidigt förstördes samtliga reservdelar till flygbåtarna och deras tjänst inom flygväsende blev därmed inte långlivad. 

När Italien första gången deltog i tävlingen om Schneidertrofén 1919, representerades det av en Savoia S.13 som flögs av Guido Janello. På grund av dimma och dåligt väder lyckades ingen pilot vinna 1919 års tävling. Janello var den ende pilot som lyckades fullfölja hela banan, men han blev diskvalificerad eftersom han missat att runda en av de officiella båtar som markerade banan. Chefen för SAIA Lorenzo Santoni protesterade och menade att felet berodde på dålig organisation av tävlingsledningen som inte förbjöd privata båtar runt banan samt att startordning och information om regler saknades. Janello erbjöds att flyga om sitt sista varv, men under flygningen tog bränslet slut och tävlingen slutade utan någon vinnare. Trots detta blev det ändå Italien som fick arrangera 1920 års Schneider Trophy.

Savoia S.13 i Marinens flygväsende 
Nr 42 december 1919 - januari 1924, kasserad
Nr 43 juni 1920 - januari 1924, kasserad 
Nr 44 juni 1920 - december 1922, haveri
Nr 45 september 1920 - augusti 1921, hangarbrand
 

Italienska spaningsflygplan
Amfibieflygplan
Tävlingsflygplan
Otto Virgin

Otto Wilhelm Virgin, född 21 februari 1852 i Stockholm, död 26 januari 1922 i Stockholm, var en svensk generalmajor och Sveriges lantförsvarsminister 1903–1905.

Biografi

I likhet med sina närmaste förfäder valde Virgin den militära banan och utnämndes 1870 till underlöjtnant vid Västmanlands regemente, varifrån han 1873 transporterades till Vendes artilleriregemente, där han 1875 befordrades till löjtnant och 1884 till kapten. Han var artilleristabsofficer 1879–1892. Åren 1891–1892 var Virgin ledamot av bestyckningskommittén och 1893–1894 av artillerikommittén samt blev 1892 ledamot av Krigsvetenskapsakademien. Han blev major i armén år 1894, 1895 blev han major även vid Norrlands artilleriregemente och 1896 vid Vendes artilleriregemente, där han 1897 blev överstelöjtnant.

Virgin blev överste i armén redan följande år. År 1899 blev han överste och chef för Andra Göta artilleriregemente och 1902 för Första Svea artilleriregemente. År 1903 blev Virgin statsråd och chef för lantförsvarsdepartementet och samma år generalmajor i armén. Han avgick samtidigt som övriga medlemmar av den Ramstedtska ministären den 2 augusti 1905. Efter sin avgång ur statsrådet återgick Virgin till chefskapet för sitt regemente.

Otto Virgin var son till kaptenen Otto Birger Theodor Virgin och Clara Henrika Lagergren. Han gifte sig år 1875 med Sigrid Elisabet Lovisa von Knorring. De var föräldrar till Gunnar Virgin. Makarna Virgin är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1 december 1903.
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1891.
  Riddare av första klassen av Vasaorden, 1889.

Utländska utmärkelser
  Storkorset av Rumänska kronorden, 1908.
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogorden, 1908.
  Kommendör av andra graden av Danska Dannebrogorden, tidigast 1901 och senast 1905.
  Riddare av Danska Dannebrogorden, tidigast 1881 och senast 1888.
  Riddare av andra klassen med kraschan av Preussiska Röda örns orden, 1908.
  Kommendör av första klassen av Brittiska Victoriaorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Kommendör av andra klassen av Brittiska Victoriaorden, tidigast 1905 och senast 1908.
  Kommendör av andra klassen av Norska Sankt Olavs orden, tidigast 1894 och senast 1901.
  Tredje klassen av Siamesiska Vita elefantens orden, tidigast 1894 och senast 1901.

Källor
 
 Virgin, Otto Vilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar
 

Generalmajorer i svenska armén
Svenska regementschefer
Sveriges krigsministrar
Svensk obetitlad adel
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Storkorset av Rumänska kronorden
Kommendörer av första graden av Dannebrogorden
Mottagare av Röda örns ordens andra klass
Kommendörer av första klassen av Victoriaorden
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Mottagare av Vita elefantens orden
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Otto
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1852
Avlidna 1922
Män
SBH
Håkan Wickberg

Håkan Wickberg, född 3 februari 1943, död 9 december 2009, var en svensk ishockeyspelare som bland annat spelade för Brynäs IF, och har varit uttagen till Sveriges landslag. Han tilldelades Guldpucken 1971. Han blev svensk mästare i ishockey med Brynäs IF sju gånger. Håkan Wickberg var en av 1970-talets främsta och mest lojala ishockeyspelare i Tre Kronor. Wickberg var bland annat en utmärkt tekare, som fick uppgiften att hålla i tekningar i diverse viktiga situationer under årens lopp. Han är son till Thure Wickberg.

I landslagssammanhang spelade Wickberg ofta tillsammans med lagkamrater från Brynäs IF, bland andra Tord Lundström, Stefan "Lill-Prosten" Karlsson och Lars-Göran Nilsson.

Efter sin aktiva karriär blev han tränare för bland annat Örebro IK och Brynäs IF.

Referenser

Födda 1943
Svenska ishockeyspelare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Avlidna 2009
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Ishockeyspelare i Örebro IK
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Idrottare från Gävle
Svenska idrottare under 1900-talet
Citruspress

Citruspress är ett köksredskap som används för att pressa fruktsaft ur citrusfrukter.

Den består vanligtvis av en rundad kon med längsgående räfflor och ett uppsamlingskärl. Ofta kan konen finnas i olika storlekar beroende på citrusfrukt: grapefrukt, apelsin eller citron. Ovanpå konen pressar man en halv citrusfrukt med vridande rörelser. Mellan konen och uppsamlingskärlet finns vanligtvis ett galler som hindrar kärnor och fruktkött från att komma med.

Det finns både manuella och maskinella citruspressar för hemmabruk.

Köksredskap
Hekataios

Hekataios eller Hekataeus kan syfta på:

 Hekataios av Miletos (550 f.Kr.–490 f.Kr.), en bland de så kallade logograferna
 Hekataios av Abdera (300-talet f. Kr.),  en historiker och skeptisk filosof
Sid Jansson

Sid Jan Jansson, född 12 februari 1939 i Stockholm, död 26 september 2019 i Rättvik i Dalarna,, var en svensk trubadur, underhållare och visforskare.

På 1960-talet var Sid Jansson en av de drivande krafterna bakom Vispråmen Storken i Stockholm. Han framträdde som trubadur, gärna med lite udda och burleska visor på repertoaren. Under en period fungerade han som manager åt Cornelis Vreeswijk. Under 1970-talet ingick han i gruppen Visor & Bockfot tillsammans med Stefan Demert, Jeja Sundström och Björn Ståbi. Han har även samarbetat flitigt med Ewert Ljusberg.

Han undervisade i konsten att sjunga visor och hade forskat inom området. Han hade bland annat gett ut visantologierna 60 visor från 60-talet, Nordisk visebok och 100 nordiska viser med oversettelser kommentert av Sid Jansson. Han gjorde urvalet till cd-boxen 100 svenska visor som utkom 1996.

Referenser

Svenska vissångare
Trubadurer
Födda 1939
Män
Avlidna 2019
Sångare från Stockholm
Författare från Dalarna
Svenska sångare under 1900-talet
Scheibe SF 23

Scheibe SF 23 Sperling är ett tyskt privatflygplan framtaget för segelflygbogsering och skolflygning.

Flygplanet är ett högvingat monoplantyp konstruerat av Egon Scheibe. Flygplanskroppen är tillverkad av en fackverkskonstruktion av stålrör som är klädd med duk. Förarkabinen ger plats för två personer som sitter bredvid varandra, vilket av många anses vara en fördel när flygplanet används som skolflygplan. Landstället är fast med ett hjulhuvudställ i linje med vingens framkant och ett litet sporrhjul under sidrodret. Samtliga roderytor är dukklädda. Flygplanet flög första gången 1955 med en 65 hk Continental motor som driver en tvåbladig träpropeller. Flygplanet genomgick en omfattande utvärdering innan det kom i serieproduktion med en starkare motor i september 1958. När flygplanet kom ut på marknaden kunde man välja på motoralternativen 85 hk och 65 hk från Continental eller en 65 hk från Porsche.

Externa länkar 

 
Privatflygplan
SF 23