kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Överstegring

Överstegring, även kallad stall (böjning: stalla, stallning), är en förlust av lyftkraft hos exempelvis en flygplansvinge, orsakad av att luftströmmen kring vingen vid alltför stora anfallsvinklar bryter samman och separerar på ovansidan av vingen, vilket leder till en plötslig förlust av lyftkraft. Om förhållandet inte korrigeras faller flygplanet okontrollerat mot marken.

Etymologi 
Begreppet stall härleds från roten "stel", såsom att stå, vara stående, vara ställd, styv, orörlig och dylikt. Inom flygterminologi har begreppet främst populariserats av engelskan i samma stavning och betydelse som ovan (engelskt uttal: [stɔːl]) och uttalas på svenska därför ibland även "ståhl" efter det engelska uttalet.

Beskrivning 
Överstegring kan inträffa vid vilken fart som helst där anfallsvinkeln överstiger en viss gräns. Speciellt vid flygning i låg fart måste farten övervakas noggrant eftersom man måste hålla en högre anfallsvinkel för att få lika mycket lyftkraft som vid en högre fart. Vid höga anfallsvinklar ökar också det inducerade motståndet vilket ytterligare gör att motoreffekten måste anpassas. Överstegringen hävs genom att piloten för fram manöverspaken så att anfallsvinkeln minskas och att piloten i ett motordrivet flygplan ökar motorkraften.

Stallfarten är den fart då flygplanet har en anfallsvinkel precis under stall, och inte lyfter. Om planet flyger under stallfarten sjunker planet. Det enda sättet att då lyfta är att öka hastigheten över stallfarten. Om man försöker lyfta genom att öka anfallsvinkeln överstegrar planet och faller mot marken.

Låg vingbelasting (stor vingyta i förhållande till flygplanets vikt) ger en lägre stallfart för planet. Flygplan med låg vingbelastning (till exempel vissa Biplan) har därför ofta låg stallfart. Hjälpmedel som används för att öka lyftkraften och möjliggöra långsam flygning är olika sorters vingklaffar.

Att åstadkomma en medveten överstegring räknas som en begränsad avancerad manöver inom flygning, och är ett obligatoriskt inslag i utbildningen till flygcertifikat.

Se även 
Stallfenor

Referenser

Noter 

Flygteknik
Aerodynamik
Lars Petter Sjöström

Lars Petter Sjöström född 16 juli 1820 i Råå, Skåne, död 28 maj 1896 i Malmö, var en svensk hamnfogde och marinmålare.

Biografi
Han var son till fiskaren Påhl Nilsson Sjöström och Margareta Larsdotter samt gift första gången med Elisabeth Horseman och andra gången från 1856 med Johanna Nilsson. Sjöström visade redan som barn goda anlag för att rita och måla men familjens ekonomi tillät inte att han ägnade sig åt eget skapande. Under skolåren och tiden därefter hjälpte han sin far med fisket och arbetade som kock på hemortens små segelskutor. När han var 16 år mönstrade han på ett amerikanskt skepp och gjorde en världsomsegling med en fullriggare och seglade därefter på fartyg i trafik runt Australien och Amerika. Han studerade 1845–1846 vid Malmö navigationsskola och avlade sjökaptensexamen 1846. Tre år senare 1849 anställdes han som galjonsbildhuggare, riggare och fartygsporträttör vid ett varv i London men återvände till Råå i samband med sitt andra giftermål. Han blev vikarierande hamnkapten i Malmö 1866 och hamnkaptenens biträde 1868. Hans tjänst ombildades senare till hamnfogde och han var kvar i denna fram tjänst till sin pensionering vid 74 års ålder. Han blev vid den här tiden en etablerad marinmålare. 

Hans storhetstid som fartygsporträttör var mellan åren 1869 och 1891. Dottern Paulina Sjöström uppgav att faderns fritid var upptagen av att producera marinmålningar på beställning och ibland för Sjöströms eget nöjes skull. Hans arbete som hamnfogde var dåligt betalt och biinkomsten som marinmålare gav ett tillskott till familjens försörjning. Han fick redan under sin livstid epitetet Havets allmogemålare och blev en av segelflottans största porträttörer med omkring 2000 målningar. Ett kännetecken för Sjöströms tavlor är att alla fartyg visar styrbordssidan och seglar åt höger, med några få undantag i lätt vind med alla segel satta.<ref>Havets allmogemålningar, artikel av Gösta Webe i Skepp och smide - Artiklar tillägnade Per Lundström</ref> Ofta kan man också hitta ett fartyg vid horisonten som är likt huvudmotivet, liksom en udde med ett slott liknande Kronborgs slott utanför Helsingör. Hans konst består av marinmålningar och fartygsporträtt utförda i akvarell eller gouache där fartygen seglade i lätt vind med alla segel satta. Han återgav vanligen mindre fartyg som yachter, slupar, galeaser och skonerter medan större fartyg som skepp, briggar och skonertskepp blivit underrepresenterade, vilket beror på de fartygstyper som angjorde Malmö och Råå hamnar. Sjöström är representerad vid Råå Museum för fiske och sjöfart som har landets största samling målningar utförda av honom, samt vid Stiftelsen Sjömanshuset i Helsingborg, Stiftelsen Hoppet i Brantevik, Nordiska museet, Malmö museum och med ett 50-tal verk vid Helsingborgs museum samt ett 30-tal målningar i Sjöhistoriska museets samling.

 Galleri 

 Källor 
Noter

Tryckta källorSvenskt konstnärslexikon'' del V, sid 184-185, Allhems Förlag, Malmö. 
Lexikonett amanda och Kultur1

Svenska marinmålare
Män
Födda 1820
Avlidna 1896
Konstnärer från Helsingborg
Personer från Råå
Svenska målare under 1800-talet
Bolívar (provins i Ecuador)

Bolívar är en provins i centrala Ecuador. Folkmängden beräknades år 2009 till strax över 180 000 invånare. Den administrativa huvudorten och största staden är Guaranda.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i sju kantoner. Varje kanton är uppkallad efter sin huvudort.
 Caluma
 Chillanes
 Chimbo
 Echeandía
 Guaranda
 Las Naves
 San Miguel

Referenser

Se även 
 Ecuadors provinser

Ecuadors provinser
Guaranda

Guaranda (eller San Pedro de Guaranda) är en stad i centrala Ecuador. Den är den administrativa huvudorten för provinsen Bolívar och har en beräknad folkmängd av 30 987 invånare (2009).

Källor

Orter i Bolívar (provins i Ecuador)
Testistorsion

Testistorsion, testikeltorsion eller pungvred, är ett tillstånd när testikelns sädesledare och blodkärl (de som förser testikeln med blod och näring) snott sig kring sig själva (torsion). Detta leder till att testikelns blodcirkulation upphör och den sväller upp och blir väldigt öm. Det främsta symptomet är smärta i pungen. Andra symptom kan vara illamående och kräkningar på grund av att smärtan är oerhört kraftig. Små barn kan ha svårt att lokalisera smärta och de kan vid testistorsion istället klaga över magont. Det är därför viktigt att alltid undersöka testiklarna på barn som har ont i magen.

Pojkar/män med plötsligt påkomna, svåra smärtor i pungen ska alltid uppsöka sjukhus för undersökning om de kan ha drabbats av testistorsion. Det gäller att snabbt ta sig till akutmottagningen på närmaste sjukhus med akutkirurgisk verksamhet då behandlingen är kirurgisk. Ambulans kan behöva användas om det krävs för att snabbt komma till sjukhus.

Diagnosen ställs vanligen genom patientens/föräldrarnas berättelse och en undersökning av pungen. Vid tveksamma eller svårbedömda fall kan en ultraljudsundersökning (med användning av dopplerteknik) utföras, om det kan ske utan väntetid, varvid man vid testistorsion kan se nedsatt blodcirkulation i den ena testikeln. Ultraljudsundersökning har hög specificitet för testistorsion och hyfsad sensitivitet, men vanligen inte tillräckligt hög sensitivitet för den anses tillförlitlig för att kunna utesluta testistorsion.

Behandlingen är kirurgisk, vanligen under narkos. Operationen bör ske så snart som möjligt efter att diagnosen har ställts och helst inom ett par timmar efter symptomdebut. Vid operationen görs ett eller flera snitt i pungen för att nå testiklarna. Den testikel som har vridit sig, vrids tillbaka och man ser till att blodcirkulationen återställs. Testikeln sys sedan fast i pungen så att den inte ska kunna vrida sig igen. Den andra testikeln sys också fast i pungen för att förhindra samma sak på andra sidan. Om testikeln redan har dött av syrebrist i cellerna opereras den bort.

Om operation inte kan ske genast, till exempel på grund av otillräckliga operationsresurser eller lång väg till sjukhus med operationsavdelning, kan läkare försöka att vrida tillbaka testikeln utifrån, men det ska bara göras i nödfall.

Källor
Trygga barn (Testistorsion)
Sjukvårdsrådgivningen (Testistorsion)

Praktisk medicin (Testistorsion)

Testikelsjukdomar
Akuta sjukdomstillstånd
SNR

SNR kan syfta på
Signal-to-noise ratio (signal-brusförhållande), en term inom elektrotekniken.
Svenska näringsrekommendationer från Livsmedelsverket.
Svenskt Njurregister, ett register hos Länssjukhuset Ryhov i Jönköping (länk).
IATA-kod för flygplatsen Montoir i Saint-Nazaire, Frankrike.
ISO 639-3 språkkod för Sihan.
Friedrich Anton Wilhelm Miquel

Friedrich Anton Wilhelm Miquel, född 24 oktober 1811 i Neuenhaus vid Hannover, död 23 januari 1871 i Utrecht, var en tyskfödd nederländsk botaniker. Han var bror till Johannes von Miquel.

Miquel blev 1828 student vid universitetet i Groningen, där han 1833 promoverades till medicine doktor. Han blev professor i botanik vid universitetet i Utrecht 1859 och föreståndare för Rijksherbarium i Leiden 1862. Miquel var främst systematiker och inriktad på nederländska Indiens och Surinams flora. Han invaldes som ledamot av Leopoldina 1837, som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1866 och som ledamot av Bayerische Akademie der Wissenschaften 1867.

Bibliografi (i urval)
Commentarii phylographici (tre band, 1838–1840)
Genera Cactearum (1839)
Monographia Cycadearum (1842)
Systema Piperacearum (två band, 1843–1844)
Flora Indiæ batavæ (tre band med supplement 1855–1861)
Annales musei botanici Lugduno-Batavi (fyra band, 1863–1869)
Flora japonica (1870)

Källor

Nederländska botaniker
Nederländska professorer
Professorer i botanik
Personer verksamma vid universitetet i Utrecht
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Leopoldina
Ledamöter av Bayerische Akademie der Wissenschaften
Botaniker under 1800-talet
Nederländska forskare under 1800-talet
Personer från Niedersachsen
Födda 1811
Avlidna 1871
Män
Ugglan
Cañar (provins)

Cañar är en provins i centrala Ecuador. Befolkningen beräknades till 231 528 invånare år 2009, på en yta av 3 122 kvadratkilometer. Den administrativa huvudorten är Azogues, som konkurrerar med La Troncal om att vara provinsens största stad.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i sju kantoner. Alla är uppkallade efter sina huvudorter.
 Azogues
 Biblián
 Cañar
 Déleg
 El Tambo
 La Troncal
 Suscal

Referenser

Se även 
 Ecuadors provinser

Ecuadors provinser
Azogues

Azogues är en stad i centrala Ecuador, och är den administrativa huvudorten för provinsen Cañar. Befolkningen beräknas till 41 306 invånare (2009).

Källor

Orter i Cañar
La Troncal

La Troncal är en stad i centrala Ecuador. Den är belägen i provinsen Cañar och har en beräknad folkmängd av 41 278 invånare (2009). La Troncal är administrativ huvudort för en av provinsens kantoner med samma namn som staden.

Källor

Orter i Cañar
Julia Beck

Augusta Lovisa Julia Beck, född 20 december 1853 i Stockholm, död 21 december 1935 i Vaucresson i Frankrike, var en svensk landskapsmålare och kalligraf.

Biografi
Julia Beck var dotter till bokbindaren Franz Beck. Hon utbildade sig på Slöjdskolan i Stockholm 1869–1872 och vid Konstakademien i Stockholm 1872–1878 och utmärkte sig där för sina konstnärligt utförda textningar samt var aktiv i den kvinnliga gruppen konststudenter som gav ut tidningen Palett-skrap.  

Hon studerade därefter på Académie Julien i Paris för Léon Bonnat och Jean-Léon Gérôme (1883–1884) och bosatte sig i Paris 1883. Hon vistades också i Grez-sur-Loing 1882–1884. Hon höll dock kontakten med Sverige. Redan på konstakademien fick hon nära vänner som Karin Bergöö, Jenny Nyström och Eva Bonnier. 

Hon målade porträtt och stämningsfulla landskap med sparsamma färger. Beck finns representerad vid bland annat Norrköpings konstmuseum, Nationalmuseum och Prins Eugens Waldemarsudde i Stockholm. 

År 1934 tilldelades hon Hederslegionen.

Galleri

Källor 
 Julia Beck i Nordisk familjebok.

Noter

Vidare läsning

Rech, Carina: "Becoming Artists. Self-Portraits, Friendship Images and Studio Scenes by Nordic Women Painters in the 1880s", Gothenburg: Makadam, (Diss. Stockholm University), 2021. https://www.diva-portal.org/smash/get/diva2:1526796/FULLTEXT01.pdf

Externa länkar

Födda 1853
Svenska landskapsmålare
Svenska porträttmålare
Kvinnor
Avlidna 1935
Konstnärer från Stockholm

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 1800-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Representerade vid Prins Eugens Waldemarsudde
Svenskar i Frankrike
Svenska näringsrekommendationer

Svenska näringsrekommendationer (SNR) är rekommendationer om näringsintag och fysisk aktivitet för friska individer som ges ut av Livsmedelsverket. Syftet med kostråden är att tillfredsställa grundläggande näringsbehov och förebygga kostrelaterade sjukdomar.

Externa länkar 

Kosthållning
Per Ekwall

Per Ekwall, född 13 augusti 1895 i Björneborg, död 19 december 1990, var en finländsk kemist. Ekwall räknas som en av pionjärerna inom yt- och kolloidkemi i Norden.

Ekwall studerade vid Helsingfors universitet där han blev filosofie kandidat och kom 1921 till Åbo Akademi som lektor i analytisk kemi och kemisk-tekniska analysmetoder vid Kemisk-tekniska fakulteten, som hade grundats 1920. Han disputerade 1927 på doktorsavhandlingen Om ytaktiviteten hos lösningar av högmolekylära fettsyrors natriumsalter. Ekwall övergick 1929 till att vara lektor i fysikalisk kemi och elektrokemi vid Matematisk-naturvetenskapliga fakulteten, men undervisade redan från 1925 i fysikalisk kemi. Han blev docent 1929.

1935 blev Ekwall extraordinarie professor i fysikalisk kemi och elektrokemi vid Åbo Akademi. Sedan Kurt Buch 1942 lämnat den då enda ordinarie professuren i kemi i Åbo för att flytta till Helsingfors universitet, delades denna upp i två ordinarie professurer, och Ekwall blev 1943 innehavare av Ernst och Majken Grönbloms professur i kemi, företrädesvis fysikalisk kemi och elektrokemi. (Helge Aspelund blev samtidigt professor i kemi, företrädesvis organisk kemi.)

Ekwall gick i pension från sin professur 1963, och kom på inbjudan av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien till Stockholm för att grunda Ytkemiska laboratoriet, som senare blev Ytkemiska Institutet. Han stannade som Ytkemiska laboratoriets chef till 1967, då han efterträddes av Stig E. Friberg.

Ekwall var en av pionjärerna i studier av tvålliknande ytaktiva ämnens självassociation till bland annat miceller och andra former av kolloider. Han påpekade förekomsten av en kritisk micellkoncentration i sin doktorsavhandling, och är tillsammans med Mc Bain, Hartley och Bury en av de som först identifierade detta fenomen. Studierna av ytaktiva ämens association i Per Ekwalls forskargrupp utökades senare till kompletta fasdiagram för trekomponentssystem bestående av ytaktivt ämne, vatten och en "oljekomponent" (exempelvis ett kolväte eller en långkedig alkohol). I dessa system förekommer även olika former av flytande kristaller. Det första kompletta fasdiagrammet från Ekwalls forskning publicerades 1960 av Ekwall och Ingvar Danielsson (som efterträdde honom som professor) och avsåg systemet vatten-natriumoktanoat-dekanol.

Genom sin verksamhet i Finland och Sverige anses Ekwall i hög grad ha bidragit till den starka forskningstradition av yt- och kolloidkemi, och inte minst studier av ytaktiva ämnen, som finns inom såväl fysikalisk kemi som andra kemiämnen i Norden. I mitten av 1980-talet var han, tillsammans med Anders Ringbom, fortfarande Finlands mest citerade kemist i forskningslitteraturen.

Ekwall invaldes 1958 som utländsk ledamot av svenska Ingenjörsvetenskapsakademien. 1960 promoverades han till hedersdoktor vid Stockholms universitet, och 1978 till jubeldoktor vid Åbo Akademi.

Källor 

Finländska professorer i kemi
Finlandssvenska tekniker
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Födda 1895
Avlidna 1990
Män
Forskare från Björneborg
Finländska kemister under 1900-talet
Mon, Leksands kommun

Mon är en by i Siljansnäs socken i Leksands kommun, centrala Dalarna.

Mon ligger cirka 2 kilometer nordost om Siljansnäs tätort. Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar. 

Orter i Leksands kommun
Georges Valois

Georges Valois (egentligen Alfred-Georges Gressent), född 7 oktober 1878, död 18 februari 1945, var en fransk journalist och politiker. Hans åsikter pendlade mellan extrem vänster och extrem höger.

Valois började sin karriär på den anarkistiska tidningen L'Humanité Nouvelle och blev sedan syndikalisten Georges Sorels adept. I sin kamp mot kapitalismen anslöt han sig senare till den högerextrema och nationalistiska rörelsen Action française och dess ledare Charles Maurras och bytte därmed politisk sida. 1925 bildade han tillsammans med två förmögna affärsmän det första franska fascistpartiet Le Faisceau. Partiet upplöstes dock redan 1928.

Under 1930-talet återvände Valois till vänsterpolitiken och bildade det syndikalistiska partiet Parti républicain syndicaliste. Han engagerade sig även i franska motståndsrörelsen.

Bibliografi 
 Basile ou la politique de la calomnie, 1927
 L'Homme contre l'argent, 1928
 Un Nouvel âge de l'humanité, 1929
 Finances italiennes, 1930
 Économique, 1931
 Guerre ou révolution, 1931
 Journée d'Europe, 1932
 1917–1941 : fin du bolchevisme, conséquences européennes de l'événement, 1941
 L'Homme devant l'éternel (published posthumously), 1947

Källor

Franska politiker
Franska journalister
Födda 1878
Avlidna 1945
Män
Anarko-syndikalister
Richmond, London

Richmond är en stadsdel i London, tidigare en självständig stad. Den ligger 15 km med bil västsydväst om Londons centrum och är en av två stadskärnor i London Borough of Richmond upon Thames (den andra är Twickenham). Richmond ligger på Themsens södra sida mittemot East Twickenham, i praktiken öster om floden eftersom den böjer av norrut i närheten.

Området är uppkallat efter Richmond Palace, som byggdes av Henrik VII 1501 på platsen för en tidigare kungsgård. Richmond Palace fick sitt namn från Henrik VII:s tidigare titel earl av Richmond, som i sin tur kommer från Richmond i North Yorkshire. Det revs under 1600-talet.

Här återfinns det privata Richmond University.

Artikelursprung

Stadsdelar i London
Procambarus steigmani

Procambarus steigmani är en sötvattenlevande kräfta som lever endemiskt i USA.

Källor 

Kräftor
Procambarus
Karl Aspelin

Karl Johan Vilhelm Louis Aspelin, född 28 april 1857 i Dädesjö, Småland, död 9 april 1932 i Lund var en svensk bildkonstnär och tecknare. Han målade och tecknade porträtt, interiörer och landskap.

Som ende överlevande barn till provinsialläkaren John Gustaf Aspelin och Regina Hedenstierna växte Karl Aspelin upp i natursköna Brösarp på Österlen. Karl studerade vid Konstakademien i Stockholm, och sedan i Paris och Köpenhamn. Då han återvände till hemlandet efter studierna bosatte han sig i för gott i Kivik.

Karl Aspelin var en genremålare som sedan blev impressionist. Han samlade vänner och kollegor från Konstakademin och Konstnärsförbundet omkring sig i Villa Solbacken med utsikt över Hanöbukten och ateljé i tidstypisk stil. "Kiviksskolan", Österlens första konstnärskollektiv, blev mycket omtalad.

Aspelin var även verksam som pastellmålare och tecknare, bland annat illustrerade han flera av Henrik Wranérs berättelser. Aspelin finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Karl Aspelin var far till Gunnar Aspelin och farfar till Gert Aspelin.

Källor 
 Karl Aspelin – Den förste målaren på Österlen, av Erland Aspelin, Malmströmer förlag, 2002.
 Lexikonett amanda och Kultur1
 BILDEN AV ÖSTERLEN - Landskapsmålarna gav provinsen identitet, läst 2009-08-10
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Dädesjö socken
Födda 1857
Avlidna 1932
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Procambarus texanus

Procambarus texanus är en sötvattenlevande kräfta som beskrevs 1971 av Horton H. Hobbs, Jr.. Arten ingår i släktet Procambarus i familjen Cambaridae. Den förekommer endemiskt i USA och är bara känd från en fiskodling nära Smithville, Bastrop County i Texas. På grund av sin ovanlighet kategoriserar IUCN den som akut hotad.

Referenser 

Kräftor
Procambarus
Thulehuset, Kungsträdgårdsgatan

Thulehuset på Kungsträdgårdsgatan 14 i Stockholm uppfördes åren 1915–1918 som huvudkontor för Lifförsäkrings AB Thule. Thule hade under ledning av Sven Palme utvecklats till Sveriges och Nordens ledande livförsäkringsbolag under decennierna kring sekelskiftet.
På tomten låg tidigare det Barclayska huset, vilket 1915 hade förvärvats och rivits. Erik Lallerstedt vann den föregående arkitekttävlingen och fick uppdraget att rita det nya huset.  Enligt Thules direktiv var byggnaden "avsedd att uppföras i en gedigen stil- och materialbehandling utan onödig lyx".

Lallerstedt utnyttjade ett schema från den florentinska renessänspalatsen, med rustik bottenvåning i granit med indragna fönster samt en kraftfull taklist. Det slammade teglet som kontrasterar med naturstensdetaljer och byggnadens svängda takfall är typiska för tiden. Portalskulpturen är utförd av Christian Eriksson medan den huggna taklisten i granit utfördes av Ivar Johnsson. Den svagt välvda expeditionshallen återfinns på innergården tillsammans med en öppen plantering. Invändigt återfinns tak- och väggmålningar av Filip Månsson och väggskulpturer i relief av Carl Fagerberg.

Då Thule 1938 flyttade till det nya Thulehuset på Sveavägen köpte AB Stockholmssystemet fastigheten och flyttade in två år senare. Även Kungliga Kontrollstyrelsen med ansvar för motboksärenden, ansökningar, extratilldelning flyttade in. Då de regionala systembolagen 1955 uppgick i riksbolaget blev byggnaden huvudkontor för det nya Systembolaget, och är så än idag.

Referenser

Kungsträdgårdsgatan
Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Byggnader ritade av Erik Lallerstedt
Anica Dobra

Anica Dobra (Аница Добра), född 3 juni 1963 i Belgrad i Serbien, är en serbisk skådespelare som främst spelat i serbiska och tyska filmer.

Filmografi i urval 
Reflections (Već viđeno) (1987)
My Uncle's Legacy (Život sa stricem) (1988)
The Meeting Point (Sabirni centar) (1989)
Kako je propao Rock 'n' Roll (1989)
Tito and Me (Tito i ja) (1992)
The Black Bomber (Crni bombarder) (1992)
Polismördaren (1994)Točkovi (1999)Nataša (2002)Ivkova slava (2005)The Trap (2007)Ljubav i drugi zločini (2008)Enklava'' (2015)

Källor

Serbiska skådespelare
Personer från Belgrad
Födda 1963
Levande personer
Kvinnor
FK Linköping

FK Linköping (förkortat FKL) var en fotbollsklubb i Linköping som ersatte misslyckade elitsatsningen Linköpings FF från och med säsongen 2009. Klubben var ett av många fotbollssatsningar på herrsidan att etablera ett elitlag i Linköping. Klubben blev ytterligare ett misslyckande, dess bästa sportsliga resultat var en säsong i division två vilket slutade med direktrelegering. 2011 gick klubben i konkurs. Resterna av klubben blev del av amatörlaget FC Syrianska vilket ombildades till FC Linköping City med syfte att etablera ett elitlag i Linköping, även denna satsning har misslyckats.

Samverkansföreningarna 
 BK Ljungsbro - Spelar i division 5 - Bildad 2003
 FC Linköping United - Spelar i division 6 - Bildad 2008
 FC Syrianska - Spelar i division 5 - Bildad 2002 - Hemsida
 LFF Ungdom  - Spelar ungdoms- & juniorserier - Bildad 2009
 Linghems SK - Spelar i division 4 - Bildad 1928
 LiU AIF - Spelar i division 4 - Bildad 2007
 Malmslätts AIK - Spelar i division 4 - Bildad 1926 - Hemsida
 Tallboda IF - Spelar i division 5 - Bildad 1969

Externa länkar 
FK Linköping på Svenska lag

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 2009
Sportklubbar i Linköping