kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Masterpiece (Madonna)

"Masterpiece" är en låt framförd av den amerikanska popartisten Madonna, utgiven på soundtracket till filmen W.E. 2011. Låten släpptes senare på hennes tolfte studioalbum MDNA (2012) och i Storbritannien i form av en radiosingel den 2 april 2012 för att marknadsföra albumet. Madonna skrev låten tillsammans med Julie Frost och Jimmy Harry, och producerade den ihop med William Orbit. "Masterpiece" är en popballad i medeltempo som påminner om hennes 1990-talsmaterial. Låten fick positiv respons från samtida kritiker, som berömde texten och Madonnas sångstil.

"Masterpiece" vann priset för bästa originalsång (Best Original Song) vid 2011 års Golden Globe Awards.

Medverkande 
Madonna – sång, låtskrivare, producent
Julie Frost – låtskrivare
Jimmy Harry – låtskrivare, akustisk gitarr, keyboard, vocoder, programmering, ytterligare produktion
William Orbit – producent
Demacio "Demo" Castellon – ljudmix, ljudtekniker
Frank Filipetti – ljudtekniker
Angie Teo – ljudtekniker, ytterligare redigering
Ron Taylor – redigering i Pro Tools
Stephen "The Koz" Kozmeniuk – ytterligare redigering

Medverkande är hämtade ur albumhäftet till MDNA.

Listplaceringar

Referenser

Noter 

Madonna-låtar
Sånger 2012
Engelskspråkiga sånger
Filmlåtar
I Don't Give A

I Don't Give A kan syfta på:

 I Don't Give A (Lisa Ajax-låt) – en låt framförd av Lisa Ajax i Melodifestivalen 2017
 I Don't Give A (Madonna-låt) – en låt på MDNA
Boysetsfire

Boysetsfire är ett posthardcoreband från Newark, Delaware och West Chester, Pennsylvania, bildat 1994.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Nathan Gray - sång, keyboard (1994-idag)
Josh Latshaw - gitarr, bakgrundssång (1994-idag)
Chad Istvan - gitarr, bakgrundssång (1994-idag)
Robert Ehrenbrand - bas, bakgrundssång (2004–2011, 2013-idag)
Chris Rakus - trummor (2013-idag)

Tidigare medlemmar
Rob Avery - bas
Darrell Hyde - bas
Matt Krupanski - trummor (1994-2013)
Marc Krupanski - bas (2011-2013)
Dan Pelic - trummor (2013)

Diskografi 
Studioalbum
 1997 – The Day the Sun Went Out (CD/LP)
 2000 – After the Eulogy (CD/CS/LP)
 2003 – Tomorrow Come Today (CD/DVD)
 2006 – The Misery Index: Notes from the Plague Years (CD/DVD)
 2013 – While a Nation Sleeps... (CD)

EP
1996: Consider
1996: This Crying, This Screaming, My Voice Is Being Born
1998: In Chrysalis
1999: Snapcase vs. Boysetsfire (delad EP)
2000: Crush 'Em All Vol. 1 (delad EP med Shai Hulud)
2000: Coalesce / Boysetsfire (delad EP)
2001: Suckerpunch Training
2002: Live for Today (live-EP)
2013: Bled Dry
2014: Split 7" (delad EP med Funeral For A Friend)

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska post-hardcore-grupper
Musikgrupper bildade 1994
Musikgrupper från Pennsylvania
Musikgrupper från Delaware
Ås, Norge

Ås är en tätort i Ås kommun i Viken fylke (från och med 1 januari 2024 Akershus fylke) i sydöstra Norge. Orten ligger vid Østfoldbanen, omkring 30 kilometer söder om Oslo och hade  invånare 2022.

I Ås ligger bland annat Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU, tidigare UMB/NLH).

Källor 

Tätorter i Norge
Orter i Akershus fylke
Ås kommun
Pacific!

Pacific! är en svensk musikgrupp bestående av Daniel Högberg och Björn Synneby. Gruppen blandar elektronisk musik med psykedelisk rock.

Duon debuterade med singel Sunset Blvd, som utgavs på Dolores Recordings 2007. Debuten följdes av singlarna Break Your Social System (2007), Hot Lips (2008), A Tree (2008), Sunset Blvd/Runway to Elsewhere (2008) och Number One (2008). Gruppens debutalbum Reveries utkom 2008 följt av studioalbum nummer två, Narcissus (2010).

Medlemmar 
 Daniel Högberg – gitarr, div. instrument
 Björn Synneby – sång, gitarr, div. instrument

Diskografi

Studioalbum 
 2008 – Reveries
 2010 – Narcissus

EPs 
2011 – Unspoken

Singlar 
 2007 – "Sunset Blvd"
 2007 – "Break Your Social System"
 2008 – "Hot Lips"
 2008 – "A Tree"
 2008 – "Sunset Blvd" / "Runway to Elsewhere"
 2008 – "Number One"
2010 – "Narcissus"

Referenser

Externa länkar
Pacific! på facebook

Svenska elektroniska musikgrupper
Svenska rockgrupper
Aleksandăr Malinov

Aleksandăr Pavlov Malinov (Александър Павлов Малинов), född 3 maj 1867 i Bessarabien, död 20 mars 1938, var en bulgarisk politiker. 

Malinov studerade juridik i Kiev och förvärvade 1889 statsborgarskap i sitt stamland Bulgarien och utövade juridisk verksamhet, först i statens tjänst och sedermera som advokat. I politiskt avseende tillhörande Petko Karavelovs anhängare och det av dem bildade "demokratiska" partiet, var han sedan 1901 ledamot av sobranjen, men var ännu jämförelsevis föga känd, då han i januari 1908 av furst Ferdinand fick i uppdrag att bilda regering. Ministerpresidentposten innehade han under hela den samma år begynnande stora Balkankrisen, varunder Bulgarien vann sin självständighet och upphöjelse till kungarike. I oktober 1910 övertog Malinov också utrikesportföljen, men avgick i mars 1911 jämte sitt kabinett.

Malinov var bestämd motståndare till Bulgariens anslutning till centralmakterna under första världskriget. Då Vasil Radoslavovs regering i juni 1918 måste avgå under trycket av de yttre och inre svårigheterna, blev det Malinov, som bildade det nya kabinettet. Efter upprivandet av den bulgariska fronten i Makedonien i september samma år begärde han vapenstillestånd, vilket medgavs av ententen mot fullständig underkastelse. Malinov kvarstod som ministerpresident efter det därpå följande tronskiftet, men avgick i november samma år, då han fann segrarna överskrida de av dem medgivna villkoren. Han förblev ledare för det "demokratiska" partiet och bildade ett nytt kabinett i slutet av juni 1931, vilket dock föll redan i oktober samma år.

Källor

Bulgariens premiärministrar
Bulgariska politiker under 1900-talet
Födda 1867
Avlidna 1938
Män
Ugglan
4:e divisionen (Tyskland)

4:e divisionen () var en tysk division som existerade mellan 1818 och 1919.

Organisation vid första världskrigets utbrott 
Förläggningsort inom parentes.
7:e Infanteribrigaden (Bromberg)
14:e Infanteriregementet (3:e Pommerska) "Greve Schwerin" (Bromberg)
149:e Infanteriregementet (4:e Västpreussiska) (Schneidemühl och Deutsch Krone)
8:e Infanteribrigaden (Gnesen)
49:e Infanteriregementet (6:e Pommerska) (Gnesen)
140:e Infanteriregementet (4:e Västpreussiska) (Hohensalza)
4:e Kavalleribrigaden (Bromberg)
3:e Dragonregementet (Neumarkiska) "Friherre von Derffinger" (Bromberg)
12:e Dragonregementet (2:a Brandenburgska) "von Arnim" (Gnesen)
4:e Fältartilleribrigaden (Bromberg)
17:e Fältartilleriregementet (2:a Pommerska) (?)
53:e Fältartilleriregementet (Hinterpommerska) (?)

Befälhavare

Referenser 

Tysklands militärhistoria
Tyska militära enheter under kejsartiden
Tyska militära enheter under första världskriget
Ehsan Hadadi

Ehsan Hadadi (), född 20 januari 1985 i Teheran, är en iransk friidrottare som tävlar i diskus. 

Hadadi slutade på 26:e plats i diskus vid olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo. Han kastade 58,98 meter, vilket var säsongsbästa, men blev utslagen i kvalet.

Källor 

Ehsan Hadadi på World Athletics webbplats

Noter

Iranska diskuskastare
Iranska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Iran
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Iran
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Iran
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Iran
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Födda 1985
Levande personer
Män
Personer från Teheran
Iranska idrottare under 2000-talet
Rudolf Höhnl

Rudolf Höhnl, född 21 april 1946 i Pernink i distriktet Karlovy Vary, är en tjeckisk tidigare backhoppare som tävlade för dåvarande Tjeckoslovakien.

Karriär 

Rudolf Höhnl deltog i tysk-österrikiska backhopparveckan från 1965 till 1976. Han vann en deltävling i backhopparveckan, i Bischofshofen 6 januari 1973. Tillsammans hade han 6 placeringar bland de tio bästa i deltävlingar. Som bäst blev han nummer 5 totalt i backhopparveckan 1970/1971.

Höhnl deltog i tre Skid-VM, 1966, 1970 och 1974. Under Skid-VM 1970 i Vysoké Tatry på hemmaplan i det dåvarande Tjeckoslovakien blev Höhnl nummer fyra i normalbacken, 7,2 poäng efter segrande Garij Napalkov från Sovjetunionen. Höhnl var 1,2 poäng från att vinna bronsmedaljen. I Skid-VM 1974 i Falun i Sverige lyckades Höhnl vinna en bronsmedalj i stora backen efter östtyskarna Hans-Georg Aschenbach och Heinz Wosipiwo.

Rudolf Höhnl startade i världsmästerskapen i skidflygning 1973 i Heini Klopfer-backen (tyska: Heini-Klopfer-Skiflugschanze) i Oberstdorf. Höhnl blev nummer 5 i tävlingen. Hans-Georg Aschenbach från DDR vann tävlingen endast 0,5 poäng före Walter Steiner från Schweiz. Höhnl var 16,0 poäng från bronsmedaljen.

Rudolf Höhnl vann Die Springertournee der Freundschaft (en backhoppstävling uteslutande för backhoppare från östblocket och som arrangerades från 1965 till 1984) 1971.

Höhnl avslutade den aktiva backhoppningskarriären 1976.

Senare karriär  

Efter avslutad aktiv idrottskarriär har Rudolf Höhnl verkad som backhoppstränare i Tjeckien och Schweiz. Han har varit tränare för bland andra fyrfaldige olympiske mästaren Simon Ammann från Schweiz och tjeckiska backhopparen Pavel Ploc. Han har även verkad som stildomare i backhoppstävlingar.

Källor 
 
 Sports Reference - Rudolf Höhnl
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. 

Tjeckoslovakiska backhoppare
Personer från Böhmen
Födda 1946
Levande personer
Män
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Tjeckoslovakien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Tjeckoslovakien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Tjeckoslovakien
Elling, älska mig i morgon

Elling, älska mig i morgon (originaltitel: Elsk meg i morgen) är en norsk långfilm från 2005 i regi av Petter Næss. Filmen utgör den tredje och sista delen i trilogin om Elling. Den föregicks av Elling och Mors Elling.

Handling
Det har gått tre år sedan Elling och hans rumskamrat Kjell Bjarne flyttade till staden. Elling bor nu ensam i lägenheten, Kjell Bjarne bor i våningen ovanför med en kvinna och hennes dotter. Elling känner sig utanför och isolerar sig allt mer och undrar hur alla andra kan anpassa sig så bra. Till slut tar Kjell Bjarne tag i problemet, trots Ellings protester är han ganska glad över att bli förvandlad till en ny man. Innerst inne vet han vad som fattas, och en kväll träffar han kvinnan som kan fylla hålet i hans liv.

Om filmen
Filmen är inspelad i Oslo och hade premiär i Norge den 23 september 2005.

Rollista
Per Christian Ellefsen – Elling
Sven Nordin – Kjell Bjarne
Marian Saastad Ottesen – Lone
Marit Pia Jacobsen – Reidun
Kjersti Holmen – Elise
Per Christensen – Alfons Jørgensen
Stine Mari Björge – servitrisen
Gustav Adolf Hegh – Hans Larsen
Mari Sarnes Jardim
Nasrullah Qureshi – korvgubben 
Rune Temte – kungen
Erland Vetleseter – kunden

Referenser

Webbkällor

Filmer 2005
Norska dramafilmer
Norska komedifilmer
Norskspråkiga filmer
Norska 2000-talsfilmer (decennium)
Evje

Evje är den enda tätorten i Evje og Hornnes kommun i Agder fylke i södra Norge. Orten ligger vid älven Otra i Setesdalen, där riksväg 9 och fylkesväg 42 möts. Den utgör kommunens centralort.

Referenser 

Tätorter i Norge
Orter i Agder fylke
 Evje og Hornnes kommun
Silvervargen (Sverige)

Silvervargen är den högsta utmärkelsen inom svensk scoutrörelse. Den kan tilldelas aktiv ledare på nationell nivå för utomordentligt förtjänstfullt arbete för scoutrörelsens bästa. Silvervargen delas ut av Scouterna.

Utförande 
En stiliserad varg på en ring som upptill är försedd med liljan och nertill med orden ”Scouterna”. Vargen bärs i ett blått band runt halsen.

Historia 
Silvervargen instiftades av Sveriges Scoutförbund (nuvarande Scouterna) 1920 som tecknet för att man gjort extraordinära insatser för scouting. Man använde då ett inte längre använt vandrarscouts-/livscoutsmärke som var ett tecken på att man klarat uppgifterna för att bli livscout. Detta innebar att man frånsett att vara 1:a-klasscout även avlagt proven för sjukvårdsmärket och ytterligare 15 olika specialmärken.

När 1935 års världskonferens beslutade att varje scoutland skulle ha en Silvervarg som högsta utmärkelse på nationell nivå valde Sverige att fortsätta med Silvervargen men ändrade då så att Svenska Scoutunionen (nuvarande Scouterna) delade ut det. Vi detta tillfälle ändrades Silvervargens utseende till det den har idag. 

Den första Silvervargen i dess funktion som högsta utmärkelse tilldelades Ebbe Lieberath 1920. Den första att få Silvervargen i dess nya utförande var prins Gustaf Adolf 1935. Den ende som erhållit en Silvervarg både som vandrarscout-/livscoutsmärke och som en utmärkelse för extraordinära insatser är Gerdt Friberg som tilldelades Silvervargen som utmärkelse 1934. År 1970 tilldelades Ingrid Ericsson som första kvinna Silvervargen.

Särskilda bestämmelser 
Silvervargen ska utdelas av någon som redan innehar utmärkelsen. Den som erhållit Silvervargen kan inte tilldelas Gustaf Adolfs-märket. Silvervargen får samtidigt bara innehas av 25 aktiva scoutledare under 60 år.

Lista på innehavare 

Scouting i Sverige
Utmärkelser inom scouting
Priser och utmärkelser instiftade 1920
Gornji Šeher

Gornji Šeher är en förort i den bosniska staden Banja Luka, Bosnien och Hercegovina.

Geografi

Gornji Šeher ligger söder om staden Banja Luka.

Hydrologi
Gornji Šeher ligger vid stranden av floden Vrbas.

Historia

Under den romerska tiden byggdes ett bad som ligger på högra stranden av Vrbas. På den vänstra stranden finns vägen som förbinder Split (lat. Spalatum) med Gradiska (lat. Servitium/Serbinum), eller den romerska provinsen Dalmatien och Pannonien.

Turkarna erövrade Banja Luka år 1521. Den äldsta turkiska staden fanns här. Ferhat Pasha Sokolović byggde år 1580 en basar några kilometer nedströms, på vänstra stranden av floden Vrbas (nära fästningen Kastel).

Utbildning

I Gornji Šeher finns grundskolan "Branislav Nušić".

Demografi

Vid senaste folkräkningen 1991 hade Gornji Šeher  invånare, med följande etniska sammansättning:
Bosnjaker - 3.115
Serber    - 1.235
Kroater  - 56
Јugoslaver- 361
Okänt/övrigt - 153

Orter i Republika Srpska
Zachari Stojanov

Zachari Stojanov (Захари Стоянов), född 1850 i Medven nära Sliven, Bulgarien, Osmanska riket, 
död 2 september 1889 i Paris, var en bulgarisk politiker och författare.

Stojanov deltog i resningen i Stara Zagora 1875 och i rysk-turkiska kriget 1877–78. Han blev undersökningsdomare i Ruse, men tvingades 1881 fly till Plovdiv, där han innehade en liknande befattning. Han var en av ledarna av den statskupp, varigenom Östrumelien den 18 (gamla stilen: 5) september 1885 införlivades med Bulgarien, och medlem av den provisoriska regeringen samt blev 1888 riksdagspresident. 

I den 1886 uppsatta tidningen "Svoboda" försvarade Stojanov kraftigt Stefan Stambolovs politik. Hans memoarer, Zapiski po blgarskite vozstanija (1884–92), innehåller skildringar av livet som bulgarisk upprorsman. Dessutom skrev han biografier om Ljuben Karavelov (1885) och Christo Botev (1889) samt redigerade Karavelovs samlade skrifter.

Källor

Bulgariska författare
Bulgariskspråkiga författare
Bulgariska politiker under 1800-talet
Födda 1850
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Skënderbeu Korçë

Skënderbeu Korçë (fullständigt namn: Klubi futbollistik Skënderbeu Korçë) är en albansk fotbollsklubb från staden Korça i den sydöstra delen av landet. Klubben spelar för närvarande i Kategoria Superiore som är den högsta divisionen i Albanien. Eftersom Skënderbeu vann ligan säsongen 2011/2012 är klubben regerande mästare. Klubben är uppkallad efter Albaniens nationalhjälte Skanderbeg (Skënderbeu på albanska). Klubben spelar sina hemmamatcher på Stadiumi Skënderbeu, som har kapacitet för 12 000 åskådare.

Meriter

Inrikes 
Liga
 Kategoria Superiore (nivå 1)
 Vinnare (5): 1933, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2017/2018
 Tvåa (3): 1930, 1934 & 1976/1977
 Kategoria e Parë (nivå 2)
 Vinnare (3): 1975/1976, 2004/2005 & 2006/2007
 Tvåa (3): 1989/1990, 1994/1995 & 2004/2005

Cup
 Albanska cupen
 Tvåa (3): 1958, 1965 & 1976
 Albanska supercupen
 Tvåa (1): 2011

Turneringar
SuperSport Trophy
Vinnare (1): 2011

Placering senaste säsonger

Referenser

Externa länkar 
 Arkiverad version av klubbens webbplats 
 Albanska fotbollsförbundets webbplats  
 KF Skënderbeu på Uefa.com 

 
Fotbollsklubbar i Albanien
Sportklubbar bildade 1909
Neos Marmaras

Neos Marmaras (grekiska: Νέος Μαρμαράς) är liten turistort på Sithoniahalvön, en av de tre halvöarna i halvön Chalkidiki (Χαλκιδική) i norra Grekland. (År 2011) hade Neos Marmaras 3 352 invånare, under sommartid uppskattas befolkningen till 20 000.

De viktigaste industrierna är turism, jordbruk (oliver, vin och honung), och fiske. Kända ställen och sevärdheter omkring Neos Marmaras är den lilla byn Parthenonas på berget Itamos. Andra sevärdheter är ön Kelyfos (Κέλυφος) som betyder sköld, vilket beskriver formen på ön som ser ut som en sköldpadda.

Porto Carras 
Utanför Neos Marmaras ligger den 5-stjärniga hotell- och semesteranläggningen Porto Carras, en av de största i norra Grekland. I området finns mängder av olivträd samt en vingård med en yta på 475 000 kvadratmeter. Ett känt vin, Domaine Porto Carras, kommer härifrån. Porto Carras är också hem för den största privata marinan i norra Grekland, som har båtplatser för 315 båtar och är byggd av en finsk tillverkare, Marinetek. Anläggningen har tennis-, fotbolls- och basketplaner samt thalassoterapi och spacenter. Den innehåller också restauranger, strandbarer och en biograf. Porto Carras ägs idag av Technical Olympic Group.

Geografi 
Neos Marmaras ligger 125 kilometer från Thessaloniki och 55 kilometer från Polygyros. Byn ligger vid en vik, Toroneos Kolpos, som fått sitt namn efter byn Toroni, söder om Neos Marmaras. Byn ligger nedanför de två bergen Itamos och Tragoudeli ("det sjungande berget").

Historia 
Neos Marmaras byggdes av immigranter från Marmarisområdet i Turkiet under tvångsförflyttningen på 1920-talet. Större delen av befolkningen i orten kommer ursprungligen från Marmarisområdet och från byn Parthenonas.

Badsamhällen 
 Paradeisos, den andra största sandstranden i Neos Marmaras. där bor runt 40 personer.
 Azapiko, en stor strand utanför Marmaras.

Parthenonas 
Parthenonas är en gammal by som ligger på berget Itamos, där bor runt 20 personer. Byn är en antik bosättning.
Byns befolkning är kända för att ha varit en del av nationella motståndet när Grekland gjorde motstånd mot Osmanerna.

Ön Kelyfos 
Kelyfos är en ö utanför viken som formar Neos Marmaras. Kelyfos betyder "sköld" och ön har fått namnet efter sin form. I själva byn syns inte formen så tydligt, men om man är någonstans lite längre söder eller lite norr från byn syns det tydligare. Ön har nämligen en form av en sköldpadda. På norra sidan syns formen mera rund, på södra sidan har den ett mer spetsigt utseende. Ön var en strategisk punkt under Antikens Grekland och under andra världskriget.

Externa länkar 

Neos Marmaras, Sithonia, Halkidiki
 http://www.portocarraswines.gr/en/
 http://www.portocarras.com/

Orter i Mellersta Makedonien
Dorian Gray (film, 2009)

Dorian Gray är en brittisk film från 2009 med romanen Dorian Grays porträtt av Oscar Wilde som förlaga. Filmen är regisserad av Oliver Parker. Huvudrollerna spelas av Ben Barnes och Colin Firth

Rollista (urval) 
 Ben Barnes - Dorian Gray 
 Colin Firth - Lord Henry Wotton 
 Ben Chaplin -  Basil Hallward
 Rebecca Hall -  Emily Wotton

Externa länkar
Dorian Gray på imdb

Brittiska filmer 2009
Brittiska dramafilmer
Brittiska fantasyfilmer
Brittiska thrillerfilmer
Oscar Wilde-filmatiseringar
HBTQ-relaterad film
1916 på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Oliver Parker
Lab Rats

Lab Rats är en amerikansk TV-serie, situationskomedi, som hade premiär den 27 februari 2012 på Disney XD. Den skapades av Chris Peterson och Bryan Moore.

Handling 
När 14-årige Leo flyttar in i sin nya styvpappas herrgård, blir han bekant med Adam, Bree, och Chase - tre syskon med superkrafter (och utrustade med hi-tech-program) som bor i ett labb under huset. En osannolik vänskap utvecklas. De tre syskonen hjälper honom att bli den mest populära eleven i skolan.

Figurer 
Ledande roller
Billy Unger - Chase Davenport
Kelli Berglund - Breeana "Bree" Davenport
Spencer Boldman - Adam Davenport
Tyrel Jackson Williams - Leo Dooley
Hal Sparks - Donald Davenport
Övriga roller
Angel Parker - Tasha Davenport
Will Forte - Eddy
Garrett Backstrom - Ethan
Maile Flanagan - Rektor Perry
Madison Pettis - Janelle
Mateus Ward - Marcus

Referenser

Externa länkar 
 

Amerikanska komediserier på TV
TV-seriestarter 2012
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska TV-serier från 2010-talet
TV-serieavslutningar 2016
Gemeinnützige Krankentransport GmbH

Gemeinnützige Krankentransport GmbH, även Gekrat eller GeKraT, var ett transportföretag inom Nazitysklands program för så kallade barmhärtighetsmord, Aktion T4. Gekrat transporterade sjuka och funktionshindrade personer från lokala vårdinstitutioner till någon av de sex dödsanstalterna: Bernburg, Brandenburg, Grafeneck, Hadamar, Hartheim och Sonnenstein. Gekrat leddes först av Reinhold Vorberg (1904–1983) och senare av Hermann Schweninger.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 

Nazistiska organisationer
Aktion T4
Mjasisjtjev M-50

Mjasisjtjev M-50 (, NATO-rapporteringsnamn Bounder), var ett sovjetiskt bombflygplansprojekt. Endast två prototyper byggdes varav bara den första någonsin flög.

Utveckling
När det amerikanska bombflygplanet Convair B-58 Hustler blev känd i mitten på 1950-talet kom den att påverka utvecklingen även i Sovjetunionen. Mjasisjtjev började under 1954 att utveckla ett liknande bombplan, men i juli 1955 ändrades specifikationen till ett större långdistansbombplan. I mars 1956 beslutades att flygplanet skulle få fyra stycken RD16-17-motorer utvecklade av Prokofjev Zubets. Dessa motorer skulle ge flygplanet interkontinental räckvidd och supercruise-förmåga. Många olika designer utvärderades innan man till slut bestämde sig för M-50.

M-50 var samtida med sovjetunionens första överljudsbombflygplan Tupolev Tu-22, men M-50 var betydligt större. Maximala startvikten var mer än dubbelt så stor. Kombinationen av storleken och hög fart gjorde att konstruktionen drog ut på tiden. Bland annat behövde nya tillverkningsmetoder utvecklas för vingpanelerna. För att spara vikt skulle flygplanet bara ha två mans besättning, vilket krävde hög grad av automatisering. Bland annat fick M-50 ett automatiskt trimsystem som förflyttade flygplanets tyngdpunkt genom att pumpa bränsle mellan tankar i olika delar av flygplanet.

Två prototyper tillverkades. Den första, M-50A, var ett renodlat forskningsflygplan avsett för aerodynamiska prov. Den andra, M-50B, var mer likt den tänkta produktionsmodellen med bombutrymme och möjlighet att lufttankas. Inga RD16-17-motorer fanns dock ännu att tillgå, så båda flygplanen fick i stället RD-7-motorer, vilket avsevärt begränsade deras prestanda trots att de inre motorerna försågs med efterbrännkammare som ökade deras dragkraft till 142,2 kN. Meningen var att dessa båda prototyper skulle följas av en produktionsserie med RD16-17-motorer kallad M-52, men hela projektet lades ner 1960.

Prototypen M-50A visades upp offentligt på flygdagen i Tusjino 1961. Det stora bombflygplanet imponerade genom att göra en roll och att flyga ifrån sina eskorterande MiG-21. Trots att det var sista gången som M-50 flög så var västmakterna länge övertygade om att M-50 hade satts i produktion och den tilldelades rapporteringsnamnet Bounder.

Efter nedläggningen av M-50 och M-52 fortsatte Mjasisjtjev att utveckla konceptet med de än mer futuristiska fartmonstren M-56 och M-57. Utvecklingen fick dock ett definitivt slut när Mjasisjtjevs konstruktionsbyrå lades ner 1963.

Källor

Sovjetiska bombflygplan
Flygplan med flera raketstolar
Mjasisjtjev
Överljudsflygplan