kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rosträvsparv

Rosträvsparv (Passerella iliaca) är en nordamerikansk tätting i familjen amerikanska sparvar med omstridd systematik.

Utseende 
Rosträvsparven är en stor sparv med en längd på 15–19 centimeter och en vingbredd på 27 centimeter. Huvudet är grått med rostfärgade örontäckare. Strupen är vit med ett rostrött streck på vardera sida. Näbben är svart ovan och gulvit nedan. Bröstet har rödbruna streck med en suddig fläck i mitten. Strecken fortsätter ner mot flankerna, men buken är generellt vit. Kombinationen av distinkta rödbruna och grå strimmor på ryggen med en grå övergump är diagnostisk. Könen liknar varandra.

Utbredning och underarter 
Rosträvsparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Passerella iliaca zaboria – nordvästra Alaska till sydvästra Kanada, vintertid östra Great Plains till centrala och södra USA
 Passerella iliaca  iliaca – Labrador och Newfoundland till sydöstra Quebec och Ontario, flyttar till östra USA

Rosträvsparven är en mycket sällsynt gäst i Europa med endast tre godkända fynd av fåglar som tros ha nått dit på naturlig väg: 1944 på Island, 1961 på Irland och i december 2012 samma individ i Finland och Estland.

Släktskap 
Ofta betraktas alla fyra arter rävsparvar som en och samma art, med det vetenskapliga namnet iliaca och det svenska namnet rävsparv. Rävsparvarnas närmaste släkting är tundrasparven (Spizelloides arborea).

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Ekologi 
Rosträvsparven häckar i ett brett bälte mestadels i tajga från Newfoundland till norra Alaska. Den hittas helst i täta pil- och alsnår men även i barrskogsmyrar. Fågeln häckar på marken eller i buskar och träd upp till två meter över marken. Honan lägger tre till fem blå till blekgröna kraftigt brunfläckade ägg som hon ruvar i tolv till 14 dagar. Det tar ytterligare nio till elva dagar innan ungarna blir flygga.

Flyttning
Flyttningen söderut inleds i början av oktober. De allra flesta individer har återvänt till häckningsområdena i början av maj.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte så pass kraftigt att den kan anses vara hotad. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Storfotssparv

Storfotssparv (Pezopetes capitalis) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Storfotssparven är en stor och långstjärtad sparv med mycket kraftiga ben och fötter (därav namnet) men oproportionerligt tunn näbb. Fjäderdräkten är olivgrön med konstrasterande grått huvud och svart ansikte. Undersidan är ljusare och mer gulaktig. Dess ljudliga sång hörs i gryningen.

Utbredning och systematik 
Storfotssparven förekommer i regnskogar i Costa Rica och västra Panama. Fågeln placeras som enda art i släktet Pezopetes och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Storfotssparven hittas i undervegetation i skog, i ungskog och i snåriga igenväxta betesmarker, på mellan 2150 och 3350 meters höjd. De stora fötterna använder den för att krafsa efter frön och insekter på marken, men kan också ta frukt. Fågeln påträffas ofta i par eller små familjegrupper. Den är generellt vanlig, men kan vara svår att få syn på i den täta växtligheten.

Status 
Arten har ett relativt litet utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Världspopulationen uppskattas till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Lärktangara

Lärktangara (Rhopospina alaudina) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Lärktangaran är en liten och rätt slank finkliknande tangara med tydligt gulskära ben. I flykten syns tydligt ett vitt band över stjärtroten. Hane i häckningsdräkt har lysande gul näbb och svartaktigt ansikte. Hane utanför häckningstid är mattare med ljus ögonring och skäraktig näbb. Även honan har ljus ögonring, med tunn mörk streckning ovan och under.

Utbredning och systematik 
Lärktangaran delas in i sex underarter med följande utbredning:
 R. a. bipartita– Anderna i västra Ecuador och Peru (i söder till Arequipa)
 R. a. humboldti – kustnära södra Ecuador och norra Peru (i söder till Piura)
 R. a. bracki – centrala Peru (torra dalgångar vid övre Río Huallaga)
 R. a. excelsa – Anderna i södra Peru (Puno) och Bolivia
 R. a. alaudina – Anderna i Chile (Atacama till Valdivia)
 R. a. venturii – Anderna i Argentina (Jujuy och Salta i Tucumán och västra Córdoba)

Släktestillhörighet 
Lärktangaran placeras traditionellt med sierratangarorna i Phrygilus. Flera DNA-studier har dock visat att arten tillsammans med koltangaran och sorgtangaran är mycket avlägset släkt från övriga arter i Phrygilus och närmare camposfinken (Porphyrospiza caerulescens). Dessa placeras därför vanligen i ett och samma släkte, där Rhopospina har prioritet. Andra urskiljer koltangaran och lärktangaran i egna släktet Corydospiza.

Levnadssätt 
Lärktangaran hittas i olika typer av steniga och sandiga miljöer med spritta buskar och områden med gräs.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthuvad sierratangara

Svarthuvad sierratangara (Phrygilus atriceps) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydvästra Peru (Arequipa) till västra Bolivia, norra Chile, nordvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Koltangara

Koltangara (Rhopospina carbonaria) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer i centrala Argentina. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Koltangaran är en knubbig finkliknande tangara. Den liknar den större arten sorgtangara men har mindre böjd över näbbhalva, ordentligt med svart på undersidan och hos hanen rent gul näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i centrala Pampas i Argentina och flyttar till norra Tucumán. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Koltangaran placeras traditionellt med sierratangarorna i Phrygilus. Flera DNA-studier har dock visat att arten tillsammans med lärktangaran och sorgtangaran är mycket avlägset släkt från övriga arter i Phrygilus och närmare camposfinken (Porphyrospiza caerulescens). Dessa placeras därför vanligen i ett och samma släkte, där Rhopospina har prioritet. Andra urskiljer koltangaran och lärktangaran i egna släktet Corydospiza.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades koltangara tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Koltangaran hittas i arida låglänta områden, framför allt i buskmarker i Patagonien.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Argentina
Sadeltangara

Sadeltangara (Idiopsar dorsalis) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Sadeltangaran är en vacker finkliknande fågel, med unikt rostbrun rygg som tydligt kontrasterar mot den i övrigt gråaktiga fjäderdräkten. Framifrån kan den dock vara mycket lik vitstrupig tangara. Ungfågeln har mattare rödbrun rygg med svaga mörka streck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från sydvästra Bolivia till norra Chile och nordvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten bland sierratangarorna (tidigare sierrafink) i släktet Phrygilus. Genetiska studier visar dock att släktet är kraftigt parafyletiskt. Sadeltangaran och dess nära släkting vitstrupig tangara står istället mycket nära talustangaran (Idiopsar brachyurus) och förs därför allt oftare till Idiopsar, alternativt i det egna släktet Ephippiospingus.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Sadeltangaran förekommer mycket lokalt på myrar och klippiga sluttningar högt uppe i Anderna. Den ses vanligen i par eller smågrupper, födosökande tystlåtet på marken. Den beblandar sig inte vanligen med andra fröätande fåglar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig tangara

Ej att förväxla med vitstrupig frötangara (Sporophila albogularis).

Vitstrupig tangara (Idiopsar erythronotus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitstrupig tangara är en finkliknande fågel med rätt anspråkslös fjäderdräkt. Den är genomgående grå, med som namnet avslöjar en vit strupfläck. Jämfört med glaciärtangaran har den enfärgat grått huvud och en stor svart vingpanel. Ungfågeln har brunaktig anstrykning på ryggen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydvästra Peru, sydvästra Bolivia och norra Chile. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Phrygilus. Genetiska studier visar dock att det släktet är kraftigt parafyletiskt. Vitstrupig tangara och dess nära släkting sadeltangaran står istället mycket nära talustangaran (Idiopsar brachyurus) och förs därför allt oftare till Idiopsar alternativt i det egna släktet Ephippiospingus.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Vitstrupig tangara hittas i höga bergstrakter. Där ses den mycket lokalt på myrar och steniga sluttningar. Den ses vanligen i par eller smågrupper, födosökande på marken och sällan tillsammans med andra fröätande fåglar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Sorgtangara

Sorgtangara (Rhopospina fruticeti) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sorgtangaran är en kraftig finkliknande fågel med vacker fjäderdräkt. I alla dräkter har den smala med tydliga vita vingband, olikt andra liknande arter. Hanen har gul näbb, varierande mängd svart på ansikte och bröst samt svart streckning på ryggen. Honan är rätt avvikande, med en varmbrun kindfläck, skäraktig näbb och mörk streckning under.

Utbredning och systematik 
Sorgtangara förekommer i Anderna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 fruticeti/peruvianus-gruppen
 Rhopospina fruticeti peruvianus – norra Peru till Bolivia (La Paz och Cochabamba)
 Rhopospina fruticeti fruticeti – sydvästra Bolivia till södra Chile och södra Argentina
 Rhopospina fruticeti coracinus – Bolivia (västra Oruro och Potosí)

Släktestillhörighet 
Sorgtangaran placeras traditionellt med sierratangarorna i Phrygilus. Flera DNA-studier har dock visat att arten tillsammans med lärktangaran och koltangaran är mycket avlägset släkt från övriga arter i Phrygilus och närmare camposfinken (Porphyrospiza caerulescens). Dessa placeras därför vanligen i ett och samma släkte, där Rhopospina har prioritet. Andra placerar den som ensam art i släktet, behåller camposfinken i Porphyrospiza och för koltangaran och lärktangaran till egna släktet Corydospiza.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Sorgtangaran hittas i buskiga områden i stäppmiljö, ofta runt byar och på odlingsterrasser. Ibland kan den ses i flockar om 100-tal individer, ofta tillsammans med andra fröätande fågelarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gråhuvad sierratangara

Gråhuvad sierratangara (Phrygilus gayi) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Gråhuvad sierratangara är en attraktiv liten finkliknande fågel. Hanen har grått huvud och grönaktig rygg. Honan och ungfågeln har vitaktig strupe med mörkt mustaschstreck och vitaktig buk.

Utbredning och systematik 
Gråhuvad sierratangara delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Phrygilus gayi gayi – Anderna i norra Chile (Coquimbo till Colchagua)
 Phrygilus gayi minor – kustnära Chile (Atacama till Santiago)
 Phrygilus gayi caniceps – södra Chile och Argentina Tierra del Fuego

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Gråhuvad sierratangara hittas i buskiga miljöer, från höga bergstrakter i Anderna till stäpp i Patagonien och lokalt i kustnära lägre bergstrakter. Jämfört med liknande skogssierratangaran förekommer den i torrare, öppnare och buskigare trakter. Den ses ofta tillsammans med andra små fröätande fåglar. På vissa platser kan den vara riktigt tam och tigga efter mat vid rastplatser.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Claude Gay (1800-1873), fransk zoolog och samlare av specimen i Chile och Peru 1828-1842.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Skogssierratangara

Skogssierratangara (Phrygilus patagonicus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från centrala Argentina och Chile till Tierra del Fuego. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Askbröstad tangara

Askbröstad tangara (Geospizopsis plebejus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Askbröstad tangara är en liten finkliknande fågel med påtagligt liten näbb. Fjäderdräkten är rätt färglös, men kombinationen av tydligt ljusa "glasögon", den lilla näbben och mörkstreckad rygg är unik. Adulta fåglar har ostreckat gråaktig undersida, ungfåglarna streckad.

Utbredning och systematik 
Askbröstad tangara förekommer i Anderna från Peru till nordvästra Argentina och norra Chile. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Geospizopsis plebejus ocularis – Anderna i Ecuador och nordligaste Peru (Tumbes och Piura)
 Geospizopsis plebejus plebejus – Anderna från Peru till Bolivia, norra Chile och nordvästra Argentina

Vissa urskiljer även underarten naroskyi med utbredning i nordcentrala Argentina.

Släktestillhörighet 
Denna art och närbesläktade blygrå tangara placerades tidigare i Phrygilus. DNA-studier visar dock att de endast är avlägset släkt och snarare står nära Haplospiza. Dessa urskiljs därför allt oftare i ett eget släkte, Geospizopsis.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Askbröstad tangara hittas högt uppe i Anderna på steniga sluttningar med buskar, i gräsmarker och i byar. Den ses ofta i kringflygande flockar tillsammans med andra fröätande småfåglar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Perusierratangara

Perusierratangara (Phrygilus punensis) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende  
Perusierratangaran är en knubbig finkliknande tangara. Hanen är gul med grått på huvud, vingar och stjärt. Hon har en liknande dräkt men är mattare i färgerna.

Utbredning och systematik 
Perusierrafink förekommer i Anderna i södra Peru och nordvästra Bolivia och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phrygilus punensis chloronotus – Cajamarca, Ayacucho och norra Cusco
 Phrygilus punensis punensis – Puno till nordvästra Bolivia (La Paz)

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Perusierratangaran hittas i höga bergstrakter i olika sorters öppna och torra miljöer, som buskmarker, jordbruksbygd och Polylepis-skogar. Den ses ofta i grupper på marken, ibland med andra finkliknande tangaror.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Blygrå tangara

Ej att förväxla med blygrå frötangara (Sporophila plumbea).

Blygrå tangara (Geospizopsis unicolor) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Blygrå tangara är en liten finkliknande fågel, med hos hanen helt blågrå fjäderdräkt. Honan är brun och streckad i norra delen av utbredningsområdet, gråare och svagare streckad i syd. Båda könen har matt skäraktiga ben.

Utbredning och systematik 
Blygrå tangara förekommer i Sydamerika. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Geospizopsis unicolor nivaria – nordöstra Colombia (Sierra Nevada de Santa Marta) och Anderna i nordvästra Venezuela
 Geospizopsis unicolor geospizopsis – östra och centrala Anderna i Colombia och Ecuador
 Geospizopsis unicolor inca – Anderna i Peru till västra Bolivia (La Paz)
 Geospizopsis unicolor unicolor – Anderna i sydvästra Peru (Tacna) till södra Chile och västra Argentina
 Geospizopsis unicolor tucumana – Anderna i Bolivia och nordvästra Argentina
 Geospizopsis unicolor ultima – bergen i södra Argentina (Tierra del Fuego)

Vissa urskiljer även underarten cyanea med utbredning i höglänta områden i Córdoba i norra centrala Argentina.

Släktestillhörighet 
Denna art och närbesläktade askbröstad tangara placerades tidigare i Phrygilus. DNA-studier visar dock att de endast är avlägset släkt och snarare står nära Haplospiza. Dessa urskiljs därför allt oftare i ett eget släkte, Geospizopsis.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Blygrå tangara hittas i öppna områden över 3000 meters höjd, i södra delar av utbredningsområdet dock mycket lägre. Den uppträder i småflockar, ibland med andra finkliknande fåglar, på marken i gräsmarker och öppna klippiga områden.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Asktangara

Asktangara (Piezorina cinerea) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Asktangaran är en finkliknande tätting med kraftig, knubbig näbb. Fjäderdräkten är grå med gul näbb och gula ben. Ungfåglar har mindre svart i ansiktet än adulta. Ben och näbb är också ljusare. Arten liknar lärktangaran, men har knubbigare näbb och saknar dennas bruna streck på ryggen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustnära torra områden i nordvästra Peru, från Tumbes till La Libertad. Den placeras som enda art i släktet Piezorina.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Levnadssätt 
Asktangaran är vanligast i öknar med spridda småträd, men kan även tillfälligtvis ses i tätare skog.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Cocostangara

Cocostangara (Pinaroloxias inornata) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Cocostangaran är en 12 cm lång knubbig men smalnäbbad finkliknande tangara med mörk fjäderdräkt. Hanen är helsvart. Honan är brunsvart ovan med otydlig olivbrun streckning och beigeaktiga vingband. Undersidan är svartstreckat beige, ljusare på buke. Ibland syns även omfattande beige på panna, tygel och ögonbrynsstreck. Sången är utdragen och sträv, på slutet stigande och ofta inledd med en genomträngande metallisk ton. Bland lätena hörs grova "djrr" och visslande "tyew".

Utbredning och systematik 
Cocostangaran förekommer endast i skogar på Cocos Island utanför västra Costa Rica. Den placeras som enda art i släktet Pinaroloxias.

Familjetillhörighet 
Liksom andra finkliknande tangaror placerades denna art tidigare i familjen Emberizidae. Genetiska studier visar dock att den är en del av tangarorna.

Status 
Cocostangaran har en stabil population bestående av uppskattningsvis 6 000–15 000 vuxna individer. Trots det begränsade utbredningsområdet kategoriserar IUCN beståndet som livskraftigt.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen