kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Toyota Auris

Toyota Auris är en personbil från Toyota som introducerades 2006 som en ersättare till Toyota Corolla. Den första generationen tillverkades mellan 2006 – 2012 och var den första generationen att dela E150-plattformen med Corolla. Det interna projektnamnet för modellen var E 150. Den andra generationen (E 180) presenterades 2012 och var bredare, lägre och hade en lyxigare interiör. Den tredje generationen av Auris debuterar 2018 och bygger på Toyotas TNGA plattform. I Australasien fortsatte bilen att heta Toyota Corolla, medan den i Japan i vissa versioner gick under namnet Toyota Blade. De första årsmodellerna kunde man även i Europa köpa Toyota Corolla som 4-dörrars sedan, medan halvkombin och kombin hette Auris. 

Auris finns både med hybriddrift och med konventionell bensinmotor.  2007 fick Auris fem stjärnor av Euro NCAP för sin säkerhet.

2018 kom ersättaren till Toyota Auris och nu återtogs namnet Corolla igen.

Auris egenskaper

Säkerhet  
 Autobroms (Toyota Safety Sense)
 Automatiskt helljus (AHB).
 Låsningsfria bromsar (ABS) med elektronisk bromskraftsfördelning (EBD).
 Bromsassistanssystem, Brake Assist (BA).
 Hjälpsystem vid start i motlut (HAC).
 Antisladdsystem VSC+ (Vehicle Stability Control+).
 Antispinnsystem TRC.
 Sju krockkuddar.
 Framstolar med inbyggt system (WIL) för att motverka pisknärtskador.

Motorer (icke-hybrid) 
 1,33 Dual VVT-i, bensin (99 hk).
 1,2 Turbo (116 hk)

Motor (hybrid) 

 1,8 HSD, bensin/el (136 hk).

Exteriör och Interiör 
Bilens exteriör har lättmetallfälgar i 16 tum och 17 tum. Den har backkamera, Intelligent parkeringassistans, strålkastare bi-xenon, aktivt halvljus (AFS) samt strålkastare med "Follow-me-home"-funktion.

Interiören av bilen har ett nyckelfritt lås- och tändningssystem, farthållare, läderklädd ratt, backspegel (inre, automatiskt avbländande), luftkonditionering, automatisk (AAC) med individuella inställningar vänster/höger sida fram samt Toyota Touch multimediasystem. Icke-hybriden har även sportstolar i framsätet.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Auris
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Andra makedoniska kriget

Andra makedoniska kriget utspelades mellan åren 200 f.Kr.-196 f.Kr. mellan Kungariket Makedonien under Filip V och Rom i allians med Pergamon och Rhodos.

Krig under antiken
STS-41

STS-41 var den trettiosjätte flygningen i det amerikanska rymdfärjeprogrammet och elfte i ordningen för rymdfärjan Discovery. Den sköts upp från Pad 39B vid Kennedy Space Center i Florida den 6 oktober 1990. Efter drygt fyra dagar i omloppsbana runt jorden återinträdde rymdfärjan i jordens atmosfär och landade vid Edwards Air Force Base i Kalifornien.

Uppdragets mål
Huvudsaklig målet var att placera ut rymdsonden Ulysses som skulle sändas ut i vidare bana i solsystemet där den skulle åka ovan solens båda poler.

Uppdragets besättning
 Richard N. Richards, befälhavare (2)
 Robert D. Cabana, pilot (1)
 William M. Shepherd, uppdragsspecialist (2)
 Thomas D. Akers, uppdragsspecialist (1)
 Bruce E. Melnick, uppdragsspecialist (1)

Väckningar
Under Geminiprogrammet började NASA spela musik för besättningar och sedan Apollo 15 har man varje "morgon" väckt besättningen med ett särskilt musikstycke, särskilt utvalt antingen för en enskild astronaut eller för de förhållanden som råder.

Se även 
 Rymdforskning

Referenser

Externa länkar 

Rymdfarkoster
Rymdfärjeprogrammet
1990 i USA
Rymdfartsåret 1990
Tokarp, Linköping

Tokarp är en del av tätorten Malmslätt. Där finns bland annat Tokarpsskolan och en privat väderstation. Sveriges före detta EU-minister Birgitta Ohlsson växte upp i Tokarp.

Externa länkar
Tokarpsskolan
Privat väderstation

Orter i Linköpings kommun
Poppius

Poppius är en prästsläkt från Finland. Släktens äldste kände stamfader hette Ericus Henrici och var född på 1550-talet. Han var kyrkoherde och dog i Uskela 1608. Räknat från Ericus Henrici hade släkten präster i sju generationer i följd.  

Den svenska grenens stamfader hette Gabriel Poppius. Han kallades genom kunglig utnämning till Stockholm och var justitieråd, president i Kommerskollegium och statsråd i Karl XIV Johans regering. Han var även direktör för Lantbruksakademien och tillägnades buskrosen Rosa Poppius.

Gabriels sonson Erik Gabriel Poppius var tullfiskal i Stockholm. Erik Gabriel hade sju barn, varav konstnären Minna Poppius gifte sig med flygbaronen Carl Cederström, agronomen Daniel Poppius var riksdagsman och Set Poppius grundade Poppius journalistskola.

Till en annan gren, som blev kvar i Finland, hörde poeten Abraham Poppius.

Släktträd

Kända medlemmar av svenska grenen
Gabriel Poppius (1769–1856), justitieråd, statsråd 
Fredrik Gabriel Poppius (1810–1883)
Erik Gabriel Poppius (1840–1907), tullfiskal, sångare
Daniel Poppius (1882–1957), agronom, riksdagsman
Hans Poppius (1917–1986), ämbetsman, gift med
Ulla Poppius (1919-2017), studierektor, kanslichef, författare
Minna Poppius (1883–1984), konstnär, gift med flygbaronen Carl Cederström (1867–1918)
Set Poppius (1885–1972), journalist, grundade Poppius journalistskola
Elisabeth ("Betty") Johanna Berzelius, född Poppius (1811–1884), gift med kemisten Jacob Berzelius (1779–1848)

Kända medlemmar av finländska grenar

Abraham Poppius (1793–1866), präst, skald, språkforskare
Bertil Poppius (1876–1916), entomolog
Håkan Poppius (1927–2019), läkare, professor
Uolevi Poppius (1896–1978), generallöjtnant
Vilhelm Gabriel Poppius (1867–1939), generaldirektör

Källor
 Släkten Poppius 1998, Stockholm, 
 Svenska släktkalendern 1989, Almqvist & Wiksell, Stockholm, , sid 291 ff 
 Släkten Poppius 1966, Borgå, med förord av Set Poppius
 Gabriel Poppius, Minnesteckning 1934 av Birger Wedberg, Norstedt & Söner, Stockholm  
 Handlingar om släkten förvaras i Universitetsbiblioteken i Stockholm, Uppsala, Lund och Helsingfors, i Riksarkivet, i Svenska Akademiens arkiv, i Trolle-Ljungby arkiv och i finska litteratursällskapets arkiv

Prästsläkter
Finländska släkter
Svenska släkter
Finlands nationalbiografi
Poppius journalistskola

Poppius journalistskola är Skandinaviens äldsta journalistutbildning. Skolan grundades 1947 i Stockholm av journalisten och redaktören Set Poppius som själv hade en lång erfarenhet av yrket och var i 60-årsåldern.

Historia 
Skolan grundades under en period när det tidigare volontärsystemet hade slutat att fungera och innan den statliga journalistutbildningen påbörjades i början av 1960-talet. Den var länge den enda privata journalistutbildningen i Norden, endast i Tyskland och USA fanns liknande privata skolor. Trots att det fanns en stor brist på unga och utbildade journalister var många tveksamma till hans initiativ. Det fanns en allmänt spridd uppfattning att man inte kunde läsa sig till journalistyrket. Utbildningsfrågorna, inklusive behovet av en journalistutbildningen, debatterades allmänt vid denna tid och var under statlig utredning.

Set Poppius startade skolan tillsammans med sin hustru Ebba, alltid kallad Goll. Set Poppius var skolans föreståndare och lärare medan hustrun ansvarade för ekonomin. I bostaden på Garvargatan 5 samlade paret ibland sina elever för umgänge och där fanns även skolans kontor.

Bland dem som varit lärare på skolan märks Erik Lundegård (signaturen Eld), Sven Jansson, Bengt Ahlbom, Nils Beyer och Sigge Ågren. Rektorer efter Set Poppius har bland andra varit Erik Björnsson, Sören Larsson, Marianne Hühne von Seth och Annicka Flovin. Nuvarande rektor är Niclas Breimar. 
Skolan gav ursprungligen två kurser om året, en på våren och en på hösten, och verksamheten bedrevs på kvällstid i 14 veckor. Skolan är i dagsläget inriktad på journalistik, research och digitala medier, den ger deltidskurser i praktisk journalistik i Stockholm och har numera ca 500 elever om året. Sedan starten har skolan utbildat ca 8000 elever.

Set Poppius dog 1972 och Ebba Poppius drev skolan vidare under ett par år. Studieförbundet Vuxenskolan tog över ansvaret för skolan 1974–1986. På 1970-talet inleddes ett samarbete med dåvarande Journalisthögskolan, vars rektor Lars Furhoff var styrelseordförande i Poppius fram till sin död 1986. Poppius hyrde undervisningslokaler hos Journalisthögskolan, numera Institutionen för mediestudier vid Stockholms Universitet fram till år 2002.

Skolan drivs sedan dess av en stiftelse utan vinstintressen och finansieras idag helt av elevavgifter.

Alumni  
Skolan fick tidigt gott anseende och många journalister har "gått på Poppius", bland andra Majgull Axelsson, Beppe Wolgers, Svante Foerster, Carl Otto Werkelid, Malou von Sivers, Mona Krantz, Hans Nestius, Mats Lundegård, Sten Hedman, Magdalena Ribbing, Kristin Kaspersen, Lena Sundström Oisín Cantwell och Fredrik Lindström. Skolans första elev var Staffan Timell.

Se även 
 Journalist
 Journalistutbildning
 Journalisthögskola

Referenser 
 
 Poppius – Journalisternas skola. Sören Larsson 1997.

Noter

Externa länkar
Poppius, officiell webbplats

Skolor i Sverige
Utbildningsinstitutioner bildade 1947
Aleksandr Koltjak

Aleksandr Vasilijevitj Koltjak (ryska: Александр Васильевич Колчак), född 16 november 1874 i Sankt Petersburg, arkebuserad 7 februari 1920 i Irkutsk, var en rysk marinbefälhavare och därefter antibolsjevikisk ledare. Han var under delar av ryska inbördeskriget antikommunistisk statschef och den viktigaste ledaren för den vita armén.

Biografi

Före revolutionen
Koltjak deltog som ung officer i flera polarexpeditioner, utmärkte sig under rysk-japanska kriget särskilt vid försvaret av Port Arthur och var 1905-12 chef för marinstabens organisationsavdelning. Vid första världskrigets utbrott var Koltjak kommendör och fartygschef vid Östersjöflottan men blev sommaren 1916 chef för Svartahavsflottan.

De vita styrkorna
Vid revolutionen 1917 entledigades han från befälet och vistades en tid i Amerika. Han återvände dock till Sibirien, där han som krigs- och sjöminister inträdde i den antiboljevikiska regeringen baserad i Omsk, den Provisoriska allryska regeringen.

I november 1918 utsågs han av militärkonservativa partiet till riksföreståndare, och hans styrkor startade i mars 1919 en offensiv över Ural mot mellersta Volga.

Reträtten och slutet
I april tvangs styrkor vika för övermakten, varefter myteri utbröt bland hans trupper och frontlinjen förflyttades till öster om Uralbergen.

Under resten av året stod striden i mycket kring kontrollen av transsibiriska järnvägen, där olika pansartåg kom till användning. Den vita sidan hade även problem med de allt större kommunistiska partisanstyrkorna och den tjeckoslovakiska legionens allt svagare lojalitet (den tågburna legionen utövade viss kontroll över transsibiriska järnvägen). 4 januari 1920 avsade sig Koltjak riksförståndareskapet och tog sin tillflykt till trakten öster om Bajkalsjön. Han arresterades dock slutligen, återsändes till Irkutsk och utlämnades till bolsjevikerna, vilka 6 februari samma år avrättade honom.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Franskspråkiga Wikipedia – Alexandre Koltchak (omfattande artikel, )

Födda 1874
Avlidna 1920
Män
Ryska militärer under 1800-talet
Ryska militärer under 1900-talet
Personer i rysk-japanska kriget
Personer i Ryssland under första världskriget
Militärer som blivit avrättade
Personer som blivit avrättade av Sovjetunionen
Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Personer från Sankt Petersburg
Officerare av Hederslegionen
Anton Denikin

Anton Ivanovitj Denikin (ryska: Анто́н Ива́нович Дени́кин), född 16 december 1872, död 8 augusti 1947, var en rysk general och en av ledarna i antibolsjevikiska vita gardet i det ryska inbördeskriget.

Denikin blev officer vid infanteriet 1892 och deltog som kompani- och bataljonschef i rysk-japanska kriget. Han blev överste 1905 och regementschef 1910. Under första världskriget befordrades Denikin snabbt till generallöjtnant och fick i maj 1917 befälet över västra fronten. Häktad av Aleksandr Kerenskij på hösten samma år lyckades han fly till Rostov och trädde under Michail Aleksejevs befäl. Efter Lavr Kornilovs död den 31 mars 1918 övertog han befälet över dennes armé och satte sig så småningom i besittning av större delen av Sydryssland. Under 1919 försökte han samverka med Aleksandr Koltjak men efter dennes nederlag i november samma år tvingades Denikin till återtåg. Hans armé råkade i upplösning och 4 april 1920 överlämnade han befälet till Pjotr Nikolajevisj Wrangel och begav sig till Storbritannien. Senare bodde han i Frankrike och USA, där han avled.

Denikin har författat The Russian Turmoil (1922) och The White Army (1930).

Utmärkelser

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Ryska generaler
Ryska militärer under 1800-talet
Ryska militärer under 1900-talet
Personer i rysk-japanska kriget
Personer i Ryssland under första världskriget
Födda 1872
Avlidna 1947
Män
Personer från Włocławek
Satisfaction Is the Death of Desire

Satisfaction Is the Death of Desire är ett musikalbum av det amerikanska hardcorebandet Hatebreed, utgivet 1997.

Låtlista
"Empty Promises" - 1:20
"Burn the Lies" - 1:47
"Before Dishonor" - 2:51
"Puritan" - 2:12
"Conceived Through an Act of Violence" - 1:46
"Afflicted Past" - 1:43
"Prepare for War" - 2:02
"Not One Truth" - 2:03
"Betrayed by Life" - 1:41
"Mark My Words" - 1:53
"Last Breath" - 1:35
"Burial for the Living" - 1:42
"Worlds Apart" - 2:06
"Driven by Suffering" - 1:48

Musikalbum 1997
Album utgivna på Victory Records
Coachella Valley Music and Arts Festival

The Coachella Valley Music and Arts Festival, i folkmun ofta bara Coachella, är en årlig musikfestival som hålls på Empire Polo Fields i Indio i Kalifornien sedan 1999. På festivalen spelar band inom flera genrer, bland annat rock, hiphop och elektronisk musik fått sitt namn av Coachella Valley i nordvästra Coloradoöknen, har sedan starten varit en tvådagarsfestival, med undantag för 2001 års festival som bara var en dag. 2007 förlängdes festivalen till tre dagar. Vädret på platsen är typiskt mycket varmt under festivaldagarna i slutet av april, och temperaturen kan nå upp till 40 grader Celsius.

Förutom musik bjuder festivalen på utställningar av installationer och konstverk, många interaktiva. Många av de artister som ställer ut på Coachella har också dykt upp på Burning Man-festivalen.

Historik
Den första Coachellafestivalen hölls den 10 och 11 oktober 1999. Den lockade cirka 25 000 besökare och band som Beck, The Chemical Brothers, Tool och Rage Against the Machine. Några problem uppstod under festivaldagarna. Bland annat var det inte tillåtet med camping på festivalområdet – detta till följd av det tumult som hade uppstått på Woodstock 99. Festivalen ska dessutom inte ha inbringat tillräckligt med pengar för att gå runt, vilket tros vara anledningen till att festivalen inte hölls 2000.

2001 gjordes ett nytt försök. Festivalen flyttades till april för att undvika sensommarhettan, och förkortades till bara en dag. Arrangörerna hade dock problem att få fram ett dragplåster för att locka publik. Bara några månader före festivalen lyckades de dock få Perry Farrell att återförena Jane's Addiction för att framträda på Coachellas huvudscen.

Till 2002 års festival, som återgick till att vara två dagar lång, kom Björk och Oasis, och dessutom återförenades Siouxsie & the Banshees. Festivalen hade vid det här laget blivit riktigt stor, och året därpå var band som Red Hot Chili Peppers och The Beastie Boys dragplåstren.

2004 var det första år då festivalbiljetterna sålde slut. Bland de stora banden som spelade fanns ett återförenat Pixies, samt Radiohead, The Cure och Kraftwerk.

Till 2007 års festival återförenades Rage Against the Machine och Scarlett Johansson fick stora rubriker när hon uppträdde tillsammans med The Jesus and Mary Chain.

Till 2012 års festival uppträdde den sedan 16 år döda rapparen Tupac Shakur i form av ett hologram. Eftersom många hävdar att rapparen iscensatt sin egen död trodde många av åskådarna att han nu var tillbaka.

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Musikfestivaler i USA
Kultur i Kalifornien
Indio
Coachella

Coachella kan syfta på:
 Coachella Valley – en dalgång i Riverside County i södra Kalifornien, USA
 Coachella Valley Music and Arts Festival – en årlig musikfestival som hålls på Empire Polo Fields i Indio i Kalifornien
 Coachella, Kalifornien – en stad i Riverside County i Kalifornien
 Coachella (sång) – en singel av Brooke Fraser
Ny Carlsbergfondet

Ny Carlsbergfondet är en dansk stiftelse grundad av makarna Carl Jacobsen, ägare till Ny Carlsberg bryggeri och hans hustru Ottilia Jacobsen för att gagna dansk konst, såväl skulptur som bildkonst och trädgårdskonst. Fonden driver bl.a. Ny Carlsberg Glyptotek.

Se även
Carlsbergfonden

Stiftelser i Danmark
Organisationer bildade 1902
Kulturorganisationer
Kultur i Danmark
Carlsberg
Beetlejuice

Beetlejuice är en amerikansk fantasy komedifilm från 1988 i regi av Tim Burton. I huvudrollerna ses Alec Baldwin, Geena Davis, Michael Keaton, Catherine O'Hara, Jeffrey Jones och Winona Ryder.

Handling 

Det lyckligt gifta paret Barbara och Adam dör i en bilolycka på väg hem från järnaffären. Trots det fortsätter de att bo kvar i sitt vackra hus, men en dag är huset sålt och en ny familj flyttar in, familjen Deetz. De är vana att handskas med övernaturliga ting och Barbara och Adam är alldeles för harmlösa som spöken för att kunna skrämma bort dem.

Till slut känner de sig nödgade att tillkalla experthjälp från spöket Betelgeuse, men avstår från hans hjälp då han visar sig vara både pervers och farlig. Dottern Lydia i den nyinflyttade familjen känner en stark dragning till det ockulta och morbida och det tar inte lång tid förrän hon stöter på Betelgeuse som lurar henne att med hjälp av en rebus säga hans namn tre gånger och på så vis befria honom från hans fängelse. Han skrider genast till verket för att hjälpa det nydöda paret.

Om filmen 
Filmen är ett typiskt exempel av Burtons visuella stil och snedvridna fantasi och man kan se en klart gotisk inspirerad design. Filmen budget låg på 13 miljoner amerikanska dollar och endast en miljon var avsedd för att användas till visuella effekter eftersom Burtons avsikt var att de effekter han använde skulle likna de man använder i lågbudgetfilmer. Filmen innehåller musik av Danny Elfman.

Beetlejuice har även blivit ett TV-spel utvecklat av Rare till NES. En animerad TV-serie gjordes och sändes kort efter filmens premiär. Serien skiljer sig på många plan från filmen; istället för skurk, är Beetlejuice en anti-hjälte, och handlingen kretsar kring vänskapen mellan honom och Lydia, samt deras äventyr i både den här världen och spöklandet "Neitherworld".

Rollista i urval 

 Michael Keaton - Betelgeuse (uttalas "Beetlejuice")
 Alec Baldwin - Adam Maitland
 Geena Davis - Barbara Maitland
 Winona Ryder - Lydia Deetz
 Catherine O'Hara - Delia Deetz
 Jeffrey Jones - Charles Deetz
 Annie McEnroe - Jane Butterfield
 Glenn Shadix - Otho
 Sylvia Sidney - Juno
 Robert Goulet - Maxie Dean
 Maree Cheatham - Sarah Dean
 Dick Cavett - Bernard
 Susan Kellermann - Grace
 Adelle Lutz - Beryl

Musik i filmen i urval 
"Day-O", skriven av Irving Burgie och William A. Attaway, sjungs av Harry Belafonte
"Man Smart, Woman Smarter", skriven av Norman Span, sjungs av Harry Belafonte
"Sweethart from Venezuela" skriven av Fitzroy Alexander och Robert Gordon, sjungs av Harry Belafonte
"Jump in the Line (Shake Señora)", musik av Rafael de León, Gabriel Oller och Steve Samuel, engelsk text av Stephen Somvel, sjungs av Harry Belafonte

Se även 
 Betelgeuse (en stjärna)

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 1988
Amerikanska skräckkomedifilmer
Filmer i regi av Tim Burton
Filmmusik av Danny Elfman
Connecticut på film
Amerikanska spökfilmer
Halloweenfilmer
Filmer om livet efter döden
Engelskspråkiga filmer
Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborgs slott

Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborgs slott, också kallat Frederiksborgmuseet, är ett kulturhistoriskt museum, som är inrymt på Frederiksborgs slott i Hillerød i Danmark.

Museet visar en samling av bland annat porträtt, historiemåler, möbler och konsthantverksprodukter, som belyser Danmarks historia under de senaste 500 åren. nutid. Museet är en enhet inom Carlsbergfonden.

Museet inrättades 1878, på initiativ av bryggaren  J.C. Jacobsen, sedan slottet hade drabbats av en våldsam brand 1859.

I samarbete med systerorganisationer i Norden utdelar museet vartannat år Brygger J.C. Jacobsens Portrætpris. Samtidens portræt i Norden, efter en internordisk pristävlan för porträttkonstnärer från Danmark, Finland, Färöarna, Grönland, Island, Norge, Sverige, Åland och Sydslesvig.

Artefakter på museet i urval
 Leonora Christinas manuskript till Jammers Minde från huvudsakligen 1673-74, inköpt av danska staten 1920

Litteratur 
 Povl Eller: Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg 1878-1978, Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborg, 1978, 
 Otto Andrup: Frederiksborg og det Nationalhistoriske Museum, J.H. Schultz A/S, 1950

Källor
Det Nationalhistoriske Museums presentationsbroschyr

Externa länkar 
Frederiksborgmuseets webbplats

Museer i Region Hovedstaden
Kulturhistoriska museer i Danmark
Hillerød
Konstmuseer och konsthallar i Köpenhamnsregionen
Österrikes Grand Prix 1970

Österrikes Grand Prix 1970 var det nionde av 13 lopp ingående i formel 1-VM 1970. Detta var det första F1-loppet som kördes på Österreichring.

Resultat 
 Jacky Ickx, Ferrari, 9 poäng
 Clay Regazzoni, Ferrari, 6
 Rolf Stommelen, Auto Motor und Sport (Brabham-Ford), 4
 Pedro Rodríguez, BRM, 3
 Jackie Oliver, BRM, 2
 Jean-Pierre Beltoise, Matra, 1 
 Ignazio Giunti, Ferrari
 Chris Amon, March-Ford
 Jo Siffert, March-Ford 
 Peter Gethin, McLaren-Ford 
 George Eaton, BRM
 Andrea de Adamich, McLaren-Alfa Romeo
 Jack Brabham, Brabham-Ford
 Henri Pescarolo, Matra 
 Emerson Fittipaldi, Lotus-Ford

Förare som bröt loppet 
 Denny Hulme, McLaren-Ford (varv 30, motor)
 John Surtees, Surtees-Ford (27, motor)
 Tim Schenken, Williams (De Tomaso-Ford) (25, motor)
 Jochen Rindt, Lotus-Ford (21, motor)
 Mario Andretti, STP Corporation (March-Ford) (13, olycka) 
 Silvio Moser, Bellasi-Ford (13, kylare) 
 Jackie Stewart, Tyrrell (March-Ford) (7, oljerör) 
 John Miles, Lotus-Ford (4, bromsar) 
 François Cévert, Tyrrell (March-Ford) (0, motor)

Noteringar 
 Tim Schenken gjorde F1-debut. 
 Clay Regazzonis första snabbaste varv.

VM-ställning 

1970 i Österrike
Österrikes Grand Prix
Hov (djurfot)

Hov kallas den hornbeklädda delen av foten (egentligen den tredje tån) hos uddatåiga hovdjur.

Se även 
 Klöv
 Hov (häst)

Externa länkar 
 SANHCP

Djuranatomi
Integumentsystemet
Carl Johan Bergman

Carl Johan Bergman kan syfta på:

 Carl Johan Bergman (född 1978), svensk skidskytt
 Carl Johan Bergman (1817–1895), svensk hembygdsforskare och politiker
 Carl-Johan Bergman, svensk journalist
Situation Magnusson

Situation Magnusson är ett svenskt underhållningsprogram från 2007 som visades på TV4. 
Komikern Peter Magnusson reser, förklädd till en uppsjö av olika karaktärer, runt i Europa och dokumenterar allt på ett maniskt sätt med hjälp av sin dolda kamera.

Karaktärer spelade av Magnusson
En homosexuell britt med märkligt sexliv
En kommunistisk göteborgare
En bitter rullstolsburen, som envisas med att falla ur rullstolen för att bli bekräftad
En thailändsk pojkhora
En brittisk reporter med märkliga reportage

Svenska TV-program
TV-program i TV4