kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gråkindad albatross

Gråkindad albatross (Thalassarche cauta) är en fågel i familjen albatrosser inom ordningen stormfåglar.

Utseende 

Gråkindad albatross är 90 till 100 centimeter lång och har ett vingspann på 210 till 260 centimeter. Den väger mellan 2,6 och 5,3 kilogram. Tillsammans med systerarten salvinalbatross räknas den som den största av arterna i släktet Thalassarche, som är små för att vara albatrosser.

Gråkindad albatross är svart, vit och skiffergrå med en karaktäristisk tumstor svart fläck vid basen av framkanten på undervingen. Adulta fåglar har vit panna och hjässa, som i nederkanten gränsar mot dess mörka ögonbryn och ansiktet är blekgrått. Ryggen, stjärten och översidan av vingarna är gråsvarta. I övrigt är den vit. Näbben är grågul med gul spets.

Utbredning och taxonomi 
Gråkindad albatross delas in i två underarter:
 Thalassarche cauta cauta – häckar på Tasmanien och angränsande öar.
 Thalassarche cauta steadi – häckar på Aucklandöarna.

Den största häckande kolonin finns på ön Mewstone utanför Tasmanien. Andra större kolonier finns på Albatrossön och Pedra Branca. Ungfåglar är kända för att flyga så långt bort som till Sydafrika och individer som inte häckar kan påträffas i alla de sydliga havsområdena.

Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN urskiljer sedan 2014 underarten steadi som den egna arten Thalassarche steadi.

Tidigare behandlades både salvinalbatross och chathamalbatross vara underarter till gråkindad albatross och vissa gör det fortfarande.

Ekologi 
Gråkindad albatross lever på fisk som den huvudsakligen fångar nära ytan, men den kan också genomföra djupare dyk. Dyk ned till 5 meters djup har registrerats. Arten lever av fisk, bläckfisk, kräftdjur och manteldjur.

Fågeln häckar på öar och bygger reden som utgör en hög av jord, gräs och rötter. Den lägger sitt enda ägg under andra halvan av september.

Status 
Denna art häckar endast på tre öar och är därför känslig för plötsliga händelser och mänsklig aktivitet. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför gråkindad albatross som nära hotad (NT). Världspopulationen uppskattas till mellan 29 800 och 33 400 vuxna individer och beståndet anses vara stabilt.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

Albatrosser
Gråhuvad albatross

Gråhuvad albatross (Thalassarche chrysostoma) är en starkt hotad fågel i familjen albatrosser inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Gråhuvad albatross är med en längd på 81 centimeter en relativt liten albatross. Den har mörkt askgrått huvud, hals och övre delen av nacken. Ovansidan av vingen, manteln och stjärten är svartaktig, medan övergumpen är vit. Bakom ögat syns en vit halvmåne. Den svarta näbben har starkt gula åsar som mot spetsen blir rosaorange. Undersidan och även vingens undersida är vit med mycket svart på den främre kanten och mindre där bak.

Utbredning 
Fågelns utbredningsområde är i södra polarhavet vid höga latituder. Den häckar på isolerade öar i Antarktiska oceanen, i norr upp till 35° S: Sydgeorgien, Islas Diego Ramirez och Ildefonso utanför Chile, på Prins Edward-ön and Marionön samt Crozet och Kerguelen i södra Indiska Oceanen och i Stilla havet Macquarieön och Campbellöarna.

Status och hot 
Fågeln har en världspopulation på 250.000 vuxna individer, men data från Sydgeorgien där ungefär hälften av världens gråhuvade albatrosser häckar visar på en kraftig nedgång. En huvudorsak tros vara fiske med långrev, där födosökande albatrosser helt enkelt fastnar i krokarna och dör. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Albatrosser
Fåglar i antarktiska regionen
Svartbukig stormsvala

Svartbukig stormsvala (Fregetta tropica) är en fågel i familjen sydstormsvalor inom ordningen stormfåglar.

Utseende 
Svartbukig stormsvala är en medelstor stormsvala med en kroppslängd på 20 centimeter. Huvudet är svart, flankerna vita och undre stjärttäckarna svarta, medan övergumpen vit. Vingundersidorna är vita med en mörk framkant och mörka vingpennor. Karakteristiskt för arten är det svarta strecket mitt på buken som förbinder det svarta huvudet med de svarta undre stjärttäckarna.

Utbredning och systematik 
Svartbukig stormsvala delas in i två underarter med följande utbredning: 
 Fregetta tropica tropica – häckar på subantarktiska öar, förekommer pelagiskt utanför häckningstid till tropikerna.
 Fregetta tropica melanoleuca – häckar på Tristan da Cunha och Gough Island

Relationen till den nära släktingen vitbukig stormsvala är inte utredd och melanoleuca kan möjligen snarare tillhöra denna, alternativt vara en del av svartbukig stormsvala men inte utgöra ett eget taxon.

Svartbukig stormsvala i Europa 
Arten har påträffats vid återkommande tillfällen i området Banco de la Concepción utanför kanariska Lanzarote, men även 2011 utanför Madeira. Vid tre tillfällen har en stormsvala setts i Storbritannien som man inte kunnat avgöra om den är en svartbukig eller vitbukig stormsvala.

Ekologi 
Svartbukig stormsvala kommer inte nära land annat än för att häcka. Den kan vara associerad med kalla havsströmmar där den intar en föda av bläckfisk och småfisk, men information saknas. Den häckar från november och framåt i lösa kolonier på bara klippsluttningar, i tät vegetation eller på myrar på små utliggande öar, där den lägger ett ägg i en bohåla eller på en klippavsats.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 500.000 individer.

Namn 
Fågeln har även kallats svartmagad stormsvala på svenska.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Sydstormsvalor
Fåglar i antarktiska regionen
Gråryggig stormsvala

Gråryggig stormsvala (Garrodia nereis) är en fågel i familjen sydstormsvalor inom ordningen stormfåglar.

Utseende och läten 
Gråryggig stormsvala är en liten (17 cm) stormsvala som känns lätt igen på svartgrå ovansida, ljusgrå övergump och vit undersida. Den vita vingundersidan har en bred svart kant och fötterna sticker ut något utanför stjärten som är rakt avskuren.

Lätena liknar havslöparens, men är långsammare.

Utbredning och systematik 
Gråryggig stormsvala placeras som enda art i släktet Garrodia. Fågeln förekommer i vattnen runt Antarktis och utbredningsområdet sträcker sig så långt norrut som till cirka 35° S. Den häckar från Falklandsöarna österut till Chathamöarna.

Levnadssätt 
Fågeln livnär sig huvudsakligen på ungdjur av havstulpaner och andra kräftdjur. I flykten kan den röra sig likt havslöparen eller svartbukig stormsvala, särskilt när den studsar fram över vågorna med magplask, varefter den tar ny sats upp i luften.

Häckning 
Gråryggig stormsvala häckar i glesa kolonier. Den lägger varje december ett ägg, ofta på marken eller i tuvor. Äggen är kalkvita och ruvas av båda föräldrarna. De kläcks efter ungefär 45 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av predation från invasiva arter vid boplatserna, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till åtminstone 200.000 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn Garrodia hedrar den engelske zoologen Alfred Henry Garrod (1846-1879). På svenska har arten även kallats gråryggad stormsvala och grågumpad stormsvala.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sydstormsvalor
Fåglar i antarktiska regionen
Polynesisk stormsvala

Polynesisk stormsvala (Nesofregetta fuliginosa) är en utrotningshotad fågel i familjen sydstormsvalor inom ordningen stormfåglar. Den förekommer i tropiska delar av Stilla havet.

Utseende 
Denna art är en stor stormsvala (25 centimeter) med breda och runda vingar samt kluven stjärt. Fågeln uppträder i flera morfer. Den vanligaste har brunsvart huvud, nacke, mantel, stjärt och ovansidan av vingen men med vit övergump och ett vitt band på större täckarna. Undersidan är vit förutom ett brunaktigt bröstband. Undersidan av vingen är vit på undre vingtäckarna, i övrigt mörk. Ovanligare mörka morfen är helt sotbrun, medan den intermediära har svart fläckning på den vita undersidan.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Nesofregetta. Den förekommer i tropiska centrala och västra Stilla havet. Häckning har konstaterats i Lineöarna och Phoenixöarna i Kiribati, i Austral-, Sällskaps-, Gambier- och Marquesasöarna i Franska Polynesien, på Nya Kaledonien, öarna Sala y Gomez tillhörande Chile och i Banks Islands. Tidigare har den även förekommit i Vanuatu, Samoa och Fiji.

Familjetillhörighet 
Traditionellt behandlades sydstormsvalor och nordstormsvalor (Hydrobatidae) som en och samma familj. DNA-studier har visat att stormsvalorna med säkerhet är förfäder till de övriga stormfåglarna i ordningen Procellariiformes. Den första delningen var underfamiljen Oceanitidae, medan Hydrobatidae skildes från resten av ordningen vid en senare tidpunkt.

Levnadssätt 
Polynesisk stormsvala häckar vanligen i lösa kolonier året runt. Botunnlar grävs ofta ut i sand och kan vara mycket fragila, men bona placeras vanligare under vegetation eller i klippskrevor. Fågeln livnär sig på fisk, bläckfisk och kräftdjur.

Status och hot 
Polynesisk stormsvala har en mycket liten och fragmenterad världspopulation. Den tros idag bestå av endast mellan 1000 och 1600 häckande individer, men eftersom vissa av populationsstudierna härrör från mitten av 1990-talet är det möjligt att beståndet är än mindre. Den minskar dessutom i antal, mestadels på grund av predation från invasiva arter. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Namn 
Arten har på svenska även kallats vitstrupig stormsvala.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Sydstormsvalor
Fåglar i oceaniska regionen
Humboldtstormsvala

Humboldtstormsvala (Oceanites gracilis) är en fågel i familjen sydstormsvalor som förekommer i Sydamerika.

Utseende och läte 
Humboldtstormsvalan är en liten (15–16 cm), mestadels svartaktig stormsvala med långa ben, tvärt avskuren stjärt och vitt på övre stjärttäckarna och i ett band centralt på buken. Lätet har inte dokumenterats.

Levnadssätt 
Trots att arten ses ofta är mycket litet känt om dess levnadssätt. Den ses födosöka över kallt vatten, ofta ovanligt nära land. Födan består troligen mest av fisk, inklusive rester från fångst av sjölejon, men även planktonstora kräftdjur.

Utbredning och systematik 
Humboldtstormsvalan delas in i två underarter med följande utbredning: 
 Oceanites gracilis galapagoensis – förekommer kring Galápagosöarna
 Oceanites gracilis gracilis – förekommer från Ecuadors till Chiles kust

Den enda säkra häckningslokalen för nominatformen är ön Isla Chungungo i Chile. En mumifierad unge har hittats inåt landet i Atacamaöknen där även fler rester av tidigare häckningar hittats, dock inga levande fåglar. Fågeln häckar även högst sannolikt i Peru där den är vanlig, till exempel kring öar och skär utanför Callao, men inga häckningsfynd har ännu gjorts. I Galápagosöarna har inte heller någon häckning konstaterats, trots att den ofta ses födosöka året runt i dess vatten.

Status 
IUCN har inte gett arten någon hotstatus eftersom det råder kunskapsbrist kring populationens storlek och utvecklingstrend.

Namn 
Arten kallades tidigare elliotstormsvala på svenska, hedrande Daniel Giraud Elliot som beskrev arten 1859, men namnet justerades 2023 till ett mer informativt av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Sydstormsvalor
Fåglar i neotropiska regionen
Babylon Bombs

Babylon Bombs är ett svenskt rockband från Stockholm som var med och skapade den nya sleazerock-vågen i Sverige tillsammans med band som Hardcore Superstar och Crashdiet m.fl. Bandet har inspirerats av artister som Guns N' Roses, AC/DC, L.A. Guns, Hanoi Rocks, Aerosmith m fl.
 
Debutskivan Cracked Wide Open And Bruised släpptes 2005 och är inspelad i Monophobic studios, Stockholm, med Fredrik Lundberg. Låten "Let's roll" släpptes som singel/video. År 2006 släpptes andra skivan Doin' You Nasty som spelades in i Decibel studios, Stockholm, med Lasse Mårtén (Kelly Clarkson, Lykke Li, Blindside m fl.). Tre singlar/videor släpptes från albumet; "Louder", "Jaded Heart" och "Hometown Hero" varav den sistnämnda spelades flitigt på Sveriges Radio P3. Under 2006 var Babylon Bombs ute på en Europaturné tillsammans med Hardcore Superstar. År 2009 släpptes singeln "Goodbye Good Luck" som första singel från tredje albumet Babylon's Burning som släpptes senare under hösten. Två ytterligare singlar kom från den skivan; "Liberation" och "Angel Eyes". Skivan spelades in i Polar Studios, Stockholm, med Chris Laney (Candlemass, Europe, Zan Clan m fl.). De två första albumen släpptes i Europa av Smilodon Records och i Japan av JVC. Den tredje släpptes över hela världen av Deaf & Dumb Music. 2013 släpptes singeln "Cathouse".

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Daniel "Dani" Persson – sång, gitarr (2001–idag)
 Jon Sundberg – gitarr (2001–idag)
 Svante "Swaint" Hedström – trummor (2001–idag)
 Martin "Marty" Tronsson – basgitarr (2001–2009)(2016-idag)

Tidigare medlemmar
 Richard "Ricky" Frantzén – basgitarr (2009–2016)

Diskografi
Demo
Ten Things You Can't Live Without (2001)

Studioalbum
 Cracked Wide Open And Bruised (2005)
 Doin' You Nasty (2006)
 Babylon's Burning (2009)

Singlar
 "Let's Roll" (2005)
 "Louder" / "Suicide Street" (2006)
 "Hometown Hero" / "Delirious" (2006)
 "Jaded Heart" / "Kickin' Bleedin' Screming'" (2007)
 "Goodbye Good Luck" (2009)
 "Liberation" (2009)
 "Angel Eyes" (2009)
 "Cathouse" (2013)

Referenser

Externa länkar
  Officiell webbplats
  Babylon Bombs på Facebook
  Babylon Bombs på Smilodons webbplats

Svenska rockgrupper
Grå stormsvala

Grå stormsvala (Hydrobates furcatus) är en talrik fågel i familjen nordstormsvalor inom ordningen stormfåglar som förekommer i norra Stilla havet. Arten är talrik och, ovanligt för havsfåglar, ökar i antal.

Kännetecken 
Grå stormsvala skiljer sig från alla andra stormsvalor genom sin ljusa fjäderdräkt. Den gör skäl för sitt namn med en i stort sett ljust pärlgrå fjäderdräkt, men bortsett från ett ljust band mörka vingovansidor liksom mörka armtäckare under. Den har även en mörk fläck kring ögat på det i övrigt ljust grå huvudet. I den rätt direkta flykten flykten syns grunda vingslag. Fågeln är vanligtvis tyst, men vid häckningskolonin hörs ett mjukt kvitter eller ett ljust raspigt läte.

Utbredning och systematik 
Grå stormsvala förekommer på både amerikanska och asiatiska sidan av norra Stilla havet och delas in i två underarter med följande utbredning: 
 Hydrobates furcatus furcatus – häckar på norra Kurilerna, Kommendörsöarna och Aleuterna
 Hydrobates furcatus plumbeus – häckar på öar utanför södra Alaska till norra Kalifornien

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att stormsvalan (Hydrobates pelagicus) är inbäddad i Oceanodroma, systerart till just grå stormsvala. Numera inkluderas därför arterna Oceanodroma i Hydrobates, som har prioritet.

Levnadssätt 
Grå stormsvala häckar på utliggande öar på klippiga sluttningar, i gräsiga områden eller bland träd, ibland långt inåt land. Den födosöker främst över kontinentalsockeln, men närmare land under häckningstid. Fågeln lever huvudsakligen av planktonkräftdjur, fisk och bläckfisk. Den ses oftast enstaka, men kan samlas i grupp när den vilar på havet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till fyra miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn furcata betyder "gaffelformad" eller "kluven".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Nordstormsvalor
Fåglar i nearktiska regionen
Kalifornienstormsvala

Kalifornienstormsvala (Hydrobates homochroa) är en fågel i familjen nordstormsvalor inom ordningen stormfåglar som enbart förekommer i sydvästligaste USA och nordvästra Mexiko.

Utseende 
Kalifornienstormsvala är en 20 centimeter lång helmörk stormsvala som är rätt svår att artbestämma. En viktig karaktär är det blekare bandet på undersidan av vingen liksom de blekkantade övre stjärttäckarna. Den är mycket lik svart stormsvala (H. melania) men är blekare, mindre och med relativt längre stjärt som vrids uppåt i flykten.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar på mindre öar utanför Kaliforniens och nordvästra Mexikos (Baja California) kustlinje, nordligast utanför Mendocino County i Kalifornien (39° N) och sydligast vid Los Coronados Islands utanför norra Baja California (32° N). Den tros också häcka vid en fastlandslokal i Kalifornien. Den absoluta merparten av världspopulationen häckar i Channel Islands och Southeast Farallon Islands.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Oceanodroma. DNA-studier visar dock att stormsvalan (Hydrobates pelagicus) är inbäddad i det släktet. Numera inkluderas därför arterna Oceanodroma i Hydrobates, som har prioritet.

Levnadssätt 
Fågeln häckar i kolonier på utliggande öar, i klippskrevor och bohålor. Häckningssäsongen varierar mellan lokaler och individer. Vid Southeast Farallon Island besöker arten kolonin året runt men häckar mestadels mellan februari och oktober, medan den vid Santa Cruz Island häckar mellan mars och december. Fågeln lever av planktonkräftdjur och småfisk som den under häckningssäsongen fångar nästan enbart över kontinentalsockeln, med ansamlingar i samband med när sardiner och ansjovis går till.

Status och hot 
Kalifornienstormsvala har en världspopulation på endast 5 200–10 000 individer. Studier visar också att den minskar relativt kraftigt i antal, vid South Farallon Islands med så mycket som 42 % mellan 1972 och 1992. Man tror att miljöförstöring, ökad predation av ägg och ungar samt på sistone högre vattentemperaturer kan vara faktorer bakom.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Nordstormsvalor
Fåglar i nearktiska regionen
Halsbandsstormsvala

Halsbandsstormsvala (Hydrobates hornbyi) är en dåligt känd fågel i familjen nordstormsvalor inom ordningen stormfåglar. Den förekommer utanför Sydamerikas västra kust från Ecuador till Chile. Fram tills nyligen var det okänt var den häckade, men bohålor har nu hittats långt inåt land i Atacamaöknen.

Utseende och läten 
Halsbandsstormsvala är en medelstor till stor (21–23 cm) stormsvala med breda vingar och kluven stjärt. För att vara en stormsvala har den en ganska distinkt fjäderdräkt med svart hjässa, vitt ansikte och undersida och ett svart band över bröstet. Lätet är okänt.

Utbredning och levnadssätt 
Halsbandsstormsvalan förekommer i Humboltströmmen, utmed Sydamerikas kust från Ecuador till centrala Chile. Trots att den är ganska vanlig i vattnen utanför Peru, Chile och Ecuador så var det länge oklart var den häckade. Det mesta pekar på att den häckar mellan 20° och 25° sydlig bredd inåt landet i Chile och Peru. Individer har rapporterats långt inåt landet i peruanska Caraz, cirka 100 km från kusten och vid hela 2250 meters höjd, men även i Anderna på mellan 2300 och 3400 meter över havet. 

Både vuxna och nyligen flygga fåglar som dragits till belysning nattetid har också påträffats på olika platser i ökenområden i södra Peru och norra Chile. Mellan 2013 och 2017 hittades 25 bohålor med tecken på häckning i chilenska Atacamaöknen, 75 km från kusten. En individ har också observerats lämna en bohåla i Salar de Navidad i centrala Antofagasta. 2018 hittades i Tarapacá en koloni med ett antal övergivna bon, varav ett med en död halsbandsstormsvala.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Oceanodroma. DNA-studier visar dock att stormsvalan (Hydrobates pelagicus) är inbäddad i det släktet. Numera inkluderas därför arterna Oceanodroma i Hydrobates, som har prioritet.

Levnadssätt 
Bon har rapporterats inåt landet på mellan 1085 och 1100 meters höjd i gipsformationer och i områden med saltsten. Den lägger ägg i december–januari och ungar har hittats mellan februari och juni. Fågeln födosöker i flykten genom att plocka föda från vattenytan. Den lever pelagiskt och har hittats långt från land.

Status och hot 
Arten är dåligt känd, men studier till havs och vid en häckningskoloni ger vid handen att utbredningsområdet och populationen är tillräckligt små för att den ska anses vara nära hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 500.000 och 800.000 häckande individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Admiral Sir Phipps Hornby (1785-1867), befälhavare i Stilla havet för Royal Navy 1847-1850.

Noter

Externa länkar

Nordstormsvalor
Fåglar i neotropiska regionen
Guadalupestormsvala

Guadalupestormsvala (Hydrobates macrodactylus) är en fågel i familjen nordstormsvalor inom ordningen stormfåglar. Den häckade tidigare på Guadalupeön utanför Mexikos västra kust, men har inte setts sedan 1912 och befaras vara utdöd.

Utseende 
Guadalupestormsvalan är (eller var) en rätt stor stormsvala med en kroppslängd på 23 centimeter, med klykformad stjärt och vit övergump. Ovan är den svartbrun med ett blekare grått band på vingen. Undersidan är blekare än ovansidan. Klykstjärtad stormsvala är mörkare under vingen men är annars mycket lik.

Läten 
Lätena är okända.

Utbredning och status 
Fågeln häckade tidigare på Guadalupeön i Mexiko men har inte observerats sedan 1912 och befaras vara utdöd. Internationella naturvårdsunionen IUCN konstaterar att den kan ha dött ut till följd av predation från katter. Ingen genomgående eftersökning av denna svårfunna art har dock gjorts under rätt årstid sedan 1906. Vidare har relativt sentida rapporter gjorts av oidentifierade stormsvalor som ropar på natten. Detta i kombination med att andra stormsvalearter häckar på ön gör att det trots allt finns hopp om att arten fortfarande är vid liv. IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad, möjligen utdöd.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Oceanodroma. DNA-studier visar dock att stormsvalan (Hydrobates pelagicus) är inbäddad i det släktet. Numera inkluderas därför arterna Oceanodroma i Hydrobates, som har prioritet.

Levnadssätt 
Arten häckar, eller häckade, i bohålor högt upp på ön, i mjuk jord under Pinus radiata var. binata och Cupressus guadalupensis. Den ska ha lagt ägg mellan början av mars och slutet av juni.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn macrodactyla betyder "långtåad", av grekiska makros ("lång") och daktulos ("tå").

Noter

Externa länkar

Nordstormsvalor
Fåglar i neotropiska regionen