kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christer Thyr

Jan Christer Thyr, född 16 februari 1950 i Sjögestads församling, Östergötlands län, är en svensk pastor, journalist och författare. Han har bland annat varit pingstpastor i Kungälv och Lidköping. Han var chefredaktör för Pingströrelsens veckotidning Evangelii Härold 1983–1990. Thyr har även varit engagerad i bibelspridningsprojektet Bibeln Till Alla (BTA). Numera är han ansvarig utgivare av Norra Länstidningen som ges ut i Mariestads kommun, Töreboda kommun, Gullspångs kommun, och Karlsborgs kommun.

Bibliografi i urval
1976 – Över tretton (Förlaget Filadelfia), förf: Conny Söder och Christer Thyr
1982 – Sionförsamlingen Kungälv 1942–1982 red: Christer Thyr
1990 – Våld, stöld, skvaller – vad säger Bibeln? (Interskrift)

Referenser

Externa länkar
Christer Thyr på Libris.
Christer Thyr på Svensk Mediedatabas.
Christer Thyrs blogg på Norra Länstidningen.

Svenska pastorer
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare inom kristen litteratur
Personligheter inom svensk pingströrelse
Personer från Sjögestads socken
Födda 1950
Levande personer
Män
Severomorsk-1

Severomorsk-1  (även känd som Safonovo och Severomorsk) är en marinflygbas i Murmansk oblast i Ryssland, och ligger cirka 4 km söder om Severomorsk.

Bakgrund 
Flygbasen är den näst största efter Olenyas flygbas på Kolahalvön och är konstruerad för att rymma upptill 40 bombflygplan samt ett mindre antal jaktflygplan. Flygbasen har haft förband, som opererat med Tupolev Tu-22M, Tupolev Tu-16 och Iljusjin Il-38. 

Flygbasen kommer under 2012 att byggas ut i form av att rullbanan förlängs från 3000 till 3500 meter. Vidare kommer rullbanan att förses med nya taxibanor och flygplansuppställningsplatser samt att inflygningssystemet modifieras.

Referenser

Översättningar

Noter

Externa länkar 
 Severomorsk-1 på weathergraphics.com

Rysslands flotta
Murmansk oblast
Pasolini (olika betydelser)

Pasolini är ett italienskt efternamn, som burits av bland andra.

 Giuseppe Pasolini
 Pier Paolo Pasolini
 Renzo Pasolini

Italienska efternamn
Rose Shapiro

Rose Shapiro är en brittisk författare från Bristol, Storbritannien. Hon har skrivit boken
Suckers: How Alternative Medicine Makes Fools of Us All och skriver regelbundet i The Independent, The Observer, The Guardian, Time Out, Good Housekeeping och Health Service Journal.

Bibliografi
Suckers: How alternative medicine makes fools of us all, Vintage books 2008,

Källor

Externa länkar
Recension av "Suckers" i Guardian
Recension av "Suckers" i New Humanist

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Levande personer
Kvinnor
Personer från Bristol
Izabo

Izabo, bildat 1989 i Petah Tikva, är ett israeliskt band som består av Ran Shem Tov på sång och gitarr, Shiri Hadar på keybaord, Jonathan Levi på bas och Nir Mantzur på trummor.

Karriär 

År 2003 släppte bandet sitt debutalbum The Fun Makers. Efter det fick de skivkontrakt med SME och släppte The Morning Hero EP i Storbritannien. År 2005 släpptes debutalbumet The Fun Makers på nytt i flera länder genom skivbolaget Rough Trade NL och år 2006 i Frankrike genom Roymusic/Discograph. Sedan 2006 har bandet varit upptagna med att turnera över Europa och med att framträda vid flera musikfestivaler. År 2008 släpptes deras andra album Superlight i både Israel och Frankrike. År 2011 skrev gruppen på ett kontrakt med det brittiska skivbolaget 100% Records. Ett nytt album är förväntat innan år 2012 är slut.

Eurovision 

De representerade Israel i Eurovision Song Contest 2012 med låten "Time". De gjorde sitt framträdande i den första semifinalen den 22 maj. De lyckades dock inte ta sig vidare till finalen.

Diskografi

Album 

2012 - Life Is On My Side

Singlar

Referenser 
Biografi och Diskografi på sonicbids.com
Izabo på iTunes

Externa länkar 
Officiell webbplats
Officiell Myspace
Officiell Facebook
Officiell YouTube
Deltagarprofil på eurovision.tv

Artister som representerat Israel i Eurovision Song Contest
Israeliska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1989
Deltagare i Eurovision Song Contest 2012
Gunnar Birkerts

Gunnar Birkerts, född 17 januari 1925 i Riga i Lettland, död 15 augusti 2017 i Needham i Massachusetts i USA, var en lettisk-amerikansk arkitekt. Birkerts ritade flera offentliga byggnader, ofta med speciella byggnadsformer, exempelvis The Corning Museum of Glass (1980) som har en organisk lekfull form, och The Calvary Baptist Church i Michigan (1977) med en röd prismaliknande volym. Andra exempel på offentliga byggnader är USA:s ambassad i Caracas i Venezuela med vridningar i fasad samt den kanske mest kända dåvarande kontorskomplexet för Federal Reserve Bank of Minneapolis numera Marquette Plaza vars fasad ska symboliserar en hängbro som för tankarna till jämvikt och ekonomisk stabilitet.

Senaste projektet var nationalbiblioteket 2014 i Riga i Lettland, nationalbiblioteket kallat Castle of Light vars arkitektoniska form refererar och hämtar inspiration från lettiska folksagor.

Cornings brandstation 
I USA i staden Corning i delstaten New York, finns en unik brandstation från 1973, en strikt pragmatisk triangelformad byggnad. Stationen är en genomfartsstation, där fordonens olika storlek bestämmer byggnadens form. Portarna är placerade rätvinkligt längs en trappstegsformad fasad, likt Cheopspyramiden. I basen finns ett funktionspaket där alla rum och funktioner nås via en bred korridor. I boken American Architecture beskriver Birkerts följande:

Referenser

Externa länkar 
 Gunnar Birkerts Architects inc.

Amerikanska arkitekter under 1900-talet
Män
Födda 1925
Avlidna 2017
Personer från Riga
Carolina Falck

Carolina Falck, född 8 november 1961 i Danderyd, är en svensk dramatiker och barnboksförfattare. 

Hon är dotter till regissörerna Åke Falck och Karin Falck ogift Edström. Hon är även halvsyster till manusförfattaren Peter Emanuel Falck (på faderns sida) samt skådespelaren och regissören Rolf Sohlman och producenten Anna Sohlman (på moderns sida). 

Carolina Falck har gjort åtskilliga dramaproduktioner, bland annat som manusförfattare till ett antal avsnitt av Rederiet och Tre Kronor.

Bibliografi i urval
1998 – Casa Mimmi – den osannolika och dramatiska historien om vad som hände människorna i Tre kronor sedan Mimmi Gustavsson flyttat till Spanien (Wahlström & Widstrand)
2002 – Illvrålet (LL-förlaget)
2004 –  Fettot (LL-förlaget)

Referenser

Externa länkar
Carolina Falck på Författarförmedlingen, Författarcentrum.
Carolina Falck på Libris.

Födda 1961
Kvinnor
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer från Danderyds socken
Levande personer
Svenska dramatiker
Brita Lidman

Brita Augusta Lidman, född Otterdahl den 12 november 1890 i Solna, död den 13 oktober 1987 i Stockholm, var en svensk författare samt författaren och pingstprofilen Sven Lidmans andra hustru.

Hon var mor till författarna Sven Lidman, Sam Lidman, Eva Berggrén och Bibi Langer. Brita Lidman var dotter till läraren Salomon Otterdahl och Bertha Åkerberg. Hon är begravd på Gamla griftegården i Linköping.

Bibliografi i urval
1942 – Barnskorna 
1944 – Hedningen från Vargön, en bok om Daniel Berg
1945 – Med bibel och skurborste
1946 – Vi jagas
1946 – Under jorden
1949 – Starkare än döden
1968 – Författarungar

Om Brita Lidman
1959 – Hågkomster och livsintryck, N. S.1, Min svärmor, tjugotvå svenska män och kvinnor presenterar sina svärmödrar, red. Germund Michanek (Bland andra Pekka Langer om Brita Lidman)
1994 – Sven Lidman gifter om sig, ur en kommande minnesteckning av herr Ahnlund (artikel/kapitel)

Referenser

Externa länkar
Brita Lidman på Libris.

Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 1900-talet
Personer från Solna
Gravsatta på Gamla griftegården i Linköping
Födda 1890
Avlidna 1987
Kvinnor
Preonstjärna

En preonstjärna är en hypotetisk kompakt himlakropp, som antas bestå av preoner, en grupp teoretiska subatomära partiklar, som har föreslagits vara beståndsdelar till kvarkar och leptoner. En sådan stjärna förväntas ha en ofantlig masstäthet: mer än 1020 g/cm³. Den skulle alltså i detta avseende hamna mellan en neutronstjärna och ett svart hål.

Teoretiska överväganden och möjlig observation 
En mindre preonstjärna med samma massa som Jorden skulle vara omkring 5 meter i diameter. Sådana objekt borde i princip kunna upptäckas genom avlägsen gammastrålning. De själva skulle kunna ha sitt ursprung i någon typ av supernovaexplosion. Preonstjärnor skulle också kunna vara en kandidat för mörk materia.

Se även 
 Kvarkstjärna
 Pulsar
 Vit dvärg
 Degenererad  materia
 Glueboll

Noter och referenser 

 Fredrik Sandin, Exotic Phases of Matter in Compact Stars, Luleå University of Technology (8 maj 2005) PDF, Licentiatavhandling. 
 Fredrik Sandin; Exotic Phases of Matter in Compact Stars, Luleå University of Technology (2007). Doktorsavhandling.

Externa länkar 
Splitting the quark, på NatureNews.
 Johan Hansson, Lasse Zernell; PREONSTJÄRNOR - ÄNTLIGEN NÅGOT NYTT PÅ HIMLEN, Allt om Vetenskap (2008-08-05)

Astrofysik
Partikelfysik
Godzilla, King of the Monsters!

Godzilla, King of the Monsters! är en japansk film från 1956.

Handling
Ett jättelikt dinosaurieliknande odjur väcks ur sin sömn i havet av atombombstester utanför den japanska kusten och attackerar Tokyo.

Om filmen
Filmen hade världspremiär i USA den 27 april 1956.

Rollista (urval)
 Akira Takarada - Hideto Ogata
 Momoko Kôchi - Emiko Yamane
 Akihiko Hirata - Daisuke Serizawa-hakase
 Takashi Shimura - Kyohei Yamane-hakase
 Raymond Burr - Steve Martin

Externa länkar

Filmer 1956
Godzilla-filmer
Tokyo på film
Filmer i regi av Ishiro Honda
Svartvita filmer
1954 på film
Japanskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
WP:Projekt Japan
Windisch (olika betydelser)

Windisch är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Dominik Windisch 
 Ernst Windisch
 Markus Windisch

Se även 
 Windisch - en kommun i Schweiz
 Windisch-Graetz

Tyska efternamn
Jean Frédéric Lobstein (teolog)

Jean Frédéric Lobstein, född 1808 i Strassburg, död 1855 i Basel, var en fransk författare av uppbyggelseskrifter.
 
Lobstein var 1832-41 lärare i klassiska språk vid lyceet i Mülhausen (övre Elsass) och därefter predikant vid reformerta församlingar i Freiburg (Schweiz) 1842, Odessa 1843-48, departementet Vosges 1849-52 och Basel. 

Bland Lobsteins på sin tid omtyckta och mycket översatta arbeten kan nämnas Quelques maladies spirituelles 
("Stötestenar på salighetsvägen", 1860), L’anatomie de coeur ("Blickar i menniskohjertat", 1862; 2:a upplagan 1864), L’année chrétienne (1856, 11:e upplagan 1895; "Det christliga året", 1864-65; 3:e upplagan 1871), Tägliche Weckstimmen (originalet på tyska; "Dagliga väckelseord", 1872, 3:e upplagan 1887) och Derniéres meditations ("De sista betraktelserna", 1867; en annan svensk översättning "Sista betraktelser", samma år).

Källor 

 

Födda 1808
Avlidna 1855

Franska teologer
Reformerta teologer
Franska klassiska filologer
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer från Strasbourg
Män
Lobstein

Lobstein är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 
 Johann Michael Lobstein (1740–1794), tysk teolog
 Paul Lobstein (1850–1922), tysk teolog 

Tyska efternamn
Paul Lobstein

Paul Lobstein, född den 28 juli 1850 i Épinal, död den 13 april 1922, var en franskfödd tysk protestantisk teolog.

Lobstein blev efter studier i Strassburg, Tübingen och Göttingen 1877 extra ordinarie och 1884 ordinarie professor i dogmatik i Strassburg. Till sin teologiska åskådning tillhörde han närmast den ritschlska riktningen. 

Bland hans arbeten kan nämnas Die Ethik Calvins in ihren Grundzügen entworfen (1877), Petrus Ramus als Theologe (1878), La notion de la préexistence du fils de Dieu (1883), La doctrine de la sainte cène (1889), Le dogme de la naissance miraculeuse du Christ (1890), La christologie traditionnelle et la foi protestante (1892; "Den traditionella kristologien och den protestantiska tron", 1894) och Essai d’une introduction à la dogmatique protestante (1896).

Källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1850
Avlidna 1922
Systematiska teologer
Tyska professorer i teologi
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Mottagare av Akademiska palmen
Riddare av Hederslegionen
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Män
Personer från Épinal
Jean Frédéric Lobstein

Jean Frédéric (eller Johann Friedrich) Lobstein kan syfta på följande personer:

* Jean Frédéric Lobstein (1736–1784), fransk-tysk kirurg och anatom
 Jean Frédéric Lobstein (1777–1835), fransk-tysk patolog och anatom
 Jean Frédéric Lobstein (1808–1855), fransk-tysk teolog och uppbyggelseförfattare
Ted DiBiase

Theodore Marvin "Ted" DiBiase Sr, född 18 januari 1954, är en professionell amerikansk fribrottare, wrestlingkommentator och manager som under sin tid i WWF (World Wrestling Federation) gick under namnet "Million Dollar Man" Ted DiBiase.

DiBiase debuterade på WWF 1979. I WWF blev han WWF Northamerican Heavyweight Champion en gång, och han vann dessutom WWF World Tag Team Championship tre gånger med Irwin R. Schyster, King of the Ring 1988 och en Slammy Award 1987. 2010 blev han invald i WWE Hall of Fame.

DiBiase räknas som en av de tekniskt bästa wrestlarna genom tiderna. DiBiase använde ofta Million Dollar Dream, ett sleeperhold, som sin finisher men det hände också att han använde en Diving Back Elbow Drop eller Figure Four Leglock som finisher. DiBiase använde en mängd olika grepp i ringen, som flera olika elbow drops, body slams, piledriver och flera suplex varianter.

Sonen Ted DiBiase Jr är också en professionell fribrottare och brottas för närvarande på SmackDown!

Referenser

Amerikanska fribrottare
Födda 1954
Levande personer
Män
Nyakaledonienhök

Nyakaledonienhök (Accipiter haplochrous) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läten 
Nyakaledonienhöken är en medelstor (34 cm) och satt, svartvit hök med korta och breda vingar. Adulta fågeln är skiffergrå ovan, undertill något ljusare på strupen och övre delen av bröstet, medan resten av undersidan är vit. Den har vidare vita vingundersidor med svarta vingspetsar, gula ben, gul vaxhud och orangerött öga. Ungfågeln är fint rostbrunbandad på mörkbrun botten ovan med ljusare nackkrage, medan undersidan är gräddvit med svartbrun streckning på strupen och bröstet, mot de bakre delarna övergående i fläckar och band. Ögat är gult. Lätet beskrivs som ett högt och ljust "tseee-tseee-tseee".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Nya Kaledonien. DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För nykaledonsk hök del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

Levnadssätt 
Arten hittas i skog och buskmarker, från havsnivå till 1300 meters höjd. Födan är dåligt känd, men tros mestadels bestå av ödlor, insekter som gräshoppor och skalbaggar samt små däggdjur som polynesisk råtta. Fåglar i spelflykt har noterats i september och häckningssäsongen sträcker sig troligen till december.

Status 
Med tanke på att arten är begränsad till en enda ö och det faktum att den tros minska i antal till följd av habitatdegradering kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN den som nära hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 1500 och 7000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Kaledonien (Grande Terre)
Halmaherahök

Halmaherahök (Accipiter henicogrammus) är en hökfågel i familjen hökar. Den förekommer i Indonesien.

Utseende 
Halmaherahök är en medelstor till stor (37–48 cm) hök som anpassat sig till att leva i skogsmiljöer och har därför påtagligt korta vingar och lång stjärt. Vidare är benen relativt långa och slanka. Fjäderdräkten är övervägande mörkgrå. Den verkar mestadels otecknad ovan men har täta rödaktiga tvärband undertill från översta delen av bröstet till undergumpen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i norra Moluckerna (Bacan, Halmahera, Ternate och Morotai) i Indonesien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För halmaherahökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

Status 
Arten tros minska i antal till följd av skogsavverkningar. Världspopulationen uppskattas till mellan 1 500 och 7 000 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Namn 
På svenska har arten även kallats moluckduvhök. Den blev tilldelat ett nytt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté 2022 för att betona att arten inte är nära släkt med duvhöken.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Madagaskarduvhök

Madagaskarduvhök (Accipiter henstii) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Arten är fåtalig och minskar i antal, så pass att den anses vara utrotningshotad, av IUCN placerad i kategorin sårbar.

Utseende 
Madagaskarduvhöken är en stor (52–62 cm) hök. Ovansidan är mörkt gråbrun med ljust ögonbrynsstreck och tätt bandad undersida. Stjärten är lång, liksom de gula benen. Ungfåglar är ljusare bruna ovan och brunaktigt längsstreckade undertill. Den är mycket lik madagaskarsparvhöken, men är både streckad och bandad under hakan så det bildar ett rutigt mönster. Den är också vanligen tvärbandad på undergumpen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Madagaskarduvhöken står troligen nära duvhöken (A. gentilis) som enligt DNA-studierna faktisk står närmare kärrhökarna i Circus än typarten för Accipiter, den europeiska sparvhöken (A. ninus). Det medför att antingen bör kärrhökarna inkluderas i Accipiter eller så bör madagaskarduvhöken med släktingar lyftas ut till ett eget släkte. Än så länge har inga större taxonomiska auktoriteter implementerat dessa forskningsresultat.

Status och hot 
Madagaskarduvhöken tros ha en mycket liten population uppskattad till under 1000 vuxna individer. Den tros också minska i antal, på grund av avskogning och störningar från människan. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Gideon van der Henst, holländsk upptäcktsresande och samlare av specimen på Madagaskar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Härmhök

Härmhök (Accipiter imitator) är en hotad fågel i familjen hökar som enbart förekommer i Salomonöarna.

Utseende och läte 
Härmhöken är en liten (28-33 cm), svartvit hök. Ovansidan är svart och undersidan vit. Ögat är rödbrunt. Den uppträder i två former, en med vitt på strupe och bröst, en med svart. Möjligen förekommer även en helsvart form. Ungfågeln är rostfläckig med tunt svartbandad på undersidan. Fåglar med vit strupe är mycket lika skathöken, men denna är mörkgrå ovan med ljusare grå ving- och stjärtundersidor, orangefärgat öga samt ofta med rostfärgad krage. Ungfågeln är svartstreckad och droppfläckig under. Lätet är ett ylande "reo", möjligen förekommer även ett tjattrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på öarna Bougainville, Choiseul och Santa Isabel i ögruppen Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För härmhökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

HÄRMHÖK

Levnadssätt 
Härmhöken har noterats i skog och skogsbryn upp till åtminstone 400 meters höjd, möjligen upp till 1000 meter. En individ har setts äta på en kastanjebukig monark (’’Monarcha castaneiventris’’). Dess ekologi är dåligt känd, liksom hur den skiljer sig från skathöken (’’Accipiter albogularis’’), men dess kortare vingar och stjärt samt längre ben tyder på att den är mer anpassad till ett leverne inne i skogar.

Dess häckningsbiologi är likaså nästintill okänd. En hane med förstorade testiklar har noterats i månadsskiftet juni–juli och en hona i häckningstillstånd i början av oktober.

Status och hot 
Härmhöken tros ha en mycket liten världspopulation uppskattad till mellan 700 och 5000 vuxna individer fördelade på flera öar. Den är dock mycket dåligt känd och ses så sällan att alla uppskattningar egentligen inte är annat än gissningar. Arten tros också minska till följd av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Namn 
Fågeln svenska artnamn kommer av det vetenskapliga imitator som Ernst Hartert gav arten 1936 när han initialt förväxlade den med skathöken (Accipiter albogularis).

Referenser

Externa länkar 
 
 Läten på xeno-canto.org

 

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Blågrå hök

Blågrå hök (Accipiter luteoschistaceus) är en hotad fågel i familjen hökar som enbart förekommer på en enda ö utanför Nya Guinea.

Utseende och läten 
Blågrå hök är en medelstor (30–38 cm) tvåfärgad hök. Vuxna fåglar är skiffergrå ovan och smutsvita under med orange på näbb, ben och vaxhud. Ungfåglar har sotfärgad hjässa och kraftigt bandad fjäderdräkt, ovan på gulbrun botten, under vit. Liknande bismarckhöken är ljusare gul på vaxhud och ben. Den har även vanligen ett rostfärgat band i nacken. Lätet är okänt.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för bergstrakter på ön New Britain i Bismarckarkipelagen i Stilla havet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För blågrå hökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

Levnadssätt 
Blågrå hök antas hålla till i högväxt skog men har även setts i mer öppen skog och kakaoplantage. I av människan påverkade miljöer är den mycket mindre vanlig än proteushök. Fågeln har noterats upp till 700 meters höjd där den troligen ersätts av proteushök och prinshök. Den enda föda som har noterats kommer från en individ där en 15 cm lång ödla har hittats i dess maginnehåll. Dess morfologi tolkas som att den livnär sig på fåglar och ödlor. Även information om dess häckningsbiologi saknas.

Status och hot 
Arten har en liten världspopulation uppskattad till mellan endast 1000 och 2500 vuxna individer. Den tros också minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på New Britain