kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hamlet (film, 1900)

Hamlet (Le duel d'Hamlet) är en fransk kortfilm från 1900 med Sarah Bernhardt i titelrollen som Hamlet. Året innan hade hon gestaltat Hamlet på scen. Hon var dock varken den första eller den sista kvinnliga skådespelaren att gestalta denna roll.

Filmen antas vara den första filmatiseringen av William Shakespeares pjäs Hamlet, och även en av de första filmerna där skådespelarnas röster var inspelade och spelades upp samtidigt som filmen visades. Så även om filmen producerades under stumfilmseran är den tekniskt sett inte en stumfilm. Filmen är två minuter lång.

Filmen visades för publik under världsutställningen i Paris 14 april till 12 november 1900.

Referenser

Externa länkar

Filmer 1900
Franska dramafilmer
Franska kortfilmer
Svartvita filmer
Filmer baserade på Hamlet
Backa hällristningsområde

Backa i Brastads socken i Lysekils kommun är ett av Bohusläns största och märkligaste hällristningsområden, beläget utmed foten av ett långt berg och invid vägen genom byn. Märkligt är att det så till vida att området ligger 43 meter över havet och landhöjning har bara varit 10–15 meter dvs att området har alltid legat långt från havet. Annars är det normala att en hällristning ligger intill vatten, som exempelvis en havsvik. 

Ristningarna är från bronsåldern och består av cirka 600 figurer på 32 ristningsytor på berghällar i ett cirka en kilometer långt område. Motiven utgörs av skepp, vagnar, solsymboler, djur, fotsulor och människor. Den nordligaste och mest kända ristningen är den så kallade Skomakaren, en 1,5 meter lång mansfigur som håller en yxa i sin uppsträckta hand. Skomakaren upptäcktes av en slump, beskrevs och avbildades redan 1627 av den norske lektorn, lagmannen och läkaren Peder Alfssön och blev utgångspunkten för hällristningsforskningen.

Källor

Noter

Skriftliga källor 
Med arkeologen Sverige runt, Bokförlaget Forum, 1987,

Externa länkar 

Riksantikvarieämbetet, .
Lysekils kommuns webbplats

Hällristningar i Sverige
Fornminnen i Lysekils kommun
Fornminnen från bronsåldern i Sverige
Lind af Hageby

Lind af Hageby är en svensk adlig ätt från Västergötland, introducerad 1634 på Sveriges Riddarhus.

Vapen: en lind med tre gröna blad mot blå botten

Äldsta kända stamfader är häradshövdingen Jon Svensson (död 1554) som adlades av Gustav Vasa. Han förde en vapensköld med en lind med tre gröna blad mot blå botten. Hans hustru, Kerstin Ivarsdotter som tillhörde en frälseätt som adlats av Karl Knutsson (Bonde) förde samma vapen. Sannolikt erhöll Jon Svensson vid sitt adlande rätten att föra denna äldre Lind-ätts vapen. 

Gustaf Elgenstierna anför i Den introducerade svenska adelns ättartavlor:

Med Jon Svenssons sonsons son Jon Jönsson Lind (1604-1691) introducerades ätten 14 juli 1634 på Riddarhuset under nr 212 med namnet Lind af Hageby efter sätesgården Hageby i Svenneby socken i Skaraborgs län. Introduktionen hade dock föregåtts av viss oklarhet om han verkligen var av adlig ätt då adelsbrevet gått förlorat ”---uti den förre danska fejden---”. I ett intyg från 1591 av sex adelsmän från Västergötland intygas dock att han var av adlig ätt och vars adelskap av andra i riksdagen deltagande adelsmän omvittnades.

Personer med namnet
 Bengt  Lind af Hageby (1905–1987), svensk sjömilitär
 Ernst Lind af Hageby (1874–1950), svensk militär
 Lizzy Lind af Hageby (1878–1963), djurrättsaktivist och feminist

Källor
Riddarhuset
Svenskt biografiskt lexikon
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36.

Svenska adelsätter
Svenska adelsätter av ursprungligen kognatisk börd
Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet

Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som ursprungligen bildades 1896 under namnet Svenska bageriarbetareförbundet men namnändrades 1906 till Svenska bageri- och konditoriarbetareförbundet och 1914 till Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet. Det upphörde då det tillsammans med Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet bildade Svenska livsmedelsarbetareförbundet.

Bakgrund
Bageriarbetarna var fackliga banbrytare bland livsmedelsarbetarna. De hade även för sin tid usla förhållanden med 16 till 18 timmars arbetsdag med ständigt nattarbete. Lön in natura, exempelvis fri bostad, var vanligt.

Historia
1886 bildades Malmö bageriarbetarefackförening, som var landets första för yrkesgruppen. Den fick efterföljare och behov att ett landsomfattande förbund uppstod.
1896 samlades en konferens i Göteborg där tio föreningar bildade Svenska bageriarbetareförbundet. Ordförande blev Anders Sjöstedt, som var kvar på posten i 25 år.
1897 inrättades en konfliktfond, förbundsorganet Bageriarbetaren startades och man anställde en heltids förtroendeman.
1898 startades en för manliga medlemmar obligatorisk rese- och understödskassa.
1900 tillkom en sjuk- och begravningskassa.
1901 bildades även en understöds- och invaliditetskassa.
1902 deltog förbundet i den politiska storstrejken.
1903 slog man samman understöds- och invaliditetskassan med sjuk- och begravningskassan.
1904 uppgick Svenska sockerbageriarbetareförbundet med fem avdelningar om 75 medlemmar i förbundet.
1906 bytte man, p.g.a. sockerbagarnas inträde, namn till Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet. Samma år inrättade man en startfond för kooperativa företag och rese- och understödskassan döptes om till arbetslöshetskassa.
1909 deltog förbundet i storstrejken utan att tappa medlemmar och slöt sitt första rikstäckande avtal.
1914 ändrades namnet ännu en gång och nu till Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet.  
1922 sammanslogs förbundet med Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet och de bildade Svenska livsmedelsarbetareförbundet.

Referenser

Tryckta källor

Vidare läsning

Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2018). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat  Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet)

Historiska LO-förbund
Fackliga organisationer bildade 1896
Fackliga organisationer upplösta 1922
Svenska sockerbageriarbetareförbundet

Svenska sockerbageriarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1899. Det upphörde 1904 då det uppgick i Svenska bageriarbetareförbundet.

Historia
1883 bildades yrkets första fackförening: Stockholms konditoriarbetarefackförening.
1898 hölls en konferens på initiativ av Malmö chokladarbetarefackförening där man beslutade att bilda Svenska sockerbageriarbetareförbundet.
1899 började förbundet sin verksamhet med Carl Hallberg som ordförande. 
1902 hade förbundet fem avdelningar med 75 medlemmar.
1905 upplöstes förbundet på förslag av Stockholmsavdelningen och medlemmarna överfördes till Svenska bageriarbetareförbundet.

Referenser
Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutveckling mm i bland annat Svenska sockerbageriarbetareförbundet)

Tryckta källor

Historiska LO-förbund
Fackliga organisationer bildade 1899
Fackliga organisationer upplösta 1904
Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet

Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1904. Det upphörde då det tillsammans med Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet bildade Svenska livsmedelsarbetareförbundet.

Historia
1895 bildades Stockholms slakteri- och charkuteriarbetarefackförening, som var den första inom yrket. De följande åren bildades flera andra fackföreningar, framför allt i södra Sverige. 
1903 sammankallade Malmö slakteri- och charkuteriarbetarefackförening en konferens med representanter för nio fackföreningar med totalt 317 medlemmar. En kommitté utsågs som förberedde en konstituerande kongress.
1904 bildades Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet på en kongress i Malmö.
1908 inrättades en arbetslöshets- och reshjälpskassa. Förbundet hade detta år 22 avdelningar med 688 medlemmar.
1909 deltog förbundet i storstrejken trots att man ännu inte blivit medlem i LO. Efter strejken återstod 19 avdelningar med endast 321 medlemmar.
1922 sammanslogs förbundet med Svenska bageri- och konditoriindustriarbetareförbundet och de bildade Svenska livsmedelsarbetareförbundet.

Referenser
Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutveckling mm i bland annat Svenska slakteri- och charkuteriarbetareförbundet)

Tryckta källor

Historiska LO-förbund
Fackliga organisationer bildade 1904
Fackliga organisationer upplösta 1922
Göthe Hedlund

Nation:  

Göthe Emanuel Hedlund, född 30 juli 1918 i Orkesta, död 15 december 2003 i Lidingö, var en svensk skridskoåkare. Han blev olympisk bronsmedaljör i 5 000 meter i Sankt Moritz 1948.

Hedlund är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Referenser

Noter 

Födda 1918
Avlidna 2003
Svenska skridskoåkare
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1948 från Sverige
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1948
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1952
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Män
Piia-Noora Kauppi

Piia-Noora Kauppi, född 7 januari 1975 i Uleåborg, är en finländsk politiker. Hon var EU-parlamentariker för Samlingspartiet 1999–2009. Hon är verkställande direktör för Finansbranschens Centralförbund sedan 1 januari 2009.

Politiska intresseområden 
Bland de politiska frågor hon intresserat sig för kan nämnas dödsstraff, som hon motsätter sig, samt homosexuellas rättigheter och kvinnors rättigheter.

Familjeliv 
Kauppi bor i Uleåborg tillsammans med sin familj, man och två barn.

Externa länkar
 Hemsida

Referenser 

Födda 1975
Levande personer
Kvinnor
Ledamöter av Europaparlamentet från Finland
Ledamöter av Europaparlamentet 1999–2004
Finländska samlingspartister
Personer från Uleåborg
Hamlet (film, 1964)

Hamlet (ryska: Гамлет, Gamlet) är en sovjetisk dramafilm från 1964 i regi av Grigorij Kozintsev. Den är en filmtolkning av William Shakespeares pjäs med samma namn, baserad på en översättning av Boris Pasternak. Titelrollen spelas av Innokentij Smoktunovskij.

Utmärkelser 
Filmen belönades med Silverlejonet, Juryns stora pris vid Filmfestivalen i Venedig 1964. Den fick också flera nomineringar, till Guldlejonet i Venedig 1964, BAFTA-nomineringar i klasserna Bästa film och Bästa utländska skådespelare 1966 och en Golden Globe-nominering för Bästa utländska film 1967.

Rollista 
 Innokentij Smoktunovskij – Prins Hamlet
 Michail Nazvanov – Kung Claudius
 Elza Radzina – Drottning Gertrude
 Jurij Tolubejev – Polonius
 Stepan Oleksenko – Laertes
 Anastasija Vertinskaja – Ofelia
 Vladimir Erenberg – Horatius
 Igor Dmitriev – Rosencrantz
 Vadim Medvedev – Guildenstern
 A. Krevalid – Fortinbras

Filmer 1964
Sovjetiska dramafilmer
Filmer baserade på Hamlet
Filmer i regi av Grigorij Kozintsev
Knippla kapell

Knippla kapell är en kyrkobyggnad på södra delen av ön Källö-Knippla i Öckerö kommun. Den tillhör Öckerö församling i Göteborgs stift.

Historia
Träkapellet uppfördes 1915 och var från början nykterhetsloge. Några år senare övertogs kapellet av Kyrkliga föreningen. År 1954 genomfördes en omfattande renovering. Kapellet övertogs 2003 av Svenska kyrkan och samtidigt bildades Föreningen Knippla kapell som förvaltar byggnaden.

Kyrkobyggnaden
Kapellet har ett sadeltak täckt med svart plåt och ytterväggar klädda med grå eternitskivor med vågiga kanter. Ingången finns i öster. Vid en renovering 2005 uppfördes ett smalare tresidigt kor i väster och en utbyggnad med kök och handikapptoalett vid den norra sidan.

Inventarier
 Altaret består av ett vitmålat träbord i koret.
 I podiet finns ett piano och en orgel.
 Korset i fonden kommer från det numera avsakraliserade Sionkapellet (Pingströrelsen) på Knippla.

Referenser
 
Knippla kapells hemsida https://www.knippla.se/knippla-kapell

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Öckerö kommun
Kapell i Sverige
Daniel Norgren

Lennarth Daniel Norgren, född 18 juli 1983 i Borås, är en svensk singer-songwriter.

Verksamhet 
Daniel Norgren började som ett enmansband där han ackompanjerade sig själv med elgitarr, baskagge, virveltrumma, bjällror, munspel, blåshorn och sång. Numera är Daniel Norgren främst en duo på scen med Norgren själv på gitarr och trummor samt följeslagaren Anders Grahn på ståbas. Daniel Norgren gästas ibland även av Pelle Nyhage, Daniel Skoglund och Andreas Filipsson. Petra Norgren, Daniels Norgrens fru, spelar med på albumet Buck. Genremässigt utgår han från en tidig amerikansk blues med rötter i gospel, spiritual och countryblues. Hans utspel beskrivs som närmast "extatiskt" och gitarrspelet som "djupt originellt". 

Debutalbumet Kerosene Dreams spelades in med flera hemmagjorda instrument. Uppföljaren Outskirt kom 2008 och fångade den svenska bluespubliken, men resulterade också i spelningar i övriga Europa. Det nederländska skivbolaget Cool Buzz återutgav albumet Outskirt särskilt för Beneluxländerna 2009. I augusti 2010 spelade Norgren på Way Out West och 2011 på Roskildefestivalen.
Vid Manifestgalan 2011 var han nominerad i kategorin singer/songwriter. 

År 2013 kom albumet Buck vilket blev startskottet på en lång turné. Namnet Buck kommer från Norgrens bil, en Volvo 940, som hade en central roll i arbetet med albumet. Om nätterna fyllde Norgren handskfacket med blandband och gav sig ut på planlösa utflykter på skogsvägarna. På resorna brukade han fotografera mycket men också spela in miljöljud med en portabel inspelningsstudio. På Buck har dessa miljöljud sedan använts för att bygga ett atmosfäriskt ljudlandskap. Under november 2013 spelade Norgren i Sverige och Norge under sin "Straight From Heart Tour" och då som ett 5-mannaband tillsammans med Anders Grahn (bas), Daniel Skoglund (gitarr), Andreas Filipsson (keyboard, piano, gitarr) och Peter Roswall (trummor).

Norgren har sjungit in och skrivit låten "The Day That's Just Begun", som har blivit mycket spelad i samband med reklam för Trygg-Hansa. Låten förekommer på albumet Wooh Dang. 

Daniel Norgren fick 2020 Sten A. Olssons kulturstipendium.

Han är bosatt i Rude, Tvärred.

Diskografi

Album 
2007 – Kerosene Dreams (Superpuma Records)
2008 – Outskirt (Superpuma Records)
2010 – Horrifying Deatheating Bloodspider (Superpuma Records)
2013 – Buck (Superpuma Records)
2015 – Alabursy (Superpuma Records)
2015 – The Green Stone (Superpuma Records)
2017 – Skogens Frukter (Superpuma Records, limiterad utgåva i USA)
2019 – Wooh Dang (Superpuma Records)
2021 – Live (Superpuma Records)

EP 
2011 – Black Vultures (EP med sex låtar, Superpuma Records)

Soundtrack 
2016 – Saknad  – till TV-serien Saknad (Superpuma Records)
2022 – Alabursy (från 2015) – till filmen De åtta bergen (Le otto montagne)

Referenser

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Födda 1983
Levande personer
Musiker från Borås
Män
Svenska sångare
Svenska låtskrivare
Marieby kyrka

Marieby kyrka är en kyrkobyggnad i samhället Marieby i Östersunds kommun. Den tillhör Marieby församling i Härnösands stift.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrka av sten eldhärjades 1876 och finns kvar som ruin.

Nuvarande träkyrka uppfördes av byggmästare P.G. Edler enligt Fredrik Ekholms ritningar och invigdes 1890. Kyrkan är byggd i korsform och har kor i sydost och torn i nordväst.

Inventarier
 Altartavlan är utförd av Sven Linnborg och tillkom vid en renovering 1929. Motivet är Jesus välsignar barnen. Konstnärens femåriga dotter fick vara modell för ett av barnen.
 Framför altaret finns en ryamatta från början av 1950-talet, knuten av Mariebys kvinnor.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Brunflo kyrkliga samfällighet
 Härnösands Stifts Herdaminne av L. Bygdén

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Östersunds kommun
Kyrkobyggnader invigda 1890
1890 i Sverige
Manoel de Oliveira

Manoel Cândido Pinto de Oliveira, född 11 december 1908 i Cedofeita i Porto, död 2 april 2015 i Porto, var en portugisisk filmregissör. Han blev 106 år gammal och sades ofta vara världens äldsta aktiva filmregissör.

Filmografi 

 Douro, Faina Fluvial (1931)
 Estátuas de Lisboa (1932)
 Os Últimos Temporais: Cheias do Tejo (1937)
 Miramar, Praia das Rosas (1938)
 Já se fabricam automóveis em Portugal (1938)
 Famalicão (1941)
 Aniki-Bóbó (1942)
 O Pintor e a Cidade (1956)
 O Coração (documentär, 1958)
 O Pão (documentär, 1959)
 Acto de Primavera (1963)
 A Caça (1963)
 Villa Verdinho: Uma Aldeia Transmontana (1964)
 As Pinturas do Meu Irmão Júlio (1965)
 O Passado e o Presente (1971)
 Benilde ou a Virgem Mãe (1974)
 Amor de Perdição (1978)
 Francisca (1981)
 Visita ou Memórias e Confissões (1982)
 Lisboa Cultural (documentär, 1983)
 Nice... À Propos de Jean Vigo  (1983)
 Le Soulier de satin (1985)
 Mon Cas (1987)
 A Propósito da Bandeira Nacional (1987)
 Kannibalerna (Os Canibais) (1988)
 Nao, ou a vã glória de mandar (1990)
 A Divina Comédia (1991)
 O Dia do Desespero (1992)
 Abrahams dal (Vale Abraão) (1993)
 A Caixa (1994)
 O Convento (1995)
 Party (1996)
 Viagem ao Princípio do Mundo (1997)
 Inquietude (1998)
 La Lettre (1999)
 Palavra e Utopia (2000)
 Je rentre à la maison (2001)
 Porto da Minha Infância (2001)
 O Princípio da Incerteza (2002)
 Momento (2002)
 Um Filme Falado (2003)
 O Quinto Império: Ontem Como Hoje (2004)
 Espelho Mágico (2005)
 Do Visível ao Invisível (2005)
 Belle Toujours (2006)
 O Improvável não é Impossível (2006)
 Cristóvão Colombo - O Enigma (2007)
 Chacun son cinéma (2007)
 O Vitral e a Santa Morta (2008)
 Romance de Vila do Conde (2008)
 Singularidades de uma Rapariga Loura (2009)
 O Estranho Caso de Angélica (2010)
 Gebo et l'ombre (2012)

Referenser

Externa länkar 

 

Hundraåringar
Portugisiska filmregissörer
Personer från Porto
Födda 1908
Avlidna 2015
Män
Officerare av Hederslegionen
Europaparlamentsvalet i Tjeckien 2004

Europaparlamentsvalet i Tjeckien 2004 ägde rum fredagen den 11 juni 2004 och lördagen den 12 juni 2004. Runt 8,4 miljoner personer var röstberättigade i valet om de 24 mandat som Tjeckien hade tilldelats innan valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor och d’Hondts metod, med en femprocentsspärr för småpartier. Tjeckien var inte uppdelat i några valkretsar, utan fungerade som en enda valkrets i valet. Valet var det första Europaparlamentsvalet som hölls i Tjeckien, som hade anslutit sig till unionen den 1 maj 2004.

Medborgardemokraterna var valets vinnare och vann med över 30 procent av rösterna totalt nio mandat. Samtidigt innebar valet ett hårt nederlag för regeringspartiet Tjeckiens socialdemokratiska parti, som endast erhöll 8,78 procent av rösterna och två mandat. Partiet hamnade således på femte plats. Istället kom Böhmens och Mährens kommunistiska parti på andra plats med över 20 procent av rösterna och sex mandat. SNK Evropští demokraté vann tre mandat med sina elva procent av rösterna, medan Kristna och demokratiska unionen – Tjeckoslovakiska folkpartiet och Nezávislí demokraté vann två mandat var.

Valdeltagandet var mycket lågt; endast 28,32 procent av de röstberättigade valde att rösta. Det var ett av de lägsta valdeltaganden i hela unionen, men följde trenden med allmänt låga valdeltaganden i de nya medlemsstaterna. Även ur ett tjeckiskt perspektiv var valdeltagandet lågt. Valdeltagandet var till exempel runt 60 procent i de nationella parlamentsvalen 2002 och 2006.

Valresultat

Se även 
 Europaparlamentsvalet 2004

Referenser

Noter 

2004 i Tjeckien
2004
Tjeckien
Utläggningsomkastare

En utläggningsomkastare, ULO, var en strömbrytare i en närradiostudio för att koppla om från annan signalkälla till utgående ljud från studion. Det är med andra ord ULO:n man använder för att börja sända.
Utläggningsomkastaren var vanlig i äldre tiders närradiostudios för att koppla om från en ändlös slinga med pausljud till att påbörja en sändning.
När sändningen var avslutad slog man om ULO:n och pausljudet trädde åter in.

Utläggningsomkastaren kan tekniskt sett fungera på olika sätt. Ett vanligt sätt var att man skickar en likspänning till en ljudväxel placerad vid sändaren, som därigenom får order om att växla om ljudkällan. Likspänningen sänds på samma signalkablar som ljudet från studion, men hörs inte och filtreras bort av ljudväxeln.

Genom denna lösning som fungerar som "fjärrkontroll för ljudväxeln" når man flera syften:
 Pausljudets källa kan placeras centralt och man slipper en ytterligare pryl i studion. När Televerket Radio fanns och ansvarade för utsändningarna var man intresserad av att få bort så mycket teknik som möjligt från närradiostudion.
 Man kunde ha flera studios i samma stad, var och en med en egen utläggningsomkastare som därigenom kunde "begära tid" på sändaren.
 Har man flera studios slipper man att bege sig till en central plats för att koppla om till rätt studio. Bytet mellan studios kunde alltså gå blixtsnabbt, t.o.m. ohörbart för lyssnaren.
 En bortkopplad studio kunde använts för att spela in program, ljudutrustningen var således "ledig" att göra vad man ville med.

En modern närradiostudio har idag mer sofistikerade metoder för att kunna styra över ljudet. Inte sällan har man datorer som sänder ljudet som hörs när ingen sänder, och kan automatisera in- och urkoppling av flera studios, ljudkällor, internetsändningar m.m.

Radioteknik
Kvävegiva

Kvävegiva är beteckningen på mängden kväve som tillförs växande gröda. Kvävet kan antingen komma från djurgödsel eller mineralgödsel. Storleken på kvävegivan påverkar skördens storlek, men kvävetillförseln innebär också en kostnad, så det finns normalt en optimal kvävegiva ur ett ekonomiskt perspektiv.

Vete brukar tillföras 150–200 kg kväve per år och hektar.

Källor

Jordbruk
Eugène Doyen

Eugène Louis Doyen, född 16 december 1859, död 21 november 1916, var en fransk kirurg.

Doyen innehade en privat klinik i Paris. Han är mest känd för sina konstruktioner av kirurgiska instrument, såsom en elektrisk fräs för trepanation av skallbenet. Doyen utgav sig för att ha funnit cancerbacillen och uppfunnit ett serum mot cancer. Han sysslade gärna med sensationella upptäckter och observationer, men hans resultat har inte alltid stått sig för vetenskaplig kritik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska kirurger
Födda 1859
Avlidna 1916
Män
Lützow (fartyg)

Lützow kan avse:

 – slagkryssare som sänktes efter Skagerrakslaget
Lützow (kryssare) – sjösattes 1939 som Lützow men såldes till Sovjetunionen och döptes om under det året.
Deutschland (kryssare) – ursprungligen i tjänst som Deutschland men bytte namn till Lützow 1939.
Francis Doyle

Francis Hastings Charles Doyle, född 22 augusti 1810, död 1888, var en brittisk poet.

Doyle var professor i diktkonst i Oxford 1867-1877. Bland hans medryckande arbeten märks The loss of the Birkenhead och The private of the buffs. 1869 utgav han Lectures on poetry.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Brittiska poeter
Födda 1810
Avlidna 1888
Män
Brittiska professorer
Personer verksamma vid Oxfords universitet