kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pelodytes

Pelodytes är ett släkte i ordningen stjärtlösa groddjur och den enda systematiska gruppen i familjen Pelodytidae. Släktet utgörs av endast tre arter med små individer som förekommer i sydvästra och västra Europa samt i regionen kring Svarta havet och Kaukasus. Släktet har inget officiellt, svenskt trivialnamn, men inom terrariehandeln förekommer det att det kallas slamdykare.

Beskrivning 

Med en kroppslängd mellan 4 och 5 cm är arterna ungefär lika stora som en lövgroda. De bakre extremiteterna är jämförelsevis långa och huvudet är avplattat. Ovansidan är slätt eller täckt av små knölar med glest fördelade olivgröna fläckar eller punkter. Hannarna har ett tvådelat ballongliknande hudveck vid käken som kan blåsas upp. Under amplexus omfamnas honan vid höften.

De ingående arterna vistas huvudsakligen på land. Under parningstiden uppsöker de vattenansamlingar där de lämnar sin rom i form av korta snören eller slemmiga säckar på vattenväxter. Grodynglen är jämförd med de vuxna djuren påfallande stor.

Systematik 

Pelodytes bildar tillsammans med den amerikanska familjen Scaphiopodidae en gemensam överfamilj med det vetenskapliga namnet Pelodytoidea. Pelodytoidea sammanfattas med tre andra överfamiljer i underordningen Mesobatrachia.

Till släktet räknas följande arter:

 Pelodytes caucasicus Boulenger, 1896
 Pelodytes ibericus Sánchez-Herraíz, Barbadillo-Escrivá, Machordom & Sanchíz, 2000
 Persiljegroda (Pelodytes punctatus) Daudin, 1802

Två arter lever i västra Europa, den ena på Iberiska halvön och den andra förekommer fram till norra Frankrike och södra Belgien. Pelodytes caucasicus förekommer däremot i Kaukasus och vid Svarta havet. Artbildningen skedde här på grund av isolationen av två populationer under senaste istiden.

Användningen av det vetenskapliga namnet Pelodytes var inte enhetlig under historien. Tidigare listades två arter av släktet Litoria, som tillhör lövgrodorna, under namnet. Dessutom var Pelodytes ett synonym för släktet Pseudotriton, som tillhör de lunglösa salamandrarna.

Referenser 

 Pelodytidae på Amphibiaweb 
 AMNH: Amphibian Species of the World

Noter

Tryckta källor 
 Andreas Nöllert & Christel Nöllert: Die Amphibien Europas. Franckh-Kosmos, Stuttgart 1992, 

Stjärtlösa groddjur
Georgiens damlandslag i fotboll

Georgiens damlandslag i fotboll representerar Georgien i internationell fotboll. För närvarande (augusti 2021) ligger Georgien på en 123:e plats på FIFA:s världsranking. Deras hittills högsta ranking är en 88:e plats, som de nådde i december 2009.

Historia 

Georgiens damlandslag spelade sin första match den 10 september 1997 då man förlorade med 0-11 mot Jugoslavien. Landet tog sin första seger i en match mot Makedonien med 3-1, den 11 maj 2009. Samtliga hemmamatcher har spelats antingen i Tbilisi eller Rustavi. Hittills har Georgien inte lyckats kvala sig in till något Europa- eller världsmästerskap. I kvalspelet till VM 2011 slutade Georgien på sista plats, med endast en poäng, som man lyckades få efter att ha spelat 1-1 mot Bulgarien hemma i Tbilisi. I kvalspelet till EM 2013 som arrangerades av Sverige, spelade Georgien i samma förkvalsgrupp som Malta, Färöarna och Armenien. I sin grupp slutade Georgien trea, och därmed fick Georgien inte spela kvalet till EM 2013, sedan Armenien vunnit den platsen.

Kända spelare 
Chatia Tjqonia ( İdmanocağı)
Lela Tjitjinadze ( Baia Zugdidi)

Referenser

Noter

Externa länkar 
Förbundets webbplats , 
Lagprofil på FIFA:s webbplats 

Georgiska fotbollslandslag
Fotboll i Georgien
Landslag startade 1997
Barngrind

En barngrind, säkerhetsgrind, trappgrind eller skyddsgrind är en skyddande barriär utformad för att hindra småbarn från att komma åt otrygga områden i ett hem, såsom trappor och kök. Barngrindar är vanligtvis konstruerade av metall, plast och/eller trä, och kan byggas ut för att passa in i ett antal olika dörröppningsbredder. De kan vara designade för användning inom- eller utomhus, och kan antingen vara permanent anlagda eller avtagbara. Avtagbara grindar hålls vanligen på plats via friktion med väggar på båda sidor. Avtagbara grindar bör inte användas på toppen av en trappa eftersom ett barn då kan slita loss grinden. 
Barngrindar används också ofta för att hejda husdjur, särskilt sådana som inte är rumsrena.

Referenser 

Barnsäkerhet
Safe in My Garden

Safe in My Garden är en sång skriven av John Phillips, och inspelad med The Mamas and the Papas.

Låten finns också inspelad på svenska som "En dag i juni", med text av svenska av Britt Lindeborg. Family Four gav ut den som B-sida till singeln Kör långsamt (Cab Driver), uttgiven i november 1968.  samt på albumet Kör långsamt 1969.  Med denna text spelade Thorleifs in låten, och släppte den på singel 1973  samt på albumet med samma namn 1974 . Den svenskspråkiga texten är miljöpolitisk, och handlar om människans sätt att handskas med planeten Jorden.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Amerikanska sånger
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 1968
Babypuder

Babypuder är ett sammandragande puder som används för att förebygga blöjeksem, som en deodorant och för andra kosmetiska ändamål. Det kan bestå av talk (i vilket fall det också kallas talkpuder) eller majsstärkelse som har grövre korn. Barnläkare föredrar i allmänhet majsstärkelse framför talk eftersom det är osannolikt att det inandas lätt.

Hälsorisker 
Talkpuder är skadligt vid inandning, eftersom det kan orsaka aspirationspneumoni eller granulom. Johnson & Johnsons babypuder har påståtts orsaka äggstockscancer hos en kvinna som använt pudret under flera år i underlivet.

Bolaget upphörde med försäljningen av talkpuder i USA och Kanada 2020 och planerar att ersätta produkten med en stärkelsehaltig i resten av världen år 2024.

Beståndsdelar 
Ingredienserna i Johnsons & Johnsons babypuder är listade som talk, parfym, bensylbensoat, kumarin, citronellol, geraniol, bensylalkohol, limonen, linalool och bensylsalicylat.

Referenser

Noter

Hudvård
Spädbarnstiden
Erik Johan Meck

Erik Johan Meck, född den 28 oktober 1644 i Riga, avled i Riga den 12 oktober 1702, var en svensk överste som ägde bland annat Vallens slott i Halland. Han var flitig dagbokskribent där han skrev om personliga och kulturhistoriska händelser.

Biografi 
Föddes den 28 oktober 1644 i Riga, gift den 10 juli 1670 med Magna Birgitta Durell. Måste 1656 för ryssarnas infall i Livland fly med sina föräldrar över till Sverige. Page hos greve Claes Tott på hans ambassad till Frankrike 1661. Sällskap åt unga greve Torstenson på hans resa genom Frankrike och England 1661. Svensk hovjunkare den 7 april 1663, löjtnant vid artilleriet i Jönköping den 27 mars 1667, förordnades 1670 att förestå artilleriet i Halmstad, Varberg och Laholm. Kapten vid artilleriet i Stade den 4 april 1674, chef för artilleriet i Karlsburg i Bremen 20 april 1674, major vid artilleriet i Malmö den 1 januari 1677. Överstelöjtnant vid artilleriet i Malmö den 19 september 1677, ambassadkavaljer vid fredskongressen i Lund 1679 samt medföljde riksrådet, greve Johan Gyllenstierna 1680, då denne i Köpenhamn avhämtade den kungliga bruden, danska prinsessan Ulrika Eleonora. Vice kommendant i Malmö 1684 och i Landskrona 1691, överste för hela rikets artilleri den 22 oktober 1697. 

Avled i Riga den 12 oktober 1702. Hans vapen uppsattes i Källerö kyrka, Småland. "Han utstod i Karlsburg belägringen av de allierade danska, lüneburgska och münsterska trupperna samt måste efter ett tappert motstånd till dem uppgiva fästningen. Tog då jämte en kapten Sandberg pass för att över Hamburg begiva sig till Sverige men råkade i Hamburg ut för en bedragare vid namn Du Croij, som sade sig vara engelsk envoyé till danska och svenska hoven och övertalade dem att följa honom igenom Danmark, varest han i Köpenhamn, då de återfordrade de resekostnader, som de förskjutit honom, angav dem att vara spioner, varför de blevo förklarade för krigsfångar och insattes i ett svårt fängelse till slutet av året 1676. Mistade genom reduktionen såväl fädernegodset Sonsell i Livland som ansenligt av sina andra egendomar, Vallens slott och Dömmestorp herrgård i Halland. Var en god tysk poet och skall hava författat psalmen Den vedervärdighet, som mig eländan trycker etc."

Två av Erik Johan Mecks söner, Magnus Fredric Meck och Jacob Johan Meck blev 1723 naturaliserade svenska adelsmän (se Meck) i Sverige. Hans tredje son däremot, Carl Gustaf Meck, blev inte som sina två yngre bröder naturaliserad svensk adelsman.

Källor
 Erik Johan Mecks dagbok 1644-1699, Skrifter utgivna av vetenskaps-societeten i Lund nr 32, 1948
 Halländska herregårdar, Peter von Möller, 1871
 Hallands historia och beskrifning af Sven Peter Bexell, 1818
 Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36 av Gustaf Elgenstierna 

Svenska militärer under 1600-talet
Överstar i svenska armén
Svenska dagboksskrivare
Män
Födda 1644
Avlidna 1702
Svenska regementschefer
Bona av Savojen

Bona av Savojen, född 1449, död 1503, var en hertiginna av Milano, gift med Milanos hertig Gian Galeazzo Sforza. Hon var Milanos regent från 1476 till 1481 i egenskap av förmyndare för sin son Gian Galeazzo Sforza.

Biografi

Tidigt liv
Efter hennes mors död 1462, då hon var tretton år gammal, levde Bona hos sin syster, Frankrikes drottning Charlotte av Savojen. 
Bona föreslogs 1464 för äktenskap med kung Edvard IV av England, men planerna realiserades inte. 

Hennes äktenskap arrangerades som en allians mellan Milano och Frankrike. Vigseln ägde rum 1468. Vid bröllopet uppträdde den berömda Anna Inglese. Paret fick fem barn.

Regentskap
År 1476 mördades hennes man, och hon blev regent för deras son sedan hon lyckats utmanövrera sin makes bror Ludovico Maria Sforza. Hon ignorerade makens chefsminister Cicco Simonetta till förmån för sin älskare Antoni Tassino.  
År 1479 försonades hon med sin före detta svåger Ludovico Maria Sforza och kunde med hans hjälp få Cicco Simonetta avrättad. När Ludovico Maria Sforza 1480 kidnappade hennes son och tvingade honom att avsätta sin mor och utnämna sin farbror till sin regent och därmed förmyndare, tvingades hon 1481 avgå från sin post och lämna Milano.

Senare liv
Hennes svåger regenten förvisade henne från hovet i Milano men hindrade henne från att lämna hertigdömet, och hon levde sedan länge isolerad på landet. År 1495 fick hon tillstånd att bosätta sig i Frankrike. Hon trivdes dock illa i Frankrike, där hennes syster sedan länge var avliden. Hon avreste år 1500 till Savojen, där hertig Philibert II, hennes brorson, gav henne en egendom i Fossano i april 1500. Bona stannade där till sin död, och begravdes i kyrkan San Giuliano nära Savigliano utan en officiell ceremoni.

Eftermäle
Bona av Savojen beställde boken Timmarnas Bok (1490) av Giovan Pietro Birago, som anses vara ett av renässansens främsta verk.

Galleri

Källor

Noter 

Födda 1449
Avlidna 1503
Italienska hertiginnor
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Personer i Italien under 1400-talet
Personer under renässansen
Milanos regenter
Dorotea Gonzaga

Dorotea Gonzaga, född 1449, död 1468, var en hertiginna av Milano, gift 1466 med Milanos hertig Galeazzo Maria Sforza. Hon var dotter till markis Ludvig II Gonzaga av Mantua och Barbara av Brandenburg (1423–1481).

Källor 

Födda 1449
Avlidna 1468
Italienska hertiginnor
Kvinnor
Personer i Italien under 1400-talet
Personer under renässansen
Maria av Savojen

Maria av Savojen, född 1411, död 1469, var en hertiginna av Milano, gift 1428 med Milanos hertig Filippo Maria Visconti. 

Hon var dotter till hertig Amadeus VIII av Savojen och Maria av Burgund. Äktenskapet arrangerades som en politisk allians, som maken just då hade stort behov av, och han frågade därför inte efter en hemgift. Då ändamålen med alliansen var uppfyllda, begärde han att få en hemgift för henne från Savojen, men blev nekad. Hennes make hade ett stabilt förhållande med Agnese del Maino och hade ingen användning för Maria sedan de politiska syftena med äktenskapet hade uppfyllts. Maria misshandlades av maken och fick leva ensam och undangömd till sin död.

Referenser

Födda 1411
Avlidna 1469
Italienska hertiginnor
Kvinnor
Personer i Italien under 1400-talet
Personer under renässansen
Beatrice Lascaris di Tenda

Beatrice Lascaris di Tenda, född 1372, död 13 september 1418, var en hertiginna av Milano, gift med Milanos hertig Filippo Maria Visconti. Hon var dotter till Pietro Balbo II Lascaris, greve av Tende, och tillhörde en familj med maktbas i Alperna. 

Hon gifte sig 1403 med Facino Cane av Montferrat, en kondottiär i tjänst hos hertigen av Milano. Hon ska ha följt honom i fält, och vid hans död 1412 ärvde hon hela den förmögenhet och kontrollen över alla de landområden och städer han hade erövrat under sin framgångsrika karriär. Äktenskapet med Filippo Maria Visconti tillråddes av hans rådgivare för att få kontrollen över hennes kapital och besittningar, och tack vare dem kunde han etablera hertigdömet Milano som en stormakt. Beatrice höll sig informerad om statens affärer, beskrivs som intelligent och god och var populär bland allmänheten. Visconti hade redan en relation med Agnese del Maino och ville göra sig av med Beatrice, men vågade inte angripa henne offentligt i Milano. En dag lät han röva bort Beatrice, två av hennes hovdamer och hennes trubadur, Michele Orombelli till slottet Binasco, där Beatrice och Orombelli anklagades för att ha begått äktenskapsbrott och de två hovdamerna för medhjälp. De utsattes alla fyra för tortyr, vilket fick hovdamerna och Orombelli att erkänna skuld: Beatrice erkände dock aldrig någonting. De dömdes alla som skyldiga och halshöggs på slottets borggård.

Källor 

Födda 1372
Avlidna 1418
Italienska hertiginnor
Kvinnor
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Personer i Italien under 1400-talet
Personer under renässansen
Antonia Malatesta av Cesena

Antonia Malatesta av Cesena eller av Rimini, född sent 1300-tal, död tidigt 1400-tal, var en hertiginna genom giftermål med hertig Giovanni Maria Visconti. Hon var dotter eller brorsdotter till herre Karl I Malatesta. Under några månader 1412, var Antonia Malatesta var Milanos regent.

Äktenskapet arrangerades som en allians mellan parternas familjer, och vigseln ägde rum 1408. Paret fick inga barn. Efter attentatet på hennes make tillät hans efterträdare, Filippo Maria Visconti, henne att dela statens styrelse med henne i några månader. Hon återvände sedan hem till Cesena, men behöll titeln som hertiginna av Milano.

Referenser 

Födda 1300-talet
Avlidna 1400-talet
Kvinnor
Italienska hertiginnor
Personer i Italien under 1400-talet
Personer under renässansen
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Milanos regenter
Katarina Visconti

Katarina Visconti, född 1361, död 17 oktober 1404, var en hertiginna av Milano, gift med Milanos hertig Gian Galeazzo Visconti. Hon var Milanos regent 1402–1404 som förmyndare för sin son. 

Hon var dotter till Bernabo Visconti, herre av Milano, och Beatrice Regina della Scala. Ett äktenskap föreslogs 1379 med kung Richard II av England, men hon blev i stället vigd vid sin kusin Gian Galeazzo Visconti år 1380. 

Hennes make efterträdde hennes far som herre av Milano och blev 1395 hertig, vilket gjorde henne till den första hertiginnan av Milano. Maken gav henne staden Monza som förläning, och utnämndes till regerande dam över staden Vicenza. 

Vid makens död 1402 blev hon förmyndare och regent för sin omyndige son. Hennes regeringstid tvingades möta svåra strider där makens legitima och illegitima arvingar stred om land och makt. Hennes regering försvarades av greve Francesco Barbavara av Valsesia och utmanades av Facino Cane. Cane segrade och övertygade hennes son om att hon var skyldig till förräderi. 

Hon arresterades därför på sin sons order 18 augusti 1404, något som därmed avslutade hennes regering, och fängslades på sitt slott Monza, där hon avled i vad som troddes vara förgiftning.

Referenser 

Kvinnliga regenter under 1400-talet
Italienska hertiginnor
Kvinnor
Födda 1361
Avlidna 1404
Personer i Italien under 1300-talet
Personer i Italien under 1400-talet
Milanos regenter
Sänggående

Sänggående är en västerländsk föräldratradition, och omfattar i större eller mindre omfattning ritualer för att hjälpa barn att känna sig tryggare och bli van vid ett relativt strängare sömnschema än de annars skulle upprätta. Sänggående för barn kan vara en positiv ritual som involverar:

 Badning och munhygien. 
 Sagostund.
 Sånger, barnramsor eller vaggvisor.
 Ombyte till pyjamas.
 Berättande om dagen, och planer för i morgon.

I somliga familjer, är sänggående en viktig bindningsperiod för föräldrar och barn. Rutiner för sänggående kan vara en möjlighet att tillbringa kvalitetstid med ett barn, att diskutera känslomässiga begrepp såsom tankar om dagens upplevelser, att uttrycka önskade planer för morgondagen, och lärande, till exempel med en bok. Sänggående spelar en nyckelroll i många uppfostringsmetoder.

Störningar 
Barn som vägrar eller är ovilliga att gå till sängs, eller till och med är rädda för att somna, är ett vanligt problem.
Orsakerna till motvilja kan vara:
 Rädsla för mörker, även kallad skotofobi.
 Oförmåga att sova, även kallad insomni.
 Mardrömmar.
 Nyfikenhet om vad som händer utanför deras sovrum (till exempel vad föräldrarna gör).
 En dygnsrytmstörning eller annan sömnstörning.

Referenser 

Sömn
Föräldraskap och fostran
Zoltán Berczik

Zoltán Berczik född 7 augusti 1937 i Novi Sad, död 11 januari 2011 i Budapest, Ungern , var en ungersk bordtennisspelare. Han var europamästare i singel, dubbel, mixed dubbel och lag.

1958 blev han den förste manlige spelaren att vinna singeltiteln i bordtennis-EM, en bedrift han upprepade 1960. 1964 var han i final igen men förlorade då mot Kjell Johansson.

Under sin karriär tog han sex medaljer i bordtennis-VM, tre silver och tre brons.

Meriter 
Bordtennis VM
 1957 i Stockholm
 kvartsfinal singel
 2:a plats med det ungerska laget
 1959 i Dortmund
 kvartsfinal singel
 3:e plats dubbel (med László Földy) 
 3:e plats mixed dubbel (med Gizella Farkas)
 2:a plats med det ungerska laget
 1961 i Peking
 2:a plats dubbel (med Ferenc Sidó) 
 3:e plats med det ungerska laget

  Bordtennis EM
 1958 i Budapest
 1:a plats singel
 kvartsfinal dubbel
 1:a plats mixed dubbel (med Gizella Farkas)
 1:a plats med det ungerska laget
 1960 i Zagreb
 1:a plats singel
 1:a plats dubbel (med Ferenc Sidó)
 kvartsfinal mixed dubbel
 1:a plats med det ungerska laget
 1964 i Malmö
 2:a plats singel
 3:e plats dubbel

Swedish Open Championships
 1957 i Stockholm
 1:a plats singel

Internationella mästerskap
 1958 England
 1:a plats dubbel (med Ferenc Sidó)
 1962 Fribourg (Schweiz)
 1:a plats dubbel (med Ferenc Sidó)

Ungerska mästerskapen - guldmedaljer
 Singel: 1959 - 1964
 Dubbel: 1959 - 1963, 1967
 Mixed dubbel - 1957, 1960
 Lag: 1957 - 1959, 1962, 1964–1967, 1969

Källor 
 Zoltan Berczik i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Referenser

Ungerska bordtennisspelare
Europamästare i bordtennis
Födda 1937
Avlidna 2011
Män
Personer från Novi Sad
Stanislaus von Kalckreuth

Eduard Stanislaus von Kalckreuth, född den 25 december 1821 i Posen, död den 25 november 1894 i München, var en tysk greve och målare. Han var sonson till Friedrich Adolf von Kalckreuth och far till Leopold von Kalckreuth.

von Kalckreuth var gardeslöjtnant i Berlin, studerade målning där, i Düsseldorf och Köln, var 1860–1876 ledare för konstskolan i Weimar, sedan bosatt i München. Han målade mycket omtyckta landskap från Tyrolen, Savojen och Pyrenéerna samt är representerad i Berlins, Kölns, Halles och andra tyska städers gallerier.

Källor

Externa länkar 
 

Tyska landskapsmålare
Tyska grevar
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Posen
Födda 1821
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Leopold von Kalckreuth

Leopold Karl Walter von Kalckreuth, född den 15 maj 1855 i Düsseldorf, död den 1 december 1928, var en tysk greve och målare. Han var son till Stanislaus von Kalckreuth och sonsons son till Friedrich Adolf von Kalckreuth.

von Kalckreuth studerade i Weimar och München, var 1885–1890 professor i Weimar, slog sig sedan ner på landsbygden, blev 1895 professor i Karlsruhe och 1899 i Stuttgart. Kalckreuths huvudområde blev en tid framåt bondelivsbilder, åldringar, jordarbetare, vilka han skildrade med enkel hållning och kraftig, något torr realism. Bland dessa arbeten märks Axplockerskor (1894, galleriet i Stuttgart), Ålderdomen (ett par urgamla gåsvakterskor, Dresdengalleriet), Regnbågen (1896, nya pinakoteket i München) och triptyken Vår levnad varar 70 år, ansedd som hans bästa verk. von Kalckreuth målade även stämningar från slättbygden, från Elbe (Hamnarbetare, I Hamburgs hamn med flera), från lantlivet (På altanen, Picknick), den stora parkbilden Slottet Klein-Oels (Berlins nationalgalleri), dessutom kraftigt realistiska porträtt och grupper (Fem magistratspersoner, helfigursgrupp 1904, Hamburger Kunsthalle). Sin hustru och sina barn målade har han ofta, såväl i hemmet som i fria luften.

Källor 
 

Tyska genremålare
Tyska grevar
Tyska professorer
Tyska målare under 1800-talet
Tyska målare under 1900-talet
Personer från Düsseldorf
Födda 1855
Avlidna 1928
Män
Ugglan
1UP.com

1UP.com var en datorspelswebbsida som ägdes av IGN Entertainment, en avdelning hos News Corporation. Den ägdes tidigare av UGO Entertainment och Ziff Davis. Där skrevs recensioner, nyheter och intervjuer om datorspel. Den startades ursprungligen år 1999 och lades ned februari 2013.

Personal 
 Sam Kennedy - (redaktionsdirektör)
 Matt Leone - (överordnad verkställande redaktör)
 Jeremy Parish - (verkställande redaktör)
 Thierry "Scooter" Nguyen - (verkställande redaktör)
 Alice Liang - (associerad administreringsredaktör)
 Mike Nelson - (överordnad redaktör)
 Mike Cruz - (designer)
 Wilbert Mui - (webbproducent)

Källor 

Amerikanska webbplatser
Webbplatser med datorspelsanknytning
Bildanden 2003
Nedlagda webbplatser
Upplösningar 2013
Linné (efternamn)

Linné är svenskt ett efternamn. Det kan avse:

Carl von Linné och hans familj

 von Linné, adliga ätten von Linné

Personer
 Carl von Linné (1707–1778), naturforskare och läkare
 Carl von Linné den yngre (1741–1783), naturforskare, son
 Elisabeth Christina von Linné (1743–1782), botanist, dotter
 Sara Elisabeth Moraea (1716–1806), hustru
 Sara Christina von Linné (1751–1835), dotter

Andra personer med namnet
 Bengt Linné (född 1938), TV-producent och TV-chef
 Benjamin Linné (1830–1906), kyrkoherde och riksdagsman
 Bertil Linné (1913–2000), målare
 Bosse Linné (1946–2011), violinist
 Eric Linné (1905–1995), tecknare, målare och teckningslärare
 Otto Linné Erdmann (1804–1869), tysk kemist
 Signe Linné (1918–1977), målare
 Sigvald Linné (1899–1986), arkeolog och etnograf
 Tore Linné Eriksen (född 1945), norsk historiker och professor i utvecklingsstudier

Se även
 Linnaeus (olika betydelser)

Svenska efternamn
Agardsgatan

Agardsgatan i Båstad är den gata som har de äldsta husen. Agardhska gården är ett av dem. Gården ägdes på 1700-talet av Jürgen Agardh. 

På Agardhsgatan ligger även Märta Måås-Fjetterströms verkstad.

Källor
 Byggnadsinventering 1974, Båstad kommun
 Byggnadsinventering 1981, Båstad kommun
http://axelnelson.com/bastad/bastad3.htm

Transport i Båstad
Suluguni

Suluguni (georgiska: სულუგუნი, mingreliska: სელეგინ, Selegin, abchaziska: Ашәлагәан, Asjwlagwan) är en inlagd georgisk ost som härstammar från regionen Megrelien. Osten har en sur, halvsalt smak, ett gropigt utseende och en elastisk konsistens; dessa attribut är resultatet av de processer som används, vilket givit den det engelska smeknamnet "pickle cheese", där pickle syftar på att osten läggs in eller syras i en lag som ger osten dess konsistens och smak. Dess färg varierar från vit till blekt gul. Suluguni serveras gärna friterad eller grillad, vilket döljer dess doft, ofta i trekantiga bitar.

En typisk Suluguniost är formad som en stor puck, 2,5 till 3,5 centimeter tjock. Den väger mellan ett halvt och ett och ett halvt kilo och består av 50% vatten och mellan 1 och 5% salt. Fetthalten varierar, men snittet är 45%. Suluguni produceras enbart av naturliga ingredienser: normaliserad komjölk genom koagulering av löpe med rena kulturer av mjölksyrabakterier.

Referenser

Noter 

Georgiska maträtter
Georgiska ostar