kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Feofan Prokopovitj

Feofan Prokopovitj (), född 1681 i Kiev, död 1736, var en rutensk prelat och statsman.

Prokopovitj var en fattig köpmansson från Kiev, men studerade i polska skolor och i Rom. Efter hemkomsten 1704 anställdes han som lärare i poetik och retorik vid teologiska akademien i sin födelsestad. Tsar Peter I uppmärksammade honom för hans glödande fosterlandskärlek och hans vältalighet, vilket kom till uttryck såväl när Ryssland hotades i samband med att den svenska armén ryckte in i landet under stora nordiska kriget, som efter tsarens seger vid Poltava, vilken han besjöng i ett poem han på Peter I:s befallning hade översatt till latin. 

Han följde tsaren på tåget mot osmanerna 1711, utnämndes till klosterföreståndare i Kiev och till akademirektor, kallades 1716 till Sankt Petersburg och vigdes 1718 till biskop i Pskov. År 1720 utnämndes han till ärkebiskop i Novgorod och blev samma år vice ordförande i den då nyss bildade överstyrelsen för kyrkan, Heliga synoden, vars ledning han nästan helt och hållet tog över. 

Han slöt sig fullkomligt till tsar Peters politiska system och arbetade för detsamma både i sina predikningar och i en mängd tryckta skrifter. Han fick bland annat i uppdrag att författa 1720 års "andliga reglemente" och 1724 års kungörelse om klosterlivets förbättring. I Pravda voli monarsjej ("härskarviljans rättfärdighet", 1722) försvarade han den oinskränkta suveräniteten, framför allt i frågan om valet av en efterträdare. Absolutismen var även hans ideal inom det kyrkliga området, och han förföljde sina konkurrenter bland biskoparna, vilka han överträffade i både makt och i grundlig lärdom. Han var impopulär bland de andra biskoparna, bland annat därför att han inte backade från en ifrågasatt reduktion av kyrkogodsen eller tvekade att driva läran om rättfärdiggörelsen genom tron. I vissa fall tog han parti för Luther emot katolska och ryska författare, vilket medförde att han beskylldes för att vara lutheran. 

Prokopovitj bidrog mycket till att försäkra Katarina I om kronan 1725, men efter Peter II:s tronbestigning 1727 hindrades han ifrån allt deltagande i statliga uppgifter, och hans skrifter konfiskerades. Vid Anna Ivanovnas tronbestigning 1730 försökte det under Peter II mäktiga "översta hemliga rådet" införa en konstitution, med målet att lägga makten i rådets händer. Prokopovitj anslöt sig då till försvararna av kejsarinnans oinskränkta makt och ställde sig i spetsen för Heliga synodens opposition mot rådet. 

Litterärt hade Prokopovitj en satirisk stil och hade ett stort inflytande på Antioch Kantemir och Vasilij Tatisjtjev. Prokopovitj skrifter på latin gavs på 1700-talet ut i Königsberg och Leipzig. Hans Slova i rjetji (Predikningar och tal) trycktes 1765 i tre delar.

Asteroiden 6681 Prokopovich är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Ukrainska teologer
Ukrainska filosofer
Ukrainska poeter
Retoriker
Personer från Kiev
Män
Födda 1681
Avlidna 1736
Ugglan
Jordbävningen i Ferganadalen 2011

Jordbävningen i Ferganadalen 2011 var en jordbävning med magnituden 6,1 på Richterskalan som drabbade Ferganadalen och de näraliggande regionerna i Uzbekistan, Kirgizistan och Tadzjikistan. Jordbävningen skedde 01.35 lokal tid onsdagen den 20 juli 2011.

Referenser
 

Ferganadalen
2011 i Uzbekistan
2011 i Kirgizistan
2011 i Tadzjikistan
Naturkatastrofer 2011
Patton Oswalt

Patton Peter Oswalt, född 27 januari 1969 i Portsmouth i Virginia, är en amerikansk ståuppkomiker, skådespelare, manusförfattare och producent. Han fick sitt genombrott i rollen som Spence i den amerikanska situationskomedin Kungen av Queens och Remys röst i den tecknade filmen Ratatouille.

Biografi 
Patton Oswalt föddes i Portsmouth i Virginia där fadern var militär. Därför flyttade han mycket och växte upp i Ohio och i Kalifornien för att återvända till Virginia, men staden Sterling. Han studerade engelska i college och tillhörde studentföreningen Phi Kappa Tau och avslutade studierna 1987.

Han började uppträda som ståuppkomiker i slutet av 1980-talet och skrev för MADtv och fick ett exklusivt uppträdande som ståuppkomiker i en show på HBO. Efter det programmet fick han rollen som Spencer i Kungen av Queens och en liten roll i filmen Magnolia. Förutom rösten som Remy i Ratatouille gjorde han också röster i Madagaskar 2 och i flera versioner av datorspelet Grand Theft Auto.

År 2012–2013 spelade han rollen som Billy Stanhope, affärspartner och kollega till huvudpersonen Walden Schmidt, i fem avsnitt av TV-serien 2 1/2 män.

Diskografi

DVDer 
No Reason to Complain (DVD) (2004)
My Weakness Is Strong! (DVD) (2009)

Filmografi (i urval) 

The Weird Al Show
Lewis Black's Root of All Evil
History of the Joke
Kungen av Queens
Reno 911!
Tom Goes To The Mayor
Human Giant
NewsRadio
Reaper
Seinfeld
VH1's Best Week Ever
Tough Crowd with Colin Quinn
The Comedy Central Roast of William Shatner (2006)
The Comedy Central Roast of Flavor Flav (2007)
Tim and Eric Awesome Show, Great Job!
Melbourne International Comedy Festival Great Debate (2008)
United States of Tara (2009)
Flight of the Conchords (2009)
Community (2009)
Dollhouse (2009)
Big Fan (2009)
Iron Chef America
Caprica
Bored to Death
The Sarah Silverman Program
Neighbors from Hell
Jon Benjamin Has a Van (2011)

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska komiker
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska röstskådespelare
Födda 1969
Levande personer
Män
Skådespelare från Virginia
Personer från Portsmouth, Virginia
Reklamblockerare

En reklamblockerare eller annonsblockerare (efter engelskans adblocker) är ett datorprogram som kan filtrera bort oönskad reklam. Den fungerar oftast som ett insticksprogram till en webbläsare. En av de mer kända produkterna för reklamblockering är Adblock Plus, skapad 2006.

Funktion och effekter
Reklamblockerare är av naturen kontroversiella. Genom att blockera webbannonser minskar de antalet läsare av reklamen, vilken ofta är den enda inkomstkällan för webbtidningar eller andra kommersiella webbplatser. Alternativa inkomster är att erbjuda extramaterial via prenumeration eller engångsbetalning.

Fördelen med reklamblockerare är dock – för den enskilde internetanvändaren – flera. Genom att blockera annonser blir webbplatser ofta både mer snabbladdade och mer lättlästa. Särskilt kan animerade webbannonser och reklam via popup-fönster dra uppmärksamheten från läsningen av det redaktionella materialet. För den som betalar internetkostnaden per mängd data (exempelvis via mobilt bredband) kan en sådan typ av filter också innebära minskade kostnader för internet. Vissa har även noterat en ökad risk för spridning av datorvirus via internetannonser.

Utveckling
Mobilversioner av webbläsare (på smarttelefoner) kan ofta inte visa internetreklam alls. Detta höll år 2016 på att förändras, bland annat genom att IOS i sin version 9 ökat möjligheten att installera tilläggsprogram i webbläsaren Safari. Webbläsaren Opera har samtidigt lanserat en egen, inbyggd reklamblockerare.

2013 visade en undersökning att drygt var femte svensk internetanvändare nyttjade funktionen i sin webbläsare. I undersökningen var reklamblockerare vanligare bland yngre samt bland män. Enligt en annan undersökning från 2015 använde 17 en reklamblockerare (benämnt som "ad-block" i undersökningen) till sin dator. År 2017 visade undersökningen Svenskarna och internet att 29 procent av de svenska internetanvändarna använde annonsblockerare. Bland ungdomar i åldern 16–25 låg användandet på mer än hälften, 57 procent.

Undersökningar i Finland visade på snarlika siffror, med en ökning från 16,3 procent 2014 till 19,3 procent 2015. Undersökningar bland mobilanvändare i USA har givit vid handen en fördubblad nedladdning av reklamblockerare mellan tidigt 2015 och tidigt 2016.

Samtidigt har vissa producenter och distributörer och internetreklam utvecklat programvaror för att kunna stoppa reklamblockerare.

Kritik 
Reklamblockering kritiseras av företag som finansieras med hjälp av reklamvisning eftersom det utgör ett hot mot företagens framtid.

Referenser

Datorprogram
Insticksprogram
Internetreklam
Linda Lovelace for President

Linda Lovelace for President är en komedifilm från 1975, regisserad av Claudio Guzman och med Linda Lovelace, känd från den pornografiska filmen Långt ner i halsen i huvudrollen. Skådespelarna Micky Dolenz, Scatman Crothers, Joe E. Ross, Vaughn Meader och Chuck McCann medverkar också i filmen, men i mindre roller.

Handling
Linda Lovelace försöker bli vald till USA:s president.

Rollista (i urval)

Källor

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1975
Engelskspråkiga filmer
Internationella Unionen för livsmedels-, njutningsmedels-, och lantarbetareförbund samt förbund inom hotell- och restaurangbranschen


Internationella Unionen för livsmedels-, njutningsmedels-, och lantarbetareförbund samt förbund inom hotell- och restaurangbranschen (IUF) är en internationell facklig organisation, bildad 1920. Den har dock sina rötter i Internationella federationen för tobaksarbetare som bildades 1889 och sammanslöt sig till IUF 1958. År 2005 hade IUF 336 medlemsförbund i 120 länder som representerade över 12 miljoner arbetare.

IUF:s internationella huvudkontor är beläget i Genève i Schweiz. Man har dock självständiga lokalkontor i Afrika, Asien, Västindien, Europa, Sydamerika och Nordamerika.

Externa länkar
Officiell webbplats

Internationella fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1920
Organisationer i Genève
Sonja Åkesson tolkad av...

Sonja Åkesson tolkad av... är ett samlingsalbum där svenska artister han tonsatt dikter av Sonja Åkesson. Skivan, som utgavs 24 november 2010, utkom i en begränsad specialutgåva i bokformat med en 44-sidig bokinlaga, innehållandes låttexterna samt bilder från inspelningen.

Skivan vann en grammis i kategorin "Årets folkmusik/visa" 2011.

På skivan medverkar bl.a. Lisa Nilsson, Britta Persson och Sofia Karlsson.

Låtlista 
 "Utdrag ur Självbiografi (replik till Ferlinghetti)" – Kajsa Grytt
 "O" – Anna Järvinen
 "Man får göra det bästa av allt" – Britta Persson
 "Monolog" – Lisa Nilsson
 "Två dikter till Ann-Christine" – Lena Swanberg
 "Ja tack" – Sofia Karlsson
 "Åkej" – Annika Norlin
 "Lektion" – Rebecka Törnqvist
 "Skärvor av en svit" – Nino Ramsby
 "Ajajaj" – Anna Järvinen
 "Pastell" – Lisa Nilsson
 "Öron" – Anna von Hausswolff
 "Neeijjj" – Frida Hyvönen

Medverkande musiker 
Utöver de redan namngivna sångerskorna medverkar även följande artister.
 Martin Hederos 
 Johan Berthling
 Fredrik Sandsten
 Jonas Kullhammar
 Johan Norberg
 Calle Bagge
 Reine Fiske
 Andreas Söderström
 Moussa Fadera

Tillkomst 
Bakgrunden till skivan har beskrivits av producenten Göran Petersson

Mottagande 
Skivan fick ett i stort sett gott mottagande när den kom. Dagens Nyheters Po Tidholm gav betyget 3/5 och skrev "Det är hög nivå rätt igenom, möjligen kan jag tycka att musikerna borde tagit ut svängarna mer." Han fortsatte: "Sonja Åkessons dikter är inte särskilt väl lämpade för tonsättningar. Rytmen och flödet är liksom av ett annat slag."

Dagensskiva.com gav betyget 8/10 och skrev "Det är verkligen fascinerande bra. Formen är nyenkel. Det finns luft och rymd i musiken, men tomrummet vibrerar av lust och musikalitet".

Svenska Dagbladets Dan Backman var positiv i sin recension och skrev "med känsligt innovativ uppbackning av ett gäng musikherrar får Åkessons tidlösa vardagspoesi ny luft under vingarna och flyger högt upp i en attraktivt konstrockig himmel målad på 70-talet."

Bland övriga recensioner finns Gaffa (4/6), NWT (5/6), Nöjesguiden (5/6), Länstidningen Östersund (4/5), Göteborgs-Posten (4/5), SVT (4/6).

Referenser 

Sonja Åkesson
Blandade artister
Samlingsalbum 2010
Svenska tributalbum
William Gear

William Gear, född 2 augusti 1915 i Methil, Fife, död 27 februari 1997, var en skotsk målare. Han föddes i en gruvarbetarfamilj och studerade vid Edinburgh College of Art innan han reste till Paris för att studera med Fernand Léger.

Under andra världskriget jobbade han med kontrollkommissionen. Han var med i konstnärsgruppen CoBrA.

Referenser 

Brittiska målare
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1915
Avlidna 1997
Män
Akvarellmålare
Informell konst
Lundby skans

Lundby skans är en fornborg belägen vid sjön Likstammen, på näset Utnäset i Gnesta kommun.

Källor

FMIS: 

Fornborgar i Södermanland
Gnesta kommun
Sveriges 100 märkligaste sevärdheter

Sveriges 100 märkligaste sevärdheter är en bok som rankar svenska sevärdheter från 100 till 1. Boken tar upp boende i träd, flygplan, under vatten och i gruva. Den allra märkligaste platsen i Sverige är enligt boken Kvarntorpshögen med Konst på Hög.

Källor

Facklitteratur 2010
Svenska uppslagsverk
János Erdélyi

János Erdélyi, född 1814, död 23 januari 1868, var en ungersk poet, estetiker, litteraturhistoriker och filosof.

Erdélyi blev 1851 professor i filosofi vid den reformerta akademin i Sárospatak. Han utgav flera samlingar av ungersk folkdiktning, bland annat Magyar népköltési gyüjtemény (3 band, 1846–1848).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Ungerska poeter
Ungerskspråkiga poeter
Ungerska filosofer
Födda 1814
Avlidna 1868
Män
Svensk uppslagsbok
Nils Erdmann

Nils Axel Fredrik Erdmann, född 23 september 1860 i Åker, Södermanland, död 3 maj 1948 i Stockholm, var en svensk författare och kritiker. Han var brorsons son till geologen Axel Erdmann.

Erdmann blev kammarskrivare i Riksgäldskontoret 1884, var revisor 1894–1915 och från 1895 kamrer och sekreterare i Handelsflottans pensionsanstalt. Vid sidan av sin verksamhet som ämbetsman var han flitigt verksam som litterär kritiker, från 1892 som medarbetare i Nya dagligt allehanda, och populär litteratur- och kulturhistoriker. 

Bland hans skrifter märks Modern realism (1882), August Blanche och hans samtid (1892), C. M. Bellman (1895 och 1899), Esaias Tegnér (1896), Erik Gustaf Geijer (1897), Molière (1898), Ur rococons lif (1901, 2:a upplagan 1925), De politiska kannstöparne. En idyll från det borgerliga Stockholm 1788–91 (1904), Gustaf III. De första bladen i hans lifs historia (1907), Svenska Minerva (1915), Aug. Strindberg (2 band, 1920), Hemma och borta på 1700-talet (1925), samt Vid hovet och på adelsgodsen i 1700-talets Sverige (1926).

Nils Erdmann är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Erdmann, Nils Axel F. på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 

Svenska litteraturkritiker
Svenska litteraturvetare under 1800-talet
Litteraturhistoriker
Svenska kulturhistoriker
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Åkers socken, Södermanland
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1860
Avlidna 1948
Män
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Axel Erdmann (lingvist)

Axel Erdmann, född 6 februari 1843 i Stockholm, död 8 november 1926 i Uppsala, var en svensk språkforskare.

Biografi
Han var son till geologen Axel Erdmann, bror till geologen Edvard Erdmann samt farbror till konstnären Axel Erdmann. Erdmann blev docent i fornengelska vid Uppsala universitet 1871, filosofie doktor 1872 och var från 1892 professor där i germanska språk. Från 1904 var han professor i engelska språket, den förste i detta ämne i Sverige. Han blev emeritus 1909.

Forskning
Erdmann var en skarpsinnig och mångsidig forskare. Han bidrog i till moderniseringen av språkstudierna, bland annat genom sin Om studiet af germanska språk vid Uppsala universitet. Han var även initiativtagare till den undersökning av de svenska landsmålen, som påbörjades i Uppland under hans ledning 1905-08 och redigerade tillsammans med Karl Hildebrand verket Uppland, skildring av land och folk.

Vetenskapliga arbeten
Bland hans vetenskapliga arbeten märks Essay on the history and modern use of the verbal forms in -ing in the English language (1871), Dubbelformer i den moderna engelskan (1882-1885), Über die Heimat und den Namen der Angeln (1890), Om folknamnen göter och goter (1891), samt texteditionen av Lydgate's Sige of Thebes (2 band 1911-1930, på grundval av Erdmanns anteckningar fullbordad av Eilert Ekwall).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Svenska lingvister
Födda 1843
Avlidna 1926
Män
Hedersledamöter vid Stockholms nation
Hedersledamöter vid Uplands nation
Britta Lena Andersson

Britta Lena Andersson, även stavat Brita-Lena, känd som Kungsbackagumman eller doktorinnan född 26 mars 1824 i Fjärås socken, Hallands län, död 23 oktober 1904 i Hanhals församling, Hallands län,  var en så kallad klok gumma. 

Hon var bosatt Hanhals socken i Kungsbacka och var mycket välkänd under sin samtid och det finns obekräftade berättelser om att hon även vid ett tillfälle anlitades av svenska kungen Karl XV, för att bota hans lusfeber, något hon påstås ha lyckats med. Hon var föremål för stor mytbildning redan i sin samtid och det finns många legender om henne.

Biografi
Britta Lena Andersson levde på en gård i Hammerö i Kungsbacka. Hon började tidigt hjälpa till vid olika olycksfall och började med naturläkekonst redan som 16-åring, som hon i sin tur lärt sig av en annan klok gumma i Hanhalstrakten. Då hennes förmåga blev känd anlitades hon av människor allt längre bortifrån och hennes korrespondens lär ha uppgått till ett hundratal brev per vecka. Förutom mottagning på sin gård, reste hon under senare delen av livet, ett par gånger i månaden in till Haga i Göteborg, där hon hade mottagning på Haga Östergata 17 i en fastighet som hon ägde. Under vår sommar och höst anlitade hon folk, mest kvinnor och barn, att plocka örter och rötter, som hon sedan tillredde naturläkemedel av.

Hon var särskilt känd för sin begåvning att spjälka brutna ben och få dem att läka rätt. Utöver detta var hon ansedd som skicklig på att bota engelska sjukan på barn och tillaga salvor för eksem, sår och liknande. Hon blev så småningom känd även utanför Sverige.

Även om hennes arvode var billigt - taxan låg ofta på 50 öre per besök, så blev hon efter en 6o år lång praktik ganska förmögen, bland annat som ägare till två lantegendomar.

Kungsbackagumman var populär bland många, dock inte av läkevetenskapen. En av hennes främst kritiker var överläkaren och kirurgen Alrik Lindh på Sahlgrenska sjukhuset i Göteborg. Tillsammans med andra praktiserande läkare i Göteborg satte de igång en kampanj mot henne i pressen. Detta förminskade dock inte hennes popularitet utan verkar istället ha fungerat som reklam. Enligt en obekräftad historia ska det ha slutat med att Britta Lena Andersson botade Alrik Lindhs från hans smärta i benet, och därmed ska Lind istället ha blivit hennes förespråkare. Om detta är sant är oklart.

C. R. A. Fredberg besökte mottagningen och kunde bland annat rapportera:

Kungsbackagumman avled i oktober 1904. Hennes sonhustru, Anna Hamrén, född Nyman från Fässberg i Mölndal, och gift med godsägare Birger Hamrén, fortsatte praktiken i Haga fram till sin egen död på 1930-talet.

Eftermäle
En gata i Västra Hammerö i Kungsbacka har uppkallats efter henne. Området Britta-Lena i Kungsbacka är också uppkallat efter henne.

En staty av henne står utanför Kungsbacka kommuns stadshus.

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Kvinnor
Svenska botare
Avlidna 1904
Födda 1824
Mikael Timm

Mikael Timm, född 8 augusti 1950, är en svensk kulturjournalist och författare.

Mikael Timm har varit anställd på Sveriges Radios kulturredaktion och har skrivit böcker och dramatik. Han blev uppmärksammad för sin biografi över Evert Taube och senare för Lusten och dämonerna, en biografi över Ingmar Bergman. År 2012 skrev och regisserade han två dokumentärfilmer om Lennart Nilsson för SVT, En fotograf blir till. År 2017 skrev och regisserade han pjäsen A Night in Kansas City för den tyska jazzgruppen Blue Sheep. Samma år kom en essä om arkitektur med fotografier av Bruno Ehrs.

Bibliografi 

Ansikten av idag. 1987. Om fotografi. 

Ord, Pengar och Frihet – om tankens lätthet och pengars tyngd. Stockholm. Mailinh. Ebok. 2015. 
Bunker Ett Noll Fyra. Malmö. Arena.2017. Tillsammans med fotograf Bruno Ehrs.

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1950
Män
Levande personer
Svenska författare under 1900-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Producenter vid Sveriges Radio
Sju sjömansvisor och Byssan Lull

Sju sjömansvisor och Byssan Lull är Evert Taubes första vissamling.

Vissamlingen tillkom under sommaren 1919 då Taube tillsammans med konstnärsvännen Kurt Jungstedt vistades på Skagen. Jungstedt var också den som illustrerade boken. Boken publicerades av Bonnier samma år. I boken finns en dedikation: "Till Hildegard Terésia Kraker von Schwarzenfeld och hennes syster Helén från Evert Taube och Kurt Jungstedt. Skagen i sydvestlig vind och solsken 1919."

Innehåll 
Karl-Alfred och Ellinor
Turalleri eller Piken i Hamburg
Resa till Spanien eller En sjömatros uti blåa kläder
Den sköna Helén eller Flickan i Peru
Fritiof Andersson
Albertina eller Där byggdes ett skepp uti Norden
Bohuslänningarnas dryckesvisa
Byssan Lull

Referenser 

Svenska sångböcker
Musikåret 1919
Litteratur 1919
Evert Taube
Otto Friedrich

Otto Friedrich, född 2 juli 1862 i Győr, Ungern, död 11 april 1937 i Wien, var en österrikisk målare inom jugendstilen.

Friedrich studerade vid Wiens konstakademi hos August Eisenmenger och Leopold Carl Müller, samt i München hos Wilhelm von Lindenschmidt. Åren 1891-1894 gjorde han omfattande studieresor innan han 1896 bosatte sig permanent i Wien. År 1897 var han en av de grundande medlemmarna i Wiener Secession. Professionellt var Otto Friedrich lärare vid Wiens kvinnoakademi (Wiener Frauenakademie) och han var redaktör för tidskriften Ver Sacrum.

Källor

Externa länkar 

Födda 1862
Avlidna 1937
Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Män
Österrikiska konstnärer under 1900-talet
Chortaj

Chortaj () är en hundras från Ryssland. Den är en jagande vinthund med ursprung från stäpperna i södra Ryssland. Den har varit allmogens jakthund, till skillnad från borzoien som var aristokratins hund för nöjesjakt. Chortaj står nära chart polski och även salukin.

Rasen är nationellt erkänd av den ryska kennelklubben Russijskaja Kinologitjeskaja Federatsija (RKF).

Källor
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar
 National Chortaj Club, den ryska rasklubben
 The Hortaya Borzaya Network

Vinthundar
Hundraser från Ryssland
Johann Eduard Erdmann

Johann Eduard Erdmann, född 13 juni 1805 i Wolmar, död 12 juni 1892 i Halle, var en tysk filosof.

Erdmann blev professor i filosofi vid universitetet i Halle 1836. Han tillhörde Hegels skola. Bland hans verk inom filosofins område märks Leib und Seele (1837), Grundriss der Psychologie (1840) och de populärvetenskapliga Psychologische Briefe (1851). Mest betydelse fick dock Erdmann som filosofihistoriker med verk som Grundriss der Geschichte der Philosophie (4:e upplagan 1896) och Versuch einer wissenschaftlichen Darstellung der Geschichte der neueren Philosophie (1834-1853).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

 

Tyska idéhistoriker
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Kiels universitet
Tyska professorer i filosofi
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Filosofer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Balttyskar
Personer från Valmiera
Födda 1805
Avlidna 1892
Män
Svensk uppslagsbok
Oro Bay

Oro Bay är en bukt i provinsen Oro, Papua Nya Guinea, belägen 24 km sydost om Buna. Bukten är belägen inom den större Dyke Ackland Bay. En hamn drivs av PNG Ports Corporation Limited med begränsade kajanläggningar.

Historia

Under andra världskriget användes Oro Bay som mellanstationsområde för slaget vid Buna-Gona och framtida operationer. En amerikansk bas byggdes vid Oro Bay med ett varv för Libertyfartyg i södra änden av bukten, installationer längs stranden och luftvärnsbatterier i de omgivande bergen. Den 28 mars 1943 attackerade japanska flygplan sjöfart- och hamnanläggningar vid Oro Bay vilket resulterade i sänkningen av  och .

Referenser

Bukter i Papua Nya Guinea
Dyke Ackland Bay

Dyke Ackland Bay är en stor bukt i provinsen Oro, Papua Nya Guinea. Bukten sträcker sig från Kap Nelson till Kap Ward Hunt. Porlock Bay och Oro Bay är några av de mindre bukterna som ligger inom den större bukten.

Bukter i Papua Nya Guinea