kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Clique

The Clique (= Klicken) var en grupp viktorianska målare som bildades av Richard Dadd. Övriga medlemmar var Augustus Egg, Alfred Elmore, William Powell Frith, Henry Nelson O'Neil, John Phillip och Edward Matthew Ward. 

I slutet av 1830- och början av 1840-talet sammanstrålade gruppen i mer eller mindre informella träffar. 1843 upplöstes gruppen då grundaren Dadd efter att ha mördat sin far spärrades in som sinnessjuk. Övriga medlemmar blev efterhand ledamöter av Royal Academy of Arts och de målningar som de skapade blev hyllade av det nyligen grundade konstmagasinet Art Journal.

The Clique känns igen på deras avståndstagande från akademisk konst till fördel för genremåleri i William Hogarths och David Wilkies kölvatten och tradition. På mötena brukade de göra teckningar med samma motiv och låta icke-konstnärer bedöma resultaten. De ansåg att konst skulle bedömas av dess publik och inte i enlighet med akademiska ideal.

I början av 1850-talet utvecklades en uttalad fiendskap mellan de flesta av medlemmarna i The Clique och en annan konstnärsgrupp som kallade sig för prerafaeliter. Gruppen ansåg att prerafaeliternas konst var excentrisk och primitiv. Frith och O'Neil skrev ett stort antal aggressiva debattartiklar som angrep prerafaeliternas konstideal. Augustus Egg blev däremot vän och stöd till prerafaeliten William Holman Hunt.

Porträtt av medlemmarna beställdes av Patrick Allan-Fraser för Hospitalfield House i Arbroath.

På 1860-talet var det en annan grupp engelska konstnärer med motsvarande åsikter som blev kända som St. John's Wood Clique.

Litteratur
 Cowling, Mary. Victorian Figurative Painting. London, Andreas Papadakis Publisher, 2001.
 Valentine, Helen, red. Art in the Age of Queen Victoria: Treasures from the Royal Academy of Arts Permanent Collection. New Haven and London, Yale University Press/Royal Academy of Arts, London, 1999.

Källor

Clique

es:The Clique
Nusach

Nusach hebr. נוּסַח, betyder text eller version. Nusach syftar antingen på valet av textversion (Siddurupplaga) eller valet av tonsättning av den judiska synagogsgudstjänstens liturgi (som även används vid enskild bön av personer bosatta långt från en synagoga). Det handlar då främst om hur utformningen av böneläsningen går till. Ortodoxa judar ber bönegudstjänsterna uteslutande på hebreiska eller (i de fall det är bönernas originalspråk, vilket exempelvis är fallet med Kaddish) på arameiska.

Versioner
Varje synagogsförsamling väljer att enas om vilken nusach (siddurupplaga) som skall användas gemensamt. Bland ortodoxa europeiska judar rör det sig antingen om: 
 Nusach Ashkenaz (tillämpas av icke-chassidiska östeuropeiska, centraleuropeiska och västeuropeiska judar)
 Spansk-portugisisk sefardisk nusach (tillämpas av sefardiska judar med spanska eller portugisiska rötter)
 Nusach Edot ha-Mizrach (tillämpas av sefardiska judar i Grekland och Turkiet, samt av mizrachi-judar i mellanöstern)
 Nusach Sefard (tillämpas av chassidiska judar – som själva är ashekanzi-judar – och utgör en kompromiss mellan Nusach Ashkenaz och Nusach Edot ha-Mizrach, därav det förvirrande eller missvisande namnet)
 Nusach Ari (Ett specialfall av Nusach Sefard, som tillämpas av församlingar tillhörande den chasidiska gruppen chabad.

Utanför ortodoxt judiska sammanhang har övriga judiska riktningar sammanställt sina egna siddurupplagor. 

Reformjudar använder ofta någon nusach som betonar hoppet om en messiansk tidsålder snarare än hoppet om en personlig Messias, och tanken på en kroppslig uppståndelse gås förbi i tystnad. Morgonbönens inledande del om tempeloffren utesluts ofta från reformjudisk nusach. Reformjudar ber inte om Templets återuppbyggande. Hebreiska och folkspråket blandas ofta i reformjudiska bönegudstjänster, med tyngdpunkt på folkspråket.

Konservativa judar använder ofta en nusach, som kompletterar eller ersätter morgonbönens inledande del om tempeloffren med bibelcitat om etik, exempelvis Jes. 1:11ff, Ps. 51:16-21, Hos. 6:6, Mika 6:7-8 och Ord. 21:3. I likhet med reformjudar är det ovanligt att konservativa judar ber om Templets återuppbyggande. Balansen mellan hebreiska och folkspråket kan variera avsevärt mellan olika konservativa miljöer.

Rekonstruktionistisk judendom har först på senare tid börjat sammanställa egna nusachot. Sedan några decennier tillbaka experimenterar den judiska förnyelserörelsen med att blanda chassidiska och reformjudiska inslag i bönegudstjänsterna.

Judendom
Josef Meisinger

Josef Albert Meisinger, född 14 september 1899 i München, död 7 mars 1947 i Warszawa, Polen, var en tysk SS-Standartenführer och kriminalpolis. Han var bland annat kommendör för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD) i distriktet Warschau i Generalguvernementet.

Biografi 
År 1936 blev Meisinger chef för Rikscentralen för bekämpning av homosexualitet och abort (Reichszentrale zur Bekämpfung der Homosexualität und Abtreibung).

Andra världskriget 
Den 1 september 1939 anföll Tyskland sin östra granne Polen och andra världskriget inleddes. I kölvattnet på de framryckande tyska trupperna följde särskilda insatsgrupper, Einsatzgruppen, vilka inom ramen för Operation Tannenberg hade i uppgift att eliminera personer som kunde tänkas leda det polska motståndet, till exempel politiska aktivister, intelligentia och reservister. Adolf Hitler hade för avsikt att utplåna Polens härskarklass för att därmed ”hugga huvudet av den polska nationen”. Därtill inledde insatsgrupperna massmordet på polska judar. Meisinger efterträdde i oktober 1939 Lothar Beutel som chef för Einsatzgruppe IV. Meisingers insatskommando följde efter 4:e armén som anfördes av general Günther von Kluge och opererade i bland annat Jastrowie och Zambrów. 

Meisinger var från oktober 1939 till mars 1941 kommendör för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD), Kommandeur der Sicherheitspolizei und des SD (KdS), i distriktet Warschau.

Mellan den 1 april 1941 och maj 1945 var Meisinger förbindelseofficer för Gestapo vid den tyska ambassaden i Tokyo.

Efter andra världskriget utlämnades Meisinger till Polen där han tillsammans med Ludwig Fischer, Ludwig Leist och Max Daume ställdes inför rätta inför Högsta nationella domstolen. Meisinger dömdes till döden för krigsförbrytelser och brott mot mänskligheten och avrättades genom hängning i mars 1947.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1899
Avlidna 1947
Män
Personer från München
Sicherheitsdienst
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Personer som blivit avrättade genom hängning
Förintelsen i Polen
Personer som blivit avrättade av Polen
SS-officerare som blivit avrättade för brott mot mänskligheten
Mottagare av Blodsorden
SS-Standartenführer
Mats Ulfendahl

Mats Ulfendahl, född i Stockholm 1959, forskningsdirektör i Region Östergötland och tidigare professor vid Karolinska Institutet och huvudsekreterare vid Vetenskapsrådet i Stockholm. Ordförande i Svenska Sällskapet för Medicinsk Forskning (SSMF) och styrelseordförande i Forskningsinstitutet Hörselbron. Ledamot i regeringens samverkansgrupp för hälsa och life science. Styrelseledamot Institutet för framtidsstudier, Södertörns högskola och EUREGHA (European Regional and Local Health Authorities).

Mats Ulfendahl skriver om det svenska forskningssystemet på bloggen Medicinsk forskning (www.matsulfendahl.se).

Efter värnpliktstjänstgöring och utbildning till reservofficer vid Svea Livgarde samt studier vid Karolinska Institutet disputerade Mats Ulfendahl 1989 i ämnet fysiologi med en avhandling om hörselorganets funktion. Blev 1991 docent i fysiologi och 2004 professor i experimentell audiologi och otologi vid Karolinska institutet i Solna. Var under åren 2002-2010 föreståndare för Centrum för hörsel- och kommunikationsforskning vid Karolinska Institutet. Han initierade och var fram t.o.m. 2009 föreståndare för ett s.k. FAS-Centrum och ett 10-årigt forskningsprogram fokuserat på hörsel och hörselproblem i arbetslivet.. Åren 2010-2015 var Mats Ulfendahl huvudsekreterare för medicin och hälsa vid Vetenskapsrådet, där han också ingick i myndighetens ledningsgrupp. Ledde arbetet för bildandet av en trans-europeiskt samarbetesstruktur kring forskning om antibiotikaresistens, Joint Programming Initiative on Antimicrobial Resistance, och var 2010-2016 Sveriges representant och ordförande i dess styrgrupp (Management Board). Mats Ulfendahl genomgick 2015 Offentliga sektorns managementprogram vid Handelshögskolan i Stockholm.  Utsågs 2018 till forskningsdirektör i Region Östergötland. Tilldelades 2001 Petrus och Augusta Hedlunds jubileumspris på 4 miljoner kronor och 2016 Tandläkare-Sällskapets Hedersutmärkelse. Promoverades i oktober 2016 till odontologie hedersdoktor vid Malmö universitet. 

Medförfattare till en svensk lärobok i fysiologi (Fysiologi; Lännergren, Ulfendahl, Lundeberg & Westerblad, Studentlitteratur, 6:e uppl. 2017). Gav 2021 ut en bok om det svenska forskningssystemet och hur forskning finansieras, Forskning och pengar - om forskningsfinansiering (Ulfendahl, Lava Förlag 2021).

Mats Ulfendahl är gift med Violeta Bucinskaite Ulfendahl, medicine doktor och överläkare vid Sabbatsbergs sjukhus. De är bosatta i Stockholm och har två döttrar. Han är son till Carl Torsten Ulfendahl (född 1922 i Gävle, död 1965 i en bilolycka) och Margaretha, född Wernell (1931–2005). Fadern utbildade sig till ingenjör och var vid sin död förste byråingenjör vid Kungliga Flygförvaltningen i Stockholm. Han var sedan unga år en mycket produktiv konstnär.

Källor

Noter 

Svenska professorer i otorhinolaryngologi
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Hedersdoktorer vid Malmö högskola och universitet
Födda 1959
Levande personer
Män
Svenska reservofficerare
Läkare från Stockholm
Bibelhebreiska

Bibelhebreiska är den form av det hebreiska språket som den hebreiska bibeln (Tanach, för kristna: Gamla Testamentet) är skrivet på och som användes av israeliterna mellan 1100-talet f.Kr. och 100-talet e.Kr. Under perioden efter andra templets förstörelse år 70 e.Kr. utvecklades bibelhebreiskan till mishnahebreiska som senare dog ut som talspråk under 300- och 400-talet e.Kr., men bevarades genom liturgisk och litterär språkanvändning.

Fonologi 

Hebreiskan är ursprungligen en konsonantskrift. Vokalljuden fördes vidare muntligt. För att förenkla läsningen användes tre av konsonantbokstäverna (י, ו, ה) som både konsonanter och vokaler i form av mater lectionis i texten. Dock var inte denna markering tillräcklig, delvis på grund av den dubbla betydelsen som både konsonant och vokal, men även för att varje vokalbokstav markerade flera olika vokalljud. I mishnahebreiskans senare era, då språket hade slutat användas som ett talspråk så tillsatte masoreterna (de judiska lärde) ytterligare vokaltecken i skriften i form av små tecken (prickar och streck) som kallas nekudot i samband med konsonantbokstäverna för att den muntliga traditionen av det hebreiska språket skulle bestå.

Användning idag 

Språket studeras idag av religiösa judar – men även av kristna teologer, lingvister och arkeologer i Israel – för djupare förståelse av Torah och dess kommentarer. I judiska synagogor läses och/eller sjungs textstyckena från den hebreiska bibeln på hebreiska, och översätts inte. Bibelhebreiska kan läsas och förstås till stor del av dem som kan modern hebreiska; skillnaderna ligger främst i grammatiken, syntaxen och ordbetydelser som skiftat med åren. Det bibliska ordförrådet består av cirka 8000 ord. På hebreiska heter bibeln: סֵפֵר הַסְּפָריִם, sefer hasfarim, "böckernas bok, den främsta boken".

Böcker i den hebreiska bibeln 
Följande böcker i bibeln är ursprungligen skrivna på hebreiska:
Genesis (1 Mos),
Exodus (2 Mos),
Leviticus (3 Mos),
Numeri (4 Mos),
Deuteronominum (5 Mos),
Josua,
Domarboken,
Ruts bok,
Första Samuelsboken,
Andra Samuelsboken,
Första Kungaboken,
Andra Kungaboken,
Första Krönikeboken,
Andra Krönikeboken,
Esra,
Nehemja,
Ester,
Job,
Psaltaren,
Ordspråksboken,
Predikaren,
Höga Visan,
Jesaja,
Jeremia,
Klagovisorna,
Hesekiel,
Daniel (Delvis arameiska, delvis hebreiska),
Hosea,
Joel,
Amos,
Obadja,
Jona,
Mika,
Nahum,
Habackuk,
Sefanja,
Haggaj,
Sakarja,
Malaki.

Se även 
 Hebreiska
 Mishnahebreiska
 Fornhebreiska
 Tiberiansk hebreiska

Källor 
Bergman, Nava. 2000. Bibelhebreiska för nybörjare. Lund: Studentlitteratur.

Externa länkar 
History of the Hebrew language

Hebreiska
The Darjeeling Limited

The Darjeeling Limited, amerikansk film från 2007 regisserad av Wes Anderson och med manus av Anderson, Roman Coppola och dennes kusin Jason Schwartzman.

När långfilmen gick upp på bio fanns en slags prequel till den, kortfilmen Hotel Chevalier, att se på Internet. I den presenteras Jason Schwartzmans roll Jack, och den skrevs och regisserades av Wes Anderson.

Handling 
Handlingen utspelas i Indien där tre bröder samlas på en tågresa för att lära känna varandra bättre ett år efter faderns död.

Medverkande 
 Owen Wilson - Francis
 Adrien Brody - Peter
 Jason Schwartzman - Jack
 Amara Karan - Rita
 Wallace Wolodarsky - Brendan
 Waris Ahluwalia - The Chief Steward
 Anjelica Huston - Patricia
 Bill Murray - The Businessman
 Irrfan Khan - Pappan
 Natalie Portman - Jacks ex

Externa länkar 
 

Filmer 2007
Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Indien på film
Filmer i regi av Wes Anderson
Engelskspråkiga filmer
Järnväg på film
Filmer som utspelar sig ombord på tåg
Kroksjön, Härryda kommun

Kroksjön var en sjö i Härryda kommun i Västergötland som ingick i . Sjön tömdes och fylldes igen 1974 i samband med bygget av Göteborg-Landvetter flygplats, för att ge plats åt flygplatsens landningsbana.

Se även 
 Lista över insjöar i Härryda kommun
 Stenstjärn, Västergötland

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Kungsbackaåns avrinningsområde
Insjöar i Västergötland
Insjöar i Härryda kommun
Ej längre existerande insjöar
Discovery Travel & Living

Discovery Channel Travel & Living var en TV-kanal som dygnet runt visade program om resor och levnadssätt i olika delar av världen. I USA äger Discovery Communications kanalen Travel Channel, men eftersom det varumärket redan var upptaget på den europeiska marknaden går kanalen här under namnet Travel & Living. Kanalen sände till och med den 1 december 2010 i en svensk version som distribuerades i svenska nät med svenska undertexter och helt fri från reklam. Den 2 december 2010 lanserades istället TLC i Sverige.

Ägare 
Discovery Communications Inc. är världens ledande media- och underhållningsföretag inom dokumentärområdet. Discovery har utökat från sin första kanal, Discovery Channel som lanserades i USA 1985, till en nuvarande omfattning med verksamhet i över 170 länder och 1,4 miljarder tittare. Discovery Networks International omfattar 17 varumärken som når sammanlagt 670 miljoner tittare. I EMEA når 12 varumärken 173 miljoner tittare i 104 länder med program tillgängliga på 22 språk. Discovery Communications ägandeskap fördelas mellan fyra ägare: Discovery Holding Company (NASDAQ: DISCA, DISCB), Cox Communications, Inc., Advance/Newhouse Communications och John S. Hendricks, företagets grundare och styrelseordförande.

Distribution 
Discovery Communication har flera olika nischade kanaler som sänder digitalt. I Sverige är följande kanaler tillgängliga: Animal Planet, Discovery World, Discovery Travel & Living, Discovery Science och Discovery HD Showcase. Discoverys kanaler finns på flera plattformar, däribland Com Hem, Canal Digital, Boxer och Tele2Vision. Alla nischkanalerna finns inte hos alla leverantörer. Störst spridning har, förutom huvudkanalen, Animal Planet som finns i det digitala marknätet via Boxer. Under april 2010 lanseras Det senaste kanaltilskottet Investigation Discovery på den svenska och nordiska marknaden. Hos vilka operatörer den kommer att finnas är äönnu oklart.

Discovery Channel
Multinationella TV-kanaler
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 2005

nl:Discovery Travel & Living
zh:Discovery旅遊生活頻道
Selma Jacobsson

Selma Ida Jacobsson, född 27 januari 1841 i Stockholm, död 30 mars 1899 i Stockholm, var svensk hovfotograf.  

Selma Jacobsson utbildade sig hos fotografen Bertha Valerius och studerade sedan i Wien i Adéles ateljéer och hos fotografiprofessor Monuckhoven i Gent. Hon upprättade 1872 en ateljé i Stockholm, först på Drottninggatan och från 1877 på Fredsgatan 15. Hon tog över sin första ateljé efter Valerius. Bland hennes kunder fanns främst diplomatin och den högsta societeten. År 1899 blev hon "Kungl. Hoffotograf", men avled senare samma år.  

Selma Jacobsson var dotter till grosshandlaren Levi Abraham Jacobsson och Sally Pohl. Hon var syster till operasångerskan Agnes Jacobsson och arkitekten Ernst Jacobsson samt svägerska till John Smedberg. Selma Jacobsson var från 1881 gift med språkforskaren Norayr de Byzance. Makarna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Galleri

Källor 
 Tidningen IDUN, nr 30, 1899
 Du Rietz, Anita, Kvinnors entreprenörskap: under 400 år, 1. uppl., Dialogos, Stockholm, 2013
 Jacobsson De Norayr, Selma Ida och De Norayr, Neander de Bysance på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska hovfotografer
Svenska fotografer under 1800-talet
Fotografer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1841
Avlidna 1899
Kvinnor
Ivan Ajvazovskij

Ivan Konstantinovitj Ajvazovskij (ryska: Иван Константинович Айвазовский; armeniska: Հովհաննես Կոստանդինի Այվազովսկի, Hovhannes Kostandini Ajvazovski, ursprungligen förryskning av armeniska Ajvazian), född 29 juli 1817, död 5 maj 1900 var en armenisk-rysk marinmålare. 

Asteroiden 3787 Aivazovskij är uppkallad efter honom.

År 1833 kom Ajvazovskij som elev till Sankt Petersburgs konstakademi och blev, då den franske målaren Philippe Tanneur anlände dit, dennes lärjunge. Från 1837 gjorde han självständiga studier och ställde samma år flera tavlor, som ådrog sig tsarens uppmärksamhet, varefter denne satte honom i stånd att göra längre studieresor. I Neapel målade han sina första framstående tavlor: Neapolitanska flottan, En natt i Neapel, Virvelvind på Medelhavet framför Neapels molo, Ön Capri med flera, genom vilka han ådagalade en avgjord talang för framställning av det upprörda havet. År 1844 återvände han till Ryssland och målade för tsaren flera utsikter från punkter vid Finska viken. Sedan bosatte han sig år 1845 i Feodosija på Krim och utvecklade en stor produktivitet i marinmålningar. Bland hans verk märks vidare: några sjöstycken ur ryska krigshistorien (i vinterpalatset i Sankt Petersburg), en utsikt från Kertsch från år 1846 och den i Charkov målade ryska stäppen med vagnar, förspända med oxar. Han besökte även Sverige under sin livstid och blev bland annat fotograferad av hovfotograf Selma Jacobsson.

Galleri

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1817
Avlidna 1900
Män
Marinmålare
Armeniska konstnärer
Riddare av Hederslegionen
Ryska konstnärer under 1800-talet
Personer från Feodosija
Romantiken
Murad Artin

Murad Artin, född 6 januari 1960 i Irak, är en svensk politiker (vänsterpartist). Han var ordinarie riksdagsledamot 1998–2002, invald för Örebro läns valkrets. Han var partistyrelseledamot i Vänsterpartiet 2004–2008, samt ledamot av partiets verkställande utskott 2004–2006. Artin var kommunalråd i Örebro kommun för Vänsterpartiet 2003–2018.

Biografi 
Artin är född i Irak med armeniskt ursprung och var där politiskt aktiv fram till 1980 då han lämnade landet. Som flykting kom han till Sverige 1984..

Artin kandiderade till riksdagen i valet 1998 och blev ersättare. Han utsågs till ny ordinarie riksdagsledamot från och med 5 oktober 1998 sedan Elise Norberg avsagt sig sitt uppdrag som ledamot, och var sedan riksdagsledamot fram till valet 2002.

I riksdagen var han ledamot i utrikesutskottet 1998–2002. Han var även suppleant i sammansatta utrikes- och försvarsutskottet och riksdagens delegation till Interparlamentariska unionen.

Han var den första riksdagsledamoten att ställa en skriftlig fråga till dåvarande utrikesminister Anna Lindh om den fängslade journalisten Dawit Isaak i Eritrea.  

Han har i politiken varit aktivt engagerad beträffande det Armeniska folkmordet i dåvarande Osmanska riket 1915 och var initiativtagare till att i Örebro bygga Sveriges första minnesmonument för folkmordet..

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Vänsterpartiet
Kommunalråd i Örebro kommun
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1960
Levande personer
Män
Ljus jordhumla

Ljus jordhumla, på finlandssvenska lundjordhumla (Bombus lucorum) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea). Även kallad liten jordhumla eller mindre jordhumla.

Utbredning 
Humlan förekommer i större delen av Europa, inklusive Island (där den dock troligtvis är införd), norrut till Barents hav. I södra delen lever den dock endast i höglänta områden, och når aldrig Medelhavets kust. Utanför Europa förekommer den även i Asien till Japan samt västra Nordamerika. 

Den är mycket vanlig i hela Sverige med undantag för kalfjället. 

Även i Finland är den vanlig i hela landet, från Åland och sydkusten, till nordligaste Lappland. Utbredningen är dock tätast i sydväst.

Beskrivning 
Den ljusa jordhumlan är en medelstor, mycket korttungad humla. Drottningen blir 18–21 millimeter lång, arbetaren 9–16 millimeter och hanen 14–16 millimeter. Den är svart med gul krage och ett gult band långt framme på bakkroppen samt med vit bakkroppsspets. Hanen har en gul fläck på nosen, vanligen bredare krage än honorna och gråare bakkropp. Humlan är till förväxling lik kragjordhumla och skogsjordhumla.

Ekologi 
Arten är vanlig i framför allt skogsmarker, men också i trädgårdar, på ängar och ljunghedar.  
Näringsväxter är fruktträd, blåbär, lingon, hallon, ljung, timjan, sälg, maskros, midsommarblomster och  vädd. Det är vanligt att humlorna biter hål i nektargömmet på blommor som de med sin korta tunga inte kan nå ner i på vanligt sätt. 

Boet inrättas ofta i övergivna sorkbon under jord. Det är stort, kan nå upp till 400 arbetare.

Hanarna patrullerar en bestämd bana under sökandet efter parningsvilliga ungdrottningar. Banan följer ofta naturliga linjer i landskapet, som kanten på fält och liknande. Hanarna flyger lågt och pausar ofta för att avsätta feromoner på gräs i terrängen.

Bevarandestatus 
Den ljusa jordhumlan är klassificerad som livskraftig både i Europa, i Sverige och i Finland.

Källor

Externa länkar 

Humlor
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i nearktiska regionen
Without You (Mötley Crüe-sång)

"Without You" är en powerballad från 1989 av det amerikanska hårdrock/glam metalbandet Mötley Crüe. Den finns med på albumet Dr. Feelgood, och släpptes även som singel 1990. 

Musikvideon till "Without You" har enligt Nikki Sixx en väldigt "surrealistisk touch". Videon innehåller olika fantasieggande scener, till exempel en leopard, en fiol-ensemble spelandes under slide-solot, samt bandet spelandes i ett scenario influerat av det forntida Egypten.  

"Without You" nådde en åttonde-placering på Billboard Hot 100, en elfte-placering på Mainstream Rocklistan och en trettionionde-placering på den brittiska singellistan.

Medverkande
 Vince Neil - sång
 Mick Mars - gitarr
 Nikki Sixx - bas
 Tommy Lee - trummor

Musiksinglar 1990 
Amerikanska musiksinglar
Sånger
Sånger 1989
Singlar utgivna på Elektra Records
Agonal andning

Agonal andning (agonal: till döden hörande. Kommer av grekiskan agon, agonia betydande kamp, vånda, dödskamp.) Kallas också dödsandning och är en onormal andning. Den kan inträffa vid ett hjärtstillestånd, pågå flera minuter efter att hjärtat slutat slå, och missuppfattas ibland som ett livstecken. Den är dock ingen effektiv andning och kan inte på något vis hjälpa till att syresätta kroppen. Den beskrivs som långsam och ytlig, ofta suckande eller stönande, eller på annat sätt konstig. På personens läppar kan det se ut som personen andas eller gapar likt en fisk som ligger på land . Vid påträffad agonal andning skall man omedelbart påbörja behandling i form av  HLR och har man även en hjärtstartare tillgänglig skall denna också användas .

Källor 

Döden
respiration