kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gungwiller

Gungwiller är en kommun i departementet Bas-Rhin i regionen Grand Est (tidigare regionen Alsace) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Drulingen som tillhör arrondissementet Saverne. År  hade Gungwiller  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Gungwiller

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Bas-Rhin

Källor 

Kommuner i Bas-Rhin
William Glackens

William James Glackens, född 1870, död 1938, var en amerikansk målare, medlem av konstnärsgrupperna The Eight och Ashcan School.

Glackens var en av de som banade väg för ett socialrealistiskt måleri i USA. Han är framför allt känd för sina skildringar av gatuliv och medelklassens stadsliv.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska målare
Födda 1870
Avlidna 1938
Män
Personer från Philadelphia
Anna Sterkys minne

Anna Sterkys minne är en skulptur på Norra Bantorget i Stockholm. Den dubbelsidiga bronsrelieffen till minnet av Anna Sterky restes 1988 och är utförd av skulptören Christina Rundqvist Andersson.

Anna Sterky började sin yrkesbana som sömmerska i Köpenhamn. Hon flyttade senare till Sverige och blev en pionjär inom den socialdemokratiska kvinnorörelsen i början av 1900-talet. För att hedra hennes kamp för  att förbättra de yrkesarbetande kvinnornas situation restes 1988 ett minne över henne. 

Skulpturen är en relief som visar Anna Sterkys portät i profil. Den är gjuten i brons, 87 centimeter hög och dubbelsidig samt placerad på en 90 centimeter hög sockel av röd granit. Baksidan skildrar hennes liv. Här dominerar bland annat en tygsax och paroller som Tack för stödet eller Arbetets kvinnor systrar kamrater. På sockelns framsida finns inskriptionen: Anna Sterky 1856-1939. En av arbetarrörelsens banbrytare kampvilja och osjälviskhet präglade hennes gärningar. Verket är placerad i östra delen av Norra Bantorget, nära LO-borgen där Anna Sterky arbetade i mer än 25 år.

Källor
 Skulptur Stockholm

Externa länkar

Skulpturer på Norrmalm
Minnesmärken i Sverige
Personminnesmärken
Skulpturer 1988
Reliefer
Skulpturer av svenska skulptörer
Bronsskulpturer
Noisebridge

Noisebridge är ett San Fransiscobaserat hackerspace inspirerat av de europeiska hackerspacen, bland annat C-base och Metalab. Enligt Noisebridge själva är hackerspacet ett utrymme för delande, kreativitet, samarbete, forskning, utveckling och lärande. Noisebridge konstaterar också på sin webbsida att de inte är bundna till sin fysiska lokal utan har ett nätverk som sträcker sig över hela världen. Noisebridge grundades 2007 men fick fast adress först 2008.

Medlemskap
Noisebridge kräver inte medlemskap för att man ska få tillträde till lokalerna och välkomnar alla som känner att de kan bidra med något. Alla aktiviteter är gratis med undantag av vissa materialkostnader. Allmänheten är välkommen att delta i allt som görs. Hackerspacet hade i oktober 2010 150 medlemmar.

Spacebridge
Ett av projekten Noisebridge driver är ett program för utforskning av den övre atmosfären. Med hjälp av väderballonger skickar man upp utrustning i form av smarta telefoner och digitalkameror, ofta över 20 km. Man har med hjälp av ballongerna kommit över de altituder under vilka kommersiella GPS-mottagare fungerar.

Källor 

Dataföreningar
Johan Jacob Hellman

Johan Jacob Hellman, född den 4 december 1736 i Södra Rörum, död den 27 maj 1812 i Örebro, var en svensk teolog, professor och domprost.

Hellman inskrevs redan som 11-åring vid Lunds universitet 1747 och erhöll tio år senare magistergraden. Han verkade därefter som lärare i österländska språk vari han blev docent 1760. År 1767 blev han adjunkt inom filosofisk fakultet och 1770 inom teologisk fakultet. Inom den senare kom han att i tur och ordning bekläda samtliga professurer: den fjärde 1783, den tredje 1790, den andra 1795 och slutligen den första 1807. Av dessa var den sistnämnda automatisk förenad med posten som domprost i Lund. Under sin professorstid hann Hellman också tre gånger vara universitetets rektor.

Hellman föreslogs vid flera tillfällen som biskop i Lunds respektive Växjö stift samt representerade som riksdagsman inom prästeståndet Lunds stift vid riksdagarna år 1800, 1809 och 1812. Han avled medan han befann sig på den sistnämnda.

Källor 
 Martin Weibull & Elof Tegnér: Lunds universitets historia 1668-1868, del 2 (Lund 1868), sidan 81.

Noter 

Svenska professorer i teologi
Rektorer vid Lunds universitet
Domprostar i Lund
Prästeståndets riksdagsledamöter
Personer från Södra Rörums socken
Födda 1736
Avlidna 1812
Män
Charles Wellesley

Charles Wellesley, född 16 januari 1808, död 9 oktober 1858. Han var andre son till fältmarskalken m.m. Arthur Wellesley, 1:e hertig av Wellington och Catherine Sarah Pakenham.

Han tjänstgjorde efter hand hos drottning Viktoria I av England i olika hovfunktioner, parallellt med en militär karriär, avslutad som generalmajor . Han var dessutom MP två gånger, 1847 och 1852. 

Charles Wellesley gifte sig 1844 med Augusta Sophia Pierrepont och fick sex barn med henne, däribland:

 Henry Wellesley, 3:e hertig av Wellington (1846-1900)
 Arthur Charles Wellesley, 4:e hertig av Wellington (1849-1934)

Källor
Materialet till denna artikel är helt eller delvis hämtat från engelskspråkiga Wikipedia

Noter

 

Brittisk adel
Brittiska generaler
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1808
Avlidna 1858
Män
Enwp
Alumner från Christ Church, Oxford
Karlsborgs pastorat

Karlsborgs pastorat är ett pastorat i Vadsbo kontrakt i Skara stift i Svenska kyrkan och omfattar hela Karlsborgs kommun.

Pastoratskoden är 030912.

Pastoratet bildades 2002 och omfattar följande församlingar:
 Breviks församling
 Karlsborgs församling
 Mölltorps församling
 Undenäs församling

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Pastorat i Skara stift
Indelningar i Karlsborgs kommun
Henry Wellesley, 3:e hertig av Wellington

Henry Wellesley, 3:e hertig av Wellington, född 5 april 1846 på Apsley House , London, död 5 juni 1900 på Stratfield Say House . Äldste son till generalmajoren lord Charles Wellesley och Augusta Sophia Pierrepont. 

Han fick sin utbildning på Eton och bedrev därefter en militär karriär, avslutad som major 1881. Han var dessutom MP mellan 1874 och 1880. Han ärvde titeln hertig av Wellington efter sin barnlöse farbror Arthur Wellesley, 2:e hertig av Wellington, sedan denne dött hastigt på järnvägsstationen i Hastings , i augusti 1884.

Han gifte sig 1882 med Evelyn Katrine Williams (d. 1939), men dog barnlös. Hans hertigtitel m.m. ärvdes därför av hans bror Arthur Charles Wellesley, 4:e hertig av Wellington .

Källor 

Materialet till denna artikel är helt eller delvis hämtat från engelskspråkiga Wikipedia

Brittisk adel
Brittiska hertigar
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1846
Avlidna 1900
Män
Richard Diebenkorn

Richard Clifford Diebenkorn, född 22 april 1922 i Portland, Oregon, död 30 mars 1993 i Berkeley, Kalifornien, var en amerikansk målare. 

Richard Diebenkorn växte upp i Bay Area i Kalifornien och bodde också länge där som vuxen. Han bodde tjugo år i södra Kalifornien och återvände sina sista fem levnadsår till norra Kalifornien. Han utbildade sig först på Stanford University från 1940 för Victor Arnautoff och Daniel Mendolowitz. Mellan 1943 och 1945 tjänstgjorde han i marinkåren. Från 1946 studerade han på California School of Fine Arts i San Francisco, där han hade David Park, Frank Lobdell och Elmer Bishoff som studiekamrater. Han var också senare lärare där. Han studerade också vidare i Albuquerque och undervisade därefter en period i Urbana i Illinois, innan han återvände till Kalifornien och slog sig ned i Berkeley och arbetade i kontakt med Park och Bishoff.

Hans tidiga verk är förknippade med den abstrakta expressionismen och 1950- och 1960-talens Bay Area Figurative Movement. Hans senare verk inom färgfältsmåleriet, kända som Ocean Park-målningarna, gjorde honom världskänd.

Han var gift med psykologen Phyllis Diederkorn, som också stod modell för honom.

Källor 
Jed Perl: Cool, sublime, idealistiska development i The New York Review of Books den 19 januari 2017

Amerikanska målare
Födda 1922
Avlidna 1993
Män
Personer från Portland, Oregon
Alumner från Stanford University
Alumner från San Francisco Art Institute
Petter Bristav

Petter August Bristav, född 29 april 1986 i Skara, är en svensk komiker, poddare och redigerare bosatt i Stockholm.

Karriär 
Petter Bristav arbetade som garderobiär på Norra Brunn innan han försökte sig på komikeryrket. Då blev han inspirerad av andra komiker, vilket ledde till att han valde att försöka själv.  

Han har arbetat med tv-produktioner såsom Extra Extra, Roast på Berns, Cirkus Möller och Partaj där han även har synts i bild. Bristav har skrivit och redigerat tjugo sketcher till SVT Humor, tio under namnet "Evelyns Videoblogg" och tio stycken under namnet "Marja Nyberg: Nöjesreporter". Samt en liten biroll i filmen "ett hål i mitt hjärta".

I oktober 2010 startade Petter Bristav podcasten "Till Slut Kommer Någon Att Skratta" ("TSKNAS") tillsammans med komikerkollegorna Soran Ismail och Aron Flam.

Den 21 juni 2012 var Bristav först ut som sommarpratare i P4 Skaraborgs årliga sommarprat.

Bristav producerade under perioden 2014–2015 även podden Petter Bristavs Pendlar-Podd. Den lades dock ner på grund av för hög arbetsbelastning.

Den 29 januari 2018 startade Bristav podden "Va Glor Du På?".

TV-medverkan i urval

 2011 – Partaj

Referenser 
 

Svenska komiker
Personer från Skara
Födda 1986
Levande personer
Män
Philip Guston

Philip Guston, född 1913, död 1980, var en kanadensiskfödd amerikansk målare.

Guston föddes som Phillipe Goldstein i Montreal 1913 av judiska föräldrar som invandrat från Odessa. 1935 bytte han namn till Philip Guston.

Under 1930- och 1940-talen målade han huvudsakligen figurativt, bland annat en rad fresker för The Federal Arts Project. Från 1950-talet stod han som representant för det abstrakt-expressionistiska amerikanska måleriet, men på 1970-talet återvände han till mer figurativa former.

Källor

Externa länkar 

Amerikanska målare
Födda 1913
Avlidna 1980
Män
Personer från Montréal
Abstrakt expressionism
Yannis Stournaras

Yannis Stournaras, född den 10 december 1956 i Aten, grekisk ekonom och universitetsprofessor, finansminister i Grekland 2012-2014 och Greklands centralbankchef sen 2014..

Stournaras studerade vid Atens universitet och genomförde därefter sin forskarutbildning vid Oxford University. Han arbetade som särskild rådgivare vid departementet för nationell ekonomi under åren 1986-1989, särskild rådgivare till den grekiska centralbanken (1989-1994), ledamot i Ekonomiska och monetära kommittén i Europeiska unionen (1994-2000), VD och koncernchef i Emporiki Bank (2000-2004). Sedan 1989 undervisar han i nationalekonomi vid Atens universitet. 

Stournaras utsågs den 17 maj 2012 till minister för utveckling, konkurrens och sjöfart. Ministeriet uppgick i ministeriet för utveckling, konkurrens, infrastruktur, transport och kommunikation den 21 juni 2012. Den 26 juni 2012 utsågs Stournaras till finansminister. Ett av hans mer tuffa beslut som finansminister var bl.a. nedläggningen av det statliga radio- och televisionsbolaget ERT den 11 juni 2013.

Källor

Greklands finansministrar
Födda 1956
Män
Levande personer
Personer från Aten
Alumner från Oxfords universitet
Christian Bérard

Christian Bérard, även känd som Bebe, född 20 augusti 1902 i Paris, död 11 februari 1949 i Paris, var en fransk målare, modeskapare och teaterdekoratör. Under 1930- och 40-talen gjorde han scenuppsättningar åt Sergei Diaghilev, Jean Cocteau, Louis Jouvet och Jean-Louis Barrault. Bérard och hans älskare Boris Kochno, som regisserade Ryska baletten och var en av grundarna av Ballet des Champs-Elysées, var ett av de mest öppet framträdande homosexuella paren inom den franska teatern under denna tid.

Sparsam dekor och en asketisk kolorit är utmärkande för hans uppsättningar. Hans särskilda styrka var förmågan att gestalta en historisk miljö och att anpassa kostymerna till de olika rollkaraktärerna.

Biografi
Bérard studerade som barn vid Lycée Janson de Sailly och 1920 började han vid Academie Ranson, där hans stil påverkades av Edouard Vuillard och Maurice Denis.

Han hade sin första utställning 1925 på Galleri Pierre. Redan från början av sin karriär hade han intresse för teaterdekor och kostymdesign. Han spelade också en viktig roll i utvecklingen av teaterdekorens design under 1930- och 40-talen.

I början av 30-talet arbetade Bérnard med Jean-Michel Frank, en ledande profil inom Art Deco, med målning av kulisser, träarbeten och design av mattor. Han arbetade även som illustratör åt Coco Chanel, Elsa Schiaparelli och Nina Ricci. Hans mest berömda verk var nog hans glänsande, magiska skapelser av scenografi och dräkter för Jean Cocteaus film La Belle et la Bete (Flickan och odjuret) (1946).

Bérard dog plötsligt i en hjärtattack på scenen på Théâtre de Marigny. Francis Poulencs' Stabat Mater (1950) komponerades till hans minne och Jean Cocteau dedicerade sin film Orphée (1950) till honom.

Källor
Bra Böckers lexikon, 1973

Födda 1902
Avlidna 1949
Män
Franska målare
Franska modeskapare
Konstnärer från Paris
Rustbädd

En rustbädd är en grundförstärkningskonstruktion med korsvis anordnade lager av virke som underlag för murverk, vägbank och liknande. 

Ordet "rust-" är besläktat med ord som "rustning", "upprusta", rustkammare med flera, vika härstammar från lågtyskans "rusten" (med betydelsen "bereda; rusta".

Metoden var tidigare vanlig.

Se även
 Grund (arkitektur)
 Kavelbro

Källor
Känsö – Vårdprogram, Fortifikationsverket 2007, sidan 168

Noter

Externa länkar
 

Byggteknik
Richard W. Leche

Richard Webster Leche, född 17 maj 1898 i New Orleans, Louisiana, död där 22 februari 1965, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var Louisianas guvernör 1936–1939.

Leche inledde sina universitetsstudier vid Tulane University och anmälde sig sedan som frivillig för att delta i första världskriget. Han insjuknade i influensa och tjänstgjorde aldrig vid fronten. Han studerade vidare vid Yale University och avlade juristexamen vid Loyola University. År 1927 gifte han sig med Elton Reynolds och paret fick två barn. Leche var Huey Longs kampanjchef i valet till USA:s senat och mellan 1933 och 1934 medarbetare åt guvernör Oscar K. Allen.

Leche efterträdde 1936 James A. Noe som guvernör och efterträddes 1939 av Earl Long. Officiellt avgick Leche av hälsoskäl. År 1940 dömdes han för postbedrägeri till 10 års fängelse och blev villkorligt frigiven år 1945. Anglikanen Leche avled 1965 och gravsattes på Metairie Cemetery i New Orleans.

Referenser

Guvernörer i Louisiana
Amerikanska brottslingar
Alumner från Tulane University
Gravsatta på Metairie Cemetery
Födda 1898
Avlidna 1965
Män
Sylvester och Pips mysterier

Sylvester och Pips mysterier är en tecknad animerad serie från skaparna av Pinky och Hjärnan och Looney Tunes. Serien sändes ursprungligen på kanalen Kids' WB (tillhörande Warner Bros.) och har även sänts i Cartoon Network och Boomerang.

Handling
Mormor är nu en världsomspännande detektiv med Sylvester, Pip och Hector i släptåg. Hon reser till avlägsna platser för att undersöka försvunna föremål och bisarra händelser i jordens alla hörn. Sylvester brukar alltid jaga Pip eftersom han är så utsvulten. Men då får Pip en livvakt i Hector. Han brukar alltid hålla Sylvester borta från Mormors fågel. Pip hjälper Mormor att finna spår för att lösa vardagliga mysterier.

Amerikanska animerade TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1995
Barnprogram på TV
Looney Tunes
TV-serieavslutningar 2002
TV-program i Kids' WB
Amerikanska animerade TV-serier från 2000-talet
Nord-Pas-de-Calais gruvområde

Nord-Pas-de-Calais gruvområde () är ett område som starkt påverkats ekonomiskt, socialt, ekologiskt och kulturellt genom den intensiva exploateringen av kolfyndigheterna i  området. Området utgör den västra delen av ett mer vidsträckt gruvområde som sträcker sig bortom gränsen mellan Belgien och Frankrike längs floderna Sambre och Meuse. Den 30 juni 2012 blev gruvområdet ett världsarv.

Historia
Den första kolhällen upptäcktes i Boulogne år 1660, och den första gruvan öppnades av Cavrel av Tagny 1692, men kom att överges året därpå. Därför finns en mängd relativt små stenkolsgruvor på denna gruvplats i Boulogne som sträcker sig några få kvadratkilometer. Av dessa fanns på 1900-talet en handfull kvar.

Stenkolet kom därför först att på allvar exploateras i Pas-de-Calais. I slutet av 1710-talet började kolfyndigheterna utforskas i departementet Nord: 1716 gick Nicolas Desaubois samman med Jean-Jacques Desandrouin och hans bror Jean-Pierre Desandrouin, Jacques Richard och Pierre Taffin. De öppnade utan någon framgång snabbt översvämmande stenkolsgruvor, tills man hittade ett ungefär fyra meter tjockt kolskikt vid Jeanne Colardgruvan den 3 februari 1720. Också denna gruvgrop översvämmades vid slutet av året och kunde inte återställas, men man hade då förstått att det finns en mängd stenkol i Fresnes-sur-Escaut. Gruvöppningar avlöste varandra, men framgången dröjde fram till 24 juni 1734, när bituminöst kol hittades i en gruva i Anzin. Försök gjordes sedan för att komma åt rikedomen, till slut lyckades Emmanuel de Croy-Solre förena de olika intressenterna den 17 november 1757 och företaget Compagnie des mines d'Anzin grundades. Företaget expanderade sedan snabbt. Parallellt med detta växte en mängd andra företag upp, ett av dem var Compagnie des mines d'Aniche som natten mellan den 11 och 12 september 1778 hittade kol i fosse Sainte-Catherine - Saint-Mathias.

Fotnoter

Referenser

Noter

Externa länkar

Gruvor i Frankrike
Världsarv i Frankrike
Jemima Kirke

Jemima Kirke, född 26 april 1985 i London, är en brittisk-amerikansk skådespelare och konstnär. Hon är uppvuxen och bosatt i New York.

Jemima Kirke är främst känd för rollen som Jessa i HBO-serien Girls. Hon är god vän med Girls-regissören Lena Dunham och spelade även i hennes långfilmsdebut ''Tiny Furniture.

Hon är dotter till Simon Kirke, trummis i rockbanden Free och Bad Company. Hon är gift och har två barn.

Källor

Externa länkar 

Födda 1985
Amerikanska målare
Brittiska målare
Amerikanska skådespelare
Brittiska skådespelare
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare från London
Skådespelare från New York
Jimmie Davis

James Houston "Jimmie" Davis, född 11 september 1899 i Jackson Parish, Louisiana, död 5 november 2000 i Baton Rouge, Louisiana, var en amerikansk politiker tillhörig det Demokratiska partiet och countrysångare. Han var Louisianas guvernör 1944–1948 och 1960–1964.

Utbildning och musikkarriär
Davis utexaminerades 1924 från Louisiana College och avlade 1927 masterexamen vid Louisiana State University. Redan under studietiden var Davis verksam som musiker. Efter studierna undervisade han i historia och statsvetenskap vid Dodd College i Shreveport. År 1929 fick han skivkontrakt med Victor Records. Davis experimenterade i början med olika musikstilar från jazz till blues. Sin egen stil fann han sedan som countrysångare med inslag av western swing. Höjden av sin musikkarriär nådde Davis under sin långa period hos Decca. Från de åren härstammar hans hits "Nobody's Darling but Mine", "Sweethearts or Strangers", "Shackles and Chains", "Where the Old Red River Flows" och "You Are My Sunshine". På 1950-talet spelade han dessutom in flera gospellåtar. År 1972 valdes han in i Country Music Hall of Fame. Senare har han dessutom postumt valts in i Louisiana Music Hall of Fame.  Han spelade sig själv i filmen Louisiana från 1947.

Politisk karriär
Under sin första guvernörsperiod belönade han de konservativa politiker som hade motsatt sig Huey Longs progressiva regim. Han var ofta frånvarande för att spela in musikfilmer i Hollywood. Under sin andra guvernörsperiod arbetade han för att behålla rassegregationen i Louisiana. Han fick stöd av de vita fackföreningarna och många ur den vita arbetarklassen i städerna röstade på honom.

Diskografi (urval)
Album
1954 – Jimmie Davis Sings His Favorite Gospel Songs (med Anita Kerr Singers) 
1955 – Near The Cross
1959 – You Are My Sunshine
1959 – Suppertime
1967 – Going Home For Christmas
1969 – Let Me Walk With Jesus
1972 – Memories Coming Home
2007 – Midnight Blues 1929-1933 (samlingsalbum)

Singlar (topp 15 på Billboard Hot Country Songs)
1944 – "Is It Too Late Now" (#3)
1944 – "There's a Chill on the Hill Tonight" (#4)
1945 – "There's a New Moon Over My Shoulder" (#1)
1946 – "Grievin' My Heart Out for You" (#4)
1947 – "Bang Bang" (#4)
1962 – "Where the Old Red River Flows" (#15)

Referenser

Födda 1899
Avlidna 2000
Guvernörer i Louisiana
Amerikanska countrysångare
Hundraåringar
Män
Personer från Jackson Parish
Rebel Love Song

"Rebel Love Song" är den femte singeln av det amerikanska rockbandet Black Veil Brides och den tredje singeln från deras andra album Set the World on Fire. Sångaren  Andy Biersack förklarade låtens mening i en intervju med tidningen Kerrang!: "Den låten handlar om idén att hitta någonting som du kan springa till, om att göra ett utopiskt samhälle i ditt huvud och göra vad du kan för att åka ut och nå dit." Låten vann en Kerrang! Award för "Bästa singel".

Låtlista

Musikvideo

En musikvideo till låten släpptes på Youtube den 19 oktober 2011, regisserad av Patrick Fogarty, som även regisserade musikvideorna för "Knives and Pens", "Perfect Weapon" och "The Legacy". En sex minuter lång director's cut-version av videon släpptes på Itunes på deras EP Rebels. I musikvideon syns ett par som gör uppror mot flickans far genom att smyga ut och rymma. Videon visar även ett slagsmål, men ger inte mycket förklaring till varför. I director's cut-versionen avslöjas det att tjejens namn är Marilyn och att hon inte kände mannen eller ens visste vad han hette innan den dagen, men hon vill inte vänta på att hennes pappa ska hämta henne, så hon följer med honom på en åktur. De går och tittar på en film, och när den är slut erbjuder han sig att skjutsa hem henne, men hon insisterar på att bil avsläppt i parken så hennes pappa inte se honom. Hon går ut ur bilen och börjar gå genom parken, när tre okända män konfronterar henne och försöker att attackera henne. Helt plötsligt hoppar mannen som hon mötte fram och attackerar dem och ett slagsmål utbryter (vilket är det oförklarade slagsmålet i originalvideon). Hon springer hem och slår på dörren, och hennes pappa kommer ut. Han är rasande, och har en alkoholdryck i handen, vilket antyder att han har druckit. Mannen åker dit, samtidigt som hennes pappa slår henne i ansiktet och skriker åt henne att gå in i huset. Hennes pappa skriker sedan åt mannen, för att sedan gå in i huset för att ta itu med sin dotter, men hon har redan hoppat ut ur fönstret och springer till mannens bil och efter att de åkt iväg, börjar Black Veil Brides framföra låten framför samma biograf som paret gick på i början av videon. I slutet av videon visar det sig att Marilyn och hennes nya pojkvän skickat ett foto när de kysser varandra, och hennes pojkvän visar långfingret åt pappan. I director's cut-versionen är gesten censurerad. Marilyns pojkväns namn avslöjas aldrig.

Personal 
Black Veil Brides
 Andy Biersack – sång 
 Jake Pitts – sologitarr
 Jinxx – kompgitarr, bakgrundssång
 Ashley Purdy – elbas, bakgrundssång
 Christian "CC" Coma – trummor

Produktion
 Patrick Fogarty - regissör

Referenser 

Musiksinglar 2011
Låtar av Black Veil Brides
Engelskspråkiga sånger
Allison Williams

Allison Howell Williams, född 13 april 1988 i New Canaan i Connecticut, är en amerikansk skådespelare, komiker och musiker. Hon är bland annat känd för rollen som Marnie Michaels i HBO-serien Girls. Hon har även framträtt på Funny or Die.

Allison Williams är utbildad på Yale University. Hon är dotter till Brian Williams som var nyhetsankare på NBC. 2015–2019 var hon gift med Ricky Van Veen.  Tillsammans med sin partner, den tyske skådespelaren Alexander Dreymon, har hon en son född 2021.

Filmografi i urval

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska komiker
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Personer från Fairfield County, Connecticut
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Yale University