kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Södra Göstrings landskommun

Södra Göstrings landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades som storkommun vid kommunreformen 1952 genom sammanläggning av de tidigare kommunerna Blåvik, Malexander och Åsbo. Namnet togs från Göstrings härad, i vars södra del kommunen låg.

Kommunen upphörde den 1 januari 1971, då den gick upp i Boxholms kommun.

Kommunkoden var 0510.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen församlingarna Blåvik, Malexander och Åsbo.

Geografi
Södra Göstrings landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 407,34 km², varav 335,63 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Södra Göstrings landskommun fanns del av tätorten Strålsnäs, som hade 223 invånare i kommunen den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 13,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950–66

Anmärkningar

Referenser

Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Boxholms kommun
Tidigare kommuner i Östergötlands län
SMS Frauenlob

SMS Frauenlob var en tysk lätt kryssare av Gazelle-klass.  Det första fartyget som bar detta namn var en preussisk skonare som byggdes år 1853.  Fartygen namngavs efter den medeltida poeten Heinrich von Meißen, vars tillnamn var "Frauenlob" ("hyllning till kvinnan").

Fartyget byggdes av Weser AG i Bremen.

Frauenlob
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg sjösatta 1853
Fartyg byggda i Bremen
Veerse Meer

Veerse Meer är en konstgjord insjö i den nederländska provinsen Zeeland, som skapades då Veerse Gat blev stängd med Veerse Gatdammen år 1961. Dämningen är en del av Deltaprojektet. Veerse Meer ligger på nordsidan av Walcheren och Zuid-Beveland, och söder om Noord-Beveland. I väständen av sjön skiljer Veerse Gatdämningen den från Nordsjön, medan dess östgräns med Oosterschelde utgörs av Zandkreekdammen som blev stängd den 3 maj 1960.

Sjön är 22 kilometer lång och upptar 2 030 hektar när nivån är på samma höjd som NAP. Bredden varierar från 150 meter på det smalaste till 1 500 medan botten ligger genomsnittligt fem meter under ytan. Det högst uppmätta djupet ligger på 25 meter. I sjön finns det 13 obebodda öar.

Vattnet i Veerse Meer är blandat och saltinnehållet varierar. Från maj 2004 släpps saltvatten in från Nordsjön, detta förorsakar tidvattnet med en nivåskillnad på omkring 14 centimeter samt en ökning av saltinnehåll. Detta är för övrigt ett av de få ställena i Nederländerna där Zuiderzeekrabban (Rhithropanopeus harrisii), Trompetkalkkokerworm (nederländska namnet) (Ficopomatus enigmaticus) och Palingbrood (nederländskt namn) (Electra crustulenta) finns.

Insjön är ett populärt resemål för seglare, sportfiskare och dykare. Den har 3 500 platser för lustbåtar och ett antal platser där dykning pågår finns också, bland annat norr om Wolphaartsdijk och väster om Veere. Runt 12 000 öringar sättes årligen ut här, halvparten är bäcköringen (Salmo trutta fario) medan resten är regnbågsöring (Salmo gairdneri).

Insjöar i Nederländerna
Zeeland
SMS Pommern

SMS Pommern var ett slagskepp av pre-dreadnought-typ i kejserliga tyska flottan. Hon var det tredje byggda fartyget av fem i Deutschland-klass, som hon bildade tillsammans med SMS Deutschland, SMS Hannover, SMS Schlesien och SMS Schleswig-Holstein. Huvudbestyckningen utgjordes av fyra 28 cm kanoner i två dubbeltorn, ett i fören och ett i aktern, och den sekundära bestyckningen av fjorton 17 cm kanoner i kasematter midskepps. Fartyget byggdes på AG Vulcans varv i Stettin (nuvarande Szczecin, Polen) och sjösattes den 2 december 1905. Den 6 augusti 1906 togs hon i tjänst av flottan. Pommern sänktes den 1 juni 1916 under Skagerrakslaget efter att ha torpederats av en brittisk jagare.

Fartyget fick sitt namn efter den preussiska provinsen Pommern.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 

Pommern
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg sjösatta 1905
Fartyg byggda i Stettin
Deutschland-klass (slagskepp)
HMS Warrior (1905)

HMS Warrior var den namngivande fartyget i den brittiska Warrior-klassen. Denna klass av pansarkryssare bestod av fyra fartyg och byggdes under åren strax innan det första världskriget. Hon gick under i slaget vid Jylland 1916.

Brittiska kryssare under första världskriget
Fartyg sänkta av ytfartyg
Skeppsvrak i Nordsjön
Sjöolyckor 1916
HMS Defence (1907)

HMS Defence var en brittisk kryssare av Minotaur-klass som sjösattes 1907. Tidigt år 1914 var hon stationerad i Medelhavet där hon deltog i jakten på  och . Därefter beordrades hon till Sydatlanten där hon skulle delta i jakten på amiral Graf von Spees eskader, men eskadern förstördes innan hon hann dit den 8 december.

Under slaget vid Jylland 31 maj 1916 var hon flaggskepp för första kryssareskadern under konteramiral Arbuthnot. Under ett försök att närma sig den skadade tyska kryssaren  kom hon under eld från den tyska slagkryssarstyrkan, exploderade, och gick under med samtliga 903 man.

Brittiska kryssare under första världskriget
Fartyg sänkta av ytfartyg
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg sjösatta 1907
Fartyg byggda i Wales
Sjöolyckor 1916
SMS Thüringen

SMS Thüringen var ett dreadnought-slagskepp i tyska Kejserliga marinen. Hon var det fjärde och sista fartyget av fyra i Helgoland-klassen, som hon utgjorde tillsammans med SMS Helgoland, SMS Ostfriesland och SMS Oldenburg. Fartyget förde en huvudbestyckning av 12 stycken 30,5 cm kanoner i sex dubbeltorn, ett i fören, ett i aktern och två längs varje bredsida i ett hexagonal-arrangemang. Den sekundära bestyckningen bestod av 14 stycken 15 cm kanoner, monterade i kasematter i skrovet.

Thüringen byggdes på varvet AG Weser i Bremen och sjösattes den 27 november 1909, med leverans till marinen den 1 juli 1911. Tillsammans med sina systrar ingick Thüringen i den tyska högsjöflottans I. stridseskader. Under Första världskriget deltog fartyget i flera flottoperationer, däribland Skagerrakslaget i maj-juni 1916. Som ett resultat av vapenstilleståndet i november 1918, överläts Thüringen som krigsskadestånd till Frankrike, där hon under en kort period användes som målfartyg. 1923 strandade fartyget vid Gâvres på den franska Atlantkusten och skrotades på plats 1923-33.

Anmärkningar

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning 

 

Tyska slagskepp under första världskriget
Fartyg byggda i Bremen
Fartyg sjösatta 1911
Helgoland-klass (slagskepp)
SMS Rostock

SMS Rostock var en tysk lätt kryssare av Karlsruhe-klass, som namngivits efter staden Rostock i Tyskland.

Fartygets sjösättning var den 12 november 1912 och den 5 februari 1914 ställdes det officiell i bruk. Under första världskriget deltog fartyget i olika slag, till exempel i första slaget vid Helgolandsbukten och Skagerrakslaget. I sistnämnda slaget blev SMS Rostock klockan 01.30 på natten träffad av en brittisk torped. Nästan hela manskapet räddades av tyska torpedbåtar men tyskarna var tvungen att sänka SMS Rostock. 14 besättningsmedlemmar miste livet under slaget.

Rostock
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg sjösatta 1912
Fartyg byggda i Kiel
SMS Posen

SMS Posen var ett av fyra slagskepp av Nassau-klass, de första fartyg av typen dreadnought som byggdes för den tyska kejserliga marinen (Kaiserliche Marine). Fartyget kölsträcktes vid Germaniawerft varvet i Kiel den 11 juni 1907, sjösattes den 13 december 1908, och togs i tjänst i Högsjöflottan den 31 maj 1910. Hon var utrustad med ett huvudsakligt batteri av tolv 28 cm kanoner i sex dubbla torn i ett ovanligt sexkantig arrangemang.

Fartyget tjänstgjorde med hennes tre systerfartyg i merparten av kriget. Hon tjänstgjorde aktivt i Nordsjön, där hon deltog i flera utfall. Dessa resulterade i Skagerrakslaget den 31 maj - 1 juni 1916, där Posen var starkt engagerad i nattstrider mot lätta brittiska styrkor. I de förvirrade nattstriderna körde fartyget av misstag in i den lätta kryssaren , som fick allvarliga skador och borrades i sank senare under natten.

Fartyget gjorde också flera turer till Östersjön mot den ryska flottan. I det första av dessa, understödde Posen en tysk marinattack i slaget vid Rigabukten. Posen sändes tillbaka till Östersjön 1918 för att stödja Skyddskåren i finska inbördeskriget. I slutet av kriget förblev Posen kvar i Tyskland, medan majoriteten av flottan var internerad i Scapa Flow. År 1919, efter att tyska flottan borrats i sank i Scapa Flow, överläts Posen till britterna som en ersättning för de fartyg som hade sjunkit. Hon överlämnades senare för upphuggning i Nederländerna och skrotades 1922.

Posen
Fartyg sjösatta 1908
Fartyg byggda i Kiel
HMS King George V (1911)

HMS King George V var ett brittiskt dreadnoughtslagskepp av King George V-klass som sjösattes år 1911 och som deltog i det första världskriget, bland annat i slaget vid Jylland.

Externa länkar 
 Bilder på HMS King George V från www.maritimequest.com

Brittiska slagskepp under första världskriget
SMS Westfalen

Ska ej blandas ihop med S/S Westfalen.

SMS Westfalen var ett tyskt slagskepp som tjänstgjorde under första världskriget.

Expedition till Finland
Den 22 februari 1918 fick Westfalen och hennes systerfartyg  uppdraget att stödja den tyska armens operation i Finland. I Finland pågick det Finska inbördeskriget och den vita regeringen hade begärt stöd från Tyskland. 

Den 24 februari avseglade fartygen mot Åland som skulle fungera som bas för operationen i Finland. När fartygen nådde Åland den 5 mars möte man de svenska örlogsfartygen HMS Thor, HMS Sverige och HMS Oscar II som var en del av den svenska Ålandsexpeditionen 1918. Efter förhandlingar med svenskarna landsteg två tyska bataljoner på Åland den 7 april varpå Westfalen återvände till Danzig.

Westfalen stannade i Danzig till den 31 mars, då hon tillsammans med  åter avseglade mot Finland. Den 3 april genomfördes landstigningar på Hangö och den 9 april inleddes slaget om Helsingfors. Två dagar senare gick Westfalen in i Helsingfors hamn och stödde de framryckande tyska styrkorna. Det finska Röda gardet besegrades inom tre dagar och fartyget låg kvar i Helsingfors till den 30 april då den vita regeringen återtagit makten i huvudstaden.

Efter operationen i Finland skadades fartyget under en operation i Nordsjön och togs ur bruk.

Tyska slagskepp under första världskriget
Fartyg sjösatta 1908
Fartyg byggda i Bremen
Westerschelde

Westerschelde är en fjord (estuarium) i floden Scheldes utlopp i den nederländska provinsen Zeeland. I motsats till Oosterschelde, Grevelingen och Haringvliet är denna fjord inte stängd av dämningarna i Deltaprojektet, då den utgör en viktig farled till och från hamnanläggningarna i Antwerpen i Belgien. De nederländska myndigheterna lät istället göra vallarna kring Westerschelde högre och dessutom förstärka dem.

Denna fjord är relativt ung, under medeltiden var den inte större än en vik som i historisk litteratur kallas Sincfal. Det ursprungliga loppet och deltan var då det som idag är Oosterschelde. Längre öster, där Hontenisse ligger idag, fanns en flod kallad Honte. Honte hade sitt lopp genom ett myrområde. Honte hade sitt utlopp längre öster i Schelde. Tack vare flera vårfloder som inträffade tidigt under 1100-talet - eller kanske så tidigt som i 800-talet blev Schelde och Honte förenade med varandra, och på den vägen bildades Westerschelde. De följande århundradena blev fjorden bredare och också en utsatt för flera översvämningar.

Färja 
Färjan mellan Vlissingen och Breskens, används inte till att frakta bilar efter det att tunneln öppnades. Den är nu en passagerarfärja, driven av BBA Fast Ferries Zeeland (en del av Veolia Transport).

Se även 
 Westerscheldetunneln 
 Oosterscheldekering

Nederländernas geografi
Zeeland
Fjordar
Horace Hood

Horace Lambert Alexander Hood, född 2 oktober 1870 i London, död 31 maj 1916, var en brittisk konteramiral. Han omkom när hans flaggskepp HMS Invincible exploderade i slaget vid Jylland.

Biografi 
Hood föddes som tredje av fem söner till Francis Wheler Hood (1838–1907) och hans hustru Edith (död 1911) och var sonsonssonson till amiral Samuel Hood. Under åren 1886–1889 tjänstgjorde han på HMS Minotaur, HMS Calliope, HMS Trafalgar och HMS Royal Sovereign. Han blev flagglöjtnant år 1894, år 1897 lånades han ut till den egyptiska regeringen för att delta i insatser i Sudan och år 1898 utnämndes han till kommendörkapten innan han blev kommendör år 1903. Under åren 1900–1916 tjänstgjorde Hood på fartygen HMS Ramillies, HMS Hyacinth, HMS Centurion, HMS Berwick, HMS Commonwealth och HMS Invincible. Under samma period ledde han en styrka vid Illig i Somaliland år 1904, var marinattaché i Washington år 1907, aide-de-Camp till Georg V år 1912 och blev konteramiral år 1913. Hood var sekreterare till förste sjölorden, blev chef för flottan i Dover år 1914 och mönstrade på tredje slagskeppsskvadronen i John Jellicoes Grand Fleet år 1916. Hood omkom när hans flaggskepp HMS Invincible exploderade i slaget vid Jylland år 1916.

Referenser 

Brittiska amiraler
Personer i Storbritannien under första världskriget
Personer som stupat i strid under första världskriget
Födda 1870
Avlidna 1916
Män
Robert Keith Arbuthnot

Sir Robert Keith Arbuthnot, 4th Baronet, född 23 mars 1864, död 31 maj 1916, var en brittisk officer, Konteramiral (Rear Admiral), i Royal Navy under det första världskriget. Han förde befäl på kryssaren HMS Defence som sänktes i slaget vid Jylland med man och allt.

Brittiska amiraler
Personer i Storbritannien under första världskriget
Personer som stupat i strid
Födda 1864
Avlidna 1916
Män
Baronetvärdiga personer
HMS Warspite (03)

HMS Warspite (03) var ett brittiskt slagskepp av Queen Elizabeth-klass. Hon sjösattes den 26 november 1913 vid Devonports kungliga varv. Hon kom att bli ett av de mest berömda fartygen i Royal Navy och under det andra världskriget fick Warspite smeknamnet "The Old Lady" (den gamla damen), efter en kommentar av amiral Andrew Cunningham år 1943.

Hon sänkte ett antal tyska jagare i ett sjöslag utanför Narvik efter Tysklands invasion av Norge. Vidare deltog Warspite i den eskader som allvarligt decimerade den italienska flottan utanför Kap Mapatan i Medelhavet. 
Under september understöde Warspite landstigningen vid Salerno när hon skadades svårt av tre tyska Fritz X styrda bomber fällda av bombplan av typen Do 217 K-2 från III. Gruppe/KG 100 den 16 september 1943 utanför Italiens kust. Efter provisoriska reparationer bogserades denna ärrade kämpe över Engelska kanalen och deltog, som ett av fem gamla slagskepp, i den styrka som med tungt artilleri besköt (mjukade upp) de tyska ställningarna vid Normandies kust i samband med D-Dagen 1944.

Queen Elizabeth-klass (slagskepp)
Warspite, HMS
Warspite, HMS
Fartyg sjösatta 1913
Fartyg byggda i England
SMS Wiesbaden

SMS Wiesbaden var en tysk lätt kryssare som tjänstgjorde under första världskriget. Wiesbaden sänktes under Skagerrakslaget 1916.

Tyska kryssare under första världskriget
Skeppsvrak i Nordsjön
Fartyg byggda i Stettin
Fartyg sjösatta 1915
Beryl Reid

Beryl Reid, född 17 juni 1919 i Hereford i Herefordshire, död 13 oktober 1996 i Buckinghamshire, var en brittisk skådespelare.

Hon spelade på scen i revyer och komedier från 1936. Filmdebut gjorde hon 1954 i The Belles of St. Trinian's. Hon gjorde några minnesvärda karaktärsroller i brittisk och amerikansk film i slutet av 1960-talet, bl.a. Måste vi döda syster George? (1968) och Star! (1968).

Reid medverkade även i flera TV-serier, som Smiley's People (1982), Adrian Moles hemliga dagbok (1985), Rättvisans irrfärder (1984) och The Beiderbecke Tapes (1986).

Hon erhöll titeln Officer of Order of the British Empire 1986.

Födda 1919
Avlidna 1996
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Kvinnor
Personer från Hereford
Bror Rudolf Hall

Bror Rudolf Hall (vanligtvis förkortat B. Rud. Hall), född 14 november 1876 i Hall på Gotland, död 26 december 1950 i Stockholm; lektor och undervisningshistorisk forskare; initiativtagare till Föreningen för svensk undervisningshistoria (1920).

Gift med Karin Eva Lindebäck (1874-1967). Han var bror till Frithiof Hall.

Hall framlade 1911 gradualavhandlingen Johannes Rudbeckius, en pedagogisk-historisk studie; Rudbeckius kom också under åren att bli föremål för åtskilligt av Halls fortsatta forskning.

I sin hängivna arkivforskargärning insamlade Hall vidare stora mängder skol- och undervisningshistoriska handlingar, däribland skolordningar, läroverks- och folkskolestadgar samt enskilda lärares hågkomster. Mycket av detta material publicerades också i Årsböcker i svensk undervisningshistoria, för vilka Hall under åren 1920 till 1948 var redaktör.

Från 1929 var Hall föreståndare för Svenska skolmuseets skolhistoriska avdelning. Han var under åren fram till andra världskriget  drivande i frågan om inrättandet av ett svenskt centralarkiv för skolhistorisk forskning, vilket dock aldrig kom till stånd.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Halls socken
Födda 1876
Avlidna 1950
Män
Strömsbruks kyrka

Strömsbruks kyrka är en kyrkobyggnad i Strömsbruk vid kusten utanför Harmånger. Den tillhör Harmånger-Jättendals församling i Uppsala stift.

Historik
År 1937 fick Strömsbruk en egen kyrkoadjunkt, men ingen kyrka fanns på orten så man nyttjade istället lokaler i den gamla skolan för sina gudstjänster.

Den kyrkliga syföreningen i samhället lät senare bilda stiftelsen Strömsbruks Församlingshem med syfte att insamla medel för uppförande av en framtida kyrkobyggnad. Det skulle dröja ända fram till år 1954 innan en egen kyrkolokal kunde invigas på orten, men då inrymd i en liten källarlokal, men efterhand som besökarnas antal ökade började lokalen bli alldeles för liten och man sökte efter andra alternativ.

På orten fanns sedan tidigare ett spannmålsmagasin som inte längre användes, sedan avvecklingen av brukets egna jordbruk, bruksledningen erbjöd församlingen denna byggnad. Genom frivillig arbetskraft och gåvor från flera ortsbor kunde ombyggnationen så påbörjas på hösten år 1956. Mindre än ett år senare kunde kyrkan så invigas av ärkebiskop Yngve Brilioth annandag pingst den 10 juni 1957. Kyrkan drivs numera av den fristående stiftelsen Strömsbruks kyrka.

Kyrkobyggnaden
Ritningarna till kyrkan är utförda av Lars Ridderstedt. Den består av ett rektangulärt långhus med ett smalare kor och flankerande smårum vid östra sidan. Vid den västra gaveln finns kyrktornet. Ingången ligger i väster. Ytterväggarna har rektangulära fönsteröppningar och är klädda med rödmålade stående paneler. Kyrkorummet är klätt med träpanel och är ljust gråmålat.

Orgel
Den nuvarande orgeln byggdes 1959 av Olof Hammarberg, Göteborg och är en mekanisk orgel med slejflåda. Tonomfånget är på 56/27.

Kyrkklockan
Till kyrkklockan i tornet så hade över 200 kilogram kopparskrot insamlats och flera familjer i Strömsbruk lade undan 10 kronor varje månad till kostnaden för gjutningen som ombesörjdes av firma M & E Ohlssons Gjuteri i Ystad.

Versen på klockan lyder:

En nåd det är att i vårt land,
Än tempelklockor ljuda.

Likt källor invid öknens rand,
Guds gårdar svalka bjuda.

Där helgedomen öppen står,
Dit folk upp till högtid går.

Där grönska fridens palmer,
Där sjungas lovets psalmer.

Några källor

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 80, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 
 Turistinformation Nordanstigs kommun.

Noter

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Nordanstigs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1957
1957 i Sverige
Oh, Pretty Woman

Oh, Pretty Woman är en sång som Roy Orbison skrev ihop med Bill Dees, och spelade in och släppte på singel i augusti 1964, med "Yo Te Amo Maria" som B-sida. Låten blev en hit, och toppade Billboard Hot 100 i tre veckor från den 26 september 1964. I oktober 1964 hade singeln sålt guld i USA. Den är med i filmen Pretty Woman från 1990.

Låten är listad på plats 224 i magasinet Rolling Stones lista The 500 Greatest Songs of All Time. Sedan 2007 finns inspelningen bevard av USA:s kongressbiblioteks National Recording Registry.

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1964
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA
Singelettor i Irland
Singelettor i Norge
Singelettor i Sverige
San Fernando (Trinidad och Tobago)

San Fernando är en stad på ön Trinidad, den näst största staden i Trinidad och Tobago, med 55 419 invånare (2000).

Sydväst om San Fernando ligger naturfenomenet La Brea asfaltsjö.

Historia
Området kring San Fernando beboddes redan av landets urinvånare som kallade platsen för "Anaparima", som kan översättas till antingen "Ensam kulle" eller "Utan vatten". 1784 grundade spanjorerna byn med namnet San Fernando de Naparima. Med tiden kom de Naparima att försvinna ur namnet.

I slutet av 1700-talet anlades många sockerplantager och staden kom att dominera sockerproduktionen i landet. Utvecklingen fortsatte under 1800-talet då den tidens största sockerfabrik, Usine, Ste. Madeline, byggdes några mil öster om staden. Staden upplevde sedan en ny befolkningsboom i samband med kakaoindustrins utveckling.

Vatten har alltid varit en bristvara i området kring San Fernando och framförallt under torrperioderna. Först 1930 fick man bukt med problemet genom konstruerandet av Navet-dammen.

Mellan tiden för andra världskriget och 1980-talet spelade oljeraffinaderiet vid Pointe-à-Pierre (det största i Karibien) stor roll för stadens fortsatte utveckling. Vid den här tiden var det främst förorterna Marabella och Gasparillo som växte. Idag är Marabella och flera andra tidigare förorter, som Bel Air och Gulf View, sammanvuxna med city.

Ekonomi
San Fernando kallas ofta för Trinidad och Tobagos industriella centrum. Besökare från södra Trinidad beger sig till staden för att shoppa men staden är väldigt beroende av oljefyndigheterna i närheten och raffinaderiet i Pointe-à-Pierre.

Externa länkar 

Orter i Trinidad och Tobago
Strange Hearts

Strange Hearts är en amerikansk komedi/dramafilm från 2001, regisserad av Michelle Gallagher, manus av Michelle Gallagher.

Handling
Strange Hearts handlar om den mycket otursföljde Jack Waters (Robert Forster) som aldrig lyckas håva in storkovan, efter sin misslyckade karriär som barnskådespelare, och om hans bästa kompis Moira (Rose McGowan) som är förföljd av hemska mardrömmar. När de träffar den charmerande och framgångsrike Henry (Kip Pardue), övertalar Jack honom om att gå med i frågesporten Roads to Riches i hopp om att han själv ska tjäna pengar som Henrys manager. Men allt går inte riktigt som han hade tänkt sig.

Om filmen
Filmen är inspelad i Los Angeles och hade världspremiär på video i Storbritannien den 13 maj 2002. Den hade svensk premiär den 23 oktober samma år och är tillåten från 15 år.

Rollista (i urval)
Rose McGowan - Moira Kennedy
Robert Forster - Jack Waters
Kip Pardue - Henry Fields
Harry Hamlin - Dan Smith

Externa länkar
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 2001
Gozo

Gozo (gammalarabiska Għawdex = glädje, uttalas áw-desh) är en ö i den maltesiska arkipelagen och den näst största efter huvudön Malta och ingår i nationen Malta. Gozo har en yta på 67 km² och hade år 2003 ett invånarantal på 30 750 varav 6 635 bodde i öns största stad Victoria, även kallad Rabat. (Rabat betyder "förstad" eller numer "förort", det finns även en Rabat på ön Malta.) Ön är förbunden med huvudön via bilfärja som går mellan Mġarr på Gozo och Ċirkewwa på Malta och med helikopterförbindelse till Maltas flygplats Luqa.

Ön kallas populärt även The Island of Calypso då ön är motsvarigheten till ön Ogygia i Homeros Odyssén där nymfen Kalypso höll kvar den grekiske hjälten Odysseus i sju långa år som en kärleksfånge.

På en höjd vid hamnen (Ras it-Tafal) i Mgarr ligger det imponerande Fort Chambray. Johanniterorden byggde fortet för 250 år sedan för att skydda stadens invånare mot inkräktare, i huvudsak från det Ottomanska imperiet. Idag är kustbatteriet och Garzes Tower som ingick i försvarsverket demolerade.

1979 påbörjades ett arbete med att konvertera fortet till ett turistkomplex, vilket aldrig fullt genomfördes då. I mitten av 1980-talet tömdes garnisonens kyrkogård, och kvarlevorna förflyttades till Santa Marias kyrkogård i Xewkija den 1 juli 1991. Gravstenarna finns kvar vid fortet på en avskild plats. Förstörelsen av fortets kyrkogård har av många kallats för en "kulturell vandalisering".

I januari 1993 påbörjades återigen arbetet med att bygga om delar av fortet till bostäder. Sedan dess har flertalet bostäder byggts och delar av bastionen har renoverats.

Externa länkar 

 De maltesiska myndigheternas webbplats om Gozo 
 Gozo och Malta

Maltas öar