kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eudokia Ingerina

Eudokia Ingerina, född omkring 840, död 882, var en bysantinsk kejsarinna, mätress till kejsar Mikael III och gift med kejsar Basileios I.

Biografi
Eudokia var dotter till en vakt ur det kejserliga varjagiska gardet, Inger, och Martinakia, som var en avlägsen släkting till kejsarhuset. Hon inledde vid femton års ålder 855 ett förhållande med den jämnårige kejsar Mikael III, men eftersom hennes familj var kända för sina ikonoklastiska åsikter vägrade kejsarmodern och regenten Theodora att låta paret gifta sig.  Mikael gifte därför bort henne med sin vän Basileios och fortsatte sedan att ha ett förhållande med henne, medan hennes make fick Mikaels syster Thekla av Bysans till älskarinna. 

Eudokias två söner var officiellt hennes makes men i realiteten troligen Mikaels, vilket anses stärkt av det faktum att Mikael 867 utsåg hennes man till medregent. Senare samma år mördades Mikael och Basileios blev ensam kejsare och gifte sig med henne. Omkring 877 inledde Eudokia ett förhållande med en man som kejsaren då lät spärra in i kloster. År 882 valde hon ut sin sons brud kort före sin död.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 840
Avlidna 882
Personer i Bysantinska riket under 800-talet
Gravsatta i Apostlakyrkan
Teofano Martiniake

Teofano Martiniake, född okänt år, död 10 november 897, var en bysantinsk kejsarinna och ett helgon, gift 882 med kejsar Leo VI.

Teofano Martiniake var dotter till Constantine Martiniakos. Hennes äktenskap till tronföljaren var arrangerat och blev olyckligt. Hon beskrivs som bildad och religiös och ska ha ägnat sin tid åt böner, psalmer och hymner. Hon blev kejsarinna 886 och gav som sådan sitt beskydd åt flera kloster. År 889 inledde maken ett förhållande med Zoe Zaoutzaina. 

Teofano Martiniake gick i kloster 893 - det är okänt om detta var frivilligt eller inte. Zoe Zaoutzaina ersatte henne då vid hovceremonierna. Det är oklart om äktenskapet var juridiskt upplöst; enligt vissa källor gifte sig Leo VI och Zoe Zaoutzaina 893, enligt andra först efter Teofano Martiniakes död. Zaoutzaina fick dock inte titeln kejsarinna förrän efter Teofano Martiniakes död. Teofano Martiniake förklarades för helgon vid sin död. Hon hade en dotter.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 800-talet
Avlidna 897
Helgon
Personer i Bysantinska riket under 800-talet
Gravsatta i Apostlakyrkan
Zoe Zaoutzaina

Zoe Zaoutzaina, född okänt år, död i maj 899, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Leo VI. 

Hon var dotter till byråkraten Stylianos Zaoutzes och först gift med en anonym hovman vid namn Thedodore Gouniatzizes. År 889 ska Zoe och Leo VI ha blivit förälskade i varandra. Zoes make avled, och ryktades ha blivit förgiftad av Leo, medan Leos maka Teofano Martiniake gick i kloster år 893. Därefter gifte sig Zoe och Leo och Zoe flyttade in i palatset och fyllde rollen som kejsarinna i hovritualerna. Det råder dock motsägelsefulla uppgifter om huruvida deras äktenskap var legalt, eftersom Leos förra maka fortfarande levde, och det noteras att Zoe och Leo gifte sig en gång till efter Teofanos död 897 och att Zoe blev krönt till kejsarinna först då. Zoe ska ha fått två döttrar under sitt äktenskap med Leo.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 800-talet
Avlidna 899
Personer i Bysantinska riket under 800-talet
Gravsatta i Apostlakyrkan
Eudokia Baiana

Eudokia Baïana, född okänt år, död 12 april 901, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Leo VI.

Eudokia Baiana kom från Anatolien. Leo VI gifte sig med henne för att få en son och tronarvinge, då han efter två äktenskap hade tre döttrar men ingen son. Ett tredje äktenskap var olagligt enligt bysantinsk lag och han tvingades därför utverka särskilt tillstånd. Eudokia Baiana avled i barnsäng då hon födde en son, som var antingen dödfödd eller dog snart efter dopet.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 800-talet
Avlidna 901
Personer i Bysantinska riket under 900-talet
Gravsatta i Apostlakyrkan
Personer som dött i barnsäng
Fred Lundin

Fredrik "Fred" Lundin, född 18 maj 1868, död 20 augusti 1947, var den svenskamerikan som bakom kulisserna styrde i Chicago i början på 1900-talet, innan den mer kända maffiabossen Al Capone tog över makten 1922.

Fred Lundin satt även med i USA:s kongress mellan 1909 och 1911.

Fred Lundin emigrerade med sin familj från byn Västra Tollstad i Östergötland till USA 1880. Hans politiska karriär inleddes 1893 efter att två poliser såg ut att gå ostraffade efter att i berusat tillstånd ha slagit ihjäl en ung svensk man. Fred Lundin fick då Chigacos många svenskamerikaner att protestera, och lyckades få de båda polismännen dömda till fängelse.

Därefter fortsatte han att bygga upp sin politiska makt, och vid slutet av 1800-talet kontrollerade han så pass många röster i Chicago att han blev en maktfaktor att räkna med. I utbyte mot att hans anhängare röstade som han sa till dem ordnade Fred jobb till dem, främst inom den kommunala sektorn. Dessutom skulle de efter att de blivit anställda betala en viss del av sin lön till Abraham Lincoln-förbundet, en organisation som styrdes av Fred. Förutom dessa inkomster gjorde Fred sig en förmögenhet på att sälja enbärsdricka, vilken han kallade för Juniper Ale.

När en annan av Chicagos bossar, William Lorimer åkte fast för korruption 1912 fick Fred Lundin dennes anhängare att sluta sig till honom istället. Nu var hans organisation så mäktigt att han kunde få sin marionett William Hale Thompson (som senare även agerade bulvan på borgmästarposten åt Al Capone) vald till borgmästare 1915.

1922 ställdes Fred Lundin inför rätta för att ha förskingrat skattepengar. Även om han frikändes blev detta början på slutet av hans karriär som politisk boss. Snart därefter vände borgmästare Thompson honom ryggen och Fred Lundin valde att dra sig tillbaka från politiken.

Referenser 

Födda 1868
Avlidna 1947
Män
Personer från Västra Tollstads socken
Svenskamerikaner
Helena Lekapene

Helena Lekapene, född 910, död 19 september 961, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Konstantin VII Porfyrogennetos. Hon var politiskt aktiv och de facto regent från 945 till 959.

Biografi
Hon var dotter till sjöamiralen Romanos Lekapenos och Theodora. År 919 avsatte hennes far den minderårige kejsarens mor Zoe Karbonopsina från makten och antog själv posten som förmyndarregent. I april eller maj 919 år gifte han bort Helena med Konstantin för att gifta in sig i kejsarhuset; Konstantin var 13 år, och Helena var omkring nio år. Vid bröllopet utropade sig hennes far till kejsarfader i sin egenskap av kejsarens svärfar. År 920 utropade sig även hennes far till kejsare och samregent, vilket gjorde hennes föräldrar till det främsta kejsarparet i status genom ålder. Hennes far utnämnde även hennes bröder Christopher Lekapenos (död 931), Stephen Lekapenos och Constantine Lekapenos till medkejsare och Christopher till sin tronarvinge och främsta av de fyra "junior-kejsarna". 

Helenas far avsattes av hennes bröder 944 och hennes bröder avsattes året därpå. Konstantin blev då enda monark, men föredrog att äga sig åt sina akademiska intressen och överlät regeringsarbetet åt Helena och byråkraterna. Helena beskrivs som en energisk politiker. Då hennes make dog 959 och hennes son blev monark övertalade hans fru honom att sända alla sina systrar till ett kloster. Deras mor Helena försökte ingripa, men lyckades bara undvika att själv låsas in i kloster genom att hota sin son med en mors förbannelse. Helena lämnade själv hovet strax efter detta.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 910
Avlidna 961
Personer i Bysantinska riket under 900-talet
Teofano

Ej att förväxla med den tysk-romersk kejsarinnan Teofano.

Teofano, född som Anastasia okänt år, död efter 978, var bysantinsk kejsarinna, gift med kejsarna Romanos II och Nikeforos II och mätress till Johannes I Tzimiskes.  Hon tjänstgjorde som regent för sina söner Basilikos II och Konstantin VIII under år 963.

Biografi

Teofano föddes möjligen i Sparta och var dotter till en fattig värdshusvärd vid namn Craterus. Tronföljaren Romanos blev förälskad i henne och gifte sig med henne cirka 956, och hon fick namnet Teofano efter en tidigare kejsarinna ur dynastin med helgonrykte.

Kejsarinna
Teofano ryktades ha hjälpt Romanos att förgifta sin far Konstantin VII, men han dog 959 utan några tecken på förgiftning, så detta är inte troligt. Teofano fungerade som Romanos rådgivare och styrde som sådan riket under hans regeringstid. 

Vid Romanos död 15 mars 963 ryktades Teofano ha förgiftat honom, men hon hade inget att vinna på ett sådant mord. Hon förklarades som regent för sina söner Basilikos II och Konstantin VIII fram till deras myndighetsdag. 

Hennes ställning var emellertid osäker, och 16 augusti erövrade den upproriske generalen Nikeforos II Konstantinopel och utropade sig till monark. Teofano gifte sig sedan med honom. Äktenskapet var kontroversiellt eftersom Nikeforos var gudfader till Teofanos barn och paret därför ansågs besläktade, och för att den ortodoxa kyrkan ogillade ett andra äktenskap, och dess legitimitet ifrågasattes.

Senare liv

Natten den 10-11 december 969 avsatte Teofano Nikeforos med hjälp av sin älskare, general Johannes I Tzimiskes, som sedan utropades till kejsare. 

Patriarken Polyeuktos vägrade dock att kröna Johannes innan han hade ångrat sitt brott, bestraffat sina medbrottslingar och förvisat Teofano från hovet. Johannes gick med på kraven och förvisade Teofano. Hon lyckades återvända och begärde en audiens inför kejsarna, vilket bifölls. Under audiensen attackerade hon Johannes, hovmarskalken och sin son Basilikos, som hon förklarade vara utomäktenskaplig. Efter detta förvisades hon till Armenien. 

Hon tilläts återvända till hovet vid sina söners makttillträde efter Johannes avsättning 976, och nämns senast 978.

Källor 
 

Kvinnliga regenter under 900-talet
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 900-talet
Avlidna okänt år
Personer i Bysantinska riket under 900-talet
Mjölnare

En mjölnare är en person som yrkesmässigt mal säd till mjöl i en kvarn.

Mjölnarens sysselsättning förekom redan när människan var Jägare-samlare. Ursprungligen var verktyget en manuell driven rörlig handkvarnsten som snurrades över en fast sten som bas, liknande en mortel. För att öka effektiviteten uppfanns konstruktioner som nyttjade olika energislag som drivkälla, som djur, vatten (vattenkvarnar) och vind (väderkvarnar). Sedan 1800-talets mitt förekommer ångdrivna kvarnar och från början av 1900-talet eldrivna kvarnar.

Möllare är en variant på yrkesbeteckningen, allmänt använd i Skåne. Den har gett upphov till ett mycket vanligt  efternamn: Möller eller Møller i Skandinavien,  Miller och Milner i engelskspråkiga områden och Müller i tyskspråkiga områden.

I större kvarnar benämns den ansvarige personen ofta för kvarnmästare.

Se även 
 Mjölnarens Iréne

Fotnoter

Externa länkar 

Yrken

fr:Moulin#Métiers autour du moulin
David P. Lewis

David Peter Lewis, född 1820 i Charlotte County, Virginia, död 3 juli 1884 i Huntsville, Alabama, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i Alabama 1872–1874.

Lewis studerade juridik och inledde sin karriär som advokat i Lawrence County, Alabama. Han var först demokrat men bytte parti efter presidentvalet 1868 till Republikanska partiet. I guvernörsvalet 1872 vann han mot demokraten Thomas H. Herndon. Den viktigaste frågan under Lewis ämbetsperiod som guvernör var de svartas medborgerliga rättigheter. En lag om medborgerliga rättigheter godkändes i Alabamas senat som kontrollerades av demokraterna men fastnade i representanthuset som kontrollerades av Lewis eget parti, republikanerna. Den lag som godkändes av delstatens senat var inte tillräckligt avancerad för många republikaner i delstatens representanthus och republikanernas inre splittring ledde till misslyckandet med att få lagen igenom ens i någon form. År 1874 efterträddes Lewis som guvernör av demokraten George S. Houston. Två år senare bytte Lewis parti tillbaka till demokraterna.

Lewis avled 1884 i Huntsville och gravsattes på stadens Maple Hill Cemetery.

Källor

Guvernörer i Alabama
Amerikanska demokrater
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Charlotte County, Virginia
Födda 1820
Avlidna 1884
Män
Theodora av Bysans

Theodora Porphyrogenita av Bysans, född 946, död okänt år, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Johannes I Tzimiskes. Hon var dotter till kejsar Konstantin VII av Bysans och Helena Lekapene.

Vid hennes brors trontillträde år 959 övertalade hennes svägerska Teofano brodern att spärra in Theodora och hennes fyra systrar Zoe, Agatha, Teofano och Anna i kloster. De fördes då till klostret Kanikleion. 

År 963 avled hennes bror, och svägerskan Teofano gifte om sig med Nikeforos II, som hon i sin tur mördade tillsammans med Johannes I Tzimiskes 969. När Tzimiskes kom till makten förvisade han Teofano, men han saknade då all förbindelse med kejsardynastin både genom blod och giftermål. Han befriade därför Theodora från klostret och gifte sig med henne i november 971. Paret fick dottern Theophano Kourkouas. 

Thedoras dödsår är okänt.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 946
Avlidna okänt år
Personer i Bysantinska riket under 900-talet
Helena (bysantinsk kejsarinna)

Helena Alypia, född okänt år, död okänt år, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Konstantin VIII.

Helena var dotter till Alypius, medlem av en respekterad adelsfamilj och beskrivs som vacker och dygdig. Hon var den enda kejsarinnan under Konstantin och hans bror Basileious långa regeringstid (976-1025), för hennes svåger gifte sig aldrig.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 900-talet
Avlidna okänt år
Personer i Bysantinska riket under 900-talet
Eliza Doolittle (sångare)

Eliza Sophie Caird (känd som Eliza Doolittle), född 15 april 1988 i City of Westminster, London, är en brittisk sångerska och låtskrivare. 

Hon växte upp i Camden Town tillsammans med åtta syskon. Hennes artistnamn "Eliza Doolittle" är taget från huvudpersonen i George Bernard Shaws pjäs Pygmalion, förlagan till My Fair Lady. Hennes riktiga namn är Eliza Sophie Caird. Doolittle har skrivit kontrakt med brittiska skivbolaget Parlophone. Hennes debutalbum, Eliza Doolittle, släpptes den 12 juli 2010.

Diskografi

Album 
2010 – Eliza Doolittle
2013 – In Your Hands
2018 – A Real Romantic

EP 
2009 – Eliza Doolittle
2012 – Christmas

Singlar 
2010 – "Skinny Genes" 
2010 – "Pack Up" 
2010 – "Rollerblades" 
2011 – "Mr Medicine" 
2013 – "Big When I Was Little" 
2013 – "Let It Rain" 
2014 – "Walking on Water" 
2017 – "Wide Eyed Fool"
2017 – "Wasn't Looking"
2018 – "Livid"
2018 – "Alone & Unafraid"
2018 – "All Night"

Källor

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1988
Levande personer
Brittiska sångare
Katarina av Bulgarien

Katarina av Bulgarien, född okänt år, död okänt år (efter 22 november 1059), var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Isak I Komnenos. Hon var dotter till tsar Ivan Vladislav av Bulgarien och dennes maka Maria. 

Den 22 november 1059 abdikerade maken och gick i kloster. Katarina försökte förhindra honom att göra detta med hänvisning till vad som skulle kunna hända henne och deras dotter om han övergav dem för ett liv i kloster. Då hon inte lyckades, övertalade hon honom dock att utse nästa kejsare själv, så att det blev en person de kunde lita på, och han kallade då på sin efterträdare Konstantin och meddelade denne att han hade valt ut honom till näste kejsare på sin familjs uppmaning, och att han anförtrodde honom deras välfärd. Trots detta gick dock även Katarina och hennes dotter i kloster strax efter maken.

Källor 
 

Ortodoxa nunnor
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Bulgariens kungligheter
Personer i Bysantinska riket under 1000-talet
Personer i Bulgariens historia
Eudokia Makrembolitissa

Eudokia Makrembolitissa, född 1021, död 1096, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsarna Konstantin X och Romanos IV. Hon var regent i Bysans som förmyndare för Mikael VII, Konstantinos och Andronikos Doukas 1067-68 och 1071-72.

Biografi
Eudokia gifte sig med Konstantin X före år 1050, då äktenskapet är bekräftat. Hon fick sju barn under sitt första äktenskap. Konstantin blev kejsare år 1059, och hon kröntes till augusta, kejsarinna.

Regent
Vid Konstantins död 1067 bekräftades hon som krönt kejsarinna som förmyndare för sina  söner Mikael VII och Konstantinos och därmed som regent i det bysantinska riket så länge de var omyndiga. Mikael VII hade i själva verket uppnått myndig ålder, men förklarades ändå som medkejsare till sin omyndige bror Konstantinos, och Eudokia som deras gemensamma regent så länge de båda två var myndiga; hon delade regentskapet med sin före detta svåger, Caesar Johannes Doukas. Eudokia svor vid Konstantins dödsbädd att aldrig gifta om sig och fängslade Romanos Diogenes, som misstänktes för att vilja erövra tronen. 

Den 1 januari 1068, mot Mikael VII:s, Caesar Johannes Doukas' och patriarken Johannes Xiphilinos' vilja, gifte hon sig med Romanos Diogenes och utropade honom till sina söners medkejsare under namnet Romanos IV. Hon fick ytterligare två barn under sitt andra äktenskap. Med Romanos' kunskaper som militär lyckades hon avvärja en invasion av seldjukerna, och han utnämnde även ytterligare en av hennes söner, Andronikos Doukas, till medkejsare. Romanos var dock självtillräcklig och utestängde henne från makten och fråntog henne makten som regent, och när han tillfångatogs av seldjukerna 1071 återtog Eudokia makten tillsammans med Mikael.

Senare liv
1072 återvände dock Romanos till Konstantinopel. Han blev då tillfångatagen och avsatt, och Johannes Doukas tvingade då med stöd från Väringagardet Eudokia att avgå från regentskapet och dra sig tillbaka till ett kloster. När hennes son hade blivit avsatt 1078 och Nikephoros III tagit makten erbjöd han henne äktenskap, men på grund av Johannes Doukas' motstånd fullföljdes inte planerna. Eudokia var fortfarande vid liv vid Alexios Komnenos' maktövertagande 1081.

Eudokia var bildad och sammanställde ett uppslagsverk över historia och grekisk mytologi som dedicerades till hennes andre make Romanos Diogenes.

Källor 
 

Kvinnliga regenter under 1000-talet
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1021
Avlidna 1096
Ortodoxa nunnor
Personer i Bysantinska riket under 1000-talet
Parissyndromet

Parissyndromet är en psykosomatisk sjukdom som kan orsaka snabba hjärtslag, yrsel och hallucinationer vid Parisbesök. Sjukdomen drabbar årligen ett dussintal japanska turister, vanligen kvinnor. Fenomenet beror på en extrem kulturchock när en idealiserad och romantiserad föreställning om Paris möter upplevelsen av oartig och ohövlig servicepersonal, smutsiga gator, språkförbistringar och andra kulturella skillnader.

Syndromet är klassificerat som en typ av Stendhals syndrom och har liknande symptom. Stendhals syndrom grundar sig på det motsatta förhållandet, ett intagande av för mycket skönhet. Parissyndromet kan utmynna i olika hallucinationer och vanföreställningar som kräver psykologisk behandling.

Se även 
 Jerusalemsyndromet
 Bergtagning

Referenser

Noter 

Paris
Somatoforma störningar
Kulturspecifika psykiska störningar
Irene av Ungern

Irene av Ungern, ursprungligen Piroska, född 1088, död 1134, var en bysantinsk kejsarinna och helgon, gift år 1104 med kejsar Johannes II Komnenos.

Biografi
Äktenskapet arrangerades som en allians mellan Ungern och Bysans. Vid konverteringen till den ortodoxa tron bytte hon namn från Piroska till Irene. 

Efter att ha bosatt sig vid hovet i Konstantinopel, levde Irina ett lugnt och fromt liv, och blandade sig inte i politiken ens efter att hennes man blev kejsare 1118. Hon ägnade mycket tid åt att uppfostra sina åtta barn. 

Hon blev känd för sin välgörenhet och beskydd av ungerska pilgrimer på väg till det heliga landet. Tillsammans med sin man grundade hon i Konstantinopel en kyrka och ett kloster för den Allsmäktige Frälsaren.

Hon fick efter sin död titeln helgon.

Galleri

Källor 
 

Grekiska helgon
Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1088
Avlidna 1134
Personer i Bysantinska riket under 1100-talet
Marguerite Jamois

Marguerite Jamois, född den 8 mars 1901 i Paris, död den 20 november 1964, var en fransk skådespelerska och regissör.

Jamois var elev till Charles Dullin och var under mellankrigstiden den ledande skådespelaren vid Gaston Batys avantgardescener i Paris, Studio Champs Elysées och Théâtre Montparnasse. Hon spelade huvudrollen i en rad nyskrivna franska skådespel, och gjorde även klassiska roller som Jean Racines Faidra, Gustave Flauberts Madame Bovary och två berömda manliga roller: Hamlet och Alfred de Mussets Lorenzaccio.

Då Baty 1943 drog sig tillbaka övertog Jamois ledningen av Théâtre Montparnasse. Här iscensatte hon bland annat Ibsens Hedda Gabler, Eugene O'Neills Klaga månde Elektra och Anne Franks dagbok.

Jamois medverkade även i tre filmer: Mayerlingdramat i regi av Jean Delannoy (1949), Si Paris nous était conté i regi av Sacha Guitry (1956) och tv-filmen Britannicus i regi av Jean Kerchbron (1959).

Källor

Externa länkar 

Franska skådespelare under 1900-talet
Franska teaterregissörer
Franska teaterchefer
Födda 1901
Avlidna 1964
Kvinnor
Teaterchefer under 1900-talet
Pak Nam-Chol (fotbollsspelare född 1985)

Pak Nam-Chol, född 2 juli 1985, är en nordkoreansk fotbollsspelare som senast spelade för Muangthong United FC. Han har även spelat i det nordkoreanska landslaget.

Han blev också uttagen i Nordkoreas slutliga trupp till VM 2010.

Källor
 National football teams

Födda 1985
Män
Nordkoreanska fotbollsspelare
Spelare i April 25 SC
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i asiatiska mästerskapet i fotboll 2011
Levande personer
Personer från Pyongyang
WP:Projekt Korea
Bertha av Sulzbach

Bertha av Sulzbach, född på 1110-talet, död 1159, var en bysantinsk kejsarinna, gift med kejsar Manuel I Komnenos.

Biografi 
Bertha sändes till Bysans av sin svåger, Tysklands kejsare, som ett led i en allians med Bysans mot Sicilien. Då hon anlände till Konstantinopel 1143 hade den förra kejsaren dött och Manuel bestigit tronen. Vigseln ägde rum först 1146. Hon fick då namnet Irene. Som en introduktion till hennes nya hemland skrev Johannes Tzetzes sin allegori över Illiaden. 

Manuel I ska ha haft en konstant rad av älskarinnor fram till sin död. Under sitt äktenskap var hans främsta huvudmätress hans egen brorsdotter Theodora.

Bertha beskrevs inte som vacker, ska ha avstått från kosmetika och alla former av förbättringar av sitt utseende och beskrivs istället som dygdig och from. Det rådde en viss misstänksamhet i Bysans mot västerlänningar, och det påpekades att Bertha var rättfram och frispråkig och inte fann sig tillrätta vid det bysantinska hovets intriger. Under en tid när Bysans öppnade upp sig för alltmer kontakt med Västeuropa, var hon till nytta för Manuel vid mottagningen av västerländska gäster, och agerade flera gånger tolk under besök av västerländska kungligheter. Detta var en period när det bysantinska hovet tillägnade sig en hel del västerländska vanor, så som till exempel turneringar, som Manuel I blev förtjust i, och Bertha kunde som västerlänning vant delta i den typen av representation.

År 1147 förbannades hon av Cosmas II Atticus, som stod åtalad för kätteri, och som sade att hon aldrig skulle få någon son. 

Bertha avled 1159. Maken ska ha sörjt henne djupt.

Källor 
 

Kvinnor
Bysantinska kejsarinnor
Födda 1110-talet
Avlidna 1159
Personer i Bysantinska riket under 1100-talet