kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Catarina av Braganza

Catarina av Guimarães, hertiginna av Braganza, född 1540, död 1614, var en portugisisk tronpretendent. Hon var dotter till prins Duarte av Portugal, hertig av Guimarães, och Isabella av Braganza, och sondotter till Manuel I av Portugal. Catarina gjorde anspråk på den portugisiska tronen år 1580. Hon gifte sig 1563 med sin kusin hertig Juan av Braganza och blev farmor till Johan IV av Portugal.

Biografi
När Henrik I av Portugal dog barnlös 1580 var Catarinas släkt den närmaste i tronföljden. Portugals tronföljd räknade manslinjen före kvinnolinjen, och Catarinas far härstammade från en son till Manuel I. Den närmaste tronarvingen var därför hennes döda syster Marias son, Ranuccio I Farnese av Parma. Catarinas kusin Filip II av Spanien gjorde anspråk på tronen genom kvinnolinjen, efter sin mor Isabella av Portugal. Catarinas egen make hade också han anspråk på tronen. Catarina beskrivs som politiskt ambitiös och engagerad. Hennes anspråk stärktes av hennes ålder, av det faktum att hon levde i Portugal och var gift med en annan tronpretendent. Samtidigt hade Portugal aldrig tidigare haft en fullt erkänd monark med hennes kön tidigare, och hennes äldre systers son Ranuccios anspråk gick före hennes. 

Filip II försökte genom mutor övertala Catarinas man att sluta stödja hennes anspråk, men han övertalades av henne att tacka nej. Filip II var dock den starkaste tronpretendenten och invaderade Portugal med målet att inlemma landet med Spanien, medan portugiserna gav sitt stöd åt Catarinas utomäktenskaplige kusin Anton I av Portugal i stället för henne. Anton besegrades av Filip i Slaget vid Alcântara 1580 och Portugal blev en del av Spanien. När hennes sonson Johan IV år 1640 befriade Portugal från Spanien och utropade sig till kung förklarades Catarina postumt som Portugals legitima monark.

Referenser 

Födda 1540
Avlidna 1614
Portugisisk adel
Kvinnor
Pretendenter till Portugals tron
Personer i Portugal under 1500-talet
Portugisiska prinsessor
Gos d'atura català

Gos d'atura català (katalanskt uttal: /gos də'turə kətə'la/; spanska: perro de pastor catalán; 'katalansk vallhund') är en hundras från Spanien. Rasen härstammar från den katalanska delen av Pyrenéerna, där den utvecklats som vallhund under de terrängförhållanden och det klimat som råder där.

Historia
I Spanien har den varit erkänd som självständig ras sedan 1929, första gången den visades på hundutställning var 1924 i Barcelona. Under spanska inbördeskriget upphörde aveln. Först 1951 visades den på utställning igen och förekom sedan sparsamt under 1950- och 60-talen. Dagens stam vilar på en uppfödning som inleddes under 1970-talet med hundar av okänd härstamning.

Egenskaper
Gos d'atura català är spridd över hela katalanska landsbygden och uppskattas för sin förmåga att valla stora fårhjordar självständigt. Den fungerar även som vaktande herdehund till skydd mot rovdjur. Den katalanska vallhunden är tålig och klarar mager kost. Den är en uppskattad sällskapshund.

Utseende
Gos d'atura català är en något rektangulärt ställd, medelstor, långhårig hund. Den skall ha ett ädelt uttryck och spänstiga rörelser. Färgerna är aldrig rena utan består av hårstrån i olika färg. Nyanserna är fawn, sobel, kastanjebrun, grå och black and tan.

Referenser

Noter

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Renée Willes: Kataloniens nästan förlorade vallhund, Hundsport nr 1-2 2011, Svenska Kennelklubben (SKK)
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Rasklubben för Gos d'atura Catalá 
Club del Gos d'atura Català 

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från Spanien
Hemlingby kyrka

Hemlingby kyrka är en kyrkobyggnad i stadsdelen Hemlingby i södra delen av Gävle. Den tillhör Gävle församling i Uppsala stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan med församlingslokaler invigdes 1989 efter ritningar av arkitekt Helena Tallius Myhrman. Kyrkobyggnaden har en stomme av trä och ytterväggar klädda med träpanel.

I kyrkorummet finns ett kors och korfönster som är utförda av konstnär Carl Magnus. Glaset är blåst av Hebsgaard i Köpenhamn.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Tallius Myhrman Arkitekter AB

Fotnoter

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader i Gävle kommun
Kyrkobyggnader invigda 1989
1989 i Sverige
Kask m/1894

Kask m/1894 var en kask som användes inom försvarsmakten (dåvarande krigsmakten).

Utseende 
Denna kask var tillverkad i svart läder och hade förgyllda beslag. Även vapenplåten var förgylld och blåemaljerad hos officerare och fanjunkare. Hos manskap och upp till och med sergeant var den enbart förgylld. Till höger om hakremsknappen finns en gul kokard. På kaskens vänstra sida återfanns hos manskapet vederbörandes kompanisiffra.

Användning 
Denna kask användes till paraddräkt vid Fortifikationen, Skånska dragonregementet (K 6) och Norrlands dragonregemente (K 8) till och med år 1931. Vid stor parad bars även svart plym m/1885.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Fälth & Hässler Värnamo 2011

Fotografier 

Hjälmar
Modell äldre för övriga armén
Enbuskabacken

Enbuskabacken är ett gravfält från vendeltiden och vikingatiden (ca 550 - 1050 e.Kr.) beläget i Örebro kommun, nära Östra Mark och Örebro universitet. Vid en utgrävning är 1890 fann man brandgravar innehållande den döde med vapen och ryttarutrustning. Man hittade också urnor av lergods, sköldbucklor, spjutspetsar, knivblad, spikar, m.m. Föremålen finns idag på Historiska museet i Stockholm.

Området innehåller 160 gravar och är ett av Närkes största forntida gravfält. Högar och stensättningar markerar gravarna.

Bilder

Referenser

Tryckta källor
Carl Anders Lindstén: Sevärt i Örebro, s. 81. Örebro 1987.

Webbkällor
Länsstyrelsen i Örebro län

Fornminnen i Närke
Örebro kommun
Gravfält i Sverige
Ælfgifu av York

Ælfgifu av York, född omkring 970, död omkring 1002, var en engelsk drottning, gift med kung Ethelred II av England. Hon var mor till Ethelreds efterträdare Edmund Järnsida. Ælfgifu tycks inte ha spelat en framträdande roll och nämns sällan i samtida dokument.

Biografi 

Hennes härkomst är omtvistad, men hon anges oavsett komma från en hög engelsk adelsätt. 
Hon var troligen dotter till Thored, earl av (södra) Northumbria och York. 

Det är inte känt när Ælfgifu och kung Ethelred II gifte sig, men det förmodas ha varit i mitten av 980-talet, beräknat efter deras söners ålder; kungen blev också myndig år 983/984, och förväntades då gifta sig. 
Äktenskapet skapade ett band mellan kungahuset, som var baserat i södra England, och mäktiga klaner i Northumbria och norra England. 
Paret fick mellan elva och åtta barn. Flera av dessa tycks ha levt som fosterbarn hos hennes svärmor. 

Ælfgifu var aldrig krönt, använde inget sigill och bevittnade inga offentliga dokument. Hon tycks ha spelat en mycket blygsam offentlig roll och nämns bara några enstaka gånger, så som då hon mottog gåvor i vissa testamenten. 

Hon avled troligen i barnsäng kort före kungens andra äktenskap 1002.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 970
Avlidna 1002
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Alfa Romeo RL

Alfa Romeo RL är en personbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Alfa Romeo mellan 1922 och 1927.

Alfa Romeo RL
Alfa Romeo ersatte den stora G-modellen med den mindre RL, bättre anpassad för den italienska hemmamarknaden. Bilen hade en sexcylindrig treliters toppventilsmotor och fyrväxlad växellåda. Chassit hade stela hjulaxlar upphängda i bladfjädrar. Tidiga bilar hade bromsar endast på bakhjulen men snart efter introduktionen infördes fyrhjulsbromsar. Utöver RL Normale erbjöds även RL Sport, byggd på kortare hjulbas. Sportmodellen kändes igen på sin spetskylare. Den hade även motor med något större slagvolym, högre kompressionsförhållande och dubbla förgasare, allt för högre effektuttag. Från 1925 ersattes modellerna av RL Turismo respektive RL Super Sport.

Alfa Romeo RL Targa Florio

Alfa Romeo tävlade även med RL-modellen. Tävlingsbilarna hade kortare hjulbas och större motorer än personbilarna. Första stora vinsten kom genom Ugo Sivocci som vann Targa Florio . Sivocci hade en grön fyrklöver (på italienska: Quadrifoglio Verde) på motorhuven för att ge tur. Fyrklövern används än idag som symbol för Alfa Romeos tävlingsavdelning Alfa Corse och på företagets formel 1-bilar. Framgångarna följdes upp med vinster i Coppa Acerbo för Enzo Ferrari  och Guido Ginaldi .

Motor

Källor
Alfa Romeo Personenwagen av Wolfgang Nuber, 1993. 
Classic Cars av Graham Robson, 1989.

Noter

Externa länkar
Conceptcarz.com
SuperCars.net

RL
Bakhjulsdrivna fordon
Lanseringar 1922
Elgiva

Elgiva, född på 900-talet, död efter september 959, var en engelsk drottning, gift 955 med kung Edwy av England. Äktenskapet var mötte motstånd eftersom en eventuell son hotade hennes svågers ställning som tronarvinge, och annullerades 958. Hon har svartmålats av propaganda författad av hennes svågers anhängare.

Biografi

Hennes ursprung är okänt, men hon anges ha varit släkt med kungahuset. Det finns två teorier om hennes ursprung. Enligt en teori var hon dotter till adelsmannen Ealdorman Æthelfrith av Mercia och Æthelgyth; hennes far härstammade då från Mercias kungahus och modern var brorsdotter till drottning Ealhswith. 

En annan teori hävdar att hon härstammar från kung Æthelred av Wessex. I ett testamente som utfärdades mellan 975, står testamentskrivarens bröder, Ælfweard och Æthelweard, och syster, Ælfwaru, upptagna bland arvingarna; testamentet har ofta ansetts vara Elgivas. En av bröderna, Æthelweard, var hovfunktionär 958-977 och ättling till Æthelred av Wessex. 

Båda dessa teorier anses trovärdiga, och båda kan stämma.

Drottning

Elgiva gifte sig med Edwy samma år han blev kung. Äktenskapet var kontroversiellt, eftersom en eventuell son hotade den dåvarande utsedda tronarvingen, Edwys bror Edgar. 

Elgivas mor Æthelgyth utövade inflytande vid hovet och uppträder tillsammans med sin dotter, då denna bevittnade dokument som drottning. I dokument från år 1000, som Life of St Dunstan, återges en historia hur Edwy lämnade en fest vid ett tillfälle för att ha samlag med både sin fru och sin svärmor i samma säng. Gästerna ska ha sänt Dunstan och biskop Cyneside för att hämta tillbaka Edwy. Edwy sände sedan Dunstan i exil på Elgivas initiativ. Det är möjligt att detta dock bara ingick i en propagandakampanj av Edgars anhängare. 

År 958 ogiltigförklarades äktenskapet av ärkebiskop Oda av Canterbury på grund av släktskap genom blodsband. Oda var också känd som en av anhängarna till Edgar, som skulle förlora sin plats i tronföljden om äktenskapet resulterade i en son. 

Elgiva tycks ha haft ett gott förhållande till abbot Æthelwold av Abingdon, och ett av få kända dokument Elgiva övervakade i egenskap av drottning var ett ägobrev till denne.

Senare liv

Hennes liv efter skilsmässan och den förre makens död år 959 är inte bekräftat, men hon identifieras med den förmögna storgodsägaren Elgiva i sydöstra England på 960-talet, som ska ha varit en släkting till Edgar. Edgar utfärdade 966 ett skyddsbrev för denna kvinna, i vilket han kallar henne släkting. 

År 975 skrev godsägaren Elgiva ett testamente, som finns bevarat. Det är inte slutgiltigt bekräftat att exdrottningen Elgiva och godsägaren Elgiva är samma person, men det anses mycket troligt att det var så.

Referenser

 

Födda 900-talet
Avlidna 900-talet
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Cão da serra de aires

Cão da serra de aires är en hundras från Portugal. Den är en vallhund och herdehund som är vanligast i Alentejo. Vid början av 1970-talet var den nära nog utdöd och ett räddningsarbete vidtog. Som vallhund är den mycket allround och vallar inte bara får, getter och nötboskap utan även hästar och t.o.m. svin. Den är arbetsam, lättlärd, livlig och tillgiven. Den har stor uthållighet och skall vara extremt vig och snabb och röra sig med långt och lätt steg.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Cão da serra de aires, Hundrasguiden, Svenska Kennelklubben (SKK) (läst 2011-05-31)
 Cão da Serra de Aires, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2011-05-31)

Externa länkar

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Serra De Airesklubben 
Clube Português do Cão da Serra de Aires 

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från Portugal
Ethelfleda av Damerham

Ethelfleda av Damerham, född på 900-talet, död någon gång mellan 962 och 991, var en engelsk drottning, gift med kung Edmund I av England.

Hon var dotter till ealdorman Ælfgar, troligen ealdorman av Essex. 

Hon gifte sig med kung Edmund efter hans första hustrus död 944. Paret fick inga barn. 

Ethelfleda blev en rik änka 946 och gifte om sig med en "ealdorman Æthelstan" troligen Æthelstan Rota eller Æthelstan Half-King. Hon var likt sin syster och svåger 
bidragsgivare till Ely Cathedral. 

Hennes testamente finns bevarat och skrevs troligen år 962, 975 eller 991.

Referenser

 

Födda 900-talet
Avlidna 900-talet
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Elgiva av Shaftesbury

Elgiva av Shaftesbury, född okänt år, död 944, var en engelsk drottning och ett lokalhelgon, gift med kung Edmund I av England. 
Hon hade en tät kontakt med nunneklostret Shaftesbury Abbey i Dorset, där hon dyrkades som helgon. Hennes festdag är 18 maj.

Biografi
Hon var dotter till en kvinna vid namn Wynflæd, som möjligen var nunna i Shaftesbury Abbey. Hennes far är okänd. 

Tidpunkten för vigseln är okänd. Hennes status vid hovet tycks ha varit lägre än hennes svärmors, och hon tycks bara ha bevittnat ett enda dokument under sin makes regeringstid. Hon ska ha lidit av sjukdom under sina sista år, och begravdes i Shaftesbury Abbey. 

Efter begravningen sades mirakel inträffa runt hennes grav och människor bli botade från sjukdomar, och klostret blev snart en pilgrimsort. Hon var ett populärt helgon under hela den anglosaxiska tiden mellan 944 och 1066. 
Hennes mördade sonson Edvard Martyrens kropp fördes 979 till Shaftesbury Abbey under stora ceremonier.

Referenser

 

Födda okänt år
Avlidna 944
Kvinnor
Engelska helgon
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Edgiva av Kent

Edgiva av Kent, född okänt år (senast 904), död 25 augusti 968, var drottning av Wessex, gift med kung Edvard den äldre. Hon har även kallats Eadgifu och Ediva. Hon spelade en framträdande roll under sina två söners regeringstider mellan 939 och 955.

Biografi
Hon var dotter till Sigehelm, Ealdorman av Kent. 

Hennes far avled i slaget vid Holme i East Anglia mot vikingarna 13 december 902. Hon ärvde Cooling av sin far, men förläningen togs istället av hennes fars fordringsägare, en man vid namn Goda. Hon hävdade att hennes far hade betalat lånet och egendom därför var hennes. Arvstvisten avgjordes slutligen av kungen, som konfiskerade Cooling och gav det till Edgiva. 

Enligt William av Malmesbury försköt kungen sin första hustru Elfleda för att gifta om sig med Edgiva. Eftersom Edgivas första barn med Edvard föddes år 920, förmodas Edvard ha förskjutit Elfleda och gift sig med Edgiva år 919. Paret fick fyra barn. 

År 924 avled hennes make och efterträddes av hennes styvson Athelstan av England. Hon närvarade inte vid hovet under sin styvsons regeringstid, och det nämns att han gav tillbaka Cooling till Goda. 

939 blev hennes egen son kung som Edmund I av England. Hennes äldre son efterträddes 946 av hennes yngre son Edred av England. Edgiva hade en framträdande offentlig ställning vid hovet under sina söners regeringstid, vilket illustreras av de många offentliga dokument hon bevittnade. I ett dokument från 942 finns hennes underskrift direkt efter hennes två söners men före ärkebiskoparna, biskoparna och hennes svärdotters. 
I ett dokument från 953 benämns hon som famula Dei, vilket tyder på att hon hade avlagt löfte som lekmannamedlem i en orden. 

955 avled hennes yngre son. I tronstriden mellan hennes svärsöner Edwy av England och Edgar av England valde hon att ställa sig på Edgars sida, och när Edwy vann striden, konfiskerade han därför en del av hennes gods som straff. Hon förlorade samtidigt sin framträdande ställning vid hovet. 
När Edwy efterträddes av hennes favoritsonson Edgar 959, återfick hon sin egendom av honom, men föredrog att stanna borta från hovet. Hon bevittnade sitt sista dokument 966.

Referenser

 

Födda okänt år
Avlidna 968
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Levon Hajrapetian

Levon Hajrapetian, född 19 april 1989, är en armenisk fotbollsspelare som för närvarande spelar för Paykan FC.
Hajrapetian har spelat för Armeniens U-19- och U-21-landslag. Han gjorde debut i A-landslaget den 9 februari 2011.. Hajrapetian har växt upp i Tyskland där han började sin karriär i Hamburg SV II. Han har också tyskt pass.

Framgångar

FC Pyunik 
 Bardzragujn chumb: 2010
 Armeniska cup: 2010

Referenser

Fotnoter 

 Lewon Hajrapetjan w bazie Transfermarkt.de 
 Lewon Hajrapetjan w bazie Soccerway.com 
 Lewon Hajrapetjan na stronie Ormiańskiego Związku Piłki Nożnej 

Födda 1989
Män
Armeniska fotbollsspelare
Levande personer
Fotbollsspelare i Hamburger SV
Spelare i FC Pjunik
Spelare i Lechia Gdańsk
Spelare i Widzew Łódź
Chautauqua Belle

Chautauqua Belle är namnet på en hjulångare av klassisk Mississippi-typ som idag huserar i sjön Chautauqua Lake i staten New York, USA. Hjulångaren är en av totalt endast fem autentiska hjulångare i hela Nordamerika som fortfarande används. Den byggdes 1974 och gjorde sin jungfruresa sommaren 1976 i samband med Chautauqua County's firande av United States Bicentennial.

Externa länkar
 Official website
Chautauqua Lake Steamboat History

Fartyg sjösatta 1976
Elfleda

Elfleda, född på 800-talet, död efter 919, var drottning av Wessex, gift med kung Edvard den äldre. Hon spelade ingen framträdande roll som drottning och ska ha blivit förskjuten när maken ville gifta om sig.

Biografi

Hon var dotter till en ealdorman Æthelhelm, förmodligen ealdorman Æthelhelm av Wiltshire (död 897), som har spekulerats var släkt med kungahuset.

Hon gifte sig med kung Edvard den äldre efter att hans första äktenskap med Ecgwynn avslutades 899. Paret var gifta senast år 901, eftersom Elfleda bevittande ett dokument under detta år som kungens hustru. Vid denna tid var titeln drottning inte vanlig bland de engelska kungarnas hustrur, och hon benämns endast som conjux regis (kungens hustru). Paret fick åtta barn, två söner och sex döttrar. 

Enligt William av Malmesbury försköt kungen Elfleda för att gifta om sig med Edgiva av Kent. Eftersom Edgivas första barn med Edvard föddes 920, förmodas Edvard ha förskjutit Elfleda och gift sig med Edgiva år 919. 

Eftersom skilsmässan ska Elfleda ha gått i kloster. Detta ska dock inte förstås bokstavligt: eftersom hon hade fortsatt kontroll över sina gods kan hon inte ha blivit nunna, men hon bodde förmodligen som gäst i ett kloster, viket var vanligt. Hennes son blev kung 924 men hon nämns inte under hans regeringstid och avled kanske innan dess. Hon begravdes i Wilton Abbey.

Referenser

 

Födda okänt år
Avlidna 900-talet
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 900-talet
Ealhswith

Ealhswith, född 852, död 5 december 905, var drottning av Wessex 871–899, gift med kung Alfred den store.  Hon spelade ingen framträdande roll under sin makes regeringstid men tycks ha fått en bättre ställning under sin sons. 

Hon kom att dyrkas som helgon med festdag 20 juli.

Biografi
Hon var dotter till Æthelred Mucil, Ealdorman av Gaini, och Eadburh. Hon härstammade på mödernet från Mercias kungahus. 

Hon gifte sig 868 Gainsborough i Lincolnshire med Alfred den store. Äktenskapet arrangerades troligen som en allians mellan Wessex och Mercia mot vikingarna. Paret fick fem barn. 

Hennes make besteg tronen som kung 871. Ealhswith fick aldrig formellt titeln drottning, eftersom denna titel hade fallit ur bruk i kungadömet Wessex på grund av den ökända drottning Eadburh, och sedan dess kallades kungarnas hustrur officiellt endast conjux regis ("kungens hustru"). Ealhswith nämns endast diffust under makens regeringstid och tycks inte ha spelat någon politisk roll. Hon bevittnade inte ens något dokument, något som annars var en normal uppgift för en drottning vid denna tid. 

Ealhswith blev änka när Alfred den store avled 899. Hon fick flera gods i sin makes testamente. Som den nya kungens mor bevittnade hon ett dokument med namnet "Ealhswið mater regis", och hennes namn kommer då efter sonens men före hennes svärdotter. 

Hon grundade nunneklostret St. Mary's Abbey i Winchester i Hampshire, även känt som Nunnaminster, troligen som änka.

Referenser

 

Födda 852
Avlidna 905
Kvinnor
Englands drottningar
Personer i England under 800-talet
Engelska helgon
Paracrocidura

Paracrocidura är ett däggdjurssläkte i familjen näbbmöss (Soricidae) med tre arter som lever i centrala Afrika.

Beskrivning 

Individerna liknar arterna i släktet Crocidura men har en större skalle och skiljer sig från dessa även i tändernas konstruktion. Extremiteterna och svansen är jämförelsevis korta. Den tunna korta pälsen har en svartgrå till mörkbrun färg. Vuxna individer når en kroppslängd mellan 65 och 95 mm och därtill kommer en 33 till 46 mm lång svans. Vikten ligger vanligen mellan 13 och 16 gram.

Utbredningsområdet sträcker sig från Kamerun och Centralafrikanska Republiken till östra Kongo-Kinshasa och Uganda. Paracrocidura uppehåller sig i regnskogar i höjder mellan 200 och 2 350 meter över havet. Det antas att de vistas på marken där de i vegetationsansamlingar letar efter föda.

Systematik och status 

Arterna är:
 Paracrocidura schoutedeni är mera utforskad än de andra två arterna, den förekommer från Kamerun till Kongo-Kinshasa.
 Paracrocidura maxima är den största arten, den lever i östra Kongo-Kinshasa samt i Ruanda och Uganda.
 Paracrocidura graueri är bara känd från en enda individ som hittades i bergstrakten Itombwe i Kongo-Kinshasa.

IUCN listar P. maxima som nära hotad (near threatened), P. schoutedeni som livskraftig (least concern) och P. graueri med kunskapsbrist (data deficient).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Näbbmöss
Soricidae