kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vladimir Lamanskij

Vladimir Ivanovitj Lamanskij () , född 8 juli (gamla stilen: 26 juni) 1833 i Sankt Petersburg, död där 2 december (gamla stilen: 19 november) 1914, var en rysk historiker och slavist.

Lamanskij var ledamot av ryska vetenskapsakademien och professor i slaviska språk vid Sankt Petersburgs universitet. Han författade 1859 en magisteravhandling O slavjanach v Maloj Azii, Afrikje i Ispanii (Om slaverna i Mindre Asien, Afrika och Spanien), företog 1862-64 en studieresa genom slaviska länder och fick 1870 doktorstiteln på avhandlingen Ob istoriljeskom izutjenii greko-slavjanskago mira v Jevropje (Om det historiska studiet av den greko-slaviska världen i Europa).

Lamanskij utvecklade sina panslavistiskt färgade teorier om den religiösa, sociala och moraliska grundskillnaden mellan den greko-slaviska och romansk-germanska världen ur historisk synpunkt i sin skrift Tri mira azijsko-jevropejskago materika (Tre världar på den asiatisk-europeiska kontinenten, 1892). Förutom många lärda skrifter utgav han slaviska handskrifter från arkiv i Belgrad, Zagreb och Wien (1864) samt Secrets d'état de Venise (1884). Hans många lärjungar utgav 1883 och 1905 lärda festskrifter till hans ära med fullständig bibliografi.

Källor

Noter

Ryska filologer
Ryska historiker
Ryska slavister
Ryska professorer
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Forskare från Sankt Petersburg
Män
Födda 1833
Avlidna 1914
Ugglan
Vita rosen (olika betydelser)

Vita rosen kan syfta på:

Vita rosen – en tysk motståndsgrupp under andra världskriget
Yorks vita ros – den ena av kungaätterna som stred i Rosornas krig i England på 1400-talet.
Finlands Vita Ros’ orden – en förtjänstorden i Finland.
Victor Skoglund

Victor Skoglund, född den 8 april 1990, är en svensk före detta fotbollsmålvakt som spelade i Örgryte IS.

Källor 

Spelare i Örgryte IS Fotboll
Män
Födda 1990
Levande personer
Nikolaj Sjilder

Nikolaj Karlovitj Sjilder (ryska: Николай Карлович Шильдер), född 2 juni (gamla stilen: 21 maj) 1842 i Sankt Petersburg, död 19 april (gamla stilen: 6 april) 1902, var en rysk historiker.

Sjilder var son till en mycket framstående rysk krigsingenjör, vars uppfinningar tillämpades i Krimkriget. Han deltog i rysk-turkiska kriget 1877–78, blev 1886 direktör för Krigsingenjörsakademien och 1899 för Kejserliga biblioteket i Sankt Petersburg. En tid var han redaktör för tidskriften "Russkaja starina". 

Bland hans många smärre skrifter, som uteslutande behandlar Rysslands historia under förra hälften av 1800-talet, märks: Vojna Rossii s Turtsiej v 1829 g. (Rysslands krig med Turkiet 1829; 1881), Graf Araktjejev v 1812–34 gg. (1882), Rossija i jeja otnosjenije k Jevropje v 1806–1815 gg. (Ryssland och dess förhållande till Europa 1806–15; 1888–90), Kutuzov v 1812 g. (1894) och den stora monografin Graf E. I. Totleben (1886–88). Hans förnämsta verk är de monumentala kejsarbiografierna Imperator Aleksandr I, jego zjizn i tsarstrovanie (fyra delar, 1897–98), Imperator Pavel I (1901) och Imperator Nikolaj I, zjizn i tsarstvovanie (utgiven 1903 av Sergej Sjubinskij).

Källor

Noter

Ryska historiker
Personer i Ryssland under 1800-talet
Forskare från Sankt Petersburg
Födda 1842
Avlidna 1902
Män
Ugglan
Slaget vid Legnano

För Verdis opera, se La battaglia di Legnano.
Slaget vid Legnano var ett slag 29 maj 1176 mellan Fredrik Barbarossa och kejserliga armén på ena sidan och Lombardiska statsförbundet på andra sidan.

År 1176 låg Fredrik Barbarossa i fält i Italien i ett försök att underkuva påven och de Lombardiska stadsstaterna. Han red söderut från Como till Pavia med en styrka på över 3 000 tyska ryttare när han gensköts av milanesarna och deras bundsförvanter i det Lombardiska stadsförbundet. De milanesiska trupperna var en medborgarhär där de rikare medborgarna tjänstgjorde som kavalleri och de mindre bemedlade utgjorde infanteri. 

Medborgarkavalleriet var mindre vältränat än sina kejserliga motståndare, men de milanesiska fotsoldaterna var ytterst disciplinerade och motiverade. Utan fotsoldater var Fredrik i ett hopplöst numerärt underläge, men förkastade råd att undvika strid, då han ansåg det ovärdigt "hans kejserliga majestät att fly".

Till en början triumferade det tyska rytteriet. De svepte undan lombarderna beridna förtrupp och gjorde sedan en förkrossande chock mot det lombardiska kavalleriets huvudstyrka så att dessa tvingades fly. Detta blottade det lombardiska infanteriet för en kavallerichock. Fotsoldaterna stod grupperade runt en "carroccio", en stor fanförsedd vagn där det stod präster. Vagnen fungerade som en helig samlingspunkt som trupperna till varje pris skulle försvara. Männen som bildade sköldmur runt vagnen lyckade motstå flera attacker från det kejserliga kavalleriet. Fredrik Barbarossa själv förlorade sin häst och försvann ur sikte, just som det lombardiska kavalleriet, som under tiden omgrupperat sig och gjort sig redo för en ny attack. Den kejserliga armén skingrades och flydde, och Barbarossas lans och sköld, jämte det kejserliga baneret föll i fiendens händer. 

En tid efter slaget trodde man att Fredrik Barbarossa stupat, men tre dagar efteråt dök han upp välbehållen i Pavia.

Källor 
 Grant, R. G.: Slag: Historiens slagfält, Bonniers, Stockholm 2006, 

Legnano
Legnano
1176
Europa under 1100-talet
The Suburbs

The Suburbs är Arcade Fires tredje fullängdsalbum. Albumet släpptes 2 augusti 2010 i Europa och 3 augusti i Nordamerika. Mestadelen av albumet spelades in i Montréal, Kanada, men vissa inspelningar gjordes även i New York. Albumets texter reflekterar över William och Win Butlers uppväxt i förorterna (engelska "the suburbs") till Houston. Win Butler själv har beskrivit albumtes ljudbild som "en mix mellan Depeche Mode och Neil Young". Albumet har hyllats av flera musikkritiker och även nått kommersiell framgång samt nått förstaplatser på ett flertal länders försäljningslistor. The Suburbs har även getts ut i vinylutgåva som dubbel-LP.

Arcade Fire vann en Grammy 2011 för The Suburbs.

Låtlista
 "The Suburbs" – 5:15
 "Ready to Start" – 4:15
 "Modern Man" – 4:40
 "Rococo" – 3:57
 "Empty Room" – 2:52
 "City with No Children" – 3:11
 "Half Light I" – 4:14
 "Half Light II (No Celebration)" – 4:27
 "Suburban War" – 4:41
 "Month of May" – 3:50
 "Wasted Hours" – 3:21
 "Deep Blue" – 4:28
 "We Used to Wait" – 5:01
 "Sprawl I (Flatland)" – 2:51
 "Sprawl II (Mountains Beyond Mountains)" – 5:18
 "The Suburbs (Continued)" – 1:27

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #1
UK Albums Chart, Storbritannien: #1
VG-lista, Norge: #1
Album Top 40, Danmark: #2
Sverigetopplistan, Sverige: #8

Källor

Musikalbum 2010
Album av Arcade Fire
Afanasij Sjtjapov

Afanasij Prokofievitj Sjtjapov (ryska: Афанасий Прокофьевич Щапов), född 17 maj (gamla stilen: 10 maj) 1830 i guvernementet Irkutsk, död 10 mars (gamla stilen: 27 februari) 1876 i Irkutsk, var en rysk historiker.

Sjtjapov blev professor i rysk kyrkohistoria vid andliga akademien i Kazan och publicerade 1858 Russkij raskol staroobrjadstva, i vilken han påvisade, att det "gammaltroende" sektväsendet var icke blott en religiös, utan även social företeelse - en då ännu obeaktad synpunkt, som närmare utvecklades i skriften Raskol i zemstvo (1862). 

Sina av slavofilerna påverkade åsikter om det ryska bondesamhällets uppkomst och utveckling, grundade på mycket ingående studier, nedlade Sjtjapov i en mängd uppsatser, som dock icke höll stånd för den historiska kritiken och delvis av honom själv återtogs. År 1860 blev han professor i historia vid Kazans universitet, men häktades 1861 efter deltagande i en begravning av bönder, som dödats vid Bezdna (efter kungörandet om livegenskapens avskaffande). Han fick visserligen en plats vid departementet för frikyrkliga angelägenheter, men återvände snart till Sibirien.

Källor

Ryska historiker
Ryska professorer
Ortodoxa kyrkohistoriker
Födda 1830
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Personer från Irkutsk oblast
Ryska antropologer
Kulturskaparna

Kulturskaparna är ett svenskt nätverk för opinionsbildning och samarbete på upphovsrättsområdet. Nätverket består av 24 konstnärsorganisationer som tillsammans företräder mer än 50 000 kulturskapare, som musiker, skådespelare, författare, tonsättare, bildkonstnärer med flera.

Nätverket lanserades med ett medialt utspel den 10 mars 2010 och har sedan dess tagit plats i debatten inför valet 2010, inte minst i sociala medier. Det uttalade syftet är att företräda enskilda kulturskapare i en upphovsrättsdebatt som ofta kommit att handla om pirater på den ena sidan och nöjesindustrin på den andra. Till skillnad från industrin har nätverket sökt konstruktiv dialog med till exempel Piratpartiet och Ung Pirat.
Nätverkets fokusområden är kulturskapares villkor i en digital värld, yttrandefrihet och upphovsrätt.

Nätverket deltar i debatten, träffar politiska partier, medier och internetanvändare, för dialog med såväl pirat- som producentsidan, samt arbetar för att bidra till fler och bättre legala tjänster för spridning av kultur på internet.

Medverkande organisationer 
Administration av Litterära rättigheter i Sverige, ALIS
Bildkonst Upphovsrätt i Sverige, BUS
Copyswede
Föreningen Svenska Tonsättare
Konstnärliga och Litterära Yrkesutövares Samarbetsnämnd, KLYS
Konstnärernas Riksorganisation
Oberoende Filmares Förbund
Svenska Artister och Musikers Intresseorganisation, SAMI
Svenska Fotografers Förbund
Svenska Journalistförbundet
Svenska Kompositörer av Populärmusik
Svenska Musikerförbundet
Svenska Regissörsföreningen
Svenska Tecknare
Svenska Tonsättares Internationella Musikbyrå, Stim
Sveriges Arkitekter
Sveriges Dramatikerförbund
Sveriges Författarförbund
Sveriges Konsthantverkare och Industriformgivare
Sveriges Läromedelsförfattares Förbund
Sveriges Yrkesmusikerförbund
Teaterförbundet
Tromb
Unionen, fackklubben vid SR
Unionen, facklubben vid SVT
Unionen, fackklubben vid UR

Referenser

Externa länkar 
Kulturskaparnas webbplats

Immaterialrätt
Upphovsrätt
Kulturpolitik
Kulturorganisationer
Dennis Brutus

Dennis Vincent Brutus, född den 28 november 1924 i Salisbury i Sydrhodesia (nuvarande Harare, Zimbabwe), död den 26 december 2009 i Kapstaden, Sydafrika, var en sydafrikansk anti-apartheidaktivist, universitetslärare och poet.

Biografi 
Brutus föddes i Salisbury av sydafrikanska föräldrar. Då föräldrarna härstammade från Afrika, Frankrike och Italien klassificerades Brutus som färgad enligt Sydafrikas raslagar. Föräldrarna flyttade hem till Port Elizabeth i Sydafrika med Brutus när han var fyra år gammal. Han tog en kandidatexamen i engelska på University of Fort Hare.

1959 var Brutus med om att grunda SATS (South African Sports Association), en lobbyorganisation som försökte få sportföreningar att tillåta svarta att tävla, utan någon större framgång. 1962 grundade han därför SANROC (South African Non-Racial Olympic Committee), en organisation som strävade efter att få Internationella olympiska kommittén att bannlysa apartheids Sydafrika från olympiska spelen. Hans strävan lyckades; Sydafrikas inbjudan till OS 1964 drogs tillbaka, och 1968 kom det ingen inbjudan alls. 1970 drogs Sydafrikas medlemskap i IOK helt in, och först i OS i Barcelona 1992 skulle ett sydafrikanskt lag, nu bestående av både svarta och vita idrottare, komma att tävla i OS igen.

1960 förbjöds Brutus på grund av sin aktivism att samtidigt träffa fler än två personer som inte var medlemmar av familjen. Då han tre år senare bröt mot förbudet greps han och dömdes till 18 månader i fängelse. Han flydde då till Moçambique, där han emellertid greps av den portugisiska hemliga polisen och återfördes till Sydafrika. Vid ett nytt flyktförsök sköts han i ryggen. Därefter sändes han till Robben Island i 16 månader, varefter han fick husarrest i fem år. Efter ett år tilläts han och hans familj dock utvandra till Storbritannien, på villkor att han aldrig mer skulle återvända.

Senare flyttade Brutus till USA, där han undervisade i engelska på flera universitet, bland andra Northwestern University i Chicago och University of Pittsburgh. Han fortsatte sin aktivism i sportvärlden; 1971 protesterade han till exempel mot att Wimbledonmästerskapen tillät sydafrikaner att delta.

I början av 1980-talet hotades Brutus av utvisning från USA, då han saknade rätt papper. Han fick dock politisk asyl i landet, sedan en domstol fastslagit att det vore farligt för honom att återvända till Sydafrika. Han återvände till hemlandet 1991, sedan raslagarna luckrats upp.

Författarskap 
Dennis Brutus var även en uppmärksammad poet. Han influerades av John Donne, men skrev framför allt protestpoesi. Han gav från 1962 ut tolv diktsamlingar, som länge var bannlysta i Sydafrika. Mest känd är Letters to Martha and other Poems from a South African Prison.

Källor

Noter

Externa länkar 

Sydafrikanska poeter
Apartheidmotståndare
Sydafrikanska kommunister
Födda 1924
Avlidna 2009
Män
Engelskspråkiga poeter
Personer från Harare
Gabriella Samuelsson

Gabriella Samuelsson, född 24 januari 1987 i Visby, är en svensk löpare som deltog i Europamästerskapen i friidrott 2010. Gabriella Samuelsson är född och uppvuxen på Gotland och tävlade fram till juli 2010 för FGF Gotland. Sedan augusti 2010 representerar hon Hässelby SK. Gabriella började med löpning som 18-åring. Hon vann junior-SM på 5 000 meter 2009, var fyra i NM i terränglöpning och 31:a i juniorklassen i EM i terränglöpning i Dublin.

Personliga rekord 

Utomhus 
3 000 meter – 10:03,42 (Huddinge, Sverige 27 augusti 2009)
5 000 meter – 16:26,66 (Sollentuna, Sverige 1 juli 2010)
10 000 meter – 36:39,18 (Malmö, Sverige 1 augusti 2009)
10 km landsväg – 35:05 (Hässelby, Sverige 10 november 2009)
Halvmaraton – 1:18:13 (Stockholm, Sverige 12 september 2009)
Maraton – 2:46:33 (Stockholm, Sverige 5 juni 2010)
3 000 meter hinder – 11:27,08 (Gävle, Sverige 18 juli 2014)

Inomhus 
1 500 meter – 4:38,72 (Stockholm, Sverige 10 februari 2010)
3 000 meter – 9:44,88 (Sätra, Sverige 27 februari 2010)

Referenser

Fotnoter

Svenska maratonlöpare
Kvinnor 
Levande personer
Födda 1987
Idrottare från Visby
Friidrottare i Hässelby SK
Konstantin Bestuzjev-Rjumin

Konstantin Nikolajevitj Bestuzjev-Rjumin (ryska: Константин Николаевич Бестужев-Рюмин), född 1829 i guvernementet Nizjnij Novgorod, död 1897 i Sankt Petersburg, var en rysk historiker. Han var brorson till Mikhail Pavlovitj Bestuzjev-Rjumin.

Bestuzjev-Rjumin var 1865–1882 professor i Rysslands historia vid Sankt Petersburgs universitet och därjämte 1872–1882 ordförande i slaviska välgörenhetssällskapet. Han invaldes 1872 i ryska vetenskapsakademien.  Han inrättade 1878 i Sankt Petersburg ett slags universitetskurser för kvinnor. Hans mest betydande arbete är en Geschichte Russlands (tre band, 1872–1882; tysk översättning av Theodor Schiemann, 1874 och följande år), som når fram till slutet av 1500-talet och ägnar särskild hänsyn åt folkets liv; inledningen lämnar en noggrann översikt av källorna till ryska historien.

Källor

Ryska historiker
Ryska professorer
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer från Nizjnij Novgorod oblast
Födda 1829
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Alfred Hutchinson

Alfred Hutchinson, född 1924 i Hectorspruit, Transvaal, Sydafrika, död den 14 oktober 1972 i Nigeria, var en sydafrikansk författare och lärare.

Hutchinson gick i svensk missionsskola, tog studenten vid St. Peters i Johannesburg, och därefter en fil kand vid University of Fort Hare. Han klassades som färgad av apartheidregeringen, men såg sig som afrikan och ogillade de färgades kamp för att räknas som ett eget folk. Han arbetade som lärare, men var medlem av ANC, och avskedades och fängslades 1952 i två veckor för sin kamp mot apartheid. 1956 åtalades han för högförräderi, och flydde till Storbritannien via Östafrika och Ghana. Om detta handlar hans självbiografi Road to Ghana (1960). 1964 publicerade han pjäsen The Rain Killers.

Källor

Noter

Externa länkar 

Sydafrikanska författare
Engelskspråkiga författare
Apartheidmotståndare
Födda 1924
Avlidna 1972
Män
Slaget vid Benevento

Slaget vid Benevento ägde rum den 26 februari 1266 mellan trupper lojala med Manfred av Sicilien och trupper lojala med Karl av Anjou.

Efter den tysk-romerske kejsaren Fredrik II:s död 1250 blev hans oäkta son Manfred kung över Syditalien och Sicilien. Liksom Fredrik använde Manfred dessa områden som maktbas varifrån han utmanade påvens inflytande i Italien. År 1264 slog påven Urban IV tillbaka genom att erbjuda Siciliens krona åt Karl av Anjou, bror till den franske kungen Ludvig IX. Kung Ludvig ställde upp med medel så att Karl kunde mobilisera en armé. Vintern 1265-1266 landsteg Karl i Rom och förde sin här söderut tills han mötte Manfreds trupper på en slätt utanför Benevento. 

Manfred inledde slaget genom att skicka fram tusentals saracenska bågskyttar som skärmytslare. Utsatta för en störtskur av pilar slog det franska infanteriet till oordnad reträtt. Den främsta avdelningen av franska riddare svarade med att göra ett utfall mot saracenerna, som snabbt skingrades. Därpå företog ett antal tyska riddare ett anfall med fällda lansar mot det kavalleriet. När allt fler riddare galopperade in i stridens mitt förvandlades slaget till en gigantisk närkamp och utkämpades på så nära håll att de saracenska bågskyttarna inte kunde skjuta. Fransmännen skapade kaos genom att angripa motståndarnas hästar istället för de tungt bepansrade ryttarna. I ett kritiskt ögonblick befallde Manfred sina reserver att anfalla, men många av dem svek honom och red bort från slagfältet. Trots detta genomförde Manfred nu ett anfall och försvann i massan av svängande, huggande riddare. Efter hand övermannades hans trupper och nedgjordes. Manfred själv stupade i striden.

Källor 
 Grant, R.G., Slag: Historiens slagfält, Bonniers, Stockholm 2006, 

Franska slag
Tyska slag
Slag i Italien
1266
Italien under 1200-talet
Arthur Maimane

John Arthur Mogale Maimane, född den 5 oktober 1932 i Pietersburg, Sydafrika, död den 28 juni 2005 i London, var en sydafrikansk journalist och författare.

Biografi 
Maimane var prästson och gick i skola på St. Peters i Johannesburg, där även hans författarkollegor Alfred Hutchinson och Ezekiel Mphahlele gått. Han arbetade som journalist på tidskriften Drum och från år 1954 på dess systerpublikation Golden City Post. För Drum skrev han även noveller under pseudonymen Arthur Mogale.

Efter att hans kollega på Drum, Henry Nxumalo, år 1957 blivit mördad av gangstrar kände sig Maimane hotad och flyttade till Accra i Kwame Nkrumahs nyss självständiga Ghana, där han år 1958 började på tidskriftens nya Västafrika-upplaga. 1960 blev han anställd vid Radio Ghana, men han trivdes inte i Ghana och flyttade år 1961 till London, där han fick anställning på Reuters. För Reuters bevakade han Tanganyika, Zanzibar, Kenya och Uganda, men utvisades ur Tanganyika efter att ha kritiserat landets politik. Han bosatte sig då återigen i London med sin engelska flickvän Jenny, som han hade träffat i Dar es-Salaam och senare gifte sig med.

Under det tidiga 1970-talet blev han BBC:s första svarta journalist, och han arbetade även för ITN, där han började år 1973, samtidigt som den första svarta nyhetsuppläsaren i England, Trevor McDonald. År 1976 gav han ut romanen Victims, som fick god kritik i Storbritannien men förbjöds i hemlandet Sydafrika.

År 1990 flyttade Maimane tillbaka till Sydafrika för att rapportera om det stegvisa avskaffandet av apartheid. Han var redaktör på Johannesburg Star mellan åren 1994 och 1997. År 1996 satte State Theatre i Pretoria upp Maimanes pjäs Hang On In There, Nelson, som behandlade Sydafrika efter apartheid. Familjen återvände till Storbritannien 2000. Samma år gavs Victims ut i Sydafrika, under den nya titeln Hate No More.

Källor

Noter

Externa länkar 

Sydafrikanska författare
Sydafrikanska journalister
Födda 1932
Avlidna 2005
Män
Engelskspråkiga författare
Slaget vid Neapelbukten

Slaget vid Neapelbukten var ett sjöslag 5 juni 1284 mellan Neapolitanska och Aragoniska truper i Neapelbukten.

I sicilianska aftonsångens krig stred aragonierna mot Karl av Anjou om herraväldet vöer Syditalien. I juni 1284 blockerade den aragoniska amiralen Roger de Loria Neapel och lyckades locka Anjous flotta ut ur hamnen för att uppta striden. Under befäl av Karl av Salerno, son till Karl av Anjou, förföljde den Neapolitanska flottan de Laurias fartyg ut på havet. När de kommit långt från hamnen vände de Lauria sin flotta, som nu förstärkts med skepp som osedda listat sig ut från det närliggande Castellamare. En del av Karls skepp undkom. De övriga överöstes av pilar från de Laurias armborstskyttar. Det har också påståtts att aragonierna slängde såpa på fiendeskeppens däck för att göra dem så hala att soldaterna inte kunde stå på dem. Karl kapitilerade när hans skepp fått ett hål i skrovet.

Källor 
 Grant, R. G.: Slag: Historiens slagfält, Bonniers, Stockholm 2006, 

Sjöslag
1284
Europa under 1200-talet
Erbil SC

Erbil Sports Club (arabiska: اربيل, kurdiska: یانهی وهرزشی ههولێر) är en idrottsförening med säte i staden Erbil, Irak. Klubben är även känd som Hewlêr, det kurdiska namnet för Arbil. Klubben,  som är de en av de högst rankade i Irak, vann Irakiska Premier League för tredje året i rad 2009. För första gången i historien, vann Arbil irakiska Premier League efter att de slagit Al-Quwa Al-Jawiya (1-0) i finalen den 6 juli 2007. Den 24 augusti 2008 försvarade Arbil sin status som irakiska Premier League-mästare med en seger över Bagdad laget Al-Zawraa. Den 16 juli 2009 blev de irakiska mästare för tredje året i rad efter att ha besegrat Najaf FC på straffar i finalen. Totalt är de det nionde laget i historien att vinna den irakiska ligan. År 2012 upprepade de bedriften.

Arbil Sport Club är det första irakisk-kurdiska laget att kvalificera sig för AFC Champions League och även arabiska Champions League. De deltog i 2009 års AFC Cup för första gången i historien tillsammans med Al-Zawraa, men slogs ut i kvartfinalen. 2012 och 2014 nådde de Cupfinalen men förlorade. Arbil FC var den första irakiska klubben att köpa utländska spelare.

Klubb information

Franso Hariri Stadium 
Franso Hariri Stadium är den stadion där Arbil spelar sina hemmamatcher. Arenan, som byggdes 1992, rymmer 28 000 personer, vilket gör den till den näst största i Irak efter Al Shaab Stadium i Bagdad. 

Stadion är uppkallad den kände kurdiske politikern Franso Heriri som blev mördad den 18 februari 2001. Han stod bland annat för en modern återuppbyggnad av stadion. Från början hette stadion bara Arbil Football Stadium, men efter mordet på Hariri förklarade Kurdistans regionala regering (KRG) tre dagar av sorg och lät stadion döpas om till Franso Hariri Stadium.

Framgångar 
 Champions League-Gruppspel: 2008
 AFC Cup-kvartsfinal: 2009, Final: 2012 och 2014
 Irakiska mästare (4): juli 2006, augusti 2007, september 2008 och december 2011.
 Arab Champions League-Åttondelsfinal: augusti 2007.

Nuvarande Trupp

Noterbara spelare
 Saad Abdul-Amir
 Nashat Akram
 Saad Attiya
 Ahmad Ayad
 Jalal Hasan
 Ahmad Ibrahim Khalaf
 Mahdi Karim
 Waleed Salim Al-Lami
 Younis Mahmoud
 Amjad Radhi
 Nabeel Sabah
 Khalid Mohammed Sabbar
 Samal Saeed
 Luay Salah
 Abdelrazaq Al-Hussain
 Nadim Sabagh

Källor 

Fotbollsklubbar i Irak
Sportklubbar bildade 1968
Kurdistan