kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Loyson

Den här sidan handlar om den franske teologen Charles Loyson, för den franske teologen Charles Loyson, även känd som "Pére Hyacinthe", se Hyacinthe Loyson.

Charles Loyson, född den 13 mars 1791 i Chateau-Gontier, död den 27 juni 1820 i Paris, var en fransk poet, journalist och författare. Han var en nära släkting till sin namne Charles Loyson, mer känd under sitt ordensnamn Père Hyacinthe.

Loyson började tidigt undervisa i det offentliga skolväsendet. Vid 17 års ålder blev han professeur i Doue-la-Fontaine. Han skrev en doktorsavhandling om "hur man översätter de gamla poeterna" (la manière de traduire les poètes anciens) och tillämpade sina principer i en översättning av Tibullus.

Han anses vara en föregångare till Lamartine. Han blev känd för ett ode efter kungens av Rom födelse, men än mer för sina hyllningar av Ludvig XVIII i samband med restaurationen, då han gladdes över tyrannens fall och återkomsten av den legitima dynastin. Han gynnades av Royer-Collard och Guizot.

Under de hundra dagarna föll han däremot i onåd och tvangs till "luftombyte". Efter att under några dagar ha vistats i sin hemstad bestämde sig för att besöka sin vän Élie Papin i Saumur. Han skrev där en rojalistisk pamflett. Han publicerade även den 23 september 1815 ett arbete med titeln De la conquête et du démembrement d'une grande nation, ou Lettre écrite par un grand d'Espagne à Bonaparte.

Trots svag hälsa var han synnerligen produktiv de följande åren. Han författade poesi, litteraturkritik, historiska studier, tal och artiklar för många tidningar. Han utgav bland mycket annat Épîtres et élégies, Odes och Lettres (till Chateaubriand, Benjamin Constant och Casimir Delavigne med flera).

Källor 
 

Födda 1791
Avlidna 1820

Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Franska poeter
Franskspråkiga poeter
Franska journalister
Franska litteraturkritiker
Personer i Frankrike under 1800-talet
Män
Personer från Mayenne
Hyacinthe Loyson

Charles Loyson eller Hyacinthe Loyson efter hans munknamn, Père Hyacinthe, född den 10 mars 1827 i Orléans, död den 9 februari 1912 i Paris, var en fransk präst, teolog och uppmärksammad predikant.

Loyson blev prästvigd 1849 och munk hos de oskodda karmeliterna 1861. Beskyddad av den frisinnade ärkebiskop Georges Darboy, predikade han 1865 med glänsande framgång i fastan från Notre Dames predikstol. Misstänkt för liberala tendenser, blev han efter ett uppseendeväckande offentligt brev bannlyst med det större bannet 1869. 

Loyson gifte sig 1873 med en amerikanska, som han omvänt till katolicismen. Han slöt sig en tid till gammalkatolikerna, öppnade därefter 1879 i Paris en "gallikansk" kyrka samt uppträdde sedan 1890-talet på olika platser som predikant och föreläsare. 

Loyson höll fast vid katolicismen, men önskade den reformerad. Han yrkade, att ofelbarhetsdogmen skulle förkastas, att modersmålet skulle nyttjas i kult och bibelläsning, att prästerna skulle få rättighet att gifta sig, att biskoparna skulle väljas av prästerskapet och församlingen samt att bikten skulle bli fri. 

En del av detta kom att förverkligas genom Andra Vatikankonsiliet, medan andra önskemål ännu idag drivs av vissa grupper inom romersk-katolska kyrkan. Loyson gjorde sig även till målsman för enhetssträvanden, dels mellan kristna kyrkor, dels mellan monoteister av olika religioner. 

Han utgav bland annat La société civile dans ses rapports avec le christianisme (1867), Mon testament (1893), Christianisme et islamisme (1895) samt predikningar. Loyson ansågs på sin tid som en av Frankrikes största andliga talare.

Källor

Externa länkar 
 

Franska romersk-katolska präster
Gammalkatolska präster
Franska karmeliter
Ordensfolk från Frankrike
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer i Frankrike under 1900-talet
Personer från Orléans
Födda 1827
Avlidna 1912
Män
Antonio de Trueba

Antonio Maria de Trueba y de la Quintana, född 24 december 1819 i Montellana, Galdames, Baskien, död 10 mars 1889 i Bilbao, var en spansk folklivsskildrare, skald och historiker.

Trueba skickades för att undgå karlistkriget vid 15 års ålder av föräldrarna till Madrid, där han förde en hård kamp mot fattigdomen. År 1853 inträdde han i redaktionen för "La correspondencia autógrafa de España", där de bästa av hans pennas alster såg dagen. Hans vänner försökte kvarhålla honom i Madrid, men längtan till hembygden blev honom övermäktig, och han antog den honom erbjudna platsen som archivero y cronista del Señorio de Vizcaya. 

Truebas första diktsamling, A la torre de Loizaya (1845), är mindre betydande liksom de första novellistiska försöken i åtskilliga tidningar. Med El libro de los cantares (1851) intog han hela folkets hjärta, och många upplagor av boken utkom I El libro de las montañas (1867) lovsjunger han åter kärleken till hem och fosterland. 

Romanerna El Cid Campeador, El señor de Bortedo och Las hijas del Cid visar, att han saknade begåvning för denna genre, under det att han skördat välförtjänta lagrar genom sina folklivsskildringar inom trängre ram, såsom Cuentos de color y rosa, Cuentos campesinos, Cuentos populares, Cuentos de varios colores, Cuentos de vivos y muertos, Cuentos del hogar och Narraciones populares. 

Alla dessa berättelser och sägner från Vizcaya är fina naturmålningar, folklivsskildringar av bland annat stadsbor, bergsbor och lantbor. Hans historiska arbeten, som företrädesvis behandlar baskiska förhållanden, är Historia general de Vizcaya, Descripsión geográfica é histórica de Vizcaya, Bosquejo de la organización social de Vizcaya och Los dias tristes, historien om kampen för bibehållandet av de gamla "fueros".

Källor

Spanska författare
Spanskspråkiga författare
Personer i Spanien under 1800-talet
Personer från Biscaya
Födda 1819
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Maurice de Féraudy

Maurice de Féraudy, född 3 december 1859, död 12 maj 1932, var en fransk skådespelare.

Féraudy var 1880-1930 anställd vid Théâtre-Français, från 1887 som delägare, och uppträdde senare tillfälligtvis på andra scener i Paris. Med ett eget sällskap företog han ett flertal europeiska turnéer, bland annat till Sverige 1921. Féraudy beskrevs som en tekniskt fulländad, sällsynt naturlig skådespelare, full av esprit, humor temperament och känslovärme. Hans fält var den borgerliga repertoaren, främst komedin. Bland Féraudys roller märks Polonius i Hamlet, Harpagon i Den girige, Marcadet, Hertig Job, Poirier i Klädeshandlaren och hans måg, doktor Stockman i En folkfiende, Lechat i Affär är affär, kardinalen i Primrose och Poliche.

Féraudy ägnade sig även med framgång åt film, skrev för teatern och utgav bland annat diktsamlingen Fleurs emues.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Franska skådespelare under 1800-talet
Franska poeter
Franska dramatiker
Födda 1859
Avlidna 1932
Män
Franska skådespelare under 1900-talet
Ferdinand Albrekt II av Braunschweig-Wolfenbüttel

Ferdinand Albrekt II av Braunschweig-Wolfenbüttel, född 29 maj 1680, död 13 september 1735, var en braunschweigsk hertig.

Ferdinand Albert deltog som österrikisk officer i spanska tronföljdskriget och kriget mot turkarna. 1717 blev han riksgeneralfälttygmästare, och kort före sin död regerande furste.

Han var gift med sin kusins och företrädares dotter; Antoinette Amalie av Braunschweig-Wolffenbüttel, och bland hans barn fanns:

 Karl I av Braunschweig-Wolfenbüttel
 Anton Ulrik av Braunschweig-Lüneburg
 Elisabet Kristina av Braunschweig-Bevern
 Ferdinand av Braunschweig-Wolfenbüttel
 Lovisa Amalia av Braunschweig-Wolfenbüttel
 Juliana Maria av Braunschweig-Wolfenbüttel

Ferdinand Albrekt var ättling till den svenska prinsessan Elisabet Vasa.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

 

Hertigar av Braunschweig
Födda 1680
Avlidna 1735
Österrikiska militärer
Män
Puderstol

Puderstol, även kallad hörnstol, är en sittmöbel (stol) konstruerad så att en person bekvämt sittande ska kunna få peruken och ansiktet pudrade. Stolen har ett rundat ryggstöd som, om sitsen är fyrkantig, utgår från två sammanhängande sidor av sitsen. Ett hörn av sitsen sticker då fram mellan den  ben. Såväl sits som ryggstöd brukar vara madrasserade. De flesta bevarade är från 1700-talet. Puderstolar är åtråvärda antikvitetsmöbler.

Källor 
 Kunglig puderstol finns i Färlöv Norra Skåne, 31 augusti 2011

Sittmöbler
Stolar
Ferdinand av Braunschweig-Wolfenbüttel

Ferdinand von Braunschweig-Wolfenbüttel, född 12 januari 1721, död 3 juli 1792, var en tysk hertig och preussisk militär. Han var son till Ferdinand Albrekt II av Braunschweig-Wolfenbüttel.

Ferdinand blev redan 1740 överste och deltog med utmärkelse i de två första schlesiska krigen. Under de följande åren var Ferdinand sin svåger Fredrik II av Preussens närmaste lärjunge och vän och deltog efter sjuårskrigets utbrott vid huvudarmén i 1756 och 1757 års fälttåg. 

I november 1757 fick dock Ferdinand på Georg II:s begäran befälet över den huvudsakligen avlönade armén i nordvästra Tyskland. Inom denna brokigt sammansatta och av de föregående olyckorna demoraliserade armé återställde Ferdinand hastigt ordningen och tukten och lyckades sedan ända till kriget slut hindra alla större framsteg av fransmännen och tillfoga dem flera nederlag, bland annat i slaget vid Krefeld 1758 och slaget vid Minden 1759. 1758 blev han fältmarskalk, men tog 1776 på grund av meningsskiljaktigheter med Fredrik II avsked och levde sedan utan tjänst. Ferdinand var frikostig i att hjälpa fattiga och behövande, särskilt gamla krigskamrater.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Preussiska generaler
Tyska fältmarskalkar
Födda 1721
Avlidna 1792
Män
Dekalin

Dekalin, eller dekahydronaftalin, är ett bicykliskt kolväte som framställs tekniskt genom hydrering av naftalin.

Egenskaper
Dekalin är ett bicykliskt kolväte som förekommer i två former. Det är en färglös vätska, olöslig i vatten, men löslig i alkohol och eter. Det har en mild terpentinartad lukt.

Användning
Handelsvaran är en blandning av drogens båda former och kan främst användas som lösningsmedel för lacker, hartser och dylikt, samt tillsammans med terpentinolja som lösningsmedel för olika slag av vax för tillverkning av skokräm och bonvax. Den används också inom textilindustrin som avfettningsmedel, kolloidalt fördelat i vatten.

Källor

Cykloalkaner
Lösningsmedel
Ferdinand II av León

Ferdinand II av León, född omkring 1137, död 1188, var en kung av León.

Ferdinand var son till Alfons VII av León och Kastilien, och efterträdde 1157 sin far som regent över León, Asturien och Galicien. Han besegrade 1168 Alfons I av Portugal och förde 1184 ett lyckosamt krig mot Marocko.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Leóns regenter
Födda 1100-talet
Avlidna 1188
Män
Svensk uppslagsbok
HSK

HSK kan syfta på:

 HSK – en  idrottsförening i Tyresö kommun, se Hanvikens SK
 HSK –  en konståkningsförening i Helsingfors, se Helsingfors Skridskoklubb
 HŠK Zrinjski Mostar – en bosnisk fotbollsklubb från staden Mostar
Hallsta Basket

KFUM Hallstahammar Basket eller Hallsta Basket är en basketbollklubb från Hallstahammar. Klubben grundades 1985 som Hallstahammars Bollidrotts Klubb, HBIK med både basket och innebandy på programmet. Efter att innebandyverksamheten avstannat kvarstod basketen som egen sport. 1993 namnändrades föreningen till Hallsta Basket Klubb. Efter att föreningen gått med i KFUK-KFUM namnändrades föreningen åter, nu till KFUM Hallstahammar Basket, men beteckningen Hallsta Basket lever vidare inofficiellt och på föreningens klubbmärke.

Hallstahammar Basketbollklubb
2006 omorganiserades klubben varvid ungdomsverksamheten och ett utvecklingslag som deltar i seniorseriespelet lades i klubben Hallstahammar Basketbollklubb, HBBK. Elitsatsningen ligger kvar i KFUM Hallstahammar. De båda klubbarna är nära knutna till varandra och använder båda begreppet Hallsta Basket om sig.

Meriter
Efter starten 1985 har klubbens herrlag avancerat till Basketettan, Sveriges näst högsta serie.

Referenser 
 Hemsida

Basketklubbar i Sverige
Sportklubbar i Hallstahammars kommun
Sportklubbar bildade 1985
Deltametall

Deltametall är en äldre form av specialmässing med 54 – 59 % koppar, 39 – 42 % zink, 1 – 1,5 % järn och 0,2 – 0,5 % bly samt ibland mindre mängder av tenn, mangan, nickel eller aluminium. Legeringen har en guldgul färg, är lätt att gjuta och kan, uppvärmd till mörkröd färg, både valsas, smidas och pressas. I kallt tillstånd kan den även valsas eller dras till stänger eller tråd.

På grund av sin stora hållfasthet har deltametallen använts mycket inom maskinindustrin för t.ex. drivhjul, snäckhjul o.dyl.

En legering med 55,8 % koppar, 40,1 % zink, 1,8 % bly, 1,3 % järn och 1,0 % mangan har använts för presscylindrar eftersom denna legering är tät och fri från porer.

Då metallen är ganska beständig mot havsvatten har den bland annat använts till skeppsbeslag. Den är också polerbar och anlöps ej i torr luft, varför den har använts till gjutna eller smidda konstföremål.

Källor

Legeringar
Ferdinand I av Neapel

Ferdinand I av Neapel (känd som Ferrante), född 2 juni 1423, död 25 januari 1494, var en neapolitansk kung.

Ferdinand var son till Alfons V av Aragonien och Neapel, som han 1458 efterträdde som kung av Neapel. Ferdinand var typisk för sin tids furstar. Han uppmuntrade boklig bildning och omgav sig med humanister. Han vinnlade sig om finansförvaltningen och förstod att med våld och list hävda kungamakten mot sina vasaller. Mot slutet av hans regering började Karl VIII av Frankrike att resa krav på Neapels krona.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Neapels regenter
Födda 1423
Avlidna 1494
Män
Svensk uppslagsbok
Huset Trastámara
Openslide

OpenSlide är ett programbibliotek som tillhandahåller ett enkelt gränssnitt till att läsa whole-slide bilder, som är stora, högupplösta bilder som används inom digital patologi. OpenSlide är skrivet i programspråket C, och kan hantera flera olika digitala bildformat.

Källor

Externa länkar
Openslide.org

Grafikprogram
Patologi
Ferdinand II av Neapel

Ferdinand II av Neapel, även kallad Ferrantion av Neapel född 26 augusti 1469, död 7 september 1496, var kung av Neapel.

Ferdinand var son till Alfons II av Neapel. Han blev kung 1495 men kunde inte hävda sig i kampen mot Frankrike och fördrevs samma år. Efter att kung Karl VIII av Frankrike och hans huvudarmé lämnat Neapel på grund av hotet från en italiensk koalition som bildats mot Frankrike kunde Ferdinand återvända från exilen på Ischia och återerövra Neapel. Strax före Ferdinands död 7 september 1496 var landet rensat på franska trupper. Ferdinand II efterträddes av sin farbror Fredrik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.
 Encyclopaedia Britannica (1911). Artikeln "Ferdinand II"

Neapels regenter
Födda 1469
Avlidna 1496
Män
Huset Trastámara
Ferdinand den helige

Ferdinand den helige eller Den ståndaktige prinsen, född 29 september 1402, död 5 juni 1443, var en portugisisk infant och katolskt helgon.

Ferdinand var son till Johan I av Portugal. Han överlämnades vid sin bror Edvards misslyckade anfall på Tanger till morerna som gisslan och kvarhölls som slav till sin död. Han kanoniserades 1470.

Pedro Calderón de la Barca har förhärligat honom i Principe constance.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Portugisiska helgon
Portugisiska prinsar
Födda 1402
Avlidna 1443
Män
Fur and Gold

Fur and Gold är debutalbumet av den brittiska sångerskan och musikern Bat for Lashes (eg. Natasha Khan), utgivet 11 september 2006 på Echo Label/Parlophone. Förutom sång spelar Natasha Khan flera olika instrument på albumet, däribland piano, gitarr och slagverk, tillsammans med en rad ytterligare studiomusiker under produktion av David Kosten. Med plats 48 som bästa placering på den brittiska albumlistan uppnådde Fur and Gold aldrig riktig mainstreampopularitet men har däremot stadgat sig något inom indiekretsarna.

Fur and Gold nominerades 2007 för Mercury Music Prize och har till stor del mötts av positiv kritik, bland annat från skribenter på Allmusic, The Guardian och The Observer.

Singlarna från albumet var "The Wizard", "Trophy", "Prescilla" och "What's a Girl to Do?".

Låtlista

Medverkande 
 Natasha Khan - sång, piano, gitarr, keyboard, harmonium, trummor, slagverk, vibrafon, harpa, produktion
 David Kosten - keyboard, inspelning, programmering, mixning, produktion
 Abi Fry - altfiol
 Rachael T Sell - bakgrundssång
 Ben Christophers - gitarr, bas
 Caroline Weeks - gitarr, harpa, bakgrundssång
 Josh T Pearson - gitarr, bakgrundssång
 Emma Ramsdale - harpa
 Tim Byford - trummor
 Tim Hutton - trumpet, trombon
 Tim Young - mastering
 Red Design - design
 Bohdan Cap - fotografi (omslag)
 Peter Moyse - fotografi (bandet)

Källor

Externa länkar 
 Fur and Gold på Discogs

Musikalbum 2006
Album utgivna på Parlophone
ISO/IEC 27001

ISO/IEC 27001 är en ISO/IEC standard från Internationella standardiseringsorganisationen (ISO) och Internationella elektrotekniska kommissionen (IEC). Standardens svenska titel är ”Ledningssystem för informationssäkerhet - Krav” och har till syfte att ge verksamheter standardiserade krav för att säkerställa ett systematiskt arbetssätt ur ett ledningsperspektiv för informationssäkerhet. Standarden publicerades första gången i oktober 2005. Senaste uppdateringen av standarden gjordes 2022 och kom ut i en svensk version: SS-ISO/IEC 27001:2022 

Standarden är en del av den fortfarande växande standardfamiljen av ISO/IEC 27000 och dess fullständiga namn är ISO/IEC 27001:2022 - Informationssäkerhet- Cybersäkerhet och integritetsskydd – Ledningssystem för informationssäkerhet – Krav.

ISO 27001
IEC 27001
Zitelmann

Zitelmann är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Arnulf Zitelmann (född 1929), tysk författare av barn- och ungdonslitteratur och sakböcker
 Ernst Zitelmann (1852–1923), tysk jurist och skriftställare
 Katharina Zitelmann (1844–1926), tysk författare
 Konrad Zitelmann (1854–1897), tysk jurist och skriftställare
 Rainer Zitelmann (född 1957), tysk publicist

Lågtyska efternamn
Ferdinand, infant av Spanien

Ferdinand, infant av Spanien, född 16 maj 1609 i El Escorial, död 9 november 1641 i Bryssel, var en spansk prins, kardinal, biskop och militär.

Biografi
Ferdinand blev redan vid 10 års ålder kardinal och ärkebiskop av Toledo. Han gjorde sig dock främst känd som militär. Ferdinand utnämndes 1632 till generalguvernör över Spanska Nederländerna, men kunde först 1634 med en armé bana sig väg dit genom Tyskland och bidrog på vägen dit avsevärt till kejsarens seger i slaget vid Nördlingen. I Nederländerna, för vilkas privilegier han visade stor hänsyn, förvärvade han sig allmän tillgivenhet och lyckades, trots stora svårigheter, på det hela taget hålla både fransmän och holländare stången. Att Belgien inte delades mellan Frankrike och Nederländerna, vilket dessa enats om, var främst Ferdinands förtjänst.

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Externa länkar 

Spanska militärer under 1600-talet
Spanska guvernörer
Spanska kardinaler
Ärkebiskopar av Toledo
Personer i Spanska Nederländerna under 1600-talet
Deltagare i slaget vid Nördlingen
Personer från San Lorenzo de El Escorial
Födda 1600-talet
Avlidna 1641
Män
Jim Widmark

Jim Valentin Widmark, född 23 november 1937 i Nordmaling, död 19 februari 2018 i Håknäs, var en svensk lantmätare och generaldirektör. 

Widmark avlade reservofficersexamen 1960, blev civilingenjör vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) i Stockholm 1964 och studerade vid Nordiska institutet för samhällsplanering 1973. Han var lantmätare vid Umeå lantmäteridistrikt 1964–1969, biträdande överlantmätare vid länsstyrelsen i Norrbottens län 1969–1974, föredragande i Bostadsdepartementet 1974–75, administrativ direktör vid Statens lantmäteriverk 1975–1981, teknisk direktör där 1982–1984 samt generaldirektör och chef för Statens lantmäteriverk 1984–1993. 

Widmark var sakkunnig i 1980 års lantmäteriutredning och 1980 års lantmäteritaxeutredning. Bland hans skrifter märks The motorized levelling technique: the Swedish experience (LMV-rapport, 1984) och Program för forskning och utveckling inom området landskapsinformation (LMV-rapport, 1986).

Källor 

Svenska lantmätare
Svenska generaldirektörer
Svenska reservofficerare
Födda 1937
Avlidna 2018
Personer från Nordmalings socken
Män
Regression (psykologi)

Regression är, enligt psykoanalytikern Sigmund Freud, ett slags försvarsmekanism som leder till en tillfällig eller långvarig återgång (regress) av jaget till ett tidigare utvecklingsstadium, vilket föredrages framför att behöva hantera oacceptabla impulser på ett mer vuxet vis. Inom psykoanalytisk teori inträffar regressionen när våra medvetna tankar förskjuts till vårt omedvetna.

Referenser 
Noter

Psykologi
Försvarsmekanismer
Beteendesymtom
Nordstarr

Nordstarr (Carex lapponica) är ett flerårigt halvgräs i starrsläktet, som förekommer i norra Nordamerika och norra Eurasien.

Utseende 
Nordstarren har smala blad, inte bredare än 1,5 millimeter. På axen, som nästan är klotrunda, sitter hanblommorna nederst och honblommorna överst. Den har elliptiska fruktgömmen, vilka först är grönaktiga för att sedan övergå i brunt.

Nordstarr har vissa likheter med gråstarr, men gråstarren är grövre och har till skillnad från nordstarren tydliga tuvor. Gråstarr har även bredare blad, dess ax är äggformade och fruktgömmena är mer avlånga.

Utbredning 
Nordstarr förekommer i norra Nordamerika och norra Eurasien, men är sällsynt på de flesta platser där del lever. Den föredrar att växa i myrar och andra fuktiga marker.

Etymologi 
Namnet lapponica är det latinska namnet på Lappland.

Källor

Externa länkar
Den Virtuella Floran

Starrar
No Växtindex
Ellinor Eriksson

Anna Ellinor Eriksson, född 10 juni 1988 i Valbo, är en svensk legitimerad psykolog och tidigare socialdemokratisk politiker. Från 2011 till 2014 var hon förbundssekreterare för Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund (SSU) och från den 3 oktober 2014 till den 9 augusti 2015 var hon tillförordnad förbundsordförande för SSU.

Biografi 
Ellinor Eriksson blev vald till ordförande för SSU:s distrikt i Gävleborg 2006 och satt i SSU:s förbundsstyrelse från 2007. Hon har även suttit i kommunfullmäktige och i bygg- och miljönämnden i Gävle kommun.

Mellan åren 2011 och 2014 var Eriksson förbundssekreterare för SSU. Hon efterträdde Mattias Vepsä och blev omvald till samma post på SSU:s förbundskongress 2013. Som förbundssekreterare var Eriksson drivande i frågor kring förnyelse av folkrörelsen och Socialdemokraternas framtid. Hon syntes även i debatten kring rasism, högerextremism, hot och näthat mot kvinnor inom politiken samt för sitt stöd till Arbeidernes ungdomsfylking (AUF) efter massakern på Utøya.

År 2013 valdes hon in som vicepresident i Young European Socialists, där hon ansvarade för områdena utbildning, innovation samt forskning.

Eriksson fick posten som tillförordnad förbundsordförande den 3 oktober 2014, efter att SSU:s ordförande Gabriel Wikström utsetts till statsråd i Stefan Löfvens regering. Efter tillträdet var hon bland annat drivande i frågan om att avsluta det omstridda saudi-avtalet. Tillsammans med Gabriel Wikström låg Eriksson bakom 90-dagarsgarantin som antogs på Socialdemokraternas partikongress 2013 och blev ett av partiets viktigaste vallöften 2014.

Hon kandiderade till Europaparlamentsvalet i Sverige 2014 på sjunde plats på Socialdemokraternas lista, men blev inte invald.

Hon studerade på psykologprogrammet vid Karolinska Institutet och är nu legitimerad psykolog, kliniskt verksam. Tidigare har hon också varit ombudsman för Ungdomens nykterhetsförbund.

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 Ellinor Eriksson på Twitter

Svenska socialdemokrater
Födda 1988
Kvinnor
Levande personer
Personer från Gävle kommun
Förbundsordförande för Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund
Svenska psykologer
Keil

Keil är ett tyskt efternamn och kan syfta på:

 Carl Friedrich Keil
 Heinrich Keil
 Robert Keil

Tyska efternamn