kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julin

Julin är ett svenskt efternamn som kan stavas på något olika sätt. Den 31 december 2019 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna

 Julin 1 019
 Juhlin 2 053

Totalt blir detta 3 072 personer.

Personer med efternamnet Julin eller med varianter av detta namn
 Bo Juhlin, svensk tubaist
 Cecilia Julin (född 1955), svensk ambassadör
 Christopher Juhlin (född 1956), svensk geofysiker
 Erik Julin (1796-1874), finländsk affärsman
 Ester Julin (1885-1931), svensk skådespelare, regissör och manusförfattare
 Eva Julin (född 1947), svensk mellanstadielärare och politiker
 Gunnar Julin (född 1949), svensk dirigent och organist
 Harald Julin (1890-1967), svensk simmare och vattenpolospelare
 Jessica Julin (född 1978), finländsk fotbollsspelare
 Johan Julin (1752-1820), svensk-finländsk apotekare och naturforskare
 Johan Fredrik Julin (798-1843), svensk målare
 John Jakob Julin (1787-1853), finländsk affärsman
Johnny Juhlin (1978 - ), svensk företagare
 Julius Juhlin (1861-1934), svensk politiker
 Lennart Julin (född 1948), svensk statistiker och sportkommentator
 Magda Julin (1894-1990), svensk konståkare
 Malcolm Juhlin (1859-1920), svensk godsägare och politiker
 Patrik Juhlin (född 1970), svensk ishockeyspelare
 Richard Juhlin (född 1962), svensk champagnekännare och författare
 Sara Julin (född 1988), svensk serietecknare och illutratör
 Teodor Julin (1880-1977), svensk notarie och riksdagsman
 Thomas Julin (född 1942), svensk miljöpartistisk politiker

Övrigt
 För den polska ön, se Wolin

Referenser

Fotnoter

Svenska efternamn
Ryningsnäs

Ryningsnäs gods, ursprungligen kallat Östranäs, ligger i Mörlunda socken i Hultsfreds kommun i Kalmar län, vid Emåns utlopp i sjön Ryningen.

Historik 
Godset ägdes vid mitten av 1600-talet av Jakob Skytte af Duderhof som sätesgård och kom senare till hans dotter Gunilla Mörner. Hon var änka efter friherre Ludvig Mörner och innehade troligen egendomen 1681–1691. Därefter blev den reducerad till kronan.

Därefter innehades den från 1698 av sedermera lagmannen Tobias Westenhielm och var 1718–1725 i hans arvingars ägo. En av dessa var dottern Maria, sedan 1706 gift med assessorn Hans von Baumgarten. 1747 stod kapten Peter von Baumgarts arvingar antecknade som ägare och i slutet av 1700-talet kapten Gustaf Fredrik von Baumgarten. Sedan var gården under en lång följd av år i denna släkts ägo.

År 1878 såldes Ryningsnäs till Finne von Melstedt, under vars tid (1886) den gamla huvudbyggnaden, ett envånings trähus, brann ned. 1887 inköptes egendomen av brukspatron och industrimannen Carl Frans Lundström, som 1894 lät uppföra en slottsliknande huvudbyggnad efter ritningar av arkitekt Erik Lallerstedt. Ryningsnäs övergick 1895 till Lundströms dotterson Ragnar Liljenroth, som sålde godset till brukspatron H. Tillberg, häradshövding A. Nordström och kapten Kock.

År 1916 förvärvades egendomen av AB Skogsegendomar, Norrköping, och sedan 1941 var Holmens Bruk AB och Fabriks AB dess ägare. 1929 avstyckades en del torp och arrendegårdar. Godsarrendator var från 1946 Gustaf Risberg. Huvudbyggnaden och sidobyggnaden revs 1959.

Källor
 Nordisk familjebok / Uggleupplagan. 23 (1916).

Noter

Byggnader och anläggningar i Hultsfreds kommun
Herrgårdar i Småland
Byggnader ritade av Erik Lallerstedt
Ugglan
Stora Ek

Stora Ek är en herrgård i Eks socken i Mariestads kommun i Västergötland uppförd efter ritningar av arkitekten Carl Fredrik Adelcrantz. Herrgården ligger nära ett öppet odlingslandskap vid ån Tidan, cirka 1 mil söder om Mariestad.

Gårdens historia
Huvudbyggnaden är av sten i två våningar och har två flyglar.Godset bildades i slutet av 1500-talet. Det tillhörde ett århundrade senare släkten Ulfsparre. 1725 innehades det av hovrättspresident Peter Scheffer, därefter hans son riksrådet greve Ulrik Scheffer, som dog där. Genom kapten Adolf Gerhard Lilliestierna överflyttades vid 1800-talets början fideikommissnaturen från Edö i Närke till Stora Ek. Godset gick sedan i arv inom släkten Lilliestierna in på 1990-talet då fideikommisset avvecklades.

Byggnaden
Huvudbyggnaden uppfördes av bröderna Carl Fredrik Scheffer och Ulrik Scheffer under åren 1757-1758. Adelcrantz utförde ritningarna till anläggningen, och den byggdes av hantverkare från Stockholm. Till sin hjälp hade Adelcrantz slottbyggmästaren Abraham Robsahm.

Anläggningen uppvisar en klassicistisk fasad som i sina proportioner föregriper börshuset i Stockholm av Erik Palmstedt. Den tar sin inspiration i Carl Hårlemans tradition där fasaden artikuleras med pilastrar i mittpartiets risalit som kröns av en tympanon. Dessutom binds huvudbyggnaden samman med de två flyglarna med rundande, täckta, kolonnader lika de på Kina slott. På detta sätt bildas en elegant förgård, en cour d'honneur.

Källor
Adelcrantz och kärleken till konsterna. Fredric Bedoire, Bokförlaget Langensköld, Riga 2018. Sid 51, 58

Byggnader och anläggningar i Mariestads kommun
Herrgårdar i Västergötland
Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Avvecklade fideikommiss i Sverige
1768 i Sverige
Arkitekturåret 1768
George Goschen, 2:e viscount Goschen

George Joachim Goschen, 2:e viscount Goschen, född 15 oktober 1866, död 24 juli 1952, var en brittisk politiker och medlem av underhuset för valkretsen East Grinstead 1895-1906. Förordnad som guvernör i Madras 1924-1929 och sedan tillförordnad vicekung av Indien 1929-1931. Son till George Goschen, 1:e viscount Goschen.

Brittiska politiker
Vicekungar av Indien
Födda 1866
Avlidna 1952
Män
Engelsk adel
Rur

Rur (nederländska: Roer) är en biflod till Maas i Västeuropa. Den flyter genom Belgien, Tyskland och Nederländerna, och mynnar vid Roermond i Maas.

Vattendrag i Belgien
Vattendrag i Tyskland
Vattendrag i Nederländerna
Maas avrinningsområde
Ashaiman

Ashaiman är en stad i Ghana och utgör en kommun i regionen Storaccra. Staden ingår i Accras storstadsområde och hade cirka 190 000 invånare vid folkräkningen 2010. Orten grundades på 1600-talet av Nii Amui. Kommunen bildades formellt 2008, från att tidigare ingått i Temas kommun. Ashaiman ligger ett par mil nordost om Accra.

Källor
 

Orter i Storaccra
Orter grundade under 1600-talet
Obuasi

Obuasi är en stad i Ghana och är den näst största staden i Ashantiregionen. Staden hade 143 644 invånare vid folkräkningen år 2010. Obuasi är huvudort för en administrativ kommun med samma namn, som hade 168 641 invånare år 2010, på en yta av 220,7 km².

En av världens största guldgruvor ligger vid Obuasi.

Källor

Orter i Ashantiregionen
Tamale

Tamale är en av Ghanas största städer och är huvudstad i Norra regionen, samt är huvudort för distriktet Tamale Metropolis. Hela storstadsdistriktet hade 233 252 invånare vid folkräkningen 2010, varav cirka 81 procent bodde i centralorten. Den 24 juni 2012 bildades distriktet Sagnarigu av områden i norra Tamale, vilket reducerade stadens totala folkmängd (var cirka 380 000 invånare innan ändringen).

Noter

Orter i Ghana
Tema, Ghana

Tema är en kuststad i Ghana och är belägen 25 km från Accra i regionen Storaccra. Staden ingår i Accras storstadsområde, är huvudort för distriktet Tema Metropolitan och hade 139 784 invånare vid folkräkningen 2010.

Staden blev byggd 1960 omkring en artificiell hamn. Hamnen, påbörjad på 50-talet och invigd 1961, är den största i Ghana. Genom öppningen 1961 utvecklades Tema från att vara en liten fiskeby till Ghanas ledande djuphavshamn och ett industriellt centrum. Det mesta av landets främsta exportvara, kakao, skeppas från Tema. Hamnen fungerar även som importhamn för närliggande länder utan egna hamnar såsom Burkina Faso, Mali och Niger.

Staden har industrier som producerar aluminium, raffinerade petroleumprodukter, kemikalier och byggmaterial.

Noter

Orter i Storaccra
Sunyani

Sunyani är en stad i Ghana och är huvudstad i regionen Brong Ahafo, och administrativ huvudort för distriktet Sunyani. Folkmängden uppgick till 75 366 invånare vid folkräkningen 2010. Många omgivande samhällen har växt samman med Sunyani, bland annat Abesim, 16 441 invånare 2010, och Odumase (huvudort för distriktet Sunyani West, 16 542 invånare 2010).

Staden fungerade under 1800-talet som basläger för elefantjägare. Namnet kommer av ashantifolkets namn för elefant, "osono". 1924 utsåg den brittiska kolonialregeringen Sunyani som distriktshögkvarter. Efter att väg byggts mellan Sunyani och Kumasi blev Sunyani ett viktigt distributionsnav vad gäller kakaobönor, kolanötter och basvaror såsom majs och jams.

Källor

Orter i Ghana
Koforidua

Koforidua är en stad i Ghana och är huvudstad i Östra regionen. Folkmängden uppgick till 122 300 invånare vid folkräkningen 2010. Koforidua är centralort i en kommunalt distrikt som heter New Juaben.

Noter

Externa länkar 

Kommunens officiella webbplats

Orter i Ghana
Von Ascheberg (adelsätt)

von Ascheberg var en svensk adelsätt.

Ätten hade tyskt-baltiskt ursprung och inkom till Sverige från Kurland med militären (sedermera fältmarskalken) friherre Rutger von Ascheberg (1621–1693). Denne introducerades 1675 som svensk friherre på Riddarhuset samt upphöjdes av Karl XI 1687 till greve. Som grevlig introducerades ätten 1689 med ättenummer 23. Den utdog 1722.

Källor
 Carl Hallendorff (red): Sveriges Riddarhus (Stockholm 1926)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender 2004 (Stockholm 2003)

Svenska grevliga ätter
Wa

Wa är en stad i Ghana och är huvudstad i regionen Upper West. Staden hade 71 340 invånare vid folkräkningen 2010, och är walafolkets huvudort. Majoriteten (65,9 % vid folkräkningen 2010) av invånarna är muslimer. Staden är säte för Wa-Na, hövdingen över walafolkets traditionella område. Staden består av bland annat flera moskéer, Wa-Na-palatset, ett museum och ett flodhästreservat. Staden fungerar även som transportnav i de nordvästra delarna av Ghana, med huvudvägar som leder söderut till Kumasi, norrut till Hamile och Burkina Faso samt nordöst till Tumu. Det finns även en mindre flygplats.

Noter

Orter i Ghana
Virbo säteri

Virbo säteri i Misterhults socken, Kalmar län, som är känt från Gustav Vasas tid, är en av de många egendomar som tillhört ätten Hammarskjöld. Gården förlänades 1607 till ättens stamfader Per Mikaelsson, som adlades Hammarskjöld 1610. Gården förblev i den släktens ägo i sex led.

Per Mikaelsson Hammarskjöld förvärvade 1627 även Virkvarn. Vid hans frånfälle 1646 övertogs säteriet av änkan Kristina Stierna, som 1652 efterträddes av äldste sonen överste Per Persson Hammarskjöld, senare landshövding i Kalmar. År 1671 tog dennes dotter Vendela Hammarskjöld, gift Reutercrantz och senare Rålamb, gården i arv. Hon miste den genom reduktionen 1681 men lyckades återfå den genom byte och innehade den sedan till sin död 1729. 

Huvudbyggnaden på Virbo uppfördes antagligen på nuvarande plats i början av 1600-talet, men brann ner till grunden 1679. Friherrinnan Vendela Hammarskjöld-Rålamb lät 1680-81 uppföra ett nytt Corps de logi där det nedbrunna huset stått. De stora flyglarna, som innehöll bagarstuga och bostäder till drängar, uppfördes 1773, och den stora statkarlslängan uppfördes ungefär samtidigt. De två fatburerna i rött timmer som flankerar huvudbyggnaden uppfördes femtio år senare, på 1820-talet.

Efter Vendelas död tillföll egendomen hennes kusin major Lars Hammarskjöld, som 1753 följdes av överste Åke Hammarskjöld. Denne testamenterade gården till sin brorson hovjägmästare Michael Hammarskjöld, som innehade Virbo från 1765 till 1802. Då tillträdde kapten Pär Hammarskjöld och brodern ryttmästare Carl Reinhold Hammarskjöld, mellan vilka besittningarna 1814 delades så att den förre övertog utgården Virkvarn och den senare blev ägare till själva säteriet. Ryttmästarens dotter Vendela Theofilia blev gift med kommendörkapten Carl Fredrik Löwenborg, och 1884-98 ägdes Virbo av dennes dödsbo. 

Gården övertogs därefter av major Anton Mauritz Nordenskjöld (gift med Carl Reinhold Hammarskjölds dotter Teofilia Vilhelmina) och kommendörkapten Otto Reinhold Nordenskjöld (gift med Carl Fredrik Löwenborgs dotter Edla Vendela). Den förre blev ensam ägare 1902. Hans änka överlämnade gårdens skötsel åt sonen godsägare Nils Bertil Nordenskjöld.

Externa länkar
 Virbo i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Wirbo i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Oskarshamns kommun
Hammarskjöld
Ho, Ghana

Ho är en stad i Ghana och är administrativ huvudort för Voltaregionen. Den är även huvudort för distriktet Ho, och folkmängden uppgick till 104 532 invånare vid folkräkningen 2010.

Noter

Orter i Voltaregionen
Lichton

Lichton var namnet på en svensk adelsätt.

Ätten, som var av gammalt svenskt-finskt ursprung, introducerades på Riddarhuset 1660 (mellan nuvarande ättenumren 680 och 681). Den upphöjdes i sin helhet till friherrevärdighet och introducerades som sådan 1675 (mellan nuvarande numren 67 och 68). 1687 upphöjdes ätten ånyo i sin helhet till grevevärdighet och introducerades som sådan 1689 med nummer 30. Ätten utdog dock endast tre år senare, 1692.

Bemärkta ättemedlemmar
 Robert Lichton (1631-1692), landshövding i Jönköpings och Kronobergs län 1685-1687

Källor
 Carl Hallendorff (red): Sveriges Riddarhus (Stockholm 1926)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender 2004 (Stockholm 2003)

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Svenska grevliga ätter
Legalize It

Legalize It är ett album av reggaemusikern Peter Tosh, utgivet 1976. Det var hans debutalbum som soloartist efter att ha lämnat bandet The Wailers 1974, efter framgångarna med The Wailers första två album 1973.

Albumet Legalize It spelades in på Treasure Isle och Randy's i Kingston, Jamaica 1975 och gavs ut 1976 på skivbolaget CBS. I titellåten "Legalize It" uppmanar Peter Tosh de jamaicanska myndigheterna att legalisera marijuana och pekar på samhälleliga fördelar med en sådan åtgärd. Denna låt var den första som på ett internationellt plan kopplade ihop reggae med marijuanarökning. Låten "Burial" handlar om de rastafari-troendes ovilja att gå på begravningar eftersom de menar att rättrogna rastafarier har evigt liv.

Låtlista
"Legalize It" (Peter Tosh) - 4:35 
"Burial" (Peter Tosh) - 3:54 
"What'cha Gonna Do?" (Peter Tosh) - 2:25 
"No Sympathy" (Peter Tosh) - 4:35 
"Why Must I Cry" (Bob Marley, Peter Tosh) - 3:08 
"Igziabeher (Let Jah Be Praised)" (Peter Tosh) - 4:37 
"Ketchy Shuby" (Peter Tosh) - 4:53 
"Till Your Well Runs Dry" (Neville Livingston, Peter Tosh) - 6:09 
"Brand New Second Hand" (Peter Tosh) - 4:03

Medverkande
Peter Tosh - gitarr, keyboards, sång
Al Anderson - gitarr
Aston "Family Man" Barrett - bas
Carlton Barrett - trummor
Tyrone "Organ D" Downie - keyboards
Donald Kinsey - gitarr
Robbie Lee - munspel
Rita Marley - sång
Robert Shakespeare - bas
Bunny Wailer - sång

Musikalbum 1976
Album av Peter Tosh
Brosslare

En brosslare (även kallad lastkarl) är en person i ett timmerhuggarlag som hugger upp vägar, drar fram fällda stockar, och lastar på  timmerdoningen.

Se även
Lunnare
Skotare

Källor

Yrken
Skogsbruk
Pachycephalosaurus

Pachycephalosaurus var ett släkte dinosaurier inom familjen Pachycephalosauridae. Hittills finns det bara en känd art, Pachycephalosaurus wyomingensis. Ett bra kännetecken för arten är skallen som bestod av tjockt ben. Pachycephalosaurus namn betyder dessutom ”Tjockskalleödla”. De var omkring 1,5-2,5 meter höga och gick upprätt på bakbenen. De levde av vegetarisk föda och man har hittat fossil efter arten i Nordamerika, Europa och Asien. 

Dinosaurier från kritaperioden
Pachycephalosaurier
Pachycephalosauria
Virgin mary

Virgin mary är en alkoholfri drink baserad på bloody mary. Drinken består av kryddad tomatjuice populärt med salt, peppar, tabasco, worcestershiresås och pressad citron.

Drinkar
en:Virgin Mary (cocktail)
fi:Virgin Mary (cocktail)
Magnum (säsong 5)

Magnum säsong 5 är den femte säsongen av den amerikanska TV-serien Magnum från 1984/1985 med Tom Selleck, John Hillerman med flera.

Index för säsong 5
Siffror inom parentes anger avsnittsnummer räknat från första säsongen.

Avsnitt 1–2: Echoes of the Mind (85–86: Dubbelavsnitt - ca 1 tim & 35 min)
Avsnitt 3: Mac's Back (87)
Avsnitt 4: The Legacy of Garwood Huddle (88)
Avsnitt 5: Under World (89)
Avsnitt 6: Fragments (90)
Avsnitt 7: Blind Justice (91)
Avsnitt 8: Murder 101 (92)
Avsnitt 9: Tran Quoc Jones (93)
Avsnitt 10: Luther Gillis: File #001 (94)
Avsnitt 11: Kiss of the Sabre (95)
Avsnitt 12: Little Games (96)
Avsnitt 13: Professor Jonathan Higgins (97)
Avsnitt 14: Compulsion (98)
Avsnitt 15–16: All for One (99-100: Dubbelavsnitt - ca 1 tim & 35 min)
Avsnitt 17: The Love-for-Sale Boat (101)
Avsnitt 18: Let Me Hear the Music (102)
Avsnitt 19: Ms. Jones (103)
Avsnitt 20: The Man from Marseilles (104)
Avsnitt 21: Torah, Torah, Torah (105)
Avsnitt 22: A Pretty Good Dancing Chicken (106)

Källor

Fotnoter

Externa länkar

5
TV-säsonger 1984
TV-säsonger 1985
Skytte af Duderhof

Skytte af Duderhof (även: Duderhoff) var en svensk, numera utdöd, adelsätt.

Ätten hade gemensamt ursprung med ätten Skytte af Sätra i det att samtliga dessas anfader var borgmästaren i Nyköping Bengt Nilsson Skräddare (död efter 1603). En av dennes söner, sedermera riksrådet och generalguvernören i Livland Johan Bengtsson Schroderus (död 1645), adlades 1602 och tog därvid namnet Skytte. Han upphöjdes 1624 till friherre med namntillägget af Duderhof efter sitt därvid erhållna friherredöme. Vid Riddarhusets inrättande 1625 introducerades ätten Skytte af Duderhof under ättenummer 8.

Ätten utslocknade på svärdssidan 1683 med Johan Skytte af Duderhofs son, riksrådet och landshövdingen med mera Bengt Skytte af Duderhof (1614-83), och på spinnsidan med dennes dotter Maria, gift Banér (död 1707).

Källor
 Gabriel Anrep: Svenska adelns ättar-taflor, band 4 (Stockholm 1864)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender 2004 (Stockholm 2003)

Svenska friherrliga ätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Nån slags verklighet (musikalbum)

Nån slags verklighet är ett musikalbum med Daniel Lindström som släpptes i augusti 2006.

Låtlista
Beslut (Lindström/Berger)
Ingen är som du (Lindström/Wallstén)
Annars stod vi aldrig här (Lindström/Wallstén)
Bara nu (Lindström/Berger)
Nån slags verklighet (Lindström/Wollbeck/Lindblom/Garvin/Berger)
Det finns inget bättre (Lindström/Söderberg)
Tänk om himlen föll (Lindström/Söderberg/Sahlin)
Sarah (Scocco)
Kristaller (Lindström/Wallstén)
Tyst och tomt (Lindström/Söderberg)
Du får aldrig vända om (Lindström/Röhr/Littwold)

Medverkande
Daniel Lindström - sång
Jennie Abrahamson - kör
Oskar Söderberg - producent
Adam Kårsnäs - slagverk
Jimmy Wahlsteen - gitarr
Tobias Gabrielsson - bas
Gustav Karlöf - klaviatur

Försäljningslistor
Nån slags verklighet gick upp på Sveriges Radio P3s Albumlista vecka 34, och lämnade listan efter åtta veckor.

Singeln Nån slags verklighet gick upp på Hitlistan vecka 33, och lämnade listan efter tretton veckor.

Listplaceringar

Referenser

Album av Daniel Lindström
Musikalbum 2006
Svenskspråkiga musikalbum
Isabelle Eberhardt

Isabelle Eberhardt, född 17 februari 1877 i Genève, Schweiz, död 21 oktober 1904 i Aïn Sefra, Algeriet, var en schweizisk upptäcktsresande och författare.

Biografi
Eberhardt besökte Nordafrika första gången 1897, i sällskap med sin mor Nathalie de Moërder. Under vistelsen där konverterade både mor och dotter till islam. Hennes mor avled plötsligt och Isabelle återvände till Schweiz. 

Efter faderns död 1899 reste hon tillbaka till Algeriet och blev nomad i en nordafrikansk ökentrakt, där hon ibland brukade klä sig som man och kallade sig Si Mahmoud Essadi. Hon var å ena sidan initierad i sufiorden Qadiriyya och hyste å andra sidan sympatier med wahhabismen, en fundamentalistisk riktning av islam.

Hon skrev reseskildringar och även artiklar i franska tidningar. Flera av hennes böcker finns översatta till svenska, bl.a. Södra Oran och Berättelser från Maghreb. Hon arbetade som krigsreporter i området södra Oran i Algeriet 1903.

I oktober 1901 gifte hon sig med en algerisk officer, Slimène Ehnni.

Eberhardt omkom vid 27 års ålder då det hus hon hyrt kollapsade av en flodvåg.

Galleri

Källor

Verk i svensk översättning 
 Södra Oran. Översättning av Ulla Bruncrona. Originalets titel Sud-Oranais. Skarabé förlag 1990. 
 Berättelser från Maghreb. Översättning av Birgitta Dalgren. Originalets titel Ecrits sur le sable, tome 2, Nouvelles et roman. Skarabé förlag 1993.  

Schweiziska författare under 1900-talet
Franskspråkiga författare
Födda 1877
Avlidna 1904
Kvinnor
Konvertiter till islam
Personer från Genève
Personer i Algeriets historia
Franska journalister under 1800-talet
Olaga vapeninnehav

Olaga vapeninnehav innebär att man, utan tillstånd, innehar ett skjutvapen. Regler för detta finns i Vapenlagen (SFS 1996:67)

Vapenbrott
Hagelsrum

Hagelsrum ligger mellan Målilla och Hultsfred i Kalmar län, intill Silverån.

Enligt sägnen skall Hagelsrum en gång ha varit tillhåll för vikingahövdingar, som brukade vila ut här mellan långfärderna. I skriftliga källor omtalas Hagelsrum första gången 1320, då arvskifte hölls mellan Ingeborg Bengtsdotter (Folkungaättens lagmansgren) mellan hennes tre barn. Hennes dotter Birgitta Birgersdotter, mer känd som heliga Birgitta, blev i samband med detta ägare till gården. Det har antagits att hon donerade gården till sitt kloster i Vadstena, 1447 befinner sig gården i klostrets ägor och sedan förblev Hagelsrum klostergods ända till kyrkogodsens indragning genom Gustav Vasa. Klostret hade tre gårdar i Hagelsrum, samt en kvarn, och dessutom ett ålfiske i Hagelsrumsån. 1496 hade Vadstena en rättare boende i Hagelsrum.

I Karlskrönikan skildras hur gården vid oroligheterna år 1434 fullständigt förhärjades och brändes. År 1547 kom egendomen åter i enskild ägo, då den förlänades till Peder Fux. År 1565 förlänades den istället till Knut Håkansson (Hand). Han var fogde över Sunnerbo härad och innehade under kriget med Danmark 1563-65 viktiga befälsposter och blev fältöverste. Sedan han 1565 stupat vid Slaget vid Axtorna, efterträddes han som ägare av sonen Arvid Knutsson, en av domarna vid Linköpings blodbad år 1600. Denne antog 1574 med kungligt tillstånd sin mors namn Drake och blev stamfader för den ännu levande adliga ätten Drake af Hagelsrum.

Ett slott ska ha funnits här vid denna tid, men det blev troligen förstört under danskarnas härjningar. Ett bokträd, som Arvid Drake har planterat på gården, finns ännu kvar. Hans efterträdare var sonen Hans Drake, känd militär under 30-åriga kriget. Sedan kom dennes son Gustaf Drake, vilken stått modell för Viktor Rydbergs Fribytaren på Östersjön, den siste av ätten som innehade Hagelsrum. Gården blev därefter indragen till kronan men återköptes av överstelöjtnant Johan Pilefelt. Majoren Wilhelm Mauritz Pauli fick 1748 privilegium på Hagelsrums masugn vid Silverån. Efter det att den ryktbare Carl Fredrik Pechlin förvärvat gården, satte han här igång med ammunitionstillverkning, som pågick ännu 1830. Masugnen byggdes om från grunden 1853. Driften upphörde 1877.

Bland godsets ägare under senare tid finns kronofogde Craelius, överstelöjtnant Gyllenram samt släkterna Hagström, Berglund, Ekelund, Johansson och Birgersson

Källor

Noter

Externa länkar

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Målilla
Svenska järnbruk
Orter i Hultsfreds kommun