kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gripenstedt

Gripenstedt är en svensk adlig och friherrlig ätt. Ätten upphöjdes den 4 maj 1860 till friherrlig värdighet med den dåvarande svenske finansministern Johan August Gripenstedt. Enligt 1809 års regeringsform infördes § 37 som begränsar friherrskapet till den äldste manlige släktingen.

Historik 

Överinspektorn över sjötullarna i Göteborg Hieronimus Berger, född i hertigdömet Kurland 1649, död 1713, adlades 1691 med namnet Gripenstedt (nr. 1226). Han hade inga egna barn i äktenskapet från 1710 med Catharina Tham (1675–1746), men fem styvbarn efter Göteborgshandlaren Jacob Radhe (död 1706).

Namnet Gripenstedt och ättens nummer övertogs efter adoption 1717, fyra år efter Hieronimus Gripenstedts död, av Jacob Radhes och Catharina Thams två söner och tre döttrar. Ätten blev 1860 friherrlig med finansminister Johan August Gripenstedt.

Ätten Gripenstedt har bland annat kommit att förknippats med fideikommisset Bystad, däri Brevens bruk ingick.

Medlemmar av släkten Gripenstedt
Hieronymus Gripenstedt, född Berger, död 1713, gift med Catharina Tham (1675–1746)
Johan Radhe Gripenstedt 1706–62, förste fideikommissarie på Gräfsnäs efter Catharina Thams död 1746, son till Jakob Radhe och Catharina Tham
Jacob Radhe Gripenstedt 1705–82, ägare till Lejondal, manufakturist, pietist, bror till Johan Radhe 1706–62
Johan Gripenstedt 1735–91, hovjunkare, fideikommissarie på Gräfsnäs, son till Johan Radhe 1706–62
Johan Theodor Gripenstedt 1765–1821, siste fideikommissarie på Gräfsnäs, son till Johan 1735–91
Jakob Gripenstedt 1774–1838, major, bror till Johan Theodor 1765-1821
Johan August Gripenstedt 1813–74, finansminister, köpare av Nynäs slott, son till Jakob 1774–1838
Johan Theodor Gripenstedt 1851–1918, riksdagsman, fideikommissarie på Bysta, son till Johan August (1813–74)
Carl Gustaf Gripenstedt 1853–1935, jurist, riksdagsman, son till Johan August 1813–74, bror till Johan Theodor 1851–1918
 Alfred Gripenstedt 1885–1969, artillerikapten, siste private ägare av egendomen Nynäs slott, son till Carl Gustaf 1853–1935
Johan Gripenstedt 1922–2009, siste fideikommissarie på Bystad
Carl Gustaf Gripenstedt, 1955–2015, tidigare verkställande direktör för Brevens Bruk AB, son till Johan 1922–2009

Se även
Gräfsnäs slott
Nynäs slott
Bystad
Brevens bruk
Chalmerska huset

Referenser

Noter

Externa länkar 

Ätten Gripenstedt
Svenska adelsätter
Ugglan
Samuel Warburg

Samuel Warburg, född den 18 september 1800 i Göteborg, död den 16 februari 1881 i Stockholm, var en svensk nationalekonom, son till Simon Elias Warburg, farbror till Karl Warburg.

Warburg genomgick Göteborgs handelsinstitut och sysselsatte sig med agenturaffärer, men även med nationalekonomiska och statistiska studier. Åren 1867–1879 var han fullmäktig i Riksgäldskontoret. 

Warburgs uppträdande under signaturen S. W. i Göteborgspressen till försvar för Gripenstedts handelspolitik och för järnvägsbyggande med utländskt kapital gav anledning till ett förordnande att vara medlem av den så kallade finanskommittén av 1858. 

Warburg skrev även en statistisk artikel om Sveriges ekonomiska utveckling i den av hans son Carl Simon Warburg redigerade
"Svensk månadsskrift för fri forskning och allmän bildning månadsskrift" samt en promemoria om bankoreglementet (1862).

Källor 

  

Svenska nationalekonomer
Nationalekonomer under 1800-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Forskare från Göteborg
Grosshandlare i Göteborg
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Män
Födda 1800
Avlidna 1881
Samuel
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Simon Elias Warburg

Simon Elias Warburg, född den 4 juni 1840 i Göteborg, död den 21 mars 1899 i Stockholm, var en svensk grosshandlare verksam i Göteborg.

Biografi
Föräldrar var köpmannen Michael S. Warburg (1802-1868). Efter avslutade studier vid realgymnasium i Göteborg blev han 1857 student i Lund och praktiserade på kontor i hemstaden och i London. År 1862 bildade han tillsammans med M. Leman firman Warburg, Leman & Co. År 1868 efterträdde han fadern som dansk konsul och blev 1877 dansk generalkonsul. Han var medgrundare till Börssällskapet. Efter erbjudande 1896 om att få bli dansk generalkonsul i Stockholm, flyttade han dit.

Han gifte sig 1870 med Paulina Drucker från Köpenhamn och de fick sonen Michael Sven.

Referenser

Noter

Födda 1840
Avlidna 1899
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Simon Elias
Milivoj Ašner

Milivoj Ašner, kallade sig senare för Georg Aschner, född 21 april 1913 i Daruvar, Kroatien, Österrike-Ungern, död 14 juni 2011 i Klagenfurt, Österrike, var en före detta polischef i den Oberoende staten Kroatien som verkställde rasistiska lagar under Kroatiens nazi-allierade Ustaša-regim som mördade hundratusentals serber, judar och romer.

Biografi 
Ašner flydde till Österrike i slutet av andra världskriget 1945 och antog namnet Georg Aschner. År 2005 åtalade Kroatien Ašner för brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser i staden Požega under åren 1941–1942. I februari 2006 sade österrikiska tjänstemän inom rättsväsendet att de var nära att fatta beslut om huruvida Ašner skulle gripas. De österrikiska myndigheterna ansåg inledningsvis att han inte kunde överlämnas till myndigheterna i Kroatien för att han var österrikisk medborgare. Emellertid har en undersökning av statens åklagare i provinsen Kärnten, där Ašner bodde, avslöjat att han inte längre hade medborgarskap i Österrike. Han låg kvar på Interpols "Most Wanted"-lista, och anses av Simon Wiesenthal Center som den fjärde mest eftersökta nazisten.

I juni 2008 rapporterade journalister att Ašner – trots att den österrikiska regeringen hävdat att han är vid dålig hälsa – verkade vara vid god hälsa med tanke på sin närvaro vid en EM-fotbollsmatch med Kroatien i Klagenfurt, där han bodde. Detta ledde till förnyade påtryckningar att han skulle utvisas till Kroatien. Men Kärntens guvernör Jörg Haider prisade Ašners familj och sade att Ašner har "levt fredligt bland oss i flera år, och han bör kunna leva ut slutet av sitt liv med oss". Detta ledde till ytterligare kritik, då Efraim Zuroff på Simon Wiesenthal Center sade att Haiders åsikter återspeglade den "politiska atmosfären som finns i Österrike och som i vissa kretsar är mycket välvilligt inställt till misstänkta nazistiska krigsförbrytare". I en intervju, som sändes i Kroatien den 19 juni 2008, sade Ašner att han var inblandad i deportationerna, men vidhöll att de som deporterades inte fördes till dödsläger, som i allmänhet tros, utan till sina hemländer istället. Han sade att hans samvete var rent och att han var villig att ställas inför rätta i Kroatien, men hävdade också att hans hälsa var ett problem. I en undersökning samma vecka beslutades det igen att han var mentalt olämplig för rättegång. Zuroff uttryckte dock misstankar att Ašner låtsades eller överdrev sitt tillstånd.

Referenser 

Nazister
Personer i Kroatien under 1900-talet
Personer i Oberoende staten Kroatien
Män
Födda 1913
Avlidna 2011
Personer från Daruvar
Carl Simon Warburg

Carl Simon Warburg, född den 13 januari 1835 i Göteborg, död där den 4 januari 1865, var en svensk skriftställare, son till Samuel Warburg.

Biografi
Sedan Warburg i Lund avlagt studentexamen 1852, tjänstgjorde han ett par år, 1853-1854, som lärare i historia vid d:r Törnsténs i Norrköping inrättade läroanstalt men återvände till universitetet och tog filosofie kandidatexamen i Lund 1858. Sedan han samma år ingått som extra ordinarie amanuens vid Kungliga biblioteket i Stockholm, anträdde han 1859, dels för sin hälsa, dels för fortsatta studier, en resa till Tyskland, Frankrike, Schweiz och Italien, från vilken han återkom till Sverige 1861.

Sina få återstående levnadsår tillbragte han i sin födelsestad Göteborg, där han med aldrig tröttnande vetgirighet ägnade sig åt vetenskapliga forskningar särskilt i religionsfilosofi, estetik och historia. Året före sin död, vid ännu ej fyllda trettio år, utgav han med biträde av Viktor Rydberg, O.P. Sturzen-Becker och några andra framstående författare "Svensk månadsskrift för fri forskning och allmän bildning". Warburg gjorde själv häri allmänheten bekant med bland andra Mills och Darwins skrifter samt skrev recensioner.

Bibliografi

Källor

Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Författare från Göteborg
Födda 1835
Avlidna 1865
Män
SBH
Carl Simon
Grevesmühl

Grevesmühl eller Grevesmöhlen är en tysk ätt av vilken en gren adlats i Sverige.

Enligt Stockholms handelskollegiums protokoll 1681 var den förste kände stamfadern, Engelbrecht Grevesmühl, kommen från Lübeck. Dennes hustru var dotter till Hans Olofsson Törne i hans äktenskap med Ingrid Ekenbom, samt syster till Olof Törnflycht och tillhörde släkten Törne. Från deras son hovrättsrådet Johan Engelbrecht Grevesmühl och systerson Herman Grevesmühl utgår släkten i Sverige.

Den förre av dessa fick två söner. Den ena sonen, hovrättsrådet Johan August, adlades 1770 med bibehållet namn men avled barnlös och slöt själv sin ätt. Den andre sonen, lagmannen Carl Engelbrecht, ändrade sitt namn till Grevesmöhlen. Hans son med Elisabeth Öijer var Carl August Grevesmöhlen.

Den andra grenen av släkten var verksamma som handelsmän, riksdagsmän och rådmän. Carl Henric Grevesmühl grundade Grevesmülska huset i Stockholm där han bedrev möbelhandel. Hans son var Carl Adolph Grevesmühl som bland annat grundade Grevesmühlska samskolan i Stockholm. En linje var verksamma som tobaksfabrikörer. En annan linje av ätten överflyttade till Gotland där Albrecht Grevesmühl var häradshövding under slutet av 1700-talet. Ingift i släkten var Anna Grevesmühl som uppfann täljekringlorna. Carl Grewesmühl var riksdagsman.

Källor 
 Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1967.

Svenska släkter
Stanisław Bułak-Bałachowicz

Stanisław Bułak-Bałachowicz, född 12 november 1883 och död 28 november 1940, var en vitrysk/polsk general.

Under första världskriget var han kavalleriofficer med underryttmästares grad i ryska armén, och kämpade därefter 1918-20 som chef för ryska frikåren mot bolsjevikmakten huvudsakligen i Vitryssland. Hans frikår rekryterades mest av borgerligt stämda, ofta ekonomiskt starka bönder från Väst- och Vit-Ryssland, som var häftiga motståndare till bolsjevismen. Då Bułak-Bałachowicz saknade bestämt politiskt program, åtnjöt han hjälp än av Józef Piłsudski, än av den ukrainske hetmanen Symon Petlura, än av den ryske generalen Pjotr Wrangel och den ryske revolutionären Boris Savinkov. Under inbördeskriget tillfogade den ärelystne Bułak-Bałachowicz bolsjevikerna flera kännbara nederlag. 
Mot slutet av 1920 tvingades han av den bolsjevikiska övermakten att retirera till Polen, där hans frikår avväpnades och där han därefter vistades.
Stanislaw skrev två böcker i Polen: "Wojna będzie czy nie będzie" (Blir det krig eller blir det inte; 1931) och "Precz z Hitlerem czy niech żyje Hitler" (Ner med Hitler eller länge leve Hitler?, 1933).
Under det polska defensiva kriget som började året 1939 värvades Stanislaw till den polska armén.
Han organiserade en volontärgrupp som hjälpte till med försvaret av Warszawa. Det var sammanlagt 1750 dåligt försedda infanterister och 250 kavallerister i Stanislaws soldatgrupp. Den 12 september 1939 blev den första dagen då gruppen hamnade i strid. De lyckades erövra de sydliga delarna av Służew och Służewiec hästväg. Därefter anföll kavalleriet de tyska angriparnas infanteri, som befann sig i Natolin utanför Warszawa. 
Den 23 september förflyttades gruppen till norra Warszawa där de skulle anfalla tyska positioner i Bielanyskogen. Attacken hade förberetts, men blev inte av på grund av eldupphöret som skrevs under den 27 september.

Efter Warszawas kapitulation lyckades general Bułak-Bałachowicz undvika att bli gripen av tyskarna och återgick till ett civilt liv.
Han var den viktigaste organisatören av Militära Konfederationen, en av de första underjordiska motståndsrörelserna i det tysk- och sovjetiskockuperade Polen. Under tidigt 1940 fick Gestapo reda på Stanislaws gömställe. Han blev tillsammans med några polska konspiratörer omringad av Gestapo, i området "Saska Kępa" i Warszawa. De blev samtliga arresterade. Enligt den mest vanliga versionen så blev Bułak-Bałachowicz ihjälskjuten av Gestapos agenter den 10 maj 1940. Detta hände i Warszawa vid korsningen av gatorna "Francuska" och "Trzeciego Maja".

För sitt motstånd mot bolsjevikiska styrkor som dödade vitryska bönder så ses han som en nationalhjälte av den vitryska minoriteten i Polen. Historiker har ofta sett honom som en äventyrare då han tog stora risker.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1883
Avlidna 1940
Män
Polska generaler
Ahmad ibn Yahya al-Baladhuri

Ahmad ibn Yahya al-Baladhuri, död 892, var en arabisk historieskrivare av persisk börd, enligt sägen död på grund av missbruk av belladonna som ansågs stärka minnet. 

Hans förnämsta arbete, Futuh al-buldan ("Ländernas erövring") behandlar de arabiska erövringarnas historia efter geografisk uppställning.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda okänt år
Avlidna 892
Män
Iranska författare
Arabiskspråkiga författare
Personer i Abbasidkalifatet
Ella Lagerman

Ellen Elisabeth Salome (Ella) Lagerman, även Ella Lagerman-Heijl, född 8 juni 1889 i Värlebo i Långemåla socken, Kalmar län, död 12 oktober 1946 i Döderhult, Kalmar län, var en svensk skulptör.

Biografi
Ella Lagerman studerade vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm och i mitten av 1920-talet fick hon tillfälle att studera konst i Paris. Efter Konstindustriella skolan fortsatte hon därefter sina studier för Antoine Bourdelle i Paris 1922. I Frankrike utförde hon en skulptur av ledaren för Théâtre de l'Œuvre, Aurélien Lugné-Poë, som placerades i teaterns foajé. 

Ella Lagerman återvände till Sverige 1929 och anställdes 1934 vid S:t Eriks Lervarufabriker i Uppsala och från 1937 vid Uppsala-Ekeby keramikfabrik. Kakel- och keramikfabriken S:t Eriks Lervarufabriker såldes 1937 till Uppsala Ekeby AB, medan tegelbruket blev kvar i bolagets ägo. På Uppsala-Ekeby gjorde hon några arbeten, däribland fem figuriner som föreställde djur i terrakotta, en isbjörn, en påfågelsduva med uppspänd stjärt som bokstöd, en ekorre, en buffel och en killing. Vidare har hon utfört tre flick- och pojkmasker och en madonna. 

Bland hennes arbeten märks porträttskulpturer över Nathan Söderblom, Greta Garbo och Arvid Lindman. Hon medverkade i utställningar i Kalmar, Jönköping, Huskvarna och Eksjö. Lagerman är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum. På sin fars gravsten på Långemåla kyrkogård har hon gjort en porträttrelief i brons.

Ella Lagerman var dotter till arrendatorn och häradsdomaren Alfred Andersson och Anna Petersdotter, vilkas barn antog släktnamnet Lagerman. Bland syskonen märks brodern Sture. Hon var gift med majoren Robert Gillis Heijl (1875–1942). Ella Lagerman är begraven på Norra begravningsplatsen i Solna kommun.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon del III sid 445-446, Allhems Förlag, Malmö. LIBRIS-ID:8390296
 Skulptris Ella Ellen Elisabeth Salome.

Noter

Externa länkar
Om Ella Lagerman 
	  	  	  	

Svenska skulptörer under 1900-talet
Personer från Långemåla socken
Födda 1889
Avlidna 1946
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Länsväg S 554

Länsväg 554 eller Länsväg S 554 (med länsbokstav eftersom vägnumret inte är unikt) är en 7 km lång trafikled som förbinder Karlstad med Skoghall, båda i Värmlands län. I likhet med andra sekundära länsvägar skyltas den inte med nummer.

Delen Hultsbergsmotet (E18) – Bellevue kallas Ullebergsleden, varefter länsvägen svänger ut på Skoghallsvägen som på Vidön övergår i Dingelsundsvägen. Den senare delen går huvudsakligen parallellt med järnvägen ut till Stora Ensos anläggning (Skoghallsverken). Länsväg 236 (Hammaröleden) är huvudväg för trafik mellan Skoghall och Karlstad, men för trafik till de västra stadsdelarna, Bergvik köpcenter och E18 västerut används länsväg 554 i stor utsträckning. Delen Ullebergsleden har också lokal trafik eftersom den passerar Zakrisdals och Gräsdalens företagscentra, bostadsområdet Bellevue samt Ulleberg, som efter att särskolan och vandrarhemmet flyttats därifrån byggs om till bostäder.

Planer
Det har länge funnits förslag om att förlänga Ullebergsleden förbi korsningen med Skoghallsvägen, söder om Centralsjukhuset och Sommarro, till en ny anslutning med länsväg 236. Tillsammans med Hammaröleden, Örsholmsleden (eller Välsviksleden) och stadsmotorvägen E18 skulle vägen då fungera som en ringled runt Karlstads centrum. Förutom ny väg kräver förslaget två nya broar över Klarälvens deltaflöden, den ena som ersättning för den befintliga, växelvis enkelriktade Jakobsbergsbron. Förslaget har fått stöd av vissa politiker i Karlstads och Hammarö kommuner, men har aldrig förankrats i den politiska majoriteten, som väljer att prioritera andra vägprojekt.

Se även
 Lista över länsvägar i Värmlands län

S 554
Länsvägar i Värmlands län
Länsväg 554

Länsväg 554 kan syfta på:

 Länsväg C 554
 Länsväg O 554
 Länsväg S 554
 Länsväg U 554
 Länsväg W 554
Cesare Balbo

Cesare Balbo, född 21 november 1789 och död 4 juni 1853, var en italiensk författare och patriot.

Balbo var en framstående historiker och skrev en rad arbeten på området som Dantes levnad, Italiens historia, Kortfattad italiensk historia. I sitt mest berömda verk Le speranze d'Italia 1844, tillägg och svar på Vincenzo Giobertis Italienarnas företräde, underblåste han sitt folks självständighetskänsla. Det sammanbrott i Osmanska riket, som han förespådde, skulle ha riktat Österrikes blick mot Orienten och gett Italien tillfälle till befrielse. Som en måttfull liberal blev han kung Karl Albert av Sardiniens konstitutionelle minister 1848. I maj 1849 rådde han förgäves Pius IX att, liksom Piemonte att bli konstitutionen trogen. Däremot motsatte han sig varje annan inskränkning i påvemakten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Födda 1789
Avlidna 1853
Män
Italienska författare
Italienska politiker
Bea Benaderet

Bea Benaderet, född 4 april 1906, död 13 oktober 1968, var en amerikansk röstskådespelerska. Hon har bland annat gjort rösten åt Betty Granit i Familjen Flinta och rösten åt mormor i Looney Tunes som förekommit i filmerna om Sylvester och Pip samt gjort röster i ytterligare drygt 100 filmer.

Hon var nominerad till Emmy Award 1954 och 1955 samt har en stjärna på Hollywood Walk of Fame.

Filmografi

Filmer
1946 - Notorious! - arkivanställd
1949 - New York dansar - kvinna på tunnelbanan i Brooklyn
1959 - Duell med döden - Ella Heather 
1962 - Ljuv är natten - Mrs. McKisco

TV-serier
1950-1958 - The George Burns and Gracie Allen Show - Blanche Morton/Natalie Baker, 248 avsnitt 
1960-1966 - Familjen Flinta - Betty Granit m fl, 154 avsnitt
1963-1968 - Petticoat Junction - Kate Bradley, 174 avsnitt

Källor

Skådespelare från Kalifornien
Amerikanska röstskådespelare
Kvinnor
Födda 1906
Avlidna 1968
Medicinsk massageterapi

Medicinsk massageterapi (MMT) är en terapi som använder kunskaper i anatomi, fysiologi, medicin och patologi för att på bästa sätt hjälpa patienter med besvär från rörelseapparaten. 

En medicinsk massageterapeuts främsta verktyg är massage och muskeltöjningar inklusive triggerpunktsbehandling samt manuell mobiliseringsteknik för att behandla patienter som lider av smärta eller nedsatt rörlighet i rörelseapparaten. En medicinsk massageterapeut ger också råd om ergonomi, kost och träning. 

Medicinska massageterapeuter är, oberoende av vilken skola de har gått på, utbildade på en lägre nivå i medicin, humanbiologi och manuell terapi jämfört med exempelvis kiropraktorer, naprapater och fysioterapeuter. Medicinsk massageterapi har som mål att vara ett komplement till dessa yrken.

Fysioterapi
Massage
Ester Cullblom

Ester Amanda Cullblom, född 3 februari 1932 i Ohtanajärvi i Korpilombolo församling, död 2 januari 2018 i Luleå domkyrkodistrikt, var en svensk (tornedalsk) författare. Ester Cullblom utbildade sig först till folkskollärare och senare till talpedagog men fortsatte med akademiska studier vid Umeå universitet, där hon blev filosofie kandidat 1972 och filosofie licentiat 1994. Hon gjorde skönlitterär debut vid 72 års ålder med romanen Kejsarinnan av Kummavuopio om Olga Raattamaa i Kummavuopio, Sveriges nordligaste bosättning.

Bibliografi

Skönlitteratur

Facklitteratur

Referenser

Externa länkar 
Ester Cullblom hos Norbottensförfattare
Ester Cullblom hos Black Island Books

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Tornedalingar
Födda 1932
Kvinnor
Avlidna 2018
Bernardo de Balbuena

Bernardo de Balbuena, född den 20 november 1568, död den 11 oktober 1627, var en spansk diktare och biskop.

Balbuena skrev bland annat en herderoman, som utmärker sig för större realism än övrig samtida pastoraldiktning, El siglo de oro en las selvas de Erifile (1608).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar 
 

Spanska poeter
Spanska biskopar
Födda 1568
Avlidna 1627
Män
Svensk uppslagsbok
Eugene Hale

Eugene Hale, född 6 juni 1836 i Turner, Maine, död 27 oktober 1918 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Maine i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1869–1879 och sedan i senaten 1881–1911. Sonen Frederick Hale var senator 1917–1941.

Hale studerade juridik i Portland, Maine. Han inledde 1857 sin karriär som advokat i Ellsworth, Maine. Han var åklagare i Hancock County 1858–1866.

Hale blev invald i representanthuset i kongressvalet 1868. Han omvaldes fyra gånger men besegrades i kongressvalet 1878 av fackföreningsaktivisten Thompson H. Murch som kandiderade för Greenbackpartiet.

Hale efterträdde 1881 Hannibal Hamlin som senator för Maine. Han omvaldes fyra gånger. Hale profilerade sig som motståndare till USA:s intervention på Kuba som ledde till spansk-amerikanska kriget och erövringar av nya territorier. Han var i största allmänhet emot expansionism och jingoism. Motståndarsidan beskyllde honom för främjandet av Spaniens intressen och kallade honom "The Senator from Spain". Hale efterträddes 1911 som senator av demokraten Charles Fletcher Johnson.

Hale avled 1918 och gravsattes på Woodbine Cemetery i Ellsworth.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Maine
Ledamöter av USA:s senat från Maine
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Androscoggin County
Födda 1836
Avlidna 1918
Män
Turner, Maine

Turner är en kommun (town) i Androscoggin County i den amerikanska delstaten Maine med en yta av 164,2 km² och en folkmängd, som uppgår till 4 972 invånare (2000). Orten hette ursprungligen Sylvester-Canada och fick sitt nuvarande namn Turner år 1786.

Kända personer från Turner 
 Eugene Hale, politiker

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Orter i Maine
Androscoggin County
Turner, Oregon

Turner är en ort i Marion County i den amerikanska delstaten Oregon med en yta av 4,1 km² och en folkmängd, som uppgår till 1 199 invånare (2000). Den har enligt United States Census Bureau en area på 4,1 km². I Turner finns temaparken Enchanted Forest (Den förtrollade skogen) som skapades av Roger Tofte 1971.

Referenser 

Orter i Oregon
Wyman B.S. Moor

Wyman Bradbury Seavy Moor, född 11 november 1811 i Waterville, Maine, död 10 mars 1869 i Lynchburg, Virginia, var en amerikansk demokratisk politiker och diplomat. Han representerade delstaten Maine i USA:s senat från januari till juni 1848.

Moor studerade juridik och inledde 1835 sin karriär som advokat i Waterville. Han var delstatens justitieminister (Attorney General of Maine) 1844–1848. Senator John Fairfield avled i december 1847 i ämbetet och Moor tillträdde som senator den 5 januari 1848. Han efterträddes i juni 1848 av Hannibal Hamlin.

Moor var USA:s generalkonsul i Toronto 1857–1861. Han återvände sedan till Maine och flyttade 1868 till Virginia. Han avled 1869 och gravsattes på Pine Grove Cemetery i Waterville.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1811
Avlidna 1869
Ledamöter av USA:s senat från Maine
Amerikanska diplomater
Personer från Waterville, Maine
Män