kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Leopardabborre

Leopardabborre (Chromileptes altivelis) är en fisk i familjen havsabborrfiskar.

Leopardabborren har en mycket karakteristisk färgteckning, med flera svarta fläckar mot en vit eller krämfärgad bakgrund. Huvudet är avlångt med en brant nacke, som bildar en puckel baktill. Ryggfenan är mycket lång, med 10 taggstrålar och 17 till 19 mjukstrålar. Analfenan har 3 taggstrålar och 9 till 10 mjukstrålar. Arten blir i naturen upp till 70 cm och i akvarium upp till 50 cm lång. Den når ibland en vikt av 3,5 kg.

Vanor 
Arten vistas i laguner, vid rev och i tidvattensdammar ner till cirka 40 meter under vattenytan.

Utbredning 
Leopardabborren förekommer i östra Indiska oceanen från Nicobaröarna till Western Australia samt i västra Stilla havet från södra Japan till södra Queensland i Australien. Ett obekräftat fynd utanför Kenya har också gjorts. Arten är ingenstans vanlig.

Status 
IUCN klassificerar arten som sårbar ("VU", underklassificering "A4cd"). De främsta hoten är utfiskning och habitatförstörelse.

Betydelse för människan 
Ett omfattande kommersiellt fiske äger rum med Hongkong som bas, framför allt med fiskeflottor från Malaysia, Indonesien och Filippinerna. Arten odlas även som akvariefisk.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Serranidae
Drottens kyrkoruin, Visby

Drottens kyrkoruin är det vanliga namnet på ruinerna efter S:t Trinitatis eller Trefaldighetskyrkan i Visby i Visby stift på Gotland. Ordet drott nämns i Gutalagen, där det omnämns som ägare av en träl, men i andra sammanhang betyder det oftast furste eller kung. Drottens hustru kallades drottning. Det stundom förekommande S:t Drotten är alltså felaktigt.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan byggdes omkring år 1240 som församlingskyrka för tyskarna i Sankt Drottens församling men är om- och tillbyggd under senare delen av medeltiden. Den övergavs 1528, då borgerskapet började ta ut "ransoner" ur kyrkans inventarier. S:t Trinitatis ribbvalv var sannolikt förebild för korets ribbvalv i Lokrume kyrka. Vid ruinen står Theodor Lundbergs byst av Christopher Polhem, avtäckt 1911. Strax intill Drotten ligger S:t Lars kyrkoruin.

Galleri

Se även
Visby församling

Källor 
Dick Wase, Kyrkorna i Visby, i Gotländskt arkiv 1990
Dick Wase, Kyrkorna i Visby - nya rön, i Gotländskt arkiv 2002

Externa länkar

Kyrkoruiner i Visby
Nadderud stadion

Nadderud stadion är en fotbollsanläggning i Bærum. Det är Stabæk Fotballs hemmaplan. Publikrekordet på Nadderud är på 10 000 och sattes mot Strømsgodset i Norska mästerskapet i fotboll 1970. Stadion ligger alldeles vid Bekkestua centrum, och 2004 övertog Stabæk Fotball driften av stadion från Bærum kommun. Arenan användes tidigare också för bandy, till exempel spelades finalmatchen i norska mästerskapet 1970 här, då Strømsgodset IF slog Stabæk IF med 3-1.

En ny arena, Telenor Arena på Fornebu i Bærum stod klar inför säsongen 2009. Stabæk Fotball spelade sina hemmamatcher där säsongerna 2009–2011. Efter säsongen 2011 blev man tvungen att flytta tillbaka till Nadderud.

Källor 

Fotbollsanläggningar i Norge
Bærums kommun
Hirth HM 60

Hirth HM 60 är en tysk flygmotor tillverkad av Hirth Motoren GmbH i Stuttgart.

HM 60 är en bensindriven inverterad luftkyld fyrcylindrig radmotor för drift av flygplan. Motorn lanserades på marknaden i början på 1930-talet och kom på grund av sin ringa vikt (drygt 90 kg) blev populär som kraftkälla för lätta flygplan. Motorn gav 80 hk vid 2 300 varv. Som övriga Hirthmotorer var den tillverkad i aluminium-magnesium legering. Redan innan de första motorerna lämnat fabriken inledde man ett utvecklingsarbete för att höja motorns effekt. Den vidareutvecklade varianten levererades under benämningen HM 60R. Motorn är ursprungsmodell för en serie flygmotorer där utvecklingen ledde till ända upp till 12 cylindrar.

Flygplan utrustade med HM 60 
Fieseler Fi 5
Gerner G IIR
Göppingen Gö 9 
Klemm Kl 25 
Klemm Kl 35, Sk 15 
Klemm Kl 107

Flygmotorer
Nishio (stad)

Nishio (西尾市, Nishio-shi) är en japansk stad i prefekturen Aichi på den centrala delen av ön Honshu.  Staden är belägen vid Yahagiflodens utflöde i Chitaviken sydost om Nagoya, och ingår i denna stads storstadsområde. Nishio fick stadsrättigheter 1953.  Staden utökades senast 2011 genom att kommunerna Hazu, Isshiki och Kira införlivades i Nishio stad.

Källor 

Orter i Aichi prefektur
WP:Projekt Japan
Sankt Lars kyrkoruin, Visby

S:t Lars är en kyrkobyggnad (ruin) i Visby i Visby stift. Kyrkan har fått sitt namn efter S:t Laurentius som dog martyrdöden på glödande halster. Ibland har kyrkan kallats S:t Anna efter modern till Jungfru Maria.

Kyrkobyggnaden
Koret, som är den äldsta delen av byggnaden, är möjligen från 1100-talet. S:t Lars uppfördes i den centralförsamling som på grund av befolkningsökningen inrättades i Visby, sannolikt omkring 1210–1220, som gotlänningarnas församlingskyrka i denna. Omkring 1240 uppfördes på samma kyrkogård Drotten som tyskarnas församlingskyrka i denna församling. Kyrkan övergavs efter reformationen. Rent arkitektoniskt har S.t Lars sina förebilder i ortodoxa kyrkor, och det har (felaktigt) föreslagits att den skulle ha varit en rysk kyrka. Rimligare att tänka sig är en arkitekt influerad av rysk arkitektur.

Bilder

Se även
Visby församling

Källor 
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby, i Gotländskt arkiv 1990.
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby - nya rön, i Gotländskt arkiv 2002.

Externa länkar

Kyrkoruiner i Visby
Svetsloppa

En svetsloppa är vad man kallar ett grovt stänk som uppstår vid svetsning. När man svetsar (inte TIG-svetsning) uppstår alltid ett visst stänk på grund av att den energi som frigörs i svetsflamman kastar iväg delar av metallen. Då smälttemperaturen för järn ligger vid 1530oC är detta stänk mycket varmt, men eftersom delarna har en diameter på bara någon tiondels millimeter, kyls de oftast av innan de når underlaget man står och svetsar på. Men då och då kan det hända att delarna som slungas iväg är betydligt större. Dessa kan ligga och glöda i ett tiotal sekunder efter att de kastats iväg och kan därför antända brännbara material i omgivningen. Stora loppor kan även, när de når underlaget, slås itu i hundratals små glödande loppor som kan leta sig in bland brännbara material och orsaka brand. Fartyget Emma Maersk antändes under byggnadsarbetet av en svetsloppa. Branden som försenade bygget ett par månader orsakade skador för hundratals miljoner kronor.

Externa länkar
Youtube Emma Maersk on fire Film som visar branden ombord under byggnationen av Emma Maersk

Förbandsteknik
Svetsning
Sankt Clemens kyrkoruin, Visby

Sankt Clemens är en kyrkobyggnad (ruin) i Visby i Visby stift på Gotland.

Kyrkobyggnaden
Sankt Clemens är en av de äldsta kyrkorna i Visby. Sannolikt byggdes de äldsta delarna ungefär samtidigt med Sankt Hans, omkring 1060, då staden delades på två församlingar. Sankt Clemens var församlingskyrka för gotlänningarna i stadens norra församling, Sankt Clemens församling. 

Att kyrkan skulle ha uppförts för danskar har ingen som helst grund. Gotlänningarna hade fler kulturimpulser från kontinenten (där Sankt Clemens är ett sjöfararhelgon, passande för de sjöfarande gotlänningarna) än från Danmark (som var av marginell betydelse för Gotland).

Galleri

Se även
Visby församling

Referenser

 Dick Wase, Kyrkorna i Visby, i Gotländskt arkiv 1990.
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby - nya rön, i Gotländskt arkiv 2002.

Externa länkar

Kyrkoruiner i Visby
Suleiman Pascha

Suleiman Pascha, född 1838, död 1892, var en turkisk general, som utmärkte sig i flera krig. 

1870 blev han överste, och 1874 generalmajor samt chef för Krigshögskolan i Turkiet. 1875 blev han generallöjtnant och divisionschef, efter att ha medverkat till att sultan Abdul-Asi störtats. Han bidrog i Rysk-turkiska kriget, som inleddes bra ur turkisk synvinkel, men varifrån Turkiet 1878 fick erkänna sig tvungna att kapitulera. Suleiman Pascha fick bära skulden för nederlaget, och dömdes först till degradering och fängelse, vilket senare ändrades till förvisning.

Referenser 

Födda 1838
Avlidna 1892
Turkiska militärer
Personer i Osmanska riket under 1800-talet
Män
Sulenöarna

Sulenöarna är en norsk ögrupp bestående av kala bergöar vid Sognefjordens mynning. Öarna hör till Solund kommun i Sogn og Fjordane fylke. Huvudön heter Sula. Fiske är den viktigaste industrin.

Norges ögrupper
Solunds kommun
Nisshin

Nisshin (日進市, Nisshin-shi) är en japansk stad i prefekturen Aichi på den centrala delen av ön Honshu. Staden är belägen strax öster om Nagoya och ingår i denna stads storstadsområde. Nisshin fick stadsrättigheter 1994.

Källor 

Orter i Aichi prefektur
WP:Projekt Japan
Husarö Scoutgård

Husarö Scoutgård ligger på Husarö i mellersta delen av Stockholms skärgård.
Gården ägs av Stiftelsen Husarö Scoutgård och dess styrelse väljs av tre scoutdistrikt; Roslagen, Södertörn och Birka. På gården anordnas regelbundet konfirmationsläger.

Externa länkar 
Husarö Scoutgårds officiella webbplats

Scoutlägerplatser
Stockholms skärgård
Scouting i Sverige
Sankta Gertruds kyrkoruin, Visby

S:ta Gertruds kyrkoruin är resterna efter en kyrkobyggnad i Visby på Gotland. S:ta Gertruds kapell tillhörde Visby stift och användes under 1400-talet av ett nunnekloster. Kapellet var sannolikt ett annex till det närliggande konventet S:t Nicolaus.

Kyrkobyggnadens historia
När kapellet uppfördes på 1460- och 1470-talen helgades det åt Sankta Gertrud av Nivelles, en abbedissa i det belgiska klostret Nivelles på 600-talet. Hennes figur är ristad i den övre delen på västra portalens tympanon. Hon var trädgårdsmästarnas och resenärernas skyddshelgon. Dessutom var hon en utmärkt beskyddarinna mot råttor, vilket främjade de markägare med stora sädesmagasin.  

I västportalen syns på ömse sidor om hennes figur Ivar Axelsson Totts och hans hustru Magdalena Karlsdotters vapenbilder. Magdalena var dotter till Sveriges konung Karl Knutsson. Paret hade troligen bekostat kapellets uppförande eftersom de residerade i Visborgs slott när de gifte sig i staden 1466. Kanske kapellet uppfördes i form av en stiftelse eller så skedde en upprustning av en äldre, förfallen byggnad. Den rundbågade portalen i romansk stil har tidigare blivit daterad till 1200-talet, alltså långt före kapellets tillblivelse. 

St:a Gertruds kapell tillkom efter att S:t Jacobs klosterannex beläget strax intill i väster förstördes 1469, varmed den bakomliggande Otto Dusenborgs gårdstomt inköptes för ny bebyggelse. S:ta Gertruds kapell antas alltså ha varit en klosterkyrka från året 1469 för det alltmer sjunkande antal nunnor inom cisterciensorden. 

Kapellet förstördes liksom klosteranläggningen vid lübeckarnas stormning av Visby den 12 maj 1525. Arkeologiska utgrävningar av ruinen skedde 1935, då man fann lämningar efter en näraliggande byggnad på norra sidan som tillhört kapellet.

Referenser

Noter

Källor
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby, i Gotländskt arkiv 1990.
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby - nya rön, i Gotländskt arkiv 2002.

Tidigare kloster i Sverige
Kyrkoruiner i Visby
Cistercienskloster
Bonniers stora lexikon

Bonniers stora lexikon är ett svenskt uppslagsverk bestående av 15 band. Uppslagsverket gavs ut mellan 1985 och 1990 av Bonnier Fakta. Lena Backström var redaktör, medan "idé och regi" sköttes av Sven Lidman. Förutom vanliga uppslagsartiklar, innehåller verket också de av Lidman utformade lexivisionerna, helsidesstora fördjupningsartiklar i text, bild och grafer avseende viktiga uppslagsord. Det femtonde bandet innehåller index, tabeller och en synonymlista.

Under början av 2000-talet gavs Bonniers stora lexikon även ut på CD-ROM.

Källor 

Svenska uppslagsverk
Broder sol och syster måne

Broder sol och syster måne är en italiensk-brittisk film från 1972 i regi av Franco Zeffirelli. Filmen är den sanna historien om Franciskus av Assisi (1182-1226), hans liv och hur han startar Franciskanorden.

Handling 
Filmen, vars titel utgörs av en alternativ titel på Solsången, handlar om den unge Franciskus som är son till en rik tyghandlare. Han ger sig ut i krig för att vinna ära och berömmelse, men kommer hem skadad och utan glädje. Han vandrar i ensamhet och funderar över Gud. Under vandringarna möter han den unga Klara. Snart ger han upp sitt gamla liv helt och hållet och avsäger sig alla världsliga ägodelar och pappans förmögenhet. I stället lever han ett enkelt liv i total fattigdom och i askes som en Guds man. 

Han får snabbt många följeslagare bland de redan fattiga och lidande. Den unga Klara, (it. Chiara), hjälper de leprasjuka och får Franciskus' beundran. Så småningom bestämmer hon sig också för att följa honom i det som blir Franciskanorden.

Filmen utspelar sig i den italienska staden Assisi i slutet av 1100-talet och i början av 1200-talet.

Om filmen 
Filmen handlar om den unge Franciskus av Assisi.

Rollista i urval 
 Graham Faulkner - Franciskus
 Judi Bowker - Klara 
 Leigh Lawson - Bernardo
 Kenneth Cranham - Paolo
 Lee Montague - Pietro Di Bernardone 
 Valentina Cortese - Pica Di Bernardone
 Alec Guinness - Påven Innocentius III
 Michael Feast - Silvestro

Externa länkar 
 
 Brother Sun, Sister Moon

Filmer 1972
Italienska biografifilmer
Brittiska biografifilmer
Filmer i regi av Franco Zeffirelli
Filmmusik av Riz Ortolani
Italien på film
Kulturella återgivningar av Franciskus av Assisi
Sophie Daguin

Sophie Marguerite Daguin, född 26 mars 1801 i Paris, död 13 mars 1881 i Stockholm, var en fransk dansös som engagerad vid Kungliga Baletten i Sverige. Hon räknades som landets mest framstående ballerina under 1800-talets första hälft. Hon var även balettmästare för Kungliga Baletten och som sådan den första av sitt kön på denna post.

Biografi och karriär 

Efter sex års utbildning under bland andra Didelot i hemstaden Paris värvades hon till Operan i Stockholm, där hon debuterade år 1815 i Daubervals La fille mal gardée mot André Isidore Carey. Hon gjorde succé, varefter hennes karriär gick stadigt uppåt. Hon var premiärdansös 1820–1843, balettmästare gemensamt med P.E. Wallquist 1827–1830, föreståndare för balettelevskolan 1830–1856 och pantomimdansös 1843–1856. Fortfarande i 40-årsåldern räknades hon som Stockholms främsta dansös. 

Hennes rolltolkningar blev mönsterbildande i Stockholm, och i sina egna iscensättningar, som Max och Emma 1842, förmedlade hon traditioner från Paris. En av hennes elever var Charlotta Norberg. Daguin var vän med Emilie Högqvist och gjorde tillsammans med henne 1834 en studieresa till Hamburg och Paris, varifrån de medförde kostymkläder till ett värde på 660 riksdaler banco; resan blev troligen betald av Högqvists dåvarande älskare kronprins Oscar (I) och de slapp också betala tull på sina inköp genom dennes fars försorg.

Hennes mest ansedda roller var titelrollen i baletten Jenny eller Engelska inbrottet i Skottland, roller i operan Den lilla slavinnan och Fra Diavolo, i Selinders Dansvurmen, Bournonvilles Hemkomsten, F Taglionis Le Lac des fées och som abbedissan i den berömda spökbaletten i klosterscenen i Robert av Normandie, och 1836 studerade hon in Fenellas roll i Aubers Den stumma från Portici för Johanne Luise Heiberg i Köpenhamn.

I egenskap av ogift kvinna var Daguin inte myndig i laglig mening, men ogifta kvinnor kunde ansöka om att bli myndiga, en ansökan som normalt bifölls, och Daguin myndigförklarades som undantag vid 31 års ålder 1 augusti 1832.

Källor 
 Österberg, Carin et al., Svenska kvinnor: föregångare, nyskapare. Lund: Signum 1990. ()
 
 Ingeborg Nordin Hennel: Mod och Försakelse. Livs- och yrkesbetingelser för Konglig Theaterns skådespelerskor 1813-1863. Stockholm: Gidlunds (1997) .

Noter

Vidare läsning 
 

Kvinnor
Födda 1801
Franska ballerinor
Svenska ballerinor
Avlidna 1881
Svensk kvinnohistoria
Franska balettdansare under 1800-talet
Svenska balettdansare under 1800-talet
Personer från Paris
Fröskog

Fröskog är kyrkbyn i Fröskogs socken och en småort i västra delen av Åmåls kommun, alldeles vid sjön Ärrs norra ände och 2 km söder om Fengersfors. 

Här ligger Fröskogs kyrka

Noter

Orter i Åmåls kommun
Småorter i Sverige
Landet för länge sedan II: Äventyret i den förbjudna dalen

Landet för länge sedan II: Äventyret i den förbjudna dalen () är den första uppföljaren till Landet för längesedan. Filmen släpptes direkt till video 1994.

Handling 
Lillefot och hans vänner är trötta på att bli behandlade som barn och bestämmer sig för att rymma. När de på natten smyger iväg ser de två äggtjuvar som stjäl ett av Kvackys föräldrars ägg. Lillefot och vännerna jagar dem och äggtjuvarna tappar bort ägget under flykten. I tumultet rullar ägget obemärkt nerför slänten och hamnar i Kvackis familjs rede igen samtidigt som en stenvägg rasar och blottar vägen ut till Andra Sidan där de köttätande dinosaurierna lever. Lillefot och vännerna hittar ett annat ägg som de till en början tror hör till Kvackis familj, men när de ser att det rätta ägget är tillbaka på sin plats bestämmer de sig för att bli föräldrar till det okända ägget. När det kläcks visar det sig att ungen är en Vasstand (en Tyrannosaurus Rex). Lillefot och hans vänner döper honom till Chomper. Det dröjer inte lång tid innan Chompers föräldrar kommer in i Stora Dalen för att leta efter honom.

Röster i urval

Se även 
 Landet för längesedan (filmserie)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Amerikanska filmer 1994
Amerikanska animerade filmer
Dinosaurier på film
Direkt till video-uppföljarfilmer
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1994
Amerikanska uppföljarfilmer
Göppingen Gö 9

Göppingen Gö 9 var ett tyskt propellerdrivet experimentflygplan.

Gö 9 konstruerades för att studera möjligheten att placera motorn långt bort från propellern och överföra kraften med drivaxlar. Gö 9 försågs med en skjutande propeller i stjärtpartiet medan motorn var placerad inne i flygplanskroppen mellan vingarna. 

Idén till konstruktionen kom 1937 när Claudius Dornier uppmärksammade att man genom att montera på en extra motor och propeller på ett flygplan inte bara höjde farten utan även kunde minska flygplanets luftmotstånd. För att komma runt det problemet borde det vara möjligt att montera en extra propeller i flygplanets stjärtparti som med hjälp av drivaxlar drevs av flygplanets ordinarie motor eller en motor centralt placerad i flygplanet för att inte förlägga tyngdpunktsläget för långt bak. Efter att Dornier ansökt om patent för sin idé beslöt han sig för att låta tillverka en prototyp.

Konstruktören Ulrich Hüter gavs i uppdrag att rita en förminskad kopia av Dornier Do 17 som skulle användas för att testa Dorniers idé. Ritningarna lämnades till segelflygplanstillverkarna Schempp-Hirth som med sin tillverkningsteknik kunde tillverka ett lätt flygplan. Som kraftkälla valdes den drygt 90 kilo tunga HM 60-motorn som monterades inne i flygplanskroppen mellan vingarna. Propellern som drevs via en drivaxel monterades längst bak i flygplansstjärten. För att förhindra att propellern tog i marken under start och landning försågs fenans undersida med ett hjul.  

Under 1940 inleddes flygutprovningen, till en början bogserades flygplanet upp i luften där motorn startades, men efter några provflygningar startades flygplanet från marken av egen motorkraft. Försöken visade att Dorniers idéer fungerade och resultaten från Gö 9 användes vid konstruktionsarbetet av Dornier Do 335 Pfeil som försågs med två propellrar, en i nosen samt en i stjärtpartiet.

Provflygplan
Helige Andes kyrkoruin, Visby

Helgeand, vanligen Helgeandskyrkan, är en kyrkobyggnad (ruin) i Visby i Visby stift. Kyrkan byggdes i början av 1200-talet.

Kyrkans identitet har varit livligt omtvistad. Vissa har velat identifiera den med ett kapell för det danska knutsgillet, som skall ha uppförts med stöd av danske kung Valdemar (därav likheterna med den danske kungens kapell i Store Heddinge). Noteras bör dock att något sådant kapell inte finns dokumenterat.

Andra identifierar istället Helgeandskyrkan som Sankt Jakobs kyrka, omtalad första gången 1226 och då tillhörig den tyske biskopen Albert i Riga. Rigabiskopen gjorde bruk av sin patronatsrätt fram till 1270-talet, varefter han överlät Sankt Jakob åt kyrkoherden i Helga trefaldighetskyrkan. Kyrkan skall därefter i slutet av 1300-talet eller början av 1400-talet överlåtits till nunnorna i Solberga kloster, och antas först efter reformationen tillfallit det angränsande Helgeandshuset. Troligen skedde det mellan 1400 och 1420.

Ett helgeandshus omtalas i Visby redan på 1290-talet, men uppgifterna om detta helgeandshus är mycket knapphändiga. Hospitalet/helgeandshusets verksamhet i kvarteret med Helgeandskyrkans ruin kan beläggas först efter reformationen. 

En hostpitalkyrka fanns då även här. Av ett synesinstrument från 1736 framgår att den var av sten med tegeltak och valvslagen, På en tomtkarta från 1767 framgår att den var omkring 16 × 10,5 meter. Hospitalskyrkan revs 1783 men delar av den fanns kvar som ruin in på 1800-talet, avbildad som etsning 1804 och finns med på en tomtkarta från 1807. Idag finns inga synliga rester kvar av hospitalskyrkan.

Kyrkan har åtta sidor och är byggd i två våningar. De båda våningarna har ett gemensamt kor. Kyrkan går ytterst tillbaka på kejsar Karl den Stores palatskapell i Aachen, men liknar som ovan nämnt även danske kungens nämnda kapell vid Store Heddinge och den biskopliga kyrkan Schwarzrheindorf utanför Bonn. Runda och mångkantiga kyrkor blev populära under korstågstiden, och inspirerades ofta av Heliga gravens kyrka och Klippmoskén, som vid denna tid uppfattades som det ursprungliga Jerusalems tempel.

Referenser

Litteratur
Helge Ands ruin och Hospitalet, Gotland Visby, volym 184 av Sveriges kyrkor, konsthistoriskt inventarium av Erik Bohrn och Gunnar Svahnström (1981).

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkoruiner i Visby
Sveriges socialhistoria
Landet för länge sedan III: Jakten på det försvunna vattnet

Landet för länge sedan III: Jakten på det försvunna vattnet () är den andra uppföljaren till Landet för längesedan. Den släpptes direkt till video i USA den 6 december 1995.

Handling 
Lillefot och hans vänner har det bra i den Stora Dalen. Ända tills massor av meteorer faller ner i den Stora Dalen och täpper igen vattenkällorna. Detta gör att det blir mycket ont om vatten och alla måste samsas om det sista. Ceras pappa blir den stöddiga dinosaurien som bestämmer över allting och bestämmer över tiderna när vissa ska få dricka. Detta gör att de vuxna blir osams och Lillefot och hans vänner ger sig ut för att leta rätt på vattnet och rädda den Stora Dalen.

Se även 

 Landet för längesedan (filmserie)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Amerikanska filmer 1995
Amerikanska animerade filmer
Dinosaurier på film
Direkt till video-uppföljarfilmer
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1995
Amerikanska uppföljarfilmer
Sankt Olofs kyrkoruin, Visby

S:t Olof är en kyrkobyggnad (ruin) i Visby i Visby stift. Enligt den danske historikern Saxo Grammaticus krönika grundlades S:t Olofs kyrka år 1102 av den danske kungen Erik Ejegod (kung år 1095 och död 1103), som via Gotland och vidare genom Ryssland, for på pilgrimsresa till Jerusalem tillsammans med sin drottning Botildis. Såväl byggnadsdetaljer som avgiftslistorna för de medeltida biskopsvisitationerna visar dock att kyrkan byggts omkring 1240, då den uppförts som tysk församlingskyrka i stadens norra församling (ersättandes S:t Nicolai, som övertagits av dominikanorden).

Kyrkan övergavs efter reformationen och tycks vara en av de första som blivit ”stenbrott”, då endast tornet är utsatt på Johan Maiers karta av år 1646.

Ruinen ligger idag i den botaniska trädgården. På ruinen växer Gotlands största exemplar av murgröna.

Den siste kyrkvärden var Henrik Skrädder 1531.

Se även
Visby församling

Källor 

 Dick Wase, Kyrkorna i Visby, i Gotländskt arkiv 1990.
 Dick Wase, Kyrkorna i Visby - nya rön, i Gotländskt arkiv 2002.

Externa länkar

Kyrkoruiner i Visby
Obu

Ōbu  är en japansk stad i prefekturen Aichi på den centrala delen av ön Honshu. Staden är belägen strax söder om Nagoya och ingår i denna stads storstadsområde. Obu fick stadsrättigheter 1 september 1970.

Källor

Orter i Aichi prefektur
WP:Projekt Japan