kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fukta din aska

Fukta din aska - C. M. Bellmans liv från början till slut är en roman av Ernst Brunner från 2002. Romanen skildrar Carl Michael Bellmans liv med en suggestiv inlevelse och ett språk som är både tidsanpassat och kraftfullt. 

Brunner själv skriver: "Romanen bygger i allt väsentligt på tillgänglig Bellmaniana, historiska skrifter och annat källmaterial, men den är gestaltande och gör inte anspråk på sanningsenlighet utifrån vetenskapliga grunder".

Svenska romaner
Skönlitteratur 2002
Kulturella återgivningar av Carl Michael Bellman
Matteo Ricci

Matteo Ricci, född 6 oktober 1552 i Macerata i dåvarande Kyrkostaten, död 11 maj 1610 i Peking, Kina, var en italiensk jesuit, missionär och sinolog. Mest känd som en av grundläggarna av den kristna missionen i Kina.

Biografi 
Ricci inträdde 1571 i jesuitorden och begav sig 1577 jämte flera andra italienska ädlingar till Indien och verkade där i missionens tjänst under fyra år. 1582 kallades han att fullfölja de av Frans Xavier först upptagna försöken att öppna Kina för kristendomen. Med stor skicklighet förstod han att genom gåvor och sina matematiska och astronomiska insikter stämma de högre ämbetsmännen till sin fördel och vann med deras hjälp t.o.m. Wanli-kejsaren av Mingdynastin, som 1601 kallade honom och hans följeslagare till Peking.

I Peking nådde Ricci en hög statsämbetsmans ställning och anseende och vann åtminstone till namnet ett stort antal för kristendomen. Utgående från tanken att en missionär har att anpassa sig efter givna förhållanden drev Ricci ackommodationsprincipen till betänklig karikatyr. Så lät han dyrkan av förfädernas andar och av Konfucius bestå, hållande före, att sådan dyrkan hade blott sekulär betydelse. Genom krucifix, Mariabilder, böneformler sökte han göra kristendomen så tillgänglig som möjligt för kineserna.

Den jesuitiska missionen hade en lång tid lysande yttre resultat, särskilt så länge den kejserliga ynnesten räckte. Men denna tog en gång slut. Den jesuitiska ackommodationsprincipen blev även omsider av påven Clemens XI ogillad, 1704. En stark tillbakagång i missionsresultaten blev följden. Många av hans skrifter på kinesiska har än idag stort anseende.

Källor 

 

Italienska jesuiter
Sinologer
Personer i Italien under 1500-talet
Romersk-katolska kyrkan i Kina
Missionärer i Kina
Romersk-katolska missionärer
Födda 1552
Avlidna 1610
Män
WP:Projekt Kina
Personer från Marche
Johann David Michaelis

Johann David Michaelis,  född den 27 februari 1717 i Halle, död den 22 augusti 1791 i Göttingen, var en tysk orientalist och luthersk teolog, son till Christian Benedikt Michaelis, far till Caroline Schelling.

Michaelis blev 1746 professor i filosofi och 1750 även i österländska språk vid universitetet i Göttingen. Han utövade en inflytelserik verksamhet även inom teologin. Ty fastän han alltjämt tillhörde filosofiska fakulteten, blev han genom sina teologiska föreläsningar och skrifter en banbrytare för den moderna historisk-kritiska och filologisk-kritiska teologin, dock med fasthållande av tron på den gudomliga uppenbarelsen. 

Närmast riktade Michaelis sitt intresse på ett noggrannare utforskande av Orienten och förmådde för detta ändamål den danske kungen Fredrik V att 1761 utsända en vetenskaplig expedition till Jemen, i vilken, på Michaelis uppmaning, även svensken Peter Forsskål deltog. För samma ämne verkade han ytterligare genom sitt 1771-89 i 24 band utgivna Orientalische und exegetische Bibliothek och Neue orientalische und exegetische Bibliothek (1786-93 i 9 band). 

Till exegetiken hör de flesta av Michaelis 82 skrifter, bland vilka må nämnas Einleitung in die göttlichen Schriften des Neuen Bundes i 2 band (1750; 4:e upplagan (med polemik mot Johann Gottfried Eichhorn 1788), Einleitung in das Alte Testament (ofullbordad, 1:a delen 1787) och Übersetzung des Alten Testaments mit Anmerkungen (13 band, 1769-86).

Ett av hans mest kända arbeten är Mosaisches Recht (1770-75; 2:a upplagan 1776-80, 6 band - dedicerad till Olof Ingelsson Rabenius). Dessutom deltog han 1753-70 i redigeringen av Göttingische gelehrte Anzeigen. Hans utgav även Edmund Castells Lexicon syriacum (1787-1788). Michaelis föreläsningar i moral utgavs av Carl Friedrich Stäudlin (1792-1802).

Källor

 

Tyska orientalister
Tyska teologer
Bibelforskare
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer i Tyskland under 1700-talet
Personer från Halle an der Saale
Födda 1717
Avlidna 1791
Män
Ugglan
Anchor steam

Anchor steam beer är en ölsort från San Francisco, USA. Ölen tillverkas av Anchor Brewing och har funnits i San Francisco sedan 1896.

Namnet Anchor Steam kan härledas från 1800-talet när steam verkar ha varit ett smeknamn för öl bryggt på USA:s västkust under primitiva förhållanden och utan is.

Den har tidigare funnits i Systembolagets sortimentet.

Referenser 

Öl i USA
Himmelska dagar (musikalbum)

Himmelska dagar är ett musikalbum av Eldkvarn, utgivet den 29 januari 1987. 

Himmelska dagar gavs ut som en dubbel-LP. CD-upplagan består dock av endast en skiva. Albumet vann en Grammis för Bästa album 1988. 

Bernt Rosengren medverkade som saxofonist och arrangör.

Låtlista

Listplaceringar

Källor 

Album av Eldkvarn
Musikalbum 1987
Album utgivna på EMI
Svenskspråkiga musikalbum
Karleby hamn

Karleby hamn är en hamn i Karleby i Mellersta Österbotten. Hamnen ligger i stadsdelen Yxpila. Den är en av Finlands största hamnar. Hamnen består av stamhamnen och djuphamnen. Djuphamnen byggdes under 1980-talet.

Hamnar i Finland
Transport i Karleby
Pluralism (musikalbum)

Pluralism är musikalbum av Eldkvarn, utgivet 1993. Albumet är gruppens femtonde, och innehåller endast låtar skrivna av Plura Jonsson. 

På albumet har gruppen sökt efter ett mer modernt och looporienterat sound. Det är första albumet utan trummisen Peter Smoliansky som hoppade av bandet innan inspelningarna började. Producenten Magnus Persson spelade istället trummor, samt skötte trumprogrammeringar.

Låtlista

Listplaceringar

Källor

Album av Eldkvarn
Musikalbum 1993
Album utgivna på EMI
Svenskspråkiga musikalbum
Måns Ivarsson

Måns Ivarsson, född 10 januari 1956, är en svensk journalist bland annat med fokus på resor och som arbetar för Expressen. 

Hösten 2007 utgav Ivarsson en biografi över Ulf Lundell, med titeln Vill du ha din frihet så får du ta den. Han är också känd för sin recension av den amerikanska rockgruppen Totos framträdande i Stockholm 1987. Recensionen löd som följer: ”Zzzzzzzzzzzzz”. År 2013 utgav Ivarsson tillsammans med Tomas Petersson romanen Amarone, om kommissarie Nicodemus Bergman.

Bibliografi 
Vill du ha din frihet så får du ta den, 2007
Amarone, 2013 (tillsammans med Tomas Petersson)

Referenser

Födda 1956
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 2000-talet
Män
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Vill du ha din frihet så får du ta den

Vill du ha din frihet så får du ta den är en biografi om Ulf Lundell skriven av Måns Ivarsson som publicerades under hösten 2007. Biografin är uppdelad i tre delar med en sammanlagd volym på 987 sidor. Boken lägger fokus på Ulf Lundells verk snarare än kvinnorna och spriten.

Mottagande 
Peter Englund skrev i en recension publicerad i Expressen att boken lämnade honom kluven. Han kritiserade vad han uppfattade som en brist på analys och perspektiv trots dess vida omfång. 

Englund avslutade sin recension med att även "ett halvlyckat monument är ändå ett monument".

Referenser

Biografier
Ulf Lundell
Litteratur 2007
31 låtar

31 Låtar, eller 31 songs, är en självbiografisk roman/essä av Nick Hornby som kom ut 2003. Boken handlar, som titeln säger, om 31 låtar som har betytt mycket för Hornby som person. Varje låt behandlas i ett separat kapitel där Hornby associerar låten till någon anekdot ur sitt eget liv.

Källor

Brittiska romaner
Skönlitteratur 2003
Engelskspråkig skönlitteratur
Självbiografier
Ebiet G. Ade

Ebiet G. Ade (född Abid Ghoffar 21 april 1954 i Wanadadi, Banjarnegara) är en indonesisk sångare, låtskrivare, poet och gitarrist.

Diskografi

Externa länkar
 Ebiet G. Ade Official Website

Födda 1955
Indonesiska sångare
Män
Levande personer
Stiernhöök

Stiernhöök var en svensk adlig ätt.

Ättens stamfader var kyrkoherden Olaus Petri Dalecarlus. Om hans ursprung har sagts olika saker. Gabriel Anrep uppger att farfadern var en förmögen bergsman i Wibberboda vid namn Peder Pedersson, vilket utdömdes av Gustaf Elgenstierna som påhitt för att ge mer glans åt släkten. I Svenska antavlor har dock en annan koppling gjorts till bergsmän, nämligen till en bergsman i Vikmanshyttan vid namn Peder Jönsson som levde på 1500-talet.

Olaus Petri Dalecarlus var gift med Margareta Hansdotter, vars far av Anrep kallas Herr Johannes Hedemorensis Pastorius. De hade två söner. Barnen till deras son Petrus Olai upptog namnet Arosell och några ättlingar adlades med namnet Adlerheim. Petrus Olais bror Johan adlades 1649 med namnet Stiernhöök, och introducerades år 1650 på nummer 471. Hans hustru var Carin Appelbom vars mor var en Hök af Partille. Deras äldsta dotter blev stammoder till adelsätten von Rudbeck, och en yngre till von Schönfelt, och den yngsta dottern gifte sig von Snoilsky. Äldste sonen Andreas var assessor i Dorpat och sedan direktör i Hälsinglands trollkommission. Med en dotter till Henrik Lemmens fick han en dotter som gifte sig Schönberg, varmed ättegrenen slöts.

Hans yngre bror Johan Stiernhöök d.y. var först gift med Helena von Beijer, och sedan med Anna Graan vars far var Johan Graan och modern Elisabeth Bure. Sönerna i första äktenskapet avled barnlösa; den yngste av dem dödades vid Holmer skans 1699. I andra äktenskapet föddes först Johan Stjernhöök som avled i rysk fångenskap efter slaget vid Poltava, och Jacob Stjernhöök som drunknade tillsammans med en kusin år 1703. Dottern Catharina gifte sig med en ofrälse kapten. Anders Stjernhöök var ryttmästare vid Adelsfanan, men avled barnlös som sina bröder.

En yngre ättelinje utgick från Olof Stiernhöök som var biträde åt fadern Johan när denne blev blind, och blev sedan underlagman och sekreterare. Han var gift med broderns svägerska Margareta von Beijer. Deras äldste son Johan Carl var diplomat i Wien, och avled ogift. Sonen översten Gustaf stupade vid slaget vid Poltava. Yngste sonen Olof var kapten vid Livgardet till fots, men avled ogift 1703.

Källor 

 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 4

Svenska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Hagströmer

Hagströmer är en svensk adlig ätt. Endast huvudmannen har adlig värdighet.

Släkten härstammar från fältskären vid Jämtlands regemente Per Hagström (död 1733). En son till honom var läkaren Johan Otto Hagström (1716–1792); en annan son, inspektören på Länna bruk Jakob Hagström, som till hustru hade Anna Elisabeth Wirell, vars bror Claes adlades med namnet Lagerstråle och vars mormor Catharina Oljeqvist härstammade från ätten Upplänning.

Sistnämnda makar hade sonen Anders Johan Hagströmer (1753–1830) som adlades 1812 med namnet Hagströmer, enligt 37 § i 1809 års regeringsform, varmed endast huvudmannen äger adlig värdighet. Släkten introducerades med nummer 2 230. Till hustru hade Hagströmer Johanna Dorothea Bouck, vars far Guillaume Bouck var fabrikör och drev sockerbruk i Stockholm och vars mor hette Fredrika Eleonora Isoz. Makarna fick två barn. Dottern gifte sig med medicinalrådet Nils Almroth, och sonen Jacob Vilhelm Hagströmer var grosshandlare i Stockholm och adelsman vid faderns frånfälle. Jacob Wilhelm Hagströmer var gift med en dotter till bergslagskamreraren i Falun Fredrik Mellgren och dennes hustru Emerentia Maria Theel. De fick ett barn som levde till vuxen ålder, kaptenen Johan Jacob Hagströmer som ägde Wärsta i Närke och som var gift med en dotter till ett kommerseråd Kyntzell. Deras äldste son var Johan Vilhelm Hagströmer.

Kända medlemmar
Anders Johan Hagströmer (1753–1830), läkare, inspektor vid Karolinska Institutet
Johan Jacob Hagströmer (1820–1887), kapten
Johan Vilhelm Hagströmer (1845–1910), svensk jurist, professor och universitetslärare
Sven Hagströmer (1877–1943), landshövding
Gösta Hagströmer (1908–1998), jurist
Sven Hagströmer (född 1943), finansman och företagsledare

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Magnus A. Carlsson

Magnus A Carlsson, född 1980 i Västerås, är en professionell golfspelare. Han spelar för närvarande på Europatouren.

2007 vann han Challenge of Ireland, en tävling som ingår i Challenge Tour.

Magnus nådde sin hittills största framgång i januari 2008 när han förlorade i särspel för segern i Joburg Open i Sydafrika.

Referenser 

Svenska golfspelare
Födda 1980
Män
Levande personer
Idrottare från Västerås
Eftersläpning

Eftersläpning är ett begrepp som används för att ange ett förhållande mellan en elmotors synkrona och verkliga varvtal. Eftersläpningen har tillskrivits bokstaven "S" och anges i enheten procent. Eftersläpningen kan alltså sägas beskriva hur stor del av varven som fallit bort på grund av belastningar.

 där N0 är det ideala (synkrona) varvtalet och Nn det varvtal vi vill jämföra. Som kuriosa kan nämnas att i asynkronmotorn roterar magnetfältet med hastigheten N0

Se även
 Elektrisk motor
 Synkronmotor
 Asynkronmotor
 Trefas

Referenser 

Elektromotorer
Spinning (träning)

Spinning är en gruppträningsform som genomförs på motionscykel, till musik och i regel med instruktör. 

Träningsformen grundades av tävlingscyklisten Johnny Goldberg 1989. Han hade förlorat loppet Race Across America (RAAM) 1987 och sökte en träningsform som gjorde att han kunde träna utan att lämna hemmet. Han byggde om sin egen motionscykel för att den mer skulle likna en riktig racercykel och började så småningom hålla spinningklasser i sitt garage. Han kom senare att utveckla spinningcyklar för massproduktion i takt med att träningsformen växte.

Referenser

Träning
Cykling
Sundsvalls OK

Sundsvalls OK är en orienteringsklubb verksam i Sundsvall. Klubben bildades 1936.

Verksamhet 
I huvudsak sysslar SOK med orientering, men klubbens verksamhet består även av skidorientering. Sundsvalls OK är medlem i Svenska Orienteringsförbundet, Svenska Skidförbundet, samt Svenska Friidrottsförbundet.

Externa länkar
Sundsvalls OK

Orienteringsklubbar i Medelpad
Sportklubbar bildade 1936
Sportklubbar i Sundsvalls kommun
Adobe GoLive

Adobe GoLive var ett webbsideredigerarprogram av Adobe Systems. Sedan april år 2008 sker ingen fortsatt utveckling av programmet, Adobe har valt att lägga resurserna på utveckling av programmet Dreamweaver.

Innehållshanteringssystem
Al Unser, Jr.

Alfred "Al" Unser Jr, född 19 april 1962 i Albuquerque, New Mexico, är en amerikansk racerförare. 

Unser körde under sin karriär i huvudsak för stallet Marlboro Penske och han vann både Indianapolis 500 och Champ Car. Han vann sin första titel 1990, och den andra 1994. 

Unser är nykter alkoholist.

Champ Car-segrar 

Amerikanska racerförare
Racerförare från New Mexico
Champ Car-förare
IndyCar-förare
IndyCar-racevinnare
Indianapolis 500-vinnare
Indianapolis 500-förare
Idrottare från Albuquerque
Födda 1962
Levande personer
Män
Scramble

Scramble kan syfta på:

Scramble (datorspel) – ett arkadspel i shoot 'em up-genren
Scramble (golf) – en spelform inom golf
Per Warfvinge

Per Warfvinge, född 16 februari 1957, är tidigare vice rektor för utbildning (2001-2007) samt för vice rektor för internationella frågor (2008-2017) vid Lunds Tekniska Högskola (LTH), Lunds universitet. Warfvinge är ordförande i  fakultetsstyrelsen för Teknik och samhälle vid Malmö universitet (2019-.

Bakgrund
1982 Civilingenjörexamen vid LTH 
1986 Licentiatexamen
1988 Disputation i kemisk teknologi 
1992 Docent 
1992 studierektor för civilingenjörsutbildningen i kemiteknik.
1994 särskild forskare vid NFR i ämnet Hydrokemiska mark-processer.
1998 uppdrag att organisera och leda en ny civilingenjörsutbildning i Ekosystemteknik
2001 vice rektor för grundutbildningen vid LTH
2008 vice rektor för internationella frågor vid LTH
2012 vice rektor för utbildning och internationella frågor vid LTH

Källor

Externa länkar
Per Warfvinges bakgrund
Per Warfvinges sidor om Alsaceviner

Svenska kemiingenjörer
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Födda 1957
Levande personer
Friidealring

En friidealring eller fir är en unitär ring där varje ensidigt ideal är fritt som modul över ringen. En kommutativ ring är en friidealring om och endast om den är en principalidealdomän, men det finns icke-kommutativa friidealringar där ideal kan ha oändlig modulrang.

Om varje  vänsterideal i en ring A är fritt, så är A en vänsterfriidealring eller vänsterfir. Definitionen av högerfriidealring (högerfir) är analog. En ring är en FIR om och endast om den är både en vänsterfir och en högerfir.

Formellt är alltså en unitär ring A en vänsterfriidealring, om det för varje vänsterideal q i A finns en familj B = (bi)iεI av element i q, sådan att varje element i q på ett och endast ett sätt kan skrivas som en summa av termer aibi för olika i och med varje ai i A.

Varje monoidring K[G] för en fri monoid G och över vilken som helst kropp K är en fir.

Varje fir kan framställas som en delring av någon skevkropp, och har global homologisk dimension högst ett.

Ringteori
En halv gul sol

En halv gul sol (engelska: Half of a Yellow Sun) är en roman av den nigerianska författaren Chimamanda Ngozi Adichie, utgiven 2006 av Knopf/Anchor. Romanen blev hennes internationella genombrott. Den översattes till svenska samma år, och gavs ut av Albert Bonniers Förlag. Titeln syftar på utbrytarrepubliken Biafras flagga, en trikolor i rött, svart och grönt med en uppgående gul sol i mitten.

En filmatisering av boken kom ut 2013, med manus och regi av Biyi Bandele.

Handling 
En halv gul sol kretsar kring tvillingsystrarna Olanna och Kainene från en välbärgad igbofamilj i Lagos och deras vänkrets före och under det inbördeskrig som rasade i Nigeria mellan 1967 och 1970, efter det att sydöstra Nigeria utropade sin självständighet som staten Biafra. Andra huvudkaraktärer i romanen är Olannas man, den intellektuelle universitetsläraren Odenigbo, Kainenes älskare, den vite författaren Richard, och Odenigbos springpojke, den fattige bypojken Ugwu.

Utmärkelser 

 Anisfield-Wolf Book Award 2007 (kategorin skönlitteratur)
 PEN 'Beyond Margins' Award 2007 (delat pris)
 Orangepriset 2007

Utöver dessa priser nominerades boken till flera andra, däribland Commonwealth Writers' Prize 2007 (bästa bok – Afrika).

Källor 

Noter

Nigeriansk skönlitteratur
Skönlitteratur 2006
Engelskspråkig litteratur
Nigeria i skönlitteratur
Nätdragande morianer

Nätdragande morianer (även kallad Morianbron) är en skulpturgrupp föreställande två morianer. Den fanns ursprungligen i Hagaparken i Solna kommun, men flyttades 1863 till sin nuvarande plats i Ulriksdals slottspark.

Historik

Ett exotiskt inslag i Hagaparken var en liten hängbro av gjutjärn som ledde till den så kallade Drottningens holme framför Drottningens paviljong (numera Haga slott). Bron ritades 1845 av arkitekt Georg Theodor Chiewitz som på 1800-talets mitt var Oscar I:s favoritarkitekt med ansvar för olika projekt i Hagaparken. 

Hängbrons pyloner gestaltades som två naturtrogna morianer klädda i höftskynke och brons dragstag utformades som nät som båda männen höll i. Figurgruppen hade skapats av konstnären och gravören Pehr Henrik Lundgren (1824–1855) och göts vid Ludwigsbergs verkstad. Figurernas socklar bär inskriptionen "P:Lundgren" och datum 1845 samt "I:Lamm" som stå för Jacques Lamm, Ludwigsbergs verkstads grundare.

Efter sänkningen av vattennivån i Brunnsviken 1863 hamnade bron och morianerna på torra land, därför flyttades alltsammans till Ulriksdals slottspark och placerades vid Igelbäcken, där de fortfarande står och håller i sina nät. Varje skulptur är målad polykrom och står på en fem centimeter hög gjutjärnsplatta, vilande på en gråsten. Norra morianen har ett blå-vitrandigt höftskynke medan södra morianen bär ett röd-vitrandigt höftskynke. I maj 2015 renoverades figurernas målning.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Ulriksdals slott
Hagaparken
Skulpturer i Solna kommun
Skulpturer 1845
Skulpturer av svenska skulptörer
Rysslands strategiska robotstridskrafter

Rysslands strategiska robotstridskrafter (Ракетные войска стратегического назначения, Raketnyje vojska strategitjeskogo naznatjenija) är en av komponenterna i den ryska federationens strategiska kärnstridskrafter. De andra är den ryska stillahavs- och norra flottans ubåtsbaserade kärnvapeninsatsstyrkor samt luft- och rymdförsvarsstridskrafternas kärnvapenkrafter.

Historia 
Rysslands strategiska robotstridskrafter bildades vid Sovjetunionens sammanbrott 1990/1991. Ryssland ärvde då en enorm mängd kärnvapen och övertog även senare Ukrainas, Vitrysslands och Kazakstans kärnvapenarsenaler. 1990 bestod Rysslands totala strategiska arsenal av cirka 1 400 robotar med tiotusentals monterade kärnstridsspetsar. Från det tidiga 1990-talet och framåt skedde stora neddragningar av arsenalen och flera missilanläggningar har bantats bort. År 1997 startade man återigen upp produktionen av nya robotar, RT-2PM2 Topol-M, och producerar idag runt 10 nya robotar per år samtidigt som äldre modeller fasas ut. Från och med 2010 har RS-24 Jars samt RS-28 Sarmat till stor del ersatt produktionen av RT-2PM2 Topol-M.

Robotsystem i bruk 
I april 2018 bestod den Ryska strategiska robotstridskraften av 559 robotar med sammanlagt ungefär 1 300 stridsspetsar. 
 R-36M Vojevoda (SS-18), 46 st, antal kärnstridsspetsar okänt (upp till 10 per robot i R-36M2 modifikation), (kommer att dras ur tjänst år 2022)
 UR-100N (SS-19), 70 st, 420 kärnstridsspetsar
 RT-2PM Topol (SS-25), 171 st, 171 kärnstridsspetsar
 RT-2PM2 Topol-M (SS-27), 123 st, 123 kärnstridsspetsar 
 RS-24 Jars (SS-29), 149 st, 596 kärnstridsspetsar

Galleri

Källor 

 Global Security

Externa länkar 
  Russia / Soviet Nuclear Forces Guide 

Rysslands militär
Fastighetskartan

Fastighetskartan var en karta över Sverige som främst visar registerinformation; fastighetsgränser, men också bland annat läns-, samfällighets- och kommungränser. 

Den infördes för att ersätta gula kartan och ekonomiska kartan år 2000. Fastighetskartan, som finns i flera versioner, såväl digitala som pappersvarianter, framställs av Lantmäteriet och innehåller förutom gränser även bland annat markanvändning, kommunikationer, bebyggelse och bestämmelser (nationalparker, militära övningsområden etc). Även höjdkurvor och registertext ingår.

Sedan början av 2020-talet är kartan ersatt av 'topografi 10' anpassad för skalnivån 1:10 000.

Källor

 

Lantmäteriets kartor
Kartografi
Lantmäteri
Rysslands rymdstridskrafter

Rysslands rymdstridskrafter (Космические войска России, Kosmitjeskije vojska Rossii) är Ryska federationens rymdförsvar 1992-2011. 2011 förenades de med det Ryska flygvapnets luftförsvarstridskrafter till luftförsvars- och rymdstridskrafterna. Det blev en egen försvarsgren igen 2015.

Galleri

Se även
 USA:s rymdstyrka, amerikansk motsvarighet

Källor
Global Security

Externa länkar 
  Rymdstridskrafternas sida på Ryska militörens officiella webbplats
  Historik om rymdstridskrafterna

Rysslands militär