kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kubansk pasohäst

Den kubanska pasohästen, eller Cubano de Paso, är en hästras som utvecklats på ön Kuba i Västindien. Rasen är berömd för sina extra gångarter som de har ärvt av de berömda spanska hästarna som fördes till Nord- och Sydamerika med spanska conquistadorer. Sedan dess har rasen främst använts som arbetshäst inom jordbruket och som ridhäst. Rasen är mycket vänlig och lätthanterlig men är samtidigt livlig, en egenskap som kubanska uppfödare kallar för "brio" (glöd).

Historia
Under 1500- och 1600-talet fördes hästar från Europa till Amerika med de spanska conquistadorerna. Dessa hästar var främst de berömda spanska hästarna] och spanska jenneter, men även ädla orientaliska hästar som funnits i Spanien sedan de nordafrikanska morernas invasion av Iberiska halvön fanns med på båtarna. 

Under koloniseringen rymde eller släpptes många av de spanska hästarna fria och blev förvildade. Klimatet och terrängen utvecklade de kubanska hästarna efter naturligt urval. Dessa hästar fångades sedan in när öarna i Västindien började befolkas, och de utvecklades då mer selektivt. 

De kubanska paso-hästarna ärvde många av egenskaperna från de spanska jenneterna, bland annat extra gångarter som kallas marcha eller andaduras. På Kuba kallas rasen därför Cubano de paso, då paso är det spanska ordet för gångart.

Egenskaper
Den kubanska pasohästen är relativt liten men räknas ändå som stor häst. Oftast är de runt 150 cm i mankhöjd men kan bli så låga som 135 och ända upp till 155 cm över manken. Rasens mest utmärkande egenskap är den jämna och flytande gångarten som på spanska kallas marcha eller andaduras. Hästarna har en proportionerlig exteriör med ett litet men finmejslat huvud med rak eller lätt utåtbuktande nosrygg och bred panna. Ögonen är stora och uttrycksfulla och käken är kraftig men muskulös. Öronen är små och rörliga och något breda längst ner mot basen. Nacken är medellång och muskulös medan ryggen är medelkort men stark och med ett sluttande kors. Svansen är relativt lågsatt hos hästarna och bärs ofta tätt intill kroppen. Överarmarna är korta men väl musklade och hovarna är ganska breda men tåliga. 

Den kubanska pasohästen är mycket lätthanterlig och vänlig men samtidigt mycket energisk och livlig. Den energi som hästen besitter är en mycket eftertraktad egenskap bland kubanska uppfödare och kallas "brio" (glöd). Rasen används främst till ridning och ibland även till körning. Hästarna är även populära för att de är billiga i drift och klarar sig på magert bete och lite foder. Alla färger existerar hos rasen även om hela färger som fux, brun eller svart är vanligast.

Se även 
Kubansk pinto
Kubansk travare
Criollo
Mangalarga marchador
Paso Fino
Peruansk pasohäst
Chilensk corralero

Källor 
Google Books International Encyclopedia of Horse Breeds AvBonnie Lou Hendricks, Anthony A. Dent

Varmblodshästar
Hästraser från Nordamerika
Kubansk pinto

Den kubanska pinton, eller Pinto Cubano, är en hästras som utvecklats på ön Kuba i Västindien under mitten av 1970-talet. Den kubanska pinton är en ganska liten häst på ca 145-150 cm i mankhöjd och den är alltid skäckfärgad (fläckig). Rasen utvecklades ur den kubanska pasohästen som var välkänd för sin mjuka och fjädrande trav, vilket även pinto-varianten har ärvt. Rasen har även fått en naturlig resistens mot sjukdomar. Den kubanska pinton används främst till ridning, då speciellt till boskapsskötsel på Kuba.

Historia
De kubanska hästarna har utvecklats med hjälp av de berömda spanska hästarna som fördes till Amerika under 1500- och 1600-talet. Dessa hästar rymde sedan eller släpptes lösa på ön där de förvildades och utvecklades genom naturligt urval. När Kuba och de andra öarna i Västindien så småningom koloniserades efter att urinvånarna helt försvunnit från öarna, fångades de vilda hästarna in och avlades mer selektivt. Bland annat utvecklades den kubanska pasohästen, baserad på de hästar som naturligt hade extra gångarter, och den kubanska travaren som under 1800-talet fick inflytande av kanadensiska hästar och fick en mycket utmärkande, flytande trav. 

Det skulle dock dröja ända fram till 1974 innan man införde avelsprogram för att förbättra de övriga hästarna på Kuba. Man korsade de inhemska hästarna med importerade hästar från USA. Man utgick ifrån att avla fram hästar som hade den fläckiga skäckfärgen som sin egenskap för att skilja dem från de andra kubanska raserna. Man satsade på att förbättra hästarna med ovanliga skäckfärgade Criollohästar, Quarterhästar och även mycket ovanliga skäckfärgade engelska fullblod.

Egenskaper
Den kubanska pinton har utvecklats till en utmärkt boskapshäst och används främst för att driva kor på Kuba. Rasen är något kraftigare och mer muskulös än de andra kubanska raserna och är alltid skäckfärgad. Hästarna är ca 145-150 cm i mankhöjd och är därför relativt små, men de räknas som stora hästar. Hästarna är kompakta med Quarterhästens kraftiga bakdel och kors och de har en väldefinierat musklad exteriör. Då denna ras utvecklades med modernare raser senare har de fortfarande en naturlig motståndskraft mot sjukdomar. 

Den kubanska pinton är arbetsvillig och mycket lätthanterlig och har fått både resning och goda gångarter från det engelska fullblodet.

Se även 
Kubansk pasohäst
Kubansk travare
Quarterhäst
Paint (hästras)

Källor 
Google Books International Encyclopedia of Horse Breeds AvBonnie Lou Hendricks, Anthony A. Dent

Varmblodshästar
Hästraser från Nordamerika
Dante – akta're för Hajen!

Dante – akta're för Hajen! är en svensk komedifilm från 1978, regisserad och producerad av Gunnar Höglund samt manus tillsammans med Bengt Linder. Filmen baseras på Bengt Linders ungdomsbok Akta're för Hajen, Dante.

Om filmen 
Filmen spelades in från december 1977 till februari 1978 i Stockholm och Arlanda. Den hade svensk premiär den 26 augusti 1978 i följande tio städer: Stockholm, Göteborg, Malmö, Helsingborg, Kristianstad, Borås, Norrköping, Västerås, Uppsala och Gävle. Stockholmspremiären ägde rum på biograf Saga.

Rollista

Huvudroller 
 Jan Ohlsson – Dante
 Ulf Hasseltorp – Tvärsan
 Börje Ahlstedt – Dantes far
 Christina Schollin – Dantes mor
 Lars Lind – Tvärsans far (redaktör på Afton-Posten)
 Meg Westergren – Tvärsans mor
 Jeanette Hellström – Ginger (Dantes äldre syster)
 John Harryson – polis-inspektör
 Carli Tornehave – "Hajen", en juveltjuv (anställd på Afton-Posten)

Övriga roller 
 Sten Ardenstam – Herr Holmberg (juvelerare)
 Kerstin Dahl – Elsa Dieter, en juveltjuv
 Lillemor Ohlson – Annika Nilsson, en juveltjuv (sekreterare på Afton-Posten)
 Ricky Bruch – hovmästare
 Lasse Berghagen – karate-lärare
 Kent Sjöman – Klas Dieter, en juveltjuv (anställd på Afton-Posten)
 Jim Steffe – juveltjuv med hatt
 Magdalena Wiklund – biträdande juvelerare
 Sture Gustafsson – polisman #1
 Egil Holmsen – polisman #2
 Rune Hallberg – polisman på Hötorget
 Peter Sidenborn - Elev

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2019.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska komedifilmer
Svenska filmer 1978
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på böcker
Filmmusik av Ralph Lundsten
Svenska 1970-talsfilmer
Kubansk travare

Den kubanska travaren, eller Criollo de trote, är en hästras som utvecklats på ön Kuba i Västindien under 1800-talet. Rasen är mest känd för sin mycket jämna och flytande trav. Den kubanska travaren används främst inom jordbruket på Kuba och är en mycket lätthanterlig men energisk ras. Hästarna är ganska små med enbart 140-150 cm i mankhöjd och mörka färger som brun och svart är dominerande hos rasen.

Historia
De kubanska hästarna har utvecklats med hjälp av de berömda spanska hästarna som fördes till Amerika under 1500- och 1600-talet. Dessa hästar rymde sedan eller släpptes lösa på ön där de förvildades och utvecklades genom naturligt urval. När Kuba och de andra öarna i Västindien så småningom koloniserades efter att urinvånarna helt försvunnit från öarna, fångades de vilda hästarna in och avlades mer selektivt. Bland annat utvecklades den kubanska pasohästen, baserad på de hästar som naturligt hade extra gångarter. Så sent som 1974 började man även utveckla en enbart skäckfärgad ras med hjälp av amerikanska importer. Dessa hästar kallades Kubansk pinto och används främst som boskapshäst på ön. 

Den kubanska travaren utvecklades dock under 1800-talet strax före Amerikanska inbördeskriget (1861-1865) då man importerade kanadensiska hästar som skulle användas på sockerplantagerna på ön. De kanadensiska hästarna hade alltid varit berömda för sin utmärkta trav och när dessa sedan korsades med de spanskättade vilda hästarna på ön utvecklade man en ny ras som hade ärvt många egenskaper, bland annat traven och färgerna, från den kanadensiska hästen men med samma glöd som de spanska hästarna.

Egenskaper
Den kubanska travaren är mest känd för sin trav som är mycket mjuk, fjädrande och elastisk. Hästarna är dock ganska små med en mankhöjd på ca 140-150 cm, och används mest till jordbruksarbete på Kuba då de är intelligenta, lätthanterliga och arbetsvilliga, men samtidigt är de mycket energiska och intelligenta. Hästarna förekommer i alla färger men mörka färger som svart eller brun är dominerande. 

Hästarna har en proportionerlig exteriör med ett litet till medelstort huvud med rak eller lätt utåtbuktande nosrygg och bred panna. Ögonen är stora och uttrycksfulla och käken är kraftig men muskulös. Öronen är små och rörliga och något breda längst ner mot basen. Nacken är medellång och muskulös medan ryggen är kort men stark. Svansen är relativt lågsatt hos hästarna och bärs ofta tätt intill kroppen. Överarmarna är korta men väl musklade och hovarna är ganska breda men tåliga.

Se även 
Kubansk pasohäst
Criollo
Amerikansk travare
Kanadensisk häst

Källor 
Equi-mania
Google Books International Encyclopedia of Horse Breeds AvBonnie Lou Hendricks, Anthony A. Dent

Varmblodshästar
Hästraser från Nordamerika
Johann Baptist Emanuel Pohl

Johann Baptist Emanuel Pohl, född 22 februari 1782 i Böhmisch-Kamnitz, död 22 maj 1834 i Wien, var en österrikisk botaniker och forskningsresande.

Pohl blev medicine doktor 1808 och därefter lärare i teknologi och allmän naturhistoria vid universitetet i Prag. Han publicerade vid denna tidpunkt arbeten i botanik, zoologi och mineralogi.  Han deltog i den österrikiska vetenskapliga expeditionen till Brasilien som inleddes 1817, ursprungligen med ansvar för mineralogi och geologi, men övergick snart till botaniken. 

Efter att i huvudsak ha utforskat Minas Gerais återkom han till Österrike 1821 och blev då föreståndare för botanisk-mineralogiska avdelningen av det nya brasilianska museet i Wien. Resan resulterade även i verken Plantarum Brasiliæ icones et descriptiones (1-2, med 200 kolorerade planscher, 1827-31) och Reise im inneren von Brasilien (två band, 1832-37).

Källor

Noter 

Österrikiska botaniker
Österrikiskt museifolk
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Födda 1782
Avlidna 1834
Män
Personer från Böhmen
Dirty Dräggels

Dirty Dräggels var inledningsvis ett raggargäng och senare en motorcykelklubb i Malmö, som 1993 togs upp som den första svenska klubben i motorcykelklubben Hells Angels.

Från raggare till bikers 

Fordonsparken hos Dirty Dräggels medlemmar bestod inledningsvis av raggarbilar, men under 1980-talet byttes dessa till Harley-Davidson-motorcyklar. Dirty Dräggels hade sneglat på Hells Angels i Danmark, där den tidigare MC Union i Köpenhamn blivit fullvärdig klubb i Hells Angels redan 1980.

Ökad kriminell verksamhet 

Polis och medier uppmärksammade också det numera motorcykelburna Dirty Dräggels i kriminella sammanhang från slutet av 1980-talet.

1987 attackerades lokalerna till MC-klubbarna Belkers och Sinners med automatvapen varvid tre Sinners-medlemmar skottskadades. Polisen misstänkte Dirty Dräggels och slog till mot klubbens lokal i Djurslöv men fann aldrig några automatvapen. Ingen greps någonsin för attackerna, men Sinners och Belkers lade sedermera ned sin verksamhet och en del av deras medlemmar gick senare med i Hells Angels.

1989 skrev journalisten Anders Westenius på tidningen Motorcykelmagasinet en kritisk artikel där han varnade för att svenska mc-gäng börjat anamma outlaw-kulturen. Efter att artikeln gått i tryck misshandlades han svårt av fyra män med basebollträn. Fyra Dirty Dräggels-medlemmar greps och anhölls men nekade och släpptes. Westenius återhämtade sig aldrig fullt ut efter misshandeln och dog sommaren 2006 vid 53 års ålder.

Hells Angels Malmö 

Dirty Dräggels utsågs i mars 1990 till hangaround chapter till Hells Angels, och i juni 1991 avancerade de till provmedlemmar. Klubben bytte i och med det tillfälligt namn till MC Sweden, innan den blev fullvärdig Hells Angels-klubb den 27 februari 1993 under namnet Hells Angels Malmoe. Även Hells Angels Sweden användes när de var ensam fullvärdig klubb i landet.

Se även 
 Hells Angels historia i Sverige

Källor 

Bikers
Raggare
Organiserad brottslighet i Sverige
Grupper inom en organisation
Hells Angels
Normal delgrupp

En normal delgrupp är inom den abstrakta algebran en särskild sorts delgrupp, som är av fundamental betydelse vid konstruktionen av kvotgrupper. En delgrupp N till en grupp G, kallas för en normal delgrupp om den är invariant under varje inre automorfi på G, det vill säga om avbildningen g-1Ng = N för alla element g i G. Matematikern Évariste Galois var den förste, som insåg betydelsen av att skilja på vanliga och normala delgrupper.

Definition 
Om G är en grupp och N en delgrupp till G, så är N en normal delgrupp till G om N är invariant under konjugering. Detta kan även uttryckas enligt följande: N är normal, om för alla h i N och alla g i G,  är ett element i N. 

Att N är en normal delgrupp till G skrivs oftast  eller .

Följande tre alternativa definitioner av normal delgrupp är ekvivalenta:

 N är en normal delgrupp i G om 
 N är en normal delgrupp i G om gN = Ng, det vill säga om N:s vänstersidoklasser och högersidoklasser sammanfaller.
 N är en normal delgrupp i G om det existerar en homomorfi på G vars kärna är N.

En normal delgrupp M säges vara en maximal normal delgrupp i G om M ≠ G och det inte finns någon normal delgrupp N i G sådan att .

Exempel 
 , vars enda element är det neutrala elementet och hela gruppen G är triviala normala delgrupper till G. Om G endast har triviala normala delgrupper, sägs G vara en enkel grupp.
 Om G är en abelsk grupp är samtliga dess delgrupper normala, ty . En grupp som inte är abelsk och vars alla delgrupper är normala kallas för hamiltonsk grupp.
 Den alternerande gruppen An, gruppen som består av alla jämna permutationer, är en normal delgrupp i den symmetriska gruppen Sn.

Egenskaper 
 Kärnan till en grupphomomorfi f : G → H är en normal delgrupp av G.
 Normalitet bevaras av surjektiva homomorfier.
 Om N är normal i G och F är en delgrupp i G sådan att N≤F≤G, så är N normal i F.
 Normalitet är inte en transitiv relation, en normal delgrupp till en normal delgrupp till G behöver inte vara normal i G.
 Om en delgrupp N till G är normal kan man bilda kvotgruppen , ty man kan definiera multiplikation av sidoklasser enligt:

  är maximal om och endast om  är enkel.

Källor 
 B.L. van der Waerden, Algebra, Springer Verlag 1950.
 I.N. Herstein, Topics in Algebra, Blaisdell 1964.

Egenskaper av delgrupper
Bravestarr

Bravestarr var en amerikansk animerad rymdvästern-TV-serie från USA som visades där mellan 1987-1988. Serien producerades av Filmation och gjordes även till en serie leksaker av Mattel, spel och serietidningar.

Innehåll
Serien utspelar sig på en avlägsen planet vid namn New Texas där den värdefulla mineralen Kerium har upptäckts. Serien följer sheriffen Bravestarr i hans kamp mot den brottslighet som uppstått.

Svenskspråkiga röster
Seriens svenskspråkiga dubbning bearbetades av Mediahuset och följande medverkade:
Hans Gustafsson - Bravestarr
Ulf Källvik - Deputy Fuzz / Handlebar / Tex Hex / Hawgtie / Dingo Howler / Dingo Dan och Barker
Ingemar Carlehed - Thirty Thirty / Iron-Arm / Outlaw Skuzz och Dingo Lama
Peter Wanngren - Angus McBride i episoden: (Mer vild än tam) / Morabund och Shaman 
Robert Andersson - Wild Child
Monica Forsberg - Judge J. B. McBride och Miss Jenny
Roger Storm - Shaman / Angus McBride i episoden: (Big Thirty and Little-Wimble) / Borgmästaren och Jingles Morgan
Ulf Johansson - Billy Druiden & Houndbot i episoden: (The Good, The Bad and the Clumsy)
Övriga röster: Roger Storm, Ingemar Carlehed, Ulf Johansson, Ulf Källvik, Hans Gustafsson Peter Wanngren och Robert Andersson

Serietidning
Bravestarr gjordes till ett flertal serietidningar men bara två nummer släpptes i Sverige under 1988 av Pandora Press.

Datorspel

Ett datorspel gjordes av Bravestarr 1987 till Commodore 64, Amstrad CPC och ZX Spectrum. Utvecklingen gjordes av Probe Software med musik av David Whittaker och publicering av GO!.

Se även
 He-man

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Bravestarr - Seriewikin
 Bravestarr.org

Amerikanska animerade TV-serier från 1980-talet
TV-seriestarter 1987
TV-serieavslutningar 1988
Amerikanska science fiction-TV-serier
TV-program som visats i syndikering
Animerade rymdäventyrs-TV-serier
TV-serier som utspelar sig på fiktiva planeter
Ischnura

Ischnura är ett släkte i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen sommarflicksländor. Det är ett stort släkte med minst 60 kända arter, vilka är utspridda över större delen av världen. I Sverige representeras det av två arter, större kustflickslända och mindre kustflickslända.

Arter (urval)
Ischnura abyssinica
Ischnura aurora
Ischnura evansi
Ischnura forcipata
Ischnura fountaineae
Ischnura gemina
Ischnura heterosticta
Ischnura intermedia
Ischnura posita
Ischnura senegalensis
Ischnura ultima

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på en översättning från engelska Wikipedia.
Sandhall, Åke. Europas trollsländor, Interpublishing, 2000.

Externa länkar

Trollsländor
Erythromma

Erythromma är ett släkte i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen sommarflicksländor. Systematiken för släktet är något omstridd, men det finns minst 5 kända arter. I Sverige representeras det av två arten. I Europa och i södra Sverige finns också Erythromma viridulum.

Arter (urval)
Erythromma humerale
Erythromma lindenii
Erythromma najas 
Erythromma tinctipennis
Erythromma viridulum

Referenser
Sandhall, Åke. Europas trollsländor, Interpublishing, 2000.
Lundberg, H. et al. 2008: Trollsländor i Sverige - et fälthandbok

Externa länkar

Trollsländor
Debbie-Ann Parris-Thymes

Debbie-Ann Parris-Thymes, född den 24 mars 1973 i Trelawny, är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade i häcklöpning.

Parris-Thymes första mästerskapsfinal var finalen vid Olympiska sommarspelen 1996 då hon slutade fyra på 400 meter häck på tiden 53,97. Hon var även i final vid VM 1997 då hon blev femma på tiden 54,19. Även vid VM 1999 var hon i final men blev då sist med tiden 56,24.

Vid VM 2001 blev hon femma indiviudellt. Däremot vann hon guld i den långa stafetten över 4 x 400 meter tillsammans med Sandie Richards, Catherine Scott-Pomales och Lorraine Fenton. Vid Samväldesspelen 2002 blev hon silvermedaljör på tiden 55,24 efter Jana Pittman. 

Vid både Olympiska sommarspelen 2004 och vid VM 2005 blev hon utslagen i semifinalen.

Personliga rekord 
 400 meter häck - 53,88

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1973
Kvinnor
Jamaicanska häcklöpare
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Idrottare i LSU Lady Tigers
Alumner från Louisiana State University
Norrlands universitetsförlag

Norrlands universitetsförlag i Umeå AB är ett bokförlag som var verksamt 1993–2012, ursprungligen för att fullfölja projektet Norrländsk uppslagsbok.

För det första bandet av detta uppslagsverk ansvarade bokförlaget Bra Böcker AB som emellertid därefter avbröt utgivningen. Norrlands universitetsförlag fortsatte att ge ut böcker rörande kultur, historia och samhällsliv i norra Skandinavien. Bakom förlaget stod de tidigare chefredaktörerna för Norrländsk uppslagsbok, Kari Marklund och Lars-Erik Edlund, samt Thorbjörn Fälldin.

Förlaget var lokaliserat till både Umeå och Bjurholm i Västerbottens län.

Externa länkar
Norrlands universitetsförlag AB 

Ej längre existerande svenska bokförlag
Företag i Umeå
Företag bildade 1993
Nehalennia (släkte)

Nehalennia är ett släkte i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen sommarflicksländor. Det finns minst 6 kända arter i släktet. Fem av arterna finns i Nya världen, främst i Nordamerika. En art, Nehalennia speciosa, finns i Europa och Asien. Den har också hittats i Sverige.

Arter
Nehalennia gracilis
Nehalennia integricollis 
Nehalennia irene 
Nehalennia minuta
Nehalennia pallidula
Nehalennia speciosa

Referenser
Sandhall, Åke. Europas trollsländor, Interpublishing, 2000.

Externa länkar

Trollsländor
Odonata
Coenagrionidae
Catherine Scott

Catherine Scott, född den 27 augusti 1973, är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade huvudsakligen på 400 meter och 400 meter häck.

Individuellt är hennes främsta merit från Olympiska sommarspelen 2000 att hon blev utslagen i semifinalen på 400 meter häck. Hennes största framgångar har i stället kommit som en del av det jamaicanska stafettlaget på 4 x 400 meter. Vid OS 2000 blev hon tillsammans med Sandie Richards, Deon Hemmings och Lorraine Graham silvermedaljörer efter USA. Emellertid blev USA som vann stafetten av med sina medaljer då Marion Jones visat sig vara dopad. IOK har dock ännu inte tilldelat Jamaica guldmedaljerna. 

Tillsammans med Richards, Graham och Debbie-Ann Parris-Thymes blev hon världsmästare vid VM 2001. Dessutom har hon två gånger blivit silvermedaljör i stafett vid inomhus-VM.

Personliga rekord 
 400 meter - 51,65
 400 meter häck - 54,93

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1973
Kvinnor
Jamaicanska häcklöpare
Olympiska silvermedaljörer 2000
Mexikanska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
Levande personer
Blå flicksländor

Blå flicksländor (Coenagrion) är ett släkte i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen dammflicksländor. 

Det finns omkring 42 kända arter, av vilka de flesta förekommer i Gamla världen. Tre arter finns i Nordamerika. En art, Coenagrion mercuriale, som finns i Europa klassas som nära hotad av IUNC. I Sverige kallas detta släkte ibland för äkta flicksländor och representeras av sex arter.

Arter
Se :Kategori:Blå flicksländor

Källor
Denna artikel är delvis baserad på en översättning från engelska Wikipedia.
Sandhall, Åke. Europas trollsländor, Interpublishing, 2000.

Externa länkar