kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Étienne Dolet

Étienne Dolet, född 3 augusti 1509 i Orléans, död 3 augusti 1546 i Paris, var en fransk boktryckare och humanist.

Dolet grundade efter studier i Italien ett boktryckeri i Lyon. Dolet utvecklade även litterär verksamhet, och översatte bland annat Ciceros brev (1542) och Tusculanæ disputationes (1548), skrev La manière de bien traduire (1540, flera senare upplagor), Carminum libri 4 (1538) och andra arbeten. Dolet anklagades för kätteri och brändes på bål år 1546 på Place Maubert där man kunde se en staty av honom fram till andra världskriget.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska boktryckare
Franska författare under 1500-talet
Födda 1509
Avlidna 1546
Män
Personer inom näringslivet under 1500-talet
Personer från Orléans
Personer som blivit avrättade genom bränning i Frankrike
Personer som blivit avrättade av Frankrike under 1500-talet
Boktryckare under 1500-talet
Dolgorukov

Dolgorukov, eller Dolgorukij, är en rysk fursteätt.

Enligt tradition och sentida "stamböcker" har släkten påståtts stamma från Rurik, inom vilkens ätt Dolgorukij (egentligen "långhänt") bevisligen förekommit som tillnamn på storfurst Jurij Vladimirovitj av Kiev. Släkten kan dock påvisas genealogiskt först vid mitten av 1400-talet.

Historia
Den på 1400-talet som "delfurste" vid Okas biflod Protva omnämnde Andrej Konstantinovitj Dolgorukov lär genom sina fyra sonsöner vara stamfar för alla kända grenar av släkten.

Vasilij Vladimirovitj Dolgorukov kuvade Donkosackerna 1708 och stred mot Karl XII 1708 - 09 men kom i konflikt med kejsarinnan Anna och dömdes till livstids fängelse för konspirationer.

Vasilij Lukitj Dolgorukov var sändebud bl.a. i Köpenhamn, Paris och Stockholm och verkade på sistnämnda post utan framgång för att med hjälp av det holsteinska partiet hindra Sveriges anslutning till den s.k. hannoveranska alliansen och istället förmå svenskarna att biträda Wienalliansen. Han var med om att hjälpa kejsarinnan Anna till tronen mot löfte om en starkare politisk ställning för aristokratin. När hon väl kommit till makten lät hon emellertid förvisa honom och senare avrätta honom.

Jekaterina Mikhailovna Dolgurokova blev 1880 tsar Alexander II:s andra gemål under titeln "prinsessan Jurlevskaja".

Genealogi
Bland ättens medlemmar märks:

 Jurij Aleksejevitj Dolgorukov (död 1682), som var befälhavare under fälttåget i Polen 1654 och kuvade Stenka Razins uppror 1670-1671
 Jakov Fjodorovitj Dolgorukov (1639-1720)
 Vasilij Vladimirovitj Dolgorukov (1667-1746)
 Vasilij Lukitj Dolgorukov (1672-1739)
 Aleksej Grigorjevitj Dolgorukov (död 1734)
 Ivan Aleksejevitj Dolgorukov (1708-1739)
 Katarina Dolgorukova (1712-1747)
 Vasilij Michailovitj Dolgorukov (1722-1782)
 Ivan Michailovitj Dolgorukov (1764-1823)
 Michail Petrovitj Dolgorukov (1780-1808)
 Vasilij Andrejevitj Dolgorukov (1803-1868)
 Pjotr Vladimirovitj Dolgorukov (1816-1868)
 Jekaterina Dolgorukova (1864-1922)

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 

Ryska adelsätter
Michelle av Frankrike

Michelle av Frankrike, född 11 januari 1395, död 8 juli 1422, var en hertiginna av Burgund, gift 1409 med hertig Filip III av Burgund.

Michelles äktenskap med Filip arrangerades av hennes mor och blivande svärfar som en allians mellan Frankrike och Burgund; hennes bror tronarvingen hade också blivit bortgift med Filips syster. Vigseln ägde rum i Paris. 

År 1413 bosatte sig paret på flamländarnas begäran i Flandern. Relationen mellan Michelle och Filip tycks ha varit lycklig, och Michelle ska även ha varit populär bland allmänheten. Hon beskrivs som mild och ska ha utövat ett mildrande inflytande på sin mor, Frankrikes regent. 
Hennes svärfars död 1419 förorsakade henne en depression, eftersom hennes bror troddes vara inblandad. 

Michelle misstänks ha blivit förgiftad av en av sina hovdamer, men inga formella anklagelser lades någonsin fram.

Referenser

Franska prinsessor
Franska hertiginnor
Födda 1395
Avlidna 1422
Kvinnor
Vagos Open Air

Vagos Open Air är en metalfestival som årligen arrangerats i Calvão, Vagos, Portugal, sedan 2009. Den är organiserad av Prime Artists och Ophiusa Eventos firms. I början var Vagos Open Air en liten konsert som under namnet Rock in Ria med endast några få portugisiska och internationella band men har sedan 2009 utvecklat sig till att bli en fullskalig internationell musikfestival.

Medverkande band

Externa länkar

Ophiusa Events Official på MySpace
Prime Artists officiella webbplats

Musik i Portugal
Musikfestivaler i Portugal
Återkommande evenemang med premiär 2009
Stadionul Zimbru

Stadionul Zimbru (Zimbru-stadion) är en fotbollsarena i Chișinău i Moldavien. Arenan rymmer 10 500 åskådare, samtliga sittande.

Arenan stod klar till 2006. Den ersatte då Stadionul Naţional (Nationalstadion) som hemmaplan både för FC Zimbru Chișinău och Moldaviens herrlandslag i fotboll.

Källhänvisningar

Sport i Chişinău
Sportanläggningar i Moldavien
Brasilianskt pepparträd

Brasilianskt pepparträd (Schinus terebinthifolius) är en art av fröväxter i familjen sumakväxter, som hör hemma i subtropiska och tropiska Sydamerika (sydöstra Brasilien, norra Argentina och Paraguay). Det sammanblandas lätt med det peruanska pepparträdet (Schinus molle) därför att både bär och blad liknar varandra, och för att de lätt naturaliserar sig i andra länder och till och med kontinenter än de ursprungliga. Men ekologiskt intar de helt åtskilda nischer, därigenom att det peruanska pepparträdet är mycket framgångsrikt på torra marker medan det brasilianska pepparträdet är framgångsrikt på våta marker.

Matlagning
Den torkade frukten från brasiliansktpepparträd samt från dess nära släkting peruanskt pepparträd säljs under namnet rosépeppar och brukar ibland ingå i kryddblandningar kallade "Pepparmix".

Referenser

Externa länkar

Växter i Brasilien
Växter i Argentina
Växter i Paraguay
Sumakväxter
Alice's Restaurant

Alice's Restaurant är ett album från 1967 av Arlo Guthrie.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Arlo Guthrie.

 "Alice's Restaurant Massacree" - 18:20
 "Chilling of the Evening" - 3:01
 "Ring-Around-a-Rosy Rag" - 2:10
 "Now and Then" - 2:15
 "I'm Going Home" - 3:12
 "The Motorcycle Song" - 2:58
 "Highway in the Wind" - 2:40

Medverkande
Arlo Guthrie - sång, gitarr
Al Brown - Assisterande producent

Källor 

Album av Arlo Guthrie
Amerikanska debutalbum
Musikalbum 1967
Kaurisnäckor

Kaurisnäckor är flera snäckarter i familjen porslinssnäckor. Särskilt används namnet om släktet Cypraea, som är vanligt i Indiska oceanen.

Kaurisnäckor har länge använts som smycken och, särskilt arten Monetaria moneta, som pengar hos afrikanska och asiatiska folk. Den sistnämnda har ett enfärgat gulvitt skal, omkring 1,5 till 3 cm långt.

Snäckans blanka hårda yta gav namn till porslinet via italienskans porcella, som är snäckans namn, på svenska Porslinssnäckor. Likadant på franska där snäckan kallas porce de mer och gav namnet porcelain, på svenska porslin. Snäckan användes redan under Yangshao-tiden i Kina som betalningsmedel och som mönster på keramik.

Kladogram enligt Catalogue of Life:

Källor

Externa länkar 

Snäckor
Valutor
Cypraeidae
Socialt beteende

Socialt beteende är - i fysik, fysiologi och sociologi - beteende som riktas mot samhället eller äger rum mellan medlemmar av samma art. Beteende såsom plundrande som rör medlemmar av olika arter är inte socialt.
Medan många sociala beteenden är kommunikativa (en förändring i beteende, utan att agera direkt på mottagaren) är kommunikation mellan medlemmar av olika arter inte socialt beteende. Samlingsnamnet beteendevetenskap används för att hänvisa till vetenskap som studerar beteendestörningar i allmänhet.

I sociologi innebär "beteende" en djurlik aktivitet som saknar social mening eller socialt sammanhang, i motsats till "socialt beteende" som har båda. I en sociologisk hierarki följs socialt beteende av sociala åtgärder, som riktar sig mot andra människor och är avsedd att få en reaktion. Vidare längs denna stigande skala finns social interaktion och social relation. Sammanfattningsvis är socialt beteende en kommunikationsprocess.

Bland specifika sociala beteenden iakttas till exempel aggression, altruism, syndabock och blyghet.

Se även 
Antisocialt beteende
Genus (könsbegrepp)
Social kompetens
Sociobiologi

Referenser 

Mänskligt beteende
Sociologi
Vörå kyrka

Vörå kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Vörå församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Senast i mitten av 1400-talet bildades Vörå kapell under Mustasaari socken och blev kyrkosocken kring 1490. Det första omnämnandet är från 1494.

Kyrkobyggnaden

Tidigare kyrkor
Den första kyrkan förefaller ha uppförts på 1490-talet. Av de byggnadsrester som ingår i den nuvarande kyrkan har man kunnat dra slutsatsen att den var en blockpelarkyrka i österbottnisk stil. Träkyrkan hade en sakristia av sten, troligen uppförd mellan 1515 och 1519, som uppenbarligen var tänkt att bli början till en stenkyrka.

Nuvarande kyrka
Ursprunget till den nuvarande kyrkobyggnaden är Finlands äldsta träkyrka, uppförd 1626. Till en början hade den två pelarpar och den gamla stensakristian användes också som sakristia för den nya kyrkan. Kyrkan har ett 42 meter högt torn i väster. Kyrkan byggdes om till korskyrka 1777 under ledning av Matts Lillhonga. Då delades kyrkan i två delar och den östra ändan flyttades 12 meter österut och korsarmarna byggdes. Stensakristian revs och resterna blev under den nuvarande kyrkan. En  ny sakristia i sten uppfördes mellan den norra och östra korsarmen. Korsarmarnas tak är valmade och lika höga som det ursprungliga taket. De gamla takstolarna bevarades och nya liknande tillverkades i grövre virke för de nya korsarmarna. PÅ 1890-talet förstorades fönstren. 
Klockstapeln byggdes 1702.
I korfönstret finns en glasmålning utförd 1926 av G. Forsström till kyrkans 300-årsjubileum.

Gudstjänstliv 
I kyrkan firas gudstjänst varje söndag och kyrklig helgdag, i regel klockan 10. Ungefär varannan söndag firas högmässa.

Inventarier
 I kyrkan finns medeltida skulpturer, bland annat ett krucifix från 1300-talet. Altarskåpet visar S:ta Annas liv.
 takmålningarna i koret är utförda av konterfejaren Thomas Kiempe.
 Predikstolen är byggd 1794 av Jakob Rijf från Nykarleby.
 Orgeln har 33 stämmor och är byggd 1966 av Grönlunds Orgelbyggeri.

Referenser
 Turism Österbotten
 Gastrolab

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Vörå
Kyrkobyggnader invigda 1626
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Blockpelarkyrkor
Träkyrkobyggnader i Finland
Bonne av Artois

Bonne av Artois, född 1397, död 1425, var en hertiginna av Burgund, gift 1424 med hertig Filip III av Burgund. 

Bonne gifte sig 1413 med greve Filip II av Nevers (död 1415), med vilken hon fick två söner. Hon var regent i Nevers under sin sons omyndighet 1415-1424. 

Hon gifte 1424 om sig med sin förre makes brorson, Filip III av Burgund, vilket krävde en dispens från påven, eftersom denne behövde barn efter sitt första barnlösa äktenskap, men paret fick inga barn.

Referenser  

Franska hertiginnor
Födda 1397
Avlidna 1425
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Vasil Alarupi

Vasil Alarupi, född 1908, död 1977, var en albansk författare och fascistisk anhängare. Under slutet av 1930-talet ledde han fascistiska gäng, de så kallade Lupi di Roma, i häftiga gatustrider mot motståndare till fascismen och italienskt inflytande i Albanien. Anklagad för mordplaner mot kung Zog I blev han 1938 fängslad av den albanska staten.

Se även
Albansk litteratur

Källor

Albanska författare under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1977
Män
Albaniens vetenskapsakademi

Albaniens vetenskapsakademi (på albanska Akademia e Shkencave e Shqipërisë) är en vetenskaplig akademi i Albanien som grundades den 10 oktober 1972 i huvudstaden Tirana. Albaniens vetenskapsakademi grundades ursprungligen som den viktigaste albanska lärdomsinstitutionen, men numera är många av de viktiga funktionerna överförda till andra forskningscentra. Även ett nytt Centrum för albanologisk forskning inrättades som grund för överförandet av akademiens kompetenser.

Albaniens vetenskapsakademi består av nio vetenskapliga institut och fyra forskningscentrar och har 28 medlemmar, 11 associerade medlemmar och 26 hedersmedlemmar. Den har kontakter med andra akademier och likartade institutioner. Den har gett ut flera böcker och forskningstidskrifter.

Nuvarande chef för Albaniens vetenskapsakademi är Gudar Beqiraj. 

Kungliga institutet för albanska studier, vetenskaps- och kulturinstitut, verksam under tiden för Kungariket Albanien 1939–1943, var föregångare till Albaniens vetenskapsakademi 1972–.

Källor

Organisationer bildade 1972
Organisationer i Albanien
Vetenskap i Albanien
Akademier och lärda samfund
Abington

Abington kan avse:

Geografi

Australien

 Abington Reef – ett rev i Korallhavsöarna

Irland

 Abington, County Limerick

Storbritannien

 Abington, South Lanarkshire, Skottland
 Abington Pigotts – en parish i grevskapet Cambridgeshire
 Great Abington – en parish i grevskapet Cambridgeshire
 Little Abington – en parish i grevskapet Cambridgeshire
 Abington, Northamptonshire – en ort i Northampton, West Northamptonshire, Northamptonshire, England

USA

 Abington, Massachusetts
 Abington Township, Montgomery County, Pennsylvania

Personer
 Frances Abington (1737–1815), en brittisk skådespelerska
 Henry Abington (1418–1497), en engelsk musiker

Se även
 Abington Township
 Abingdon
Margareta av Bayern

Margareta av Bayern, född 1363, död 1424, var en hertiginna av Burgund, gift i Cambrai 1385 med hertig Johan den orädde. Hon var dotter till Albert av Bayern (1336-1404) och Margareta av Liegnitz-Brieg (ca 1340-1386). Hon var regent i Nederländerna under makens frånvaro 1404-1409 och i Burgund under sonens frånvaro 1419-1424.

Biografi
Margareta växte möjligen upp i Haag i Hainaut i Nederländerna, där hennes far var ställföreträdande regent åt sin bror Vilhelm V av Holland, Zeeland och Hainaut.

Giftermål
Äktenskapet arrangerades som ett dubbelbröllop mellan henne och Johan av Burgund och hennes bror och Johans syster för att öka de båda familjernas prestige. Vigseln skedde i Cambrai, som var en gränsstad mellan Hainaut och det burgundiska Artois. Margareta var 21 och hennes man var 13. Bröllopet var mycket praktfullt och skedde i närvaro av cirka tjugo tusen gäster, även kungen av Frankrike. 

Hennes hemgift användes av svärfadern för att köpa och inlemma länet Charolais med hertigdömet Burgund. Det är okänt om makarna träffade varandra så mycket de första året och när äktenskapet fullbordades, och Margareta var ofta med sin svärfar vid det franska hovet, där han hade en stark maktställning. Åren 1394-98 stred maken mot turkarna, och efter hans återkomst levde paret tillsammans.

Hertiginna av Burgund

År 1404 efterträdde maken sin far som hertig och monark i Burgund. Han vistades sällan i Nederländerna, som tillhörde Burgund, och Margareta fick därför fungera som hans ställföreträdande regent i Nederländerna 1404-1409. Hon levde som regent mestadels i Ghent. 

Margareta ska ha spelat en roll i rivaliteten mellan maken och hans kusin Ludvig, hertig av Orleans, bror till den franske kungen. Ludvig ska vid ett tillfälle vid franska hovet ha försökt övertala Margareta att begå äktenskapsbrott med honom.

Regent och senare liv
År 1419 blev Margareta regent i det franska Burgund och skötte framgångsrikt försvaret mot greven av Armagnac. 
Samma år blev hon änka. Hon hade inflytande på sin sons regering och var hans regent i franska Burgund 1419-24. 

Margareta beskrivs som en skicklig och stark politiker, och prisades för sin lojalitet mot sin make och son.

Referenser 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/MargarethaVanBeieren

Franska hertiginnor
Födda 1363
Avlidna 1424
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Albansk-venetianska kriget

Albansk-venetianska kriget var ett krig 1447-1448 mellan den av Skanderbeg ledda albanska gerillaarmén och en koalition av venetianska och osmanska trupper.

Referenser 

Albanska krig
Osmanska krig
Republiken Venedig
Krig under 1400-talet
Osmanska riket under 1400-talet
Margareta av Burgund

Margareta av Burgund, född 1250, död 1308, var en drottning av Sicilien och Neapel; gift 1268 med kung Karl I av Anjou. Hon var dotter till greve Odo av Nevers och Margareta av Dampierre. Hon var också regerande vasallgrevinna av Tonnere i Frankrike 1262–1308.

Hennes äktenskap var barnlöst. Efter makens död 1285 återvände hon till sitt grevedömme Tonnere i Frankrike, där hon bosatte sig med Margareta av Brienne och den latinska titulärkejsarinnan Catherine I de Courtenay. De ska ha levt ett liv i böner och välgörenhet, och Margareta av Burgund själv grundade sjukhuset l’Hospice des Fontenilles.

Referenser 

 

Födda 1250
Avlidna 1308
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1200-talet
Siciliens drottningar
Franska grevinnor
Neapels drottningar
Bruksån

Bruksån förekommer som ett namn på flera vattendrag:
 Glitterån
 Nylandsån, Sollefteå kommun
TV7

TV7 kan syfta på:

 TV7 (2006–2011) och TNT7 (2011–2012) – före detta TV-kanaler, se TNT (TV-kanal)
 Sjuan (TV-kanal) – en TV-kanal från TV4-gruppen och som 2011 bytte namn från TV4 Plus
Highway to Heaven

Highway to Heaven är en amerikansk TV-serie som sändes mellan 1984 och 1989. Serien sändes i totalt fem säsonger. Huvudrollerna spelades av Michael Landon och Victor French, Landons motspelare från TV-serien Lilla huset på prärien.

Handling 
Jonathan Smith är en ängel som skickats tillbaka till jorden för att hjälpa människor. Där träffar han en före detta polis, Mark Gordon. Mark är inte särskilt nöjd med sin tillvaro, så Jonathan ger honom ett erbjudande - han hjälper Mark att få ordning på sitt liv om Mark hjälper honom att utföra sitt uppdrag. Mark antar erbjudandet. De två börjar resa runt i landet medan de tar emot uppdrag från "Bossen" (Gud, som bara Jonathan kan kommunicera med). Deras ständiga uppdrag går ut på att sprida kärlek, förståelse och omtanke. 

Serien tar ofta upp ämnen som kristendom, egoism, rasism och sjukdomar.

Om serien 
NBC ville att en ung skådespelare skulle spela Mark Gordon, men Michael Landon insisterade på att Victor French, skulle få rollen - annars skulle Landon inte medverka i serien. 

I juni 1988 beslutade NBC att säsong nummer fem skulle bli den sista på grund av minskade tittarsiffror. Den sista säsongen spelades in under hösten 1988 och det allra sista avsnittet sändes den 1 augusti 1989. Victor French avled i juni 1989, men det var inte orsaken till att serien lades ned.

Rollista i urval 
 Michael Landon - Jonathan Smith
 Victor French - Mark Gordon
 Joe Dorsey - Luke Morgan
 Paul Walker - Todd Bryant
 David Spielberg - Bob Milhaus
 Eve Brent - Landlady
 Helen Hunt - Lizzy MacGill
 Giovanni Ribisi - Curtis Johnson
 Judy Kain - Miss Brown
 Michael Berryman - Djävulen
 David Kaufman - Howie
 Henry G. Sanders - Pastor Blake
 Alan Fudge - Alan Peterson

Gästskådespelare i urval 
Helen Hayes
Devon Odessa 
Lorne Greene 
Matthew Laborteaux 
Moses Gunn

Externa länkar 

Amerikanska TV-serier från 1980-talet
Fantasy-TV-serier
TV-seriestarter 1984
TV-serieavslutningar 1989
Amerikanska dramaserier
Engelskspråkiga TV-serier
Varför just jag?

Varför just jag? är en biografi som sångaren Sammy Davis, Jr. utgav år 1989. Det är Davis själv som skrivit den, tillsammans med Jane och Burt Boyar. I Sverige utgavs den av förlaget Stockholm Viva i översättning av Love Kellberg.

Davis berättar om sin uppväxt, genombrottet som sångare, åren med Rat Pack och sitt möte med Martin Luther King. Han tar även upp ämnen som rasism och religion.

Självbiografier
Litteratur 1989
Tomas Diederichsen

Tomas Diederichsen, född 16 maj 1979, är en svensk kock. Han vann tävlingen Årets kock 2011. 2007 vann han Årets Köttkock och 2009 var han finalist i Årets kock. Driver Restaurang Varvet sedan 2017 tillsammans med sambo Klara Möller Norén.

Källor 

Svenska kockar
Män
Födda 1979
Levande personer
Råstahem

Råstahem är ett villaområde (egnahemsområde) i stadsdelen Järva, Solna kommun, mellan Enköpingsvägen och Hagalundsdepån. Området kallades ursprungligen av SJ för Ulriksdals järnvägshem. Tomterna såldes ursprungligen endast till personer anställda vid Statens Järnvägar. De flesta tomterna bebyggdes under andra halvan av 1920-talet och första halvan av 1930-talet, men många har sedan byggts ut ytterligare.

Historik 
Området anlades direkt väster om Agnesbergs gård, och kallades ursprungligen av SJ för "Ulriksdals järnvägshem". Tomterna såldes ursprungligen endast till personer anställda vid Statens Järnvägar. De flesta tomterna bebyggdes under andra halvan av 1920-talet och första halvan av 1930-talet, men många har sedan byggts ut ytterligare. Bebyggelsen var från början hårt styrd av SJ. 

När det skulle byggas upprättades en byggnadsplan, och marken uppläts med tomträtt på 60 år. Villkoren för att komma i åtnjutande av en tomt var att man skulle ha varit anställd vid SJ i minst fem år och ha minst nio år kvar till pensioneringen.

Andra krav var att husen skulle uppföras i två våningars höjd och ha källare. Under 1925 bebyggdes 34 tomter i kvarteren Putsaren, Eldaren och Föraren. Området växte sedan successivt. Den åttionde och sista tomten bebyggdes så sent som 1957. Mer än hälften av husen är prefabricerade s.k. Borohus från Landsbro Trävarubolag i Småland med vilket SJ hade ett fördelaktigt kontrakt. De populäraste hustyperna hette Gullebo, Solhem och Furubo. Idag har många av husen byggts till och försetts med garage och andra komplement.

En huvudgata i området heter Schultzvägen efter SJ:s dåvarande distriktschef i Stockholm, Herbert Schultz, som drev frågan om att anlägga området.

Området kallades av SJ ursprungligen ”Ulriksdals järnvägshem”. Namnet ändrades till Råstahem under 1940-talet. Råstahem ligger inom ett område som tillhörde Spånga landskommun fram till dess upplösning den 1 januari 1949, då det överfördes till Solna stad.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Solna kommun
Järva
Alexandrine av Preussen

Alexandrine av Preussen, född den 23 februari 1803 i Berlin, död den 21 april 1892 i Schwerin, var hertiginna av Mecklenburg-Schwerin, dotter till Fredrik Vilhelm III av Preussen och Louise av Mecklenburg-Strelitz, gift 1822 med storhertig Paul Fredrik av Mecklenburg-Schwerin.

Alexandrine föreslogs en gång för äktenskap med Sveriges tronföljare Oscar I, men planerna övergavs då den politiska situationen förändrades och det inte längre ansågs fördelaktigt. Hon mottog sedan ett frieri från Paul Fredrik, som var släkt med henne på hans mors sida. Vigseln skedde i Berlin , och paret bosatte sig sedan på slottet Ludwigslust. 

Relationen med Paul Fredrik blev inte lycklig: han var mestadels bortrest och upptagen med militära övningar och ägnade inte mycket tid åt sin familj. Alexandrine beskrivs dock som kvick och gladlynt och ska ha haft lätt till skratt. Hon ägnade sig främst åt välgörenhet som inriktade sig på barns undervisning, och hennes mest berömda stiftelse blev Alexandrinenstift (1829). 

År 1837 besteg maken tronen, men avled bara fem år senare. Som änka utövade Alexandrine en hel del inflytande på statens politik genom sin son, Fredrik Frans II av Mecklenburg-Schwerin .

Alexandrine ligger begravd i Schwerins domkyrka.

Referenser

Tyska hertiginnor
Födda 1803
Avlidna 1892
Kvinnor
Preussens prinsessor
Personer från Berlin