kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hotel Diplomat, Stockholm

Hotel Diplomat i Stockholm är ett exklusivt, femstjärnigt hotell beläget i jugendpalatset Strandvägen 7C vid Nybroviken i Stockholms innerstad.

Historik 

Hotellet grundades 1966 av Sune Malmström (född 1929), son till Sune Malmström. Fastigheten ägdes från början av Sune Malmström d.y:s morföräldrar. Merparten av gästerna är idag internationella.

Byggnaden uppfördes åren 1907-1911 efter ritningar från arkitektfirman Hagström & Ekman. Byggherrar var Per S. Bocander och en J. Eriksson. Den östra byggnaden (Strandvägen 7C) omvandlades på 1960-talet från privatbostäder till hotell med 100 rum enligt arkitekt Gunnar Larséns ritningar.

Verksamhet 
År 2009 omsatte företaget 130 miljoner kronor och hade 100 anställda. Företaget drev även två hotell i Åre, Åregården med Country Club och Dippan. 2011 skedde ett generationsskifte i företaget då Anna Cappelen tog över som verksamhetschef efter sin far, grundaren Sune Malmström, som dock sitter kvar i styrelsen. Idag (2022) erbjuder Hotel Diplomat 130 hotellrum och sviter.

Se även
Hotel Esplanade, beläget i grannbyggnaden Strandvägen 7A.

Referenser

Externa webbsidor 

Officiell webbplats

Strandvägen
Hotell i Stockholm
Östermalm
Hotel Diplomat

Hotel Diplomat kan avse:

Hotel Diplomat, Stockholm – ett exklusivt hotell beläget i jugendpalatset på Strandvägen i Stockholm
Hotel Diplomat, Åre – en filial i Åre
Carl Henrik Wallberg

Carl Henrik Wallberg, född 21 september 1810 i Vadstena, död 29 januari 1904 i Linköping, var en svensk redaktör, teckningslärare, tecknare och notarie i Linköping.

Han var son till kyrkoherden Henric Adolph Wallberg och Ulrika Carolina Ekström och från 1840 gift med Anna Sofia Lagerström. Wallberg tjänstgjorde som underofficer vid Första livgrenadjärregementet 1827–1830. Han blev student i Uppsala 1830 och avlade en kameralexamen 1837. Han blev extra ordinarie kammarskrivare i Kammarkollegium 1838 och knöts samma år till H.B. Palmærs nygrundade Östgöta Correspondenten där han medverkade under signaturen Qvippe. Han verkade vid tidningen ända till 1903 eller 1904, mer än 90 år fyllda. I yngre år studerade han konst för Wilhelm Blom och Johan Way och utförde under årens lopp ett flertal porträtt, landskap och genremotiv utförda i olja eller gouache samt teckningar till Östgöta Correspondenten. För samfundet De nio i Stockholm utförde han ett porträtt av Lotten von Kraemer. 

Han utgav själv tidningen Bytingen 1842–1844 samt skrev och översatte dessutom några mindre skrifter, ibland under signaturen C.H.W-g. Han var anställd som teckningslärare vid Linköpings läroverk 1846–1881 och vid Linköpings folkskollärarseminariet 1862–1881 samt från 1856 sekreterare i Linköpings stads brandstodskommitté. 

Wallberg var med tillnamnet Qvippe Wallvik en aktiv deltagare i Wikningskommissionen, en 1839 grundad parodi på dåtidens hemliga ordenssällskap, som ännu lever i Linköping. Till dess 50-årsjubileum skrev han en liten historik.

När den första bildningscirkeln i Linköping grundades 1847 blev Wallberg dess sekreterare. Föreningens medlemmar höll föredrag som riktade sig till allmänheten, i synnerhet stadens hantverkare. Föreningen dog ut omkring 1859. Som konstnär är Wallberg representerad vid bland annat Norrköpings Konstmuseum, Linköpings museum, Linköpings tingshus och frimurarlogen i Linköping. Han är begravd i Linköping.

Skrifter
Heinrich Heine, Florentinska nätter (översättning, 1839)
Jonathan Swift, Gullivers resor (översättning, fyra delar, 1840-1841)
Bytingen (tidskrift, 1842-1844)
Om mysterierna (1855)
Arthur Storch, Arbetarekonungen. Politisk-social roman ur nutiden (översättning från tyskan, 1872)
Alfred des Essarts, Chevalier de Kergoran (översättning från franskan, 1873)
La Contessina (översättning från franskan, 1873)
En kort historik öfver Wikningskommissionens uppkomst och utveckling (1889), digital utgåva från Projekt Runeberg

Källor
Leonard Bygdén, Svenskt anonym- och pseudonymlexikon (1898-1905)
Linköpings historia, del 3. 1567-1862 Samhälls- och kulturliv (1976), sid. 173, 177, 192
Linköpings historia, del 4. 1863-1910 (1978), sid. 188
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 565-566, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska journalister under 1800-talet
Personer med anknytning till Linköpings kommun
Män
Födda 1810
Avlidna 1904
Personer från Vadstena
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Avokadosläktet

Avokadosläktet (Persea) är ett släkte inom familjen lagerväxter med cirka 150–200 arter. De förekommer i tropiska och subtropiska Amerika och Asien, en art är vildväxande på Kanarieöarna. Arten avokado (P. americana) odlas för sina frukter.

Avokador, i alfabetisk ordning 

 Persea acunae
 Persea alba
 Persea albida
 Persea albiramea
 Persea alpigena
 Persea americana, den kommersiellt odlade avokadon.
 Persea anomala
 Persea areolatocostae
 Persea aurata
 Persea benthamiana
 Persea bernardii
 Persea bilocularis
 Persea boldufolia
 Persea boliviensis
 Persea borbonia
 Persea brenesii
 Persea brevipes
 Persea brevipetiolata
 Persea buchtienii
 Persea bullata
 Persea caerulea
 Persea caesia
 Persea campii
 Persea chamissonis
 Persea chrysantha
 Persea chrysophylla
 Persea cinerascens
 Persea conferta
 Persea corymbosa
 Persea costata
 Persea croatii
 Persea croizatii
 Persea cuatrecasasii
 Persea donnell-smithii
 Persea fastigiata
 Persea fendleri
 Persea ferruginea
 Persea fluviatilis
 Persea fulva
 Persea fusca
 Persea galeae
 Persea glabra
 Persea grandiflora
 Persea haenkeana
 Persea hartmanii
 Persea hartwegii
 Persea hexanthera
 Persea hintonii
 Persea hirta
 Persea humilis
 Persea hypoleuca
 Persea indica
 Persea jariensis
 Persea jenmanii
 Persea julianae
 Persea krugii
 Persea laevifolia
 Persea lemensis
 Persea liebmannii
 Persea lingue
 Persea longipes
 Persea maguirei
 Persea major
 Persea meridensis
 Persea microphylla
 Persea mutisii
 Persea negracotensis
 Persea nivea
 Persea nudigemma
 Persea oblongifolia
 Persea obovata
 Persea obscura
 Persea obtusifolia
 Persea orizabae
 Persea pajonalis
 Persea pallescens
 Persea palustris
 Persea pedunculosa
 Persea perglauca
 Persea perseiphylla
 Persea peruviana
 Persea povedae
 Persea pseudofasciculata
 Persea punctata
 Persea purpusii
 Persea pyrifolia
 Persea raimondii
 Persea rigens
 Persea rigida
 Persea rufescens
 Persea rufotomentosa
 Persea ruizii
 Persea schiedeana
 Persea sericea
 Persea sessilis
 Persea shaferi
 Persea silvatica
 Persea splendens
 Persea standleyi
 Persea stricta
 Persea subcordata
 Persea trollii
 Persea urbaniana
 Persea weberbaueri
 Persea venosa
 Persea veraguasensis
 Persea vesticula
 Persea willdenovii

Källor

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas
Flora of North America  Persea''
Flora of Pakistan  Persea''

Lagerväxter
Av Växtindex
Junosuando församling

Junosuando församling var en församling i Luleå stift, i Pajala kommun, Norrbottens län. Församlingen uppgick 2006 i Pajala församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1914 genom en utbrytning ur Pajala församling och ingick i pastorat med denna till 1948. Från 1948 till 2002 ett eget pastorat, för att från 2002 till 2006 åter ingå i pastorat med Pajala församling. 2006 uppgick församlingen i Pajala församling.

Areal
Junosuando församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 1 260,0 kvadratkilometer, varav 1 220,0 kvadratkilometer land.

Befolkningsutveckling

Kyrkor
Junosuando kyrka

Series pastorum
 1957–?: Manfred Wiss

Se även
Junosuando socken

Källor

Historiska församlingar i Luleå stift
Indelningar i Pajala kommun
Sassafras

Sassafras (Sassafras albidum) är en art i familjen lagerväxter från centrala och nordöstra USA, samt sydöstra Kanada. 
Sassafras är ett av aromämnena i drycken root beer.

Utseende 
Trädet når en höjd av 10 till 18 meter. Från rotsystemet kan det uppstå nya träd. De cirka 16 cm långa bladen blir under hösten gula, orange eller röda.

Utbredning 
Utbredningsområdets västra gräns ligger i Illinois, Missouri, östra Oklahoma och östra Texas. Den norra gränsen ligger i sydvästra Maine och södra Ontario. I syd når arten centrala Florida. Arten växer i låglandet och i bergstrakter upp till 1500 meter över havet. I några skogar är sassafras tillsammans med persimon (Diospyros virginiana) det dominerande trädet. I andra skogar hittas arten beroende på utbredning tillsammans med Quercus ilicifolia, Liquidambar styraciflua, blomsterkornell (Cornus florida), Fagus grandifolia samt arter av almsläktet och hickorysläktet.

I Europa hittas sassafras som prydnadsväxt i parker och trädgårdar.

Sassafrasolja
Sassafrasolja är en eterisk olja, som kan utvinnas av rötterna från Sassafras albidum, vilken växer i USA och i norra Mexiko. Roten skördas i långa, upp till armstjocka stycken, som har en brun- till rödfärgad, mjuk, lätt och svampig ved.

Framställning
Oljan utvinns genom destillation med vattenånga, varvid barken ger ett utbyte av 6 – 9 % olja och veden något mindre än 1 %.

Egenskaper
Oljan är en gul till gulröd vätska med mycket behaglig doft. Den innehåller ca 80 % safrol, något kamfer, flera kolväten och en liten mängd eugenol, som finns i nejlikolja.

Användning
Sassafrasolja kommer till användning för parfymtillverkning och vid framställning av likörer.

Nordamerikas ursprungsbefolkning använde rötterna på samma sätt som tobak. I Europas traditionella medicin användes oljan för att öka produktionen av urin. Det visade sig att oljan är skadlig för njurarna.

Hot 
Arten kan drabbas av en sjukdom som orsakas en svamp (Raffaelea lauricola) som överförs av skalbaggen Xyleborus glabratus. Hela populationen antas vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor
 Meyers varulexikon, Forum, 1952

Noter

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Lagerväxter
Sa Växtindex
Eteriska oljor
Arthur Storch

Arthur Storch (född 29 juni 1925, död 5 mars 2013) var en amerikansk skådespelare och teaterregissör. Se engelska Wikipedia.
Arthur Storch (född 22 mars 1870, död 9 mars 1947) var en tysk skulptör. Se Wikimedia Commons.
Arthur Storch var en pseudonym för Franz Julius Schneeberger, född 7 september 1827 i Wien, död 25 juli 1892, österrikisk författare av historiska romaner och fyra teaterpjäser.

Han deltog i 1848 års revolution i Wien, fängslades och frigavs 1850 på amnesti. Han arbetade som telegrafingenjör i Italien och Dalmatien, men från 1866 försörjde han sig på författandet. Därtill engagerade han sig inom frimureriet.

Hans romaner bygger på historia, geografi, flera parallella handlingar och det godas seger.

Skrifter
Mexiko oder Republik und Kaiserreich (1867-68)
Die Geheimnißvollen oder Freimaurer und Jesuit (2. upplagan 1869)
Ein verkanntes Genie. Schwank (1876)
Götterkampf oder Jupiter-Jehova-Christus. Geschichtlicher Roman aus der Zeit der Zerstörung Jerusalems (3 delar, 1879) 
Licht und Finsternis oder die Geheimnisse der Wiener Hofburg (4 delar, 1872-73)
Der Graf von Moret (1866)
Himmel und Hölle! Volksdrama (1876)
Die Katakomben von Wien (1870)
Ein Kind des Volkes oder der Arbeietrkönig (1869), svensk översättning av Carl Henrik Wallberg, Arbetarekonungen. Politisk-social roman ur nutiden (1872)
Die Königsmörder (1876)
Rom-Wien-Belrin oder Fürstenlug und Pfaffenbetrug (1875)
Schwester Therese (drama, 1875)
Geheime Verdienste (lustspel, 1876)
Zu Wasser und zu Land (1872)

Källor
Översättning från Karl-May-Wiki (GFDL), version från 11 december 2006

Österrikiska författare
Författarpseudonymer
Män
Födda 1827
Avlidna 1892
Wiknings-Commissionen

Wiknings-Commissionen eller Wikningskommissionen är ett ordensliknande sällskap i Linköping, instiftat 1839 som en parodi på dåtidens högtidliga och hemliga ordensväsende.

Till sin juridiska form är Wiknings-Commissionen en svensk ideell förening (organisationsnummer 822001-1046, inregistrerad 1975). Sällskapet firar årligen sjusovaredagen den 27 juli med en fest. Därutöver utdelas stipendier till stadens gymnasieungdom. Nuvarande stormästare är Dennis Östryd. Sällskapet uppger sig ha 600 medlemmar, samtliga herrar, varav 250 räknas som verksamma (2008). Medlemmarna tar sig tillnamn som brukar innehålla ledet "wik".

Grundaren var Lars Wikblad (extraordinarie landskontorist, död 1861) och till kända medlemmar hör friherre Carl Otto Mörner, publicisten Carl Henrik Wallberg och förre landshövdingen Björn Eriksson. Sällskapets historia har beskrivits i bokform både vid 50- och 100-årsjubileet.

Källor

Litteratur
Carl Henrik Wallberg (Qvippe Wallwik), En kort historik öfver Wikningskommissionens uppkomst och utveckling (1889), , digital utgåva från Projekt Runeberg
Harald Thorngren (Calamus Secularwik), Den till sitt ursprung outgrundliga och till sitt ändamål sympatiska och överraskande Wiknings-commissionen i Linköping : Några minnesblad till 100-årsdagen den 27 juli 1939 (1939),

Externa länkar
Wikinings-Commissionen, sällskapets egen webbplats.

Ordenssällskap i Sverige
Föreningar i Sverige
Linköping
Organisationer bildade 1839
Smila

Smila ( ; ) är en stad belägen vid floden Tjasmin i Tjerkasy oblast i centrala Ukraina. Folkmängden uppgick till 68 667 invånare i början av 2012. Staden utgör en egen administrativ enhet inom oblastet men är samtidigt huvudort för det angränsande Smila rajon. Smila ligger 23 km från oblastets huvudstad, Tjerkasy.

Historia 
På ukrainska betyder smila "modig flicka", efter en legend om en lokal flicka som under ett av Gyllene hordens många räder visade vägen till fienden för Kievrikets armé. Fienden blev besegrad men flickan dog då hon träffades av en av fiendens pilar. Ingen visste hennes namn, så när en koloni senare etablerade på denna plats gav nybyggarna helt enkelt platsen namnet Smila.

Vänorter 
Smila har två vänorter
  Newton, Iowa, USA
  Rzjev, Ryssland

Referenser

Externa länkar 
 Stadens officiella webbplats 

Städer i Ukraina
Orter i Tjerkasy oblast
Murgrönsläktet

Murgrönsläktet (Hedera) är ett släkte i familjen araliaväxter med 13 arter från Europa, Nordafrika och Asien.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Hedera algeriensis
 Hedera azorica
 Hedera canariensis
 Hedera caucasigena
 Hedera colchica
 Hedera cypria
 Hedera helix
 Hedera hibernica
 Hedera iberica
 Hedera maderensis
 Hedera maroccana
 Hedera nepalensis
 Hedera pastuchovii
 Hedera rhombea
 Hedera sinensis
 Hedera taurica

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas
 Ackerfield, J. & Wen, J. (2002) A morphometric analysis of Hedera L. (the ivy genus, Araliaceae) and its taxonomic implications

Araliaväxter
Kenyas administrativa indelning

Kenyas administrativa indelning bestod tidigare av sju provinser (swahili: mkoa) och ett huvudstadsområde (Nairobi), var och en ledd av en "Provincial Commissioner" utsedd av regeringen. Provinserna delades i sin tur in i 46 distrikt (wilaya), närmare 500 divisioner (tarifa). I de senare finns 2 427 platser (mtaa) och 6 612 småorter (mtaa mdogo).

Provinserna var Centralprovinsen, Kustprovinsen, Östprovinsen, Nordöstra provinsen, Nyanzaprovinsen, Rift Valley och Västprovinsen. Nairobi tillhörde ingen provins utan var som landets huvudstad en egen administrativ enhet (national capital area).

2010 års konstitution 
I 2010 års nya konstitution – som trädde i kraft 27 mars 2013 – ersattes begreppet provins av "counties", motsvarande svenska län, vilka utgörs av de 46 distrikt som etablerats före 1992 samt Nairobi; samtliga 47 ledda av valda regeringar.

Dessa counties består av sammanlagt 290 kretsar (engelska: constituencies), som i sin tur är indelade i wards, vilka används både som valkretsar och i andra sammanhang.

Den lokala administrationen å sin sida utgår ofta från städer med omgivning, och följer alltså inte alltid vare sig provinsindelningen eller kretsindelningen.

Under kolonialtiden utgjorde i princip hela Kenya norr om ekvatorn en provins, Northern, där den östra delen kallades Northern Frontier District, därutöver fanns Nyanza, Rift Valley, Central, Nairobi, Southern och Coast.

Källor

Externa länkar 
 Statoids

Kenyas geografi
Administrativa indelningar av länder i Afrika
Valet i Kenya 2007

Valet i Kenya 2007 hölls den 27 december och bestod av val till parlamentet och presidentposten. Valet mynnade ut i landsomfattande oroligheter med över 1 000 döda och omkring 300 000 människor på flykt.

Den sittande presidenten Mwai Kibaki kandiderade för Party of National Unity (PNU). Hans främste utmanare var Raila Odinga från Orange Democratic Movement (ODM). Odinga hade i de flesta opinionsundersökningar före valet en ledning med 4–6 procentenheter och när valresultaten började räknas samman såg han och hans parti också ut att gå mot en klar valseger. 
I början ledde Odinga kraftigt med cirka tio procent. När publicerandet av nya resultat avbröts under lördagen den 29 december ledde Odinga med 38 000 röster, sedan 180 av 210 valkretsar räknats.
Därefter svängde läget snabbt, president Kibakis röstsiffror steg i takt med anklagelserna om valfusk.

Valkommissionen höll under söndagen efter valet en presskonferens där man hävdade att president Kibaki fått 4 584 721 röster och utmanaren Raila Odinga 4 352 993 röster. Raila Odinga höll en egen presskonferens där en medlem av regeringens valkommission trädde fram och avslöjade att det förekommit omfattande valfusk på högsta nivå.

Oroligheterna
Sedan Mwai Kibaki avlagt presidenteden utbröt oroligheter runt om i landet. Tiotusentals människor drevs på flykt och många dödsfall inträffade i västra Kenya, där oppositionen har ett starkt fäste. Minst 50 människor, i alla åldrar, brändes på nyårsdagen till döds i en kyrka, där de tagit sin tillflykt utanför staden Eldoret. Offren kom främst från folkgruppen kikuyu, där president Kibaki har sin väljarbas. 

Röda Korset i Kenya uppgav, i början av 2008, att över 1 000 människor dödats i politiskt våld efter valet. 
FN:s chefsmedlare Kofi Annan anlände i slutet av januari till landet för att inleda förhandlingar mellan representanter för Kibaki och Odinga. Förhandlingarna ledde efter tre månader till en överenskommelse om maktdelning. Kibaki behöll presidentposten och Odinga blev premiärminister. Ett stort kabinett med 42 ministrar samlade alla partier i en regering för en femårig mandatperiod.

Efterspel
Krieglerkommissionen, som granskade valresultatet, slog i sin slutrapport fast att valfusk förekommit, men kunde inte säga vem som borde ha avgått med segern. Wakikommissionen, som granskade de utlösande faktorerna bakom våldet, konstaterade i sin slutrapport att högt uppsatta politiker hetsat till våld och upplopp och också bekostat en del av oroligheterna. Wakirapporten gav Kenyas regering ett halvår på sig att sätta upp en särskild tribunal för att ställa de misstänkta förövarna inför rätta. Kibaki och Odinga enades i december 2008 om en sådan åtgärd och undvek därmed att rapporten lämnades vidare till den internationella brottmålsdomstolen i Haag.

Källor

2007 i Kenya
Politik i Kenya
Kenya
Transafrikanska huvudvägnätet

Det transafrikanska huvudvägnätet är en samling internationellt viktiga huvudleder i Afrika som utvecklas och rustas upp av Afrikanska unionen, FN-organet UNECA och Afrikanska utvecklingsbanken. Den totala väglängden i vägnätet är närmare 6 000 mil, varav ungefär hälften är asfalterat.

Syftet med vägnätet är att knyta samman Nordafrika, Västafrika, Centralafrika, Östafrika och södra Afrika för att främja handel och tillväxt. Fortfarande saknas dock många viktiga länkar, och det är egentligen bara södra Afrika och Östafrika som är ordentligt sammanlänkat.

Transport i Afrika
Vägar i Afrika
Frank Matich

Frank Matich, född 1935, död 11 maj 2015 i Sydney, var en australisk racerförare.

Racingkarriär
Matich hade en lång och framgångsrik karriär hemma i Australien, där han bland annat vann det som kallades för Australiens Grand Prix två gånger. Han tog även två silvermedaljer i Tasman Series, när serien körde med formel 5000-bilar; 1970 och 1971. Han vann även den australiska serien för före detta formel 1 bilar; 1973.

Källor

Australiska racerförare
Tasman Series-förare
Australiska idrottare under 1900-talet
Födda 1935
Avlidna 2015
Män
Tim Mayer

Timothy "Tim" Mayer, född 22 februari 1938 i Dalton i Pennsylvania, död 28 februari 1964, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Mayer startade i ett formel 1-lopp. Han körde en Cooper-Climax i  men tvingades där bryta på grund av ett tekniskt problem. 

Han tävlade sedan med framgång i Tasman Series 1964 mot bland andra Jack Brabham och Bruce McLaren. Mayer omkom vid en krasch rakt in i ett träd under träning på Longford circuit. Han slutade på fjärde plats i serien postumt.

Källor

Amerikanska racerförare
Amerikanska Formel 1-förare
Cooper F1-förare
Tasman Series-förare
Förolyckade F1-förare
Racerförare från Pennsylvania
Födda 1938
Avlidna 1964
Män
ECA

ECA kan syfta på:

 ECA (drog) – ett kombinationspreparat med efedrin, koffein och aspirin
 ECA – det europeiska kanotsportförbundet, se European Canoe Association
 ECA – ett av fem regionala organ under Ekonomiska och sociala rådet, se FN:s ekonomiska kommission för Afrika
 European Cockpit Association, en europeisk pilotorganisation
 ECA - The European Club Association, en organisation som företräder professionella europeiska fotbollsklubbars intressen.
 ECA - Economic Cooperation Administration, amerikansk myndighet 1949–1951 för att administrera bistånd enligt Marshallplanen.
Chateau Musar

Chateau Musar är en libanesisk vinproducent med vingårdar i Bekaadalen i Libanon. Chateau Musar grundades 1930 av Gaston Hochar, och egendomen är Libanons internationellt mest kända vinproducent, med omfattande puts.

Nuvarande ägare är Serge Hochar, och hans vinfilosofi är att naturen får ha sin gilla gång i möjligaste mån vilket gör att varje årgång av Chateau Musar har helt egen karaktär. Det röda vinet görs på druvorna Cabernet Sauvignon, Cinsault och Carignan. Man producerar även vitt vin.

Följande viner finns eller har funnits i sortimentet:

Château Musar (rött och vitt)
Hochar Père et Fils (rött)
Cuvée Musar (rött)
Rubis (rött)
Musar Jeune (rött, vitt och rosé)

Externa länkar 
Château Musar  

Vinproducenter
Libanesiska företag
Simon B. Conover

Simon Barclay Conover, född 23 september 1840 i Middlesex County, New Jersey, död 19 april 1908 i Port Townsend, Washington, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Florida i USA:s senat 1873–1879.

Conover studerade medicin vid University of Pennsylvania och University of Nashville. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstaternas armé.

Conover efterträdde 1873 Thomas W. Osborn som senator för Florida. Han kandiderade inte till omval efter en mandatperiod i senaten. Han förlorade sedan guvernörsvalet i Florida 1880 mot demokraten William D. Bloxham. Conover flyttade 1889 till delstaten Washington. Hans grav finns på Masonic Cemetery i Port Townsend.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Florida
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Middlesex County, New Jersey
Födda 1840
Avlidna 1908
Män
Steroid

Steroider är en typ av lipider som kännetecknas av fyra sammankopplade kolväteringar. Dessa ringar är kondenserade, alltså ihopsatta med en  vägg per "ringpar". De har många funktioner i levande organismer. Steroidhormoner är en viktig grupp hormoner, och kolesterol är också en steroid. 

Till steroiderna hör ett stort antal hormoner, bl.a. kortisol och flera av könshormonerna. De flesta p-piller innehåller någon typ av steroid. De anabola steroiderna är en grupp av steroidhormoner. Ett annat exempel är kolesterol som har en viktig funktion i våra kroppar.

Lipider
FN:s ekonomiska kommission för Afrika

Ekonomiska kommissionen för Afrika (engelska: Economic Commission for Africa, förkortat ECA) är Förenta nationernas ekonomiska kommission för Afrika. Det är ett av fem regionala organ under Ekonomiska och sociala rådet.

ECA har sitt säte i Addis Ababa, Etiopien. Dessutom finns regionala kontor i Kamerun, Rwanda, Marocko, Zambia och Niger.

Bland ECA:s projekt finns det transafrikanska huvudvägnätet.

Externa länkar
Officiell webbplats  

FN:s ekonomiska och sociala råd
Organisationer bildade 1958
Kommissioner i FN