kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Niall Horan

Niall James Horan, född 13 september 1993 i Mullingar i Irland, är en irländsk sångare och låtskrivare. Han är medlem i musikgruppen One Direction som tog en paus i början av 2016. År 2010 provsjöng Horan som soloartist för den brittiska sångtävlingen The X Factor. Efter att ha eliminerats som soloartister sattes Horan, Zayn Malik, Liam Payne, Harry Styles och Louis Tomlinson ihop till ett band. 

I september 2016 kungjordes det att Horan påbörjat en solokarriär genom att underteckna ett avtal med Capitol Records. Den 29 september släppte Horan sin debutsingel This Town. Horans senaste musiksläpp är låten Heaven (2023).

Diskografi

Solo
Album

Singlar
2016 - “This Town”
2017 - “Slow Hands”
2017 - “Too Much To Ask”
2018 - “On The Loose”
2018 - “Finally Free (From “Smallfoot”)” 
2019 - “Nice To Meet Ya”
2019 - “Put A Little Love On Me”
2020 - “No Judgement”
2020 - “Black And White”
2020 - “Moral Of The Story” (med Ashe)

Referenser

Levande personer
Födda 1993
Män
One Direction
Irländska popsångare
Irländska låtskrivare
Personer från Mullingar
Polhem (1839)

Polhem var en svensk hjulångare, som byggdes på Hammarstens Warf i Norrköping. Hon levererades till Ångbåts Bolaget Stockholm-Göteborg 1839 och sattes in i trafik på rutten Stockholm-Göteborg via Göta kanal. Båten såldes 1856 till Linköping.

Polhem namngavs efter Christoffer Polhem.

Båten ritades av konteamiralen J.G. von Sydow och hade ett skrov av ek och fur.

Polhem var utrustad med två encylindriga balansångmaskiner, maskin nr 21, tillverkade vid Motala Verkstad. Maskinerna, hjulmaskin typ 1, gav vardera 16 nominella hästkrafter och var kopplade till en gemensam axel för skovelhjulen.

År 1854 sprängde Polhem det nedre portparet i Sjöslussen i Sjötorp, varvid trafiken hindrades under 16 dygn.

I ”Bihang till Götheborgs sjette Handels och Sjöfarts Tidning N:o 59 Lördagen den 22 maj 1841” fanns en annons över ”Reseturer för paket-ångfartyget Polhem mellan Göteborg och Stockholm”. Restiden var fyra dygn och tre timmar. Priser var 20 rdr i hytt och 10 för däcksplats.

Se även
Amiral von Sydow
B H Santesson

Källor

Noter 

Passagerarfartyg på Göta kanal
Svenska hjulångare
Svenska ångfartyg
Fartyg byggda i Norrköping
Fartyg sjösatta 1839
Östergöthland (1838)

Östergöthland var en hjulångare som byggdes på Motala varv och den hade namnet "Linköping" vid sjösättningen 1838. Idag ligger resterna efter den på 1830-talet moderna ångbåten som trafikerade Göta kanal på Slätbakens botten. 

Skrovet var av ek och furu. Enligt Motala Verkstads förteckning över företagets produkter levererades båten till "Linköpings Bolaget".

Båten var först tänkt att trafikera Linköping men då det upptäcktes att den inte kunde ta sig in till staden genom den grunda Stångån, så döptes den efter ägarbyte om till "Östergöthland".

Numera är sjön Roxens vattenstånd reglerat av dammen vid Kimstad. Tidigare kunde sjön drabbas svårt av översvämningar. Då blev vattenståndet högt även i Stångån och flödade ut över det flacka landskapet. Det berättas att kaptenen på hjulångaren Ormen Långe, den första maskindrivna båten som tog sig från Roxen till Linköping (1834), vid ett sådant tillfälle: ”under Stångåns öfversvämningar, stannat på en åker vid en grindstolpe, på hvilken suttit en kråka, som kaptenen i skymningen ansett vara qvasten på en ruskprick”.
 

Östergöthland var utrustad med två encylindriga balansångmaskiner, maskin nr 23, tillverkade vid Motala Verkstad. Maskinerna, hjulmaskin typ 1, gav vardera 16 nom hk och var kopplade till en gemensam axel för skovelhjulen. Båten ritades av J. G. von Sydow.

Historik 
 1838: Båtens hemmahamn var Norrköping. Ägare var ”Linköpings Bolaget”. 
 1840: Början av 1840-talet. Båten såldes till Trafikbolaget Jönköping-Stockholm. Den sattes in på linjen Stockholm-Jönköping. 
 1861: Sommaren. Båten låg upplagd i Klevbrinkens torrdocka. Den ansågs som uttjänt och skulle säljas. 
 1861 27 sep: Båten skulle bogseras till Stockholm av S/S Per Brahe. På Slätbaken, utanför Stora Husby, började Östergöthland ta in vatten och sjönk så snabbt att man inte hann sätta båten på grund. Kapten ombord, hans fru och besättningen räddade sig i en livbåt. 
 1861: Ett försök gjordes att bärga båten. Den lyftes med kraftiga kättingar från två båtar men en hård vind blåste upp och kättingarna brast.
 1973: Förlisningsplatsen på nio famnars djup upptäcktes av en slump av sportdykaren Sven Mars från Norrköping. Han sökte en annan sjunken båt men fann istället den gamla hjulångaren.

Se även 
 Lista över svenska vrak

Referenser 

Hjulångare
Svenska ångfartyg
Passagerarfartyg på Göta kanal
Skeppsvrak i Sverige
José Ignacio Wert

José Ignacio Wert Ortega (född 18 februari 1950 i Madrid, det första efternamnet uttalas ), är en spansk sociolog, jurist och politiker. Den 22 december 2011 utsågs han till Utbildnings- och kulturminister av Mariano Rajoy, premiärminister i den spanska regeringen.

Biografi 
José Ignacio Wert genomgick sin primär- och sekundärutbildning i Colegio del Pilar i Madrid. Han tog licentiatexamen i Juridik vid Universidad Complutense de Madrid (1972) med spets och fick motta Premio Calvo-Sotelo, och tog också en diplomexamen i Sociologisk Politik vid Institutet för politiska studier. 1973 började han med högskoleexamen vid Radio Televisión Española, och arbetade, först som tekniker och sedan som biträdande direktör i Gabinete de Investigación de Audiencia. 1977 gick han in i Unión de Centro Democrático, och fick flera politiska utnämningar i olika offentliga organisationer. 1978 utsågs han till chef för Servicio de Estudios, som lydde under kabinetten för Estudios de Contenido och det redan nämnda Investigación de Audiencia. 1979 utnämndes han till biträdande generaldirektör i Gabinete Técnico i Centro de Investigaciones Sociológicas (CIS), ett organ som ligger under regeringskansliet, och var ansvarig för genomförandet av mer än 100 opinionsundersökningar. 1980 valde spanska senaten honom som ordförande i spanska radio- och televisionens rådgivande styrelse (Consejo Asesor) på förslag av UCD.

Under krisen för UCD, 1982, övergick Wert till att vara aktiv medlem i Partido Demócrata Popular, och blev en av ledamöterna i dess verkställande nationella utskott. I de allmänna valen 1983, utnämnde partiet honom som kandidat i Coalición Popular (koalitionen bildades av Alianza Popular, PDP och Unión Liberal) för Madrid, vilket resulterade i att han blev vald som ledamot. Han blev kvar i fullmäktige i Madrid till valet 1986, då han valdes till deputerad för valkretsen La Coruña, på nytt som kandidat för PDP på koalitionslistan för Coalición Popular.

Parallellt med sin yrkesmässiga verksamhet vid RTVE och CIS och sin politiska aktivitet, var han akademiskt aktiv, och arbetade som lärare i kommunikationsteori (1974-78) vid fakulteten för informationsteknologi vid Complutenseuniversitetet, och i politisk sociologi (1980-83) vid fakulteten för ekonomisk vetenskap vid Madrids autonoma universitet.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 Ficha de José Ignacio Wert, en la web del Congreso de los Diputados
 Artículos publicados, en Dialnet 

Spaniens undervisningsministrar
Spaniens kulturministrar
Spanska politiker under 2000-talet
Politiker från Partido Popular
Födda 1950
Personer från Madrid
Levande personer
Män
Västaustraliska strömmen

Västaustraliska strömmen är en norrgående, ytlig havsström i Indiska oceanen.  Strömmen är permanent och går längs Australiens västkust som en förgrening av Västvinddriften. Den skapar uppvällning av kallt, näringsrikt djupvatten, och är därmed viktig för områdets marina ekosystem. Västaustraliska strömmen ingår i en större subtropisk oceanvirvel och övergår norr om Australien i Södra ekvatorialströmmen.

Källor 
 Nationalencyklopedin, band 20, sid. 149.

Se även 
 Agulhasströmmen
 Leeuwinströmmen
 Östaustraliska strömmen

Havsströmmar i Indiska oceanen
Indiska oceanen
Australiens geografi
Jerk (musikgrupp)

Jerk var ett industrial metal/nu metal-band från Sydney, som var aktivt mellan åren 1998 och 2004. Under sin karriär har bandet släppt en EP (2001) och deras första och enda album When Pure Is Defiled år 2003, detta år gjorde bandet även en första nationell turné och blev förband till Marilyn Manson, Insane Clown Posse, Killing Joke och Disturbed. Deras låt Sucked In är med som soundtrack i tv-spelet Need for Speed Underground.

Medlemmar
Senaste medlemmar
 Mario Spate – sång
 Lamar Lowder – trummor
 Charles Cilia – gitarr
 Leeno Dee – basgitarr

Tidigare medlemmar
 Johnathan Devoy – gitarr, sång
 Mick "The Lip" – sång

Diskografi
EP
 Jerk (2001)
Studioalbum
 When Pure Is Defiled (2003)

Externa länkar
 Jerk på Rate Your Music

Musikgrupper från Sydney
Australiska metalgrupper
Industrimetal
Nu-metal-grupper
Musikgrupper inom industrial
Trop

Trop kan syfta på

 Trop (filosofi) – en metafysisk term inom filosofi
 Trop (musik) – en musikalisk term inom den lutherska kyrkan
 Trop (retorik) – ett begrepp inom retoriken innefattande en rad olika språkliga medel av semantisk karaktär
Honguedosundet

Honguedosundet (, ) är ett sund i östra Québec i Kanada. Det flyter mellan Anticosti Island och Gaspéhalvön. Det är ett av två utlopp i Saint Lawrencefloden i dess mynning, Saint Lawrenceviken. Den andra är Jacques Cartier-sundet på norra sidan av Anticosti Island.

Honguedosundet är cirka 70 kilometer brett på det smalaste stället.

Namnet Honguedo dök först upp i rapporterna från Jacques Cartier 1535-1536. På 1500-talet var det känt som Saint-Pierre-sundet, speciellt på kartor av Gerardus Mercator (1569) och Cornelius Wytfliet (1597). Honguedo kom inte i bruk förrän på 1900-talet och 1934 antog Québecs geografiska styrelse officiellt namnet för att fira 400-årsjubileumet av Jacques Cartiers ankomst i Nordamerika. Ändå är ursprunget till namnet oklart. Det kan härröra från mi'kmaq-ordet för "mötesplats", eller från det irokesiska ordet hehonguesto, vilket betyder "ens egen näsa".

Referenser

Sund i Québec
Trop (musik)

Trop är en musikalisk term som inom den lutherska kyrkan i modern tid närmast motsvarar en kyrkovisa. Historiskt har trop använts för att beteckna en kyrkotonart, men var även en strävan att smycka ut ett givet liturgiskt mönster.

Referenser

Vidare läsning 

Musiktermer
Liturgisk musik
Islandshavet

Islandshavet är det bihav som ligger mellan öarna Island, Grönland och Jan Mayen. Det ligger norr om Danmarkssundet och betraktas ofta som en sydlig del av Grönlandshavet. Havet har två djupbassänger och dess största djup är 2 795 meter. Östra Grönlandsströmmen passerar bland annat genom Islandshavet.

Referenser

Hav
Lancastersundet

Lancastersundet (inuktitut ᑕᓗᕆᑐᑉ ᑕᕆᖓ Talluritup Tariunga; ) är ett sund i Qikiqtaaluk, Nunavut, Kanada. Den ligger mellan Devonön och Baffinön och utgör den östra delen av Nordvästpassagen. Öster om sundet ligger Baffinbukten, i väster ligger Viscount Melvillesundet. Längre västerut ligger McClures sund som för ut i Norra ishavet.

Lancastersundet namngavs år 1616 av upptäcktsresanden William Baffin efter Sir James Lancaster, en av hans forskningsexpeditions tre huvudsakliga finansiella sponsorer. Den misslyckade expeditionen av den brittiska upptäcktsresanden John Ross 1818 slutade när han såg vad han trodde var bergen som blockerade slutet av Lancastersundet. Sundet kartlades med flyg från 1930-talet fram till slutet av 1950-talet. Av ren tillfällighet användes en konverterad Avro Lancaster, ett tungt bombplan från andra världskriget, för att slutföra kartläggningsprogrammet.

Referenser

Externa länkar
 Lancastersundet på Parks Canadas webbplats.
 Lancaster Sound Campaign på Oceans North Canadas webbplats.

Sund i Nunavut
Viscount Melvillesundet

Viscount Melvillesundet () är ett sund i Norra ishavet i Kitikmeot, Nunavut, Kanada. Den ingår i Parrykanalen och separerar Victoriaön och Prince of Wales Island från Queen Elizabeth Islands. Öster om sundet ligger Lancastersundet som leder in i Baffinbukten, västerut ligger McClures sund och Norra ishavet. Sundet är en del av Nordvästpassagen.

År 1853 övergav Edward Belcher hans skepp, , i sundet under sökningarna för John Franklin.

Referenser

Sund i Nunavut
La Pérousesundet

La Pérousesundet (, ) är ett sund som delar den södra delen av den ryska ön Sachalin (Karafuto) från den norra delen av den japanska ön Hokkaido och förbinder Japanska havet i väster med Ochotska havet i öster.

Sundet är 40 km långt och 20 till 40 meter djupt. En liten stenig ö, Kamen Opasnosti, ligger i ryskt vatten i nordöstra delen av sundet. En annan liten ö, Bentenjima, ligger nära den japanska stranden av sundet.

Sundet är uppkallat efter Jean-François de La Pérouse som utforskade det 1787.

Japans territorialvatten sträcker sig tre sjömil ut i La Pérousesundet istället för de vanliga tolv, enligt uppgift för att amerikanska kärnvapenbestyckade krigsfartyg och ubåtar ska kunna segla genom sundet utan att bryta mot Japans förbud mot kärnvapen på sitt territorium.

Referenser

Sund i Ryssland
Sund i Japan
Relationer mellan Japan och Sovjetunionen
Sund i Stilla havet
WP:Projekt Japan
Mine

Mine kan syfta på:

Mine, Yamaguchi – en stad i prefekturen Yamaguchi, Japan
Mine (musikalbum) – ett musikalbum av Dolly Parton
Mine (sång) – en singel av Taylor Swift
Leopold von Meyer

Leopold von Meyer, född den 20 december 1816 i Baden, död den 6 mars 1883 i Dresden, var en österrikisk pianist.

Meyer, som var elev till Czerny och Fischhof, gjorde från 1835 vidsträckta konsertresor genom Europa (Stockholm 1856) och Amerika. Han var även kompositör av salongsmusik.

Källor 
 

Födda 1816
Avlidna 1883
Österrikiska klassiska pianister
Österrikiska klassiska kompositörer
Personer från Niederösterreich
Män
Luigi Guglielmo Cambray-Digny

Luigi Guglielmo di Cambray-Digny, född 8 april 1820 i Florens, död 11 december 1906 i San Piero a Sieve, var en italiensk greve och politiker. 

Cambray-Digny stod i hög ynnest hos storhertig Leopold II av Toscana, men anslöt sig till sina landsmän, när dessa 1859 begärde storhertigdömets förening med Piemonte. År 1867 inträdde han såsom finansminister i kabinettet Luigi Federico Menabrea. Hans förslag om införande av mäldskatt och utarrendering av tobaksmonopolet – åtgärder, som avsåg att lindra Italiens finansiella nöd – antogs av representationen. Då Giovanni Lanza, den häftigaste motståndaren till dessa skatter, 1869 blivit vald till ordförande i deputeradekammaren, tvingades Cambray-Digny jämte de övriga ministrarna att avgå.

Källor

Italiens finansministrar
Födda 1820
Avlidna 1906
Män
Personer från Florens
Baskin

Baskin (Baskina, Basskin, Baskind, Bashkin):

 Elya Baskin (1950–),  en lettisk-amerikansk skådespelare
 Leonard Baskin (1922–2000), en amerikansk skulptör, bokillustratör, grafiker och författare
Salvatore Majorana-Calatabiano

Salvatore Majorana-Calatabiano, född 24 december 1825 i Militello in Val di Catania, död 23 december 1897 i Rom, var en italiensk nationalekonom och politiker. Han var far till Giuseppe och Angelo Majorana-Calatabiano

Majorana-Calatabiano var professor i nationalekonomi i Catania och Messina, deltog 1860 i den nationella enhetsrörelsen, blev samma år ledamot av italienska deputeradekammaren och 1879 senator samt var 1876–77 och 1878–79 handels- och jordbruksminister. Han skrev bland annat Trattato di economia politica (1865–66).

Källor

Italienska nationalekonomer
Italienska professorer
Italiens jordbruksministrar
Italiens handelsministrar
Italienska senatorer
Italienska parlamentsledamöter
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Sicilien
Födda 1825
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Angelo Majorana-Calatabiano

Angelo Majorana-Calatabiano, född 4 december 1865 i Catania, död där 9 februari 1910, var en italiensk jurist och politiker. Han var son till Salvatore Majorana-Calatabiano och farbror till Ettore Majorana.

Majorana-Calatabiano blev vid blott 20 års ålder professor i rätts- och statsvetenskap vid universitetet i Catania, utövade flitig juridisk författarverksamhet, blev 1897 deputerad, anslöt sig till yttersta vänstern, var från 1903 understatssekreterare för finansärenden i Giovanni Giolittis och därpå mars till december 1905 finansminister i Alessandro Fortis ministär, inträdde maj 1906 som skattkammarminister i Giolittis nya ministär, men tvingades i maj 1907 av sjukdom avbryta sin lovande politiska bana.

Källor

Italienska statsvetare
Italienska professorer i juridik
Italiens finansministrar
Italienska politiker under 1800-talet
Italienska politiker under 1900-talet
Personer från Catania
Födda 1865
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Giuseppe Majorana-Calatabiano

Giuseppe Majorana-Calatabiano, född 23 september 1863 i Catania, död där 23 december 1940, var en italiensk nationalekonom, statistiker och politiker. Han var son till Salvatore Majorana-Calatabiano.

Majorana-Calatabiano var professor i politisk ekonomi vid Catanias universitet och ledamot av italienska deputeradekammaren.

Källor

Italienska nationalekonomer
Italienska statistiker
Italienska professorer
Italienska politiker
Personer från Catania
Födda 1863
Avlidna 1940
Män
Ugglan
Hjärnkompression

Hjärnkompression (eller inklämning) är en dödlig bieffekt av mycket högt intrakraniellt tryck som uppstår när hjärnan förskjuts i skallen. Hjärnan kan förskjutas över strukturer såsom hjärnskäran (falx cerebri), lillhjärnstaket (tentorium cerebelli), och även genom hålet som kallas stora nackhålet (foramen magnum) i skallbasen (genom vilken ryggmärgen ansluter till hjärnan).

Hjärnskador
Bråck
Fischhof

Fischhof är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adolf Fischhof (1816–1893), österrikisk läkare och liberal politiker
 Georg Fischhof (1849–1914), österrikisk porträtt- och landskapsmålare
 Joseph Fischhof (180–1857), österrikisk pianist och musikskriftställare
 Robert Fischhof (1856–1918), österrikisk tonsättare
 Julius Fischhof, österrikisk bankir
 Sigrid Fischhof, född Arnoldson (1861–1943), svensk operasångerska

Bildgalleri

Se även 
 Fisch
 Fischer

Tyska efternamn
Judiska efternamn
Winston Tubman

Winston Tubman, född 1941, är en liberiansk politiker och brorson till den förre presidenten William Tubman.

I presidentvalet 2011 var han den främste utmanaren till den sittande presidenten Ellen Johnson Sirleaf.
Tubman fick 32,7% av rösterna i den första valomgången varefter han anklagade valmyndigheten för valfusk och bojkottade den avgörande valomgången.

Efter överläggningar med Johnson Sirleaf beslutade Tubman och hans parti, Kongressen för demokratisk förändring (CDC) slutligen ändå att erkänna henne som president, före installationsceremonin den 16 januari 2012.

Källor

Tryckta källor 
Rival erkänner Sirleaf som president  Dagens Nyheter, 15 januari 2012 

Personer i Liberia under 1900-talet
Personer i Liberia under 2000-talet
Födda 1941
Liberianska politiker
Alumner från Harvard University 
Alumner från London School of Economics
Levande personer
Män
Christian Bjerknes

Johan Christian Bjerknes, född 1889 i Kongsberg, Norge, död 1983, var en norsk ingenjör och konstruktör. Han stod bland annat bakom utvecklingen av Ericssons bakelittelefon.

Efter skolgången arbetade Bjerknes som lärling vid Kongsberg Våpenfabrikk. 1907 flyttade han till dåvarande Kristiania (nuvarande Oslo) och kom till Elektrisk Bureau (EB), ett företag inom elektronik och telefoni. Under slutet av 1920-talet blev Bjerkens konstruktionschef vid EB och under denna tid fick han idén om den helgjutna bordstelefonen tillverkad av bakelit.  

Telefonen formgavs av den norska konstnären Jean Heiberg och var ett samarbetsprojekt mellan EB samt svenska LM Ericsson och Televerket. Telefonen var världens första bakelittelefon med klyka och fingerskiva helt integrerade med apparatkåpan och var mycket modern för sin tid. Den blev standardtelefon i flera länder och tillverkades i över trettio år mellan 1931 och 1962.

Bjerkens stod för 25 patent inom teleteknologin och var även ansvarig för utvecklingen av kombinerade bords- och  väggtelefoner efter 1953. Han belönades 1957 med norska kungens förtjänstmedalj för sin 50 år långa livsgärning.

Källor
  Telemuseum Norge: hallooo, designer på luren, läst 2012-01-16.

Norska ingenjörer
Personer från Kongsbergs kommun
Födda 1889
Avlidna 1983
Män
Truecaller

Truecaller är en global nummerupplysningstjänst som används via en mobilapp. Appen skapades av det svenska företaget True Software Scandinavia AB. Bland appens funktioner finns ett kontinuerligt uppdaterat samtalsfilter som kan aktiveras så att användaren slipper samtal från för Truecaller kända bedragare eller telefonförsäljare. Truecaller hade i januari 2017 omkring 250 miljoner användare i hela världen. Cirka 150 miljoner av dessa fanns i Indien.

Företaget grundades av Nami Zarringhalam och Alan Mamedi 2009 med målet att göra en uppringares identitet synlig i den uppringdes mobil och därmed ge den uppringde en möjlighet att medvetet välja om denne vill ta emot samtalet eller inte. Idag har företaget av cirka 100 anställda med huvudkontor i Stockholm, tre kontor i Indien och ett kontor i Nairobi.

Historia 
Under 2019 lanserades Truecaller med inbyggda röstsamtal och har senare även lagt till chatt, mobila betalningar och snabblån. Företagets ambition är att bli en heltäckande digital plattform för tjänster likt kinesiska WeChat, för sina marknader Indien och stora delar av Afrika. Bolaget värderades till 7,2 miljarder SEK enligt investeringsrundan 2018.

Truecaller börsnoterades på Stockholmsbörsen, med första handelsdag den 8 november 2021.

Mottagande 
Truecaller vann pris för Årets mobila nyttotjänst vid det årliga evenemanget Mobilgalan i november 2011.

I januari 2018 tilldelades Truecallers Head of Growth and Partnerships Nick Larsson utmärkelsen "30 under 30 - Technology" av Forbes Magazine.

I december 2013 lanserade True Software ett partnerskap med Twitter i Indien.

Referenser

Noter 

Mobiltelefoni
Svenska IT-företag
Företag bildade 2009
Finansföretag
Företag listade på Stockholmsbörsen (large cap)
Telefonnummer
Mobilapplikationer
Chatt
Mobila betalningar
Spamning
Telefoni
Kongressen för demokratisk förändring

Kongressen för demokratisk förändring, Congress for Democratic Change (CDC) är Liberias största oppositionsparti, bildat 2005 av dem som stöttade fotbollsspelaren George Weahs presidentkandidatur.

Weah fick 40,6 % av rösterna i den avgörande andra valomgången och blev därmed besegrad av Ellen Johnson Sirleaf.

I parlamentsvalet samma år fick CDC 15,97 % av rösterna.
Man erövrade därmed 15 platser i representanthuset och  3 senatorer. 

I presidentvalet 2011 nominerade man den förre justitieministern Winston Tubman, med Weah som vicepresidentkandidat.
Tubman fick 32,7 % av rösterna i den första valomgången som kantades av våld och anklagelser om valfusk. CDC och flera andra oppositionspartier uppmanade därför till bojkott av den andra valomgången, som också fick betydligt lägre valdeltagande.

CDC erkände först i januari 2012 fredspristagaren Johnson Sirleaf som president efter det omstridda valet.

Källor 

Politiskt system i Liberia Landguiden, Utrikespolitiska institutet, 2012
Rival erkänner Sirleaf som president Göteborgs-Posten, 15 januari 2012

Politiska partier i Liberia
Politiska partier bildade 2005
Pietro Lacava

Pietro Lacava, född 26 oktober 1835 i Corleto Perticara, död 26 december 1912 i Rom, var en italiensk politiker.

Lacava studerade juridik i Neapel och deltog 1860 i förberedelserna till störtandet av det bourbonska kungadömet, samt var därefter en tid polisdirektör i Neapel. År 1867 invaldes han till italienska deputeradekammaren, där han tillhörde vänstern och vid sin död var dess äldste ledamot. 

Lacava var 1876–77 generalsekreterare i inrikesministeriet under Giovanni Nicotera och 1878–79 för offentliga arbeten under Agostino Depretis. Han var under tiden mars 1889 till februari 1891 postminister, maj 1892 till november 1893 jordbruksminister, 1898 minister för offentliga arbeten samt slutligen 1907–09 finansminister under Giovanni Giolitti.

Källor

Italiens finansministrar
Födda 1835
Avlidna 1912
Män
Personer från provinsen Potenza
Salmonsens