kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean-Luc Nancy

Jean-Luc Nancy, född 26 juli 1940 i Bordeaux, död 23 augusti 2021 i Strasbourg, var en fransk filosof, professor emeritus i filosofi vid Strasbourgs universitet.

Nancys första bok, publicerad 1973, var Le titre de la lettre, en genomgång av den franska psykoanalytikern Jacques Lacan, skriven i samarbete Philippe Lacoue-Labarthe. Nancy har skrivit flera böcker om teoretiker, inklusive La remarque spéculative (1973), om Hegel, Le Discours de la syncope (1976) och L’Impératif catégorique (1983) om Immanuel Kant, Ego sum (1979) om René Descartes, samt Le Partage des voix (1982) om Martin Heidegger. 

Utöver Le titre de la lettre har Nancy samarbetat med Lacoue-Labarthe genom skrivandet av flera gemensamma böcker och artiklar. Nancy är i huvudsak inspirerad av Jacques Derrida, Georges Bataille, Maurice Blanchot och Friedrich Nietzsche. Nancy översattes första gången till svenska i tidskriften Aiolos, nr 2 1996, texten "Identitet och bävan", svensk översättning Jan Holmgaard och Jan Arnald. Vidare finns artikeln "Ändlig och ändlig demokrati" publicerad i Vad innebär det att vara demokrat? (Tankekraft förlag, 2010).

Svenska översättningar

Källor  

Franska filosofer under 1900-talet
Födda 1940
Avlidna 2021
Män
Heideggerforskare
Personer från Bordeaux
Bruno Cheyrou

Bruno Cheyrou, född 10 maj 1978, är en fransk före detta fotbollsspelare (mittfältare) som mellan 2002 och 2004 spelade fyra matcher för det franska landslaget. Han har en yngre bror, Benoît Cheyrou, som även han är professionell fotbollsspelare.

Biografi
Cheyrou slog igenom i Lille i början på 2000-talet då laget bland annat besegrade Manchester United i Champions League efter mål av Cheyrou. Sommaren 2002 värvades han till Liverpool av lagets franska tränare Gerard Houllier för 4,5 miljoner pund. Cheyrou hade svårt att ta en ordinarie plats i Liverpool och när Rafael Benitez tog över som tränare efter Houllier lånades Cheyrou istället ut till Marseille och senare Bordeaux i den franska ligan. Under två säsonger i Liverpool spelade han totalt 48 matcher och gjorde 5 mål.

Efter låneperioderna i Marseille och Bordeaux skrev han på för Rennes sommaren 2006. Han kom att stanna tre och en halv säsong i Rennes och spela mer än 100 ligamatcher för klubben. I januari 2010 skrev han sedan på för den cypriotiska klubben Anorthosis Famagusta FC, men redan till sommaren återvände han till Frankrike då han skrev på ett tvåårskontrakt med FC Nantes.

Referenser

Födda 1978
Män
Levande personer
Franska fotbollsspelare
Spelare i Lille OSC
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Anorthosis Famagusta FC
Spelare i FC Nantes Atlantique
Personer från Suresnes
En värld utan slut

En värld utan slut (originaltitel: World Without End), är en historisk roman av Ken Follett utgiven år 2007. Det är uppföljaren till Svärdet och spiran.

Handling 
Året är 1327 och det är 150 år efter händelserna i "Svärdet och spiran". Kingsbridge blomstrar men hotas av digerdöd och krig. Fyra barn blir vittne till ett brutalt övergrepp på en riddare, något som präglar dem för resten av livet.

Skönlitteratur 2007
Miguel Echegaray

Miguel Echegaray, född 28 september 1848, död 20 januari 1927, var en spansk komediförfattare.

Echegaray har skrifter över 100 versifierade komedier och zarzuelas, av vilka redan den första, Cara y cruz (1886), blev mycket populär. Echegarays sista zarzuela, El buen ladron, utgavs 1918.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Spanska författare
Födda 1848
Avlidna 1927
Män
Formosamakak

Formosamakak (Macaca cyclopis) är en primat i släktet makaker.

Kännetecken 

Pälsens grundfärg är mörkbrun till grå, buken är ljusare ibland med blå skugga eller helt vit. Ansiktet saknar hår och är brun. Vuxna individer når en kroppslängd mellan 35 och 45 cm, en svanslängd mellan 25 och 45 cm samt en vikt mellan 4 och 12 kg. Hannar är vanligen större och tyngre än honor.

Utbredning och habitat 

Arten lever endemisk på Taiwan (som tidigare kallades Formosa) och där främst i nordöstra samt i sydvästra delen. Tidigare förekom formosamakak ofta vid havet men på grund av människan som etablerade samhällen vid havet lever arten idag längre bort från strandlinjen. Den vistas ofta i klippiga områden med några träd men hittas även i skogar.

Levnadssätt 

Individerna är huvudsakligen aktiva på dagen och vistas främst på marken. Liksom flera andra makaker bildar de flockar av några vuxna hannar och honor samt deras ungar. I äldre verk nämns upp till 45 gruppmedlemmar men idag består flocken vanligen av 2 till 10 individer. Varje grupp har ett revir men territorierna kan överlappas.

Formosamakak är allätare. Den livnär sig bland annat på växtämnen som frukter, blad och frön samt av insekter och små ryggradsdjur. När den kommer fram till havet äter den även krabbor.

Dräktigheten varar i cirka 165 dagar och sedan föder honan ofta ett enda ungdjur. Unga honor upp till 9 år är vanligen vartannat år parningsberedda och äldre honor varje år. Födelsen sker vanligen mellan april och juni. Ungen dias ungefär ett år och efter två till tre är ungdjuret könsmoget. Honor lever hela livet i samma flock som de blev födda i, några hannar måste lämna flocken när de blir könsmogna. Den vanliga livslängden är inte känd men det antas att den motsvarar andra makaker, alltså cirka 30 år i fångenskap och något kortare i naturen.

Hot 

Formosamakak jagas när den letar sin föda i odlade områden och ibland dödas individer för köttets skull. Dessutom minskar artens utbredningsområde på grund av människan framgång. Beståndet är konstant och därför listar IUCN formosamakak som livskraftig (least concern).

När grupper av formosamakak en längre tid lever bredvid människor blir flera individer orädda vad som resulterade i många konflikter med den lokala befolkningen och med turister.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag 2003,

Externa länkar 

Markattartade apor
Däggdjur i palearktiska regionen
Finnskatt

Finnskatt var en typ av skatt som erlades årligen i skinn och hudar från finnmarkslapparna; jämför skinnskatt. 

Finnskatt erlades dock inte direkt till norska eller svenska kronan utan till en viss storman, som arrenderat eller fått åt sig förlänad "finnskatten", och som i regel tog det mesta av finnskatten själv. Tore Hund hade på Olav Haraldssons tid den norska finnskatten. I samband med detta lät, enligt legenden, Tore samerna sy åt honom en förtrollad väst i renskinn som gjorde honom osårbar, vilket skyddade dennes liv i Slaget vid Stiklestad 1030. Finnskatteherrarna skildrades ofta som mäktiga och övermodiga våldsmän, snikna, hämndgiriga och orättfärdiga.

Källor
 Åke Ohlmarks, Fornnordiskt lexikon (Tiden, 1995).

Se även
 Birkarl
 Bågaskatt

Externa länkar
  "Lappeskatt og bygsel på Helgeland" - Artikel i Årbok for Helgeland 1995 

Ekonomisk historia
Samer
Skatter
Frama

Frama är benämningen på forngermanernas "lans", skildrad av Tacitus: "Blott få för svärd eller riktiga lansar; det är splut som de själva kallar 'framae', med smal och kort järnudd, men så vassa och lätta att bruka att de med samma vapen kan kämpa såväl i handgemäng som på långt håll, allt eftersom omständigheterna kräver."

Källor
 Åke Ohlmarks, Fornnordiskt lexikon (Tiden, 1995).

Vapen
Aud Wilken

Aud Wilken, född 1965 i Östberlin, är en dansk sångerska. Hon är mest känd för sitt framträdande i Eurovision Song Contest 1995 med låten "Fra Mols til Skagen".

Wilken växte upp i Östtyskland till 1974, då familjen flyttade till Danmark. Hennes far är dansk och modern är tyska. Hennes musikaliska debut kom 1988 med punkbandet The Overlords och deras debutplatta, ”Midnight at the Grooveyard”. Hon framträdde sedan på rockbandet The Poets självbetitlade album från 1990. Det var dock först med sin vinst i Dansk Melodi Grand Prix 1995 med låten ”Fra Mols til Skagen” (skriven av Mette Mathiesen och Lise Cabble) som hon blev rikskänd. Låten hamnade på en 5:e plats (av totalt 23 låtar) med 92 poäng, vilket var Danmarks bästa placering i tävlingen sedan 1989. Wilken gav ut sitt debutalbum, ”Diamond in the Rough”, 1999 och har sedan uppträtt tillsammans med flera artister, som Master Fatman och Martin Hall. Hon har medverkat på samlingsalbumet ”På danske læber”, bestående av sexton tolkningar av Leonard Cohens låtar. År 2007 återvände hon till Dansk Melodi Grand Prix med låten ”Husker du”, skriven av samma låtskrivare som skrev ”Fra Mols til Skagen”. Hon lyckades dock inte kvalificera sig vidare till finalen.

Referenser 

Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Danska sångare
Artister som representerat Danmark i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1995
Vignemale

Vignemale är det högsta bergsmassivet i franska Pyrenéerna. Massivet ligger i departementet Hautes-Pyrénées, dess högsta berg ligger på fransk-spanska gränsen.

Bergstoppar och glaciär 
Vignemales högsta berg är Grand Vignemale, även kallad Pique-Longue (3.298m), andra bergstoppar i massivet är Pointe Chausenque på (3.204m) och Petit Vignemale (3.032m) samt Piton Carré. Mellan topparna ligger glaciären Glacier d'Ossoue som sträcker sig över 6 km². Bergsmassivets norra och södra sida är mycket olika. Från sydsidan stiger Vignemale i en serie av terrasser medan norrsidan är dramatisk med branta bergväggar.

Bestigningar av Vignemale 
Den högsta av bergsmassivets fyra toppar nåddes första gången 1792 av några herdar som fått uppdraget att ta sig till Pique-Longue av franska myndigheter när gränsen mellan Frankrike och Spanien skulle upprättas.

År 1837 tog sig guiderna Henri Cazaux och Bernard Guilleemnet till toppen via Ossoue-glaciären. På vägen upp föll de vid ett par tillfällen ned i glaciärsprickor och sökte därför en annan och säkrare väg ned. De fann en glaciärfri väg på södra sidan mot floden Aras dalgång. Det var denna ”omväg” som de följande år föreslog för engelskan Anne Lister när hon som första turist och bergsbestigare tog sig till toppen.

Den mest kände pyrenéisten är den excentriske engelsmannen Henry Russell som besteg Vignemale 33 gånger. Han lyckades 1888 övertala prefekten av Hautes-Pyrénées att ge honom en koncession över Vignemale. Russell fick arrendera 200 hektar på mellan 2300 och 3300 meters höjd för 1 franc per år under 99 år. På sju ställen längs vägen till Vignemales topp lät han hugga ut grottor att användas som skydd, för vila och som utsiktsplatser.

Källor 
Walks and Climbs in the Pyrenees, Kev Reynolds, Cicerone Press, 2008, sid 147. 
Vignemale på franska Wikipedia
Henry Russell på franska Wikipedia

Externa länkar 
Pyrénées passion, fransk sajt med historia och information 

Berg i Frankrike
Paul von Roth

Paul Rudolf von Roth, född 11 juli 1820 i Nürnberg, död 28 mars 1892 i München, var en tysk rättshistoriker, son till Friedrich von Roth. 

von Roth blev 1850 extra ordinarie professor i juridik i Marburg, 1853 ordinarie professor i Rostock, 1858 i Kiel och 1863 i München. Han vann ett berömt namn genom sina arbeten Geschichte des Benefizialwesens (1850), Feudalität und Unterthanenverband (1863) samt System des deutschen Privatrechts (tre band, 1880–86). Tillsammans med Adolf August Friedrich Rudorff, Johannes Merkel, Georg Bruns och Hugo Böhlau uppsatte han 1861 "Zeitschrift für Rechtsgeschichte". Han tillhörde 1874–89 den kommitté, som hade att granska första utkastet till en civillag för det tyska riket.

Källor

 

Tyska rättshistoriker
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Personer verksamma vid Münchens universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Nürnberg
Födda 1820
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Gizzur Gullbråskald

Gizzur Gullbråskald (även Gizzur den svarte), som levde mellan ca 980 och 1030, var en isländsk skald.

Gizzur besjöng som mycket ung Olav Tryggvason, men uppehöll sig också (omkring 1017) hos Olof Skötkonung i Sigtuna, där han förgäves försökte åstadkomma dennes försoning med Olav Haraldsson av Norge, vars hirdskald Gizzur sedan blev. År 1029 följde han kung Olav till Gårdarike, och han stupade i kungshären vid Stiklastad efter att ha visat stor tapperhet.

Gizzur har diktat kärlekskväden till en kvinna vid namn Gullbrå som i övrigt är okänd, och han var skalden Hovgårda-Rävs fosterfar. Av hans diktning finns endast bevarat en liten "lösavisa" samt en halvstrof av ett kväde till Olof Skötkonung.

Källor
 Åke Ohlmarks, Fornnordiskt lexikon (Tiden, 1995).

Isländska poeter
Otto von Franklin

Otto Christian von Franklin, född den 27 januari 1830 i Berlin, död den 5 juni 1905, var en tysk rättshistoriker. Han var morfar till fysikern Winfried Otto Schumann.

Franklin var professor i tysk rätt, konstitutionell rätt och rättshistoria vid Tübingens universitet. Han skrev bland annat Das Reichshofgericht im Mittelalter (två band, 1867–69) och Geschichte und System des deutschen Privatrechts (1878; andra upplagan 1892) samt var sedan 1897 medutgivare av "Archiv für die zivilistische Praxis".

Källor

Deutsche Biographie: Franklin, Otto von

Tyska rättshistoriker
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Berlin
Födda 1830
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Dagbok från gettot

Dagbok från gettot är en bok av Dawid Sierakowiak (i svensk översättning av Alan Adelson). Dawid Sierakowiak föddes 1924 i en judisk familj i den polska staden Łódź. Dagboken påbörjades den 28 juni 1939 och skrivandet fortsatte till sommaren 1943, någon månad innan han gick bort, troligtvis i tuberkulos och svält, i augusti samma år. I förordet till den svenska utgåvan skriver Lawrence L. Langer att dagboken är ett vittnesbörd från en allt mer tynande tillvaro i gettot i Łódź och att den kan jämföras med Anne Franks dagbok. När tyskarna övertog kontrollen över gettot, skriver Langer, blev frågan inte vad man skulle bli eller göra i livet, utan hur snart man skulle dö.

Citat från boken 
11 november 1942: Igår höll Hitler ett tal. Han sa bl a att de judar som dött inte skrattar längre, men att de som alltjämt skrattar, snart kommer att sluta upp med det.
14 januari 1943: Jag har redan hunnit förfrysa fötterna i mina nya skor och går nu som en krympling.
18 februari 1943: Återigen har 50 personer från Czarnieckigatan skickats till Tyskland. "På tvångsarbete" påstås det, men ingen vet säkert.
24 februari 1943: Hemma blir svälten allt värre. Vi har ingen mat kvar av den förra ransonen och sopporna är väldigt magra.
5 mars 1943: Min far är likgiltig för allt. Han har svårt att andas, säger väldigt lite och äter allt mindre, fastän det inte är något fel på hans mage (fadern dog dagen därpå).

Postuma verk
Självbiografier
Bronshund

Bronshundar är arkeologiska fynd av tamhundar från europeisk bronsålder (ca 2500-700 fvt). Det första fyndet namngavs av den schweiziske zoologen Ludwig Heinrich Jeitteles (1830-1883) 1872 till Canis familiaris matris optimae. Under bronsåldern var denna typ utbredd över hela Mellaneuropa. P.g.a. sin flata panna utan pannfåra, frånvaro av markerat stop och med smalt, spetsigt nosparti har den tolkats som en föregångare till mellanstora herdehundar av schäfertyp.

Från Skandinavien under samma period finns få benfynd av hundar. I hällristningsområdet i Tanum finns det dock gott om hällristningar med hundar. Dessa har tolkats som spetsliknande pariahundar och förekommer mest i jaktscener. Från strax efter bronsåldern, 400 fvt, härrör ett hundfynd vid Hjortspringbåten på ön Als i Lilla Bält. Denna hund har tolkats som en grövre spets, inte olik grönlandshunden.

Under denna tid avbildades hundar av flera typer i det forntida Egypten, främst tesem.

Se även
Torvhund

Källor
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Svenska Kennelklubben / Bokförlaget Gothia, Stockholm 1955-1956
 Petra Plüss: Archäozoologische Untersuchungen der Tierknochen aus Cresta-Cazis (GR) und ihre Bedeutung für die Umwelt-, Ernährungs- und Wirtschaftsgeschichte während der alpinen Bronzezeit, doktorsavhandling, Philosophisch-Naturwissenschaftlichen Fakultät, universitetet i Basel 2007 

Kynologi
Utdöda hundtyper
Arkeoosteologi
Fornfynd från bronsåldern
Anund Emanuel

Anund Emanuel (före 1894 Anund Svensson), född 26 september 1859 i Umeå, död 19 januari 1941 i Ystad, var en svensk sjökapten och målare, tecknare  och grafiker. Han gjorde sig främst känd som marinmålare, men målade även gatumotiv och strandbilder.

Biografi 
Hans föräldrar var Carl Petter Svensson och Christina Wilhelmina Nyström. Emanuel bodde som barn i Norge men flyttade tillbaka till Sverige 1875, där han avlade sjökaptensexamen i Gävle 1883. Han studerade sedan på Tekniska Skolan (nuvarande konstfack) i Stockholm och vid konstakademien i Stockholm 1889-1895. 1895-1896 deltog han i Axel Tallbergs etsningkurs. Han fortsatte sedan sina studier utomlands, Frankrike, Belgien, Nederländerna och Orienten. Han tog teckningslärarexamen i Stockholm 1901 och fick sedan anställning som teckningslärare i Landskrona. Emanuel är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum. Gift 1902 med Alma Wilhelmina Björklund.

Källor 

Födda 1859
Avlidna 1941
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Män
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska grafiker under 1800-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Umeå
Kanadas monarki

Kanada är en suverän stat som är en konstitutionell monarki. Landet är i personalunion med Storbritannien och 14 andra suveräna stater, så kallade samväldesriken (däribland Australien, Jamaica och Nya Zeeland). Samma person som är Storbritanniens monark är också Kanadas monark. Den kanadensiska kronan är dock ett ämbete för sig och den regerande monarken får inte överlägga med sina andra regeringar i inhemskt kanadensiska frågor. Den brittiska tronföljden gäller sålunda även för Kanada.

Monarkens personliga representant i landet är Kanadas generalguvernör, som utses av monarken på förslag av Kanadas premiärminister. Generalguvernören fullgör de flesta av monarkens ämbetsuppgifter som vicekunglig representant och har, enligt ett kungligt brev från 1947, delegerats de flesta av befogenheterna som tillkommer monarken enligt Kanadas konstitution. Generalguvernören sägs ibland vara landets de facto statschef. I provinsstyrena representeras monarken av viceguvernören i respektive provins.

Hans Majestät kung Charles III är sedan den 8 september 2022 Kanadas kung (; ).

Historik

Den engelskspråkiga befolkning i nuvarande Ontario, Quebec och Nova Scotia bestod ursprungligen till stor del av lojalister som var flyktingar från den förlorande sidan i upproret i de 13 nordamerikanska kolonier som 1776 förklarade sig självständiga från Storbritannien. Lojaliteten till den brittiska kronan har under lång tid varit en identitet som utmärkte de engelsktalande i Brittiska Amerika.

Den kanadensiska kronan tillkom 1867 i och med att den första Brittiska Nordamerikaakten antogs i Storbritanniens parlament och erhöll kunglig sanktion av drottning Victoria och Brittiska Nordamerika skapades. 1907 ombildades Brittiska Nordamerika till Dominionen Kanada. Det brittiska parlamentet antog 1931 Westminsterstatuten som gjorde dominionerna i praktiken självstyrande.

Den nuvarande kungens morfar kung Georg VI var 1939 den förste regerande monarken som besökte Kanada och sedan dess har den sittande monarken och andra medlemmar av kungafamiljen regelbundet besökt landet. De sista formella banden till Storbritannien (bortsett från personalunionen) kapades 1982 i och med att Konstitutionsakten antogs av Kanadas parlament och därefter erhöll kunglig sanktion av drottning Elizabeth II och kontrasignerades av Kanadas premiärminister Pierre Trudeau.

Kanadas monarker sedan 1867 

Huset Hannover

Huset Sachsen-Cobourg & Gotha samt Huset Windsor

Personliga flaggor
</center>

Se även
 Kanadadagen
 Order of Canada
 Royal Society of Canada

Referenser

Noter

Externa länkar
  Officiell webbsida

Statschefsämbeten efter land
Politik i Kanada
Kanadas historia
Monarkier
Storbritanniens kungahus
Kanadas konstitution
Harry Sundberg

Nation:  

Harry Sundberg, född 9 januari 1898 i Stockholm, död 17 maj 1945 i Stockholm, var en svensk fotbollsspelare. Han blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924.

Meriter

Individuellt 
Mottagare av Stora grabbars märke, 1926

Referenser

Webbkällor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Noter

Födda 1898
Avlidna 1945
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
40 karat

40 karat () är en amerikansk långfilm från 1973 i regi av Milton Katselas, med Liv Ullmann, Edward Albert, Gene Kelly och Binnie Barnes i rollerna.

Handling
En 40-årig kvinna som förälskar sig i en betydligt yngre man.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 1973
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantiska komedifilmer
Filmer från Columbia Pictures
Carl Friedrich Echtermeier

Carl Friedrich Echtermeier, född 27 oktober 1845, död 30 juli 1930, var en tysk skulptör.

Echtermeier utbildades dels i Kassel, dels för Ernst Hähnel i Dresden samt verkade från 1883 som professor vid tekniska högskolan i Braunschweig. Han utförde talrika porträttreliefer och byster samt allegoriska statyer, främst åtta marmorbilder i galleriet i Kassel, samt monument, bland annat Bismarckmonumentet av Otto von Bismarck i Magdeburg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931

Tyska skulptörer under 1800-talet
Tyska professorer
Skulptörer under 1900-talet
Födda 1845
Avlidna 1930
Män
Svensk uppslagsbok
Tyska skulptörer under 1900-talet
Victor Adler

Victor Adler kan syfta på:

* Victor Adler (1852–1918), österrikisk politiker
 Victor Adler (1848–1910), svensk arkitekt
Thorsten Svensson

Thorsten Roland Svensson, född 8 oktober 1901 i Jonsered, Partille församling, Göteborgs och Bohus län, död där 29 juni 1954, var en svensk fotbollsspelare (ytter) som på klubbnivå representerade Gais, och som blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924.

Biografi 
Svensson inledde karriären i Jonsereds GoIF och spelade därefter en handfull matcher i IFK Göteborg 1920 innan han 1922 debuterade för Gais. I svenska mästerskapet 1922 gjorde han mål mot Djurgårdens IF i semifinalen och spelade även finalen mot Hammarby IF när Gais tog sitt andra SM-guld. Han var med och vann svenska serien 1922/1923 med Gais och vann även allsvenskan två gånger (1924/1925 och 1926/1927). Sammanlagt spelade han 72 allsvenska matcher för Gais och gjorde 26 mål innan han lämnade klubben efter säsongen 1927/1928. Därefter gjorde han en återkomst i IFK Göteborg säsongen 1929/1930, då han spelade sex matcher i allsvenskan.

I landslaget 
Svensson spelade åren 1924–1926 sammanlagt 6 landskamper på vilka han gjorde 2 mål. Han var med i det svenska landslag som tog OS-brons i Paris 1924. I denna turnering spelade han endast i matchen mot Egypten som svenskarna vann med 5–0.

Anmärkningar

Referenser

Tryckta källor

Noter

Externa länkar 

Födda 1901
Avlidna 1954
Män
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Svenska mästare i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Personer från Partille socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Alderneys flagga

Ön Alderneys flagga fastställdes av det engelska riksheraldikerämbetet 1993. Den har ett rött Sankt Georgskors på vit botten samt för i korsarmarna Alderneys heraldiska vapen, ett lejon som håller en kvist, stående på grön botten omgiven av en gyllene bård.

Flaggan
Regionflaggor i Europa