kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Freden vid Prut

Prut är en 845 km lång biflod till Donau, där Peter den store och ryska fältarmén blev innesluten vid den lilla staden Husi, sommaren 1711 av turkarna, på en landtunga som bildats av flodens krökningar. Peter lyckades dock förhandla sig till fritt avtåg genom den där ingångna så kallade freden vid Prut, den 22 juli 1711. 
Genom snabba anmarscher hade storvesiren Muhammed Baltadji pascha, trots att han saknade all militär skolning, lyckats genomföra denna inringningsmanöver.

Tsar Peter ska i detta ögonblick ha uttalat att han befann sig i samma situation som Karl XII vid Poltava.
De ryska trupperna led vid tillfället stark brist på proviant och furage, samt av betydande desertering. Detta hade decimerat den ryska hären till 30 000 man som led av svält. Den turkiska styrkan uppgick till 200 000 man.

Efter några smärre sammanstötningar kom ryssar och turkar till förhandling, varvid freden blev ett faktum. Kraven på Peter den store var bland annat att han skulle återlämna Azov och bränna sina galärer i dess hamn, riva befästningarna vid Azovska sjön, samt överlämna allt därvarande artilleri till sultanen, liksom alla förråd. Dessutom tvingades han gå med på att dra tillbaka alla ryska trupper från Polen, och att lova att lämna kosacker under polskt och turkiskt beskydd ifred. Storvesiren återinförde också en gammal skamlig tribut, vilken bestod i att Ryssland måste betala fyrtiotusen sekiner per år till tatarerna.

Utöver detta tvingades tsaren att lova att inte hindra Karl XII:s hemfärd till det svenska riket, och dessutom tvingades han avlägga löfte om att sträva efter att sluta fred med denne. På de villkoren fick således tsar Peter friheten att tåga iväg med sina trupper, sitt artilleri, sina fanor och sitt bagage. Turkarna skänkte dem även generöst med livsmedel.

Den ryska hären avmarscherade samtidigt som Karl XII - strids- och hämndlysten - anlände till platsen efter sträckritt från Bender. 
Karl XII blev utom sig av vrede på storvesiren för dennes handlande, varpå följde en hetsig diskussion. Karl XII menade att man (Sverige och Turkiet var i formell allians) skulle ha utkrävt kapitulation, inte fred, och att tsaren skulle ha tagits till fånga och förts till Konstantinopel. Storvesiren menade dock ungefär att detta skulle ha medfört alltför mycket politisk obalans i världen, och dessutom ansåg man sig ha tillräckligt med problem i Osmanska riket genom Karl XII:s närvaro. Att dessutom få dit en kejserlig krigsfånge, med allt vad detta skulle innebära av gästfrihet och diplomatiska turer, var inget turkarna önskade.

Referenser 
Nordisk Familjebok, andra upplagan 1904-1926. Stockholm 1915/Bd 22, sp 460.
Voltaire. 1961. Karl XII. Övers. Lorenz von Numers. Natur och Kultur, Stockholm.

Stora nordiska kriget
Ugglan
Belägringen av Stralsund

Belägringen av Stralsund ägde rum under stora nordiska kriget. Det började den 12 juli 1715 och slutade med att den svenska garnisonen kapitulerade den 23 december 1715.

Bakgrund 
Stralsund hamnade under svensk flagg genom Westfaliska freden (1648) och var under ca 150 år Sveriges kanske viktigaste befästningspunkt i kontinentalt avseende.

Under stora nordiska kriget blockerades Stralsund av de allierade (ryssar, sachsare, danskar) mellan 7 september 1711 och 7 januari 1712, samt under hösten 1713. Den 11 november 1714 kom Karl XII till staden, efter sin famösa 215-milsritt på 14 dygn från Piteşti. I september året därpå belägrades Stralsund ånyo av de allierade (preussare, danskar, sachsare).

Belägringen 
Försvaret leddes av Karl XII personligen. Staden var vid denna tidpunkt i relativt bra tillstånd försvarsmässigt. Den svenska sidan byggde under belägringen ett antal framskjutna verk, retrancherade Dänholm och Altefähr, iståndsatte Redewichskansen, samt byggde en redutt på Ruden. Först 2 november 1715 öppnade fienden artillerield; i december 1715 började staden falla samman och redan 12 december 1715 var en bräsch skjuten.

Natten till den 12 december 1715 lämnade Karl XII staden och seglade över till Skåne. Den 13 december blev Stralsund tvingat till kapitulation. Efter freden 1720 kom Stralsund sedan att återlämnas till Sverige.

När fästningen intagits av danskarna, var Gerhard Christian von Stöcken kommendant där tills fredsuppgörelsen 1720.

Referenser

Noter

Litteratur 
Samuel F. Seydel: Nachrichten über vaterländische Festungen und Festungskriege, Posen (1819)
Johannes Anton Larrass: Geschichte des Königlich Sächsischen 6. Infanterie-Regiments Nr. 105 und seine Vorgeschichte 1701 bis 1887. Druck: H. L. Kayser, Strassburg i. E. 1887.
Nordisk Familjebok, andra upplagan 1904-1926. Stockholm 1918/Bd 27, s. 272-273.

Stralsund 1715
Belägringen
Ugglan
Krigsåret 1715
Stralsund 1715
Stralsund 1715
Stralsund 1715
Stralsund 1715
Stralsund 1715
Kōjien

Kōjien (広辞苑) är en japansk ordbok eller uppslagsverk i en volym, som allmänt betraktas som Japans mest auktoritativa i sin genre. Kōjien innehåller uppslagsordens etymologi, kortare artiklar, som till exempel biografier, och illustrationer. Den första upplagan gavs ut 1955 på Iwanami Shoten. Redaktör var Shinmura Izuru.

Den senaste utgåvan av Kōjien (2008) innehåller omkring 240 000 uppslagsord. Artiklar om slanguttryck och liknande finns med, däremot inga biografier över levande människor.

Externa länkar
Officiell webbplats

Ordböcker
Uppslagsverk
La Rue Kétanou

La Rue Kétanou är en fransk musikgrupp som blandar olika slags musik, bland annat reggae, med teater, humor och poesi. Namnet som kommer från La rue qui est à nous, betyder "Gatan som är vår" eller "Vår gata".

Diskografi

Franska musikgrupper
Goethes Erben

Goethes Erben är en tysk musikgrupp som grundades 1989 av Oswald Henke och Peter Seipt. Efter Dark Wave och Goth-stil blev de i mitten av 1990-talet mer rock- och avantgarde-inspirerade.

Diskografi
Studioalbum
Das Sterben ist ästhetisch bunt (1992)
Der Traum an die Erinnerung (1992)
1. Kapitel (1994)
Tote Augen sehen Leben (1994)
Goethes Erben (1995)
Schach ist nicht das Leben (1997)
Kondition: Macht! (1998)
Gewaltberechtigt? (1999)
Nichts bleibt wie es war (2001)
Dazwischen (2005)
Am Abgrund (2018)

Tyska musikgrupper
Antônio Villas Boas

Antônio Villas Boas, född 1934, död 1992, var en brasiliansk jordbrukare som sade sig ha blivit bortförd av utomjordingar i december 1957.

Berättelsen 
Villas Boas och hans bror arbetade sent en kväll på ett fält. Ett starkt ljussken på himmelen närmade sig fältet, vilket skrämde bröderna som skyndade hem. Följande kväll återvände Villas Boas själv till fältet för att slutföra arbetet. Ljusskenet återkom runt midnatt och närmade sig fältet mycket snabbt. Villas Boas försökt bege sig därifrån, men traktorn stannade. Ljusskenet, vilket visade sig vara någon form av rymdskepp, landade och Villas Boas togs ombord av två varelser.

Ombord på skeppet utsattes han först för vad som verkade vara någon form av blodprov och fördes sedan till ett rum där han tvättades med någon slags vätska. Han lämnas sedan ensam. Efter en knapp halvtimme för två varelser in vad som verkar vara en liten kvinnlig varelse med tunt blont hår, inga ögonbryn eller ögonfransar, små öron, liten näsa, mun, haka och tunna läppar. Hennes kindben var höga, och hennes tänder vita. Villas Boas och kvinnofiguren genomförde ett samlag och hon skall ha förklarat för honom att målet var att förbättra utomjordingarnas ras med hjälp av mänskligt DNA. Då hon sedan gick pekade hon på sin mage, sedan på Villas Boas, och sedan, med ett leende, mot himmelen. Villas Boas tolkade detta som att kvinnan skulle återvända till honom senare. När hon avlägsnat sig tilläts Villas Boas ta på sig sina kläder igen och gavs en rundtur på skeppet. Därefter återvände han till sin traktor.

Hans berättelse publicerades i januari-mars-upplagan av Flying Saucer Review år 1965. Här undvek Villas Boas dock att berätta den del av historien som berörde samlaget. Även om Villas Boas hade njutit av den intima stunden med kvinnan, skall han efteråt ha känt skam, genans, och äckel.

Se även 
 Utomjording
 Whitley Strieber
 UFO
 Bortförande

Referenser 
 
 
 
 Thomas E. Bullard, UFO Abduction Reports: The Supernatural Kidnap Narrative Returns in Technological Guise, The Journal of American Folklore, Vol. 102, No. 404 (Apr. - Jun., 1989), pp. 147-170, Published by: American Folklore Society

Noter

UFO-incidenter
Födda 1934
Avlidna 1992
Personer från São Paulo (delstat)
Män
Tigerstedt

Tigerstedt är en svensk adelsätt som tidigare hette Falander, och som har gemensamt ursprung som ätten Wasastjerna. Ätten är inskriven i matrikeln i Finlands riddarhus i Helsingfors.

Historik 
Stamfader för ätten är bergsmannen Mattias Andersson i Falun som levde under slutet av 1500-talet. Sannolikt var han far till Erik Falander som var kyrkoherde i Österbotten. Den senare var gift med Magdalena Hermannen, och fick två söner, varav en var stamfader för ätten Wasastjerna.

Den andre sonen, Erik Falander (1640–1697), var professor vid Åbo akademi och häradshövding. Han var gift med Christina Wallenstierna, dotter till Olof Wallenstierna och Beata Pedersdotter. Erik Falander adlades 1691 och upptog namnet Tigerstedt, och två år senare introducerades ätten på nummer 1227. Ätten fortlevde med sönerna assessorn Erik och kapten Isaac.

Från Eric Tigerstedts gren härstammar Axel Reinhold Tigerstedt, som var riddare av ryska Sankta Anna ordens andra klass och bar en guldhalvsabel med påskriften "För tapperhet", och hans bror Gustaf Alexander Tigerstedt som var stabsryttmästare hos prins Peter av Oldenburg och var riddare av samma ryska orden som sin bror samt av rysk-polska Sankt Stanislausorden.

Isaac Tigerstedts son Georg Fredrik Tigerstedt halshöggs 1790 för att han burit avog sköld mot fädernelandet. Dennes son i andra äktenskapet med Brita Sofia Aminoff vars mor var en Tawast, Georgi Fredric Tigerstedt upptogs med namnet Tigerstedt på Finlands riddarhus. Denne hade guldmedaljen för tapperhet i fält, och var riddare av flera ryska ordnar. Han var gift med Carolina Sofia Donner. En ättling till denne, Gustaf Otto Tigerstedt upptogs på namnet och numret i Finland under början av 1800-talet. Den finländska grenen av adelsätten fortlever.

En annan ättling till Georgi Fredric Tigerstedt, Fredric Mauritz Johan Tigerstedt, tog tjänst hos ärkehertig Albrecht av Österrike och dekorerades för ungerska fälttåget 1849.

Två grenar av grenarna som flyttat till Finland återupptogs på svenska riddarhuset 1948 och 1954. Släkten är dock framför allt bosatt i Finland och Ryssland.

Personer ur ätten 

 Edvard Tigerstedt
 Eric Tigerstedt
 Erik Tigerstedt
 E.N. Tigerstedt 
 Robert Tigerstedt 
 Carl Tigerstedt
 Carl Magnus Tigerstedt
 Georg Fredrik Tigerstedt
 Gregori Fredrik Tigerstedt
 Karl Tigerstedt
 Robert Tigerstedt
 Örnulf Tigerstedt

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 4, s. 382 ff
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas
 Finlands riddarhus http://www.riddarhuset.fi/

Vidare läsning

Externa länkar 

 Handlingar rörande släkten Tigerstedt vid Svenska litteratursällskapet i Finland
Ätten Tigerstedt
Svenska adelsätter
Finlands nationalbiografi
Finländska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Signalspaningskommittén

Signalspaningskommittén (FÖ 2009:1) är en svensk parlamentarisk kommitté som ska följa signalspaningen vid Försvarets radioanstalt (FRA) i syfte att redovisa och bedöma verksamhetens konsekvenser för den enskildes integritet. Kommittén ska enligt regeringens kommittédirektiv 2009:10 fungera som referensgrupp till Datainspektionen i inspektionens uppgift att fram till kontrollstationen 2011 följa FRA:s verksamhet ur ett integritetsskyddsperspektiv med fokus på personuppgiftsbehandling. Uppdraget ska redovisas senast den 6 december 2010. Kommittén ska i denna utvärdering utgå från förutsättningen att signalspaning i eter och tråd är en nödvändig resurs för att förse Sverige med underrättelser om förhållanden av betydelse för utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken och för kartläggning av yttre hot mot landet.

Kommittén består av sju riksdagsledamöter och ordförande är riksdagsledamoten Inger René (m). Övriga borgerliga ledamöter är: Cecilia Wigström (fp), Annie Johansson (senare Lööf) (c) och Paul Degerlund (kd). Oppositionen representeras av tre socialdemokrater: Berit Andnor (s), Tommy Waidelich (s), och Leif Jakobsson (s).

Referenser

Signalspaning
Sveriges riksdag
Arsenikpentoxid

Arsenikpentoxid är en kemisk förening med formeln As2O5. Ämnet är en viktig kommersiell arsenikförening.

Karaktäristik
Arsenikpentoxid är luktlöst. Ämnet är vitt och förekommer både som klumpig solid och som pulver. Arsenikpentoxid är hygroskopiskt.

Tillverkning
Arsenikpentoxid kan syntetiseras antingen genom att bränna arsenik tillsammans med ett överskott av syrgas (O2), eller genom att oxidera arseniktrioxid (As2O3) med oxidationsmedel såsom ozon (O3), väteperoxid (H2O2) eller salpetersyra (HNO3).

Reaktioner
Arsenikpentoxid bryts ned till syrgas och arseniktrioxid vid uppvärmning. Arsenikpentoxid är ett oxidationsmedel och är benäget att reagera kraftigt med oxiderbara ämnen och kan exempelvis frigöra klorgas (Cl2) från saltsyra (HCl(aq)).

Arseniktrioxid löser sig raskt i vatten (H2O) för att bilda arseniksyra (H3AsO4).

Användningsområden
Arsenikpentoxid används i både fast form och som lösning i tillverkandet av arsenater, herbicider, metallim, insektsmedel, fungicider, träimpregneringsmedel, färgade gaser och i tryckning och färgning.

Identifikatorer
PubChem 14771
ChemSpiderID 14088
EG-nummer 215-116-9
RTECS CG2275000
InChI 1/As2O5/c3-1(4)7-2(5)6
InChIKey COHDHYZHOPQOFD-UHFFFAOYAN

Referenser

Externa länkar
Materialsäkerhetsdatablad (På engelska, läst 3 april 2010)

Arsenikföreningar
Oxider
Nyge-mätaren

Nyge-mätaren var en volymetrisk mätare i första hand konstruerad för uppmätning av mjölk i självbetjäningsbutiker. Mätaren konstruerades av uppfinnaren Gunnar Bengtsson (1898-1983) i Nyköping och tillverkades av Nygeverken där. Mätaren formsprutades i materialet akryl.

Kooperativa förbundet köpte mätarna för att kunna distribuera mjölk i självbetjäningsbutiker. Den första monterades i den nyöppnade konsumbutiken i Vällingby centrum 1956. Den andra i Råcksta centrum strax efter. Innan tillverkningen lades ner på grund av introduktionen av de nya mjölkförpackningarna från Tetrapak, så tillverkades några tusen mätare. Gunnar Bengtsson konstruerade också en gräddmätare för självbetjäning.

Svenska uppfinningar
Mjölk
Iwanami Shoten

Iwanami Shoten  är ett japanskt bok- och tidskriftsförlag med huvudkvarter i Tokyo.

Förlaget grundades 1913 av Shigeo Iwanami. Den första kommersiella framgången kom med Natsume Sosekis roman Kokoro året därpå. Förlaget ger ut Astrid Lindgrens böcker på japanska.

Japanska bokförlag
Företag bildade 1913
Peter Schlickenrieder

Peter Schlickenrieder, född 16 februari 1970 i Tegernsee, Miesbach, är en tysk före detta längdåkare som var aktiv mellan 1992 och 2002. Hans största merit är en silvermedalj i sprint i Salt Lake City 2002.

Källor

Externa länkar

Tyska längdåkare
Olympiska silvermedaljörer 2002
Tyska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Födda 1970
Män
Levande personer
Personer från Miesbach
Näsbyn

Näsbyn kan syfta på:

Estland
Näsbyn, Estland – en by i Padis kommun

Sverige
Näsbyn, Hudiksvalls kommun en tätort i Hudiksvalls kommun, Gävleborgs län, tidigare utgjort en småort benämnd Näsbyn och Bredåker  
Näsbyn och del av Långhed – en av SCB beskriven småort i Ovanåkers kommun i Gävleborgs län
Näsbyn, Kalix - ett bostadsområde i Kalix Kommun

Se även 
Näsby
Kadokawa

Kadokawa (japanska: 角川, ”Hörnflod”) kan syfta på flera saker:
 Kadokawa Eiga – ett japanskt filmbolag (tidigare Daiei)
 Kadokawa Shoten – ett japanskt bokförlag
 Kadokawa (konglomerat) – ett japanskt förlagskonglomerat som inkluderar bland annat de båda ovanstående bolagen
 Kadokawa (flod) – ett vattendrag i Uozu, Toyama prefektur
 Kadokawa (namn) – ett japanskt familjenamn

Exakt samma tecken kan också läsas Tsunokawa eller Tsunogawa, vilket är namnet på flera andra vattendrag och platser i Japan.
Sven O. Hallman

Sven Olof Hallman, född 22 augusti 1907 på Skarpö i Värmdö socken, Stockholms län, död 26 september 1992, var en svensk jägmästare, affärsman, författare och pionjär inom svenskt sportfiske.

1939 inledde Hallman den moderna tidens sportfiske i Mörrumsån i Blekinge, och hans omfattande privata samling av sportfiskeutrustning donerades 1983 till bildandet av det svenska sportfiskemuseet Sportfiskeforum i Älvkarleby, som kretsar kring den Hallmanska Samlingen som bär hans namn.

Biografi 
Hallman föddes i Stockholms skärgård som ende son till arkitekten Per Olof Hallman och Agnes, född Wessberg. Hallman tog studentexamen 1926 vid Norra Real i Stockholm och jägmästarexamen 1932 vid Skogshögskolan i Stockholm, där han var klubbmästare under studietiden. 1932 var Hallman indirekt inblandad i von Sydowska morden, då han intet ont anande lånade ut sin pistol till Fredrik von Sydow.

Från 1944 fram till sin pensionering 1978 fungerade Hallman som verkställande direktör för Vilhelmson & Co AB Plantskydd, som leddes av hans sportfiskebroder Rolf Vilhelmson. Vilhelmson publicerade 1964 sin samling fiskeberättelser Med fiskespö jorden runt, och både Vilhelmsons skrivstil och person gör sig påminda i Hallmans egen bok från 1991 med titeln I lögn och ro : jägmästarens berättelser om jakt och fiske. Det var även tillsammans med Vilhelmson som Hallman 1942 gav upphov till fiskeflugan Chillimps.

Med början på 1950-talet författade Hallman ett otal artiklar och insändare i dagspress och sportfisketidningar, ofta under pseudonymerna "Salmo", "Salar" eller "Piscator". Dessa debattinlägg förespråkade insatser inom vattenrening och fiskevård. 1983 donerade Hallman sin över 3000 föremål omfattande samling av böcker, fotografier och sportfiskeutrustning till energiföretaget Vattenfall, som med donationen grundade det svenska sportfiskemuseet Sportfiskeforum i Älvkarleby, och som sedan 2009 drivs i nya lokaler med stöd från Älvkarleby kommun. Hallman utgav 1985 en katalogisering av sin samling i form av den första upplagan av boken Lite svensk sportfiskehistoria. På Hallmans 80-årsdag 1987 instiftade Vattenfall Hallmanpriset för värdefulla insatser inom sportfisket. Priset delades ut av Hallman själv under de åren han levde. Första priset mottogs av kung Carl XVI Gustaf och priset delades sedan ut årligen till och med 2004.

Innan Hallman dog kallades han för "den siste av sportfiskets stora pionjärer" av Bengt Öste. Hallman är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
 Lite svensk sportfiskehistoria (1985) 
 Lite svensk sportfiskehistoria, 2:a upplagan (1995) 
 I lögn och ro : jägmästarens berättelser om jakt och fiske (1991) 
 I fred og ro : skovriderens historier om jagt og fiskeri (1995) Dansk översättning av Nils Mogensen,

Noter

Externa länkar
 

Män
Födda 1907
Avlidna 1992
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Värmdö socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Svenska jägmästare
Cederborg

Cederborg eller Cederborgh är ett namn som burits av flera släkter.

Adliga släkten Cederborg (nr 1 336) 

En utslocknad adelssläkt Cederborg härstammar från länsman Anders Björkman, vars son Jonas Björkman (1645-1700) var justitieborgmästare i Mariestads stad. Han adlades 1695 och introducerades på nummer 1 336, men slöt barnlös själv sin ätt.

Andra släkter 
En annan släkt, historiskt bekant som bruksägare, med namnet härstammar från en Philip Lewensson som invandrat till Sverige och blev far till en smidesmästare vid namn Philip Philipsson (död 1669), vars son Eric Philipsson, som var handlande, troligen grundade familjeförmögenheten. Han levde sina sista år på Kolsva bruk, och inköpte Bohrs bruk i Lindesberg samt Röfors bruk i Medåker. Namnet Cederborg upptogs av dennes son Eric (1697-1778), som var gift med Anna Maria Tersmeden och genom sitt gifte ökade sin förmögenhet avsevärt.

Sonen Nils Reinhold Cederborgh ägde flera bruk i Lindesberg och var far till Eric Reinhold och Fredric Cederborgh. Den senares dotter gifte sig inom bruksägarsläkten Lindberg, och hennes bror Fredrik Reinhold Cederborg var en skriftställare. Den ovan nämnde Eric Reinhold Cederborgh var riksdagsledamot och ärvde faderns andelar i bruken. Ovannämnde Nils Reinhold Cederborgh hade en bror vid namn Hans Philip (1744-1816) vars son på grund av dåliga affärer sålde sina ärvda andelar i bruken till sin kusin Eric Reinhold Cederborgh. Släktens storhet som bruksägare slutade med att Eric Reinhold Cederborgh bara fick ett barn, en dotter, som gifte sig med Carl Johan Sparre, vars söner övertog de Cederborghska bruken.

Namnet Cederborg och Cederborgh är inte unikt för dessa släkter.

Personer med namnet 
 Allan Cederborg
 Artur Cederborgh
 August Cederborg
 Fredric Cederborgh
 Gard Cederborg
 Gucken Cederborg
 Maja Cederborgh
 Nils Reinhold Cederborgh
 Torre Cederborg

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 1
 Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1927, s. 748 ff

Svenska adelsätter
Svenska efternamn
Nils Fredric von Schoultz

Nils Fredric von Schoultz, född 21 juni 1767, död 15 januari 1816, var en finlandssvensk lagman och landshövding.

von Schoultz var assessor, lagman och vice landshövding i Vasa och Uleåborg. Han invaldes som ledamot nr 48 av Kungliga Musikaliska Akademien den 16 november 1799, sedermera ledamot av "andra klassen" 1814. Nils Fredric von Schoultz är far till Johanna von Schoultz.

Se även
Nils Gustaf von Schoultz
Eduard von Schoultz

Källor

Födda 1767
Avlidna 1816
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Landshövdingar i Finland
Män
Lagmän i Finland
Personer i Finland under 1700-talet
Skybar

En skybar är en bar med utsikt belägen högt upp i en byggnad, exempelvis i en skyskrapa. Atmosphere (stiliserat som AT.MOSPHERE) är världens högst belägna restaurang och ligger i Burj Khalifa i Dubai. Byggnader som har skybar i Sverige är bland andra Quality Hotel Friends, Royal Viking, Skatteskrapan och Victoria Tower i Stockholm. Hotel Gothia Towers i Göteborg, Malmö Live i Malmö samt Skrapan i Västerås.

Källor 

Restauranger
Jolleseglarna KKF

Jolleseglarna KKF (Karlstads Kanotförening) bildades 1905 och är Karlstads tredje äldsta idrottsförening. När föreningen bildades använde medlemmarna segelkanoter och paddelkanoter. Idag använder man i huvudsak Optimistjollar, E-jollar, Lasrar, Finnjollar och C-kanoter i modern tappning. 

Föreningen delades på 30-talet då paddelkanotisterna organiserade sig i en egen förening och bildade Karlstads Paddlarklubb. På så vis blev endast de seglande medlemmarna kvar i Karlstads kanotförening. På 80-talet lades ordet jolleseglarna till i namnet så att det inte skulle bli några missförstånd. Nu heter föreningen Jolleseglarna Karlstads Kanotförening.

Varje år anordnas kappseglingarna Juniregattan samt Sola cup. Jolleseglarna KKF bedriver en omfattande ungdomsverksamhet och lever upp till Svenska Seglarförbundets kriterier för den Ungdomsvänliga klubben.

Se även 
Lista över segelsällskap

Externa länkar  
Officiell webbplats

Segelsällskap i Sverige
Sportklubbar bildade 1905
Xiao'erjing

Xiao'erjing , eller xiaojing är den variant av det arabiska alfabetet som används för att skriva kinesiska och andra sinitiska språk. Skriften är snarlik den som används för att skriva uiguriska. Xiao'erjing, som går under flera olika namn på olika språk, används främst av huifolk.

Skriften skiljer sig från vanlig arabiska genom några extra, egna tecken, några lån från persiskan, några modifierade tecken, samt i det att vokaltecken alltid skrivs ut.

Se även
Aljamiado

Arabiskderiverade alfabet
Kinesiska
WP:Projekt Kina