kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Avgångsvederlag

Ett avgångsvederlag är en ersättning till en arbetstagare vid uppsägning. Oftast utbetalas avgångsvederlag vid uppsägning på grund av företagsnedläggning eller kraftigt minskat arbetskraftsbehov.

"Avgångsvederlag" kan även referera till den ersättning en agent har rätt att erhålla från sin huvudman vid upphörandet av agentförhållandet enligt lagen om handelsagenter (28 §).

Stora avgångsvederlag kallas även vardagligt för fallskärm eller fallskärmsavtal.

Avgångsvederlag i olika länder

Sverige
I Sverige förhandlas avgångsvederlag eller avtalspension fram mellan arbetsgivaren och den anställda, direkt eller genom fackförbund. I Sverige finns två typer av vanligt förekommande avgångsvederlag, avgångsbidrag och avgångsersättning. Avgångsbidrag (AGB) kan utgå till privatanställda arbetare och består av ett A-belopp eller B-belopp. A-beloppet varierar med levnadsåldern och utgår oavsett om arbetslöshet följer, medan B-beloppet varierar utifrån hur lång tid arbetslösheten varar. Avgångsersättning (AGE) kan utgå till privatanställda tjänstemän. För att få rätt till avgångsersättning krävs att den uppsagde är över 40 år och har varit anställd i minst fem år. Även för statligt och kommunalt anställda kan avgångsvederlag finnas som en avtalsförmån.

Avgångsvederlag räknas ej som inkomst av eget arbete inom socialförsäkringen. Det är därför inte sjukpenninggrundande och därför bör man anmäla sig som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen för att inte riskera att inte få ersättning vid exempelvis sjukdom eller föräldraledighet.

Spanien
I Spanien är avgångsvederlaget beroende av anställningstid. För den som varit anställd i fem år handlar det om 3,2 månadslöner och för den som varit anställd i minst 20 år är det 12 månadslöner

Italien
I Italien har en arbetstagare som blir uppsagd rätt till minst en månadslön per anställningsår, dock max 20 månadslöner.

Frankrike
I Frankrike har den som varit anställd i minst fem år rätt till en månadslön. Vid anställning längre än sju år utgår minst en femtedels månadslön per anställningsår med viss ökning utifrån ålder.

Storbritannien
I Storbritannien har den som varit anställd i minst två år rätt till avgångsvederlag om max 96 000 kronor, vilket dock kan förhandlas upp mellan fackförbund och arbetsgivare.

Tyskland
I Tyskland finns ingen lagstadgad rätt till avgångsvederlag, men liksom i Sverige kan den uppsagde förhandla sig till ett avgångsvederlag direkt eller genom fackförbund.

Österrike
I Österrike har uppsagda rätt till upp till 14 månadslöner för anställningar under 25 år och ytterligare 14 månadslöner vid anställningar längre än 25 år.

Noter

Arbetsmarknad
en:Severance package
Most Evil

Most Evil är ett amerikanskt tv-program som visas på Discovery Channel. Dess programledare är psykiatern Michael Stone från Columbia University. I tv-programmet graderar Stone mördare enligt en lista över ondska som han utvecklat.

Amerikanska TV-program
Harry Carlsson

Harry Fredrik Carlsson (i riksdagen kallad Carlsson i Tibro och på hemorten HC), född 12 augusti 1903 i Ramdala socken, död 17 juni 1972 i Tibro, var en svensk fabrikör, möbelhandlare och politiker (folkpartist). Bror till riksdagsmannen Carl Walfrid Carlsson.

Harry Carlsson, som kom från en lantarbetarfamilj, började vid femton års ålder arbeta som möbelsnickare och startade 1926 en möbelfabrik i Tibro, från 1934 kompletterad med en möbelaffär. Han hade olika kommunala uppdrag i Tibro köping och var också ordförande i ortens köpmannaförening. Under många år var han även en hängiven medlem i Tibro Missionsförsamling och en av de starkast drivande i församlingens söndagsskoleverksamhet.

Han var riksdagsledamot för Skaraborgs läns valkrets 1953–1958 och 1961–1967, fram till 1962 i andra kammaren och från 1963 i första kammaren. I riksdagen var han bland annat ledamot i bankoutskottet 1958 och 1961–1962 samt i statsutskottet 1966–1967. Han engagerade sig främst i skatte- och näringspolitik. I riksdagen skrev han 38 egna motioner, främst om skatter och näringspolitiska frågor, tex avdrag för gåvor till ideella organisationer, folkpensionärers skatteförhållanden samt statligt kreditstöd till hantverk och småindustri.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 313

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer från Ramdala socken
Födda 1903
Avlidna 1972
Män
Ebbe Rydén

Sigurd Evald Ebbe Rydén (i riksdagen kallad Rydén i Örebro), född 7 mars 1907 i Bollnäs, död 20 juni 1987 i Örebro, var en svensk affärsman och politiker (folkpartist).

Ebbe Rydén, som kom från en tjänstemannafamilj, tog examen vid Handelshögskolan i Stockholm 1928 och blev 1933 direktörsassistent vid skoföretaget Oscaria i Örebro. Från 1948 var han verkställande direktör för Skohandelns inköpsförening, Sko-IFA.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Örebro läns valkrets från 1957 till den 28 november 1962. I riksdagen var han bland annat suppleant i bevillningsutskottet 1957-1962. Han var särskilt aktiv i näringspolitiska frågor. 1974-1976 var han ordförande i Örebro kommunfullmäktige.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 510

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1987
Män
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Personer från Bollnäs
Matteus Berglund

Oscar Matteus Berglund (i riksdagen kallad Berglund i Askersund), född 11 september 1898 i Motala, död 10 december 1981 i Askersunds församling, var en svensk disponent och politiker (folkpartist).

Matteus Berglund, som var son till en verkstadsarbetare, var kontorist och kamrer på AB Askersunds trikåfabrik från 1925 och blev disponent där 1954. År 1962 startade han agenturfirman Matteus Berglund AB. Han var starkt engagerad i Svenska Baptistsamfundet och senare i Örebromissionen, vars ordförande han var 1960-1970. Han var även vice ordförande i Askersunds stads stadsfullmäktige 1947-1951 och drätselkammarens ordförande 1947-1967.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Örebro läns valkrets i två omgångar, från den 26 juni 1957 till nyvalet 1958 samt åren 1961-1968. I riksdagen var han bland annat ledamot i bankoutskottet 1963-1968. Han var särskilt engagerad i näringspolitik och nykterhetsfrågor.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 474-475

Noter 

Personer från Motala
Födda 1898
Avlidna 1981
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personligheter inom Svenska Baptistsamfundet
Personligheter inom Evangeliska Frikyrkan
Män
Mart Stam

Mart Stam, född 5 augusti 1899, död 21 februari 1986, var en inflytelserik holländsk arkitekt, stadsplanerare och möbeldesigner. 

Stam föddes i Purmerend och studerade till arkitekt vid universitetet i Amsterdam och tog examen 1922. Därefter var han praktikant under ett år innan han 1923 flyttade till Zürich, där han snabbt fick kontakter inom kultureliten med länkar till Bauhausskolan. Tillsammans med Hans Schmidt, Hannes Meyer och El Lissitzky grundade han tidskriften ABC Beitrage zum Bauen, som behandlade arkitektur inom den samtida Funktionalismen. Under denna tid kom Stam också att intressera sig för möbeldesign i allmänhet och stolar i stålrörskonstruktion i synnerhet. 

1926 uppfann och utvecklade han en stolsmodell med en ramkonstruktion i stålrör som helt saknade bakben. Stam tog patent på konstruktionen, men den utvecklades senare av bland andra Ludwig Mies van der Rohe och Marcel Breuer och kom att bli en av de starkaste möbelikonerna under 1900-talets första hälft.

Året efter, 1927, fick han, tillsammans med 15 andra arkitekter, uppdraget att rita bostadsområdet Weissenhofsiedlung i Stuttgart, i samband med den modernistiska bomässan Die Wohnung, som skulle gå till historien som ett av de verkliga startskotten för Funktionalismen som arkitekturideal.

I samband med denna utställning fick Stam ytterligare kontakter inom arkitekturvärlden och bildade samma år, tillsammans med bland andra Gerrit Rietveld och Henrik Petrus Berlage, den modernistiska tankesmedjan Congrès Internationaux d'Architecture Moderne (CIAM).

I början av 1930 reste Mart Stam, tillsammans med 20 andra arkitekter, till Sovjetunionen och deltog i ett storskaligt bostadsprojekt där flera nya städer projekterades från grunden. Stam återvände igen till Nederländerna 1934 efter flera misslyckade projekt i Sovjet som lett till dispyter med de kommunistiska myndigheterna. Därefter blev han generaldirektör för det holländska institutet för industridesign, där han var verksam tills andra världskriget bröt ut 1939.

Efter kriget flyttade Stam till Tyskland och var där verksam inom återuppbyggandet. Han blev 1948 utsedd till professor inom formgivning vid universitetet i Dresden och hade därefter en liknande tjänst i Berlin, innan han 1953 flyttade tillbaka till Nederländerna. 1966 återvände Stam, nu tillsammans med sin familj, till Schweiz, där han kom att bo fram till sin död 1986.

Nederländska arkitekter
Födda 1899
Avlidna 1986
Medlemmar i Congrès Internationaux d'Architecture Moderne
Män
Personer från Purmerend
John Löfroth

John Gotthard Löfroth (i riksdagen kallad Löfroth i Kiruna, senare Löfroth i Luleå), född 14 juni 1896 i Luleå, död där 15 oktober 1966, var en svensk bokhållare och politiker (folkpartist). 

John Löfroth, som var son till en sågverksarbetare, var brädgårdsarbetare i ungdomen och tjänstgjorde därefter som bokhållare vid LKAB. Han var tidigt aktiv i frisinnade landsföreningen och var ledamot i Jukkasjärvi kommunalfullmäktige 1923-1934, vice ordförande i Kiruna municipalstämma 1933 och valdes till andre vice ordförande i Kiruna stadsfullmäktige 1948. Han hade även framträdande uppdrag i IOGT, bland annat som ordförande i Norrbottensdistriktet från 1935.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Norrbottens läns valkrets 1949-1958 samt 1961-1964. I riksdagen var han bland annat suppleant i statsutskottet 1953-1958 och 1961-1964. Som riksdagsledamot engagerade han sig bland annat i regionala frågor, till exempel förbättrade möjligheter för samerna att utöva sin rösträtt.

Referenser

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 427-428

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personligheter inom svensk godtemplarrörelse
Politiker från Luleå
Födda 1896
Avlidna 1966
Män
Svenska politiker under 1900-talet
Gert Lozell

Gert Anders Lozell, född 31 oktober 1969, är en svensk serieskapare. 

Lozell har tecknat och skrivit 91:an Karlsson sedan 1987. Lozell har även bidragit med manusidéer till Krister Peterssons Uti vår hage samt tagit över dennes skapelse Vi å pappa. Han tecknade serien ZWONK! i nummer 1 2006 av Uti vår hage.

Lozells första publicerade serie var 91:an-serien "Ljust mörkat" i 91:an nr 17/1987.

Lozell arbetar även som illustratör, bland annat för olika korsordsförlag.

Referenser

Noter

Födda 1969
Svenska serieskapare
Män
Levande personer
Serieskapare i 91:an Karlsson
John Anderson i Sundsvall

Johan (John) Richard Anderson , född 20 juni 1902 i Ragunda socken, död 13 maj 1978 i Sundsvall, var en svensk folkskollärare och riksdagsman (folkpartist).

John Anderson, som kom från en bondefamilj, var folkskollärare i Sollefteå 1923–1924, Kyrkås 1925–1930 och därefter Sundsvall 1930–1967. Han var vice ordförande i Sundsvalls stadsfullmäktige 1948–1958. Anderson var ledamot av riksdagens andra kammare 1951–1968, invald i Västernorrlands läns valkrets. I riksdagen var han bland annat vice ordförande i andra lagutskottet 1961–1968. Han var främst engagerad i utbildningsfrågor.

Källor

Litteratur 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 202

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personer från Ragunda socken
Födda 1902
Avlidna 1978
Män
Rupert Brooke

Rupert Chawner Brooke (mellannamnet ibland angett som "Chaucer"), född 3 augusti 1887 i Rugby i Warwickshire, död 23 april 1915 utanför Skyros i Grekland, var en brittisk författare.

Biografi
Brooke var mellanbarn i en skara av tre bröder och fick sin utbildning vid två lokala skolor, Hillbrow School och Rugby School. Under resor i Europa förberedde han sedan en avhandling, John Webster and the Elisabethan Drama, som gav honom ett stipendium vid King's College, Cambridge, där han blev medlem av Cambridge Apostles, bidrog till att grunda Marlowe Society Drama Club samt medverkade i spel som t.ex. Cambridge Greek Play.

Brooke fick vänner bland författarna i Bloomsbury-gruppen, av vilka några beundrade hans talang medan andra var mer imponerade av hans utseende. Han tillhörde dock en annan litterär grupp känd som Georgian Poets och var en av de mest betydande av Dymock Poets hemmahörande i byn Dymock i Gloucestershire där han tillbringade en tid före första världskriget.

Brookes poesi fick många entusiaster och anhängare, och han togs upp av Edward Marsh som presenterade honom för Winston Churchill och därefter First Lord of the Amirality. Han rekryterades till Royal Naval Volunteer Reserve som tillfällig underlöjtnant strax efter sin 27:e födelsedag och deltog i Royal Naval Division Antwerpenexpedition i oktober 1914. Han seglade då med den brittiska medelhavskåren den 28 februari 1915, men drabbades av blodförgiftning från ett infekterad myggbett. Han dog den 23 april 1915 på ett franskt sjukhusfartyg utanför ön Skyros i Egeiska havet på väg till landstigningen på Gallipoli. Eftersom expeditionsstyrkan hade order att avgå omedelbart, begravdes han i en olivlund på ön Skyros i Grekland.

Brook blev mest känd för sina krigssonetter (till exempel dikten The Soldier) där han förhärligar det ärofyllda i att dö för sitt fosterland.

Bibliografi 

 1914, 1914 (fem krigssonetter)

Källor
Bra Böckers lexikon, 1973

Externa länkar 

Engelskspråkiga författare
Engelska författare
Personer från Rugby
Födda 1887
Avlidna 1915
Män
Bandfiskar

Bandfiskar (Cepolidae) är en familj i underordningen abborrlika fiskar (Percoidei). Dessa fiskar som huvudsakligen är rödaktiga lever på havsbotten i östra Atlanten, Indiska oceanen och västra Stilla havet. Det finns fem släkten med 23 arter som blir 10 till 70 centimeter långa.

Bandfiskarna har bandformad kropp, ett stort antal kotor och förlängd rygg- och analfena.

Alla bandfiskar livnär sig av djurplankton. De lämnar sina ägg i öppna havsområden.

Släkten 
 Acanthocepola
 Cepola
 Owstonia
 Pseudocepola
 Sphenanthias

Referenser 

Abborrartade fiskar
Shindo

Shindo (震度) är det japanska standardmåttet på jordbävningars styrka. Shindo-skalan mäter hur kraftiga skakningarna är vid en punkt på jordytan, och varierar alltså med mätplatsen. Mätskalor av den typen är i regel av större intresse i ett jordbävningsdrabbat område än till exempel Richterskalan, som endast talar om hur kraftig jordbävningen var i sitt centrum, oavsett hur djupt och i vilken typ av berggrund det låg.

Skalan löper från 0 (ej kännbara skakningar) till 7 (starkast, med en markacceleration över 4 m/s²), där stegen 5 och 6 delas in i två understeg.

Shindoskalan används också i Taiwan.

Steg på skalan
 0. Instrumentell: Omärkbar för människor.
 1. Svag. Märkbar för människor i vila i höga hus. 
 2. Lindrig. Märkbar för människor inomhus. Hängande föremål kan börja gunga.
 3. Måttlig. Många inomhus och vissa utomhus känner skalvet. Porslin i skåp klirrar.
 4. Tämligen stark. Väcker sovande. Märkbart för personer i fordon.
 5-. Stark. Böcker kan ramla ur bokhyllor. Lyktstolpar svajar. skador på vägar.
 5+. Mycket stark. Svårt att förflytta sig. Saker ramlar ur hyllor och skåp, vissa möbler som byråer välter. Dörrar kan kärva fast. Murar kan falla. Trähus som inte är jordbävningssäkrade får omfattande skador. Sprickor i betonghus. Sprickor kan uppstå i jord och lera.
 6-. Destruktiv. Svårt att stå. De flesta möbler välter. Trähus kan kollapsa. Betonghus som inte är jordbävningssäkrade får omfattande skador. Statyer kan välta. Sprickor kan uppstå i marken.
 6+. Förödande. Omöjligt att stå upp och förflytta sig utan att krypa. Marksprickor. Byggnader skadas allvarligt. Sprickor uppstår i marken, jordskred kan inträffa.
 7. Folk kastas omkring och omöjligt att röra sig. Möbler hoppar. Många byggnader förstörs, även jordbävningsförstärkta trähus. Jordbävningsförstärkta betonghus skadade och börjar luta. Jordskred. Broar, vägar och räls förstörs.

Jordbävningsenheter

ja:震度
Juho Pössi

Juho Pössi, född 15 januari 1898 i Salmis, död 14 december 1958, var en finsk militär med kaptens grad och Mannerheimriddare.

Pössi började sin militära karriär som frivillig på den vita sidan under finska inbördeskriget. Därefter tjänstgjorde han i den finska gränsjägarkåren i sin hemkommun Salmi vid Ladogas östra strand. När den finska armén mobiliserade inför det stundande vinterkriget hade Pössi nått graden av fältväbel och gavs befäl över ett kompani i den självständiga 10:e infanteribataljonen ErP.10.

Vinterkriget
Pössi visade sig vara en utmärkt krigare och chef, enligt den finska boken "Kollaa kestää" av Erkki Palolampi skall han från samma eldställning i början av kriget skjutit 42 ryssar med 44 skott. Redan i december befordrades Pössi till löjtnant och hans kompani lösgjordes från ErP.10 och Sissikompani Pössi bildades för att föra sissistrid ("gerillastrid") bakom fiendens linjer. Kompaniet opererade i nordöstra Karelen på platser som Tolvajärvi och Ägläjärvi. Enligt Pössis meritlista från finska armén mottog han den 27 februari 1940 svenska konungens medalj i guld. Pössi sårades svårt på krigets sista dag den 13 mars 1940.

Fortsättningskriget
Under mellankrigstiden blev Pössi kompanichef över 11:e kompaniet JR27. Efter att fortsättningskriget brutit ut sattes kompaniet in i strid för att bryta den s.k. bunkerlinjen som Sovjetunionen byggt ut under tiden mellan krigen. Pössi sände i väg två patruller för att förstöra en fientlig bunker som låg i det framryckande regementets väg, men båda kom tillbaka med oförrättat ärende, då de hävdade att motståndet varit för starkt och att uppdraget var ett "självmordsuppdrag". Pössi tog då själv en buntladdning och begav sig i väg för att förstöra bunkern, vilket han också lyckades med. För detta förlänades Juho Pössi den 29 augusti Mannerheimkorset och blev befordrad till kapten. Han var den sjunde personen att mottaga utmärkelsen.

Pössis kompani var senare också det första finska kompani som tog sig över floden Vuoksen på Karelska näset.
1942 befriades han från tjänst på grund av sjukdom, men återinträdde igen 1944 och var med vid striderna vid Ilomants sommaren 1944.

Efter kriget
Kapten Pössi var en av de namngivna personer som fanns på Andrej Zjdanovs lista över de personer som skulle ställas in för rätta för krigsförbrytelser.

Källor

Se även
Mannerheimkorset

Födda 1898
Avlidna 1958
Finländska militärer
Mannerheimriddare
Män
Personer från Karelen
Lista över allmännyttiga bostadsföretag i Sverige

Här listas allmännyttiga bostadsföretag i Sverige sorterade efter namn.

A

B

C

D

E

F

G

H

J

K

L

M

N

O

P

R

S

T

U

V

Y

Å

Ä

Ö

Referenser

Listor med anknytning till näringsliv i Sverige
Listor över företag
Allmännyttan
Floralia

Floralia eller florifertum var en vårfestival till den romerska gudinnan Floras ära som firades någon gång i slutet av april eller början av maj.

Romersk religion
Högtider inom hedendom
Kultur under antiken
Andrea de Adamich

Andrea de Adamich, född 3 oktober 1941 i Trieste, är en italiensk racerförare och TV-kommentator.

Racingkarriär
de Adamich var en juridikstuderande som började tävla i racing. Han vann det italienska F3-mästerskapet 1965 och körde för Autodelta i en Alfa Romeo GTA och vann i ETCC 1966. 

Efter några lovande sportvagnsrace för Alfa Romeo uppmärksammades han av formel 1-stallet Ferrari. Han fick köra i Spaniens Grand Prix 1967 på Circuito del Jarama, där han kom på nionde plats. Det loppet ingick dock inte i mästerskapet så de Adamichs formel 1-debut kom i stället i , där han körde stallets tredjebil men tvingades bryta. de Adamich kraschade senare under träning inför Race of Champions på Brands Hatch och skadade sig, varför han tvingades vila från racing ett tag. Han återkom i slutet av 1969 och vann då Argentine Temporada i formel 2 i en Ferarri Dino 166 F2. 

de Adamich kom tillbaka till F1 säsongen  för McLaren och nådde då en åttonde plats i  som bäst. Säsongen därpå körde han för March, men då gick det sämre. Därefter körde han för Surtees och tog då sina första F1-poäng genom att komma fyra i . Han tog sedan en fjärde plats i , men då körde han för Brabham. de Adamich var sedan inblandad i den omfattande seriekrocken i inledningen av Storbritanniens Grand Prix 1973 och skadade sin ena fotled svårt. Det blev slutet på hans aktiva karriär men han etablerade sig senare som TV-kommentator.

F1-karriär
 

|}

Noter

Källor

Italienska racerförare
Italienska Formel 1-förare
Brabham F1-förare
Ferrari F1-förare
McLarenförare
Födda 1941
Män
Levande personer
Tejstefiskar

Tejstefiskar (Pholidae) är en familj i underordningen tånglakelika fiskar (Zoarcoidei). Det finns 4 släkten med 14 arter som lever i kustregioner av norra Stilla havet och norra Atlanten. Deras kroppsform liknar ålens och de har långa rygg- och analfenor.

I Europa finns arten tejstefisk (Pholis gunnellus) i östra och västra Nordatlanten från östra Nordamerika och Vita havet till Biscayabukten.

Amerikanska arter är omtyckta som matfiskar. Den europeiska arten har på grund av sin ringa storlek (15 till 25 cm längd) ingen ekonomisk betydelse.

Arterna äter kräftdjur och blötdjur.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Tånglakefiskar

Tånglakefiskar (Zoarcidae) är en familj i underordningen tånglakelika fiskar (Zoarcoidei). Arterna förekommer från Arktis till Antarktis i alla hav men de flesta finns i norra Stilla havet.

Ryggfenor, stjärtfenor och analfenor är sammanvuxen till ett band. Bukfenor är oftast små eller saknas. Kroppslängden ligger beroende på art mellan 7 centimeter och 1,1 meter (störst är Macrozoarces americanus). Vid Nordeuropas kustlinjer förekommer arten tånglake (Zoarces viviparus).

Familjen utgörs av 60 släkten med tillsammans cirka 300 arter.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Slättäng, Sandhem

Slättäng är en plats i norra Sandhems socken i Mullsjö kommun i Västergötland, sedan 1998 i Jönköpings län. Platsen ligger vid ett vägskäl där riksväg 47 och förra riksväg 48, numera del av riksväg 26, möts.

Orten var till 1913 tingsplatsen för Slättängs tingslag i Vartofta härad där det även funnits en gästgivaregård. 

Mullsjö kommuns geografi
Pleistarchos

Pleistarchos (död 458 f.Kr.) var agiadisk kung av Sparta från 480 till 458 f.Kr. Han var son till Leonidas I och Gorgo.

Biografi 
Pleistarchos föddes som prins och det är inte osannolikt att han var det enda barnet till föräldrarna Leonidas och Gorgo. Både hans farfar Anaxandrias II och hans morfar Kleomenes I hade varit kungar av den agiadiska dynastin. Detta släktskap innebar att hans föräldrar var farbror respektive brorsdotter med varandra.  

När fadern Leonidas I dog vid Thermopyle var Pleistarchos fortfarande omyndig. Därför kom han under första delen av sin regeringsperiod lyda under farbrodern Kleombrotos förmyndarregentskap. När denne dog redan år 479 f.Kr. tog Pleistarchos kusin Pausanias över rollen som förmyndare. Dennes son Pleistoanax kom senare att bli Pleistarchos efterträdare. Ingen hustru är känd.

Det är inte känt när Pleistarchos själv kom till makten men det måste ha skett allra senast i och med Pausanias död år 468 f.Kr. Troligare är att det skedde redan kring år 477 f.Kr.

Populärkultur 
En ung Pleistarchos har porträtterats av Giovani Cimmino i 2007 års film 300, inspirerade av Frank Millers och Lynn Varleys tecknade serie med samma namn.

Litteratur 

Avlidna 458 f.Kr.
Spartas kungar
Män
Födda okänt år