kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rackeby kyrka

Rackeby kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2002 tillhör Sunnersbergs församling (tidigare Rackeby församling) i Skara stift. Den ligger på halvön Kålland i Lidköpings kommun.

Kyrkobyggnaden
Den ursprungliga romanska kyrkan byggdes under 1100-talet av huggen sandsten och av den återstår det rektangulära långhuset. Byggnaden bestod då även av ett mindre kor och absid, samt invändigt platt tak. Flera av absidens krökta sockelstenar ligger kvar på kyrkogården. Sydportalen ligger i sitt ursprungliga läge. Högaltaret av kvaderhuggen sandsten med relikgömma är sannolikt från byggnadstiden.

Tornet i väster byggdes av gråsten på senmedeltiden och rider på långhuset tegelgavel. Den smäckra spiran tillkom först på 1700-talet. År 1699 restaurerades kyrkan, varvid koret raserades och långhuset utvidgades till nuvarande längd. Det finns ännu spår av de raserade medeltidsvalven på innerväggarna. Fönstren förstorades och det välvda taket ersattes med ett platt trätak vid samma tillfälle. Sakristian byggdes 1683 och var ursprungligen gravkor åt släkten Bonde. 

Innertaket målades 1733 av bygdemålaren Petter Wernberg, men därav finns nu bara delar av ett läktarbröst kvar. År 1913 genomfördes ytterligare en restaurering, då både vapenhus och gravkor raserades då den befintliga sakristian byggdes till. Större delen av inredningen tillkom vid detta tillfälle. År 1972-1973 företogs en yttre renovering, då man bland annat upptäckte en hörnkedja längs tornets ytterkanter.

Inventarier
Altaret i sandsten och kalksten är bevarat från den ursprungliga romanska kyrkan.
Altaruppsats i barock donerad till kyrkan 1706 av familjen Bonde. 
Även predikstolen från 1686 är i barockstil.

Klockor
Storklockan var gjuten 1449, men göts om 1687. Den hade tidigare en inskrift som kan tolkas: År 1449 efter Guds börd [Kristi födelse].
Lillklockan är av en 1200-talstyp utan inskrifter.

Orgel
Orgeln med placering på läktaren i väster tillverkades 1990 av Smedmans Orgelbyggeri. Den ljudande fasaden härstammar från 1913 års orgel, som var byggd av samma firma, liksom visst pipmaterial. Instrumentet har tretton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Kyrkogården med runsten
På kyrkogården finns en runsten (Vg 37) tidigare inmurad i kyrkan, flera fragment av liljestenar och ett murat sockenmagasin. Här finns också Edward Nonnens familjegrav. Han var ledande reformator av det svenska lantbruket under 1800-talet, och startade Sveriges första lantbruksinstitut på Degeberg säteri i Rackeby socken.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

 Riksantikvarieämbetet, Fornsök, .

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Lidköpings kommun
Permissionsmössa m/1952

Permissionsmössa m/1952 var en båtmössa som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Den är av gråbrungrönt diagonaltyg och  utformad som en båtmössa. Den är försedd med svettrem samt uppslag och på den anbringas ett natinalitetstecken m/1941 för manskap, mössmärke m/1946-1952 för underbefäl och mössmärke m/1946 för underofficerare och officerare.

Användning 
Mössan användes av hela armén till Permissionsuniform m/1952.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1952
Anders Pålsson

Anders Pålsson, född 1781 i Trönninge socken, död där 1848, var en svensk (halländsk) bonadsmålare.

Anders Pålsson tillhörde de så kallade "Gyltigemålarna", och var tidvis verksam i Gyltige, Breareds socken som medhjälpare åt bonadsmålaren Johannes Nilsson (1757-1827). Han var mycket produktiv, och var verksam i större delen av södra Halland och västra Småland.

Källor 
 Möte med halländsk bonadsmålare, Vera Eckerdal, 1979

Svenska allmogemålare
Män
Födda 1781
Avlidna 1848
Personer från Trönninge socken
Baskermössa m/1952

Baskermössa m/1952 är en baskermössa som tidigare användes inom Sveriges försvarsmakt.

Baskermössan är av vinrött ylle och har en skyddskant i skinn. Den är även försedd med ett baskermärke m/1952. Den användes från början av fallskärmsjägarskolan (FJS) till Uniform m/1952. Senare kom den att användas även till såväl Uniform m/1960 och fältuniformerna m/58, m/59 samt M90.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1952
Uniform m/1960
Fältuniform 90
Jordbävningen i Vrancea 1986

Jordbävningen i Vrancea 1986 drabbade centrala Rumänien den 30 augusti 1986 klockan 21:28 UTC, dödade 150 personer, skadade över 500, och förstörde över 50 000 hem. Skalvet var det näst värsta i området sedan moderna jordskalvsmätningar infördes, Den kändes norrut i Polen och söderut i Italien och Grekland.

En lokal nyhetsstudio menade att skalvet uppmättes till 6,5 på Richterskalan, och USGS uppmätte de seismiska rörelserna till 5,6 och 7,9. En forskningsrapport av V. I. Ulomov menade att magnituden var Mw 7,1. Epicentrum var någonstans i Vranceabergen.

Geografi 
Epicentrum låg vid Vrancea, framför allt Vranceabergen, cirka 177 kilometer norr om Bukarest. Ett tidigare starkt skalv hade år 1977 skadat oljefälten i området.

Skador 
Skalvet kändes i minst åtta länder i sydöstra Europa. Den värst drabbade regionen var Focșani–Bârlad, där skador av intensitet VIII ("destruktiv") uppstod, och en kyrkobyggnad kollapsade. Skalvet dödade 150 personer, skadade 558 personer och förstörde 55 000 hushåll. Intensiteten VII ("mycket stark") rapporterades i Bukarest och i norra Bulgarien. Dessutom uppmätes  intensiteten V ("tämligen stark") så långt bort som i Skopje, vilket tydde på en utbredd jordbävning. Detta bekräftades av rapporter av jordbävningen kunde märkas så långt bort som i norra Ungern och östra Polen, och så långt söderut som Grekland och Italien. Dessutom uppmättes svagare intensiteter om IV ("måttlig") i Simferopol och Kiev i Sovjetunionen och i Belgrad och intensitet III ("lindrig") i Moskva och Titograd.

Se även 
Jordbävningen i Vrancea 1940
Jordbävningen i Vrancea 1977

Källor

Fotnoter 

1986 i Rumänien
Jordbävningar i Rumänien
Naturkatastrofer 1986
Jordbävningar under 1900-talet
Bukarest under 1900-talet
Vit utrustning m/1954

Vit utrustning m/1954 är en samlingsbenämning på ett antal vita persedlar som togs fram för vakttjänst och användes inom försvarsmakten.

Persedlar 
Fäljande persedlar ingår:
 vit hjälm i plast.
 vitt bälte av plast med mattförgyllt späne.
 vita handskar/vantar
 vita damasker av plast.

Användning 
Dessa persedlar användes av hela armén till Uniform m/1952 och senare även till Uniform m/1960 vid vakttjänst.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1952
Uniform m/1960
Kill Hollywood Me

Kill Hollywood Me är Britta Perssons andra studioalbum, utgivet 2008.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Britta Persson.
 "Cliffhanger" - 3:39
 "At 7" - 4:10
 "In or Out" 4:33
 "Kill Hollywood Me" 4:13
 "Enter and Leave" 4:36
 "Happy Hour" 4:09
 "Team Building" 2:18
 "U-Turns" 4:40
 "Can I Touch?" 3:20
 "Car Song" 2:59
 "Zig Zag" 3:52

Medverkande musiker 
 Britta Persson
 Per Nordmark
 Peter Hermansson
 Christoffer Roth
 Henrik Svensson
 Anja Bigreli, Christian Kjellvander, John Strömgren, Lina Ahlbin, Linnéa Engström, Liv Widell, Markus Krunegård, Niklas Johansson, Petter Södrin - körsång

Mottagande 
Skivan fick ett i huvudsak gott mottagande och snittar på 3,6 poäng på Kritiker.se.

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 2008
Album av Britta Persson
Hau (gård)

Hau är ett gårdspar i Fleringe socken på Gotland.

Hau har haft bosättning från förhistorisk tid. I vägskälet i närheten finns ett bronsåldersröse och lämningar av en järnåldersgård. Vid Haus hamn Hau Grönnu finns en kyrkogård från tidig kristen tid och vid gården rester av medeltida stenbebyggelse.

Hau har två gårdar. Den östra har en parstuga från 1700-talet med flyglar, den västra är ett tvånings stenhus från 1850-talet med flyglar. Carl von Linné besökte och berömde Hau under sin gotländska resa 1741:

I en av gårdarna på Hau finns numera ett konstgalleri, Hau Galleri. Det är öppet under sommarmånaderna.

Källor
Marita Jonsson och Sven-Olof Lindqvist: Vägen tiil kulturen på Gotland, Specialvolym till Gotländskt Arkiv 1987, årgång 59, Gotlands Fornsal, Visby 1987, , sidorna 54-55

Noter

Externa länkar

Hau gård med bild och text på guteinfo.com

Byggnader och anläggningar i Gotlands kommun
Carl von Linné
Gårdar på Gotland
Oscarsgalan 1940

Oscarsgalan 1940, som var den 12:e upplagan av Oscarsgalan där det prestigefyllda amerikanska filmpriset Oscar delades ut till filmer som kom ut under 1939, hölls 29 februari 1940 i Kokosnötlunden vid Ambassador Hotel i Los Angeles. Programledare för galan var Bob Hope.

Borta med vinden hade flest nomineringar och vann dessutom flest priser under galan, inklusive för Bästa film. Hattie McDaniel blev den första afroamerikanen någonsin som nominerades för och vann en Oscar, hon vann för bästa kvinnliga biroll i Borta med vinden. Sidney Howard blev den första att bli nominerad och vinna en Oscar postumt.

Vinnare och nominerade 
Vinnarna listas i fetstil.

Heders-Oscar 
 Douglas Fairbanks, Sr.
 Motion Picture & Television Fund
 William Cameron Menzies
 Technicolor Co.

Irving G. Thalberg Memorial Award 
 David O. Selznick

Academy Juvenile Award 
 Judy Garland

Filmer med flera nomineringar 
 13 nomineringar: Borta med vinden
 11 nomineringar: Mr Smith i Washington
 8 nomineringar: Svindlande höjder
 7 nomineringar: Adjö, Mr. Chips och Diligensen
 6 nomineringar: Det handlar om kärlek..., Trollkarlen från Oz och När regnet kom
 5 nomineringar: Elizabeth och Essex
 4 nomineringar: Ninotchka och Möss och människor
 3 nomineringar: Seger i mörkret, Eld och lågor, Operettkungen och Man of Conquest
 2 nomineringar: Vi charmörer, Frihetshjälten Juarez, De tappras legion, Flammande vildmark, Ringaren i Notre Dame, Intermezzo, Gullivers resor och Endast änglar har vingar

Filmer med flera priser 
 10 priser: Borta med vinden
 2 priser: Diligensen och Trollkarlen från Oz

Externa länkar 
 IMDb – Oscarsgalan 1940

1940 i USA
1940
Filmåret 1940
Los Angeles under 1900-talet
Current Affair Medium Rare

Current Affair Medium Rare är Britta Perssons tredje studioalbum, utgivet 2010.

Låtlista 
 "Annoyed to Death"
 "Meet a Bear"
 "Toast to M"
 "Some Girl Some Boys"
 "For the Steadiness"
 "If You Don't Love Him"
 "Big Fuss"
 "Time Machine"
 "He Flies a Jet"
 "Still Friends"

Mottagande 
Skivan fick ett i huvudsak gott mottagande och snittar på 3,5 poäng på Kritiker.se.

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 2010
Album av Britta Persson
Hendrik Tollens

Henricus Franciscus Caroluszoon (Hendrik) Tollens, född 24 september 1780 i Rotterdam, död 21 oktober 1856 i Rijswijk, var en nederländsk skald.

Tollens var endast femtonårig, då han diktade eldiga frihetssånger, som med jubel mottogs i klubbar och sjöngs av borgargardet. Vid samma tid började han även skriva för teatern. Sin bästa framgång på detta område hade han med sorgespelet Hoekschen en Kabeljaauwschen (1806); man talade om hans "lyra av elfenben och silver". Dessförinnan hade hans Idyllen en minnezangen (1801–05) tillvunnit honom namnet "Hollands Salomon Gessner". Hans rykte växte genom prisdikten Dood van Egmond en Hoorn (1805) och samlingen Gedichten (1808; flera upplagor). 

Genom sina folkliga visor, barnsånger, ballader, festsånger och patriotiska dikter (däribland folkhymnen Wien Neerlands bloed, 1816) blev Tollens nationens älsklingsskald. Hans beskrivande dikt Tafereel van de overwintering der nederlanders op Nova Zembla (prisbelönt 1816) anses för ett mästerstycke i sin art. Diktsamlingarna Nieuwe gedichten (1822–28) och Laaste gedichten (1849 och senare) mottogs med oförminskat bifall. År 1846 upphörde han med den fäderneärvda handelsaffär han sedan unga år innehaft. En mängd hedersbetygelser ägnades hans minne, och hans bildstod restes 1860 i Rotterdam. Hans Gezamenlijke dichtwerken utgavs i åtta band 1853–57.

Källor

Nederländska författare
Nederländskspråkiga författare
Födda 1780
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Personer från Rotterdam
Jordbävningen i Skopje 1963

Jordbävningen i Skopje 1963 (, translitteration från makedoniska Skopski zemjotres 1963) var en jordbävning uppmätt till magnitud 6.1 i Skopje den 26 juli  1963, som dödade över 1 070 personer, och skadade 3 000-4 000 personer medan över 200 000 personer blev hemlösa. Cirka 80 procent av staden förstördes.

Fakta 
Skalvet, uppmätt till 6.1 på momentmagnitudskalan (motsvarande 6.9 på Richterskalan), inträffade den 26 juli 1963 klockan 4:17 på morgonen UTC (5:17 på natten lokal tid) i Skopje). Skalvet varade i 20 sekunder och kändes främst längs med Vardarflodens dalgång. Ett efterskalv rapporterades 5:43.

Följder 
Dagarna efter skalvet begärde 35 länder att Förenta nationernas generalförsamling tog upp hjälp till Skopje på sin lista. Stöd, i form av pengar, sjukvård, teknik och uppbyggnad kom från 78 länder. Konstnären Pablo Picasso donerade sin målning Head of a Woman (1963), som ställdes ut vid nya Museum of Contemporary Art   i Skopje.

1965 bad FN  Kenzo Tange att gå med i en tävling för återuppbyggnaden av Skopje, där Tange vann 60% av priset medan det jugoslaviska laget vann övriga 40%. Kenzo Tanges plan för Skopje (ett av hans större verk) genomfördes delvis, med Skopjes nya järnvägsstation och City Wall.

Citat 
Efter skalvet skickade Josip Broz Tito, då president i Jugoslavien, ett kondoleansmeddelande till Socialistiska republiken Makedonien:

Alberto Moravia, en av Italiens ledande romanförfattare:

Jean-Paul Sartre, ledande figur inom fransk filosofi och litteratur:

Galleri

Se även 
Lista över jordbävningar
Republiken Makedoniens historia
Skoplje '63, en dokumentär från 1964 om skalvet
Social Vulnerability to Natural Disasters: A Study of Skopje, Macedonia

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Fotografi på följderna

1963 i Jugoslavien
Skopje 1963
Skopje 1963
Skopje under 1900-talet
Skopje 1963
Drew Bundini Brown

Drew Bundini Brown, född 21 mars 1928, död 24 september 1987, var en assisterande tränare och motivationstränare för boxningslegendaren Muhammad Ali. Bundini Brown var imponerad av Cassius Clay (som han hette innan konverteringen till islam) och hans förmåga att lyckas förutspå den exakta ronden som han skulle vinna och frågade därför den unge Cassius Clay om han fick vara med i hans team i en match mot Doug Jones 1963. Drew Bundini blev kvar hos Clay genom hela hans karriär fram till 1981. 

Drew Bundini har även medverkat som skådespelare i flera filmer.

Amerikanska tränare
Avlidna 1987
Födda 1928
Män
Bosse Backman

Bo Stellan "Bosse" Backman, född 31 maj 1951 i Johannebergs församling, är en svensk fotbollstränare.

Backman spelade som aktiv i Örgryte IS. Backman har som tränare varit verksam i Örgryte IS, IF Warta, Stenungsunds IF, Jonsereds IF, Västra Frölunda IF, Mellerud, Lundby, Gunnilse IS och Trollhättans FK. I allsvenskan ledde Backman Örgryte IS 1998 innan han sparkades och efterträddes av Erik Hamrén. Höjdpunkten under sin tid som tränare för Öis blev 5-2-segern i derbyt mot IFK Göteborg våren 1998. Backman har under många år varit verksam i Gunnilse IS där han förutom som tränare suttit med i föreningens styrelse. Vid sidan av fotbollen arbetar han som ansvarig för Lerums kommuns fritidsanläggningar.

Referenser

Födda 1951
Svenska fotbollstränare
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Tränare i Örgryte IS Fotboll
Fotbollstränare i Västra Frölunda IF
Män
Levande personer
Ingemar Raukola

Ingemar Raukola, född 15 november 1976 i Övertorneå, Sverige, är en tornedalsk skådespelare verksam i Sverige och Finland. Han är utbildad vid teaterhögskolan i Luleå och teaterhögskolan i Helsingfors. 2008 spelade han kriminalinspektör Stefan Remu i SVT-serien Höök. Han har i flera säsonger spelat Fieteri i SVT:s barnprogram med samma namn. Han har arbetat på bland annat Norrbottensteatern, Unga teatern, Estrad norr, Lule stassteater, Lilla teatern och Tornedalsteatern. 2012 och 2013 medverkar han i Svenska Teaterns uppsättning av Kristina från Duvemåla. Han är bror till skådespelaren Anton Raukola. Nu och de senaste åren har han arbetat som skådespelare vid Åbo Svenska Teater.

Filmografi 
 , Stefan Remu
 , Vaktmästaren
 2006 Studio Impossible (TV-serie, Finland), Anders
 , Sjuksystern
 , Oden
 , Jägare 2
 , Polis
 , Isko-Matti

Källor 
 Kristina från Duvemåla - Ingemar Raukola

Svenska skådespelare
Tornedalingar
Personer från Övertorneå kommun
Födda 1976
Levande personer
Män
Per Nordmark

Per Nordmark, född 1976 i Piteå, är en svensk musiker och producent. Han har spelat trummor med Breach, Fireside, Kristofer Åström (i dennes kompband Hidden Truck), Britta Persson, Teddybears, Frida Hyvönen och Markus Krunegård.

Diskografi

Kriget 
2010 - What a Day
 2011 - Submission
 2012 - Dystopico

Bad Hands 
 2009 - Take the Money and Run

Fireside 
1995 - Do Not Tailgate
1997 - Uomini D'onore
1998 - Hello Kids
2000 - Elite
2003 - Get Shot

Breach 
1999 - Venom
2001 - Kollapse

Hets 
2006. Neråt Bakåt

Nei  
2009 - New Agenda

Britta Persson 
2006 - Top Quality Bones and a Little Terrorist
2008 - Kill Hollywood Me
2010 - Current Affair Medium Rare
 2012 - If I was a band my name would be forevers

Kristoffer Åström and the Hidden truck 
1998 - Go, Went, Gone
2001 - Leaving Songs
2001 - Northern Blues
2005 - So Much for Staying Alive

Christian Kjellvander 
2002 - Songs from a Two-Room Chapel
2005 - Faya
2007 - I Saw Her From Here/I Saw Here From Her
2010 - The Rough and Rynge

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Myspace

Svenska musiker
Män
Födda 1976
Levande personer
Musiker från Piteå
Stockholms Sportvagnsklubb

Stockholms Sportvagnsklubb, förkortas SSK, är en motorförening från Stockholm, men med flertalet medlemmar som kommer långt från Stockholm. En anledning till det är att de driver SSK-serien, som är ett samlingsnamn för ett antal racing serier, till exempel Volvo Original Cup, Renault Junior Cup, Yokohama Scandinavian Cup, SSK Classic och Porsche GT3 Cup Challenge. Det största racet i SSK-serien under året är Raceweek, då också andra klasser deltar, som till exempel Special Saloon Norge, Seven Racing Norge och Shortcar Racing. SSK-serien körs till största del på Kinnekulle Ring, men också på Karlskoga Motorstadion och Falkenbergs Motorbana.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Motorklubbar i Sverige
Motorsportevenemang i Sverige
Portland Tribune

Portland Tribune är en gratis veckotidning som publiceras varje torsdag i Portland, Oregon, USA. Tidningen publiceras av Pamplin Media Group.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Tidningar startade 2001
Amerikanska tidningar
Mu'allaqat

Mu'allaqat (arabiska: المعلقات, ) är en antologi med sju långa dikter (qasida) av de mest kända arabiska författarna från förislamisk tid. En annan version av samlingen innehåller tio dikter. Författarna till de sju dikterna är Imru' al-Qays, Tarafa ibn al-Abd, Zuhayr, Labid, Amr ibn Kulthum, Antarah ibn Shaddad och Harith ibn Hilliza.

Dikterna representerar en avancerad muntlig tradition på Arabiska halvön och skrevs först ner på 700-talet. De följer komplicerade och konventionella metriska former och rimmönster. Också innehållsmässigt följer de fastslagna normer: en erotisk-nostalgisk inledning, en skildring av en resa i öknen och därefter ett huvudtema som kan vara panegyriskt, satiriskt eller elegiskt.

Diktsamlingen är en källa till kunskap om det gamla arabiska stamsamhällets livsföring och värderingar, och formmässigt har dikterna varit ett föredöme för den arabiska litteraturen ända in i vår tid.

Namnet Mu'allaqat ("de upphängda") kommer enligt traditionen från att de bästa dikterna vid större dikttävlingar hängdes upp i Kaba i Mekka.

Källor 

Noter

Arabiskspråkig litteratur
Antologier
Qasida

Qasida är en klassisk islamsk diktform, oftast bestående av mellan 20 och 150 tvåradiga verser i en och samma rytm, med rimschemat aa, ab, ac, ad osv. Den typiska qasidan börjar med en kortare lyrisk inledning följt av en längre berättande del, som oftast är en panegyrisk lovprisning av diktarens mecenat, men som också kan vara didaktisk, religiös eller anekdotisk.

Qasida existerade redan under förislamisk tid bland araberna, och från dem spred sig formen till Iran, Irak och Turkiet. Den sista stora qasida-diktaren var persern Qa'ani (1808-1854).

En betydande samling av qasida på arabiska skrivna av Cheikh Ahmadou Bamba Mbacke (1855-1927) finns också i Touba i Senegal. Dessa qasida har tonsatts och reciteras idag aktivt av medlemmar i den sufiska tariqa (läroväg) som kallar sig mourider och beräknas omfatta cirka 40 procent av Senegals befolkning.

Se även 
Mu'allaqat

Källor 

Arabiskspråkig litteratur
Örebrofesten

Örebrofesten är en årligt återkommande stadsfest i Örebro. Festen har tidigare även gått under namnen Slottsfesten. De senaste åren har Örebrofesten lockat mellan 15 000 och 25 000 besökare fördelat på fyra dagar.

Örebrofesten är i första hand en matfest, där flera av stadens mest välkända krögare lagar och serverar mat från sina respektive tält på området. Även underhållning i form av kockdueller, dans och musikartister förekommer. Några välkända artister som uppträtt på festen de senaste åren är September, Rebecka Törnqvist, Barbados och Mats Ronander. Festen har de senaste åren arrangerats av eventföretaget Tältkrögarna.

Referenser

Externa länkar
 Örebrofestens webbplats

Festivaler i Sverige
Nöjen i Örebro
John Hatting

John Hatting, född 5 juni 1948 i Köpenhamn, död 23 mars 2013 på Amager, var en dansk popsångare, musiker och låtskrivare.

Innan Hatting blev en professionell musiker jobbade han bl.a. som bilförsäljare i tio år. Hans första musikaliska framgång kom 1973 då han gav ut singeln Marianne, vilken lyckades ta sig in på Dansktoppen. Han anslöt sig till Jens Brixtoftes band M.K.T. 1975, som bl.a. fick en hit med låten Come along to Barbados. Då Brixtofte bildade bandet Brixx 1982 följde Hatting med och samma år vann de Dansk Melodi Grand Prix (DMGP) med låten Video Video. I Eurovision Song Contest, som hölls i Harrogate i Storbritannien, hamnade de på 17:e plats (av 18 tävlande) med 5 poäng.

Brixx upplöstes en kort tid efter tävlingen men Hatting återkom flera gånger till DMGP under 1980-talet. Första gången var 1983 då han hamnade på en femteplats (av tio tävlande) med den egenkomponerade låten Stjernerne er drevet bort. Året därpå bildade han popduon ”Trax” tillsammans med makan Lise Haavik och de tävlade i 1984 års tävling med låten Vi hører sammen. De hamnade på sjätteplats och samma kväll tävlade Hatting också på egen hand med låten Donna Donna som hamnade på åttondeplats. Duon återkom 1985 med låten Ved du hva' du sku och uppnådde en tredjeplats. Vinsten kom slutligen 1986 då de fick representera Danmark med låten Du er fuld af løgn i Eurovision Song Contest, som hölls i den norska staden Bergen. Hatting deltog dock endast som en del av kören medan Haavik stod för framförandet. De hamnade på en sjätteplats (av 20 tävlande) med 77 poäng. Därefter gav duon ut en LP innan den upplöstes och paret gick skilda vägar.

Sedan 1980-talet hade Hatting framgångar som låtskrivare. Han skrev bl.a. låten Hallo Hallo, som framfördes av Lonnie Devantier i Eurovision Song Contest 1990.

Referenser 

Födda 1948
Avlidna 2013
Män
Danska sångare
Danska låtskrivare
Artister som representerat Danmark i Eurovision Song Contest
Sångare från Köpenhamn
Yahya Kemal Beyatlı

Yahya Kemal Beyatlı, född 1884, död 1958, var en turkisk poet. Han var den sista lyrikern som skrev dikter på turkiska med de klassiska arabisk-persiska versmåtten (aruz), och är särskilt känd för sina lyriska skildringar av Bosporen och Istanbul.

Källor 

Turkiska författare under 1900-talet
Turkiskspråkiga författare
Födda 1884
Avlidna 1958
Män
Johan de Meester

Eliza Johan de Meester, född 6 februari 1860 i Harderwijk, död 16 maj 1931 i Utrecht, var en nederländsk författare.

Meester redigerade 1903–06 "De nieuwe gids" och var från 1907 redaktör för "De Gids". Han författade måttfullt realistiska romaner och berättelser, till exempel Een huwelijk (1890), Zeven vertellingen (1900), Deemoed (1901), Louise van Breedevoort (1903), Geertje (1906) och Lichte lijnen.

Källor

DBNL: Johan de Meester

Nederländska författare
Nederländskspråkiga författare
Födda 1860
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Personer från Harderwijk