kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roma (slagskepp)

Roma var ett italienskt slagskepp och det fjärde fartyget av Littorio-klass under andra världskriget. Fartyget namngavs efter två tidigare skepp med samma namn, och staden Rom. 

Byggandet av Roma och hennes systerskepp Impero inleddes på grund av den alltmer spända världssituationen och flottans oro för att två Vittorio Veneto-fartyg och de äldre stridsfartygen från första världskriget inte skulle vara nog för att stå emot de brittiska och franska medelhavsflottorna.

Roma byggdes vid Cantieri Riuniti dell'Adriatico i Trieste, kölsträcktes 18 september 1938, sjösattes 9 juni 1940 och levererades till italienska flottan i juni 1942. 21 augusti 1942 anlöpte hon Taranto och tillfördes då 9. divisionen. På grund av bränslebrist gick non dock sällan till sjöss ens för att bedriva stridsutbildning. I samband med ett allierat flyganfall mot La Spezia 5 juni 1943 fick hon ta emot träffar med två 908 kilos flygbomber i förskeppet. Explosionerna förstörde 30 kvadratmeter a bordläggningen under vattenlinjen och fartyget tog in 2.350 ton vatten. Natten till 24 juni fick Roma ta emot ytterligare två träffar med flygbomber, en i aktern och den andra i torn 3 i det tunga artilleriet. Reparationen genomfördes sedan i Genua från 1 juli till 13 augusti 1943. I samband med Italiens kapitulation avseglade hon med en italienska sjöstyrka 9 september för att ta sig till Malta. I Sardinienbukten anfölls sjöstyrkan av 11 tyska bombflygplan av typen Dornier Do 217 ur Kampfgeschwader 100. Roma fick två direktträffar av radiostyrda bomber FX-1400. Den första gick in vid aktra skorstenen på styrbords sida, slog igenom antitorpedskyddet och detonerade under fartygets botten och medförde omfattande vattenfyllning. Aktre maskinrummet och två pannrum slogs ut och fartyget tappade mycket fart. Den andra bomben slog igenom däcket vid det förliga 152 mm. tornet på babordssidan och detonerade i det förliga maskinrummet. Den antände även ammunitionsdurkarna till torn 2 i det tunga artilleriet vilket fick tornet att sprängas loss. Skrovet knäcktes och 16.10 slog slagskeppet runt och sjönk. 1.253 man omkom, däribland chefen för den italienska marinen amiral Carlo Bergamini. 596 besättningsmän räddades.

Under 2012 lyckades italienska dykare lokalisera slagskeppet utanför Sardinien.

Referenser 

Italienska slagskepp under andra världskriget
Fartyg byggda i Italien
Fartyg sjösatta 1940
Fartyg sänkta av flygplan
Skeppsvrak i Medelhavet
Sjöolyckor 1943
František Ladislav Rieger

František Ladislav Rieger, född 10 december 1818 nära Jičín, död 3 mars 1903 i Prag, var en tjeckisk friherre och politiker.

Rieger blev 1846 juris doktor i Prag, tog ivrigt del i 1848 års revolution och de panslavistiska rörelserna i Prag samt var på Kremsierriksdagen 1848-49 slavernas främsta talare, då det gällde att hävda en mera självständig ställning för dem inom österrikiska monarkin, men han var på samma gång en av de ivrigaste förfäktarna av den konstitutionella friheten. 

Efter riksdagens sprängning begav Rieger sig på resor (till Frankrike och England), gifte sig 1853 med en dotter till František Palacký och ägnade sig efter hemkomsten till Böhmen mest åt kommunala och litterära värv. Han skrev populära dikter och började 1859 utge den stora encyklopedin "Naučný slovník", som 1874 förelåg färdig i elva band. 

År 1861 fick Rieger plats i det då nybildade riksrådet (riksdagen) i Wien. Där bekämpade han i federalistisk riktning Anton von Schmerlings centraliseringspolitik, men han lämnade redan 1863 såsom "abstinenspolitiker" riksrådet och höll sig i 16 år borta från representationen. År 1879 inträdde han åter i österrikiska riksrådet och blev då ett stöd för regeringen. Han blev nu den gammaltjeckiska gruppens ledare och visade som sådan mycken eftergivenhet för klerikala och feodala önskemål, varigenom han utsattes för allt häftigare angrepp från den i antal och inflytande snabbt tillväxande radikala ungtjeckiska partigruppens sida. Vid lantdagsvalen 1889 miste han sin plats i lantdagen, och 1891 föll han igenom även vid riksrådsvalen. I stället blev han 1896 livstidsmedlem av österrikiska herrehuset och upphöjdes kort därefter i ärftligt friherrligt stånd. Hans politiska inflytande var emellertid i stort sett till ända. 

Rieger var under hela sitt liv ivrigt verksam för den tjeckiska kulturens främjande. År 1880 stiftade han den, stora nationella folkskoleföreningen i Böhmen, Ústřední Matice školeska, och blev dess förste president. Han hade även väsentlig andel i upprättandet av en tjeckisk nationalteater och ett landsmuseum.

Källor

Tjeckiska politiker
Födda 1818
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Ikast Håndbold

Ikast Håndbold är ett damhandbollslag från Ikast på centrala Jylland i Danmark. Laget spelar i den högsta danska damligan sedan 1991. 1998, 2011, 2013 och 2014 blev laget danska mästare. De har även vunnit EHF-cupen/EHF European League (2002, 2011 och 2023) och Cupvinnarcupen (2004 och 2015).

Genom åren har laget haft flera olika namn: Ikast FS (1970–1997), Ikast FS Elitehåndbold (1997–1999), Ikast-Bording Elitehåndbold (1999–2008), Ikast-Brande Elite Håndbold (2008), FC Midtjylland Håndbold (2008–2018), Herning-Ikast Håndbold (2018–2022) och Ikast Håndbold (sedan 2022).

Historia 
Klubben hette från början Ikast FS Håndboldafdeling, 20 juni 1970 inträffade en sammanslagning av klubbarna Ikast DUI and Ikast Skytte Gymnastik Forening. De gjorde debut 1991 när de vann Danska cupen och nådde den högsta divisionen i Danmark. De gjorde succé igen 1998, när de vann Danska mästerskapet.

I början av november 2008 meddelades det offentligt att Ikast-Brande EH hade blivit övertaget av fotbollsklubben FC Midtjylland. Som resultat bytte laget namn till FCM Håndbold och bytte fäger från blå och gult till rött och svart. 2018 blev klubben åter självständig från FC Midtjylland och bytte namn till Herning-Ikast. Från 2022 heter de endast Ikast Håndbold.

Spelartrupp 2023/2024

Spelare i urval 

  Kjersti Grini (2000–2003)
  Gro Hammerseng-Edin, tidigare Hammerseng (2003–2010)
  Ragnhild Aamodt (2005–2009)
  Katja Nyberg (2006–2010)
  Tonje Nøstvold (2008–2011)
  Åsa Eriksson (Mogensen) (1996–2001, 2005)
  Kristina Jönsson (1998–2002)
  Jenny Holmgren (1999–2003)
  Fanny Lagerström (2005–2006)
  Linnea Torstenson (2010–2012)
  Sabina Jacobsen (2014–2017)
  Linn Blohm (2016–2018)
  Anja Andersen (1987–1988)
  Josephine Touray (2003–2005)
  Stine Jørgensen (2013–2017)
  Grit Jurack (2001–2003)
  Valérie Nicolas (2007–2008)
  Nycke Groot (2011–2015)

Referenser

Externa länkar 
  

Handbollsklubbar i Danmark
Sportklubbar bildade 1970
Ikast-Brande kommun
Regeringen Poul Nyrup Rasmussen IV

Regeringen Poul Nyrup Rasmussen IV var Danmarks regering 23 mars 1998 - 27 november 2001. Ändringar av ministersammansättningen gjordes 1 juli 1999, 10 juli 1999, 27 september 1999, 23 februari 2000 och 21 december 2001.

Regeringen Poul Nyrup Rasmussen IV var en koalitionsregering mellan Socialdemokraterne och Radikale Venstre.

Referenser

Externa länkar 
 Statsministeriets webbplats

Danmarks regeringar
Bildanden 1998
Upplösningar 2001
Friggagatan, Stockholm

Friggagatan är en gata i Lärkstaden på Östermalm i Stockholms innerstad, med sträckning från Baldersgatan i öster till Tyrgatan i väster.

Historik och gatuinformation 
Gatan fick sitt namn 1909 och är uppkallad efter gudinnan Frigg. Frigg (eller Frigga) var den förnämsta av gudinnorna, Odens maka. Namnet ingår i kategorin gatunamn: den nordiska gudaläran. Kvarteren Trädlärkan och Sånglärkan ligger vid gatans norra sida som är bebyggd med sex fastigheter (jämna husnummer). Den södra sidan begränsas av parken Balders hage. Samtliga byggnader är grönmärkta av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär "särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt".

Samtliga fastigheter längs med Friggagatan
Nr. 2: Sånglärkan 10, arkitekt Erik Lindqvist, byggår 1910-1912
Nr. 4: Sånglärkan 11, arkitekt Ivar Engström, byggår 1911-1912
Nr. 6: Sånglärkan 1, arkitekt Fredrik Dahlberg, byggår 1910-1911
Nr. 8: Trädlärkan 10, arkitekt John Bagger och Sigurd Westholm, byggår 1909-1910
Nr: 10: Trädlärkan 11, arkitekt Thor Thorén, byggår 1910-1911
Nr. 12: Trädlärkan 1, arkitekt David Lundegårdh, byggår 1909

Historisk bild i fågelperspektiv

Nutida bilder (adresser i urval)

Se även 
 Gator och torg på Östermalm

Referenser

Noter

Källor

Östermalm IV: byggnadshistorisk inventering 1976-1984 / Inventeringsarbetet i fält och arkiv har utförts av Stadsmuseets personal främst under tiden 1976–1978
RAÄ:s bebyggelseregister

Externa länkar 

Gator och torg på Östermalm
Lärkstaden
Småtunga

Småtunga (Buglossidium luteum) är en fisk i familjen tungefiskar.

Utseende 
En liten plattfisk med vanligtvis sandfärgad ögonsida (=högersida). Rygg- och analfenorna har ett randigt utseende genom att var 6:e till 7:e stråle är mörkfärgad. Bröstfenorna är mycket små, speciellt den på blindsidan. Den kan nå en längd av högst 15 cm, men blir ofta inte längre än 8 cm. Högsta konstaterade ålder är 13 år.

Vanor 
Småtungan är en bottenfisk som lever på mjuka sandbottnar på upptill 350 meters djup, även om den föredrar lägre vattendjup (10 – 40 m). I äldre litteratur har dock högre djup angivits; Curry-Lindahl anger 460 m. Den lever av olika bottendjur som hoppkräftor, märlkräftor, kräftdjursordningen cumacea ("kommaräkor"), musslor och havsborstmaskar.

Fortplantning 
Honan blir könsmogen vid en längd av 7 till 8 cm, hanen vid 6 till 7 cm. Arten leker under vår och sommar.

Utbredning 
Småtungan lever i östra Atlanten från Brittiska öarna, södra Norge, Nordsjön, Skagerack och Kattegatt via Medelhavet och Svarta havet till Västafrika. Arten fortplantar sig vid Sveriges västkust.

Referenser 

Plattfiskar
Scooby-Doo och Loch Ness-monstret

Scooby-Doo och Loch Ness-monstret är en film från 2004 baserad på TV-serien om Scooby-Doo av Hanna-Barbera.

Handling
Scooby-Doo och gänget åker till Loch Ness där Daphne ska möta sin kusin. När de kommer dit får de veta att några ungdomar har blivit anfallna av Loch Ness-odjuret. Gänget möter konstiga människor i Loch Ness, som Duncan McGovin, Fiona Pennbroke och Dell samt några till. Efter att bli jagade av Nessie på land och i vatten avslöjas Nessie men när de åker får de reda på att den riktiga sanningen fortfarande ligger på sjöns botten.

Externa länkar

Filmer 2004
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Skottland på film
Scooby-Doo
Animerade filmer 2004
Regeringen Poul Nyrup Rasmussen III

Regeringen Poul Nyrup Rasmussen III bildades 1996 efter att den tidigare koalitionspartnern, Centrum-Demokraterne, hade lämnat regeringen. Statsminister Poul Nyrup Rasmussen omdanade sin regering och bildade nu en koalitionsregering mellan Socialdemokraterne och Radikale Venstre.

Regeringen bildades 30 december 1996 och upplöstes 23 mars 1998.

Referenser 
Statsministeriets hemsida

1996 i Danmark
1997 i Danmark
1998 i Danmark
Danmarks regeringar
Bildanden 1996
Upplösningar 1998
Fjällarv

Fjällarv (Cerastium alpinum) är en ört i familjen nejlikväxter. Fjällarv förekommer, som dess artepitet alpinum antyder, främst i fjälltrakter. Den blir omkring 15 centimeter hög och har för att höra till arvsläktet jämförelsevis stora, vita blommor.

Utbredning 
Fjällarvens utbredningsområde omfattar Skandinaviska fjällkedjan och norra Ryssland, vissa europeiska bergstrakter som Pyrenéerna, Alperna och Karpaterna, samt Island, Grönland, Jan Mayen och Novaja Zemlja och nordliga, arktiska delar av Kanada. Arten förekommer även i små isolerade populationer i skogslandskapet i både Sverige och Finland. Fjällarv förekommer där på serpentinjordar (se artikel om Serpentinsten) som innehåller höga halter av järn, magnesium samt tungmetaller så som nickel, krom och kobolt. Serpentinpopulationerna av fjällarv i skogslandskapet är ett slags relikter av den tidiga invandringen av växter efter den senaste istidien. Med tiden har skogar brett ut sig och konkurrerat ut de tidigare kolonisatörerna. Men på serpentinjordarna kan de flesta växter inte överleva. Fjällarven har utvecklat tolerans mot serpentinjordens extrema metallhalter vid upprepade tillfällen. I en studie av artens postglaciala invandringshistoria framkom resultat som stödjer en hypotes om två invandringsvägar - en östlig och en västlig. I både öst och väst har fjällarven lyckats anpassa sig till serpentinjordar. Ett exempel på parallell evolution.

Underarter 
Fjällarv förekommer som flera andra örter i arvsläktet i både mer kal och mer hårig form. Förutom nominatformen vanlig fjällarv (spp. alpinum) brukar även ullig fjällarv (spp. lanatum) och kal fjällarv (spp. glabratum) urskiljas som egna underarter.

Referenser 
Lundevall, Carl-Fredrik & Björkman, Gebbe. Vilda växter i Norden, 2007, ICA bokförlag (s. 63).

Externa länkar
Den virtuella floran 
 

Nejlikväxter 
Fj Växtindex
Adlerheim

Adlerheim var en svensk adelsätt. Ätten har delvis samma ursprung som ätten Stiernhöök.

Som ätten stamfader räknas en bergsman, vars son ska ha varit kyrkoherden Olaus Petri Dalekarlus i Bro socken. Den senares hustru, Margareta Hansdotter, var enligt Anrep dotter till prästen Johannis Hedemoriensis. Makarna fick två söner, Johan adlad Stiernhöök, och domprosten i Västerås Petrus Olai Dalekarlus som var gift med Catharina Blackstadia. Sistnämnda makars barn antog namnet Aroselius efter födelseorten. Bland dessa barn fanns Laurentius Aroselius som blev prost i Sala. Hans andra hustru var Bureättlingen i släkten Behm Catharina Behm vars farbror adlats Behmer och bror Albrecht adlades De Behm, och med henne fick han sönerna Peter och Carl Arosell. Carl Arosell var vice lagman och gift med en dotter till Urban Hiärne. Peter Arosell var kunglig ombudsman och gift med Catharina Margareta Franc vars mor var en Oljeqvist.

Peter Arosell och hans brorsbarn adlades 1719 på namnet Adlerheim, och introducerades fem år senare på nummer 1632. Inga av Carl Arosells söner förde ätten vidare på svärdssidan, men en dotter gifte sig med en kammarherre Abraham Daniel Schönström och den andra dottern gifte sig med greve Augustin Ehrensvärd. Peter Arosells dotter Eva Christina Adlerheim gifte sig Silfverström, och hennes syster Catharina Eleonora blev stammoder till den numera utgångna friherrliga ätten von Kothen. Den ende sonen som förde ätten vidare var bergsrådet Per Adlerheim som var vän med Carl von Linné, och som till hustru hade en Olivecrona. Deras enda barn, ryttmästaren Per Adlerheim, var gift med en Wijnbladh och sedan han fått två döttrar slöt ätten på svärdssidan år 1823.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
 Personhistorisk tidskrift 1904
Adlade 1719
Svenska adelsätter
Fångarna på fortet (bokserie)

Fångarna på fortet är en barnbokserie som gavs ut i Sverige 1994-1995 där handlingen utspelas på Fort Boyard. Böckerna är skrivna av Dan Mitrecey, bror till Jean-Pierre Mitrecey som är en av skaparna till TV-programmet Fångarna på fortet.
Böckerna är illustrerade i svartvitt av Denise Chabot.

I Sverige gavs böckerna ut på B. Wahlströms bokförlag, översatta av Solveig Rasmussen. De är tryckta på ScandBook AB, Falun.

Historierna handlar om de tre barnen Elisa, Gérald och Julien samt Elisas hund Marlou. Barnen känner gänget bakom TV-programmet Fångarna på fortet och får följa med ut på Fort Boyard där de upptäcker mysterier.

Böcker utgivna i Sverige
Det spökar! (Fort Boyard - Le fantome se révolte) (1994) 
Napoleons skattkista  (Fort Boyard - Le trèsor de Napoléon) (1994) 
Ta fast tjuven (Les Bijoux Volés) (1995) 
Fader Fouras hemlighet (Fort Boyard - Le Secret du Père Fouras) (1995) 

Bokserier
Fångarna på fortet
Sortilegio

Sortilegio är en mexikansk "telenovela" (TV-såpa) som sändes i 90 avsnitt åren 2009-2010. Den regisserades av Mónica Miguel.

Handling
Historien börjar med Victoria och Samuel som får tvillingarna Bruno and Raquel. Samuel avlider, men säger åt Victoria att bli tillsammans med Antonio, som har sonen Alejandro. Victoria och Antonio uppfostrar barnen som syskon, men Bruno ogillar Alejandro. Alejandro är ansvarsfull medan Bruno är oansvarig. Antonio omkommer i en olycka och efterlämnar sitt arv till Alejandro, vilket gör att Bruno blir galet avundsjuk. Han beslutar sig för att göra sig av med Alejandro. Han anlitar en chaufför som prejar Alejandro av vägen, och alla tror att han avlidit.

Alejandro har haft telefon- och internetkontakt med en kvinna vid namn Maria Jose, men inte träffat henne. Bruno utger sig för att vara Alejandro och gifter sig med henne. Men Alejandro kommer tillbaka, men han har minnesförlust. När Alejandro upptäcker att Maria Jose är gravid inser han att han älskar henne. Det är många olika intriger där Bruno försöker lura Alejandro och Maria Jose, bland annat orsakar han ytterligare en minnesförlust, denna gång är det Maria Jose som förlorar minnet.

Rollista
 Jacqueline Bracamontes som Maria Jose Samaniego/Sandra Miranda Betancourt, kvinnlig protagonist
 William Levy som Alejandro Lombardo, manlig protagonist
 David Zepeda som Bruno Albeniz, manlig antagonist, 
 Julián Gil som Ulises Villaseñor 
 Ana Brenda Contreras som Maura Albarran
 Daniela Luján som Lisette Albarran
 Daniela Romo som Victoria Albeniz,
 Gabriel Soto som Fernando Alanis
 Wendy Gonzalez som Paula Samaniego
 Chantal Andere som Raquel Albeniz, 
 Marcelo Córdoba som Roberto Castelar
 Héctor Sáez som Pedro Samaniego

Mexikanska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2009
TV-serieavslutningar 2010
Spanskspråkiga TV-serier
Såpoperor
Mexikanska TV-serier från 2010-talet
TV-program i Las Estrellas
TV-serier från Televisa
Magdalena Kinga Ljung

Magdalena Kinga Ljung, tidigare Dziurlikowska, född 10 oktober 1975 i Warszawa, är en svensk konstnär och konstkritiker. 

Ljung arbetar med video, foto och text.

Ljung är verksam som konstkritiker för Göteborgs-Posten  och olika konsttidskrifter. Åren 2006–2010 medverkade hon i Expressen Kultur. Hon är också lärare på Gerlesborgsskolan i Stockholm. Ljung har en fil.kand. i konstvetenskap från Stockholms universitet och en fil.mag. i konst från Konstfack.

Separatutställningar
2015 Man och barn, APA Gallery, Stockholm
2014 Mother of Pearl, Galleri Syster, Luleå
2013 Mother of Pearl, Domeij Gallery, Stockholm
2012 My Secret Voice, Galleri Box, Göteborg
2010 Life Styling, Eskilstuna konstmuseum

Screenings och grupputställningar i urval
 2017 Uppsala Internationella Kortfilmsfestival
2017 Marabouparkens konsthall, Stockholm
2017 Transition II, Meken, Smedjebacken
2016 Personligt, Visby Konstmuseum
2016 Transition, Leksands Kulturhus
2014 Survival Kit, Vita Kuben, Umeå
2014 Hem Längtan, Norrköpings Konstmuseum
2012 Sånt som händer, Ystads konstmuseum
2012 Tempo Dokumentärfestival, Stockholm
2011 Turku Biennial, Aboa Vetus & Ars Nova, Finland
 2011 Uppsala Internationella Kortfilmsfestival
 2010 Vittnesmål, Tensta Konsthall, Stockholm
 2009 Sakernas tillstånd, Kulturhuset, Stockholm
 2009 Oberhausen Short Film festival
 2008 Kassel Documentary Film and Video Festival

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats
Reportage i Dagens Nyheter
Reportage i Dagens Nyheter

Svenska videokonstnärer
Svenska konstkritiker
Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Personer från Warszawa
Födda 1975
Levande personer
Kvinnor
Anderstorps socken

Anderstorps socken i Småland ingick i Västbo härad i Finnveden, ombildades 1953 till Anderstorps köping efter att delar 1949 överförts till Gislaveds köping och området är sedan 1974 en del av Gislaveds kommun, från 2016 inom Gislaveds distrikt och Anderstorps distrikt, i Jönköpings län.

Socknens areal är 95,07 kvadratkilometer, varav land 92,76. År 2000 fanns här 6 031 invånare. Tätorten Anderstorp med sockenkyrkan Anderstorps kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Anderstorps socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Anderstorps församling och för de borgerliga frågorna till Anderstorps landskommun.  Ur denna senare bröts municipalsamhället Gyllenfors ut 1949 till Gislaveds köping. Kvarvarande landskommun ombildades 1953 till Anderstorps köping, som 1971 blev Anderstorps kommun och 1974 uppgick i Gislaveds kommun. 

1 januari 2016 inrättades distrikten Gislaved och Anderstorp, med samma omfattning som motsvarande församlingar hade 1999/2000 och fick 1951, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Norra Västbo kompani, och Smålands grenadjärkår, Jönköpings kompani.

Geografi och natur
Anderstorps socken är en kuperad skogsbygd med en större mosse i norr, Stormossen. Största insjö är Bråarpasjön.

Anderstorps Stormosse är ett naturreservat som ingår i EU-nätverket Natura 2000 och delas med Båraryds socken i Gislaveds kommun och Källeryds socken i Gnosjö kommun.

Sätesgårdar var Bråarps säteri, Stjärnehults säteri och Gyllenfors bruk.

Fornminnen
Ett järnåldersgravfält är känt. En offerkälla finns vid Lövås, Glörje källa.

Befolkningsutveckling
Befolkningen har med någon enstaka variation ökat stadigt från 647 1810 till 5 225 1990.

Namnet
Namnet (1498 Anderstorp), taget från kyrkbyn, har förledet mansnamnet Andor eller Anders och efterledet torp, nybygge.

Se även
Anderstorps församling
Anderstorps landskommun
Anderstorps köping
Lista över fasta fornminnen i Gislaveds kommun#Anderstorp

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 4 Hermes 1957 Libris

Externa länkar

Anderstorps socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Västbo härad
Indelningar i Gislaveds kommun
Jozef Miloslav Hurban

Jozef Miloslav Hurban, född 19 mars 1817 i Beckov, död 21 februari 1888 i Hlboké, var en slovakisk skriftställare; far till Svetozár Hurban-Vajanský.

Hurban ägnade sig vid sidan av sin prästerliga verksamhet åt den slovakiska frihetsrörelsen och litteraturen, grundlade den första slovakiska litteraturkalendern, "Nitra" (1842), och tidskriften "Slovenské Pohlády" (1847), i vilken han publicerade en studie över den slovakiska litteraturen, och skrev bland annat en värdefull biografi över Ľudovít Štúr. Han deltog livligt i de politiska rörelserna 1848-49 och 1861 för slovakernas nationella strävanden. Han tillhörde den evangeliska kyrkan och försökte verka för en union mellan Ungerns lutheraner och reformerta och blev ett par gånger dömd till fängelse för sin religiösa och politiska tro. Staden Hurbanovo uppkallades 1948 efter honom.

Asteroiden 3730 Hurban är uppkallad efter honom.

Källor

Slovakiska författare
Slovakiska politiker
Födda 1817
Avlidna 1888
Män
Ugglan
Personer från regionen Trenčín
Anderstorps köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Anderstorps köping. För orten se Anderstorp.

Anderstorps köping var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
Anderstorps köping bildades 1953 genom en ombildning av Anderstorps landskommun där Anderstorps municipalsamhälle  inrättats  bildats 1943. 1971 ombildades köpingen till Anderstorps kommun som 1974 uppgick i Gislaveds kommun.

Köpingen hörde till Anderstorps församling.

Köpingen ingick i  Östbo och Västbo tingslag.

Vapen saknades

Geografi
Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1957 omfattade köpingen den 1 november 1960 en areal av 80,72 km², varav 78,61 km² land.

Tätorter i köpingen 1960

Tätortsgraden i köpingen var den 1 november 1960 84,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i Anderstorps köping 1954–66

Källor

Fotnoter

Indelningar i Gislaveds kommun
Sveriges köpingar
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Sveriges kommuner 1952-1970