kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lovisin

Lovisin, numera Lowisin, är en svensk friherrlig ätt.

Ättens äldsta kända stamfader är Olof Eriksson Lovisinus (död 1648) som ska ha varit född i Södermanland. I Anreps ättartavlor uppges att han var bondson, men han ska själv ha uppgett att släkten tidigare haft höga poster i Södertälje. Lovisinus studerade vid Uppsala universitet och blev sedan auskultant vid Svea hovrätt, för att bli borgmästare i Södertälje och sedan assessor i Svea hovrätt. Hans första hustru, Margareta Larsdotter Lælia, var dotter till professorn och kunglige sekreteraren Laurentius Johannis Lælius som för sina sympatier för den katolske Sigismund gick i landsflykt. Lælius hustru Vendela Berendsdotter hade Stockholmsborgerlig bakgrund som maken, dotter till köpmannen Bernt Hafwestad och Vendela Henriksdotter (Snauel). Margareta Lælia hade tidigare varit gift med Erik Elfsson, och Lovisinus kom därmed i besittning av den föregående makens skattehemman i Björkeby, Toresund.

I äktenskapet med Margareta Lælia föddes Erik Lovisin som var landshövding. Han adlades 1673 på bibehållet namn, men hann inte ta introduktion förrän han 1687 upphöjdes till friherre i vilken egenskap han introducerades 1689 på nummer 88. Han gjorde godset Brandalsund till fideikommiss. Hans hustru var Catharina Nilsdotter som i Anreps ättartavlor har efternamnet Lenström, dotter till lärftskrämaren i Stockholm Nils Jonsson och Brita Michaelsdotter. Anrep uppger att hustrun senare gifte om sig med den Hans som adlades Ehrenpreuss. Döttrarna gifte sig Gripenwaldt, Grubbensköld och Crusebjörn samt med Gustaf Palmfelt och Carl Frölich. Två söner studade vid samma slag i Polen 1704. Ätten fortlevde på svärdssidan med två söner, assessorn Erik Lovisin och överstelöjtnanten Jacob Lovisin. Den äldre grenen slocknade på 1860-talet, varmed den yngre grenen av ätten övertog Brandalsund som 1908 blev fideikommisskapital.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Hans Gillingstam, Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1982
 Birgitta Lager-Kromnow, Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1977

Svenska friherrliga ätter
Hansjöliden

Hansjöliden är en by i Kramfors kommun, Gudmundrå socken i Ångermanland vid sjön Nästvattnets södra ände och är en del av Kramfors finnmark. Skoterleden från Kramfors mot Habborn går förbi Hansjöliden. Byn har en bofast familj (2010).

Orter i Kramfors kommun
Zambias litteratur

Någon omfattande skriven zambisk litteratur har aldrig förekommit. 1937 grundades i dåvarande Nordrhodesia African Literature Committee för att uppmuntra till skrivande på de inhemska språken. Man gav ut litteratur på åtminstone fyra av dessa språk, och ordnade årliga litteraturtävlingar.

Litteratur på inhemska språk 
Andreya Masiye ses som den första författaren från Zambia. Hans debut, The Lonely Village, gavs ut 1946, och han skrev därefter i tjugo år på nyanja. Bland annat skrev han kortromanen Tsoka ndi mwai (”Från sorg till glädje”, 1962). En yngre zambisk författare, Jacob Nkosini Zulu, skrev även han kortromaner på nyanja.

Den starkaste litteraturen på inhemska språk har varit den på bemba. Bembafolket blev tidigt kristnade och fick ett skriftspråk, vilket tillsammans med deras politiska dominans har lett till litteraturens styrka. Den mest berömda författaren på bemba är Stephen Andrea Mpashi, som har gett ut fem kortromaner och en diktsamling. Andra namn är M.K. Chifwaila, W.B. Chilangwe, Edward Kabonga och J.M. Bwalya. På chitumbuka skrev tidigt L.K.H. Goma, och på tonga L.M. Mwinga. På lozi har författare som Fwanyanga Matale Mulikita, M.M. Sakubita och poeten E.N. Kamitondo publicerat sig.

Litteratur på engelska 
Efter Zambias självständighet uppmuntrades författarna att skriva på engelska, som sågs som en enande kraft i landet, där över 50 språk talas. Bland andra Andrea Mpashi och Fwanyanga Mulikita övergick till att skriva på engelska, och namn som Gideon Phiri och Dominic Mulaisho dök upp. Författarna skrev på en zambisk vardagsengelska, och berättade om livet i de snabbt växande städerna i landet. Mulaishos roman The Tongue of the Dumb (1971) hålls som en höjdpunkt i den zambiska litteraturen. I den skriver Mulaisho om svårigheten för den traditionella byn och missionsstationen att kommunicera och samarbeta.

Från 1970-talets slut ledde den ekonomiska krisen till en nedgång i bokutgivningen, och under 1980- och 1990-talet gavs knappt någon skönlitteratur alls ut. Zambiska författare har därför vänt sig till Zimbabwe för att ge ut sina verk. Bland de viktigaste av de nyare zambiska författarna som getts ut i Zimbabwe är Binwell Sinyangwe, vars delvis självbiografiska Quills of Desire (1994) handlar om den zambiske toppstudenten Wiza, som har genomskådat den politiska korruptionen i landet och vill söka sig till ett utländskt universitet, men hela tiden motarbetas av staten. Wiza skriver en roman, men censuren tillåter inte att den ges ut, och till slut ser han ingen annan utväg än att ta sitt liv.

Dramatik 
Den zambiska dramatiken har haft stor betydelse i landet. Fwanyanga Mulikita har skrivit Shaka Zulu, som bygger på en biografi över zulukungen Shaka. Andreya Masiye använde sig i The Lands of Kazembe (1973) av gamla portugisiska dagböcker. Pjäsen utspelar sig på gränsen till Angola, vid Zambezifloden. En folklig teater uppstod också i landet, och det största namnet är Kabwe Kasoma, vars satiriska pjäser spreds framför allt över radion. The Fools Marry framhålls ofta som hans största verk.

Se även 
Afrikas litteratur
:Kategori:Zambiska författare

Källor 

Zambisk litteratur
Litteraturöversikter
Von Kiörning

von Kiörning var en svensk adelsätt vilken adlades 1751 och introducerades 1752 på nummer 1949.

Trots namnlikhet har ätten inget samband med vare sig frälseätten Körning (Kyrning), som härstammar från Simon djäkn, eller en dansk släkt som också burit namnet. Ätten härstammade från Nordmaling. I Anreps ättartavlor uppges en bonde i Kjörninge by, Olof Göransson, som ättens stamfader. Denne borde ha varit född omkring år 1600. Anrep uppger att hans hustru hette Anna. De var föräldrar till Olaus Olai Kjörning, skolpräst i Härnösand och sedan komminister i Attmar. Hans hustru Magdalena Stigzelia var brorsdotter till ärkebiskop Laurentius Stigzelius och dotter till Nicolaus Stigzelius vars hustru enligt herdaminnena hette Anna Henriksdotter. En son till dem, Georgius Kjörning, efterträdde fadern som komminister i Attmar och var gift med en rådmansdotter Ingrid Hög från Söderhamn vars morfar var prosten Olof Lidman i Tuna som till hustru enligt herdaminnet hade Karin Bozæa. Georgius Kjörning var far till biskopen i Härnösands stift, Olof Kjörning, gift med Elisabeth Margareta von Hermansson vars mor var en Steuch och tillhörde Bureätten.

Deras barn adlades år 1751 med namnet von Kiörning. Till vapen fick de ett som påminde om det vapen som den danska frälseätten, berättar Anrep och fortsätter med att förtydliga att detta enbart berodde på namnens likhet och inte på något faktiskt släktskap. Sönerna introducerades 1752 på nummer 1949. Den enda dottern, Inga Elisabeth von Kiörning, var gift med professor Petrus Nicolai Christiernin. Äldste sonen Georg von Kiörning var legationssekreterare i Ryssland och kommerseråd men barnlös. En bror till honom, ryttmästaren vid livregementet Carl Gustaf von Kiörning, avled barnlös. Den yngste av bröderna, Johan Mattias von Kiörning var expeditionssekreterare och gift von Post men hans enda barn avled späd, varmed han slöt ätten 1832.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Svenskt biografiskt lexikon, Stockholm 1977
 Leonard Bygdén, Hernösands stifts herdaminne

Svenska adelsätter
Kiörning
Bureätten
Tuiskon Ziller

Tuiskon Ziller, född den 22 december 1817 i Wasungen (Sachsen-Meiningen), död den 20 april 1882 i Leipzig, var en tysk filosof och pedagog. Han är som stiftare av Verein für wissenschaftliche Pädagogik (1868) den egentlige grundläggaren av den Herbartska skolan inom den tyska pedagogiken.

Ziller verkade först en kortare tid som gymnasielärare i Meiningen, förvärvade sig genom en rättsfilosofisk avhandling docentur i filosofi vid Leipzigs universitet 1853, stiftade vid detta lärosäte ett pedagogiskt seminarium med övningsskola 1862 och blev e.o. professor i pedagogik 1864. 

Ziller bidrog väsentligt till att utbreda Herbarts pedagogiska idéer genom det klara, bestämda sätt, på vilket han framställde dem, men lär inte kunna fritagas från att ha infört stridbar ensidighet och stel formalism i sin skola, vilket inte främjat den sunda pedagogiska utvecklingen. 

Hans huvudarbeten är Einleitung in die allgemeine Pädagogik (1856; 2:a upplagan 1901), Grundlegung zur Lehre vom erziehenden Unterricht (1865; 2:a upplagan 1884), Allgemeine Pädagogik (1886; 3:e uppl. 1892) och Allgemeine philosophische Ethik (1880; 2:a upplagan 1886). Sedan 1869 redigerade han "Jahrbuch des Vereins für wissenschaftliche Pädagogik".

Källor 

 

Födda 1817
Avlidna 1882
Tyska filosofer
Tyska pedagoger
Tyska professorer
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Män
August Eberhard Müller

August Eberhard Müller,  född den 13 december 1767 i Northeim, död den 3 december 1817 i Weimar, var en tysk musiker. 

Müller blev 1804 kantor vid Thomaskyrkan i Leipzig och 1810 kapellmästare i Weimar. Han skrev en mängd kompositioner för sång, flöjt, orgel och piano. 

Berömd blev hans instruktiva musik för sistnämnda instrument: kapriser och fantasier liksom en Pianoforteschule (1804), som blev grundvalen för Kalkbrenners metod.

Källor

Externa länkar 
 
 Robert Eitner: August Eberhard Müller. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Vol 22, Duncker & Humblot, Leipzig 1885, p. 515–517.
 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Personer från Niedersachsen
Födda 1767
Avlidna 1817
Män
Ugglan
Martin Johansson (författare)

Martin Johansson, född 1973, mer känd under sitt bloggarnamn Pain de Martin, är en svensk bloggare, författare och art director. Johansson startade sin blogg Pain de Martin 2007 och Lite mer bröd 2011. Bloggarna handlar om brödbak, speciellt att baka bröd på surdeg. 2008 mottog han Matbloggspriset.
2010 fick han Allt om mats Stora matpriset. Johansson har släppt fem böcker; en bok 2009, en 2010, en 2012 en 2017 och en 2019. De tre förstnämnda är utgivna på Natur & Kultur och de två senare är utgivna på Bonnier Fakta.

Bibliografi

Referenser 
Noter

Tryckta källor

Svenska kokboksförfattare
Svenska bloggare
Män
Födda 1973
Levande personer
Portal: Internet i Sverige
Henri de Bornier

Henri de Bornier, född 25 december 1825 och död 1901, var en fransk poet, som 1893-1901 medlem av franska akademien.

de Bornier debutarde som lyriker med Premières feuilles (1845) och verakde senare även som dramatiker. Hans romantiska nationaldrama, La fille de Roland (1875), översattes av Edvard Bäckström 1876 som "Rolands dotter" och uppfördes i Stockholm samma år.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Externa länkar

Franska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1825
Avlidna 1901
Män
Ledamöter av Franska Akademien
Töm

Töm är ett remtyg som ingår som en del av ett betsel och som används för att behärska och styra hästen vid körning. Kuskens händer verkar genom tömmarna på bettet i hästens mun och därmed på hästens framdel, i huvudsak återhållande. Handtöm kallas en kort töm som används då hästen förs vid hand.

Källor

Hästutrustning
Säsong 12 av Simpsons

Simpsons (säsong 12) sändes i USA mellan 1 november 2000 och 20 maj 2001, men fyra avsnitt från produktinslinjen för säsong 11, (BABF). Säsongens show runner var Mike Scully.

Denna säsong var den sista säsongen med Mike Scully som exekutiv producent. Fyra avsnitt som producerades för säsongen sändes under säsong 13. Al Jean vann en Primetime Emmy Award för "Outstanding Animated Program (for Programming Less Than One Hour)". Säsongen fick också en nominering till Primetime Emmy Award för "Outstanding Music Composition for a Series". Avsnittet HOMR vann en Annie Award för "Outstanding Writing in an Animated Television Production". Hank Azaria nominerades också till en Primetime Emmy Awards för Worst Episode Ever. Lisa Simpson vann en Board of Directors Ongoing Commitment Award. Säsongen vann under 2002 även Kids' Choice Awards. Säsongen sågs i genomsnitt av 14,7 miljoner,

Lista över avsnitt

Hemvideoutgivningar 

DVD:n släpptes som en boxset i USA och Kanada den 18 augusti 2009, i Storbritannien den 28 september 2009, i Australien och Sverige den 2 september samma år.
Liksom förra säsongen släpptes DVD-boxen i två versioen en "Collector's Edition", med ett plastfodral föreställandes Comic Book Guys ansikte och en standardbox med samma figur. Liksom förra Collector's Edition förpackningen bifogas en kartongbox, båda versionerna är utforamde som ett utdragbar fodral, utformat som ett dragspel.

Källor

Externa länkar
Säsong 12 på The Simpsons.com, (äldre version) 
Säsong 12 på The Simpsons.com, (nyare version) 

12
TV-säsonger 2000
TV-säsonger 2001
Michail Borodin

Michail Markovitj Borodin, född Grusenberg i Vitebsk 9 juli 1884, död 29 maj 1951, var en rysk-judisk kommunistisk organisatör som spelade en avgörande roll för grundandet av Kinas kommunistiska parti och omorganiseringen av Sun Yat-sens nationalistparti Guomindang i Guangzhou.

Borodin föddes i en judisk familj Vitebsk i det som idag är Vitryssland. 1900 gick han med i Der Bund  och 1903 inträdde han i Rysslands socialdemokratiska arbetareparti. Han arresterades av de tsarryska myndigheterna 1907 och valde året därpå att fly till USA. Där studerade han en tid vid Valparaiso University i Indiana och organiserade ryska flyktingar. Efter Oktoberrevolutionen återvände han till Ryssland 1918 och arbetade i partiets avdelning för utländska förbindelser. Mellan 1919 arbetade han i Mexiko, Storbritannien och USA som agent för Komintern.

Åren 1923 till 1927 arbetade han som rådgivare åt Sun Yat-sen och åt dennes Guomindangs lokala regering i Guangzhou samtidigt som han bistod det nybildade Kinas kommunistiska parti. På Borodins inrådan omorganiserades Guomindang som ett centralistiskt parti på leninistisk mönster och han hjälpte till att grunda Militärhögskolan i Whampoa, som skulle utbilda officerare för ett militärt enande av Kina.

Borodins inflytande förblev starkt även efter Suns död 1925 och behöll inledningsvis sin rådgivande ställning under Chiang Kai-shek Nordfälttåg som enade centrala och östra Kina 1926-27. När Chiang Kai-shek bröt med kommunisterna i mars-april 1927 slöt sig Borodin till Guomindangs vänsterflygel som upprättat en rivaliserande regering i Wuhan. Han tvingades dock lämna Kina när de båda fraktionerna enades senare samma år och uteslöt kommunisterna från Guomindang.

I Sovjetunionen blev han 1949 anklagad för att vara statsfiende och sändes till Gulagläger i Sibirien. Han avled där två år senare.

Referenser 
 
Holubnychy, Lydia. Michael Borodin and the Chinese Revolution, 1923-1925. Ann Arbor, Mich.: Published for East Asian Institute, Columbia University by University Microfilms International, 1979.

Ryska kommunister
Födda 1884
Avlidna 1951
Män
Gulagfångar
WP:Projekt Kina
Personer från Vitsebsk
Stephen Andrea Mpashi

Stephen Andrea Mpashi, född den 3 december 1920 i Kasama i dåvarande Nordrhodesia, är en zambisk författare, som framför allt skriver på sitt modersmål bemba.

Mpashi har sedan före självständigheten skrivit ett flertal noveller, romaner och dikter; bland annat satiriska berättelser om livet i gruvområdet Copperbelt. Många av hans böcker gavs ut med stöd från katolska kyrkan. Efter självständigheten 1964 blev han chef för utgivningen av inhemsk litteratur i Zambia, och 1969 publicerade han på engelska en biografi över Betty Kaunda, fru till Zambias president Kenneth Kaunda. Han är en av få zambiska författare som fått ett verk översatt till ett annat inhemskt språk: hans Uwakwensho Bushiko översattes till nyanja av Jacob N. Zulu 1963. Han har även varit föremål för en doktorsavhandling, "The Influence of Oral Narrative Traditions on the Novels of Stephen A. Mpashi" av Kalunga S. Lutato (University of Wisconsin, 1980).

Mpashi prisas ofta för sina verks goda struktur och språk samt intressanta tematik, men han är även viktig för det sätt på vilket han har dokumenterat bembafolkets historia.

Bibliografi 
1950 : Cekesoni aingila ubosoja (Jackson into the Army)
1951 : Uwakwensho bushiku (Detective Story)
1951 : Ubusuma bubili (Advice to women on their appearance and conduct)
1952 : Umucinshi (Good manners in society) 
1955 : Icibemba na mano yaciko
1956 : Pano calo
1956 : Abapatili bafika ku baBemba (The Catholic priests arrive among the Bemba)
1957 : Pio akobekela vera (Pio Becomes Engaged to Vera)
1960 : Akatabo ka baice
1962 : Amalango (Bemba poems)
1978 : Tusoobolole Icibemba (Let's Sort out Bemba)

Se även 
Zambias litteratur

Källor 

Zambiska författare
Bembaspråkiga författare
Födda 1920
Levande personer
Män
Personer från Kasama
Hundraåringar
Härsö

Härsö är en ö i Tyresö kommun mellan Brevikshalvön och Ingarö. Ön är ca 1,7 km lång och är till största delen bevuxen med hällmarkstallskog. På ön finns Domkyrkan, ett av skärgårdens högsta berg.

På Härsö, som ägs av Erstaviks Fideikommiss, har Ropstens Båtklubb samt Nacka Förenade Båtklubbar sina klubbhamnar. Dessa hamnar är avsedda för föreningarnas medlemmar.

Källor 
 Nacka förenade båtklubbar

Öar i Tyresö kommuns skärgård
Evolution (album av Journey)

Evolution är det femte albumet av det amerikanska rockbandet Journey. Det släpptes 1979. Albumet har sålt ca tre miljoner exemplar bara i USA. Den största hiten från skivan är "Lovin Touchin Squeezin" som är skriven av Steve Perry. Ny trummis var Steve Smith som ersatte Aynsley Dunbar. Albumet nådde en 20:e plats på Billboard 200.

Låtlista
 "Majestic" (Perry, Schon) - 1:16
 "Too Late" (Perry, Schon) - 2:58
 "Lovin Touchin Squeezin" (Perry) - 3:55
 "City of Angels" (Perry, Rolie, Schon) - 3:12
 "When You're Alone (It Ain't Easy)" (Perry Schon) - 3:10
 "Sweet and Simple" (Perry) - 4:13
 "Lovin You Is Easy" (Perry, Schon, Gregg Errico) - 3:38
 "Just the Same Way" (Rolie, Schon Valory) - 0:18
 "Do You Recall" (Perry, Rolie) - 3:13  
 "Daydream" (Perry, Schon, Rolie, Valory) - 4:42
 "Ladyluck" (Perry, Schon, Valory) - 3:35

Medverkande
Steve Perry - Sång
Neal Schon - Gitarr
Gregg Rolie - Keyboard, sång
Ross Valory - Bas
Steve Smith - Trummor

Musikalbum 1979
Album av Journey
Album producerade av Roy Thomas Baker
Joshua James

Joshua James är en amerikansk rock- och folkmusiker som för närvarande har sin bas i Provo, Utah. Joshua James jämförs ofta med Bob Dylan, Neil Young, Bright Eyes och Ray LaMontagne. James är känd för sin intima sångstil och bitterljuva sångtexter, som ofta har att göra med tragedi, religion, funktionsnedsättning eller missbruksproblem. Han sjunger och spelar gitarr och piano. 

Hans ursprungliga digitala utgåva av The Sun Is Always Brighter på iTunes nådde # 1 på tjänstens folkalbumslista under 2007. Albumet uppmärksammades och Paste Magazine nämnde honom i "The Next 25 Artists You Need To Know" i deras september-nummer under 2008.

Diskografi
Album

Amerikanska rockmusiker
Amerikanska folkmusiker
Levande personer
Födelseår saknas
Män
Georgien i Eurovision Song Contest 2010

Georgien deltog i Eurovision Song Contest 2010, efter ett års frånvaro. Den georgiska sändaren SSM (Sakartvelos sazogadoebrivi mauts'q'ebeli) valde artisten internt, vilket blev Sofia Nizjaradze. Den 27 februari hölls en nationell låtuttagning, då Nizjaradze framförde sex låtar. Slutligen stod låten "Shine" som vinnare efter att tele- och juryrösterna räknats. Låten var skriven av bland andra svensken Harry Sommerdahl och italienaren Christian Leuzzi.

Uttagning

Den 16 januari meddelade SSM att man valt Sofia Nizjaradze som representant för Georgien i Eurovision Song Contest 2010. Efter valet av artist startades en uttagning av låtar, då 5 låtar skulle väljas till en nationell final. 

Den 9 februari 2010 annonserade SSM att man valt de sex låtar som kom att tävla om att få representera Georgien i tävlingen. Några av de kända kompositörerna som fanns med inkluderade: Tinatin Dzjapardize, co-writer till Islands bidrag i 2009 års Eurovision; Svika Prick, co-writer till Israels bidrag i 1998 års Eurovision; och Hanne Sørvaag, textförfattare till Tysklands bidrag i 2008 års Eurovision, samt till Norges bidrag till Eurovision Song Contest 2010. 

Den 27 februari hölls låtuttagningen i Tbilisis evenemangshall. Låten "Shine", skriven av Harry Sommerdahl, Hanne Sørvaag och Christian Leuzzi stod slutligen som vinnare av de sex framförda låtarna.

Resultat i den nationella finalen

*Samtliga bidrag framfördes av Sofia Nizjaradze.

Eurovision Song Contest 2010

Inför Eurovision
Inför Eurovision Song Contest var Nizjaradze gäst vid den azerbajdzjanska nationella finalen den 2 mars, där hon framförde sitt bidrag "Shine". Nizjaradze uppträdde även vid Ukrainas nationella uttagning med sin låt "Shine". Inför tävlingen åkte man även ut på en promo-turné, där man besökte bland annat Grekland och Turkiet.

Vid Eurovision
Vid Eurovision tävlade Georgien i den andra semifinalen, den 27 maj 2010. Där fick man 106 poäng, däribland två tolvor (högsta poäng) från Armenien respektive Litauen. Detta räckte till en 3:e plats, bland de 10 som går till final, och därmed kvalificerade man sig till finalen den 29 maj 2010. I finalen fick Georgien 136 poäng, vilket räckte till en 9:e plats. Detta innebar Georgiens bästa resultat någonsin, då det tidigare bästa resultatet var Diana Ghurtskaias 11:e plats från Eurovision Song Contest 2008.

Se även
Georgiens bidrag i Eurovision Song Contest
Eurovision Song Contest 2010

Referenser

Fotnoter 

2010 i Georgien
Musikåret 2010
Musik i Georgien
Länder i Eurovision Song Contest 2010
Laner

Lanerna är de tandfria områden som finns mellan framtänderna och kindtänderna hos en häst. De har till grundval den mer eller mindre skarpa kanten av underkäken, som där är beklädd av munnens slemhinna.

Det är på lanerna och tungan som bettet skall vila när hästen betslas för ridning eller körning. Eftersom den tunna benkanten endast är täckt av slemhinna tål den väldigt lite belastning och utformningen av bettet är därför av stor betydelse.

Källor

Hästanatomi
Ban Jelačićs torg

Ban Jelačićs torg (kroatiska: Trg bana Josipa Jelačića eller Trg bana Jelačića) är den kroatiska huvudstaden Zagrebs centrala torg. Torget är uppkallat efter banen och greven Josip Jelačić av Bužim och ligger i stadens centrala delar i Nedre staden, strax nedanför Zagrebs historiska stadskärna som utgörs av Gradec och Kaptol.

Namnformer 
Lokalt kallas torget populärt för Jelačić-plac (från tyskans Platz som betyder torg) eller bara för Trg (Torget). Då torget grundande på 1600-talet kallades det först för Harmica och 1947-1990 för Republikens torg (Trg Republike).

Arkitektur och offentlig konst 
Runt torget finns byggnader som bär stildrag från klassicismen, secessionen och modernismen. Den äldsta byggnaden vid torget är från 1827.

Ban Jelačićs staty 

Torget pryds av en stor ryttarstaty föreställande greve Josip Jelačić av Bužim till häst. Statyn skapades av den österrikiska arkitekten Anton Dominik Fernkorn och installerades på torget den 19 oktober 1866. 1947 avlägsnades statyn av de jugoslaviska kommunistiska myndigheterna och torget döptes formellt om till Republikens torg. Statyn förvarades därefter i konstmuseets Gliptotekas källare och återbördades den 11 oktober 1990 sedan Kroatien blivit självständigt från Jugoslavien. Samma år fick torget tillbaka sitt gamla namn, Ban Jelačićs torg.

Manduševac 
Vid torget finns en fontän vid namn Manduševac som är starkt förknippad med legenden om hur staden Zagreb fick sitt namn. Enligt denna legend ska en ban ha kommit tillbaka från ett stort fältslag. Trött och törstig bad han en ung flicka vid namn Manda att ösa upp vatten åt honom ur källan. Därefter har källan kallats Manduševac och staden fick heta Zagreb (efter verbet "zagrabiti" som betyder "att ösa"). 

Efter torgets rekonstruktion 1898 täcktes Manduševac över och dess exakta position föll i glömska. Den var sedan övertäkt fram till rekonstruktionen 1986 då den upptäcktes igen.

Panoramavy

Se även 
Sankt Markus torg

Externa länkar

Referenser

Fotnoter 

Torg i Zagreb
Donji grad