kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kolbäcks församling

Kolbäcks församling var en församling i Västerås stift och i Hallstahammars kommun i Västmanlands län. Församlingen uppgick 2006 i Kolbäck-Säby församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde till 1 maj 1917 ett eget pastorat. Från 1 maj 1917 till 2006 var församlingen moderförsamling i pastoratet Kolbäck och Säby som mellan 1962 och 1970 även omfattade Rytterne församling. Församlingen uppgick 2006 i Kolbäck-Säby församling.

Organister
Lista över organister i Kolbäcks församling.

Kyrkor 
 Kolbäcks kyrka

Se även
Kolbäcks socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Hallstahammars kommun
Álvaro Obregón

Álvaro Obregón, född 19 februari 1880 i Navojoa i Sonora, död 17 juli 1928 i San Ángel i Mexico City, var en mexikansk militär (general) och politiker (för Partido Laborista, ett arbetarparti) och var landets 56:e president 1920-1924. 

Obregon deltog i mexikanska inbördeskriget 1913-16 på Venustiano Carranzas sida, var senare krigsminister, gjorde 1920 upprro mot Carranza och blev efter dennes mord samma år president.

Han valdes på nytt till president för perioden 1928-1932 men mördades på restaurangen La Bombilla i San Ángel i Mexico City.

Källor

Externa länkar
 Essä om slaget vid Celaya med foks på general Obregóns taktik.

Mexikos presidenter
Mexikanska politiker under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1928
Män
Mördade mexikanska politiker
Personer från Sonora
Basingstoke Town FC

Basingstoke Town FC är en engelsk fotbollsklubb i Basingstoke, grundad 1896. Hemmamatcherna spelas på The Camrose som är uppkallad efter Lord Camrose. Klubbens smeknamn är The Dragons eller The Stoke. Klubben spelar sedan säsongen 2019/2020 i Southern Football League Division One South.

Historia 
Klubben bildades 1896 genom en sammanslagning av Aldworth United och Basingstoke Albion. 1912 och 1920 vann man Hampshire League North Division, men sedan fick man vänta tills 1966 innan några större framgångar kom. Mellan 1966 och 1971 vann man eller kom som sämst tvåa, 1971 vann man "dubbeln" genom att vinna både ligan och Hampshire Senior Cup utan att förlora en enda match. Säsongen därpå gick man med i Southern Football League Division One South. Det tog sedan 14 år innan man vann en titel igen, Southern Football League Southern Division 1985. Säsongen 1987/88 gick man med i Isthmian League Premier Division och de kommande 17 åren åkte man jojo mellan Premier Division och Division One, men man hann även med att vinna Hampshire Senior Cup två gånger.

Basingstoke kvalificerade sig inte för sin plats i nyligen startade Conference South 2004/05, utan de fick Hendons plats när de tackade nej. Detta då de var den klubb som närmast efter Hendon i Isthmian League Premier Division den säsongen.

Meriter 
 Southern Football League South Division: 1984/85
 Hampshire League North Division: 1911/12, 1919/20
 Hampshire League Division One: 1967/68, 1968/69, 1970/71
 Hampshire Senior Cup: 1970/71, 1989/90, 1995/96

Rekord 
 Flest mål: Paul Coombs – 164 1991–99
 Största vinst: 10–0 mot Chichester City United, FA-cupen första kvalomgången 1976
 Största förlust: 0–8 mot Aylesbury United, Southern League 1979
 Största hemmapublik: 5 085 mot Wycombe Wanderers, FA-cupen första omgången november 1997
 Största hemmapublik i ligan: 2 810 mot Aldershot Town, december 1998

Referenser 
Engelska Wikipedia och klubbens hemsida.

Externa länkar 

 
 Basingstoke Town FC på FCHD
Vassända-Naglums landskommun

Vassända-Naglums landskommun var en kommun i dåvarande Älvsborgs län, Västergötland.

Administrativ historik
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till församlingarna och för de borgerliga frågorna till kommunerna. Vassända och Naglums socken socknar bildade då en gemensam kommun, men fortsatte som separata församlingar fram till 1888. 

Vassända-Naglums kommun låg mellan Trollhättan och Vänersborg, och förorter till de bägge orterna växte fram inom kommunens gränser. Förorten Strömslund införlivades med Trollhättan när det samhället blev stad, medan Vänersborgs förorter blev kvar i Vassända-Naglum. 

Kommunen upplöstes 1945, varvid den norra delen införlivades med Vänersborgs stad och den södra delen införlivades med Trollhättans stad.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1942

Källor

Indelningar i Trollhättans kommun
Indelningar i Vänersborgs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Älvsborgs län
Elis Benckert

Elis Benckert, född 27 september 1881 i Stockholm, död 31 december 1912 i Stockholm, var en svensk arkitekt och möbelformgivare i nyklassicismens stilideal.

Utbildning 
Elis Benckert ville egentligen bli snickare och hade praktiserat i ett halvt år hos sin farbror Carl Herman Benckert Jr som var möbelsnickare, varefter följde studier 1900-1904 vid Kungliga Tekniska Högskolan i Stockholm och sedan arbete på en spansk kakelfabrik. Benckert hade haft Isak Gustaf Clason som lärare och arbetat en tid på Ragnar Östbergs kontor. Han hade på så sätt skaffat sig gedigna kunskaper om hantverk, material och arkitektur. Insikter, som skulle visa sig i hans fåtaliga verk, vilka präglades av äkthet, svenskhet och särskilt enkelhet. 

Benckerts arbetsmetod var att successivt förenkla huset, så att det slutliga resultatet blev fritt från onödiga utsmyckningar och därmed så rent och avskalat som möjligt. Han menade att all verklig uttrycksfullhet fordrade sparsamhet på effekterna och i denna del funnit inspiration hos Ragnar Östberg, Carl Westman och Lars Israel Wahlman.

Liv och verk 

Elis Benckert hade en kort arkitektbana och dog tidigt. Sina uppdragsgivare fann han främst i den finansvärld, som han genom sin uppväxt stod nära. Ett exempel för Benckerts stilenkelhet var Villa Lagercrantz på Djursholm, som bankdirektören Gustaf Lagercrantz, en kusin till Benckert, lät bygga för sig och sin familj och i vilken även möblerna i några rum hade ritats av arkitekten. 

Enkelheten var för Benckert ytterst viktigt, men inte fattigdomens enkelhet. Själv skrev han: "...Jag menar ej blott fattigdomens enkelhet, utan den goda smakens, något man lättare finner på ett slott i Bretagne än i en skärgårdsvilla vid Stockholm.". 

Han formulerade tre för honom absoluta krav på arkitekturen:
 Använd aldrig anspråksfullare former än ändamålet fordrar.
 Använd aldrig dyrbarare material än som behövs konstnärligt och praktiskt.
 Bearbeta ej materialet längre än det tål och formens karaktär fordrar.
Här var Benckert före sin tid, man kan ana vissa funktionalistiska stilidéer och formuleringen "less is more", som präglades av Ludwig Mies van der Rohe betydligt senare, hade han säkert gillat.

Elis Benckert var även en skicklig och framstående möbelformgivare. Ragnar Östberg gav honom uppdraget att inreda Stockholms stadshus, men det blev aldrig så. Nyårsnatten mellan 1912/1913 tog han sitt liv, 31 år gammal.

Verk i urval
 Villa Lagercrantz, Djursholm (1905-1910)
 Lundbohmsgården, Kiruna (tillbyggnad)
 Villa Ragnar Thiel, Saltsjö Duvnäs (1910-1912)
 "Borgen" i Skuru, Stockholms skärgård, ombyggnad (1911)
 Norrgården på Ängö, Stockholms skärgård (1912)
 Utställning i Arvika, utställningsbyggnader (1911)

Bilder, verk i urval

Noter

Litteratur och källor
 Eva Eriksson, Den moderna stadens födelse, Ordfronts förlag, Stockholm 1990.
 Svensk arkitektur, ritningar 1640-1970, Byggförlaget, Stockholm 1986.

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska formgivare
Födda 1881
Avlidna 1912
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Arkitekter från Stockholm
Cannoli

Cannoli är ett sicilianskt bakverk. Singularformen av cannoli är på italienska cannolo, vilket härstammar från latinets canna ('rör').

Cannoli utgörs av ett rörformat skal av friterad deg som traditionellt fylls med sötad ricotta, eventuellt blandad med vanilj, choklad, pistasch, marsalavin, rosenvatten eller andra smaksättare. Även degen ges ofta smak av till exempel marsalavin. Bakverken finns i en mängd olika storlekar och de allra största återfinns i Piana degli Albanesi söder om Palermo, Sicilien.

Historia 
Det var i området runt Palermo som man först började äta cannoli. Tidigare bakade och åt man sötsakerna bara i samband med den katolska karnevalen innan fastan, möjligen som en fertilitetssymbol; enligt legenden hade cannoli sitt ursprung i haremet i Caltanissetta.

Senare kom de att njutas året runt. Precis som med ett annat känt sicilianskt bakverk, cassata, uppstod antagligen cannoli långt tillbaka i tiden då araberna dominerade ön.

Populärkulturella referenser 
I filmen Gudfadern omnämns cannoli: "Leave the gun. Take the cannoli." ("Lämna vapnet. Ta med cannolin.") I Gudfadern III dödar Connie Corleone  (Talia Shire) Don Altobello (Eli Wallach) med förgiftade cannoli.

Referenser 
 

Italienska desserter
Bakverk
Taishuponny

Taishuponnyn är en hästras som härstammar från Japan. Rasen anses komma från de hästar som fördes till Japan från Kina för 2000 år sen och dessa ponnyer är nu uppdelade i ca 8 olika raser bland annat hokkaidoponnyn och misakiponnyn. Rasen användes förr till att dra timmer. Ponnyerna är lugna och tålmodiga men är idag utrotningshotade med bara 79 hästar kvar.

Historia 
 
För över 2000 år sedan fördes ett stort antal hästar till Japan från bland annat Kina, Korea och Mongoliet. Många av dessa hästar var mongoliska vildhästar, Przewalskihästar. Även en del ökenhästar till exempel arabiska fullblod kan ha förts till Japan och förädlat hästarna något. 

Dessa hästar som fördes till Japan korsades på olika vis och avlades på olika ställen i Japan och idag räknar man dem som 8 olika hästraser som fått namn beroende på var de är uppfödda i landet. Taishuponnyn har fötts upp i Tsushima i Japan. 

Taishuhästarna är den ras av de 8 japanska ponnyraserna som har den äldsta dokumenterade historien med tydligt nedtecknad avel så tidigt som på 700-talet. Ponnyerna avlades fram för att dra lättare timmervagnar och till jordbruk men var omtyckta för sitt lugna temperament. Man målade även tavlor där kvinnor red de små ponnyerna vilket skulle vara en slags symbol över deras tålamod och stillsamhet. 

Efter andra världskriget sjönk antalet ponnyer drastiskt och idag finns 79 hästar kvar som främst är av intresse för de turister som kommer för att titta på hästarna som lever i halvvilt tillstånd.

Egenskaper 
 
Taishuponnyn är en medelstor ponny med tydlig primitiv karaktär, ett arv från de mongoliska vildhästarna. Rasen har ett stort och tungt huvud och en ganska liten och kompakt kropp. Det som utmärker rasen är det tålmodiga temperamentet och den otroliga styrkan som den lilla ponnyn besitter.

Se även 

 Kagoshimaponny
 Hokkaidoponny 
 Misakiponny
 Miyakoponny
 Nomaponny
 Yonaguniponny
 Kisoponny
 Przewalski

Källor 

Kort om Taishuponnyn

Externa länkar 

Mer om de 8 japanska raserna

Ponnyer
Hästraser från Japan
WP:Projekt Japan
Kynurensyra

Kynurensyra (4-hydroxikinolin-2-karboxylsyra) är en neuroaktiv substans som normalt finns i hjärnan och är en metabolit till aminosyran tryptofan och kynurenin. Kynurensyra blockerar NMDA-receptorer dvs den glutaminerga nervtrafiken, som anses sänkt vid schizofreni.

Vid schizofreni är halten av kynurensyra förhöjt i hjärnan. I djurexperimentella studier visas också att när kynurensyra är förhöjd, så är dopaminaktiviteten också ökad.

Se även
 Hyperurikemi

Källor

Aromatiska syror
Kinoliner
NMDA-receptorantagonister
Hydroxisyror
Fenoler
Bdeogale

Bdeogale är ett släkte i familjen manguster med fyra arter. Dessa djur lever i centrala och östra Afrika samt i Jemen.

Allmänt 

Arterna i släktet kännetecknas av att de har svart päls på extremiteterna. Den övriga pälsen är vanligtvis gråaktig men varierar mellan de olika arterna och även inom en art. Dessa djur når en kroppslängd av 38 till 60 centimeter. Därtill kommer en 18 till 38 centimeter lång svans. Vuxna individer har en vikt som ligger mellan 0,9 och 3 kilogram. Full utvecklade exemplar har en kort och tät päls. Hos ungar är pälsens hår betydligt längre och pälsen är ljusare. Vid fram- och baktassarna förekommer fyra fingrar respektive tår. Jämförd med vitsvansmangusten har arterna större premolarer. En grop utan hår mellan överläppen och näsan skiljer släktets medlemmar från Mellers mangust.

Det är inte mycket känt om arternas levnadssätt. Det antas att de lever ensamma och är aktiva på natten. Troligtvis äter de huvudsakligen insekter och i mindre mått små ryggradsdjur. De flesta arterna vistas i tropiska skogar och Bdeogale crassicauda även i mindre trädgrupper och fuktiga savanner.

Arterna 
Arter enligt IUCN:
 Bdeogale crassicauda förekommer i östra Afrika från södra Kenya till mellersta Moçambique. Dessutom finns arten i Jemen. Den kännetecknas av en yvig svans. Djuret livnär sig nästan uteslutande av insekter, främst myror och termiter.
 Bdeogale nigripes förekommer i centrala delar av Afrika. Artens utbredningsområde sträcker sig från sydöstra Nigeria till norra Angola. Den livnär sig i större mått än den förstnämnda arten från mindre ryggradsdjur och as.
 Bdeogale jacksoni är mycket sällsynt och nästan outforskad. Den lever i ett begränsat territorium i sydöstra Uganda och mellersta Kenya. IUCN listar arten som sårbar (vulnerable).
 Bdeogale omnivora, östra Afrika vid havet.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Manguster
Tidstrogna instrument

Benämningen tidstrogna instrument används ofta i samband med inspelningar av framträdanden med barockmusik. Musikinstrument byggda eller rekonstruerade efter den för musiken aktuella epoken gör att många menar att då kan dagens musiker komma mycket nära den klang och den frasering som var tänkt för musiken ifråga.

Barockmusik
Banco de México

Banco de México är Mexikos centralbank med förkortningen "B de M" eller "Banxico". Den grundades 1 september 1925 under president Plutarco Elías Calles mandatperiod och dess första direktör var Manuel Gómez Morín. Genom Ley Monetaria i juli 1931 fick banken en självständig ställning gentemot övrig administration.

Externa länkar
Banco de México 

Banker bildade 1925
Mexikos ekonomi
Mexiko
Fanthyttan

Fanthyttan är en by och småort i Linde socken i Lindesbergs kommun, omkring 10 km norr om Lindesberg. 

Genom Fanthyttan går Riksväg 50, som här möter länsväg T 769 mot Nora.

Historia
Fanthyttan upptas första gången i årliga räntan 1538, då hyttan räntade 11 hundraden osmundsjärn årligen.

Näringsliv
Omedelbart nordväst om byn ligger, en större kalk- och dolomitfyndighet, som började brytas 1899 av Bofors och fortfarande är i bruk. Fram till år 2001 brände Larsbo Kalk AB råvaran i ugnar på platsen. Numera sker bearbetningen på annat håll.

Se även
Terry Evans

Noter

Orter i Lindesbergs kommun
Småorter i Sverige
Finnåker

Finnåker är ett nedlagt bruk i Lindesbergs kommun i Örebro län. Det forna järnbruket Finnåker ligger några kilometer norr om byn Finnåker.

Historia 
Finnåkers bruk drev en gång järnbruksrörelse med stångjärnssmide och spik- och manufaktursmide. Bruket har tillhört Louis De Geer och från 1660 släkten Soop. Bruket ägdes senare av Soops arvingar inom adelssläkterna Fersen, Dohna med flera. Efter en långvarig rättegång övergick bruket helt i Fersens ägo. Så småningom lades bruksrörelsen ner. Under 1800-talet övertogs Finnåker av politikern Carl Johan Thyselius. Hans dotter Siri ingick år 1894 äktenskap med den norske författaren Nils Collett Vogt. Denne byggde år 1908 den nuvarande herrgården. År 1967 övertog Svenska kyrkan Finnåker och driver där en kurs- och lägergård. Tillsammans med Stiftsgården Rättvik så utgör Finnåker Västerås stifts kursgårdar.

Verksamhet 
I herrgården finns idag matsal, reception samt sällskaps- och konferensrum. Lägergårdarna utnyttjas bland annat till konfirmandläger.

Finnåker är känt för musikfestivalen Rock for Moc som drevs av Svenska kyrkans unga och Västerås stift åren 1992-2012. 

På Finnåkers kursgård bedrivs rollspelskonfirmation i ett samarbete mellan Västerås Stift och Svenska kyrkans unga Camelot. Arbetet med rollspel som Camelot bedriver har sin plats på Finnåkers kursgård där de arrangerar flera veckolånga läger per år.

Kuriosa 
I närheten av Finnåker finns den grunda och vassrika Finnåkerssjön, som är känd för sitt rika fågelliv. Där rastar bland annat mängder av vadare, änder och sångsvan.

Se även
Fellingsbro socken

Referenser

Orter i Lindesbergs kommun
Linsanger

Linsanger (Prionodon) är ett släkte i familjen viverrider som förekommer med två arter i Sydostasien. Prionodon är det enda släktet i underfamiljen Prionodontinae.

Kännetecken 

Linsanger påminner om en blandning av sibetkatter och genetter. I motsats till dessa djur saknar linsanger förmåga att utsöndra vätska från sina analkörtlar. Arterna i släktet är smala och långsträckta med korta extremiteter och en lång svans. Pälsens grundfärg är orange-grå till gråbrun med svart mönstring av fläckar och strimmor. Huvudet kännetecknas som hos de flesta viverrider av en långsträckt spetsig nos. Linsanger når en kroppslängd mellan 30 och 45 centimeter. Därtill kommer en 30 till 42 centimeter lång svans. Vuxna djur väger mellan 600 och 800 gram.

Levnadssätt 

Linsanger är aktiva på natten och lever i tropiska regnskogar. De vistas huvudsakligen i träd men letar även på marken efter föda. De vilar i självbyggda bon eller håligheter i träd. Som hos de flesta viverrider lever varje individ ensam. Det är inte mycket mer känt om arternas levnadssätt på grund av att de är skygga och sällsynta.

Linsanger är allätare och livnär sig av mindre däggdjur, fåglar och deras ägg, ödlor, groddjur och as. Dessutom äter de växtdelar som till exempel frukter.

Även fortplantningssättet är nästan outforskat. Två gånger om året föder honan vanligtvis två ungar.

Arterna 

I släktet finns två arter:

 Prionodon linsang är jämförelsevis stor. Pälsens grundfärg varierar mellan ljusgrå och gråbrun. Mönstringen består av fyra till fem mörka remsor på djurets rygg och kroppssidor samt flera prickar vid extremiteterna. Arten förekommer från västra Thailand över Malackahalvön till ögruppen som omfattar Indonesien, Sumatra, Borneo och Java.
 Prionodon pardicolor har en orange-brun päls med svarta prickar som bildar strimmor. Denna art förekommer på Sydostasiens fastland från östra Indien över södra Kina till Vietnam och mellersta Thailand.

Källor

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Wilson, D. E., and D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, 2005. 

Viverrider
Östra Öskevik

Östra Öskevik är en by och småort i Linde socken i Lindesbergs kommun i Örebro län. 

På platsen fanns en hytta känd sedan 1539 men verksamhet sägs ha förekommit sedan 1100-talet. Enligt en minnessten på platsen var masugnen i drift 1847–1927. Av järnverksamheten återstår ruinen av hyttan, intill en byggnad som hörde till hyttanläggninen. Det finns också lämningar i form av en rostugn, en kanal med vattenhjulsgrop och slagghögar.

Noter

Externa länkar

Orter i Lindesbergs kommun
Småorter i Sverige
Hyttor i Bergslagen
Svenska järnbruk
Grövelsjön

Grövelsjön är en by i Idre socken i Älvdalens kommun. Orten ligger intill en sjö med samma namn, i fjällområdet i kommunens nordligaste del. Grövelsjön är ändpunkt för Dalatrafiks busslinje 396 från Mora, via Älvdalen och Idre. Vid Grövelsjön finns en alpin skidanläggning, liksom möjligheter till fjällvandring, fiske och, under vinterhalvåret, längdskidåkning. Söder om sjön Grövelsjön ligger Grövelsjöns fjällstation som ägs av Svenska Turistföreningen. Fjällstationen ligger på Långfjällets sluttning 775 m.ö.h., där bilvägen slutar "vid vägs ände". I fjällområdet öster om Grövelsjön finns Långfjällets naturreservat med Storvätteshågna, Svealands högsta punkt, samt Töfsingdalens nationalpark.

Se även
 Grövelsjöns fjällstation
 Töfsingdalens nationalpark
 Flygplansvraket Tysk Heinkel 111

Vidare läsning

Referenser

Externa länkar
 
 Mer information om Grövelsjön
 Gränslandets webbplats

Orter i Älvdalens kommun
Vintersportorter i Dalarnas län
Skuggarvet

Skuggarvet är en småort i Falu kommun, cirka 7 kilometer nordöst om centralorten i Stora Kopparbergs socken. 

I Skuggarvet möts sekundära länsvägar från Sundborn, Rostberg och Falun. 

Byarna Skuggarvet och Gallsjön är belägna på sluttningarna ner mot Gallsjödalen och består av 40-tal gårdar med 60-70 bofasta personer. De flesta gårdar är utplacerade på eller omkring Högsta kustlinjen, 200 m ö.h., väl synlig på många platser i terrängen i form av strandterrasser, klapperstensfält och berghällar. Skuggarvet bjuder på en blandning av åkermark, slåttermark, beten och lövskog samt enorma odlingsrösen som vittnar om gångna tiders odlarmödor. Från Hornberget, som reser sig bakom byn kan man, vid rätt väderlek, se sju socknars kyrkor.

Historia
Namnet Skuggarvet börjar nämnas i 1543 års Råbref av den 2 okt. där det står: en skiljelinje mellan Skuggarfvet och Hornberg vilken tager sin begynnelse vid Kiäll Sved Häll. 

I hjälpskattelängden från Älvsborgs lösen 1571 upptas tre gårdar i Borgen; Jöns, Johan Skinnare och Hans Persson, två gårdar i Skuggarfftt; Peder och Hustru Birgitta samt en bonde i Rosseberg. Inga gårdar i Gallsjön är upptagna i skattelängden. Namnstavningshistorien börjar 1569; SKégaArA, Skugarffuit; 1575 Skugaffuuett; 1639 Skuggare; 1685 SkuggarffWeth; 1715 Skuggaret; 1725 Skugarfwet; 1794 Skuggerfvet och 1825 Skuggarfvet. Gallsjöns namnhistoria börjar 1620 med; g'álfon (Galgesiönn), 1624 Galiesiöö, 1629 Gallgesiönn, 1635-185 Galgsiön, 1715 Galsiön, 1725 Gallsiön, 1794 Gallsjön. Ordet "galge" kan syfta på en gammal avrättningsplats vid sjön Gallsjön.

Orter i Falu kommun
Småorter i Sverige
Nikki Blonsky

Nicole Margaret "Nikki" Blonsky, född 9 november 1988 i Great Neck i New York, är en amerikansk skådespelerska och sångerska samt sminkös.. Som skådespelerska har Blonsky bland annat gjort rollen som Tracy Turnblad i filmen Hairspray från 2007.

Biografi 
Nikki Blonsky har en judisk far och katolsk mor och uppfostrades i sin mors religion. Blonsky tog examen i Great Neck Village School år 2006.

Filmografi i urval 

 (TV-film)

Referenser

Noter

Födda 1988
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Amerikanska barnskådespelare
Skådespelare från delstaten New York
Franz Michael Felder

Franz Michael Felder, född 13 maj 1839 i Schoppernau i Bregenzerwald, död 26 april 1869 i Bregenz, var en österrikisk folklivsskildrare.

Felder skrev socialt hållna berättelser från sin hembygd. 1866 grundade han tillsammans med sin svåger ett "parti för jämställdhet" (inte för olika kön utan för olika sociala grupper).

Bibliografi 
 Nümmamüllers und das Schwarzokaspale, 1863
 Gespräche des Lehrers Magerhuber, 1866
 Sonderlinge, 2 band, 1867
 Reich und arm, 1868
 Aus meinem Leben, 1869 (utgiven 1904)

Källor 

Österrikiska författare
Födda 1839
Avlidna 1869
Män
Personer från Vorarlberg