kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sojuz TMA-14

Sojuz TMA-14 () var en flygning i det ryska rymdprogrammet till Internationella rymdstationen. Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur, med en Sojuz-FG-raket den 26 mars 2009. Man dockade med rymdstationen den 28 mars 2009.

Den 2 juli 2009 flyttades farkosten från akterporten på Zvezdamodulen till nadirporten på Pirsmodulen.

Efter att ha tillbringat 198 dagar i rymden lämnade farkosten rymdstationen den 11 oktober 2009. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 20 avslutad.

Rymdturist 
Rymdturisten och miljardären Charles Simonyi medföljde och blev därmed världens första rymdturist som genomfört två flygningar. Simonyi landade med Sojuz TMA-13.

Källor och referenser 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2009 i Kazakstan
2009 i Ryssland
Rymdfartsåret 2009
Sojuz TMA-15

Sojuz TMA-15 () var en bemannad flygning i det ryska rymdprogrammet, som sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur med en Sojuz-FG-raket, den 27 maj 2009. Flygningen gick till Internationella rymdstationen. Man dockade med ISS den 29 maj 2009. 

Farkosten lämnade rymdstationen den 1 december 2009. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 21 avslutad.

Källor och referenser 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2009 i Kazakstan
2009 i Ryssland
Rymdfartsåret 2009
Sojuz TMA-16

Sojuz TMA-16 () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen gick till Internationella rymdstationen. Farkosten sköts upp med en Sojuz-FG-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 30 september 2009. Man dockade med rymdstationen den 2 oktober 2009.

Den 21 januari 2010 flyttades farkosten från akterporten på Zvezdamodulen till zenitporten på Pojskmodulen.

Farkosten lämnade rymdstationen den 18 mars 2010. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

Tre personer fanns ombord vid uppskjutningen, astronauterna Jeffrey Williams och Maksim Surayev som även landade farkosten den 18 mars 2010. Vid uppskjutningen fanns även den kanadensiske entreprenören och rymdturisten Guy Laliberté ombord. Han återvände till jorden med Sojuz TMA-14.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 22 avslutad.

Referenser 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2009 i Kazakstan
Rymdfartsåret 2009
Rymdfartsåret 2010
Träskmangust

Träskmangust eller vattenmangust (Atilax paludinosus) är ett rovdjur i familjen manguster som förekommer i Afrika och som är särskilt väl anpassade till livet i vatten.

Kännetecken 

Med en kroppslängd av 80 till 100 centimeter och en vikt mellan 2,5 och 4,2 kilogram är träskmangusten en jämförelsevis stor art i familjen. Därtill kommer en 30 till 40 centimeter lång och yvig svans. Den långa grova pälsen är enfärgad, vanligtvis mörkbrun men ibland även rödaktig eller svart. Andra kännetecken är små öron, en kort nos och simhuden mellan tårna som syns även i djurets fotspår. Hjärnan är jämförelsevis stor. Det beror troligtvis på mangustens väl utvecklade känselsinne.

Utbredning 

Djuret förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Den saknas bara i mycket torra områden som regionen Sahel och Afrikas horn. Populationen försvann där troligtvis på grund av jakt och människans byggaktiviteter vid vattendragen.

Levnadssätt 

Även om dessa djur ibland vandrar till områden långt bort från vattenansamlingar vistas de vanligen vid floder, sjöar, sumpmarker och kustlinjen. Träskmangust är aktiv på natten och lever utanför parningstiden ensam. Den har särskilt bra förmåga att simma och livnär sig av krabbor, kräftor, groddjur, gnagare och fiskar. Det hittades även rester av större ryggradsdjur som hyraxar, dykarantiloper och rörråttor (Thryonomyidae) i träskmangustens avföring. Men det är möjligt att dessa djur redan var död och mangusten åt deras as. Dessutom äter mangusten leddjur, kräldjur, ägg och frukter. Konkurrensen med andra manguster är minimal på grund av artens akvatiska levnadssätt. Den utfyller alltså snarare uttrarnas ekologiska nisch. I motsats till dessa är träskmangusten mer opportunistisk och äter även landdjur.

De flesta individer har långsträckta revir som går längs floder. Liksom hos andra djur i tropikerna finns inga särskilda parningstider. Honan kan para sig flera gånger per år och per kull föds 1 till 3 ungdjur. Ungarna är vid födelsen blinda, öppnar efter 10 till 20 dagar ögonen och börjar efter cirka en månad med fast föda.

Källor

Litteratur 
 Gus Mills & Lex Hes: Säugetiere des südlichen Afrikas, Könemann Verlagsgesellschaft, 1999. 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Chris & Tilde Stuart: Field Guide to the Larger Mammals of Africa. Struik, 2000,

Noter

Externa länkar 
 Ytterligare informationer på engelska med bild

Manguster
Däggdjur i etiopiska regionen
Sojuz TMA-17

Sojuz TMA-17 () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen gick till Internationella rymdstationen. Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur med en Sojuz-FG-raket den 20 december 2009. Man dockade med rymdstationen den 22 december 2009.

Den 12 maj 2010 flyttade man farkosten från Zarjamodulens nadirport till Zvezdamodulens akterport. 

Efter att ha tillbringat 163 dagar i rymden lämnade farkosten rymdstationen den 2 juni 2010. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 23 avslutad.

Källor och referenser 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2009 i Kazakstan
2009 i Ryssland
Rymdfartsåret 2009
Rymdfartsåret 2010
Gotthard Johansson

Anders Gotthard Johansson, född 8 maj 1891 i Åker, död 2 februari 1968, var en svensk författare och konstkritiker.

Biografi
Gotthard Johansson anses ha haft en stor betydelse för den svenska moderna arkitekturen och den svenska moderna självbilden. Han var författare, konst- och arkitekturskribent främst i Svenska Dagbladet, och introducerade funktionalismen för en bredare grupp svenskar efter Stockholmsutställningen 1930. Gotthard Johansson myntade 1936 ordet fritidsbostad och med detta följde begreppen fritidsbebyggelse och fritidshus.

Johansson erhöll 1965 Samfundet S:t Eriks plakett för berömliga insatser för Stockholm. Han var också ordförande i Svenska slöjdföreningen 1951–1960. Gotthard Johansson gravsattes i Gustav Vasa kyrkas kolumbarium i Stockholm.

Bibliografi
1922–1929 – Bonniers konversationslexikon
1930 – Problemet staden mellan broarna
1931 – Funktionalismen i verkligheten
1935 – Funktionalismens framtid: kritiska betraktelser
1939 – Mälardrottningens underliga öden från Gustaf III till Gustaf V
1940 – Jönköpings och Huskvarna kyrkor
1940 – Helene Schjerfbecks konst: ett urval målningar, teckningar och litografier 
1941 – Kritik
1942 – Trettiotalets Stockholm
1945 – Si Ulla dansar: en bilderbok om Bellmans Stockholm
1945 – Idealbostaden? - nej för ingen del
1951 – Perspektiv på 40-talet: artiklar ur Svenska dagbladet
1952 – Josef Frank: tjugo år i Svenskt Tenn: Nationalmuseum, 21 mars-20 april 1952
1964 – Bostadsvanor och bostadsnormer
1987 – Stockholm i närbild: från stormaktstiden till sekelskiftet: en bilderbok 
1987 – Ur svenska hjärtans djup – bilder från Oscar II:s Stockholm

Källor

Noter

Externa länkar

Vidare läsning 
 
 Vi bo i Friluftstaden

Svenskspråkiga författare
Svenska konstvetare
Svenska författare under 1900-talet
Mottagare av Samfundet S:t Eriks plakett
Personer från Åkers socken, Småland
Gravsatta i Gustaf Vasa kyrkas kolumbarium
Födda 1891
Avlidna 1968
Män
Meänraatio

Meänraatio kallas den redaktion och de program Sveriges Radio gör på meänkieli (tornedalsfinska). I Sveriges Radios avtal med svenska staten är företaget ålagt att göra program på det nationella minoritetsspråket meänkieli. Redaktionen tillhör sedan 1 januari 2018 organisatioriskt SR Norrbotten med huvudredaktion i Pajala och medarbetare placerade i Övertorneå och Kiruna.

Meänraatio sänder i kanal P4 Norrbotten, i Sisuradio, i P2 och i P6. Dessutom kan programmen avlyssnas på webben.

Tre dagar i veckan sänds aktualitetsmagasinet Meänraatio. Programmet för unga vuxna, Gränslöst, sänds varje tisdag och alla fredagar går sedan mitten 80-talet det populära gratulations-programmet Finnmix. På söndagar sänds Meän Pyhä, där det bästa samlas från veckans Meänraatio. Varje måndag sänds ett barnprogram, Meän kläpit. Stående inslag är diskussionsprogram om språk och temaprogram om natur, sport och kultur. Meänraatio bevakar frågor som rör den tornedalska/kvänska/lantalais-befolkningen. Eftersom denna befolkning huvudsakligen bor i gränstrakter så är ambitionen att ta upp frågor från hela Nordkalottområdet. Redaktionens devis är: Meän raatio, keskelä kalottia (Meän raatio - mitt på kalotten). 

Sändningarna startades 1957 av Ragnar Lassinantti och var de första finskspråkiga programmen i Sveriges Radio. Från början hette det enda program man sände i veckan Pohjoiskalotti. I samband med att Sveriges Radio i början på 90-talet startade en kanal med utökade sändningar på finska och meänkieli, Sisuradio, antogs namnet Meänraatio. 
Från och med 1 januari 2018 har Meänraatio en egen programchef, Ahti Aasa. Innan det samordnades verksamheten under många år av Bertil Isaksson.

Externa länkar 
 Meänraatio
 http://www.sr.se/sisuradio

Meänkieli
Nischprogram i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1957
Qanun

Qanun (Arabiska:  قانون ), eller Kanun, är beteckningen på det kodifierade lagsystem som utvecklades i det Osmanska riket av sultan Süleyman den store (som därför kallas Kanuni, "lagstiftaren"). Det Osmanska riket dominerade stora delar av den sunnimuslimska världen under 1500-talet. Genom uppkomsten av en ny lagstiftande tradition kom förändringar att ske i lagen i muslimska områden som låg under den osmanska sultanens makt. 

Sultanen introducerade i slutet av 1400-talet en lagstiftande tradition som kom att beröra hela det Osmanska imperiet. Sultanen skapade egna förordningar, kallade qanun efter grekiskans kanon, vilka systematiserades och nedtecknades i lagböcker. Qanun utvecklades under 1500-talet till ett nästintill allomfattande kodifierat lagsystem. Detta innebar att lagen kom att hamna under staten och sultanens makt istället för som tidigare, under Sharia.  De första ansatserna till qanun kom redan under
Umar ibn al-Khattab på 500-talet.

Qanun kan delas in i tre huvuddelar. Den första berörde lagar rörande stat och administration, den andra delen behandlade folkets relation till staten, vilket inbegrep till exempel skattefrågor, och den tredje delen innefattade straffrätt. 

Den egentliga tanken med qanun var att den främst skulle behandla frågor och juridiska fält där Sharia ansågs vara bristfällig men i själva verket kom det att fungera tvärtom, qanun gick först och när denna var bristfällig gick man efter Sharia. Utvecklingen av qanun gick i linje med Sharia, tanken var att qanun skulle innefatta lagar som baserades på Sharia och utveckla dessa. Till exempel kom qanun att utveckla alternativa straffmetoder än de som återfinns i traditionell fiqh, man gjorde det möjligt att döma efter andra straffsatser. Sultanen hade genom qanun gett staten större frihet att bestämma straff, qanun vilade alltså under sultanens auktoritet.

Se även 
 Sharia
 Hudud
 Tazir
 Fatwa

Referenser 

Islamisk rättslära
Islams historia
Osmanska riket

tr:Kanun (müzik)
Emil Gustrin

Emil Finneve Gustrin, född den 1 oktober 1839 i Grevbäcks socken, Skaraborgs län, död den 7 september 1918 i Södertälje, var en svensk pedagog och ämbetsman. 

Gustrin blev student i Uppsala 1860 men överflyttade 1863 sin akademiska bana till Lund där han 1868 promoverades till filosofie doktor med första hedersrummet ("primus"). Han utnämndes samma år till docent i praktisk filosofi vid Lunds universitet. Han ledde den så kallade provårskursen vid Lunds katedralskola 1871–1880 och förestod därjämte 1874–1878 Lunds privata elementarskola. 1878 blev Gustrin lektor i modersmålet och filosofisk propedeutik vid Örebro högre allmänna läroverk och 1880 tillförordnad rektor vid Karlstads dito. 

År 1882 utnämndes Gustrin till kansliråd och byråchef för högre undervisningsärenden i Ecklesiastikdepartementet, en befattning han lämnade  1905. Gustrin ingick också i ett antal utbildningsrelaterade kommittéer, bland annat provårskommittén 1873 och läroverkskommittéerna 1882–1884, 1890 och 1893; för de två sistnämnda var han ordförande. 1906–1907 deltog han som sakkunnig i utarbetandet av förslag till ombildning av lärarnas vid elementarläroverken änke- och pupillkassa. Gustrin förfäktade med kraft lämpligheten av att förkorta sommarloven. 

Som författare utgav Gustrin, utöver sin doktorsavhandling Om menniskans odödlighet (1868), bland annat Geometrisk elementarkurs (2 band, 1874–1879), Om tankelagarne (1878), Några ord om skolferierna (1880) och Om pedagogiken och dess betydelse för praktisk uppfostran och undervisning (i samlingsverket Skolan och hemmet, 1881). 

Nordisk familjebok skriver om Gustrins yrkesgärning följande:

Under G:s på samma gång kraftiga och humana ledning blef undervisningen vid de allmänna läroverken väsentligen förbättrad; särskildt ifrade G. för en förbättrad undervisning i de främmande, lefvande språken. Vid G.s afgång från kanslirådsämbetet måste en stor mängd af de ärenden, som handlagts af honom, öfverflyttas till den nyinrättade öfverstyrelsen för rikets allmänna läroverk.

Under sin lundatid var Gustrin starkt engagerad i Västgöta nation, där han var kurator 1871–1875 samt 1876–1877, samt i Sällskapet CC, i vilket han var stormästare 1870–1871 och justitiemästare 1875. Han var vidare en av de som utarbetade stadgarna vid grundandet av Lunds studentkår 1867 och blev två år senare denna kårs tredje ordförande. Gustrin är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
 
 Gunnar Hillerdal & Eric Starfelt: Akademiska Föreningen i Lund 1830–1953 (Lund 1953)
 Gustrin, Emil Finneve på SvenskaGravar.se

Kansliråd
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Tidigare kuratorer vid nationer vid Lunds universitet
Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Grevbäcks socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1839
Avlidna 1918
Män
Ugglan
Crater Lake nationalpark

Crater Lake nationalpark ligger i delstaten Oregon i USA och fick status som nationalpark 22 maj 1902.  

Områdets centralpunkt är sjön Crater Lake som bildats i en kaldera. Vattnet är klarblått och sjön är 592 meter djup, vilket gör den till den djupaste sjön i USA.

Kratern bildades för 7 700 år sedan då Mount Mazama, en då aktiv vulkan, kollapsade. Sjön saknar både till- och frånflöde och får sin vattentillförsel framför allt från snön. Det faller i genomsnitt 13 meter snö per år.

I sjöns ena kant ligger ön Wizard Island.

Källor 
 National Park Services i USA

Externa länkar 
 Crater Lake National Parks webbplats
 

Nationalparker i Oregon
Vulkaner i Oregon
Douglas County, Oregon
Jackson County, Oregon
Klamath County
Kalderor
Före detta tentativa världsarv
Naturskyddsområden bildade 1902
Johan August Öberg

Johan August Öberg (i riksdagen kallad Öberg i Landskrona), född 3 oktober 1842 i Landskrona församling, Malmöhus län, död där 7 november 1931, var en svensk vicekonsul och riksdagsman. Han var nederländsk vicekonsul i Landskrona 1875–1891.

Öberg var ledamot av riksdagens andra kammare 1882–1884, invald i Landskrona stads valkrets i Malmöhus län.. I riksdagen skrev han två egna motioner dels om vidgad rösträtt till andra kammaren och en om statistisk utredning i detta syfte.

Referenser

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Främmande länders konsuler i Sverige
Födda 1842
Avlidna 1931
Män
Politiker från Landskrona
American Samoa nationalpark

American Samoa nationalpark (engelska National Park of American Samoa, samoanska Paka o Amerika Samoa) är en nationalpark som ligger i Amerikanska Samoa i Stilla havet.

Geografi 
Nationalparken har en sammanlagd area på cirka 36,4 km² varav ca 10,1 km² utgörs av havsområden. Parken är inte ett sammanhängande område utan omfattar flera områden spridda över Tutuilaöarna och Manu'aöarna.

Parken innehåller såväl regnskog som korallrev och vita sandstränder och området är skyddad boplats för såväl flyghundar (Pteropodidae) som havssköldpaddor (Cheloniidae) och en art av boaormar (Candoia carinata Paulsoni).

Parken omfattar tre områden fördelade över öarna:

 Tutuila
Parkområdet ligger nära Pago Pago och omfattar öns norra del och sträcker sig längs kusten från Fagasa Bay på öns mellersta del till Vaita Bay och Afono Bay vid den norra spetsen av ön. Även området kring Mount Alava (ca 491 m ö.h.) ingår i parken.

 Ofu
Parkområdet omfattar öns sydöstra del och sträcker sig längs kusten från Fatuana Point i söder till Sunu'itao Peak vid den östra spetsen av ön.

 Ta'u
Parkområdet omfattar öns sydöstra del och täcker även större delen av inlandet. Området sträcker sig längs kusten från Si'ufa'alele Point i söder till Saua Site på den östra kusten av ön. Även området kring Lata Mountain (ca 966 m ö.h. och Amerikanska Samoas högsta berg) ingår i parken.

Klimat 
Tropiskt regnskogsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är april, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är oktober, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är december, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är september, med  mm nederbörd.

Historia 
Nationalparken grundades den 31 oktober 1988 genom ett kongressbeslut av U.S. Congress (USA:s kongress).

Den 9 september 1993 övertog National Park Service (USA:s Nationalparksförvaltning) förvaltningen av parkområdet från de lokala distriktförvaltningarna genom ett arrende på 50 år.

Källor

Externa länkar 
 National Park Service om nationalparken
 karta över området på Tutuila
 karta över området på Ofu och Tau
 bilder från nationalparken

Amerikanska Samoa
Nationalparker i USA
Naturskyddsområden bildade 1988
Inkomst

Inkomst (lön) betyder oftast den summa pengar en person tjänat genom arbete före preliminärskatt. Inkomst efter skatt och andra avdrag som arbetsgivaren gjort, kallas nettoinkomst.

Inkomst för ett företag: Den ersättning som säljaren kräver för att sälja varan eller tjänsten.

Inkomst som erhålls utan aktivt arbete kallas också passiv inkomst, till exempel Avkastning på finansiella medel.

Inkomster från monopol och andra privilegium kallas monopolränta eller överinkomst. För markmonopol kallas det jordränta. Dessa inkomster skiljer sig från passiva inkomster genom att det inte finns något risktagande involverat. Avkastning från finansiella medel innebär exempelvis risktagande.

Livsinkomst 
Livsinkomst är den totala arbetsinkomst en person har under ett helt arbetsliv. Pensionen grundar sig delvis på livsinkomsten och delvis på inbetalda premier.

Årsinkomst 
Årsinkomst kallas den samlade inkomsten under ett kalenderår.

Inkomststatistik 
Statistiska centralbyrån (SCB) redovisar statistik över inkomster i Sverige. SCB använder främst två olika inkomstbegrepp för redovisning av individers och hushålls inkomster.

 Sammanräknad förvärvsinkomst: Summan av alla skattepliktiga inkomster före skatt, förutom kapitalinkomster. I den sammanräknade förvärvsinkomsten ingår inkomster från anställning och företagande samt alla skattepliktiga transfereringar, t.ex.  pension, sjukpenning, föräldrapenning, sjuk-/aktivitetsersättning och a-kassa.

 Disponibel inkomst: Summan av alla skattepliktiga och skattefria inkomster minus skatt och övriga negativa transfereringar (såsom utbetalat underhållsbidrag och återbetalat studiemedel).  De skattefria inkomsterna är främst barnbidrag, bostadsbidrag, bostadstillägg, försörjningsstöd, underhållsbidrag och studiemedel. I den disponibla inkomsten ingår därmed även kapitalinkomster.

Se även 
 Miljonär
 Taxeringskalendern
 Intäkt
 Utkomst

Externa länkar 
 Inkomster och skatter, SCB

Lön
Privatekonomi
Ekonomi
Badlands nationalpark

Badlands nationalpark ligger i Jackson, Oglala Lakota och Pennington county i delstaten South Dakota i USA. Nationalparken ligger delvis inom Pine Ridge indianreservat och området har haft historisk betydelse i krigen mellan armén och ursprungsbefolkningen – indianerna. Bland annat ligger Wounded Knee i närheten.

Området har ett säreget och svårforcerat landskap (badlands) och bryter mot den kringliggande prärien.

Källor 
 National Park Services i USA

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Nationalparker i South Dakota
Jackson County, South Dakota
Oglala Lakota County
Pennington County, South Dakota
Naturskyddsområden bildade 1978
Wind Cave nationalpark

Wind Cave nationalpark ligger i Custer County i delstaten South Dakota i USA. Under jord finns ett komplext grottsystem som fått sitt namn från ett litet ingångshåll som det blåste ur. Ovan jord finns prärie och tallskog tillsammans med bufflar.

Grottorna får bara besökas med guide.

Se även 
 Jewel Cave nationalmonument

Källor 
 National Park Services i USA

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Nationalparker i South Dakota
Grottor i USA
Naturskyddsområden bildade 1903
Custer County, South Dakota
Karstgrottor
Big Bend nationalpark

Nationalparken Big Bend ligger i delstaten Texas i USA och är 3 242 km² stor. Den ligger vid gränsen till Mexiko och gränsfloden Rio Grande. Området inkluderar öken såväl som flod- och bergslandskap. Parken genomkorsas av vägar men är i huvudsak ett område avsett för vandring och friluftsliv.

I nationalparkens torra delar förekommer borstäxingar (Rostraria), kreosotbuske, kaktusväxter och arter av palmliljesläktet. Nära floden är växtligheten rikare. I en del som heter Chisos Mountains kan temperaturen sjunka till 11 °C och där växer ekar, tallar samt en. I bergstrakten lever hjortdjur och pumor. I Big Bend registrerades cirka 400 olika fågelarter.

Nationalparken inrättades den 12 juni 1944.

Källor 
 National Park Services i USA

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Nationalparker i Texas
Före detta tentativa världsarv
Châtelperronienkulturen

Châtelperronienkulturen är den paleolitiska kultur som inleder den franska senpaleolitiskiska sekvensen. Den dateras till ungefär  35000–29000 f.Kr. Den har sitt namn efter fyndorten Châtelperron.

Den franska sekvensen 
Den serie av fynd från de franska grottorna som genom sin prioritet inom forskningens historia, sin mångfald och sin kulturella rikedom alltfort kan göra anspråk på en alldeles speciell uppmärksamhet inleddes flera tusen år senare än i vissa delar av Sydvästasien och troligen också än i Cyrenaica.  

Châtelperronien, den kultur som inleder den franska sekvensen, karakteriseras mycket klart av en stor spånkniv med konvex, brant retuscherad rygg, som troligen hölls i handen. I de samlingar som existerar inrymmer châtelperronienfynden ofta också moustérienformer, men detta kan bero på uppblandning med material från underliggande lager innan arkeologerna nått sin nuvarande utgrävningsskicklighet. Om de båda olika elementen verkligen tillhör samma industri, uppstår genast frågan huruvida detta bör tolkas som ett bevis för en lokal utveckling av châtelperronien eller som resultatet av att en spån- och stickeltradition utifrån nått en inhemsk mellanpaleolitisk kultur. 

Fyndet av en yngre neanderthalare i Saint-Césaire i Frankrike med associerade Chatelperronienfynd har lett vissa forskare att tolka Chatelperronien som en neanderthalkultur, medan andra fortsatt serdet som inblandning av äldre fynd i yngre lager. 

Châtelperronien avlöses av Aurignacienkulturen.

Litteratur 
 Clark, Grahame, Människans äldsta historia (1969)

Referenser 

Stenåldern
Arkeologiska kulturer