kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
244 (tal)

244 är det naturliga talet som följer 243 och som följs av 245.

Inom vetenskapen 
 244 Sita, en asteroid.

Inom matematiken 
 244 är ett jämnt tal.
 244 är ett palindromtal i det ternära talsystemet.

Se även 
 244 f.Kr. och 244 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
245 (tal)

245 är det naturliga talet som följer 244 och som följs av 246.

Inom vetenskapen 
 245 Vera, en asteroid.

Inom matematiken 
 245 är ett ojämnt tal.

Se även 
 245 f.Kr. och 245 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
246 (tal)

246 är det naturliga talet som följer 245 och som följs av 247.

Inom vetenskapen 
 246 Asporina, en asteroid.

Inom matematiken 
 246 är ett jämnt tal.
 246 är ett oktodekagontal.

Se även 
 246 f.Kr. och 246 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
247 (tal)

247 är det naturliga talet som följer 246 och som följs av 248.

Inom vetenskapen 
 247 Eukrate, en asteroid.

Inom matematiken 
 247 är ett ojämnt tal.
 247 är ett semiprimtal
 247 är det 13:e pentagontalet.

Se även 
 247 f.Kr. och 247 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
248 (tal)

248 är det naturliga talet som följer 247 och som följs av 249.

Inom vetenskapen 
 248 Lameia, en asteroid.

Inom matematiken 
 248 är ett jämnt tal.
 248 är ett Hexanaccital.

Övrigt
Kommissarie Morses Jaguar hade registreringsnummer 248 RPA.

Se även 
 248 f.Kr. och 248 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Källor

Externa länkar 
 

Heltal
249 (tal)

249 är det naturliga talet som följer 248 och som följs av 250.

Inom vetenskapen 
 249 Ilse, en asteroid.

Inom matematiken 
 249 är ett ojämnt tal.
 249 är ett semiprimtal

Se även 
 249 f.Kr. och 249 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
−4 (tal)

−4 (minus fyra) är det negativa heltal som följer −5 och följs av −3.

Inom matematiken 
Talet −4 definieras som den additiva inversen till 4, det vill säga det tal vars summa med 4 är lika med 0.

Se även 
 4 (tal)
 Lista över tal

Negativ −4

Negativa tal
Ernesto Rossi

Ernesto Rossi, född 13 juli 1829 i Livorno, död 4 juni 1896 i Pescara, var en italiensk skådespelare, berömd som en av sin tids främsta Shakespeare-uttolkare.

Rossi avbröt sina juridikstudier i Pisa för att i stället ägna sig åt teatern, där han fick handledning av Gustavo Modena. Han gjorde från 1846 älskarrollerna vid hovskådespelarsällskapet i Piemont, uppträdde tillsammans med Adelaide Ristori framgångsrikt i Paris 1855, där man, liksom i Wien, spelade Carlo Goldonis komedier. Han spelade sin första Shakespeare-roll, Othello, i Milano 1856, och i Paris gav han åter gästroller 1866. Han utförde en rad Shakespeare-roller i Paris 1875, därefter i London och flera andra städer i Europa och USA. På Kungliga teatern i Stockholm uppträdde han i maj 1885 och maj 1886.

Rossi ansågs på sin tid vara en av de absolut främsta skådespelarna i världen. I Nordisk familjebok beskrivs han på följande vis:

Till hans främsta roller hörde Othello, Kung Lear, Hamlet, Shylock i Köpmannen i Venedig, Macbeth, Timon av Aten, Nero i Pietro Cossas Nerone artista och Ludvig XI i Casimir Delavignes pjäs med samma namn.

I yngre år författade Rossi några teaterpjäser. 1885 gav han ut Studii drammatici e lettere autobiografiche (tysk översättning: Studien über Shakespeare und das moderne Theater nebst einer autobiographischen Skizze, samma år). Hans självbiografi, Quarant'anni di vita artistica, utkom 1887-1889 i tre band.

Källor

Externa länkar 

Italienska skådespelare under 1800-talet
Italienska dramatiker
Italienskspråkiga författare
Födda 1829
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Personer från Livorno
−5 (tal)

−5 (minus fem) är det negativa heltal som följer −6 och följs av −4.

Inom matematiken 
Talet −5 definieras som den additiva inversen till 5, det vill säga det tal vars summa med 5 är lika med 0.

Se även 
 5 (tal)
 Lista över tal

Negativa tal
−6 (tal)

−6 (minus sex) är det negativa heltal som följer −7 och följs av −5.

Inom matematiken 
Talet −6 definieras som den additiva inversen till 6, det vill säga det tal vars summa med 6 är lika med 0.

Användning 
 SI-prefixet mikro-, 10−6

Se även 
 6 (tal)
 Lista över tal

Negativa tal
−7 (tal)

−7 (minus sju) är det negativa heltal som följer −8 och följs av −6.

Inom matematiken 
Talet −7 definieras som den additiva inversen till 7, det vill säga det tal vars summa med 7 är lika med 0.

Se även 
 7 (tal)
 Lista över tal

Negativa tal
200 (tal)

200 (tvåhundra) är det naturliga talet som följer 199 och som följs av 201.

Inom vetenskapen 
 200 Dynamene, en asteroid

Inom matematiken 
 200 är ett jämnt tal.
 200 är ett Akillestal.
 200 är ett Praktiskt tal.
 200 är ett palindromtal i det Romerska talsystemet.

Se även 
 200 f.Kr. och 200 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
Axel Andersson (ingenjör)

Axel Leonard Andersson, född 28 september 1868 i Malmö, död 2 juli 1953, var en svensk ingenjör. 

Efter avgångsexamen från Tekniska Elementarskolan i Malmö 1887 anställdes Andersson vid Kockums Mekaniska Verkstads AB i Malmö 1888 och var verksam vid Kockums varv där 1889–92, vid Södra varvet i Stockholm 1892–93, Bröderna Nobels Verkstäder i Astrachan, Ryssland, 1898–1900 och åter vid Kockums varv 1900, där han blev chef för fartygsavdelningens ritkontor 1906.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer i Malmös historia
Födda 1868
Avlidna 1953
Män
Ingenjörer från Malmö
Ariadne (olika betydelser)

Ariadne kan syfta på:

 Ariadne – en person i grekisk mytologi.
 Ariadne (djur) – ett släkte av fjärilar
 Ariadne (krater) – en krater på planeten Venus.
 43 Ariadne – en asteroid.
 Ariadne på Naxos – en opera med musik av Richard Strauss.
  – ett ångfartyg ägt av Ångbåts AB Jönköping-Stockholm.
 Aelia Ariadne – östromersk kejsarinna

Se även 
 Ariane
Mary Howitt

Mary Howitt, född Botham 12 mars 1799, död 30 januari 1888, var en brittisk författare. Hon var från 1821 gift med författaren William Howitt (1792-1879).

Mary och hennes man William utgav tillsammans en rad litterära arbeten på vers och prosa, börande med The forest minstrels and other poems (1821). Mary Howitt var varmt intresserad av skandinavisk litteratur och översatte Fredrika Bremers romaner och H.C. Andersens sagor. Tillsammans med maken skrev hon även The literature and romance of Nothern Europe (2 band, 1852). Hennes självbiografi utgavs i två band av dottern 1889.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 374.

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1799
Avlidna 1888
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Översättare från svenska
Översättare från danska
Hampus Lindholm

Hampus Jonathan Lindholm, född 20 januari 1994 i Helsingborg, är en svensk ishockeyback som spelar för Boston Bruins i NHL. 

Han har tidigare spelat för Anaheim Ducks i NHL, Norfolk Admirals i AHL samt Rögle BK i Hockeyallsvenskan.

Biografi
Hampus växte upp i Lerberget i nordvästra Skåne.

Lindholm var med och tog silver vid U18-VM i ishockey 2012, valdes samma säsong till bästa back i J20 Superelit samt hjälpte Rögle avancera från Hockeyallsvenskan till Elitserien. Därefter valdes han av Anaheim Ducks som sexa totalt i NHL Entry Draft 2012. Efter en säsong i AHL debuterade han med framgång i NHL och blev med sitt första NHL-mål mot Arizona Coyotes den 6 november 2013 en av de yngsta svenska backarna genom alla tider att göra mål i NHL. Redan under rookiesäsongen etablerade han sig som en av Anaheims mest betydande backar sett till istid, poängproduktion och förtroende i olika spelformer, inte minst power play.

Statistik

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Hampus Lindholm NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Hampus Lindholm hockey stats and profile at hockeydb.com

Män
Födda 1994
Levande personer
Idrottare från Helsingborg
Svenska ishockeyspelare
Svenska idrottare under 2000-talet
Ishockeyspelare i Rögle BK
Spelare valda i NHL Entry Draft 2012
Spelare valda av Anaheim Ducks i NHL Entry Draft
Spelare i Norfolk Admirals (2000–2015)
Spelare i Anaheim Ducks
Världsmästare i ishockey
Spelare i Boston Bruins
Gustavo Modena

Gustavo Modena, född den 13 januari 1803 i Venedig, död den 20 februari 1861 i Turin, var en italiensk skådespelare.

Modena praktiserade först som advokat i Rom och Bologna, men debuterade 1826 med stor framgång som tragisk skådespelare. Han var invecklad i revolutionära rörelser och måste 1831 fly landet, men återkom efter amnestin 1847 och instiftade en inhemsk, reformerande skådespelarskola, i vilken under hans ledning storheter som Ernesto Rossi och Adelaide Ristori utbildades.

Modenas patriotism framträdde i de satiriska Dialoghetti popolari, och han och hans hustru tog verksamt del i 1848 års italienska revolution. Från 1849 uppträdde han på de flesta framstående teatrarna i Italien.

Källor

Externa länkar 
 

Italienska scenskådespelare
Italienska skådespelare under 1800-talet
Personer från Venedig
Födda 1803
Avlidna 1861
Män
Ugglan
Polly (singel)

Polly är en promosingel med det amerikanska grungebandet Nirvana. Låten är daterad till åtminstone 1988 och gick tidigare under namnen "Hitchhiker" och senare "Cracker" innan det slutgiltiga namnet "Polly" bestämdes under 1989. Låten valdes bort från Bleach till fördel för mer aggressiva grungelåtar. "Polly" spelades in för Blew också, men valdes bort från EP:n då den var särskilt komplicerad för bandet främst eftersom de inte lyckades hålla samma tempo. Istället släpptes låten drygt två år senare på Nirvanas andra studioalbum, Nevermind. Låten spelades in i april 1990 och trumslagare då var Chad Channing, som tvingades lämna Nirvana innan Nevermind började spelas in med Butch Vig. Dock behöll bandet versionen från 1990, istället för att spela in den igen året därefter, och detta gör låten till den enda låt på Nevermind som Channing medverkar på. En annorlunda version av låten, under titeln "(New Wave) Polly", kom med på Incesticide.

"Polly" är baserad på verklig händelse och Cobain fick inspiration att skriva låten efter att han hade läst en nyhetsartikel om en fjortonårig flicka som kidnappades av Gerald Arthur Friend i juni 1987. Flickan hade varit på en rockkonsert och bad sedan om att fått lift hem av Friend. Friend övermannade flickan och hängde upp henne i sitt tak med hjälp ett block och under denna tid torterade och våldtog han henne upprepade gånger. Hon lyckades dock överlista och fly från Friend genom att övertyga honom att hon njöt av våldtäkten och han greps dagen efter av polisen. "Polly" är skriven ur en kidnappares synvinkel och enligt Julianne Escobedo Shepherd på Rolling Stone visar låten på Cobains fascination av det makabra och hans extremt känsliga natur. Escobedo Shepherd ansåg även att Cobains intresse för feminism lyste igenom i "Polly", mycket tack vare inflytandet av hans dåvarande flickvän Tobi Vail. Charles R. Cross uppmärksammade också att "Polly" var skriven ur förövarens synvinkel och han jämförde den med Truman Capotes bok Med kallt blod. Cross ansåg att låten var "häpnadsväckande". Vig kallade låten för "gripande" och "sorgsen" och han ansåg att Cobains röst var fantastisk i "Polly". Låten har harmonistämmor och nästan inget trumspelande utom cymbaler och slagverk. Vig har sagt att på grund av de nedtonade instrumenten gav Krist Novoselics basspelande "Polly" en "puls". Vid ett tillfälle under inspelningen av låten sjöng Cobain orden "Polly said" för tidigt, men det bestämdes att misstaget skulle behållas i den slutgiltiga versionen. Musikjournalisten Ben Thompson ansåg att den senare låten "Rape Me" var en förlängning av "Polly" eftersom de båda låtarna berörde temat våldtäkt. Reggaeartisten Little Roy har spelat in en coverversion av "Polly" på sitt Nirvana-inspirerade album Battle for Seattle. La Dispute spelade in en cover av låten för hyllningsalbumet Whatever Nevermind.

Låtlista

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Musiksinglar 1993
Amerikanska musiksinglar
Nirvana-låtar
Låtar producerade av Butch Vig
Bruse skald

Bruse Hallason (Brúsi Hallason), även kallad Bruse skald, var en isländsk bygdeskald verksam under senare delen av 900-talet. Han härstammade från gården Jórunnarstaðir i Eyjafjorden och är omnämnd i Landnamsboken (Melabók) och i Viga-Glums saga (Glúma).

En släkting till Viga-Glum var Eyjolf Valgerdarson (Eyjólfr Valgerðarson), som var sonson till landnamsmannen Helge den magres dotter och far till stormännen Gudmund den mäktige på Möðruvellir och Einar på Tvärå (Þverá). Einar var ovän med Viga-Glum och den som mest bidrog till att förbittra dennes sista levnadsår. Eyjolf Valgerdarsons faster hade en son som hette Halle, med tillnamnet "den vite". Denne Halle hade tre söner som är kända till namnet, nämligen Bruse skald, Orm och Bård. Om Orm är ingenting känt, men Bård dräptes av Viga-Glums son Vigfus, trots ingången förlikning, och fick sig då tillägnat en arvdrapa av vilken blott omkvädet finns bevarat. Vem som diktade drapan omtalas inte, men det är väl troligt att det var brodern Bruse, som är särskilt nämnd som skald. 

Av Bruses skaldskap i övrigt återstår i dag endast en lausavísa, diktad då den besegrade Viga-Glum flydde från hösttinget omkring år 995 efter att ha förlorat striden mot Einar på Tvärå. Bruse var då i följe med Einar. Strofen finns i både Landnamsboken och Viga-Glums saga.

Se även 
 Viga-Glums saga
 Vigfus Viga-Glumsson

Källor och litteratur 
 Landnámabók, 210, 220-221.
 Landnamsboken finns i svensk översättning av Åke Ohlmarks i De isländska sagorna, del 1, Steinsviks förlag, 1962. Bruses lausavísa finns här översatt på sid 110. 
 Viga-Glums saga finns på svenska i De isländska sagorna, del 4, Steinsviks förlag, 1964, översatt av Åke Ohlmarks.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, I, 2 utg., København, 1920, sid 519.
 Guðmundur Þorláksson, Udsigt over de norsk-islandske skjalde fra 9. till 14. århundrede, København, 1882, sid 45.

Externa länkar 
 Brúsi Hallason: Lausavísa.

Norröna skalder
Personer i islänningasagorna
Män
Födda 900-talet
Avlidna okänt år
Personer på Island under 900-talet
Adelaide Ristori

Adelaide Ristori, markisinna del Grillo, född den 29 januari 1822 i Cividale del Friuli, död den 9 oktober 1906 i Rom, var en italiensk skådespelare.

Ristori var dotter till ett obetydligt skådespelarpar. Hon uppträdde redan vid fyra års ålder i barnroller och som tolvåring i ingénue- och subrettroller. När hon fyllt femton år fick hon anställning vid en sardinsk trupp, där hon fick handledning av skådespelaren Carlotta Marchionni och framgångsrikt uppträdde i Carlo Goldonis komedier. Så småningom började hon också pröva sina krafter i det högre dramat.

Sedan hon 1847 gift sig med den unge markisen del Grillo spelade hon en tid enbart i privata kretsar, men snart återvände hon till scenen, där hon uppträdde under sitt flicknamn och gjorde succé i hela Italien i Vittorio Alfieris hjältinneroller. 1855 reste hon till Paris, där hon vann triumfer och till och med ska ha överglänst en stjärna som Rachel. Hon gav 1857 gästspel i Spanien och under 1860-talet i större delen av Europa samt i Nord- och Sydamerika. Hösten 1879 och 1880 besökte hon Sverige med ett eget teatersällskap, och väckte stor uppmärksamhet, bland annat som Legouvés Medea, Maria Stuarda (efter Schiller), Paolo Giacomettis Elisabetta samt Lady Macbeth i Macbeth.

Ristori ansågs som en av världens främsta skådespelerskor. I Nordisk familjebok beskrivs hon på följande vis:

Ristori lämnade scenen på 1880-talet och uppträdde därefter endast någon gång för välgörande ändamål.

Källor 

Naldini, Liliana; Cassisa, Mirella.. Adelaide Ristori : la marchesa del Grillo, un'attrice del Risorgimento. Pinerolo:Alzani, [2000]. ISBN 88-8170-137-5.

Externa länkar 

Italienska skådespelare under 1800-talet
Födda 1822
Avlidna 1906
Kvinnor
Personer från Cividale del Friuli
Hemangiom

Hemangiom , är en godartad tumör relaterad till blodkärlen, ett angiom, som vanligen syns på huden och på grund av sitt utseende och klarröda, rödlila eller mörkröda färg då kallas smultronmärke eller jordgubbsmärke. Hemangiom är vanligt förekommande, särskilt hos små barn, och är mer vanliga hos flickor än pojkar, och mer vanliga hos för tidigt födda barn. Ett vanligt beteende är att de växer under barnets första levnadsmånader för att sedan långsamt tillbakabildas under några års tid, och försvinner (normalt före 10 års ålder) utan att ge besvär. Detta skiljer hemangiom från eldsmärken, som är permanenta.

Hemangiom utgörs av en tillväxt hos endotel runt blodkärlen, och kan endera vara släta eller utbuktande. I undantagsfall behandlas eller avlägsnas hemangiom, om de sitter på ett störande ställe, är särskilt stora, eller sitter på inre organ, annars väntar man ut att de försvinner av sig själv.

Källor

Hudsjukdomar
Benigna tumörer
Angiologi
Henri Nathansen

Henri Nathansen, född den 17 juli 1868 i Hjørring, död den 16 februari 1944 i Lund, var en dansk författare och dramatiker, främst känd för skådespelet Innanför murarna från 1912.

Biografi 
Nathansen blev juris kandidat 1892 och overretssagfører i Köpenhamn 1897, men gav upp advokatbanan för att bli skådespelare och författare. Från 1909 var han sceninstruktör vid Det Kongelige Teater i Köpenhamn.

Han skrev 1912 det skådespel varpå hans berömmelse främst vilar, Innanför murarna (Indenfor murene), om ett gammaljudiskt hems kollision med samhället. Skådespelet ger en god inblick i tidens judiska familjeliv och vann bifall även i utlandet. Det är med i Danmarks kulturkanon. Andra större verk av Nathansen är teaterstyckena Mor har ret (1905), Den gode borger (1907) och Daniel Hertz (1909) och Dr. Wahl (1915), samt utvecklingsromanen Af Hugo Davids liv (1917) och släktromanen Mendel Philipsen og søn (1932).

Under den tyska ockupationen av Danmark flydde Nathansen, som var jude, 1943 till Sverige, där han tog sitt liv.

Källor

Externa länkar 

Danska dramatiker
Danska romanförfattare
Danskspråkiga författare
Födda 1868
Avlidna 1944
Män
Författare som begått självmord
Ugglan
Personer från Hjørring
Alpstein

Alpstein är en undergrupp till Appenzelleralperna i nordöstra Schweiz. Alpsteinmassivet är beläget i kantonerna Appenzell Innerrhoden, Appenzell Ausserrhoden och Sankt Gallen. Bergskedjan ligger  km öster om huvudstaden Bern.

Trost att massivet är ganska lågt jämfört med andra alpina toppar – det högsta berget är Säntis med 2 502 meter över havet – är Alpstein på grund av sitt nordliga läge en kort sträcka från Bodensjön (knappt 30 km fågelvägen) jämförelsevis högt i förhållande till sina omgivningar. Gruppen inbegriper även Altenalp Türm som är den nordligaste toppen över 2 000 meter i Schweiz.

Alpstein sträcker sig  km i öst-västlig riktning.

Beskrivning
Geologiskt sett skiljer sig Alpstein från de övervägande granitiska centrala Alperna. Alpstein består huvudsakligen av kalkstensmassiv, och utgör en slags västlig fortsättning på de östra bergsområden som löper mellan Tyskland och Österrike.

På grund av erosioner är kalkstenen fylld med sprickor, grottor och slukhål. Detta leder till ökad vattenavrinning som i sin tur leder till vattenbrist, vilket på många håll kompenseras genom uppsamling av regnvatten.

I området ligger tre små bergssjöar: Seealpsee, Sämtisersee och Fälensee. Två av de tre sjöarna har inget ytligt frånlopp: Vattnet från Fälensee och Sämtisersee rinner genom den sydöstliga bergskammen ut i Rhenfloden.

Bergen är relativt branta och dalarna djupa. Alpstein är ett utmärkt, ibland utmanande vandringsområde. Om vintern, särskilt mellan februari och april, kan erfarna skid- och snowboardåkare åka från Säntismassivet ner till Wasserauen eller Brülisau i Appenzell, eller till Unterwasser och Wildhaus i Toggenburg.

I omgivningarna runt Alpstein växer i huvudsak blandskog. Runt Alpstein är det tätbefolkat, med  invånare per kvadratkilometer.

Toppar
Den högsta toppen är Säntis, som kan nås med linbana från Schwägalp. Den näst högsta toppen är Altmann, och den tredje högsta är Wildhauser Schafberg. Andra framstående platser är Staubernkanzel, Hoher Kasten och Ebenalp, som alla är tillgängliga via linbana.

Kronberg och Hundwiler Höhi hör inte längre till Alpstein, utan räknas numera till Appenzeller Vorland.

Lista 
Topografiskt ingår följande toppar i Alpstein:

 Altmann
 Altmann-Chamm
 Chalbersäntis
 Chreialpfirst
 Fälenschafberg
 Fälentürm
 Gir
 Girenspitz
 Grauchopf
 Grenzchopf
 Grueber Sattel
 Grüenböhl
 Gätterifirst Südgrat 1. Kopf
 Hüenerberg
 Hängeten
 Höch Nideri
 Jöchli
 Kreuzberg Nr.8
 Moor
 Mutschen
 Nädliger
 Roslen First
 Ruchbüel
 Saxer First
 Silberplatten
 Spitzbergli
 Stoss
 Säntis
 Widderalpstöck
 Wildhuser Schafberg
 Öhrli

Klimatet 
Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är juni, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är mars, med  mm nederbörd.

Kommentarer

Källor

Noter 

Bergskedjor i Schweiz
Bergskedjor i Alperna
Appenzell Ausserrhoden
Appenzell Innerrhoden
Sankt Gallen
Berg i Schweiz 1000 meter över havet eller högre
SPHF

SPHF kan syfta på

 Svensk Pansarhistorisk Förening
 Sveriges polismäns helnykterhetsförbund
Southern Sydney Freight Line

Southern Sydney Freight Line (SSFL) (svenska: Södra Sydneys godsbana) är en enkelspråig godsbana i storstadsområdet Sydney i New South Wales i Australien. Godsbanan sträcker sig från järnvägsknuten Enfield West, som ligger nära godsterminalen Sydney Freight Terminal, till järnvägsknuten Macarthur South Junction där den ansluter med delstatens södra stambana, Main Southern Line, cirka 58 kilometer utanför Sydney. Banan är planskild från pendeltågsbanorna och detta innebär att godstågen inte behöver stanna och vänta tills det finns en tågfärdväg mellan pendeltågen.

Southern Sydney Freight Line sköts av Australian Rail Track Corporation, och ingår i järnvägsnätet Defined Interstate Rail Network som sträcker sig mellan de flesta delstatshuvudstäder i Australien. Projektet fick bygglov 28 november 2008, och banans första delsträcka, mellan befintliga spår vid Enfield West och Leightonfield, invigdes 24 juni 2012. Godsbanan andra delsträcka, från Leightonfield till Macarthur South Junction, togs i bruk den 23 december 2012.

Banbeskrvining

Enfield West - Leightonfield 
Godsbanan börjar vid järnvägsknuten Enfield West, som ligger nära godsterminal Sydney Freight Terminal, i anslutning med godsbanan Metropolitan Goods Line och följer sedan, och även utnyttjar, befintliga spår tills den kommer till Sefton Park Junctions. Vid Sefton Park Junctions dyker Southern Sydney Freight Line under pendeltågsbanan Bankstown Line, i en liten tunnel som heter SSFL Dive. Efter diven följer Southern Sydney Freight Line stambanan Main Southern Line till Leightonfield och Leightonfield godsbangård. I Leightonfield godsbangård ansluter SSFL med befintliga spår som i sin tur ansluter efter att kort avstånd med Main Southern Line. Sträckan mellan Enfield West och Leightonfield är 5,5 km lång.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Järnvägslinjer i Australien
Transport i Sydney
Järnvägslinjer öppnade 2012