kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Statsrådspension

Statsrådspension är en pension som tillkommer tidigare statsråd i en svensk regering. För att kunna kvittera ut en statsrådspension måste det tidigare statsrådet ansöka om och beviljas statsrådspension av myndigheten Statens pensionsverk.

Utformning
Under det första året efter avgång från regeringen kan det tidigare statsrådet kvittera ut en s.k. avgångsersättning, vilken år 2005 uppgick till 93.000 kronor i månaden för ministrar och 116.000 för statsministern.

För att man därefter ska ha rätt till statsrådspension måste man antingen ha arbetat sex år som minister eller sex år i en följd som minister, statssekreterare, landshövding eller generaldirektör. Denna undre gräns för tjänstgöringstid ger rätt till 85% av en full statsrådspension. För att kunna kvittera ut en full statsrådspension krävs att man har arbetat som minister i sammanlagt tolv år, där tid som statssekreterare, landshövding eller generaldirektör räknas in. Har man arbetat kortare tid än så innebär detta reducering av statsrådspensionen.

Statsrådspensionen kan tillkomma ett tidigare statsråd under de år som återstår mellan beviljan av statsrådspension fram till pensionsåldern (65 år), men räknas under dessa år av från eventuell annan inkomst. Efter 65 år kan det tidigare statsrådet kvittera ut såväl statsrådspension som ålderspension.

Efter kritik från allmänheten infördes i februari 2005 nya regler kring systemet med statsrådspension så att det blev mindre generöst än tidigare. Statsråd som har tillsatts efter den 1 april 2005 har rätt till statsrådspension bara om de fyllt 50 år när de lämnat regeringen.  De nya reglerna gällde emellertid inte retroaktivt för ministrar tillsatta före den 1 april 2005, varför bland annat tidigare minister Ulrica Messing kunde börja kvittera ut statsrådspension trots att hon ännu inte fyllt 40 år. Även med denna ändring förblev reglerna för statsråd mer generösa än dem för generaldirektörer, vars nedre åldersgräns ligger på 55 år.

Se även
 Riksdagens inkomstgaranti

Källor

Politik i Sverige
Pension
Svenskt försäkringsväsen
Tvåtåig ålsalamander

Tvåtåig ålsalamander  (Amphiuma means) är ett stjärtgroddjur i familjen ålsalamandrar som finns i sydöstra USA.

Utseende 
Arten har en långsträckt, ålliknande kroppsform med fyra mycket små ben med två tår på varje. Den har en gälspringa på varje sida av huvudet, men andas trots det med lungor. Färgen är mörkbrun till svart på ovansidan, och mörkgrå på buksidan. Ögonen saknar ögonlock. Längden varierar mellan 37 och 76 cm, i undantagsfall upp mot 1 meter. Den tvåtåiga ålsalamandern kan i och för sig skiljas från sina två släktingar genom att Amphiuma pholeter bara har en tå på varje fot, och Amphiuma tridactylum har tre, men då fötterna är ytterst små är det ett dåligt fältkännetecken. Bättre då är storleken, den tvåtåiga ålsalamandern är den största arten i sin familj; de två övriga arterna når knappast över 30 cm.

Utbredning 
Den tvåtåiga ålsalamandern finns längs USA:s sydöst- och sydkust från sydöstra Virginia till Florida och östra Louisiana.

Vanor 
Den tvåtåiga ålsalamandern är som alla andra ålsalamandrar vattenlevande, men just den här arten kan även tillfälligtvis vistas på land under fuktig väderlek. Normalt lever den emellertid i grunda vattensamlingar med tät växtlighet, som träsk (exempelvis Everglades i Florida), bäckar, bevattningskanaler, diken, dammar och sjöar. Arten är nattaktiv, och gömmer sig under dagen i övergivna bon av vattenlevande däggdjur och kräftor. Dieten är mångsidig och omfattar kräftor, insekter, spindlar, blötdjur, andra amfibier, även av den egna arten, ödlor, ormar, mindre sköldpaddor samt fisk. Arten har en kraftig tandbeväpning, som även tjänar som försvar. Den maximala konstaterade åldern i fångenskap är 27 år (London Zoo); uppgifter från frilevande djur saknas.

Fortplantning 
Litet data om djurets fortplantning finns; leken äger rum på våren, då hanens testiklar förstoras och hans kloak svullnar. Djuren leker sannolikt i vatten, och har inre befruktning likt de flesta stjärtgroddjur. Äggen läggs däremot vanligtvis på land i form av långa strängar. Äggläggningen sker i fuktiga miljöer nära vatten, dit de nykläckta larverna beger sig. Tiden tills äggen kläcks är lång. Perioder på 5 månader har konstaterats. Honorna förefaller bevaka äggen. De nykläckta larverna har tre vita, borstiga yttre gälar på varje sida, som emellertid snart tillbakabildas. De förvandlas snabbt, varvid flera egenskaper typiska för larver behålles, som avsaknaden av ögonlock och en av gälspringorna. Könsmognad inträffar vid omkring 3 års ålder för hanar, 4 år för honor.

Referenser 

Stjärtgroddjur
Viktor Stålberg


Viktor Stålberg, född 17 januari 1986 i Göteborg, är en svensk professionell ishockeyforward som spelar för Zug i den schweiziska hockey ligan. Han har spelat för Toronto Maple Leafs, Chicago Blackhawks, Nashville Predators, New York Rangers och Carolina Hurricanes i NHL och Atlant Mytisjtji i Kontinental Hockey League (KHL) och på lägre nivåer för Milwaukee Admirals i American Hockey League (AHL), Frölunda HC i Elitserien och Vermont Catamounts (University of Vermont) i National Collegiate Athletic Association (NCAA).

Han vann Stanley Cup med Chicago Blackhawks 2013.
Han är även känd för att ha det första VIP-medlemskapet (001) på Nikki Beach Mallorca.

Spelarkarriär  
Stålberg spelade juniorhockey i Mölndal Hockey och Frölunda HC men åkte sedan vid 20 års ålder till USA för att kombinera Collegehockey med finansstudier på University of Vermont. Han spelade hyfsat de två första säsongerna men den tredje var den bästa i Vermont Catamounts. Han smällde in 23 mål och 20 assist på 36 matcher, vilket gjorde att han blev nominerad till Hobey Baker Award som går till Collegehockeyns bästa spelare.

Under sommaren 2009 skrev Stålberg ett tvåårskontrakt med Toronto Maple Leafs. Han imponerade under försäsongen och tog en plats i laget. Under säsongen gick det tyngre och Stålberg tillbringade mycket tid i Torontos farmarlag, Toronto Marlies. Under sommaren 2010 lämnade Viktor Stålberg Toronto för Chicago Blackhawks i ett byte som innebar att bland annat Kris Versteeg gick i motsatt riktning. Under säsongen 2010/2011 spelade Viktor Stålberg 77 matcher och gjorde 12 mål och 12 assist för Blackhawks. 

På grund av att NHL-säsongen 2012-13 drabbades av lockout gjorde Viktor Stålberg ett framgångsrikt inhopp under hösten 2012 i Frölunda, där han bildade kedja med Matt Duchene och Fabian Brunnström. I november 2012 tecknade han ett nytt korttidskontrakt med KHL-klubben Atlant Mytisjtji.

Viktors moderklubb är Lerums BK, en klubb som fostrat en hel del duktiga spelare. Loui Eriksson, Carl o John Klingberg, Anders Eriksson, för att nämna några. Sen naturligtvis också Viktors bror Sebastian.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Viktor Stalberg NHL Statistics – Hockey-Reference.com
Viktor Stalberg hockey statistics and profile at hockeydb.com
Viktor Stalberg – player profile at The Hockey News

Svenska ishockeyspelare
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i New York Rangers
Spelare i Milwaukee Admirals (2001–)
Spelare i Nashville Predators
Stanley Cup-mästare 2013
Spelare i Atlant Mytisjtji
Spelare i Frölunda HC
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Toronto Marlies
Spelare i EV Zug
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Sverige
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2018
Svenska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Göteborg
Män
Födda 1986
Levande personer
Alumner från University of Vermont
Ishockeyspelare i Vermont Catamounts (herrar)
Spelare valda i NHL Entry Draft 2006
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Submission (musikgrupp)

Submission var ett danskt metal-band från Esbjerg som bildades i 2003. Efter att bandet upplöstes 2010, bildade Lasse Sivertsen och Christoffer Kjeller bandet Icarus 7.

Medlemmar

Senaste medlemmar 
 Morten Løwe Sørensen – trummor (2003–2010)
 Christoffer Kjeller Petersen – sologitarr (2003–2010)
 Kasper Kirkegaard – rytmgitarr (2003–2010)
 Boris Tandrup – basgitarr (2005–2010)
 Lasse Sivertsen – sång (2008–2010)

Tidigare medlemmar 
 Thomas Sørensen – trummor (2003)
 Steven Qvist – sång (2004–2008)
 Bjarne Christiansen – basgitarr (2004–2005)

Diskografi

Demo 
 Submission (2004)

Studioalbum 
 Failure to perfection (2006)
 Code of Conspiracy (2009)

EP 
 Pain or Pleasure (2005)

Referenser 
 Submission på Encyclopaedia Metallum

Musikgrupper bildade 2003
Danska thrash metal-grupper
Danska melodisk death metal-grupper
Hoffmanns droppar

Hoffmanns droppar (även Æther spirituosus) var en rusgivande patentmedicin bestående av tre delar koncentrerad sprit och en del eter. Namnet Hoffmanns droppar syftar på den tyske läkaren och kemisten Friedrich Hoffmann (1660-1742). 

Dropparna ansågs ha upplivande och krampstillande effekter och användes även som beståndsdel i andra alkoholhaltiga läkemedel, däribland: Bangs nervdroppar, Röda förkylningsdroppar och Doktor Halls droppar.

I Sverige

Alkoholrestriktionerna som infördes i Sverige i slutet av 1800-talet ledde till att dropparna började användas som brännvinssurrogat, främst i de norrländska länen. Ockelbos distriktläkare Lagerträd beskrev 1851 bruket av Hoffmanns droppar:

Se även
Alkoholdrycker i Sverige

Källor

Externa länkar
 Forskning & Framsteg: Den nyktra parentesen

Narkotika
Läkemedel
Medicinsk historia
Julma Satu

Julma Satu är det finska hårdrocksbandet Villieläins debutalbum. Det släpptes den 19 augusti 2009 och gick in på plats 27 på den finska listan över mest populära album.

Låtlista
"Voimat Villieläimen" (Powers of the Wild Animal) 
"Kaiverrettu Hiekkaan" (Engraved In Sand)
"Rakkautta Vai Kuolemaa" (Love or Death)
"Voittamaton" (Invincible)
"Kuoleman Suudelma" (The Kiss of Death)
"Kostonenkeli" (Angel of Revenge)
"Veren Silta" (Bridge of Blood)
"Kauneimman Lauluni"(My Beautiful Song)
"Yön Kuningatar" (The Queen of the Night)
"Kuuletko Kutsun" (Can You Hear My Call)
"Ihminen Ei Osaa Rakastaa" (Humans Don't Know How To Love)
Musikalbum 2009
Närkes runinskrifter 31

Runinskrift Nä 31, eller Kung Sigges sten, är en vikingatida runsten i Södra Lunger i Götlunda socken, Arboga kommun i Närke. Den står i mitten av en skeppssättning på Lungeråsen.

Stenen 

Stenen som restes på 1000-talet är placerad i mitten av en mindre skeppssättning och tillsammans bildar dessa ett monument över en man med namnet Sigmund. Monumentet står fortfarande där det ursprungligen restes i ett betydligt äldre gravfält, vars yngsta fornlämningar är från yngre järnåldern.

Stenen nämndes för första gången i skrift i en rannsakning från 1667 författad av dåvarande kyrkoherden i Götlunda, Samuel Hallman. Den står även med i en senare rannsakning från 1683, upprättad av en befallningsman. J. G. Hallman gjorde en teckning av stenen i början av 1700-talet som senare kom med i Johan Peringskiölds Monumenta. Hallman nedtecknade även att bönderna i trakten kallade stenen för Kung Sigges sten, vilket syftar på stenens Sigmund.

Runstenen står på Lungeråsens krön och längs med denna åskam löper en väg, som med tiden kom att korsa skeppssättningens östsida, varmed stenar flyttades bort för att ej ligga mitt i vägen. Dessa skador på skeppssättningen reparerades dock 1864.

Kung Sigges sten är av rödgrå granit och höjden 1,15 meter. Runornas höjd varierar mellan 4,5 och 15,5 cm och de är djupt huggna och välbevarade. Den från runor översatta inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften 

Runor: 

Runsvenska: helgulfʀ : auk : keiʀlifʀ : þeiʀ : kerþu : eftiʀ : sigmunt : bruþur sin

Normaliserad: Hælgulfʀ ok Gæiʀlæifʀ þæiʀ gærðu æftiʀ Sigmund, broður sinn.

Nusvenska: "Helgulv och Gerlev de gjorde (minnesmärket) efter Sigmund, sin broder."
 

Stenen och skeppssättningen är alltså resta av Hælgulfʀ och Gæiʀlæifʀ efter deras döde bror Sigmundr. Inget av dessa namn var vanligt under vikingatiden.

Ornamentiken 
Stenens ornamentik utgörs av en runorm med text som börjar vid ormens huvud. Det sista ordet, sinn, har dock inte fått plats utan har istället placerats ett stycke utanför. På stenen finns en felristning, där ristaren, som är okänd till namnet, istället för att rista in kerþu för  gerðu, gjorde, ristat in keþru och sedan ristat över sitt misstag.

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter 
Lista över Närkes runinskrifter
Sverige under vikingatiden

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Kung Sigges sten på den privata hemsidan Runstenar i Sverige
 Kung Sigges sten på Arboga kommuns hemsida

Närkes runinskrifter
Arboga kommun
Troas

Troas (grekiska Τρῳάς) var ett antikt landskap i nordvästra hörnet av Mindre Asien, och var det område som ansågs ha tillhört det homeriska eller förhistoriska Troja. Området är skilt från resten av Anatolien av ett bergsmassiv.

Geografi 
Troas begränsas i norr av Propontis (Marmarasjön), i nordväst av Hellesponten (sundet vid Dardanellerna), i väst av Egeiska havet och i söder av den Adramyttiska havsviken (Edremidviken). I södra delen ligger berget Ida (nuvarande Kaz Dağı), vars förgreningar och utsprång fyller större delen av landskapet, men i väst och nordväst lämnar plats för en tämligen betydlig strandslätt (Trojanska slätten), genom vilken floden Skamandros (nu Küçükmenderes Çayı) med dess bifloder Simoeis och Thymbrios (nu Dum-brek su) flyter.

Historia 
Troas kuststräcka var sedan urminnes tid bebodd av aioliska greker och bildade norra delen av det asiatiska Aiolien. Efter Alexander den stores tid räknades Troas som en del av landskapet Mysien. I romarriket var det en del av den romerska provinsen Asia. Under bysantinskt herravälde hörde Troas till samma region som de Egeiska öarna, och under det osmanska riket var det en del av Bigha.

I dag tillhör Troas den turkiska provinsen Çanakkale. På dess sydvästligaste udde Kap Bababurun ligger Babakale, den västligaste punkten på det mindreasiatiska fastlandet.

Källor 

Mindre Asien
Historiska platser i Turkiet
Chiari malformation

Chiari missbildningar (CMS) är ett medfött missbildningstillstånd av skallbenet vid övre delen av ryggraden, vilket bland annat påverkar lillhjärnan, delen av hjärnan som styr balanssinnet. Normalt är lillhjärnan och delar av hjärnstammen placerade i ett indraget utrymme i nedre bakre delen av skallen, ovanför foramen magnum (en tratt-liknande öppning i ryggradskanalen). När en del av lillhjärnan ligger nedanför foramen magnum, kallas det för en Chiari missbildning. Tillståndet är tämligen ovanligt och påträffas i fyra olika varianter, varav typ I är vanligast. Typ II är även känd som Arnold Chiari malformation efter den tyska patologen Julius Arnold. 

CMS kan utvecklas när utrymmet är mindre än normalt, vilket tvingar lillhjärnan och hjärnstammen att drivas nedåt i foramen magnum och i övre ryggradskanalen. Det resulterande trycket på lillhjärnan och hjärnstammen kan påverka funktioner som styrs av dessa områden och  blockera flödet av cerebrospinalvätskan (CSF), den klara vätska som omger och skyddar hjärna och ryggmärg. 

Symptomen är yrsel, muskelsvaghet, domningar, huvudvärk, svårdefinierade smärtimpulser i kroppen, domningar och nedsatta funktioner i extremiteter, oförmåga att i händerna skilja mellan kyla och värme, försämrad balans och koordination. Problemen gör sig märkta i barndomen eller långt senare i vuxen ålder. Hos omkring 30% av patienterna uppträder inga större symptom, varför inte heller någon speciell behandling erfordras.

Efter undersökning med magnetresonanstomografi kan symptomen ofta försvinna eller minskas kirurgiskt, där mer utrymme för hjärnvävnaden skapas genom avlägsnandet av mindre delar av den hindrande benstrukturen. I samband med CMS kan även problem med syringohydromyeli, cystbildning, eller vätskesamling uppstå i området.

Referenser 
Internetmedicin.se, "Chiari-missbildningar i hjärnan"
Expressen 17 maj 2008, "Sov inte – på tre år"

Missbildningar
Hjärnsjukdomar
Slaget vid Brunnbäcks färja

Slaget vid Brunnbäcks färja var ett slag under Gustav Vasas befrielsekrig, den första större sammandrabbningen mellan Gustav Vasas upprorstrupper som till största del tågat ned från det ockuperade Falun, och unionslojala, främst danska, trupper från Västerås. Slaget stod vid byn Brunnbäck vid i närheten av den färjeplats över Dalälven som då fanns på platsen under första hälften av april 1521.

Danskarna under Henrik Slagheck, bror till Didrik Slagheck, tågade från Västerås mot Dalälven, och slog läger när den nådde Brunnbäck och det vad eller färjeläge som låg där. Kort därefter anlände Peder Svensson med en styrka, främst bestående av dalkarlar, till andra sidan av älven. Dalkarlarna började beskjuta danskarna med pilar från stranden; pilregnet var intensivt och dessa tvingades snart att retirera. Peder Svensson hade dock redan tagit en del av sin styrka och utom synhåll fört den över älven.

När danskarna lämnade lägret gick han till anfall, samtidigt som den återstående svenska styrkan tog sig över älven. Slaget stod vid en öppen plats som kallas Sonnbohed. Danskarna stod emot, men anfallet var både överraskande och våldsamt. Danskarna höggs ner eller flydde genom att kasta sig i älven. De som flydde landvägen blev jagade långt in i Västmanland. Slaget slutade som en stor svensk seger.

Källor
 Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek: Befrielsekriget 1521-1523 
 Berättelser ur svenska histiorien, Georg Starbäck & P. O. Bäckström, Stockholm 1877
 

1521 i Sverige
Dalarnas historia
Brunnbäcks färja
Sverige under vasatiden

Brunnbäcks färja
Brunnbäcks färja
Brunnbäcks färja
Il Tempo Gigante

Il Tempo Gigante är en racerbil som är känd från den norska dockfilmen Flåklypa Grand Prix från 1975.

Bilen ritades av författaren och illustratören Kjell Aukrust. Men i filmen designades den av cykelreparatören och uppfinnaren Reodor Fälgen, och körs av honom i loppet Flåklypa Grand Prix. Bilen har massor av tillbehör och olika hembyggda funktioner. Till exempel har den två hastighetsmätare. En som slutar på 250 km/tim. Den andra tar över och fortsätter till 400. I filmen blir bilen saboterad av den främste konkurrenten Rudolf Blodstrupmoen och hans synske medhjälpare Mysil Bergsprekken. Ändå kan den lilla pessimistiska igelkotten Ludvig upptäcka felet - en itusågad elektrisk fördelare - och hålla bilen hel till dess tävlingen är klar.

Fullskalig modell

Den "riktiga" Il Tempo Gigante, en körbar modell av bilen i full storlek, byggdes strax efter att filmens slutförts. Den är konstruerad av Ivo Caprino och byggdes av den italienska karosserimakaren Ermanno Martinuzzi i samarbete med flera norrmän, bland andra Bjarne Sandemose som gjorde den modellbil som användes i animationsfilmen. Bilen, som är 6,8 meter lång, 2,48 meter bred och väger 3 500 kilo, skickades till Norge i delar och färdigställdes under 12 månader. Den är baserad på ett chassi från en Cadillac, och nästan varje detalj liknar den modell som används i filmen. Motorn, en direktinsprutad 7,6 liters Chevrolet 454 BigBlock V8:a på 540 hästkrafter, är en gåva från Formel 1-mästaren Niki Lauda. Det sitter även en fullt fungerade gasturbinmotor där bak, som dock inte används. Il Tempo Gigante är registrerad i Norge med registreringsskylt "BL 50000" och är typbesiktigad, men ej EU-godkänd på grund av för hög avgasnivå. Den körs därför sällan och när det sker görs det på en bana eller på inhägnat område. 

Första provturen ägde rum på Fornebu år 1976. Toppfart uppmättes till 180 km/h. Bilen finns idag i Hunderfossen familiepark i Fåberg strax norr om Lillehammer.

Referenser

Noter

Översättning

Externa länkar 

 Fakta om bilen
 Teknikens värld: Il Tempo Gigante – exklusiv provkörning

Fiktiva bilar
Lester del Rey

Lester del Rey, pseudonym för Leonard Knapp, född 2 juni 1915 i Minnesota, död 10 maj 1993 i New York, var en amerikansk science fiction-författare och -redaktör. Han skrev en rad science fiction-böcker riktade till ungdomar, och var redaktör för Del Rey Books, som gav ut science fiction och fantasy.

Del Rey började skriva i slutet av 1930-talet och hans första publicerade berättelse The Faithful fanns i Astounding i april 1938. Han började skriva på heltid 1950. Från slutet av 1940-talet var han också aktiv i många affärsprojekt och som redaktör inom science fiction. I början av 1950-talet var han redaktör för Fantasy Magazine, Rocket Stories, Space Science Fiction och under en kortare tid Science Fiction Adventures. 1953 lämnade han alla dessa redaktörskap efter en konflikt. Efter P. Schuyler Miller dog 1974 tog del Rey över Astoundings' kolumn för bokrecensioner.

del Rey skrev också under pseudonymerna Philip St John, Erik van Lhin, John Alvarez, Marion Henry, Philip James, Charles Satterfield och Edson McCann.

Källor 

Män
Födda 1915
Avlidna 1993
Amerikanska science fiction-författare
David Gunnarsson

David Peter Villiam Gunnarsson, född 18 maj 1976 i Vrigstad, Jönköpings län, är en svensk målare och motivlackerare som främst har gjort sig känd som framstående inom design av ishockeymålvaktsmasker. Gunnarsson var under en tid uppmärksammad i Lilla Sportspegeln på SVT, då tittarna fick skicka in teckningar på målvaktshjälmar med sin egen konst, varav två stycken skulle vinna första pris och få sina teckningar förverkligade av David Gunnarsson. Även tidningen Pro Hockey har använt liknade koncept för masktävling med Gunnarsson.

1996 målade Gunnarsson sin första hockeymask till en professionell ishockeymålvakt. Han målar hockeymasker till ishockeymålvakter över hela världen, men främst till SHL och NHL. Han har bland annat gjort masker till Dominik Hašek, Stefan Liv, Henrik Lundqvist och Johan Hedberg. När Gunnarsson designar sina masker använder han sig av en teknik som kallas airbrush. Han är grundare av det professionella design- och motivlackeringsföretaget Daveart AB. David Gunnarsson har även illustrerat Alf B. Svenssons Håll kärleken levande och Våga vara förälder.

David Gunnarsson är kusin till TV-producenten Daniel Lägersten (tidigare Gunnarsson).

Källor

Externa länkar 
daveart webbplats

Ishockey i Sverige
Svenska illustratörer
Svenska målare under 1900-talet
Personer från Sävsjö kommun
Födda 1976
Levande personer
Män
Svenska målare under 2000-talet
David Buchan

David Buchan. född 1780, död omkring 1838, var en skotskfödd sjöofficer och polarforskare.

1806 blev Buchan löjtnant i Royal Navy och mellan omkring 1808 till 1817 var han verksam i och omkring Newfoundland. Han ledde 1810 en expedition in i Newfoundlands inland i ett försök att få kontakt med den minskande Beothukbefolkningen, men misslyckades.

1818 skickades Buchan på en expedition till Nordpolen. Han seglade tillsammans med löjtnant John Franklin med Dorothea och Trent till Spetsbergen, men de misslyckades med att gå längre norrut på grund av istäcket.

Buchan återvände till Newfoundland 1819. Han hade för avsikt att återföra Beothuk-kvinnan Demasduwit till hennes folk, men hon avled innan han lyckades få kontakt med Beothukfolket. Buchan gjorde senare ett försök att återföra Demasduwit's niece Shanawdithit till hennes familj, men hon vägrade att följa med europeiska expeditioner. Hon visste också att hon, efter att ha umgåtts med engelsmännen, skulle offras av Beothukfolket i en religiös ceremoni över de som hade dödats tidigare.

David Buchan befordrades till kapten (inte i aktiv tjänst) i Royal Navy 1823 och var High Sheriff i Newfoundland 1825–1835. I december 1838 förklarades han försvunnen till havs efter en resa med fartyget Upton Castle mellan Calcutta och England.

Referenser

Externa länkar
 Delvis översatt version från engelskspråkiga Wikipedia

Födda 1780
Avlidna 1838
Brittiska upptäcktsresande
Brittiska polarforskare (Arktis)
Män
Kevin Rudolf

Kevin Rudolf, född 17 februari 1983 i New York, är en amerikansk singer/songwriter.
2008 släppte Rudolf debutsingeln Let It Rock som Lil Wayne medverkade på. Därefter kom hans stora hitsingel " I Made It" med Lil Wayne, Birdman och Jay Sean, denna låt var känd som WWE:s Wrestlemania 26 temalåt. Han har också är varit i toppen på Billbong top 100 listan. "I Made It" gav inspiration till Jay Sean och Lil Wayne. Lil Wayne skapade hiten "Drop The World". Eminem och Jay Sean skapade "Down" åt Lil Wayne.

Män
Födda 1983
Amerikanska musiker
Levande personer