kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hanna Hallin

Hanna Hallin, född 27 november 1981, var chef för tankesmedjan Sektor 3 från juli 2010 till februari 2013. Under tiden på Sektor 3 var hon bland annat med och startade tidskriften KURAGE. Hennes företrädare var Alice Bah Kuhnke som slutade på den posten i juli 2010.  

Hallin har tidigare varit ordförande för Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer 2006-2009  och ledamot i Svenska Unescorådet 2007-2010.

Referenser

Tankesmedjechefer
Personer inom svenskt föreningsliv
Födda 1981
Kvinnor
Levande personer
Juan Gelman

Juan Gelman, född 3 maj 1930 i Buenos Aires, död 14 januari 2014 i Mexico City, var en argentinsk poet. Hans debutverk Violín y otros cuestiones gavs ut 1956. Han fick 2007 motta Cervantespriset.

Efter militärkuppen i Argentina 1976 levde Gelman under tolv år i exil i Europa. Hans son och dennes gravida hustru kidnappades och mördades av militärjuntan. Gelman bodde under senare tid i Mexiko.

Källor

Argentinska poeter
Spanskspråkiga poeter
Argentinska författare under 1900-talet
Personer från Buenos Aires
Födda 1930
Avlidna 2014
Män
Eystein Valdason

Eystein Valdason (isl. Eysteinn Valdason) är en av åtta Torsskalder som citeras av Snorre Sturlasson i kapitlet om Torskenningar i Skáldskaparmál (4). Eystein är här företrädd med tre halvstrofer, vilka alla handlar om Tors strid mot Midgårdsormen. De har av stilistiska skäl daterats till 900-talet.

Eystein Valdason var, att döma av Snorres introduktion ”ok sem kvað Eysteinn Valdason” och ”enn kvað Eysteinn”, en välkänd skald vid denna tid, men är i dag så okänd att det inte ens är möjligt att med säkerhet uttala sig om hans nationalitet. Han brukar kategoriseras som islänning, men detta bygger på ett rent statistiskt resonemang: de flesta norröna skalder var faktiskt islänningar vid denna tid.

Åke Ohlmarks föreslog år 1958 att Eystein Valdason kan ha varit dansk. Av skaldens patronymikon att döma bör Eysteins far ha hetat Valdi – men det är ett namn som varken förekommer i de isländska släktsagorna eller i Landnámabók. Däremot skulle det, liksom Valdarr, kunna vara en kortform för Valdimarr, vilket leder tankarna till Danmark. På Island förekom Valdi vid denna tid endast som efterled i sammansatta namn, typ Sigvaldi, Ávaldi och liknande.

I en av de strofer som Snorre citerar förekommer dessutom ett egendomligt heiti för Oden, som här kallas Hrímnir:

{|
|
Sín bjó Sifjar rúnisnarla fram með karli
– hornstraum getum Hrímnishrœra – veiðarfœri.|
 Snabbt drog Sifs förtrogne
 samman med den gamle 
 hugg-garnen fram – men Hrimners
 hornströmmar jag tömmer!
|
|}

”Hrimners hornströmmar” bör syfta på ”skaldemjödet”, det vill säga dikten, men Hrímnir är ett jättenamn. Grímnir skulle ha passat mycket bättre, men något avskrivarfel kan det knappast röra sig om att döma av bokstavsrimmen. Om däremot Eystein hade varit av dansk börd så kunde ”det märkliga heitet eventuellt ha hämtats från en eljest okänd östnordisk skaldepraxis”, skriver Ohlmarks, som dock erkänner att detta är ”en lös gissning beträffande en person, om vilken vi i själva verket vet nästan mindre än intet”.

 Se även 
Torsskalder som citeras i Skáldskaparmál (4):
 Brage den gamle
 Eystein Valdason
 Torbjörn disaskald
 Ulf Uggason
 Eilif Gudrunsson
 Ölve hnuva
 Gamle gnävadarskald
 Veturlide Sumarlidesson

Referenser
Noter

Källor
 Åke Ohlmarks, Tors skalder och Vite-Krists: Trosskiftestidens isländska furstelovskalder 980–1013, Gebers, Uppsala, 1958, sid. 38–40, 197, 309–311.
 Snorres Edda'', i översättning av Karl G. Johansson & Mats Malm, Klassikerförlaget, Stockholm, 1999, sid 109f. .

Externa länkar 
 Eysteinn Valdason: Þórskvæði 1–3.

Norröna skalder
Män
Personer under 900-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer under vikingatiden
Sportvagns-VM 2012

Sportvagns-VM 2012 (en. 2012 FIA World Endurance Championship) är den första säsongen av internationella bilsportförbundet FIA:s världsmästerskap i sportvagnsracing. Mästerskapet ersätter Intercontinental Le Mans Cup och omfattar 8 deltävlingar.

Tävlingskalender

Slutställning

Referenser

Externa länkar 

2012
Motorsportevenemang 2012
Gerhard Gran

Gerhard von der Lippe Gran, född den 9 december 1856 i Bergen, död den 7 april 1925 i Oslo, var en norsk litteraturhistoriker.

Gran blev cand.philol. 1881. Han grundade 1890 tidskriften Samtiden tillsammans med Jørgen Brunchorst, skrev mindre avhandlingar och kritiker samt ett större arbete om Wergelandstiden, Norges Dæmring (1899). 1899 utnämndes han också till professor i nordisk litteratur vid Universitetet i Oslo, där han 1903 upprättade ett litteraturhistoriskt seminarium. Från 1906 gav han ut serien Småskrifter fra Det litteratur-historiske seminar. Åren 1902–1914 redigerade han Nordmænd i det 19de aarhundrede och skrev själv biografierna över Johan Sebastian Welhaven, Henrik Wergeland, Bjørnstjerne Bjørnson och Henrik Ibsen; särskilt bra anses skildringen av Wergeland vara. Han planerade ett större verk om "det 19:e århundradets tillblivelse" och började med två band om Jean-Jacques Rousseau (1910–1911), som bygger på psykologiska teorier; verket blev dock aldrig fullbordat. 1910 kom en liten skrift, Bjørnstjerne Bjørnson, høvdingen, och 1916 en biografi över Bjørnson (i den danska serien Mennesker).

Även om Gran tog avstamp i 1880-talets naturalism hade han också känsla för religiösa värden, något som den lilla skriften Religiøs uro (1912) vittnar om. 1918 gav han ut Henrik Ibsen; liv og verker, den första fullständiga Ibsen-biografin på ett nordiskt språk, och 1922 kom biografin Alexander L. Kielland og hans samtid. Sina mindre arbeten samlade han i Norsk aandsliv gjennem hundrede aar (tre samlingar, 1915–1919) och i Fremmed aandsliv (1920); efter hans död kom biografin Charles Dickens (1925).

Som litteraturhistoriker intresserade Gran sig mer för diktarens personlighet och miljö än för själva verken. 1919 tog han avsked som professor och ägnade sig helt åt sin skribent- och redaktörsverksamhet. Från 1892 hade han redigerat Samtiden ensam, från 1904 var han norsk redaktör för Nordisk tidsskrift (Letterstedtske) och 1914 grundade han Edda: Nordisk tidsskrift for litteraturforskning; det var också han som lade fram idén till Norsk biografisk leksikon.

Källor

Externa länkar 

 Digitaliserade böcker av Gran hos Nasjonalbiblioteket.

Norska litteraturvetare
Norska journalister under 1900-talet
Födda 1856
Avlidna 1925
Män
Journalister från Bergen
Officerare av Hederslegionen
Alumner från universitetet i Oslo
Edda (tidskrift)

Edda. Nordisk tidsskrift for litteraturforskning är en nordisk vetenskaplig tidskrift, grundad 1914 av den norske litteraturhistorikern Gerhard Gran. Tidskriften kommer ut med fyra nummer om året, och ger regelbundet ut temahäften. Den har som syfte att synliggöra nordisk litteraturforskning och att vara publiceringskanal för litteraturforskare som ägnar sig åt nordisk litteratur, både i och utanför Norden. Tidskriften skriver om litteratur och litteraturteori från alla språkområden, anmäler norsk och utländsk facklitteratur och publicerar debattinlägg. Den ges ut med stöd från Norges forskningsråd.

Källor

Externa länkar 
Tidskriftens webbplats

Norska tidskrifter
Tidskrifter startade 1914
Der Hohenfriedberger

Der Hohenfriedberger, eller Hohenfriedberger Marsch, är en av de mest välkända tyska marscherna. Namnet kommer från den preussiska segern vid Slaget vid Hohenfriedberg under det österrikiska tronföljdskriget.

Det finns också uppgifter som tyder på att kung Fredrik II av Preussen själv skrivit marschen men inget har kunnat bekräftas.

Text

Referängen på Tyska

Referenser

Fotnoter 

Verk 1745
Gustaf Edlund

Frans Gustaf Agaton Edlund, född 7 mars 1885 i Svärdsjö socken, Kopparbergs län, död 8 november 1962 i Danderyds församling, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Efter studentexamen 1902 utexaminerades Edlund från Kungliga Tekniska högskolan (KTH) 1907, varefter han blev löjtnant vid Väg- och vattenbyggnadskåren 1914, major 1933, överstelöjtnant 1942 och överste 1950. Han var ingenjör vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1909–12, blev assistent hos Johan Gustaf Richert vid KTH 1910, byggnadschef i Kalmar 1912, verkställande direktör i betongbolaget Effektiv 1913, var byggnadschef och stadsingenjör i Landskrona 1914–20 och hamndirektör i Malmö 1921–39.

Edlund var verkställande ledamot i Skånska hamnförbundet 1922–39, verkställande direktör i Malmö frihamn 1927–39, vid militärstaben från 1939, vice ordförande i Sydsvenska geografiska sällskapets styrelse, ordförande i Malmö industriförening och vice ordförande i Svenska  kommunaltekniska föreningen till 1939. Han utförde bland annat utredningar för Statens transportkommitté 1940 och var av Kommerskollegium tillkallad sakkunnig beträffande tågfärjetrafiken med utlandet 1942. Han var redaktör för trebandsverket "Handbok i samfärdselteknik" (1949–50).

Bibliografi (i urval)
Landskrona stads historia till år 1658: Kort sammandrag ur befintliga anteckningar (1920)
Landskrona hamn (1921)
Malmö hamn åren 1775-1922 (1922)
Malmö hamndirektion 1775 17/7 1925: Till minnet av 150-årsdagen för hamndirektionens tillkomst (1925)
Om flyghamnar (1926)
Öresund som samfärdsled: Föredrag vid Svenska hamnförbundets sjunde ordinarie möte i Malmö den 11 juni 1929 (1929)
Malmö hamn: dess tillkomst, utbyggnad och handelsgeografiska läge: föredrag vid SKTF:s årskongress 1934  (Svenska kommunaltekniska föreningens handlingar, 1934:7)
Skånes hamn- och sjöfartsförhållanden (i "En bok om Skåne", 1937)

Utmärkelser

   Riddare av Vasaorden, 1922.
   Riddare av Nordstjärneorden, 1933.

Källor

Noter

Överstar i svenska armén
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Kommunaltekniker i Malmö
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Svärdsjö socken
Födda 1885
Avlidna 1962
Män
Povline Lütken

Povline Lütken, född 6 maj 1893 i Elling socken, död 30 december 1977 i Köpenhamn, var en dansk författare. Hon var äldre syster till författaren och poeten Hulda Lütken (1896–1946).

Povline Lütken var dotter till skolläraren Jens Peter Lütken (1859–1919) och dennes hustru Anna Nielsine Martine Nielsen (1869–1955), som var av en släkt bland resandefolket. Hon växte upp på Holmen skole, där fadern undervisade, och genomgick sin egen skolgång där. Hon debuterade som författare 1934 med romanen Præstens datter. Hon tilldelades Emma Bærentzens Legat 1944 för romanen En mand beskikker sit Hus (1943). De sista sex åren av sitt liv tillbringade hon på ett vårdhem i Köpenhamn.

En av hennes två döttrar, Anne Marie Lütken (1916–2001), blev en känd konstnär.

Referenser 

Födda 1893
Avlidna 1977
Kvinnor
Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Undertow

Undertow är det första fullängdsalbumet av det amerikanska rockbandet Tool, utgivet 1993 av skivbolaget Zoo Entertainment. Fram till juli 2010 hade albumet sålts i 2 910 000 exemplar i USA.

Albumet spelades in mellan oktober och december 1992 på Grand Master Studios i Hollywood, Kalifornien, av Sylvia Massy. Några av låtarna på albumet är låtar som bandet valde att inte utge på deras första EP Opiate.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Tool, förutom där annat anges.

"Intolerance" – 4:54 
"Prison Sex" – 4:56 
"Sober" – 5:06 
"Bottom" (Tool & Henry Rollins) – 7:14 
"Crawl Away" – 5:29 
"Swamp Song" – 5:31 
"Undertow" – 5:21 
"4°" – 6:02 
"Flood" – 7:45
"Disgustipated" – 15:47

Medverkande 
Musiker (Tool-medlemmar)
Maynard James Keenan – sång (som "Mostresticator")
Adam Jones – sitar (spår 4), gitarr (som "Bastardometer")
Paul D'Amour – basgitarr (som "Bottom Feeder")
Danny Carey – trummor (som "Membranophones")

Bidragande musiker
Henry Rollins – sång (spår 4)
Chris Haskett – slägga (spår 10)
Statik – sampling (spår 10)

Produktion
Tool – producent
Sylvia Massy – producent, ljudtekniker
Brad Cook, Chris Olivas, Robert Fayer – assisterande ljudtekniker
Ron St. Germain – ljudmix

Referenser

Externa länkar 
Låttexter

Musikalbum 1993
Amerikanska debutalbum
Yakubu Gowon

Yakubu Gowon, född 19 oktober 1934 i Kanke i delstaten Plateau, är en nigeriansk militär och politiker. Han var Nigerias statschef mellan 1966 och 1975.

Biografi
Gowon blev generalmajor 1967. Efter arméns och general Johnson Aguiyi-Ironsis statskupp i januari 1966 utsågs Gowon till stabschef. Sedan Ironsis mördats i juli samma år tog Gowon ledningen i den nationella militärregeringen. I augusti 1966 blev han Nigerias stats- och regeringschef samt överbefälhavare.

Under Gowon besegrade Nigeria utbrytarstaten Biafra i det nigerianska inbördeskriget 1967–1970.

Gowon avsattes själv i en militärkupp i juli 1975 när han var i Uganda, varvid Murtala Mohammed tog över makten. Gowon gick i exil i Storbritannien, där han doktorerade i statsvetenskap. Han återvände till Nigeria i mitten av 1980-talet och blev professor vid universitetet i  Jos.

Referenser

Noter

Allmänna källor
 
 Bra Böckers lexikon, 1975
 Encyclopædia Britannica

Nigerianska politiker
Nigerianska militärer
Personer från Plateau (delstat)
Födda 1934
Levande personer
Män
Alumner från University of Warwick
Sune Engström (ingenjör)

Sune Patrik Engström, född 5 december 1862 i Söderköping, död 16 december 1943 i Engelbrekts församling, Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.

Engström utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1885 och var anställd vid statens järnvägsbyggnader 1886–89, vid Helsingborgs hamnbyggnader 1889–91 och vid enskilda järnvägsbyggnader och undersökningar 1891–94. Han var arbetschef vid Malmö hamninrättning 1894–1904 och hamnbyggnadschef i Malmö från 1904.

Engström konstruerade en ny torrdocka i Malmö, vilken byggdes under åren 1909–12 till en kostnad av 1,5 miljoner kronor och var den då största i Skandinavien. Han uppgjorde även planen för Malmö frihamn, vilken beslutades av stadsfullmäktige 1914, fastställdes av Kungl. Maj:t 1917 och öppnades för trafik 1922.

Källor
Svensk biografisk kalender I. Malmöhus län (Gullberg, Hjalmar - Uggla, Torsten, utg., 1919), sid. 90

Noter

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Kommunaltekniker i Malmö
Födda 1862
Avlidna 1943
Män
Personer från Söderköping
Nsukka

Nsukka är en stad i delstaten Enugu i sydöstra Nigeria. Den hade vid 2006 års folkräkning 309 633 invånare, och de flesta tillhör igbofolket. I Nsukka ligger University of Nigeria, som grundades 1955 av Nnamdi Azikiwe, som senare blev Nigerias första president.

Författaren Chimamanda Ngozi Adichie växte upp i Nsukka och gick på University of Nigeria, och staden förekommer i flera av hennes verk.

Källor 

Orter i Nigeria
Halkettbåt

Halkettbåt var en uppblåsbar lättviktsbåt som på 1840-talet konstruerades av löjtnanten Peter Halkett (1820–1885). Halkett hade länge varit intresserad av svårigheterna att färdas i kanadensiska arktis, och de problem som var förenade med att bygga en båt som var lätt nog att bära över otillgänglig terräng, men robust nog att användas under extrema väderförhållanden.

Halketts första konstruktion var en ihopfällbar och uppblåsbar båt gjord av gummiimpregnerad väv. När den fälldes ihop kunde skrovet användas som rock, årorna användas som promenadkäpp och seglet som paraply. Denna konstruktion följdes av en tvåpersoners farkost som var liten nog att kunna stoppas in i en ryggsäck, och vars båtskrov kunde tjäna som vattentät presenning.

Även om Halketts konstruktion hyllades brett av kanadensiska upptäcktsresande så hade den en begränsad marknad, och han lyckades inte övertyga Royal Navy om att båten skulle ha något användbart syfte inom den allmänna marinen. Ansträngningar som gjordes för att marknadsföra båtarna som lämpliga för fiske och andjakt blev resultatlösa, och de misslyckades kommersiellt.

Endast två av Halketts båtar finns såvitt känt nu kvar. Den ena användes 1853 av John Rae en upptäcktsresanden från Orkneyöarna. John Raes båt skänktes bort men återfanns många år senare, och kan nu beses i museet i Stromness på Orkneyöarna. Den andra finns att se i museet i Manitoba och ingår i samlingarna från Hudson's Bay-kompaniet.

Peter Halkett
Peter Halkett var löjtnant i Royal Navy på 1840-talet. Peter Halkett var son till John Halkett, en direktör vid Hudson Bay-kompaniet som under många år hade bott i Kanada innan han återvände till England. Peter Halkett hade länge närt ett intresse för utforskningen av de kanadensiska arktiska öarna. Särskilt intresse visade han för John Franklins expedition Coppermineexpeditionen 1819–1822 som mer eller mindre slutade i katastrof.

Franklins utforskning av Kanadas nordkust under tre år, i sökandet efter Nordvästpassagen hade slutat i katastrof med anklagelser om mord och kannibalism, med elva av de 20 deltagarna dödade och de överlevande tvingade att äta lavar, sina egna stövlar, och kadaverrester som lämnats av vargarna. Gruppen hade strandsatts på fel sida av Copperminefloden efter att deras båtar hade förstörts i en storm. John Richardson hade försökt simma över till säkerheten och led allvarlig hypotermi. En medlem i gruppen hade ensam tillverkat en liten kanot av kanvas och pil, och överlevarna hade tvingats ta sig över floden en åt gången med hjälp av kanoten.

Halkett var amatöruppfinnare, och under sin lediga tid när han tjänstgjorde för marinen arbetade han på att lösa problemet hur man skulle konstruera en båt som skulle vara liten och lätt nog för att lätt kunna ha den med sig till fots genom vildmarken, men robust nog att forsla människor över vida vattendrag. Hans lösning blev att konstruera en båt där alla de ingående komponenterna kunde göra dubbel tjänst som kläder, eller utrustning som Halkett förmodade att användaren hur som helst ändå skulle bära med sig.

Referenser

Källor och fotnoter 

Roddbåtar
Sweet Gwendoline

Sweet Gwendoline är huvudpersonen i en serie amerikanska bondage-serietidningar av tecknaren John Willie, utgivna på 1950- och 60-talet. Hon är en kurvig blondin som i nästan alla historier blir kidnappad och bunden av skurken Sir Dystic D'Arcy och sedan vanligtvis räddad av den lika kurviga brunetten Secret Agent U-69. D'Arcy var delvis baserad på Willie själv.

Det tyska punkbandet Die Ärzte har gjort en låt om Sweet Gwendoline och använder en bild på henne bakbunden som sin symbol. Långfilmen The Perils of Gwendoline in the Land of the Yik-Yak (1984) av Just Jaeckin med Tawny Kitaen i titelrollen är baserad på serien. 

Sweet Gwendoline är idag tillsammans med Bettie Page en av de största bondage-ikonerna.

Källor

BDSM
Fetischism
Erotik
Erotiska serier
Amerikanska seriefigurer
Amerikanska serier
Amerikanska serietidningar
Tecknade serier som blivit film
Ænima

Ænima är det andra fullängdsalbumet av det amerikanska rockbandet Tool. Albumet utgavs på vinyl den 17 september 1996 och på CD den 1 oktober 1996.

Fram till juli 2010 hade Ænima sålts i 3 429 000 exemplar i USA.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Maynard James Keenan, Adam Jones, Justin Chancellor och Danny Carey, förutom där annat anges.

"Stinkfist" (Keenan, Jones, Carey, Paul D'Amour) – 5:09
"Eulogy" (Keenan, Jones, Carey, D'Amour) – 8:25 
"H." (Keenan, Jones, Carey, D'Amour) – 6:07 
"Useful Idiot" – 0:38
"Forty Six & 2" – 6:02 
"Message to Harry Manback" – 1:53 
"Hooker with a Penis" – 4:31
"Intermission" – 0:56 
"Jimmy" – 5:22
"Die Eier von Satan" – 2:16
"Pushit" (Keenan, Jones, Carey, D'Amour) – 9:55
"Cesaro Summability" – 1:26
"Ænema" (Keenan, Jones, Carey, D'Amour) – 6:37
"(-) Ions" – 3:58
"Third Eye" (Tool, Bill Hicks) – 13:47

Medverkande 
Musiker (Tool-medlemmar)
Maynard James Keenan – sång
Adam Jones – gitarr
Justin Chancellor – basgitarr
Danny Carey – trummor, percussion, sampling

Bidragande musiker
Marko Fox – sång (på "Die Eier von Satan")
Eban Schletter – orgel (på "Intermission")
Chris Pitman – synthesizer (på "Third Eye")
Bill Hicks – sampling (på "Third Eye")
David Bottrill – keyboard
Jeremy Glasgow – percussion

Produktion
David Bottrill – producent, ljudtekniker, ljudmix
Tool – producent, omslagskonst
Concetta Halstead, Kevin Willis – omslagsdesign, omslagskonst
Cam de Leon, Karen Mason, Joel Larson, Keith Willis – omslagskonst
Fabrico DiSanto, Jeff Novack – foto
Billy Howerdel – gitarr-tekniker, Pro Tools-tekniker

Noter

Externa länkar 
Låttexter

 
Musikalbum 1993
Anders B. Liljefors

Anders Bruno Liljefors, född 7 augusti 1923 i Auburn, New York, USA, död 16 augusti 1970 i Siklós, Ungern, var en svensk keramiker, skulptör och målare.

Anders B. Liljefors var sonson till Bruno Liljefors och utbildade sig i skulptur på Edward Berggrens målarskola för Ivar Johnsson, i måleri för Isaac Grünewald samt vid Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn. Han var anställd vid Gustavsbergs porslinsfabrik 1947-1953 samt 1955-1957.

Liljefors introducerade en teknik med sandgjuten keramik, vilken kunde användas för att skapa skulpturer i keramik. Hans föremål med skrovlig lera under tjock och grov glasyr bröt mot den då förhärskande formen i keramiktillverkning och uppfattningen om god smak. Han var en av de första som utvecklade keramik från konsthantverk till konst.

Liljefors arbetade sammanlagt i tio år vid Gustavsbergs fabriker. Därefter flyttade han till Blekinge och var från 1963 bosatt på Knösö udde i Blekinge skärgård, där han arbetade i egen ateljé. Liljefors avled hastigt i hjärtinfarkt under ett keramiksymposium i Ungern 1970. 

Liljefors är representerad på bland annat Victoria & Albert Museum i London Nationalmuseum, Röhsska museet och Vänersborgs museum.

Offentliga verk i urval
Utsmyckning av korridorvägg i Vällingby skola, keramik, 1954, tillsammans med Egon Möller-Nielsen, Sven-Erik Fryklund och Elis Eriksson
 En 450 m² stor keramisk vägg i Folkets Hus i Stockholm, 1959-60, tillsammans med Signe Persson-Melin 
 Keramisk väggrelief på Skogsindustrihuset, Karlavägen 31 i Stockholm, omkring 1960, tillsammans med Signe Persson Melin

Bibliografi
Helena Lutteman (redaktör): Anders B. Liljefors - keramisk fribytare , Nationalmuseum, Stockholm 1971, Nationalmusei utställningskatalog nr 356, ISSN 0585-3222

Yvonne Liljefors och Åke Ask: Anders B. Liljefors 1923-1970 - "Människan och konstnären". Minnesutställning Ronneby kulturcentrum 2-31 augusti 1987, Ronneby konstförening, Ronneby 1987, 

Max Liljefors: Stryk ut det du skriver, skriv det du stryker ut, Blekinge läns museum, Karlskrona 1997, 

Gösta Arvidsson: Keramikens revolutionär, Carlsson Förlag, Stockholm 2011,

Källor

Noter

Externa länkar
Petter Eklund: Anders Bruno Liljefors på Gustavsbergs porslinsmuseum i Dagens Nyheter 31 maj 2011
 
 

Svenska keramiker
Födda 1923
Avlidna 1970
Män
Representerade vid Röhsska museet
Representerade vid Victoria and Albert Museum
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Personer från New York
Sveriges Stadsbyggare

Föreningen Sveriges Stadsbyggare är en förening för chefer och tjänstemän inom kommunalteknik, det vill säga bygg och förvaltning, lantmäteri, gata, stadsbyggnad, mark och exploatering, trafik samt hållbar samhällsbyggnad. Föreningen har även en internationell kommitté.

Föreningen bildades under namnet Svenska kommunaltekniska föreningen på ett konstituerande möte i Stockholm den 5 september 1902 och det nuvarande namnet gäller från den 1 januari 2017. Föreningen ger ut tidskriften Stadsbyggnad.

Referenser

Externa länkar
Sveriges Stadsbyggare

Svenska kommunala organisationer
Teknikorganisationer
Tehuelchefolket

Tehuelche, är eller var ett urfolk i södra och mellersta Argentina. Under 1800-talet fick de utstå strider med europeiska kolonister men förlorade till sist. Deras språk kallas också Tehuelche och tillhör chonspråken.

Ursprungsfolk i Sydamerika
Komplementvinkel

En vinkel sägs vara komplementvinkel till en given vinkel om summan av vinklarna är π/2 radianer eller 90°.

Se även
Supplementvinkel

Geometri

he:גאומטריה#מונחים
pl:Kąt#Kąty wyznaczane przez proste