kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Loch Leven Castle

Loch Leven Castle är en borg- och slottsruin på en ö i Loch Levin i kommunen Perth and Kinross i Skottland.

Borgen byggdes på Castle Island 1257, då kung Alexander III med våld fördes dit och hölls som fånge.

Borgen hade ett strategiskt läge mellan städerna Edinburgh, Perth och Stirling under skotska frihetskriget 1296–1357. 

Under slutet av 1300-talet fick klanen Douglas ön och slott som gåva av kungen och de förblev i släktens ägo i 300 år.
Slottet användes som statligt fängelse.

Bland övriga som hållits som fångar märks
 Patrick Graham, ärkebiskop av St Andrews, dog i fångenskap på slottet 1478. 
 Drottning Maria Stuart hölls fången 1567–1568 och tvingades abdikera som skotsk drottning, till förmån för sin nyfödde son Jakob IV, innan hon flydde med hjälp av Willie Douglas som kommit över nycklarna och hjälpt Maria, klädd som en tjänare, ut ur slottet. Han rodde henne över sjön där hans far George Douglas väntade. De flydde sedan till slottet Niddry i Lothian. 

Loch Leven Castle föll i ruiner under 1700-talet. Ön och slottet är sedan 1939 i statlig ägo och förvaltas av Historic Scotland. På sommaren går en liten färja för 12 personer från Kinross till ön. 

Ön var tidigare betydligt mindre och slottet upptog nästan hela öns yta. Efter sjösänkning under tidiga 1800-talet ökade öns yta betydligt.

Byggnadsplan 

Slottet bestod av en rektangulär gårdsplan omgärdad av en vall. Där fanns ett tornhus vid ena änden och det runda Glassin Tower vid motsatt ände.

Källor 

Borg- och slottsruiner i Skottland
Masters 2005

Masters 2005 var en professionell inbjudningsturnering i snooker, som spelades 14 - 20 februari 2005 i Wembley Conference Centre. Startfältet bestod av de sexton högst rankade spelarna, plus två wild cards: Stephen Maguire och Ding Junhui. Ingen kvalturnering till Masters spelades denna säsong. För övrigt var sex av de arton spelarna från Skottland, vilket var nytt rekord.

Mastersturneringen, som föregående säsong spelats utan sponsor, sponsrades detta år av Riley's Club.

Resultat 

2005 i Storbritannien
2005
Snookersäsongen 2004/2005
U 3503

U 3503 var beteckningen på en ubåt i tyska Kriegsmarine som sjösattes i Danzig 1944. Ubåten attackerades och skadades av allierat flyg i Kattegatt och flydde in på svenskt territorialvatten vid Vinga Sand, där den sänktes av sin egen besättning. Ubåten bärgades av svenska marinen genom att luft blåstes in i ubåten, samt togs om hand och skrotades. Marinförvaltningen fick därvid tillfälle att i detalj studera tysk ubåtsteknik.
Dess nazityska örlogsflagga finns fortfarande bevarad och utställd permanent på Sjöfartsmuseet i Göteborg.

Händelseförlopp 
Efter leverans till Kriegsmarine 9 september hissade den då 24-årige Hugo Deiring sitt befälstecken, varvid sex månaders utbildning och provturer följde. Detta avslutades med att en del fel åtgärdades hos Howaltwerke i Hamburg. Därefter gick man till Kiel och tog ombord proviant för sex månader samt 20 torpeder. Det var dock svårt att dagarna före Tysklands kapitulation få tag på bunkerolja. U 3503 gick därför till Helsingör där hon kunde överta 140 ton dieselolja från U 3523.

Den 5 maj 1945 lämnade U 3503 tillsammans med tre andra ubåtar Helsingör för att ombasera till Norge. I Kattegatt upptäcktes de av allierade flygplan av typen B-24 Liberator. Striden slutade med att ett flygplan sköts ned och en ubåt, U 534, sänktes. U 3503 fortsatte i undervattensläge mot Norge, men vid ett nytt flyganfall besköts ubåtens snorkelhuvud på ytan med automatkanon. Genom något misstag av maskinpersonalen fylldes ubåten av dieselavgaser. Fartygschefen beslöt då att gå i hög fart i uläge mot Göteborg.

Ubåten möttes först av kustpolisen och personal från KA-batteriet Galtö. Senare ankom jagaren  och ledsagade ubåten till en ankarplats i närheten av Vinga. Under den 7 maj pågick förhandlingar om internering och samtal med tyska marinattachén i Stockholm. Ubåten förberedde sig dock på sänkning och gjorde sig av med torpeder, dokument och kryptoapparat. Dagen därpå gick besättningen över i gummibåtar och öppnade bottenventilerna. Försök gjordes att ta ubåten under bogsering mot grundare vatten, men detta misslyckades dock och ubåten sjönk på 20 meters djup.

Besättningen togs om hand av jagaren  och skickades till interneringsläger i Backamo.

Bärgningen 
Redan under maj månad 1945 bärgade marinens dykare en stor del av torpederna, hemlig materiel och dokument. Bärgning av själva ubåten påbörjades i maj 1946. Man sökte lyfta denna genom att täta läckorna och blåsa in tryckluft i båten. Efter flera misslyckade försök fick man upp ubåten till ytan den 6 augusti och därefter togs den in i Götaverkens flytdocka. Där kantrade ubåten, varvid en del smärre skador uppstod.

Parallellt med detta pågick förhandlingar med de allierades myndigheter om att få behålla ubåten. Dessa krävde dock att ubåten skulle skrotas. Så skedde också, varunder Marinförvaltningens specialister fick tillfälle att studera och dokumentera konstruktionen. Ubåtens snorkelanläggning togs om hand och monterades på prov på den svenska ubåten  och sedan på U 9.

Källor 

Tyska ubåtar under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1944
Fartyg byggda i Danzig
Jens Schollin

Jens Rolf Schollin, född 28 maj 1949 i Nora stadsförsamling, Örebro län, är en svensk pediatriker, medicinsk forskare och f.d. rektor för Örebro universitet.

Biografi
Schollin disputerade 1988 vid Linköpings universitet, och blev senare professor i pediatrik vid Örebro universitet och forskningsansvarig vid Universitetssjukhuset i Örebro. 2003 blev han prorektor för Örebro universitet och 1 juli 2008 rektor för universitetet, med ett förordnade till 30 juni 2014. Han efterträdde då Janerik Gidlund. Förordnandet förlängdes sedermera till 30 juni 2016. Vid Schollins avtackning uppvaktade Region Örebro län med att namnge området framför huvudentrén vid Campus USÖ i Örebro som Jens Schollins Plats.

Utmärkelser
  H. M. Konungens medalj av 12:e storleken i serafimerordens band (2017) för betydande insatser inom svenskt universitetsväsende

Källor 

Personer från Nora
Svenska professorer i pediatrik
Personer verksamma vid Örebro universitet
Alumner från Linköpings universitet
Födda 1949
Män
Levande personer
Norra Österbottens landskapsvapen

Norra Österbottens landskapsvapen är ett finskt landskapsvapen.

Vapnet, vilket utgörs av sex hermeliner på blå botten, är till sin utformning identiskt med det vapen som tidigare användes för det historiska landskapet Österbotten, även om nuvarande Norra Österbotten endast utgör en del av det historiska landskapet.

Hermeliner har också tagits upp i vapnen för andra moderna landskap i det gamla Österbotten, nämligen Mellersta Österbottens landskapsvapen, Södra Österbottens landskapsvapen och Österbottens landskapsvapen, men däremot inte i Kajanalands landskapsvapen och inte heller i det moderna Lapplands landskapsvapen fast en del av det gamla Österbotten numera också ingår i det landskapet.

Landskapsvapen i Finland
Heraldiska vapen med hermeliner
Carl von Hock

Carl von Hock, född 18 mars 1808 i Prag, död 2 juni 1869 i Wien, var en österrikisk friherre, nationalekonom och statsman.

von Hock studerade först filosofi och publicerade sina filosofiska åsikter i arbetena Cholerodea (1830), Cartesius und seine Gegner (1835), Novellen und Erzählungen (1835) samt Gerbert oder Papst Sylvester II und sein Jahrhundert (1837). Då han senare ingick på ämbetsmannabanan, inriktade han sig på nationalekonomi och statistik samt skrev på detta område sitt huvudarbete, Die Finanzverwaltung Frankreichs (1857). Som byråchef i finansdepartementet tog han betydande del i de österrikiska finansreformerna, och hans namn är fäst vid de viktigaste organisationer, som gjordes under ministern Karl Ludwig von Brucks förvaltning. År 1860 upphöjdes han i friherrligt stånd, och 1861 invaldes han i lantdagen för Niederösterreich. Avslutandet av österrikisk-franska handelsfördraget (1865) var huvudsakligen hans förtjänst. År 1865 blev han ledamot av statsrådet för cisleithanska Österrike.

Källor

Österrikiska nationalekonomer
Österrikiska politiker
Österrikiska friherrar
Personer i Österrike under 1800-talet
Personer från Prag
Födda 1808
Avlidna 1869
Män
Ugglan
Lars Magnusson (operasångare)

Lars Magnusson, född 10 mars 1955 i Göteborg i Västra Götalands län, är en svensk operasångare (tenor).

Magnusson studerad vid Musikdramatiska skolan i Stockholm 1979–1982. Han studerade sång för Enzo Florimo i Göteborg och för Sonny Pettersson, Erik Saedén och Nicolai Gedda i Stockholm.

Han debuterade på Kungliga Teatern i Stockholm som Beppo i Pajazzo av Leoncavallo 1981 och var anställd där som sångsolist 1981–1991. Han fortsatte som gästsolist regelbundet fram till 2005. Till rollerna hörde Cassio i Otello, Walther i Tannhäuser, David i Mästersångarna i Nürnberg, kaptenen i Wozzeck, Lenskij i Eugen Onegin, Rodolfo i Bohème och Alfredo i La traviata.

Magnusson gästspelade bland annat på svenska scener som Storan och Göteborgsoperan, europeiska scener som Covent Garden i London, operascener i Bonn, München, Berlin, Wiener Staatsoper och Barcelona. Han gästade även Metropolitan Opera i New York och operan i San Francisco.

Referenser

Noter

Källor 
 Sørensen, Inger, Operalexikonet, s. 340, Forum, 1993, .

Födda 1955
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska tenorer
Män
Levande personer
Sångare från Göteborg
Svenska operasångare under 2000-talet
Buddhistisk kalender

Den buddhistiska kalendern är en lunisolarkalender som räknar från året då Buddha dog (gick in i parinirvana). Buddha anses ha dött vid 80 års ålder, men vilket år då han föddes är oklart, och det finns därför ingen enskild buddhistisk kalender. De olika ansedda datumen för när Buddha dog är mellan år 2420 f.Kr och år 290 f.Kr. I de theravadabuddhistiska länderna antas Buddhas död ha skett år 544/543 f.Kr.  i den gregorianska kalendern motsvarar därmed år  i den theravadabuddhistiska kalendern.

Referenser

Tryckta källor

Kalendrar
Buddhism
Nellie Bellflower

Nellie Bellflower, född 1 maj 1946 Phoenix, Arizona, är en amerikansk skådespelare och röstskådespelare. Hon är mest känd för att ge röst till prinsessan Ariel i Ruby-Spears animerade TV-serie Thundarr barbaren. Hon har även varit röst i The Last Unicorn, Éowyn i den animerade äventyrsmusikalen Sagan om konungens återkomst, Americathon, miniserien East of Eden och har haft gästroller i olika TV-program som Barnaby Jones, Barney Miller och Happy Days.

Externa länkar

Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1946
Levande personer
Kinross

Kinross (skotsk gaeliska: Ceann Rois) är en ort i kommunen Perth and Kinross i Skottland. Den var tidigare centralort för Kinrosshire. Folkmängden uppgick till 4 910 invånare 2012, på en yta av 2,02 km². 

Sjön Loch Leven ligger nära med färja under sommartid till Loch Leven Castle där skotska drottningen Maria Stuart satt fängslad innan hon flydde till England.

Källor

Noter

Orter i Perth and Kinross
Peter Lines

Peter Lines, född 11 december 1969 i Leeds, engelsk snookerspelare.

Lines blev professionell 1991, men nådde höjdpunkterna i sin karriär i slutet av 90-talet, då han kvalificerade sig för VM 1998 (där det blev förlust mot John Parrott), och gick till kvartsfinal i China International 1999 efter att ha slagit bland andra regerande mästaren John Higgins och Peter Ebdon.

Lines ramlade ur proffstouren i mitten av 00-talet, men återkvalificerade sig inför säsongen 2008/09. Han hade en stabil första säsong, där han vann sin första match i alla kvalturneringar han deltog i. Säsongen därpå skulle det dock bli ännu bättre: Han gick åter till kvartsfinal i en rankingturnering, tio år efter sin förra kvartsfinal. Det var i UK Championship 2009 som han lyckades med denna bedrift, efter att ha slagit topp-16-spelarna Marco Fu och Mark Williams.

Peter Lines son Oliver Lines är också professionell snookerspelare.

Engelska snookerspelare
Födda 1969
Män
Levande personer
Bombus affinis

Bombus affinis (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i USA och Kanada.

Beskrivning  
Drottningen är 21 till 22 mm lång och har normalt ett helt svart huvud, en mellankropp som är helt gul med ibland undantag för ett variabelt, svart fält mellan vingarna, som kan sträcka sig mot kanterna och då vara utblandat med ljusa hår i de yttre delarna. Bakkroppens två första segment (tergiter) är gula, det andra kan ha en rödaktig inblandning, och resten svart. Arbetarna är 11 till 16 mm långa och liknar drottningen med undantag för att det svarta området på mellankroppen alltid finns och vanligtvis är större, och att det andra och ibland tredje bakkroppssegmentet oftast är rödbrunaktigt. Hanarna har en längd mellan 13 och drygt 17 mm. Dessa liknar drottningen, men Det svarta området på mellankroppen kan ibland vara begränsat till mitten, precis som hos vissa drottningar.

Ekologi 
Humlan besöker ett stort antal vilda blommor, som solrosor, astrar, gullrissläktet, tryar, plommonsläktet och hästkastanjer och besöker även flera nyttoväxter, som plommon, äpple, blålusern, lök och blåbärssläktet (speciellt tranbär). 
Drottningen är aktiv från april till oktober, arbetarna från juni till oktober, och hanarna från juli till oktober. Arten är korttungad, något som gör att den, likt den europeiska tjuvhumlan, ibland biter hål på långpipiga blommor för att komma åt nektarn. Arten har påträffats i många olika habitat, som gräsmark, våtmarker, jordbruksbygd samt bebyggda områden som parker och trädgårdar.

Boet är underjordiskt, och parasiteras ibland av snylthumlan Bombus ashtoni.

Utbredning 
Bombus affinis var tidigare vitt utbredd från Québec i Kanada och i norra och östra USA från Maine västerut till Minnesota med North Dakota som västgräns, och söderöver längs östkusten till Georgia. Efter 1997 har den emellertid minskat drastiskt, och har endast setts i Illinois och ett enstaka tillfälle i Wisconsin. Man misstänker att den kan ha smittats med den mikroskopiska svampen Nosema bombi från kommersiellt importerade humlor. Arten är rödlistad som akut hotad ("CR") av IUCN.

Källor

Insekter i nearktiska regionen
Humlor
Bombus
Storbritanniens MotoGP 1993

Storbritanniens MotoGP 1993 kördes den 1 augusti på Donington Park.

500GP

Slutresultat

1993 i Storbritannien
MotoGP-tävlingar 1993
1993
Dekorativ stavning

Dekorativ stavning är när man använder andra – helst sällsynta – eller fler bokstäver, än de som fordras för att återge ett ljud.  Under slutet av medeltiden, när man hade övergått från att pränta på pergament till att skriva på papper, blev man mer generös med bokstäver än vad man tidigare hade varit. Då kunde man till exempel få en ordbild som schriffwa. Ofta var det dubbelskrivningar av konsonanter som i ffonger 'fångar', aff, hwss 'hus', dhagh 'dag', och wlldtt 'ull'. 
Dubbelskrivning av konsonanter användes nästan enbart mellan vokaler (den första av dem var kort). Undantag var skrivningar med ff i en del ord som aff, bleff eller ss som i ross 'ros', priss 'pris'. 

Under 1900-talet och 2000-talet kan man tala om dekorativ stavning bland annat när man använder en för svenska mer främmande stavning, som när man skriver 'quartz' istället för 'kvarts','discotèque' istället för 'diskotek' eller 'refuge' för 'refug'. Även studentikos stavning har hämtat inspiration från den dekorativa stavningens former.  

Vanligare är det att för- eller efternamn får en stavning som avviker från dagens skrivregler. Sådana skrivsätt följer helst äldre stavningsregler men kan också avvika från dessa. I bägge fallen är gärna syftet vara särskiljande som exempelvis de fiktiva Chronschough och Peterzohn. 

Också när det gäller ortnamn används begreppet dekorativ stavning. Här gäller det när ortnamn, speciellt korta sådana, är utfyllda med extra bokstäver, till exempel Moo, Nääs, Vij  och Öhn. Dessa och liknande stavningar går tillbaka till tiden före stavningsreformen 1906, då sådana traditionella stavningar fortfarande var helt korrekta. Sedan medeltiden hade det varit vanligt med dubbelskrivning av långa vokaler, tillägg av h efter vokal eller (efter i) tillägg av j.

Se även 
Svenska Akademiens ordlista över svenska språket

Referenser 

Ortografi
Svenska
Svensk språkhistoria
Kaggen (gud)

Kaggen, Cagn eller Kaang ("bönsyrsa") var hos sanfolket i Afrika den högste guden.

Kaggen betraktas som ett andligt väsen, en kraft bortom mänsklig kontroll associerad med vädrets och naturens makter. Han identifieras emellertid ofta med bönsyrsan i olika folksagor, och elandantilopen var hans heliga djur varför stor vördnad iakttas vid jakt på detta djur.

Se även
 Mytologi: Gud över gudar

Gudar i afrikansk mytologi

en:Kaang
Eugen Philippovich von Philippsberg

Eugen Philippovich von Philippsberg, född 15 mars 1858 i Wien, död där 4 juni 1917, var en österrikisk nationalekonom, kusin till Joseph Philippovich von Philippsberg.

Philippovich von Philippsberg blev 1885 extra ordinarie professor i nationalekonomi och blev 1893 ordinarie professor i detta ämne vid Wiens universitet. Han var medlem av International Statistical Institute och österrikiska herrehuset. Han vann högt anseende i en rad länder genom sin omfångsrika lärobok Grundriss der politischen Ökonomie, vars första, teoretiska del, betitlad Allgemeine Volkswittschaftslehre 1893-1913 utgick i tio upplagor, medan de två övriga banden, behandlande olika sidor av den praktiska nationalekonomin, under titeln Volkswirtschaftspolitik utkom i sex resp. fyra upplagor. 

Philippovich von Philippsberg tillhörde på samma gång den historiska och den österrikiska skolan inom sin vetenskap. Han verkade, trots sin allmänna aristokratisk-konservativa ståndpunkt, inom Verein für Socialpolitik. Han författade i övrigt bland annat Die Bank von England im Dienste der Finanzverwaltung des Staats (1885; andra upplagan 1911), Wirtschaftlicher Fortschritt und Kulturentwicklung (1892), Entwicklung der Wirtschaftspolitischen Ideen im 19. Jahrhundert (1909) samt ett stort antal uppsatser och avhandlingar i "Handwörterbuch der Staatswissenschaften" och i olika tidskrifter, särskilt i "Zeitschrift für volkswirtschaftliche Sozialpolitik und Verwaltung", av vilken han var medredaktör (tillsammans med Eugen von Böhm-Bawerk till dennes död, 1914), liksom han sedan 1899 utgav "Wiener staatswissenschaftliche Studien" (tillsammans med Edmund Bernatzik).

Källor

Österrikiska nationalekonomer
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Födda 1858
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Personer från Wien
Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924 - 18 kilometer

Loppet hölls den 2 februari 1924 i Stade Olympique. 41 deltagare åkte loppet. Av dem kom 36 i mål. Förste startande var Anton Gottstein (Tjeckoslovakien) och siste startande var Ragnar Omtvedt (USA).

SO = Startordning

Källor
Official Olympic Report
 

Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924
Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924 - 50 kilometer

Loppet hölls den 30 januari 1924 och var det första längdskidloppet någonsin vid de olympiska spelen. Den första startande, André Blusset, gav sig iväg klockan 08.37 på morgonen. Tävlingen avgjordes i svåra förhållanden med isiga spår. Det blev total norsk dominans. Noterbart är att förste Vasaloppssegraren Ernst Alm deltog.

SO = Startordning. Längdåkarna startade med en minuts intervall.

Tolv skidåkare bröt loppet. Tio anmälda skidåkare valde att inte åka, däribland alla fyra deltagarna ifrån Storbritannien och USA.

Källor
Official Olympic Report
  

Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924
Bruneis distrikt

Bruneis distrikt är första nivåns administrativa indelning i Brunei. Landet är indelat i fyra distrikt () vilka i sin tur är indelade i 38 mukim.

Bruneis distrikt

Referenser

Externa länkar 
 Statoid - Districts of Brunei

Bruneis geografi
Administrativa indelningar av länder i Asien
Björn Åkesson

Björn Åke Åkesson, född 1 januari 1947 i Örgryte församling, Göteborg, är en svensk skådespelare.

Biografi 
Han utbildades vid scenskolan i Göteborg 1967–1970 och var engagerad vid Malmö Stadsteater 1970–2007. Han kom där att medverka i ett åttiotal pjäser, bland annat i roller som Per-Erik i En uppstoppad hund, Hardy i Bubblorna i bäcken, Barberaren Shu Fu i Den goda människan i Sezuan och Herr Arnholm i Kvinnan från havet. Vid sidan av teatern har han hörts som uppläsare av dagens dikt i Sveriges Radio samt medverkat i TV och på film.

Filmografi 

 (julkalender)

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 

 Björn Åkesson på Malmö stadsteater

Män
Födda 1947
Levande personer
Skådespelare från Göteborg
Alumner från Teaterhögskolan i Göteborg
Leon Biliński

Leon Ritter von Biliński, född 15 juni 1846 i Zaleszczyki, Galizien (numera Ukraina), död 14 juni 1923 i Wien, var en österrikisk nationalekonom och politiker.

Biliński blev 1868 docent och 1874 ordinarie professor i nationalekonomi vid Lembergs universitet. År 1875 invaldes han i galiziska hushållningssällskapets centralkommitté; 1878 blev han ledamot av Galiziens lantdag och invaldes 1883 i österrikiska "riksrådet" (riksdagen). Efter att från 1892 ha varit president i generaldirektionen över statens järnvägar, satt han i två år (1895–97) såsom finansminister i Kasimir Felix Badenis kabinett och blev 1900 guvernör för österrikisk-ungerska nationalbanken samt 1901 medlem av herrehuset.

Biliński var under tiden februari 1909 till januari 1911 åter finansminister, i Richard von Bienerth-Schmerlings ministär, samt därefter under tiden februari 1912 till februari 1915 gemensam österrikisk-ungersk finansminister. Som sådan tillhörde han juli 1914 de ivrigaste påyrkarna i österrikisk-ungerska ministerrådet av stränga ultimatumfordringar mot Serbien, och han avgick kort efter sin meningsfrände, utrikesministern Leopold von Berchtold. Efter österrikisk-ungerska monarkins upplösning hösten 1918 blev han polsk medborgare och omtalades som medlem av en bland den nya polska republikens kortlivade första ministärer. Han författade flera betydande arbeten, särskilt i finansvetenskap, dels på polska och dels på tyska.

Källor
 Supplement

Noter

Österrikiska nationalekonomer
Österrikiska professorer
Österrikes finansministrar
Födda 1846
Avlidna 1923
Män