kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
André Campra

André Campra, född 4 december 1660 och död 29 juni 1744, var en fransk tonsättare.

Campra var kyrkomusiker i Toulon och Toulouse, från 1722 operakapellmästare i Paris. Campra har skrivit operorna Idoménée, L'Europe galante, Tancrède, Iphigénie en Tauride, Télémaque, Les Fêtes vénitiennes  med flera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Födda 1660
Avlidna 1744
Män
Franska barockkompositörer
Kyrkomusikkompositörer
Franska operatonsättare
Franska musiker under 1700-talet
Köpenhamns försvar

Köpenhamns försvar kan syfta på bland annat:

Köpenhamns vallar
Köpenhamns befästning

Se även
Köpenhamns belägring
Western Suburbs SC

Western Suburbs SC var en fotbollsklubb från Sydney i Australien. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) mellan 1977 och 1978. Efter säsongen 1978 så gick klubben upp i APIA Leichhardt Tigers FC.

Externa länkar 
 Historik över Western Suburbs SC i NSL

Källor 

Upplösta fotbollsklubbar i Australien
Sport i Sydney
Sportklubbar bildade 1964
Sportklubbar upplösta 1978
Sportklubbar i New South Wales
Wollongong United FC

Wollongong United FC är en fotbollsklubb från Wollongong i Australien. Klubben spelade tidigare i den numera nerlagda nationella australiska proffsligan National Soccer League (NSL) säsongen 1990/1991 under namnet Wollongong Macedonia FC.

Externa länkar 
 Wollongong Uniteds officiella hemsida

Källor 

Fotbollsklubbar i Australien
Sportklubbar bildade 1976
Sport i Wollongong
Sportklubbar i New South Wales
Jacques de Campredon

Jacques de Campredon, född 1672 och död 1749, var en fransk diplomat.

Campredon var 1702-17 fransk minister i Stockholm, från 1707 som resident. Han trädde därunder i nära förbindelse med Stockholmsbyråkratin, var uppfattning om läget och om Karl XII han vid den franska ambassadören Del la Marcks ankomst försökte delge denne. de Campredon var ingen vän av svenskarna och gav dem vid återkomsten till Frankrike en ganska elak karaktäristik. 1719 sändes de Campredon åter till Sverige, den här gången för att överlämna en penninghjälp i form av guldtackor. Han samarbetade här med Carteret under fredsförhandlingarna mellan Sverige och Hannover, Preussen och Danmark, och planläggningen av en allians mellan Sverige-Ryssland. Han var även pådrivande i att få Fredrik I på den svenska tronen. 1721 sändes de Campredon med svenskt fredsanbud till Ryssland. Han stannade längre i Ryssland än vad som var tänkt, och återvände ganska starkt imponerad av tsarens makt. Han sändes därefter till Ryssland som fransk minister, där han arbetade på ett franskt-ryskt förbund, och ett givermål mellan kejsarinnan Elisabeth och en fransk prins, eventuellt Ludvig XV själv. Planerna gick dock om intet. 1726 återkallades han, och var därefter fram till 1739 franskt sändebud i Genua.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Franska diplomater
Födda 1672
Avlidna 1749
Män
Svensk uppslagsbok
Diplomater under 1700-talet
Torsten Sundelin

Erik Torsten Sundelin, född den 11 mars 1900 i Vilhelmina, död den 20 november 1953 i Västra Tunhems församling, idag Vänersborgs kommun,  var en svensk gymnasielektor, kompositör och amatörmusiker.

Biografi
Sundelin avlade studentexamen vid Umeå högre allmänna läroverk år 1918, och började därefter studera romanska språk vid Uppsala universitet. Under studietiden var han även i perioder vikarierande lärare vid Skellefteå samskola, och var initiativtagare till Skellefteå Musiksällskap 1926. Han disputerade i latin år 1934 på en avhandling om den östromerske läkaren Theodorus Priscianus, och var senare verksam bland annat som rektor vid Göteborgs högre samskola  1934–1941, samt därefter som lektor i latin och franska vid Vasa högre allmänna läroverk i Göteborg till 1945.  Han blev förtidspensionerad detta år. Han hade då drabbats av en sjukdom med förlamningar
som till sist berövade honom talförmågan. Från 1943 och till sin död 1953 bodde han i Vargön Västra Tunhems landskommun.  Han är gravsatt på Uppsala gamla kyrkogård.

Under sin Uppsalatid var Sundelin aktiv i Norrlands nation, bland annat som förste kurator 1928–1929, och var även vice ordförande för Uppsala studentkår 1929–1930. Som sånganförare och medlem i sångbokskommittén för den nationssångbok som utgavs år 1933 skrev han texten till Norrlands nations ännu gällande högtidssång, Norrlandssången, till en gånglåt från Norrbotten av Hjalmar Palmgren, och han blev hedersledamot av nationen år 1946. 

Han var sånganförare för Chorus Virorum vid Norrlands nation i Uppsala 1929–1934, och för Allmänna Sången 1932–1934.

Sundelin komponerade musik för manskör och orkester, samt solosånger. Hans omfattande och detaljerade dokumentation av alla körer och orkestrar i hela Norrland, Norrländskt musikliv, utgavs av Norrlands nation år 1946. Det musikstipendium som bär hans namn delas fortfarande varje år i maj ut till en medlem av Norrlands nation i Uppsala.

Bibliografi

Referenser

Noter

Källor
 
 Norrlandssången
 Bild ur Norlandica VII

Svenska kördirigenter
Födda 1900
Avlidna 1953
Män
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Svenska lektorer
Personer från Vilhelmina
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Torsten
Tidigare kuratorer vid Norrlands nation
Större snabelsvärmare

Större snabelsvärmare (Deilephila elpenor) är en färgstark fjäril i familjen svärmare (Sphingidae) som främst är aktiv i skymningen under för- och högsommaren då den suger nektar ur blommor.

Utseende 
Den större snabelsvärmaren har ett vingspann på mellan 50 och 70 millimeter, honan är något större än hanen men hanen har något kraftigare och lite längre antenner. Fjärilskroppen är rosaröd med olivgröna linjer. Framvingarna är olivgröna med rosaröda inslag. Bakvingen är svart innerst och rosaröd ytterst. Mindre snabelsvärmare är snarlik men är mindre och har en mer diskret olivgrön färg på bakvingen. Larven är som fullvuxen 70–80 millimeter lång och kan vara antingen brunsvart eller, mindre vanligt, grön.

Utbredning 
Större snabelsvärmare finns i en stor del av Europa och vidare österut till Stilla havet och Japan. I Norden finns den i Danmark, södra Norge och Finland, och i Sverige från Skåne till Ångermanland samt längs norrlandskusten.

Ekologi 
Den större snabelsvärmaren finns i många olika miljöer, som till exempel lövskog, skogsbryn, gläntor, hyggen och ängsmarker. Den kan ses i skymningen svävande som en kolibri vid blommor som den suger nektar av, till exempel kaprifol, syren, tjärblomster, glimmar, vänderot, floxar och såpnejlika. Den har ett bra mörkerseende. Flygtiden är från mitten av maj till mitten av augusti i södra Sverige. I norr något senare. Äggen läggs enstaka eller parvis på värdväxten som främst är dunörtsväxter, måror och balsaminväxter, i Sverige oftast på mjölkört och gulmåra. Larven är fullvuxen i augusti eller i början på september och vandrar då iväg för att hitta en lämplig förpuppningsplats. Om larven blir skrämd intar den en skräckställning genom att dra ihop de främre segmenten vilket gör att ögonfläckarna förstoras. Den förpuppar sig i markskiktets förna. Puppan övervintrar, ibland till och med två vintrar.

Färgseende i mörker 
En forskargrupp vid Lunds universitet lyckades år 2002 visa att Delephilia Elpenor kan se färger i mörker. Med hjälp av beteendeexperiment kunde forskarna visa att nattfjärilen kunde lära sig skilja på olikfärgade konstgjorda blommor i mycket svagt ljus, motsvarande en stjärnklar natt – så svagt ljus att människor på sin höjd ser gråskalor.

Etymologi 
Dess vetenskapliga släktnamn Deilephila, kommer från grekiskans "deile" som betyder kväll eller skymning, och "phileo" som betyder älska som en vän, och syftar på att arten är som mest aktiv i kväll och skymning. Artepitetet Elpenor var namnet på en av Odysseus följeslagare, som blev förvandlad till ett svin av trollkvinnan Circe. Orsaken till detta namnval är att larvens korta huvud, när den drar sig tillbaka i skyddsställning, tillsammans med dess ihopdragna thoraxsegment gör att den kan påminna något om ett svintryne.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Pollinatörer
Svärmare
Armand-Gaston Camus

Armand-Gaston Camus, född 2 april 1740 och död 2 november 1804, var en fransk politiker.

Camus var ursprungligen prästerskapets advokat i parlamentet, ivrig jansenist. Han blev 1789 medlem av nationalförsamlingen och bidrog kraftigt vid tillkomsten av den nya kyrkohförfattningen. 1792 blev han medlem av konventet, och råkade en tid i österrikisk fångenskap. Camus utväxlades och invaldes därefter i de femhundrades råd. Camus var en av de bemärkta män, som 1802 försökte hindra införandet av livstidkonsulatet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Franska politiker
Födda 1740
Avlidna 1804
Män
Stockholms Hantverksförening

Stockholms Hantverksförening, grundad som Stockholms stads handtverksförening 1847, är en intresseförening för hantverks- och småföretag och medlem i Hantverkarnas riksorganisation.

Föreningen driver yrkeshögskolan Hantverksakademin.

Föreningen förvärvade Hantverksföreningens hus vid Brunkebergstorg 1869, vilket exproprierades 1967, och de flyttade istället till Götgatan. Föreningens verkstadshus uppfördes 1949-50 vid Renstiernas gata / Tjärhovsgatan efter ritningar av arkitekt Robert Berghagen. 2006 flyttade föreningen vidare till lokaler i Blåsut i Johanneshov, Stockholm. Sedan våren 2015 befinner sig föreningen på Vasagatan 46, där också yrkeshögskolan Hantverksakademin finns.

Se även
Conrad Svanberg

Referenser

Officiell webbplats

Hantverksakademins webbplats

 
Hantverk
Organisationer i Stockholm
Yrkesföreningar i Sverige
Johanneshov
Organisationer bildade 1847
Hantverksföreningen

Hantverksföreningen kan avse:

Stockholms Hantverksförening – en intresseförening för hantverks- och småföretag
Hantverksföreningens hus, Stockholm – en byggnad på Brunkebergstorg på Norrmalm i Stockholm
Hantverksförening – de obligatoriska föreningar som ersatte skråna enligt 1864 års näringsfrihetsförordning
Hantverkarnas riksorganisation – Sveriges näringslivsorganisation för hantverksföretag och hantverksföreningar

Se även
Skråväsen – ett organisationssystem för de borgare som var hantverkare
Ingemar Braennstroem

John Arnold Ingemar "Braennstroem" Brännström, född 21 april 1940 i Skellefteå stadsförsamling, Västerbottens län, död 18 augusti 1995 i Gustav Vasa församling, Stockholms län, var en svensk sångare, dirigent och tonsättare.

Braennstroem var sånganförare för uppsalakörerna Norrlandskören vid Norrlands nation 1967–1973 och  Allmänna Sången 1970, samt dirigent för kammarkören Sacré Choeur. Han medverkade som solist vid Vadstena-Akademien 1975, och var senare dirigent för bland annat Immanuelskyrkans kör i Stockholm.

Verk

Diskografi
 Den dagen – Sacré Choeur (1977)
 Salomos höga visa – Immanuelskyrkan (Stockholm): kammarkören (1980)
 Det stora undret (1981)
 Livet vann – Sacré Choeur (1981)
 Den kung vi väntar (1983)
On a higher breeze – Sacré choeur (1991)

Referenser

Externa länkar

Ingemar Braennstroem i Svensk mediedatabas

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska kördirigenter
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Födda 1940
Avlidna 1995
Män
Musiker från Skellefteå
Kalong

Kalong eller större flyghund (Pteropus vampyrus) är en flyghund från Sydostasien och en av världens största nu levande fladdermössarter.

Utseende 
Kalongen har en kroppslängd av 18 till 22 centimeter och den saknar svans. Dess vingspann är cirka 1,5 meter och dess vikt upp till omkring ett kilogram. Som andra fladdermöss har den ett vingmembran av skinn som spänns ut mellan dess förlängda andra till femte finger och kroppens sidor ner till fotleden. Likt andra flyghundar har den en något hundlik utsträckt nos. Ögonen är jämförelsevis stora och öronen lite spetsiga. Pälsens grundfärg på ryggen och buken varierar mellan mörkbrun, gråaktig och svart. Dessutom finns två färgvarianter för manen med längre hår som täcker halsen, axlarna och bröstet. Hos den ena varianten är manen likaså mörkbrun till svart. Den andra formen är på nacken och axlarna orangegul samt på bröstet rödbrun till gulbrun. Hela flygmembranen saknar fläckar och har en mörkbrun färg.

Utbredning 
Kalongen förekommer i södra Myanmar, Thailand, Malaysia och södra Vietnam, samt på flera av Indonesiens öar, bland annat Sumatra, Borneo och Java. Den finns också på Filippinerna.

Ekologi 
Kalongen är främst aktiv i skymningen och under natten. Under dagen sover de vanligen hängande från en gren i något träd. Ofta vilar många djur tillsammans och kan bilda ganska stora kolonier med cirka tusen medlemmar. Blandade kolonier med Acerodon jubatus är likaså kända. I sällsynta fall bildas kolonin av cirka  exemplar. Den äter huvudsakligen frukt, men även blommor, nektar och pollen kan ingå i dieten. Vid födosök kan individerna flyga mycket långa sträckor upp till 50 km och arten har observerats flyga även över det öppna havet. Ett träd med gott om frukt kan få besök av flera flyghundar samtidigt, dock om en individ har hittat en bra födokälla kan den försöka försvara den gentemot artfränder.

Honorna får vanligen bara en unge per dräktighet. Efter två till tre månader blir avkomman avvand och vid 18-24 månaders ålder nås könsmognaden. Livslängden för en individ kan vara upp till 30 år med människans vård.

Hot 
Beståndet hotas av landskapsförändringar, av intensiv jakt och av orkaner i utbredningsområdet. Enligt uppskattningar minskade hela populationen med 50 procent under 25 år före 2013. Arten är av IUCN rödlistad som starkt hotad (EN).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Flyghundar
Däggdjur i orientaliska regionen
Kelvin (olika betydelser)

Kelvin kan avse:
 Kelvin – SI-enhet för temperatur
 Kelvin – enhet för färgtemperatur
 Lord Kelvin (1824–1907), William Thomson, brittisk fysiker
 Kelvin Hughes – ett brittiskt företag
 8003 Kelvin – en asteroid i huvudbältet

Geografi

Australien 

 Kelvin (ort i Australien), New South Wales, Gunnedah,

Nya Zeeland 

 Kelvin Stream, vattendrag,

Storbritannien

 Kelvin (flod) – en flod i Skottland, 
 Kelvin Hall – en byggnad i Glasgow,

Se även
 Kelvinvåg – en geostrofisk våg i atmosfären eller havet

Robotskapade Nya Zeelandförgreningar
Hantverksförening

Fabriks- och hantverksförening kallades de obligatoriska föreningar som ersatte skråna enligt 1846 års fabriks- och hantverksordning.

Bildande
Då skråväsendet i Sverige upphävdes genom 1846 års fabriks- och hantverksordning, föreskrev denna, att hantverksidkarna skulle bilda föreningar, fabriks- och hantverksföreningar, som kunde överta en del av de mera allmännyttiga funktioner, som tillkommit de efter delvis föråldrade principer arbetande gamla skråämbetena och hantverksassociationerna. Kunglig majestät gav föreningarna en viss officiell prägel, dels genom att kommerskollegium uppdrogs att efter av regeringen fastställda normer, utfärda reglementen för dem, dels genom att åt föreningarna lämnades en viss grad av befogenhet till initiativ rörande för hantverken gynnsamma åtgärder och dels genom att föreningarna ställdes i direkt och officiell kommunikation med magistraterna eller myndigheter som var i deras ställe.

Upphörande
Genom näringsfrihetsförordningens utfärdande 1864 upphörde föreskriften om obligatoriska hantverksföreningar. Enligt §13 i nämnda förordning var det upp till näringsidkarna själva, om de ville bilda föreningar eller inte för att ta tillvara gemensamma intressen. Även om sen stor del av de tidigare hantverksföreningarna fortsatte verksamheten, upphörde många efterhand och återuppstod i annan form eller fick ingen efterföljare. De föreningar som bildades med stöd av 1864 års förordning fick för det mesta benämningen frivilliga hantverksföreningar för att skilja dem från de äldre.

Källor

Svenska offentliga organisationer
Hantverk
Arbetslivsorganisation
Ekonomisk historia
Gamla Havanna

Gamla Havanna () är en kommun  i provinsen Provincia de La Habana som utgör den ursprungliga stadskärnan i Kubas huvudstad Havanna. Havannas ursprungliga stadsmurar utgör i dag gränserna för Gamla Havanna som är byggd i barock och neoklassisk stil. Gamla Havanna med befästningar blev 1982 uppsatt på Unescos världsarvslista.

Historia
Havanna grundades 1519 på sin nuvarande plats i Havannabukten som den sista i raden av städer anlagda av de spanska conquistadorerna på Kuba. 1550 hade Havanna blivit den viktigaste staden på ön som knutpunkt för handelstrafiken inom den spanska kolonialmaktens välde och centrum för Karibiens varvsindustri. Havanna blev huvudstad på Kuba 1607.
Under sjuårskriget år 1762 erövrades Havanna av England som höll staden i 11 månader för att sedan byta Kuba mot Florida. Havanna hämtade sig, stärkte sina befästningar och fortsatte växa under 1700- och 1800-talen.
Under förbudstiden i USA blev Havanna en fristad för god rom och fina cigarrer fram till revolutionsdagen, nyårsdagen 1959. Rebeller ledda av Fidel Castro marscherade in i staden den 8 januari. Idag är Havanna en stad med på cirka 2 miljoner invånare, den största staden i Karibien.

Sevärdheter
Gamla Havanna har bibehållit mönstret i den tidiga stadsmiljön med flera stora torg och en mängd fästningar:
Plaza de Armas (Vapentorget) är Havannas äldsta torg och kallas också Plaza Cépedes och pryds av en staty som föreställer Carlos Manuel de Cépedes. Invid torget ligger Castillo de la Real Fuerza den äldsta bevarade koloniala fästningen i Amerika. Dess västra tornet kröns av en vindflöjel i brons med anor från 1632.
Plaza de la Catedral domineras av barockkyrkan Catedral de La Habana.  Torget ligger på en tidigare våtmark och kallades först Plaza de la Ciénaga (Träsktorget). Jesuitorden sökte tillstånd att bygga kyrka och kloster. 1749 påbörjades katedralsbygget och när kyrkan nästan klar kastade kung Karl III ut jesuiterna från Kuba och bygget lämnades oavslutat. 1777 eller 1788 (uppgifter växlar) gav biskopen Jose de Trespalacios order om att slutföra bygget och först 1793 blev kyrkan katedral.

Plaza Vieja (Gamla torget) kom till 1587 och kallades från början Nya torget. Fontänen mitt på torget uppfördes 1796.
Plaza de San Francisco är uppkallat efter klostret, San Francisco de Asis, som låg intill när torget kom till stånd 1628. 
Plaza del Cristo kom till stånd 1640. 
Castillo del Morro, där det första vakttornet kom till stånd 1563 och San Salvador de la Punta, som beordrats av kung Filip II 1582, är två fästningar som ligger på varsin sida om vaktar Havannas inlopp. 1630 lades en grov kopparkätting ut över inloppet mellan de två fästningarna för att skydda Havannas hamn.
Fästningen La Cabaña, som ligger längst inloppet till Havannas hamn innanför Castillo del Morro, byggdes 1763-1774 på order av kung Karl III.

Referenser

Havanna
Habana Vieja
Världsarv i Kuba
Världsarv inskrivna 1982
The Inner Mounting Flame

The Inner Mounting Flame är ett musikalbum av Mahavishnu Orchestra som släpptes i augusti 1971. Skivan var gruppens debutalbum och betraktas tillsammans med Miles Davis album Bitches Brew som ett av de viktigaste albumen i utvecklingen av fusionmusik och jazzrock. På skivan medverkade John McLaughlin (gitarr), Billy Cobham (slagverk), Rick Laird (bas), Jan Hammer (piano) och Jerry Goodman (fiol). McLaughlin och Cobham hade innan de spelade in detta album spelat med Miles Davis på skivan A Tribute to Jack Johnson.

Låtlista
(alla låtar komponerade av John McLaughlin)
"Meeting of the Spirits" - 6:52
"Dawn" - 5:18
"Noonward Race" - 6:28
"A Lotus on Irish Streams" - 5:39
"Vital Transformation" - 6:16
"The Dance of Maya" - 7:17
"You Know You Know" - 5:07
"Awakening" - 3:32

Listplaceringar

Källor
The Inner Mounting Flame på Allmusic

Musikalbum 1971
Birds of Fire

Birds of Fire är ett musikalbum av Mahavishnu Orchestra. Albumet släpptes i mars 1973 på skivbolaget Columbia Records. Skivan blev den sista med originaluppsättningen av gruppen då trummisen Billy Cobham och violinisten Jerry Goodman slutade efter inspelningarna. På skivomslagets baksida fanns en dikt av gurun Sri Chinmoy. Det här albumet är lite mer varierat och mindre aggressivt än deras debutskiva The Inner Mounting Flame. Det blev också en större internationell framgång än det albumet.

Låtlista 
(alla låtar komponerade av John McLaughlin)
"Birds of Fire" - 5:50
"Miles Beyond (Miles Davis)" - 4:47
"Celestial Terrestrial Commuters" - 2:54
"Sapphire Bullets of Pure Love" - 0:24
"Thousand Island Park" - 3:23
"Hope" - 1:59
"One Word" - 9:57
"Sanctuary" - 5:05
"Open Country Joy" - 3:56
"Resolution" - 2:09

Listplaceringar

Källor 
Birds of Fire på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1973
Sidgunda

Sidgunda är en ort i Livland, Lettland. 2008 hade orten 466 invånare, 2015 hade orten 405 invånare.

Referenser
 

Orter i Lettland
Livland
Mazā Jugla

Mazā Jugla (Maza Jugla) är en 119 kilometer lång flod i landskapet Vidzeme (Livland) i Lettland.

Vattendrag i Lettland
Daugavas avrinningsområde
Archie Thompson

Archie Thompson, född den 23 oktober 1978, är en australisk före detta fotbollsspelare. Han spelar för Melbourne Victory FC i den australiska och nyzeeländska proffsligan A-League. Han spelar även i Australiens fotbollslandslag. Han har rekordet i gjorda mål i en och samma match i landslagssammanhang med 13 mål.

Klubbkarriär 
Thompson började sin karriär i Bathurst '75, men flyttade snart till Gippsland Falcons SC som då spelade i National Soccer League (NSL) som då var den högsta nationella ligan i Australien. Där spelade han tills klubben hamnade i ekonomiska problem och då bytte han till Carlton SC i NSL en säsong och sedan gick han till Marconi Stallions FC, även de en toppklubb i NSL.

Efter ett genombrott under säsongen 2000/2001 gick Thompson till den belgiska toppklubben Lierse SK. Där blev han kvar under fyra säsonger.

Därefter flyttade Thompson tillbaka till Australien och denna gång gick han till den nystartade klubben Melbourne Victory FC som då skulle spela i den nya proffsligan A-League. Första säsongen i A-League vann Thompson skytteligan tillsammans med tre andra spelare. Under våren 2006 lånades Thompson ut till den nederländska storklubben PSV Eindhoven, men han fick ingen förlängning på lånekontraktet och åkte tillbaka till Melbourne senare samma år.

Landslagskarriär 
Thompson debuterade i det australiska landslaget den 28 februari 2001 i en vänskapsmatch mot Colombia. I april 2001 blev han inkallad till landslagets kvalmatcher till fotbolls-VM 2002 och i den första matchen den 9 april 2001 fick Thompson göra ett inhopp då han hann med att göra sitt första landslagsmål när Australien slog Tonga med hela 22-0, vilket då var nytt rekord i segermarginal i en landskamp. Två dagar senare, den 11 april 2001, mötte Australien Amerikanska Samoa och i den matchen fick Thompson spela från start. Australien slog då sitt två dagar gamla rekord då segerresultatet slutade på hela 31–0. Thompson gjorde i den matchen hela 13 mål vilket även det var nytt rekord för en spelare i en landskamp.

Senare gjorde Thompson några landskamper till under 2001, bland annat några inhopp under FIFA Confederations Cup, men efter 2001 slutade han kallas in till landslaget. Det var först 2004 som Thompson återigen blev inkallad till landslaget och efter det har han spelat lite mer regelbundet i landslaget, ofta som inhoppare. Han var en av endast tre spelare som spelade i A-League som var med i den australiensiska VM-truppen 2006. Han fick dock aldrig spela någonting under VM. Han var även en av tre spelare över 23 som deltog i Australiens OS-trupp under OS 2008.

Referenser 

Australiska fotbollsspelare
Spelare i Fifa Confederations Cup 2001
Spelare i Fifa Confederations Cup 2005
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i asiatiska mästerskapet i fotboll 2007
Spelare i Marconi Stallions FC
Spelare i Lierse SK
Spelare i Melbourne Victory FC
Spelare i PSV Eindhoven
Män
Födda 1978
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Australien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2008
Australiska landslagsspelare i fotboll