kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gottfried av Hohenlohe-Schillingsfürst

Gottfried av Hohenlohe-Schillingsfürst, född 8 november 1867, död 7 november 1932, var en tysk furste, samt österrikisk militär och diplomat. Han var bror till Konrad av Hohenlohe-Schillingsfürst.

Hohenlohe-Schillingsfürst var general och österrikisk-ungersk ambassadör i Berlin 1914-18. Han utgav 1920 sina Erinnerungen som behandlade tiden som ambassadör under första världskriget.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 174.

Tyska furstar
Österrikiska diplomater
Österrikiska generaler
Personer från Wien
Födda 1867
Avlidna 1932
Män
Svensk uppslagsbok
Walter Steinegger

Walter Steinegger, född 5 november 1928 i Innsbruck, är en österrikisk tidigare backhoppare. Han representerade SC Seefeld.

Karriär 

Walter Steinegger deltog i olympiska spelen 1952 i Oslo i Norge. Han blev nummer 14 i tävlingen i Holmenkollen, 24,0 poäng efter Arnfinn Bergmann från Norge som vann tävlingen före hemmafavoriten Torbjørn Falkanger och 17,5 poäng från bronsmedaljen som vanns av Karl Holmström från Sverige. Under olympiska spelen 1960 i Squaw Valley i USA blev Steinegger nummer 16.

Steinegger startade i första upplagan av tysk-österrikiska backhopparveckan. I den historiska första deltävlingen i backhopparveckan 1 januari 1953 i stora Olympiabacken i Garmisch-Partenkirchen i dåvarande Västtyskland blev Steinegger nummer 9. Tävlingen vanns av norrmannen Asgeir Dølplads före sammanlagtsegraren Sepp Bradl från Österrike. Steinegger tävlade i backhopparveckan från 1953 till 1963. Hans bästa placering i en deltävling var i Schattenbergbacken i Oberstdorf 29 december 1957 då han blev nummer tre och fick sin enda pallplacering i backhopparveckan. Han blev som bäst nummer 5 sammanlagt säsongen 1957/1958. Säsongen 1956/1957 blev han nummer 6 sammanlagt.

Steinegger startade i Skid-VM 1954 i Falun i Sverige och i Skid-VM 1958 i Lahtis i Finland. Som bäst i VM-sammanhang blev han nummer 14 i Lahtis 1958.

Källor 
 
 Sports Reference - Walter Steinegger

Födda 1928
Österrikiska backhoppare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1960
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1952
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1960 från Österrike
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Österrike
Män
Levande personer
Personer från Innsbruck
Maj 2012



Händelser

4 maj 
 Katamaranen Tûranor PlanetSolar avslutar som första fartyg med solenergi som enda kraftkälla en världsomsegling i Monaco.

6 maj 
 Vid den andra omgången av presidentvalet i Frankrike segrar socialistpartiets François Hollande med 52 % över president Nicolas Sarkozy som får 48 %.

7 maj 
 Vladimir Putin tillträder som Rysslands president efter Dmitrij Medvedev som blir premiärminister.

10 maj 
 János Áder tillträder som Ungerns president.

15 maj 
 François Hollande tilltäder som Frankrikes president efter Nicolas Sarkozy.

18–19 maj 
 Det tredje Spex-SM:et går av stapeln i Örebro.

22 maj 
 Prinsessan Estelle döps i Slottskyrkan på Stockholms slott.

22, 24 och 26 maj 
 Den 57:e upplagan av Eurovision Song Contest hålls i Azerbajdzjans huvudstad Baku. I finalen tar Sverige sin femte seger i tävlingens historia, då artisten Loreen med låten "Euphoria" hamnar på första plats.

26 maj 
 Karl-Petter Thorwaldsson väljs till ny ordförande för LO efter Wanja Lundby-Wedin.

Källor

Externa länkar
9-voltsbatteri

9-voltsbatteri är en typ av batteri som introducerades för tidiga typer av transistorradioapparater. Den typ som syns på bilden är designerad NEDA 1604, IEC 6F22 och "Ever Ready" typ PP3 (zink-kol) eller MN1604 6LR61 (alkaliskt).

En annan typ av 9-voltsbatteri som används i vissa transistorradioapparater är av samma storlek som två sammanslagna 4,5-voltsbatterier (batteri 3R12), men innehåller sex på varandra staplade element (6F100/PP9).

Referenser

 
Batterityper
Lanternbatteri

Lanternbatteri är ett rektangulärt, alkaliskt eller zink-kol galvaniskt element som huvudsakligen används i ficklampor och handlyktor.

I Sverige är 6-volts varianten den vanligaste (4R25) med  med måtten  eller .

Vanligt användningsområde är starka ficklampor.

Se även 
 Batteri 3R12
 Batteri

Referenser

 
Batterityper
U21-allsvenskan

U 21-allsvenskan, av sponsorskäl även kallad Folksam U 21, är en U21-serie för svenska fotbollslag. Serien infördes 2008 och ersatte tidigare reservlagsserier, företrädesvis för klubbar i Allsvenskan och Superettan. Bortsett från åldersgränsen påminner reglerna om reservlagsspel, till exempel är sju byten per match tillåtna istället för vanliga tre. Varje lag tillåts ha fem överåriga spelare, målvakten är oberoende av denna regel.

Tävlingen inleds med seriespel fördelat på tre serier: "Norra", "Mellersta" och "Södra". De 16 bästa lagen går vidare till ett gruppspel om 4 grupper, vilket följs av kvartsfinaler, semifinaler och finalspel.

Mästarlag
2008: Malmö FF
2009: Halmstads BK
2010: BK Häcken
2011: Djurgårdens IF
2012: Malmö FF
2013: IF Elfsborg
2014: BK Häcken
2015: Djurgårdens IF
2016: Hammarby IF
2017: Djurgårdens IF
2018: Hammarby IF

Externa länkar
Folksam U 21

Fotboll i Sverige
Skälvum

Skälvum är kyrkbyn i Skälvums socken i Götene kommun i Västergötland. Orten ligger vid riksväg 44 några kilometer väster om Götene.

Orter i Götene kommun
Skogshoppmus

Skogshoppmusen (Napaeozapus insignis) är en gnagare i familjen springråttor som förekommer i Nordamerika. Den är enda arten i sitt släkte.

Släktnamnet i det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden napaios (från skogbevuxna slätter), za (mycket) och pous (fot). Artepitet är latin för iögonfallande.

Utseende 

Arten påminner om en vanlig husmus med långa bakfötter. Den når en kroppslängd (huvud och bål) av 8 till 10 cm, en svanslängd av 11 till 16 cm och en vikt mellan 17 och 26 gram. Före vinterdvalan kan den vara tyngre eftersom den samlat på sig fett i kroppen. Pälsen är på ryggen brun till svart, vid sidorna orange och på buken vitaktig. Även svansens färg är uppdelad i en brun ovansida och en vit undersida. Svansen har en vit tofs. I motsats till hoppmöss av släktet Zapus har skogshoppmusen bara tre kindtänder (premolarer och molarer) per käkhalva.

Utbredning och habitat 

Skogshoppmusens utbredningsområde sträcker sig från centrala och östra Kanada till delstaten Georgia i USA. Den vistas i tempererade skogar med tät undervegetation, ofta nära träskmarker eller vattendrag.

Ekologi 

Boet ligger i täta buskar eller i underjordiska hålor. Skogshoppmusen gräver antingen boet själv eller övertar det efter andra djur. Nästet består av torra blad och gräs och är nästan klotrunt. Djuret rör sig vanligen långsamt men kan ibland hoppa så långt som 60 till 90 cm och mellan 30 och 60 cm högt, i undantagsfall upp till 180 cm högt. Födan utgörs främst av svampar, frön och andra växtdelar som frukter och nötter samt av insekter. Arten är aktiv från sen kväll till tidig morgon, främst under natten. Skogshoppmusen går i oktober i ide (ibland redan i september) och lämnar boet i april eller maj. Under vinterdvalan tappar de cirka 30 procent av kroppsvikten.

Varje individ lever huvudsakligen ensam men reviren överlappar varandra och de är inte aggressiva mot varandra. Parningen sker mellan maj och september, oftast i juni eller augusti. I sydliga trakter kan honor ha två kullar per år. Efter ungefär 23 dagars dräktighet föds två till sju nakna och blinda ungar. De öppnar ögonen efter cirka 26 dagar och åtta dagar senare slutar honan med digivning. I naturen lever skogshoppmusen två till tre år, i undantagsfall så länge som fyra år.

Beståndet anses vara stabilt och IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999,

Externa länkar 

Springråttor
Däggdjur i nearktiska regionen
Västerplana

Västerplana är kyrkbyn i Västerplana socken i Götene kommun i Västergötland. Orten ligger på sydvästra sluttningen av Kinnekulle nordväst om Götene.

Här finns Västerplana kyrka.

Orter i Götene kommun
Segoltan

Segoltan är en by i Grums kommun i Eds socken.

Byn ligger mellan Grumsfjorden och Sävsjön där bostäderna ligger relativt glest från varandra. Häggvik är en intilliggande by. Mycket samarbete mellan byinvånarna såsom jakt, festligheter och idrottsaktiviteter förekommer.

År 2009 renoverades asfaltvägen

Referenser 

Grums kommun
Jan Polák

Jan Polák, född 14 mars 1981 i Brno, är en tjeckisk fotbollsspelare. Han spelar som mittfältare för Zbrojovka Brno och tidigare för Tjeckiens herrlandslag i fotboll.

Källor 
 
 

Födda 1981
Tjeckiska fotbollsspelare
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Män
Levande personer
Personer från Brno
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i 1. FC Nürnberg
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i VfL Wolfsburg
Spelare i FC Zbrojovka Brno
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tjeckien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2000
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
William Hawkins

William Hawkins, född 20 oktober 1777 i North Carolina, död 17 maj 1819 i Sparta, Georgia, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han var North Carolinas guvernör 1811–1814.

Hawkins studerade vid College of New Jersey (numera Princeton University) och fortsatte sedan med juridikstudier under John Williams. Han arbetade en tid som assisterande indianagent i Georgia innan han återvände till North Carolina. År 1803 gifte han sig med Anne Swepson Boyd och paret fick sex barn.

Hawkins efterträdde 1811 Benjamin Smith som guvernör och efterträddes 1814 av William Miller. I North Carolina debatterades det flitigt huruvida James Madisons ledarskap i 1812 års krig var värt att stödja med egna trupper. Guvernör Hawkins stödde president Madison och försvarade krigsinsatsen. Att ta värvning var speciellt populärt bland invånare av skotsk härkomst i North Carolina. Även om Hawkins var en lojal försvarare av presidentens krigspolitik, var han orolig över att federala trupper inte kom till North Carolina snabbt nog då brittiska örlogsfartyg befann sig utanför delstatens kust.

Referenser

Födda 1777
Avlidna 1819
Guvernörer i North Carolina
Män
Thoralf Klouman

Thoralf Klouman, född 26 april 1890 i Innvik (nu Stryns kommun), Sogn og Fjordane, död 17 maj 1940 i Oslo, var en norsk karikatyrtecknare, illustratör, animatör och skådespelare.

Klouman var elev till Johan Fahlstrøm 1908 och tog teckningsklassen vid Kunstakademiet 1914. Han var en intelligent karaktärsskådespelare med stor maskeringsförmåga. För det mesta var han knuten till Centralteatret, där han bland annat spelade Guldstad i Henrik Ibsens Kjærlighedens komedie och Tesman i Ibsens Hedda Gabler. Från 1909 ägnade han sig vid sidan av teatern åt karikatyrteckning, och återgav med humor samtidens kända män och kvinnor i Tidens Tegn, Dagbladet och Aftenposten. Klouman var en av Norges främsta karikatyrtecknare under mellankrigstiden; särskilt i hans teckningar från Osloteatrarnas premiärer fanns det både skarp kritik och fin inlevelse. Hans karikatyrer gavs ut i flera band: Ondskap (1912), Karikaturer (1917), Tidens tegner (1922) och Kloumans karikaturer (1925). Han var också en pionjär inom norsk tecknad film.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 

Norska illustratörer
Norska animatörer
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska konstnärer under 1900-talet
Personer från Stryns kommun
Födda 1890
Avlidna 1940
Män
William Miller (guvernör)

William Miller, född 1783 i Warren County, North Carolina, död 10 december 1825 i Key West, Floridaterritoriet, var en amerikansk diplomat och politiker (demokrat-republikan). Han var North Carolinas guvernör 1814–1817.

Miller avbröt sina studier vid University of North Carolina at Chapel Hill. Under sin tid som guvernör gifte han sig år 1816 med Lydia Evans som avled två år senare och parets enda son dog en kort tid därpå. Miller hade varit talman i delstatens representanthus i två år innan han blev guvernör. Efter 1812 års krig rådde det en patriotisk yra i North Carolina och efter påtryckningar från delstatens lagstiftande församling godkände Miller beställningen av en staty föreställande George Washington från Antonio Canova, en berömd italiensk skulptör. Statyn anlände i North Carolina år 1821. Miller hade efterträtts år 1817 som guvernör av John Branch.

President John Quincy Adams hade år 1825 gett Miller uppdraget som sändebud i Guatemala men han avled i gula febern redan på ditresan i Key West.

Referenser

Guvernörer i North Carolina
Amerikanska diplomater
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Warren County, North Carolina
Födda 1783
Avlidna 1825
Män
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Fettavskiljare

Fettavskiljare är en anordning som fångar upp de flesta sorters fetter innan de når det allmänna avloppet. Avskiljaren fungerar enligt principen att fett är lättare än vatten. En fettavskijare är en vattenbehållare där slam och tyngre partiklar sjunker till behållarens botten medan fettet ansamlas på vattenytan.
Fett som når ut i allmänna avloppet kyls ned och stelnar. Risk finns att fett fastnar på avloppsledningarnas väggar och så småningom täpper igen avloppsystemet.
Anläggningar där fettavskiljare ska vara installerade är bland annat: bagerier, slakterier, restauranger och konditorier.

Se även
 Vattenlås
 Septiktank

Externa länkar
 Information från Norrköpings vatten
 Riktlinjer från Ängelholms kommun

Avlopp
Avfallshantering
Synnöve Dellqvist

Synnöve Dellqvist, född 5 april 1951 i Karlskrona, är en svensk sångare och sångpedagog.

Biografi 
Dellqvist har studerat vid musikerutbildningen vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm för professor Solwig Grippe och tog examen som sångpedagog 1974. Året efter fick hon sitt solistdiplom och då även utmärkelsen belöningsjetong. Därefter följde fortbildning vid Operastudio 67 och i Master Classes för framstående pedagoger som bland andra Erik Werba, Gérard Souzay, David Harper, Dorothy Irving och Torsten Föllinger.

Hon har framträtt i både traditionella såväl som exklusiva konsertsammanhang fram till 2005, i solokonserter och scenproduktioner med professionella kammarensembler och orkestrar (Drottningholms Barockensemble, Musica Vitae, Marinens musikkår, Sveriges Radios symfoniorkester) och regionala orkestrar. Hon har även medverkat i uppträdanden med körer (Eric Ericsons kammarkör, Radiokören, Engelbrektskyrkans motettkör, Adolf Fredriks Bachkör) under ledning av dirigenter som Stig Westerberg, Rafael Frühbeck de Burgos, Nikolaus Harnoncourt, Andreas Hansson, Anders Öhrwall, Dan-Olof Stenlund, och Eric Ericson. Hon är förtrogen med många olika genrer (sakral musik, romanser, opera, operett och musikal). Hennes specialitet är samspelet mellan sångare och publik. Hon har även medverkat som konferencier i olika sammanhang, bland annat vid Festspelen i Piteå.

Dellqvist har spelat in flera radioprogram med romanser och medverkat vid liveinspelningar både för radio och tv (bland annat Bibelvisor, Karlskorna 300 år, Café Sundsvall). Hon var ledamot i Konstnärsnämndens arbetsgrupp för musiker och sångare (2004–2010) och i projektet Ordet & Tonen, Riksförbundet Sveriges Kammarmusikarrangörer (2001–2004).

Pedagogisk verksamhet 
Dellqvist har arbetat som sånglärare sedan 1974, först som sångpedagog vid Svenska Artist- och Musikerskolan (Kulturama). Från 1977 och 18 år framåt arbetade hon vid musiklinjen vid Mellansels Folkhögskola som huvudansvarig för den klassiska sångundervisningen. Hon har även varit verksam som sångpedagog vid Framnäs folkhögskola och haft sommarkurser i sång vid Piteå Sommarakademi. Dellqvist har varit anställd vid Musikhögskolan i Piteå (2003-2019) som  universitetslektor i sång och även varit utbildningsledare för Konstnärlig Master-Musikalisk Gestaltning (2011-2014).

Priser och utmärkelser
Hon har tilldelats en rad stipendier, bland annat:
 Jenny Lind-stipendiet (1975)
 Christina Nilsson-stipendiet (1974/75)
 Edwin Ruuds stipendium (1973 och 1974)
 Karlskrona Kommuns Belöningsstipendium (1988)

Kända elever 
 Ida Falk Winland

Källor

Externa länkar 
 Synnöve Dellqvists sida på LTU:s webbplats

Födda 1951
Kvinnor
Musiker från Karlskrona
Levande personer
Svenska sångpedagoger
Svenska operasångare under 1900-talet
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Ellen Isefiær

Ellen Isefiær, född 7 december 1899 i Kristiansand, död 28 september 1985 i Oslo, var en norsk skådespelerska och regissör.

Biografi
Hon slog igenom på Stavanger Teater som Elizabeth i Maria Stuart. På Centralteatret (1924–1931) hade hon en rad lustspelsroller, men spelade också bland annat Svanhild i Henrik Ibsens Kjærlighedens komedie och Rita i Ibsens Lille Eyolf. På Trøndelag Teater var hon 1938–1940 regissör (bland annat av Peer Gynt) och skådespelerska (bland annat som Tora Parsberg i Bjørnstjerne Bjørnsons Paul Lange och Tora Parsberg). 

Åren 1940–1943 var hon konstnärlig ledare för Carl Johan Teatret i Oslo, där hon spelade huvudrollerna i Bjørnsons Leonarda och Ibsens Fru Inger til Østråt. Efter 1945 gjorde hon en betydande insats som regissör vid de flesta norska scener. Bland dessa kan nämnas Charles Morgans The River Line på Nationaltheatret, Ibsens Gengångare på Det Nye Teater, Sofokles Kung Oidipus på Trøndelag Teater och Ernst Orvils Rødt lys i Trondheim, Bergen och Oslo. Shakespeares Othello regisserade hon både i Bergen och i Århus.

Filmografi

Teater

Regi (ej komplett)

Källor

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska teaterregissörer
Födda 1899
Avlidna 1985
Kvinnor
Skådespelare från Kristiansand
Christiane Taubira

Christiane Taubira, född 2 februari 1952 i Cayenne i Franska Guyana, är en fransk politiker. Hon blev 15 maj 2012 Frankrikes justitieminister i regeringen Ayrault under president François Hollande. Hon behöll sitt ämbete efter regeringsombildningen våren 2014 då regeringen Valls I tillträdde och även i regeringen Valls II som tillträdde i augusti 2014. Den 27 januari 2016 avgick hon från ämbetet efter en konflikt med president Hollande gällande behandlingen av franska medborgare som dömts för terrorism.

Taubira föddes i Franska Guyana och tillhörde på 1970-talet dess självständighetsrörelse. Taubira studerade vid Université Paris-Sorbonne och är doktor i ekonomi med en examen i sociologi.

Taubira var ledamot av Frankrikes nationalförsamling 1993-2002. År 1993 står hon med som hon kandidat i EU-valet på listan som presenteras av affärsmannen och politikern Bernard Tapie. Hon blir ledamot i Europaparlamentet 1994-1999. Hon tillhör Franska Guyanas oberoende parti Walwari, vilket hon var med och grundade 1993. Partiet är allierat med Parti Radical de Gauche och Tabubira var detta partis kandidat i 2002 års presidentval. Hon uppmärksammades för att hon var den första kvinna från Frankrikes utomeuropeiska departement som kandiderade till president. I hennes valprogram forsvarar hon en federal europeisk konstitution och övergången från semi-presidentialism till presidentialism i Frankrike. Hon föreslår även måttliga skattesatser, till och med marginalskattesatsen, och reformer av sjukförsäkringens- och pensions- finansieringssystem. Hon erhöll endast 2,3 procent av rösterna. Taubira är initiativtagare till den franska lag från 2001 som bär hennes namn och som erkänner den transatlantiska slavhandeln som ett brott mot mänskligheten.

17 December 2021 meddelar hon i en video på sina sociala medier att hon överväger att kandidera i presidentvalet 2022. Två dagar innan första valomgången uttryckte hon sitt stöd till vänsterkandidaten Jean-Luc Mélenchon .

Källor

Noter

Externa länkar

 

Alumner från Université Paris-Sorbonne
Kvinnor
Levande personer
Födda 1952
Frankrikes justitieministrar
Storkorset av Hederslegionen
Sverker Jullander

Sverker Jullander, född 21 maj 1951, är en svensk organist och professor i musikalisk gestaltning.

Jullander innehar Anna Hwass professur i musikalisk gestaltning vid Luleå tekniska universitet. Sedan augusti 2009 är Jullander även ledare för forskarutbildningen vid Konstnärliga fakulteten, Göteborgs universitet.

Priser och utmärkelser
2017 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien

Källor

Externa länkar 
Sverker Jullanders presentation på LTU:s hemsida

Svenska professorer
Födda 1951
Levande personer
Män
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Manuel Valls

Manuel Carlos Valls, född 13 augusti 1962 i Barcelona (i Katalonien, Spanien) som Manuel Carlos Valls Galfetti, är en fransk politiker. Han har under större delen av sin karriär varit aktiv inom det franska socialistpartiet. 2001 valdes han in i nationalförsamlingen, 2012 blev han Frankrikes inrikesminister, och 2014–2016 dess premiärminister.

Biografi 
Valls föddes i Barcelona men växte upp i Frankrike. Han blev fransk medborgare 1982. Åren 1986–2002 var han ledamot av Île-de-Frances regionfullmäktige. År 2002 blev Valls ledamot av Nationalförsamlingen där han representerade socialistpartiet. Valls arbetade under de socialistiska premiärministrarna Michel Rocard 1988–1991 och Lionel Jospin 1997–2001. Från 2001 tjänstgjorde han som borgmästare i Évry, en förortskommun till Paris.

Valls var en av kandidaterna i den första valomgången i socialisternas primärval 2011. I den andra valomgången stödde han François Hollande och arbetade även som dennes kommunikations- och pressansvarige under presidentvalskampanjen.

Valls var mellan 2012 och 2014 inrikesminister i Jean-Marc Ayraults regering, under president Hollande. Mellan den 31 mars 2014 och den 6 december 2016 tjänstgjorde han som Frankrikes premiärminister under samme president.

Manuel Valls avgick i december 2016 för att kandidera i socialisternas primärval inför presidentvalet 2017, som vanns av Emmanuel Macron. Samma år (i samband med valet till nationalförsamlingen) lämnade han socialistpartiet för att istället stödja Macrons nya parti La République en marche.

Våren 2018 meddelande Valls att han funderar på att ställa upp som borgmästarkandidat i Barcelona inför 2019 års kommunalval. Valls, som fortfarande har kopplingar till sin födelsestad och talar flytande katalanska, har varit starkt kritisk till den katalanska självständighetsrörelsen. Han har synts i demonstrationer tillsammans med Ciudadanos partiledare Albert Rivera och har uttalat sig för att ställa upp som partiets kandidat i dessa val.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Män
Levande personer
Födda 1962
Frankrikes inrikesministrar
Frankrikes regeringschefer
Storofficerare av Hederslegionen
Alumner från Université Panthéon-Sorbonne
Cai E

Cai E, ursprungligen Cai Genyin, född 18 december 1882 i Paoking, död 8 november 1916 i Fukuoka, var en kinesisk krigsherre och politiker. Han är mest känd för att ha lett ett uppror mot den kinesiske presidenten Yuan Shikais autokratiska styre.

1898 studerade Cai vid Yueluakademin i Changsha och begav sig året efter till Japan för att studera vidare. Cai återvände till Kina 1900 och deltog i Tang Caichangs misslyckade uppror mot Qingdynastin, varefter han flydde till Japan. Där slöt han sig till den antikejserliga Tongmenghui-rörelsen och 1911 deltog han i Xinhairevolutionen. Efter revolutionen utsågs han till militärguvernör (督军) över provinsen Yunnan.

När Yuan Shikai klargjorde sina planer på att utropa sig själv till kejsare 1915 tog Cai och Tang Jiyao till vapen mot Yuans styrkor. Med en armé på 20.000 soldater besegrade han Yuans 80.000 man starka armé i Sichuan. Flera provinser slöt sig till upproret, vilket tvingade Yuan att överge sina planer.

Sedan Yuan avlidit 1916 var Cai generalguvernör över Sichuan. Cai tvingades dock söka medicinsk behandling i Japan och avled kort efter ankomsten.

Källor 
 

Födda 1882
Avlidna 1916
Kinesiska krigsherrar
Kinesiska generaler
Personer från Shaoyang
Män
WP:Projekt Kina