kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Guitar Hero Encore: Rocks the 80s

Guitar Hero Encore: Rock the 80s är ett musikspel till Playstation 2, det tredje spelet i Guitar Hero-serien. Spelet släpptes i Nordamerika och Europa i juli 2007 och i Australien i augusti 2007.

Spelet
Spelarna använder en gitarrformad spelkontroll som kan köpas separat. Tanken är att simulera en rockmusiker genom att träffa noter som flyter på skärmen mot spelaren. Rock the 80s är mer ett sidospår i Guitar Hero-serien än en fullskalig uppföljare. Spelmässigt har det inte skett några förändringar jämfört med Guitar Hero II. Låtarna som ingår i Rock the 80s är som titeln anger hämtade från 1980-talet och karaktärerna, utstyrslarna och grafiken speglar decenniet. Spelet blev inte lika väl mottaget som de tidigare Guitar Hero-spelen, delvis grundat på att inga förändringar skett men också på grund av färre låtar. Rock the 80s är det enda hittills släppta Guitar Hero-spelet som inte har några bonuslåtar utan endast en ”karriär” som uppgår till totalt 30 låtar.

Soundtrack

Låtlista
1. Opening Licks
"(Bang Your Head) Metal Health" – Quiet Riot
"We Got the Beat" – The Go-Go's
"I Ran (So Far Away)" – A Flock of Seagulls
"Balls to the Wall" – Accept
"18 and Life" – Skid Row

2. Amp Warmers
"No One Like You" – Scorpions
"Shakin'" – Eddie Money
"Heat of the Moment" – Asia
"Radar Love" – White Lion
"Because, It's Midnite" – Limozeen

3. String Snappers
"Holy Diver" – Dio
"Turning Japanese" – The Vapors
"Hold on Loosely" – .38 Special
"The Warrior" – Scandal
"I Wanna Rock" – Twisted Sister

4. Return of the Shred
"What I Like About You" – The Romantics
"Synchronicity II" – The Police
"Ballroom Blitz" – Sweet
"Only a Lad" – Oingo Boingo
"Round and Round" – Ratt

5. Relentless Riffs
"Nothin' But a Good Time" – Poison
"Lonely Is the Night" – Billy Squier
"Bathroom Wall" – Faster Pussycat
"Los Angeles" – X
"Wrathchild" – Iron Maiden

6. Furious Fretwork
"Electric Eye" – Judas Priest
"Police Truck" – Dead Kennedys
"Seventeen" – Winger
"Caught in a Mosh" – Anthrax
"Play With Me" – Extreme

Musikspel
Playstation 2-spel
Datorspel 2007
Guitar Hero
Musikåret 2007
Datorspel utgivna av Activision
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Guitar Hero (spelserie)

Guitar Hero är en populär spelserie för närvarande bestående av fjorton spel, varav sex huvudspel, expansioner och två bärbara spel. Spelen är musikspel som spelas med en spelkontroll i form av en gitarr med fem knappar i olika färger. Det spelas genom att spelaren trycker på den knapp som motsvarar rätt not i låten som spelas.

Spel i serien 
 Guitar Hero släpptes den 27 april 2006 till Playstation 2.
 Guitar Hero II släpptes den 24 november 2006 till Playstation 2, och den 6 april 2007 till Xbox 360.
 Guitar Hero Encore: Rocks the 80s släpptes den 27 juli 2007 till Playstation 2.
 Guitar Hero III: Legends of Rock släpptes den 23 november 2007 till Macintosh, PC, Playstation 2, Playstation 3, Wii och Xbox 360.
 Guitar Hero: Aerosmith släpptes den 27 juni 2008 till Playstation 2, Playstation 3 och Xbox 360, samt den 11 juli 2008 till Wii.
 Guitar Hero: On Tour släpptes den 18 juli 2008 till Nintendo DS.
 Guitar Hero World Tour släpptes den 21 november 2008 till Playstation 2, Playstation 3, Wii och Xbox 360. Det ska även släppas till PC och Macintosh under tredje kvartalet 2009.
 Guitar Hero On Tour: Decades släpptes den 14 november 2008 till Nintendo DS.
 Guitar Hero: Metallica släpptes den 22 maj 2009 till Playstation 2, Playstation 3, Wii och Xbox 360.
 Guitar Hero: Greatest Hits släpptes den 12 juli 2009 till Playstation 2, Playstation 3, Wii och Xbox 360.
 Guitar Hero 5 släpptes den 11 september 2009 till Playstation 2, Playstation 3, Wii och Xbox 360.
 Guitar Hero: Van Halen släpptes under 2010 till Wii, Playstation 2, Playstation 3 och Xbox 360.
 Guitar Hero On Tour: Modern Hits släpptes den 9 juni 2009 till Nintendo DS
 Guitar Hero: Warriors of Rock släpptes den 24 september 2010 till Playstation 3, Wii och Xbox 360
 Guitar Hero Live släpptes den 20 oktober 2015 till Playstation 4, Wii U, Xbox One, PlayStation 3 och Xbox 360.

Se även 
 Frets on Fire, en gratisversion till PC

 
Musikspel
Datorspel utgivna av Activision
Slotø

Slotø är en liten dansk ö i Nakskov Fjord nära Sjællands sydspets. Ön är endast 0.2 kvadratkilometer till ytan och obebodd sedan 1960-talet.

Den ligger i Lollands kommun. 

På öns norra spets ligger ruinerna av Engelsborg, som var ett befäst örlogsvarv. Varvet grundades av Kung Hans 1508. Som första fartyg byggdes Engelen. Borgen fungerade även som administrativt centrum fram till 1523. Sedermera tappade Engelsborg sin betydelse. I början på 1600-talet väckte Kung Kristian IV liv i Engelsborg igen. Ånyo byggs här örlogsfartyg under en kort period 1623-1633. Det sista antas vara Norske Løve.  År 1636 gav kungen lov att hämta sten från Engelsborg. 

Under andra världskriget besköt engelsmännen tre danska fartyg (Java, Falstria och Jutlandia) som låg för ankar vid Slotø. Java sjönk men de två andra fick mindre skador. Jutlandia byggdes senare om och verkade som danskt sjukhusfartyg under Koreakriget.

Källor

Öar i Region Själland
Timbrering

Timbrering är ett heraldiskt begrepp som innebär att ett vapen förses med attribut, lagda ovanpå, runtom eller bakom skölden, som visar innehavarens värdighet eller funktion. Exempel på värdighetsattribut är alternativ hjälm, mitra, ordensinsignier. Funktionsattribut kan vara sekreterarpenna, häroldsstav eller ekonominycklar.

Sverige 
Vissa myndigheter använder en timbrerad version av lilla riksvapnet till exempel Polisen (eklöv och fasci), Försvarsmakten (ett svärd) och Åklagarmyndigheten (två stavar med den "till edgång lyfta handen").

Inom Försvarsmakten används timbrering för att visa på truppslagstillhörighet. Musköt för infanteri, värja för kavalleri, kanon för artilleri, luftvärn och amfibie samt vinge för flygvapnet.

En biskop i Svenska kyrkan använder inte en hjälm eller hjälmtäcke utan en mitra med nackband och en kräkla bakom skölden. Ärkebiskopen och biskopen i Lund använder en mitra med nackband och en kräkla korslagd med en korsstav bakom skölden. Bengt Olof Kälde föreslog 1977 ett system för timbrering för präster med prästhattar. Detta system har dock inte slagit igenom.

Källor 

Heraldik
Ametistskivling

Ametistskivling (Laccaria amethystina) är en svampart i familjen Tricholomataceae. Den är en liten hattsvamp med skivor. Färgen är ofta klart lila och den förekommer i lövskog och rika barrskogar. 

Den spensliga svampen har tidigare varit vanlig i svampkorgen, men upptäckten att den lätt tar upp arsenik ur marken gör att den numera sällan rekommenderas som matsvamp.

Biologi 
Foten blir 3–8 cm hög. Svampen är spenslig till växten och snarlik sin släkting laxskivling. Färgen är tydligt lila på hatt, skivor och fot, även om foten ofta är ljusare till färgen. Färgen på äldre exemplar bleknar, och svampen kan då vara svåra att skilja från andra spensliga små skivlingar, inklusive från laxskivling.

Skivorna är glesa, djupa och oregelbundna, med grundare skivor omväxlande med djupare. Både doft och smak är mild. Hatten är konvex till tillplattad, med en nedtryckt mitt. Sporavtrycket är vitt.

Ametistskivlingens sporkroppar syns mellan juni och december i de tempererade områdena på Norra halvklotet. Förekomst har även rapporteras från tropiska Central- och Sydamerika. Svampen, som är vanlig i bok- och ekskogar och särskilt vanlig bland nedfallna löv, beskrevs vetenskapligt första gången 1778. I lövskogarna i östra USA syns sporkropparna under sommar och tidig höst.

Ametistskivlingen är i Sverige vanligast från Skåne upp till södra Svealand. Norr därom påträffas den främst i Nedre Norrlands kustlandskap. Svampen är spridd i bok- och ekskog, längre norrut i ängsgranskog.

Användning och giftighet 
Förr lärdes barn i Skåne att plocka ametistskivling, eftersom den med sin lila färg var lätt att känna igen.

Ametistskivlingen ansågs förr (och fortfarande ibland) som ätlig, men har en förmåga att ta upp arsenik. Därför är den ofta vackert lilafärgade svampen inte att rekommendera som matsvamp, även om arseniken i svampen ska vara av en sort som inte tas upp av människokroppen. Svampen i sig är mycket mild/smaklös, alternativt med svag nöt- eller svampsmak.

Synonymer
Laccaria amethystea  
Agaricus amethysteus  
Omphalia amethystea  
Laccaria hudsonii Pázmány 1994
Laccaria laccata var. amethystina (Huds.) Rea 1922
Russuliopsis laccata var. amethystina (Huds.) J. Schröt. 1889
Collybia amethystina (Huds.) Quél. 1888
Agaricus lividopurpureus With. 1792
Agaricus amethystinus var. amethystinus Huds. 1778
Agaricus amethystinus Huds. 1778
Laccaria laccata var. amethystea

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 

Skivlingar
Lapplandståget

|}
|}
Lapplandståget var en tågförbindelse mellan Malmö/Göteborg och Narvik via bland annat Stockholm, Boden, Kiruna, Abisko, Björkliden och Riksgränsen. Tågförbindelsen kördes av Veolia Transport.

Lapplandståget gick 2 juli - 15 augusti 2010

Sträckan Malmö - Narvik är 2 147 km, vilket innebär att Lapplandståget var en av Europas längsta tågförbindelser med ett och samma tåg.

Lapplandståget bestod av liggvagnar som Veolia köpt av affärsverket Statens järnvägar och rustat upp år 2007.

Lapplandståget hade prägel av turisttåg, vilket bland annat innebär att tåget saktade in och loket gav signal när det passerade den geografiska polcirkeln. 

Tåget gick inte in till Umeå eller Luleå utan dit fick man ta sig med anslutningsbussar från Vännäs respektive Boden. Lapplandståget körde också förbi de flesta stationerna allra längst i norr. Tåget gjorde exempelvis inga uppehåll mellan Riksgränsen och Narvik.

Första sommaren (2008) var tåget mycket populärt. I genomsnitt var beläggningen cirka 70-80 procent.

14 oktober 2010 drogs Veolia Transports norska tillstånd in av Jernbanetillsynet efter att flera säkerhetsbrister upptäckts.

Referenser 

Historiska svenska tåg
Orsatåg

Orsatåg AB var ett järnvägsbolag som körde främst timmer längs Inlandsbanan och dess tvärbanor. Bolaget startade i slutet av 1990-talet och slutade köra 2001 då bolaget Inlandsgods tog över transporterna.

Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Olav Nordrå

Olav Nordrå född 25 december 1919 i Hammerfest, död 28 april 1994, var en norsk författare, bosatt i Oslo.

Nordrå debuterade litterärt med novellsamlingen Veien til Seida 1951 och utgav efter det verk inom flera genrer. Han fick mottaga Riksmålspriset och Gyldendals legat.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Röd höst : dokumentärroman från sameupproret i Kautokeino (översättning av Eva Marstrander-Modin, LT, 1971) (om Kautokeinoupproret)

Priser och utmärkelser 
 Riksmålsförbundets litteraturpris 1969

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1919
Avlidna 1994
Män
Dierenpark Emmen

Dierenpark Emmen (Noorder Dierenpark) är ett stort zoo i Emmen i Drenthe i Nederländerna. Parken grundades 1935 och utvidgades och moderniserades på 1970-talet. Djuren visas i rymliga och naturligt utseende miljöer. Parken etablerades mitt i Emmens centrum, men håller på att flyttas till ett nytt område väster om orten.

Djurparker i Nederländerna
Emmen, Nederländerna
Akajer

Akajer eller Achaier (grekiska:  Ἀχαιοί, Achaioi) tillhörde de första kända grekiska stammarna och lade grunden till den mykenska civilisationen. Enligt myten härstammade de från Achaios, från vilken de fått sitt namn.

Under mytologisk tid tycks akajerna ha varit dominerande bland de besläktade stammarna, varför akajer i Homeros Iliaden är ett av samlingsnamnen på de greker som belägrade Troja. De torde ursprungligen ha varit bosatta i sydöstra Thessalien och på Peloponnesos. Under de stora omvälvningar som åtföljde den doriska vandringen sägs akajerna, som undanträngts från sina besittningar på Peloponnesos, till en del ha utvandrat till Mindre Asien och till en del slagit sig ned i halvöns förut av joner bebodda norra kustlandskap, vilket därefter fick namnet Achaia. Indelningen i tolv småstater eller kantoner bibehölls från jonisk tid. Staternas styrelseform var till en början monarkisk, men övergick snart till en moderat demokrati. Föreningen mellan staterna tycks ha varit tämligen lös, och huruvida någon bland dem eller deras härskare utövat något slags supremati över de övriga är inte fullt utrett.

I Greklands allmänna statsliv har de under äldre tid inte ingripit, och verkar ha försökt leva i avskildhet. I längden kunde de dock inte undgå att dras in i de grekiska stormakternas strider. Under peloponnesiska kriget och tiden därefter fanns de mestadels på Spartas sida, troligtvis såsom mera tvungna än frivilliga bundsförvanter. 
Under den senare delen av 300-talet f.Kr. stred de vid sidan av atenarna och andra mot de makedoniska erövrarna, och under diadochtidens våldsamma slitningar fick de i likhet med de flesta greker utstå krig och förtryck från de växlande makedoniska härskarna. Den gamla achaiska förbundsstaten som sådan gick därvid sin undergång till mötes.

Achaiska förbundet

280 f.Kr. revolterade några av städerna mot ockupationen, och gav därmed uppslaget till det nya, efter hand långt över Achaias gränser vidgade, Achaiska förbundet, som tog en framstående plats i Greklands sista frihetsstrider. Hur stor betydelse förbundet hade visas av att hela det underkuvade Grekland i egenskap av romersk provins erhöll namnet Achaea.

Se även 
 Joner
 Eoler
 Dorer

Referenser

Noter

Antikens folkslag
Antikens greker
Léon-Paul Fargue

Léon-Paul Fargue född 4 mars 1876 i Paris, död 24 november 1947, var en fransk författare.

Liv och verk 
Léon-Paul Fargues far ägde en keramikfabrik. Denna ärvde sonen 1909 men ägnade den ingen omtanke, utan förblev författare och förde ett ganska utsvävande bohemliv. Som poet debuterade han 19 år gammal med Tancrède (1895) och fick tillträde till Mallarmés tisdagssoaréer. De dikter som samlades i Poèmes (1912) var präglade av symbolismen. Efter första världskriget stod han de franska dadaisterna nära. På 1920-talet redigerade han tillsammans med Valery Larbaud och Paul Valéry avantgardetidskriften Commerce. Léon-Paul Fargue tillhörde Gunnar Ekelöfs "valfrändskaper" och finns på svenska i ett par diktantologier. År 1937 tillhörde Fargue grundarna av Académie Mallarmé.

Bibliografi (urval) 
 Poèmes (1912)
 Espaces (1929)
 Le piéton de Paris (1939)
 Haute solitude (1941)

Svenska 
 Johannes Edfelt: Votivtavlor (1967)
 Gunnar Ekelöf: Valfrändskaper (1960)

Referenser

Tryckta källor 
 André Beucler: Déjeuners avec Léon-Paul Fargue (1947)
 Bengt Holmqvist: Léon-Paul Fargue. Ingår i Den moderna litteraturen (Bonniers, 1966), s 81-83

Externa länkar 
 Böcker av och om Léon-Paul Fargue på svenska bibliotek. Libris

Franska författare
Franskspråkiga författare
Symbolister
Födda 1876
Avlidna 1947
Män
Författare från Paris
Mark Allen

Mark Allen, född 22 februari 1986 i Antrim town, är en nordirländsk professionell snookerspelare.

Karriär 
Allen kvalificerade sig för snookerns proffstour till säsongen 2005/06 och fick sitt stora genombrott under 2007. Han kvalificerade sig då till VM, där han i första omgången slog ut 1997 års världsmästare Ken Doherty. Han förlorade dock mot Matthew Stevens i andra omgången.

I sin "hemmaturnering", Northern Ireland Trophy hösten 2007 nådde han för första gången semifinal i en rankingturnering. Där förlorade han mot Fergal O'Brien. Inför säsongen 2007/08 var han rankad som nummer 29 i världen, men under säsongen tog sig Allen in på topp-16 på världsrankingen, och innehar nu sextondeplatsen under säsongen 2008/09. 

I snooker-VM 2009 nådde han semifinalen efter att ha slagit ut både Ronnie O'Sullivan och Ryan Day. En månad senare vann Allen sin första större titel, Jiangsu Classic, efter att ha utklassat hemmaspelaren Ding Junhui i finalen med 6-0.

Under 2016 års UK Championship lyckades Allen att göra sitt första maximumbreak i karriären i det sjunde framet i matchen mot Rod Lawler. Allen gjorde sitt andra maximumbreak i oktober 2021 i första rundan av Northern Ireland Open, Belfast. Mark Allen vann sedan hela tävlingen.

Teknik 
Allen är naturligt högerhänt, men väljer att spela med sin kö vänsterhänt. Vid spel på längre avstånd med köstöd byter Allen till sin höger- och dominerande hand, liksom t.ex. Barry Hawkins och Judd Trump.

Privatliv 
År 2005 inledde Allen en relation med Reanne Evans, kvinnlig världsmästare i snooker. De har en dotter, född 2006, men avslutade sitt förhållande 2008. Efter uppbrottet med Evans föll Allen in i en djup depression och hade perioder där han inte lämnade sitt hem. Han talade öppet om sin sårbarhet för depression och ensamhet vid denna tid, delvis på grund av den mängd resor som krävs av en professionell snookerspelare.

År 2011 träffade Allen Kyla McGuigan. De gifte sig i maj 2013. Allens styvson Robbie McGuigan blev känd amatörsnookerspelare och vann turneringar som 16- och 21-åring. Som 13-åring gjorde Robbie sitt första maximimumbreak, 147 poäng, år 2018.

Allen och McGuigans dotter föddes 2017. I maj 2020 rapporterades att Allen och McGuigan hade separerat och höll på att skiljas. Under covid-19-pandemin tillbringade han 3-4 per dag med att leverera mat och receptbelagda läkemedel till utsatta människor i Antrim. I maj 2021 förklarade Allen sig i konkurs.

Titlar

Rankingtitlar 
 World Open - 2012, 2013
 Players Tour Championship Finals - 2016
 International Championship - 2018
 Scottish Open - 2018
 Northern Ireland Open - 2021, 2022

Mindre rankingtitlar 
 Antwerp Open - 2012
 Ruhr Open - 2013
 Kay Suzanne Memorial Cup - 2013
 Paul Hunter Classic - 2014
 Bulgarian Open - 2015

Icke-rankingtitlar 
 Jiangsu Classic – 2009
 Masters - 2018
 Champion of Champions - 2020

Externa länkar 
 World Snooker - Mark Allen

Referenser

Noter 

Nordirländska snookerspelare
Födda 1986
Män
Levande personer
Högdalens skatepark

Högdalens skatepark (även kallad Highvalley Skateworld) är ett idrottsområde endast för skateboard. Den består av flera skateparker, en så kallad "skatevärld", som ligger i Högdalen i södra Stockholm. Anläggningen ligger ett stenkast nedanför Högdalen Centrum, vid Magelungsvägen.

Anläggningen är huvudsakligen byggd i betong och består av en freestyle-yta, kid-område, Mega Ditch och bowlride. Inräknat en skatebar gångväg som skär genom området är anläggningen idag ca 5 500 m² och därmed den största i Stockholm, nästan lika stor som Stapelbäddsparken i Malmö.

Initiativtagare till anläggningen är föreningen Stockholm Sub Surfers.

Årliga evenemang

Flera större evenemang arrangeras årligen. Bowlstock arrangeras som en festival med skateboard, musik och annat som hör skateboardkulturen till. 

2016, 2017 och 2018 hölls här VM i banked slalom i den så kallade ditchen (Mega Ditch).

"The Gathering" som hölls 2013 besöktes av cirka 2 000 skateboardåkare.

Eventet "Highvalley Classic & Festival", en pipe och festlig downhill-tävling med live musik, som landsatte hela projektet med anläggningen, arrangerades redan 1999 och växte under 10 ggr till sista eventet 2009 med flera tusen besökare.

Historia

Etapp 1 av anläggningen byggdes under 2011–2012 av Peab och Artisan Skateparks, Mega Ditchen byggdes av Dipart entreprenad. Finansiär av etapp 1 var Stockholms kommun med cirka 30 miljoner kronor. 15 miljoner åtgick till själva skateparkerna och 15 miljoner gick till nödvändig infrastruktur runt och i anläggningen.

Planer
Bygglov finns för de ännu ej färdigställda parkerna i anläggningen. Politiska beslut att slutföra bygget saknas.

Etapp 2 - streetpark, poolpark samt upprustning av Highvalley Longboardbacke. Ritat av Pillar Studios

Etapp 3 - Inomhushall i betong nedsänkt i marken med skatebart tak. Ritat av Vida Arkitekter och prospekterat av Aperto AB

Referenser

Externa länkar
Stockholms stad om parken

Skateboardanläggningar
Sportanläggningar i Stockholm
Högdalen
Norrländska förbudslagen

Norrländska förbudslagen eller Bolagsförbudslagen (egentligen lag angående förbud i vissa fall för bolag och förening att förvärva fast egendom) är en lag som antogs av Sveriges riksdag år 1906. 

Lagen, som antogs av riksdagen den 4 maj 1906, tillkom som resultat av den flera decennier långa debatten kring Norrlandsfrågan, och dess syfte var att begränsa de stora skogsbolagens uppköp av enskild skogsegendom i Norrland för att behålla de självägande bönderna där.

Bakgrund
Svåra sociala missförhållanden hade uppstått mot slutet av 1800-talet då skogsbolagen köpte skog till underpris av fattiga bönder, som sedan tvingades gå som skogsarbetare på sina tidigare ägda gårdar. Borgmästaren i Stockholm, Carl Lindhagen, hade initierat en utredning, den så kallade "Norrlandskommittén", som skulle föreslå åtgärder mot detta. Utredningen utmynnade i ett lagförslag som innebar ett förbud mot att köpa enskilda skogsfastigheter i Norrland utan statligt tillstånd.

Område
Lagen gällde först i Norrland ner till övre Hälsingland och övre Dalarna, men utsträcktes 1912 
till hela Hälsingland och 1917 även till Värmland. Den ersattes 1925 av en huvudsakligen likalydande lag för hela Sverige.

Förbudet mot bolagsförvärv av jord- och skogsbruksfastigheter upphävdes 1965.

Källor
Norrländsk uppslagsbok, Band 3, 1995

Noter

Se även
Norrlandsfrågan

1906 i Sverige
Juridikåret 1906
Politikåret 1906
Sveriges ekonomiska historia
Förbudslagen
Skogsbruk i Sverige
Sveriges lagar
The Commitments (film)

The Commitments är en irländsk drama-komedifilm från 1991. Filmen är regisserad av Alan Parker, med manus skrivet av Dick Clement, Ian La Frenais och Roddy Doyle. Den är baserad på en bok av Roddy Doyle med samma namn. The Commitments är det första filmen i franchisen Barrytown-triologin, följt av The Snapper (1993) and The Van (1996). 

År 1999 placerade British Film Institute filmen på 38:e plats på sin lista över de 100 bästa brittiska filmerna genom tiderna.

Handling 
Jimmy Rabbitte (Robert Arkins) vill bli manager för ett nytt band. Colm Meaney spelar hans pappa som själv tycker att han är Elvis Presley. Han har hittat musiker men ännu inte hittat sångare. Till slut får han tag på Deco (Andrew Strong) som har en bra röst. Filmen är inspelad i de fattiga delarna i norra Dublin. De får ihop en hel grupp som sedan kommer ut och får spelningar. En långhårig ung Glen Hansard gör rollen som gitarrist. De vill ha soulmusik, och de tar låtar från Otis Redding, Wilson Pickett och flera andra soulmusiker.

I bandet finns tre sångerskor: Bernie McGloughlin, Natalie Murphy och Imelda Quirke. Bernie spelas av Bronagh Gallagher och Natalie av Maria Doyle Kennedy.

Referenser

Externa länkar 

Irländska dramafilmer
Irländska komedifilmer
Irländska musikfilmer
Filmer 1991
Irland på film
Dublin på film
Irländska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Alan Parker
Engelskspråkiga filmer
BAFTA Award för bästa film
Tonlös faryngal frikativa

En tonlös faryngal frikativa är ett konsonant språkljud. Det tecknas i IPA som .

Egenskaper 
Egenskaper hos den tonlösa faryngala frikativan:
 Den är pulmonisk-egressiv, vilket betyder att den uttalas genom att lungorna trycker ut luft genom talapparaten.
 Den är tonlös, vilket betyder att stämläpparna inte vibrerar under uttalet och därmed inte genererar någon ton.
 Den är faryngal, vilket betyder att den uttalas med tungan tryckt bak mot svalget.
 Den är frikativ, vilket betyder att luftflödet går genom en förträngning i talapparaten.

Användning i språk 
Detta fonem är främst koncentrerat bland de afroasiatiska språken i och omkring den arabiska halvön, de kaukasiska språken samt bland de salishanska och wakashanska språken i nordvästra USA och British Columbia .    

Konsonantljud
Fonetik
Södra Kättbo

Södra Kättbo är en småort i Venjans socken i Mora kommun, belägen vid Kättbosjöns södra strand. I byn finns Kättbo kapell och en ishockeybana.

Södra Kättbo är förbundet med Norra Kättbo via landsvägsbank och en cirka 160 meter lång bro över ett sund i sjön. Tidigare fanns en vacker bågbro över sundet som var byggd 1910. Den raserades vid en olyckshändelse 1987.

Referenser

Externa länkar
Om Kättbo

Orter i Mora kommun
Småorter i Sverige