kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rayleigh–Riabouchinskys paradox

Rayleigh–Riabouchinskys paradox, uppkallad efter Lord Rayleigh och Dimitri Pavlovitch Riabouchinsky är en skenbar paradox som kan uppstå när man försöker använda dimensionsanalys på Boussinesqs problem. Analysen av den visar främst på hur man endast skall använda relevanta variabler när man skall beskriva ett problem.

Boussinesqs problem befinner sig i gränslandet mellan flödesdynamik och termodynamik, och består i att bestämma mängden värmeflödet  ur en termisk ledare i ett invisköst flöde med flödeshastighet . Rayleigh visade att om  är värmeledningsförmågan,  är specifika värmet för fluiden,  är skillnaden i temperatur och  är en typisk längd för ledaren, så är på dimensionlös form:

där  är en godtycklig funktion och  är Boltzmanns konstant. 

Det dröjde dock inte mer än fyra månader innan Riabouchinsky publicerade en kommentar, i vilken han påpekade att ovanstående endast stämmer om temperaturen var oberoende av massan, längden och tiden, samt att den kinetiska gasteorin vet att temperaturen i själva verket är medelvärdet av temperaturernas kinetiska energi. Han hävdade därför att uttrycket måste modifieras till

vilket är ett mindre givande resultat, som säger mindre om värmeflödet. Rayleigh svarade också

Lösning av paradoxen 
Paradoxen uppkommer p.g.a. att man blandar ihop mikroskopiska egenskaper med makroskopiska egenskaper. I den kinetiska gasteorin betraktas gasmolekyler som partiklar eller punktmassor. I en makroskopisk betraktelse, som i detta fall, bortser man avsiktligt från materiens atomära uppbyggnad och mikroskopiska egenskaper – som t.ex. de enskilda molekylernas kinetiska energi – där de ersatts av motsvarande makroskopiska variabler – som temperatur och tryck. Att blanda mikroskopiskt och makroskopiskt betraktelsesätt leder till ett sammelsurium.

Källor 
 G.B.West: Scale and Dimension

Paradoxer
Termodynamik
Gaius

Gaius, Caius eller Gajus var ett vanligt romerskt namn kommet från etruskiskans Cai och betyder jag är glad. Enligt en teori härstammar namnet från namnet Gavius, från verbet gaudere (jubla, fröjdas).

Personer

Förnamn 
Några romare med namnet Gaius eller Gajus är:
 Gaius Cassius Longinus, romersk fältherre och statsman
 Gaius Cilnius Maecenas, romersk poet, samt vän och politisk rådgivare till kejsar Octavius Augustus
 Gaius Cornelius Gallus, romersk poet, fältherre och politiker
 Gaius Sempronius Gracchus, romersk politiker och folk-tribun
 Gaius Julius Caesar, romersk militär och statsman
 Gaius (jurist), romersk rättslärd
 Gaius Lucilius, romersk skald
 Gaius Marius, romersk fältherre och statsman
 Gaius Marcius Coriolanus, romersk general
 Gaius (påve), påve och helgon i den Katolska kyrkan
 Gaius Suetonius Paulinus, romersk fältherre och guvernör i Britannien
 Gaius Valerius Catullus, romersk skald

Efternamn 
 John Caius, engelsk läkare

Organisationer 
 Caius – vardagligt för Gonville and Caius College, ett college vid universitetet i Cambridge, England
 Gaius – namnet på juristernas arbetsmarknadsdag på Handelshögskolan i Göteborg, www.gaius.nu

Referenser 

Romerska namn

br:Caius
fr:Caius
nrm:Caius
Syskonen Wachowski

Lana Wachowski (född 21 juni 1965 i Chicago, Illinois) och Lilly Wachowski (född 29 december 1967 i Chicago, Illinois) är två amerikanska filmregissörer, manusförfattare och filmproducenter som tillsammans verkar under namnet The Wachowskis. Innan de började arbeta med film drev de ett snickeriföretag tillsammans i Chicago, medan de gjorde serietidningar på fritiden. Syskonen Wachowski fick sitt stora genombrott efter att ha skrivit, regisserat och producerat Matrix-filmerna. De var tidigare kända som Larry respektive Andy Wachowski och The Wachowski Brothers ("bröderna Wachowski"), men har senare kommit ut som transkvinnor. Båda syskonen är samfundsobundna kristna.

Biografi 
Lana och Lilly Wachowski föddes i en polsk-amerikansk familj i Chicago. Syskonen Wachowskis har skojat om att de började arbeta tillsammans redan som bebisar. Deras mor, Lynne, var sköterska och målare, och deras far, Ron, var affärsman. De gick i skolan Kellogg Elementary School, i området Beverly i Chicago. Båda syskonen tog examen vid Whitney Young High School, en allmän high school känd för performing arts och vetenskapliga program, 1983 respektive 1986. De utmärkte sig inte på något särskilt sätt vid Whitney Young - studenter minns att de spelade Dungeons & Dragons och att de arbetade på skolans teater- och TV-program, men de höll sig alltid till arbetsuppgifter bakom scenen. Därefter gick Lilly på Emerson College i Boston. Lana gick på Bard College i norra New York. Efter att ha hoppat av college drev de ett snickeri i Chicago medan de skapade serietidningar på fritiden och utvecklade sina idéer om Matrix-trilogin.

I juli 2012 gjorde Lana Wachowski (dopnamn Larry) sitt första offentliga framträdande som kvinna. I mars 2016 offentliggjorde även Lilly Wachowski (dopnamn Andy) att hon är transkvinna. I Lillys fall skedde detta efter hot från media om att publicera uppgifterna.

Serietidningar 
1993 jobbade de med Marvel Comics Razorline-serier, e.g Ectokid (skapad av Clive Barker). 2003 släppte de Matrix-serietidningar på sitt eget serietidningsförlag Burlyman Entertainment.

Filmografi (urval) 
 (manus)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus och produktion)
 (manus, regi och produktion)
 (manus, regi och produktion tillsammans med Tom Tykwer)
 (manus, regi och produktion)
 (Netflixserie) (manus, regi och produktion tillsammans med J. Michael Straczynski, regi även Tom Tykwer, James McTeigue, Dan Glass)

Galleri

Källor

Externa länkar 

Wachowski
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska filmproducenter
Personer från Chicago
Wachowski
Radarpar inom filmskapande
Alumner från Emerson College
Tun

Tun är en ort i Lidköpings kommun och kyrkbyn i Tuns socken i Västergötland. 2015 förlorade Tun sin status som tätort på grund av folkmängden minskat till under 200 personer, och från 2015 avgränsar SCB här en småort.

Historia
Det finns flera fornlämningar i Tun, bland annat flera gravhögar. Mest iögonfallande är dock det stora gravröset Stenkullen.

Orten har vuxit fram kring Tuns kyrka och var också ändstation för den smalspåriga Lidköping-Kållands järnväg, öppnad 1908 och nedlagd 1939. 

Vid kyrkan i Tun öppnades redan 1763 en allmän skola för pastoratets barn, nästan ett sekel innan den allmänna folkskolan infördes i landet, bekostad av kyrkoherde Jonas Silvius. Denna föregångsskola hade också bespisning för fattiga barn. Jonas Silvius har även fått en gata uppkallad efter sig, Silvii väg.

Befolkningsutveckling

Samhället
I byn ligger Tuns kyrka, Tuns elkvarn och Tuns skolmagasin. Tuns skola har omkring 80 elever från förskoleklass till år 6. Upptagningsområde för skolan är Tun med omgivande landsbygd. En lanthandel med kaféverksamhet försörjer samhället med dagligvaror, sedan 1938. By-macken är en föreningsdriven bränslestation som öppnade 2012.

I nära anslutning till Tun finns Skaraborgs flygflottilj (F 7), F 7 Gårds- och flottiljmuseum samt före detta Såtenäs villastad.

Referenser

Externa länkar 
Tunbygdens Hembygdsförening

Orter i Lidköpings kommun
Tidigare tätorter i Sverige
Småorter i Sverige
Hammarby IF Innebandy

Hammarby IF Innebandy, startad 1993 av Ari Juustovaara, är den svenska idrottsföreningen Hammarby IF:s innebandysektion. Damlaget spelar i Division 1 Östra men har tidigare gjort säsonger i Svenska Superligan för damer. Herrlaget som för närvarande spelar i Division 2 Östra Svealand startade under säsongen 2008 ett projekt kallat Bajen till 1000 som gick ut på att ta sig till Svenska Superligan inom två år. Albert Östman är även kapten i damernas div. 2 lag.

Externa länkar 
Hammarby Innebandys officiella hemsida

Innebandy
Innebandyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1993
Lejonhybrid

Lejonhybrid kallas avkomman till ett lejon och ett annat stort kattdjur. Under 1800-talet och i början av 1900-talet var det populärt i museer, zoologiska parker och på cirkusar att visa upp nya exotiska arter. En del djurparker fördömer hybrider då man vill undvika tämjningsfaktorn och djuren ska förbli "vilda" även i fångenskap.

Jaguon och lejuar 
Jaguon är avkomman till jaguarhane och en lejoninna. Den 9 april 2006 föddes två jaguoner i Bear Creek, Kanada. Diablo, en svart jaguar, och en lejoninna som heter Lola hade blivit handmatade tillsammans och var oskiljaktiga. Det resulterade i en hane, Tsunami, och en hona, Jahzara. Jaguon får ofta lejonets storlek och jaguarens fläckar. Jaguon kallas också för jaglejon.

Lejuar är avkomman till en lejonhane och en jaguarhona.

Leopon och lejpard 
Leopon är resultatet av en leopardhane och en lejonhona. De har huvud som liknar lejonets, medan resten av kroppen liknar leopardens.

Lejpard är en leopon fast där är förhållandet omvänt med en lejonhane och en leopardhona. Avel mellan en lejonhane och en leopardhona är mycket svårt med tanke på att ett lejon kan väga upp mot 250 kilo och en leopard har en vikt på cirka 40 kilo. Dräktighetstiden varar mellan 92 och 93 dagar.

Liger och tigon 

Tiger–lejon-hybrider förekommer inte i det vilda eftersom tigrar och lejon har olika beteenden och lever under skilda förhållanden.

Liger 
Liger, också känd som lejon–tiger-mula, är resultatet av korsningen emellan en lejonhane och en tigerhona. Till utseendet liknar de stora lejon med svaga ränder, vissa hanar kan få en gles man. Ligern har en livslängd på cirka 20 år. Födseln kan vara problematisk för tigerhonan då en ligerunge är betydligt större än en tigerunge och därför krävs ofta kejsarsnitt vid förlossningen. Ofta har ligern även problem med fortplantningen. Anledningen till att en liger blir så stor är att generna som styr och bromsar växten finns hos lejonhonan och tigerhanen. Ligern har därför inga gener som begränsar och håller tillbaka tillväxten på kroppen. De största ligrarna blir omkring tre och en halv meter långa och väger drygt 400 kg. Den största kända ligern nådde en vikt på 410 kg.

Tigon 
Tigon är resultatet av en tigerhane och en lejonhona. Den är inte lika vanlig som ligern. På grund av kombinerad genetik är en vuxen tigon mindre än både tiger och lejon.

Liliger 
2012 föddes för första gången en korsning mellan en ligerhona och en lejonhane på en djurpark i Ryssland, en korsning som kallas för en liliger. Ungen var en hona som fick namnet Kiara.

Fertilitet och avel 
Hanarna är i allmänhet sterila medan honorna är fertila. De kan bli parade med någon av sina föräldrars art eller någon annan stor katt. Numera sker nästan ingen avel för att skapa hybrider eftersom de flesta stora kattdjuren är utrotningshotade. Det enda undantaget är ligrar.

Se även 
 Hybrid (biologi)

Källor 
 Bearbetad text ifrån engelska Wikipedia

Noter 

Kattdjur
Däggdjurshybrider
da:Hybridkat
de:Großkatzenhybride
en:Felid hybrid
es:Híbridos del género Panthera
eu:Pantera generoko hibridoak
fr:Félin hybride
hr:Križanci velikih mačaka
pl:Panthera - hybrydy
uk:Гібриди великих кішок
Julia Drusilla (född 39)

Julia Drusilla (Iulia Drusilla), född 4 september 39 i Rom, död 24 januari 41 på Palatinen i Rom, var det enda barnet till den romerske kejsaren Caligula och hans fjärde och sista hustru Milonia Caesonia.

Biografi
Julia var uppkallad efter sin avlidna faster, vilken var hennes fars favoritsyster, Julia Drusilla. Julia föddes inte långt efter att Caligula gifte sig med Caesonia (enligt vissa källor föddes hon på bröllopsdagen). Caesonia hade redan tre döttrar från sitt första äktenskap. När Drusilla föddes, tog Caligula henne till ett tempel med statyer av gudinnor och placerade henne i knät på Minerva, och bad gudinnan att vårda och träna sin nyfödda dotter. Enligt den romerske historikern Suetonius trodde Caligula att Minerva skulle övervaka sin dotters uppväxt och utbildning.

Suetonius menar vidare att när hon lekte med andra barn attackerade hon dem och försökte klösa ut deras ögon. Caligula påstod då stolt att det inte fanns något tvivel om vem som var far till flickan; hon var definitivt hans barn.

Julia Drusillas födelse gav Caligula ytterligare en ursäkt för att införa tyngre skatter på imperiet för bördan av föräldraskap. Enligt Suetonius ska han ha sagt: "Vid sidan av bördan av suveränitet, måste jag nu lägga till faderskapet." Han började genast samla in pengar för hennes utbildning och hemgift. Han meddelade också att nyårsgåvor skulle välkomnas den första januari; sedan satt han på slottets veranda och mottog gåvor från personer ur alla samhällsklasser.

Den 24 januari 41 mördades Caligula i en underjordisk gång på Palatinen. Caesonia och Julia överlevde Caligula med bara några timmar. Det finns ingen exakt historisk angivelse, men enligt legenden skall den knappt 2-åriga Julia ha fått huvudet krossat mot en vägg efter att ha attackerat sin mors mördare med sparkar och försökt att bita honom.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Personer från Rom
Kvinnor i antikens Rom
Födda 39
Avlidna 41
Kvinnor
Caligula (romersk kejsare)
Avlidna i barndomen
Gravsatta i Augustus mausoleum
Personer i Romerska riket under 000-talet
Jan Olov Ullén

Jan Olov Ullén, född 26 februari 1934 i Stockholm, död 15 juli 2023 i Kungsholmens distrikt, Stockholm, var en svensk författare, litteraturkritiker, översättare och radioman.

Biografi 

Ullén var son till arkitekten Sigge Ullén och Eva, född Lundqvist. År 1958 blev han fil. kand. vid Lunds universitet. Han var medarbetare i Kvällsposten 1959, Stockholms-Tidningen 1961, Läkartidningen 1966, Konstrevy 1969, och på Sveriges Radio från 1969. År 1979 blev han chef för kulturredaktionen på Sveriges Riksradio, och 1983–84 var han programchef. 

Efter att ha debuterat med diktsamlingen Comoedia 1957 kom Ullén huvudsakligen att skriva essäer om litteratur, konst, musik, film och teater. Han var även verksam som översättare, i första hand av Ezra Pounds verk.

Bibliografi 
Comoedia: dikter (Stockholm: Bonniers, 1957)
Det skrivna är partitur: poetik och politik i 70-talet: essäer (Lund: Cavefors, 1979)
Det synliga osynliga. Anteckningar till Dantes Divina Commedia (Stockholm: Bonniers, 1989)
Gå, lilla ballad, och finn min härskarinna: essäer om poesi (Stockholm: Bonniers, 1994)
Kära, kära verklighet. En bok om Anna Rydstedt (Stockholm: Bonniers, 2000)
Erik Johan Stagnelius (Stockholm: Natur & Kultur, 2003)
Essäer (Stockholm: Bokförlaget Faethon, 2022)

Medverkande 

 Karl Vennberg, Dikter 1944–1960, red. (Stockholm: Bonniers, 1993)
 Karl Vennberg, Dikter 1971–1990, red. (Stockholm: Bonniers, 1993)
 Anna Rydstedt, Dikter, red. tillsammans med Göran Sonnevi (Stockholm: Bonniers, 2000)
 De bästa svenska dikterna: från Stiernhielm till Aspenström, red. (Stockholm: Bonniers, 2007)
 Femton röster om Stagnelius. En antologi, red. tillsammans med Jonas Ellerström och Niklas Rådström (Lund: Ellerström, 2010)
 Göran Printz-Påhlson, Men det är själva kartan du lever i , red. (Lund: Ellerström, 2013)

Översättningar 

 Ezra Pound, Sånger från Pisa: Cantos LXXIV–LXXXIV (The Pisan Cantos), övers. tillsammans med Göran Sonnevi (Malmö: Cavefors, 1958)
 Ezra Pound, ABC för läsare (ABC of Reading) (Malmö: Cavefors, 1959)
 Ezra Pound, Om harmoni: musikessäer (Antheil and the Treatise on Harmony) (Lund: Cavefors, 1978)
 Bjørn Aamodt: ABC och andra dikter, tillsammans med Jan Erik Vold (Stockholm: FIB:s Lyrikklubb, 1997)

Priser och utmärkelser 
1993 – Lotten von Kraemers pris
1995 – Gerard Bonniers essäpris
2014 – Gun och Olof Engqvists stipendium
2022 – Särskilt pris från Samfundet De Nio

Källor 

Män
Födda 1934
Avlidna 2023
Författare från Stockholm
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Svenska översättare
Svenska litteraturkritiker
Producenter vid Sveriges Radio
Lista över akantusväxternas släkten

Detta är en lista över släkten i familjen akantusväxter (Acanthaceae) alfabetiskt ordnad efter de vetenskapliga namnen.

A

B

C

D

E

F

G

H

I

J

K

L

M

N

O

P

R

S

T

U

V

W

X

Y

Z

Se även
Lista över auktorsförkortningar inom växttaxonomin

Auktorkälla
 Engelska Wikipedia

Akantusväxter
Akantusväxter
Ying Toijer-Nilsson

Ying-Ying Hillevi Toijer-Nilsson 13 augusti 1924 i Jigongshan i Kina, död 7 juli 2012 i Vällingby, var en svensk litteraturvetare och kulturjournalist. Hon inriktade sig på saga, fantasy och barnböcker och var en av de ledande barnboksforskarna.

Toijer-Nilsson blev filosofie magister 1948 och filosofie licentiat 1952 samt filosofie hedersdoktor vid Stockholms universitet 1993. Hon var redaktör för tidskriften Hertha 1963–1977 samt frilansande författare och kulturskribent i bland annat Svenska Dagbladet och Vår Lösen. Hon var styrelseledamot i Sveriges författarfond 1975–1985 och i Kulturrådets grupp för stöd åt barnlitteratur 1980–1985. Toijer-Nilsson var också sekreterare i Selma Lagerlöf-sällskapet.

Familj
Toijer-Nilsson föddes som dotter till skolmannen Daniel Toijer, då rektor för Svenska skolan i Kina, och hans maka Maia Toijer samt ingick 1951 äktenskap med arkivarien Nils Nilsson. De fick barnen Dag (född 1953, chefredaktör för tidningen "Automation") och Gudmund Toijer. 

Ying Toijer-Nilsson är begravd på Bromma kyrkogård.

Utgivning 
1955 – Naturens förbannelse
1972 – Litteratur om barnböcker
1973 – Döden är för personlig för att vara privat
1976 – Tro och otro i modern barnlitteratur
1976 – Kristendomen
1977 – Roller
1978 – Berättelser för fria barn: Könsroller i barnboken
1981 – Fantastiska berättelser
1981 – Fantasins underland. Myt och idé i den fantastiska berättelsen
1982 – Fred
1982 – Selma Lagerlöf
1983 – 66 svenskspråkiga barnboksförfattare
1987 – Minnet av det förflutna: motiv i den moderna historiska ungdomsromanen
1988 – Tjejer, visst finns de
1988 – Om katter för kattfantaster
1988 – Selma Lagerlöf och värmländsk folktro
1989 – 77 svenskspråkiga barnboksförfattare
1990 – Minnet av igår
1992 – Du lär mig att bli fri. Selma Lagerlöf skriver till Sophie Elkan
1994 – Om flickor för flickor: Den svenska flickboken' (Red. tillsammans med Boel Westin)
1996 – Jeanna Oterdahl: Liv och verk2000 – Skuggornas förtrogna: Om Maria Gripe2006 – En riktig författarhustru'' (Selma Lagerlöfs brev till Valborg Olander)

Priser och utmärkelser 
1982 – Gulliverpriset
1993 – Hedersdoktor vid Stockholms universitet
1994 – Lotten von Kraemers pris

Källor 
 
 Ying Toijer-Nilsson avliden , svd.se

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska kulturjournalister
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Gulliverpristagare
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1924
Avlidna 2012
Kvinnor
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Personer från Jingdezhen
Svenska redaktörer
Roll Roll and Flee

Roll Roll and Flee är Nikola Sarcevics andra soloalbum, utgivet 23 oktober 2006 på Burning Heart Records.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Nikola Sarcevic.
"From Where I'm Standing" - 2:51
"Soul for Sale" - 3:00
"Let Me In" - 3:32
"Love Is Trouble" - 2:59
"Tybble Skyline" - 2:31
"Roll Roll and Flee" - 3:39
"The Law of John T." - 2:35
"Horse Bay Blues" - 3:23
"Thin Air" - 3:17
"Married" - 3:28
"Don't Kill the Flame" - 2:40

Personal 
 Peter in de Betou - mastering
 Kalle Gustafsson Jerneholm - producent, tekniker, mixning, slagverk, dragspel, harpa
 Mattias Hellberg - munspel
 Pelle Håkansson - foto
 Jonas Lindén - artwork
 Jonas Rönneklev - tekniker, slagverk
 Fredrik Sandsten - trummor
 Branko Sarcevic - akustisk gitarr
 Nikola Sarcevic - producent, sång, bakgrundssång, gitarr, akustisk gitarr, piano, munspel, slagverk
 Stefan Sporsén
 Henrik Wind - producent, gitarr, akustisk gitarr, bas, piano, orgel, mandolin, banjo, slagverk, bakgrundssång
 Kristofer Åström - bakgrundssång

Mottagande 
Skivan snittar på 3,0/5 på Kritiker.se, baserat på sju recensioner.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Musikalbum 2006
Svenska musikalbum
Album utgivna på Burning Heart Records
Album av Nikola Sarcevic
Östervåla församling

Östervåla församling är en församling i Östervåla-Harbo pastorat i Upplands västra kontrakt i Uppsala stift. Församlingen ligger i Heby kommun i Uppsala län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde till 1962 ett eget pastorat. Från 1962 är församlingen annexförsamling i pastoratet Östervåla och Harbo.

Kyrkor 
 Östervåla kyrka
Aspnäs gårdskyrka

Kyrkoherdar

Från 1965 har endast komminister funnits i församlingen.

Komministrar

Klockare och organister

Se även 
 Östervåla socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Heby kommun
Jenikale

Jenikale (ryska: Еникале; ukrainska: Єнікале; turkiska och krimtatariska: Yenikale) är en fästning i nordöstra utkanten av staden Kertj vid Kertjsundet på östligaste Krim.

Fästningen byggdes i Krimkhanatet på osmansk order som försvar mot Tsarryssland. Den uppfördes mellan 1699 och 1706 under ledning av Goloppo, en italienare som konverterat till islam; även flera franska ingenjörer deltog i bygget. Namnet Yenikale betyder "ny fästning" på turkiska (kale av arabiska qala).

Jenikale var befäst med betydande kanoner och intog en viktig strategisk plats mellan Svarta havet och Azovska sjön, på Kertjsundets västra strand nära Azovska sjöns inlopp i norr. Fortet är till formen en oregelbunden femhörning och upptar en yta på 25 000 m², uppdelad i flera lager till följd av berggrundens skarpa höjdskillnader. I de fem hörnen fanns bastioner, vilka kunde motstå lång belägring och svår artillerield. Det omges av vallgrav på tre sidor (endast kustsidan har inte vallgrav). Fortet hade som mest två krutmagasin, arsenal, en vattenreservoar, bostadshus, badhus och en moské. Omkring 800 osmanska och 300 krimtatariska soldater utgjorde fästningens garnison, under befäl av en pascha som residerade i fortet. Avsaknaden av naturlig tillgång till dricksvatten var en svag punkt i försvaret, och vatten fick ledas genom ett underjordiskt rör från flera kilometer därifrån. 

På sommaren 1771 invaderade den ryska armén Krim under det fjärde rysk-turkiska kriget. Osmanerna övergav Jenikale och i freden i Kutschuk-Kainardji år 1774 tillföll staden Kertj och fästningen Ryssland. På slutet av 1700-talet förlorade dock fortet sin militära betydelse. År 1835 gjordes fortet om till militärsjukhus. Under Krimkriget reparerades det och utrustades med kustartilleri. Den 12 maj 1855 kom Jenikale i strid med en brittisk flottskvadron som kommit in i Kertjsundet. Kanonerna hade dock för kort räckvidd, varför den ryske befälhavaren beslutade förnagla kanonerna och spränga krutförrådet för att överge fortet. År 1880 upphörde militärsjukhuset och fortet övergavs helt. Det har sedan dess långsamt förfallit.

Under 1900-talet återfick myndigheterna intresse för Jenikale och lät reparera fortet och förklara det ett skyddat arkitektoniskt monument. I dag är det en av de viktigaste turistorterna på Krim. Det omgivande distriktet i Kertj är uppkallat efter fortet.

Islamisk arkitektur
Byggnader och anläggningar i Krim
Osmanska riket
Rysslands militärhistoria
Kertj