kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klolösa uttrar

Klolösa uttrar (Aonyx) är ett släkte rovdjur i underfamiljen uttrar som förekommer i Afrika. Släktet består av två arter men vissa forskare räknar även arten asiatisk klolös utter (Amblonyx cinereus) till släktet.

Kännetecken 

Som namnet antyder har dessa djur starkt tillbakabildade klor eller saknar dessa helt. De liknar mer människans naglar än andra djurs klor. Dessutom har de rudimentär simhud som ger fingrarna större rörlighet. Pälsen hos dessa djur har en brunaktig färg som på undersidan är ljusare. Vid ansikte, hals och bröst förekommer ibland vita fläckar. Som alla uttrar har de en långsträckt kropp med korta extremiteter och en kraftig svans. Klolösa uttrar når en kroppslängd mellan 60 och 100 centimeter, en svanslängd mellan 40 och 70 centimeter och en vikt mellan 13 och 34 kilogram. De är på så sätt betydligt tyngre än sin asiatiska släkting och även massivare än den europeiska uttern.

Klolösa uttrar är huvudsakligen aktiva under gryningen och på natten. I regioner långt bort från människans boplatser jagar de även på dagen. På grund av de tillbakabildade klorna gräver de inga bon utan vilar gömda under trädstammar eller i tät undervegetation. Varje individ lever vanligtvis ensam men territorierna överlappar sig och ibland försvarar flera individer gemensamt revirets gränser mot inkräktare eller jagar tillsammans.

Efter dräktigheten som varar i cirka 63 dagar föder honan två eller tre ungar som vistas ungefär ett år hos modern.

Källor 

Mårddjur
Fastigo

Fastigo 
- Fastighetsbranschens arbetsgivarorganisation omfattande totalt 1 200 medlemsföretag med drygt 20 000 anställda (2013). Medlemsföretagen representerar privata, kommunala och kooperativa företag i fastighetsbranschen.

Historik 
Fastigo bildades 1946 med namnet Kooperativa och Allmännyttiga Bostadsföretagens Förhandlingsorganisation KAB och hade endast kommunalla och kooperativa bostadsbolag samt bostadsrättsföreningar som medlemmar. 1994 skedde namnbyte till Fastigo och organisationen blev öppen för alla typer av företag inom branschen.

Organisation 
Fastigo är en ideell förening med uppgift att tillvarata medlemmarnas intressen i deras egenskap av arbetsgivare. Fastigo AB är ett aktiebolag, med lokaler mitt i Stockholm, som sköter kansli och annan relaterad verksamhet.

Relaterat till Fastigo är Trygghetsrådet Fastigo (TRF) och Trygghetsfonden Fastigo - LO, vilka partssammansatta organ sköter Trygghetsavtal inom Fastigos avtalsområde.

2022 slöt Fastigo ett samarbetsavtal under namnet Oberoende arbetsgivarorganisationers samverkan (OAS) tillsammans med  Arbetsgivaralliansen, Bankinstitutens arbetsgivareorganisation (BAO), Svenska kyrkans arbetsgivarorganisation, Fremia, Svensk Industriförening, och Svensk Scenkonst.

Ordförande 
Cathrine Holgersson

Verkställande direktör 
Mona Finnström

Källor

Externa länkar 
Fastigos webbplats

Arbetsgivarorganisationer i Sverige
Arbetsgivarorganisationer bildade 1946
Holländsk ridponny

Den Holländska Ridponnyn, eller NRPS (Nederlands Rijpaarden en Ponystamboek) är en hästras som utvecklats i Nederländerna för att passa som ridponnyer och tävlingsponnyer till barn. De är atletiska och följer i samma spår som de populära ridponnyerna från England, USA och Tyskland. Ponnyerna som utmärker sig både inom banhoppning, dressyr och fälttävlan ska även vara lätthanterliga och med ett lugnt och stabilt humör som ska passa barn.

Historia 
Den holländska ridponnyn började utvecklas under slutet av 1970-talet och 1981 startades en stambok för sporthästar, både stora hästar och ponnyer. De holländska ridponnyerna gick efter samma modell som de övriga europeiska ridponnyerna. Basen var inhemska ponnyer som korsades med engelska fullbod och holländska varmblod. Den största tyngden har dock lagts på det arabiska fullblodet och engelska fullblodet för att få en ädel och atletisk ponny.

1997 förflyttades all avel till Nederländernas officiella center för hästsport där stamboken även hade sitt kontor. NRPS startades även som en förening. Ponnyerna hade redan fått ett gott rykte om sig som förstklassiga ridponnyer och man delade in stamboken i 3 delar för att få fram tre specifika typer, varav 1 del var ridponnyer och 2 delar var till för större ridhästar. 

NPA - Holländsk ridponny med arabiskt blod. Minst 25 % arabiskt blod. 
NRA - Holländsk ridhäst med angloarabiskt blod. Minst 12,5 % arabiskt och 12,5 engelskt blod eller minst 25 %angloarabiskt blod.
NAA - Stängt register för större hästar av engelskt eller arabiskt fullblod. 

Idag är den holländska ridponnyn fortfarande en växande ras, då efterfrågan på högklassiga tävlingshästar som passar barn ökar hela tiden.

Egenskaper 
Den holländska ridponnyn ska ge intrycket av en nobel och atletisk häst. Huvudet ska vara uttrycksfullt med stora, klara ögon. Nacken ska vara väl välvd och välmusklad med en fin överlinje. Ryggen är kort och stark. Ponnyernas rörelser ska även möta de hårda kraven inom ridsporten. De ska vara lätta och rytmiska utan stegfel. För att få registreras som avelshäst måste stona visa en tydlig rasstandard medan hingstarna måste ha en väldigt maskulin utstrålning. 

Ponnyerna måste ha minst 25 % arabiskt blod i sig och har därför oftast en anatomi med smalare revben och lätt inåtbuktande nosrygg. NRA och AA är större hästar och måste vara över 148 cm i mankhöjd. För att klassas som holländsk ridponny ska ponnyn vara högst 148 cm. Medel för rasen är mellan 135 och 145.

Se även 
 Svensk ridponny
 Brittisk ridponny 
 Tysk ridponny
 Australisk ridponny
 Australisk ponny
 Amerikansk ponny

Källor 
Standard för holländsk ridponny
Kort om historien och organisationen bakom NRPS

Ponnyer
Hästraser från Nederländerna
Paris sextonde arrondissement

16:e arrondissementet är ett av 20 arrondissement i Paris. I området finns ett stort antal internationella ambassader. Fotbollsarenan Parc des Princes ligger i området, vilket är Paris Saint-Germain FC hemarena.

Sextonde arrondissementet består av fyra distrikt: Auteuil, Muette, Porte-Dauphine och Chaillot.

Kyrkobyggnader
Notre-Dame-de-Grâce de Passy
Notre-Dame-de-l'Assomption de Passy
Saint-Honoré-d'Eylau 
Saint-Pierre-de-Chaillot 
Notre-Dame-d'Auteuil
Sainte-Jeanne-de-Chantal
Saint-François-de-Molitor

Se även 
 Avenue Foch

Källor
Trelldom

Trelldom är ett norskt black metal-band, bildat 1992 i Sunnfjord. Frontman är sångaren Gaahl, känd bland annat från bandet Gorgoroth, numera i God Seed/Ov Hell. Debutalbumet Til evighet… gavs ut 1995 av Head not Found. Senaste albumet Til minne… släpptes av Regain Records i maj 2007.

Medlemmar 
Senaste kända medlemmar
 Gaahl (Kristian Eivind Espedal) – sång (1992– )
 Valgard (Ronny Stavestrand) – gitarr (1992– )

Tidigare medlemmar
 Taakeheim (Børge Boge aka Discomforter) – basgitarr
 Sir (Stian Kårstad aka Sir Sick) – basgitarr
 Bjørn I. (Bjørn Inge Storkås aka Dr. Dream, aka Tyrant) – gitarr 
 Ole Nic. (Ole Nikolai Løbø) – trummor

Sessionsmedlemmar
 Goat Pervertor (Rune Thorsnes) – trummor (på Disappearing of the Burning Moon)
 Maestro Husabø (Eirik Husabø) – synthesizer (på Til evighet...)
 Mutt (Terje Martinusen) – trummor (på Til et annet...)
 Are – trummor (på Til minne...)
 Egil Furenes – hardingfela (på Til minne...)

Diskografi
Demo
 

Studioalbum

Källor 
Delar av artikeln har följande källor:
 Trelldom på Encyclopaedia Metallum

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Norska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 1992
Wilhelm Olivecrona

Gustaf Wilhelm Detlof Olivecrona, född 30 december 1870 i Helga Trefaldighets församling, Uppsala län, död 1 augusti 1968 i Falsterbo, Malmöhus län, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör, i stora delar av sitt liv verksam i Kina.

Olivecrona utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för väg- och vattenbyggnadskonst 1893. Han blev i Väg- och vattenbyggnadskåren löjtnant 1899, major 1919 och överstelöjtnant 1935. Han var 1896–1899 anställd vid statens Järnvägsstyrelsen och 1900–1901 extra byråingenjör i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen.

Han verkställde 1901 på uppdrag av rysk-kinesiska banken undersökningar för järnväg från Kjachta över Mongoliet till Peking och var 1902–1903 anställd i Kina, dels som arbetschef för en vattenledningsanläggning i Tianjin, dels som ingenjör vid regleringsarbeten i floden Hai He. Efter att 1904 ha lett byggandet av Sperlingsholms kraftstation var han 1905–1908 förste ingenjör vid Nya Asfalt AB och 1908–1911 verkställande direktör för Råsunda Förstads AB.

1915 anställdes han av kinesiska staten som förste ingenjör vid Board of Conservancy Works of Kwantung i Guangdong (Kanton) och ledde som sådan fram till 1937 mycket omfattande flodreglerings- och hamnarbeten. Han författade ett antal skrifter i kinesiska vattenbyggnadsfrågor.

Wilhelm Olivecrona är begraven på Sigtuna kyrkogård.

Bibliografi
The Flood Problem of Kwangtung, Board of Conservancy Works of Kwangtung, publication 13 (utan årtal)
Project for the Improvement of the Dosing Bar (Suntan, West River) (1918)
The Sunglung Flood Prevention Project, Board of Conservancy Works of Kwangtung, publication 18 (1928)
Ingenjör i Mittens rike: bilder från Kejsarkina, Tsarryssland och orostider (1960)

Källor

Noter

Svenskar i Kina
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ingenjörer från Uppsala
Gravsatta på Sigtuna kyrkogård
Wilhelm
Födda 1870
Avlidna 1968
Män
WP:Projekt Kina
Svarttall

Svarttall (Pinus nigra) är ett träd inom tallsläktet. Dess utbredningsområde sträcker sig genom Sydeuropa i ett bälte från Spanien till Krim, västra Kaukasus och Mindre Asien, samt Cypern och lokalt i Atlasbergen.

Arten växer i låglandet och i bergstrakter mellan 100 och 2000 meter över havet. Denna tall kan bilda skogar där inga andra större träd ingår. Den hittas oftare i barrskogar som domineras av den vanliga tallen (Pinus sylvestris). Ibland ingår andra tallar som aleppotall, Pinus brutia, bergtall, pinje, makedonisk tall eller Pinus heldreichii i skogarna. Undervegetationen utgörs vanligen av låga växter som ofta tillhör klockljungssläktet (Erica), odonsläktet (Vaccinium) eller ljungsläktet (Calluna). De flesta skogarna med svarttall är planterade och det är vanligen problematiskt att hitta ursprungliga bestånd.

För svarttallen är inga hot kända och populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar
 Den virtuella floran
 

Tallväxter
Sv Växtindex
Gustaf Sundberg i Haparanda

Gustaf Sundberg (i riksdagen kallad Sundberg i Haparanda), född 17 februari 1845 i Piteå landsförsamling, död 3 juli 1893 i Haparanda stad i Nedertorneå församling, var en svensk häradshövding och riksdagspolitiker.

Sundberg studerade vid Piteå och Luleå elementarläroverk, blev inskriven vid Uppsala universitet 1863 och tog examen till rättegångsverken 1871. Han blev extra ordinarie notarie i Svea hovrätt 1871, vice häradshövding 1874 och var häradshövding i Torneå domsaga 1879–1893. Som riksdagsman var ledamot av andra kammaren 1887–1890 för Torneå domsagas valkrets.

Gustaf Sundberg var son till kronolänsmannen Gustaf Erik Sundberg och Brita Margareta Holmberg. Han gifte sig 1881 med Blenda Pipon (1852–1912) och paret fick fem barn, däribland Ragnar Sundberg.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 441

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Piteå socken
Födda 1845
Avlidna 1893
Män
Indisk fiskarutter

Indisk fiskarutter (Lutrogale perspicillata) är den enda arten i släktet Lutrogale som tillhör underfamiljen uttrar. Djuret förekommer i södra och sydöstra Asien.

Kännetecken 

Arten liknar den europeiska uttern men skiljer sig från denna art genom mjukare päls, en avplattad svans, en rund skalle med kort nos och större tänder. Som alla uttrar har den en långsträckt kropp med korta extremiteter. Pälsen är på ovansidan gråbrun och på undersidan ljusare. Kinder, halsen och bröstet är vitaktiga. Dessa djur når en kroppslängd mellan 65 och 79 centimeter, en svanslängd mellan 40 och 51 centimeter och en vikt mellan 7 och 11 kilogram. Storleken liknar alltså den europeiska utterns.

Utbredning och habitat 

Artens utbredningsområde sträcker sig från Pakistan och Indien över Sydostasien till öarna Borneo och Java. En isolerad population finns i södra Irak. De vistas nära sjöar, floder och andra vattenansamlingar i skogar samt i mangrove, träskmarker och risodlingar. Trots att de huvudsakligen är bundna till vatten genomför de större vandringar på land, särskilt under torra perioder.

Levnadssätt 

Indisk fiskarutter lever i familjegrupper som består av en hane, en hona och deras ungar. Som viloplatser använder de självgrävda bon vid vattendragens strandlinje. Varje grupp har ett revir som sträcker sig 7 till 12 kilometer längs floden.

Föda 

Dessa djur jagar huvudsakligen fisk och ofta använder en familjegrupp drivjakt för att komma åt bytet. Dessutom äter de groddjur, insekter och kräftdjur.

Fortplantning 

Dräktigheten varar i cirka 60 dagar men ibland vilar ägget en tid efter befruktningen innan den egentliga dräktigheten börjar. Det föds två till fem ungar åt gången som tillbringar sina första dagar i en jordhåla polstrad med gräs. Efter ungefär 130 dagar sluter honan att ge di och sedan vårdas ungarna av bägge föräldrar tills de är ett år gamla. Livslängden i naturen ligger mellan 4 och 10 år, i fångenskap ibland upp till 20 år.

Hot 

Arten hotas genom skogsröjning, vattenbyggnader och vattenföroreningar. I vissa regioner har de blivit sällsynta eller har försvunnit, IUCN listar hela arten som sårbar (vulnerable). Situationen för den isolerade populationen i Irak är oviss då området var krigsplats och flera sumpmarker blev torrlagd.

Källor 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 

Mårddjur
Däggdjur i orientaliska regionen
Ale gymnasium

Ale gymnasium var en kommunal gymnasieskola i centrala Nödinge i Ale kommun mellan 1995 och 2014.

Efter avvecklingen av de nationella programmen flyttades verksamheten till Älvängen där  Ale gymnasium har  två av  introduktionsprogrammen, Individuellt alternativ, en utbildning för elever som behöver särskilt stöd och/eller lägre studietakt, och Språkintroduktion för personer som nyligen anlänt till Sverige.  Idag används Ale gymnasiums tidigare lokaler av högstadieskolan Da Vinciskolan.

Historia 
Ale gymnasium invigdes 1995 och har  hittills (2018) varit  den enda gymnasieskolan i kommunen med teoretiska studieprogram. Byggnaden ritades av den flerfaldigt prisbelönade arkitekten Gert Wingårdh och rymde förutom Ale gymnasium också Ale Kulturverk, bibliotek, kommunala vuxenutbildningen, lunchrestaurang med café och idrottshall. 

Skolan uppmärksammades tidigt  på grund av sin uttalade elevdemokratiska profil och under flera år hade skolan en lokal styrelse med elevmajoritet. 

Under vårterminen 2008 uppmättes elevantalet till 862 elever men fick därefter minskat antal sökande och sjunkande elevtal.  
År 2012 sökte 85 behöriga elever till gymnasiets 166 platser. 2013 hade endast 34 elever skolan som förstahandsval, nästan hälften så få. Den 27 februari 2013 beslöt utbildningsnämnden att skolan skulle läggas ner i brist på sökande och pengar. De elever som då gick i årskurs ett måste då byta skola, medan de som gick andra året och skulle börja sitt sista år fick gå kvar och avsluta sin gymnasieutbildning där. I maj 2014 gick de sista eleverna ut Ale gymnasium.

Program och profiler  
På skolan fanns 2012 sex nationella program: barn- och fritidsprogrammet, vård- och omsorgsprogrammet, estetiska programmet, naturvetenskapsprogrammet, samhällsvetenskapsprogrammet och teknikprogrammet.

På naturvetenskapsprogrammet, samhällsvetenskapsprogrammet och estetiska programmet fanns sedan 2004 möjlighet att läsa musikinriktning. Skolan erbjöd även en idrottsprofil. 2005 startades en fotbollsprofil och från hösten 2012 kunde eleverna välja mellan profilerna golf, innebandy och fotboll.

Tidigare elever
Skådespelaren Adam Lundgren har gått på Ale gymnasium.

Källor 

Gymnasieskolor i Västra Götalands län
Gymnasium
Trygghetsrådet Fastigo

Trygghetsrådet Fastigo (TRF) är ett partssammansatt organ för att hantera trygghetsavtal för tjänstemän tecknade mellan arbetsgivarorganisationen Fastigo och fackförbunden Unionen, SKTF, Ledarna, Sveriges Ingenjörer samt Sveriges Arkitekter.

Likartad verksamhet 
Trygghetsrådet
Trygghetsstiftelsen
Trygghetsfonden Fastigo - LO
Trygghetsrådet TRS

Externa länkar
TRF:s webbplats

Trygghetsavtal
Trygghetsfonden Fastigo - LO

Trygghetsfonden Fastigo - LO (TFL) är ett partssammansatt organ för att hantera trygghetsavtalet som är tecknat mellan arbetsgivarorganisationen Fastigo och LO. De fackliga parterna utgörs av LO, Fastighetsanställdas förbund, Svenska Byggnadsarbetarförbundet, Svenska Målareförbundet och Kommunal.

Se även 
Trygghetsrådet Fastigo (TRF)

Externa länkar 
Trygghetsfonden Fastigo - LO

Trygghetsavtal
Susanne Helgeson

Susanne Birgitta Göransdotter Helgeson (folkbokförd Helgesson), född 20 juni 1964 i Uppsala, är en svensk författare, journalist och kritiker med design, konsthantverk, arkitektur, konst och hållbar konsumtion som huvudämnen. Redaktör för tidskriften Form Designtidskriften 1998–2007 och för Swedish Design Research Journal mellan 2009 och 2015. Ordförande i styrelsen för Konsthantverkscentrum sedan 2018, styrelseledamot i Konsthantverkarna och tidigare detsamma i Blås&Knåda. Arbetar sedan 2014 också på Konstfack.

Bibliografi i urval
 PM & Vänner – skog, äng, sjö, Fool Agency, 2022
 175 år av kamp, glädje och misslyckanden – Grattis Konstfack!, Konstfack Collection, 2019
 Past Present Future – Swedish Architecture & Design, It Is Media, 2019
 Sandin Bülow: möbelformgivare, Arena, 2018
 Ränder, rytm, riktning, Nordiska museet, 2015
 Köp dig fri!, Arena, 2012
 Konsthantverkarna Sex decennier, Carlsson, 2011
 17 svenska formgivare, Bokförlaget Langenskiöld, 2007
 Hur kan heminredning vara viktigt när världen ser ut som den gör? – En bok om Norrgavel, Arvinius, 2005
 Nordiska Kompaniet – Den kommersiella teatern, Wahlström & Widstrand, 2004
 New Design in Sweden, Svenska Institutet, 2003
 Svenska Former, Prisma, 2000

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska journalister
Svenska författare
Födda 1964
Kvinnor
Levande personer
Per Wilhelm Almqvist

Per Wilhelm Almqvist, född 30 juni 1836 i Stockholm, död där 18 maj 1911, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör, professor.

Biografi
Almqvist blev 1855 student i Uppsala och studerade sedermera vid Högre artilleriläroverket på Marieberg samt utnämndes 1863 till löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren, där han 1876 befordrades till kapten. Efter att ha varit elev vid kaj- och kanalbyggnader och tjänstgjort som ingenjör vid hamn- och järnvägsbyggnader utnämndes han 1877 till professor i väg- och vattenbyggnadskonst vid Kungliga Tekniska högskolan, en befattning vilken han behöll fram till 1903.

Förutom uppsatser i in- och utländska tekniska tidskrifter om teorin för kontinuerliga bjälkar, om teorin för jordtryck m.m., författade han Lärobok i grafostatik med tillämpningar på byggnadsstatik och brobyggnadslära (I. 1880-82; I. och II. 1893-94), med vilket arbete han i Sverige införde grafostatiken i undervisningslitteraturen. Han utgav även sina Föreläsningar i brobyggnadslära (1900-01), ett på sin tid mycket värdefullt arbete. Han var 1890-1901 ledamot av Tekniska högskolans styrelse samt blev 1885 ledamot av Lantbruksakademien och 1897 av Vetenskapsakademien.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i väg- och vattenbyggnadskonst
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Lantbruksakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1836
Avlidna 1911
Män
Ingenjörer från Stockholm
Happydeadmen

Happydeadmen var ett svenskt popband bildat i Stockholm 1988. Bandet har kallats för Sveriges första indiepopband.

Medlemmar
Jan Hedin (sång och gitarr)
Magnus Karlsson (gitarr)
Roger Kjellgren (bas)
Thomas Kristoffersson (trummor)

Diskografi

Album

Singlar
Silent Sigh City
Science Fiction
De Bricassart EP
Lovesong

Fotnoter

Upplösta svenska indiepopgrupper
Musikgrupper bildade 1988
Grafostatik

Grafostatik eller grafisk statik är lösandet av statikens uppgifter med hjälp av ritning (genom geometriska konstruktioner med tillhjälp av passare och linjal etc.), varvid i kalkylen ingående storheter representeras av längder och ytor. Den grafiska lösningen av dylika uppgifter har visserligen ej samma noggrannhet som räknemetoderna, men är dock för de flesta praktiska ändamål fullt användbar samt medgav på sin tid större snabbhet och överskådlighet. Grafostatiken hade därför stor betydelse för ingenjörskonsten, särskilt vid beräknande av broar, takstolar, dammbyggnader och stödjemurar m.m., fram till 1960-talet, då den ersattes av datorbaserade metoder.

Grafostatikens ursprung kan härledas ända från Isaac Newton, som tillämpade dess grundläggande metod att medelst den s.k. kraftparallellogrammen söka två krafters resultant. Som vetenskap grundlades grafostatiken av Karl Culmann i Zürich genom arbetet Die graphische Statik (1864) och utvecklades av bland andra Luigi Cremona, Heinrich Müller-Breslau, Wilhelm Ritter och Emil Winkler.  Metoden infördes i svensk ingenjörsutbildning av Per Wilhelm Almqvist.

Källor

Byggteknik
Mekanik
Ugglan
Matisa

Matisa (Matériel Industriel S.A.) är ett schweiziskt verkstadsföretag grundat 1945, med säte i Crissier, nära Lausanne.

Matisa tillverkar maskiner för byggnad och underhåll av järnvägsspår och är världsledande inom denna bransch. Bland annat utvecklade företaget i början av 1960-talet den första spårriktaren, d.v.s. bax- och lyftkorrigering i samma maskin som stoppningsaggregat.

Idag tillverkar Matisa maskiner för spårriktning, ballastreglering, ballastrening, spårbyte och spårlägesmätning.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Schweiziska företag
Företag bildade 1945
Ragazzi di via Panisperna

Ragazzi di via Panisperna ('Pojkarna på Via Panisperna') var en ung forskargrupp som leddes av Enrico Fermi. År 1934 upptäckte gruppen långsamma neutroner, vilket i förlängningen möjliggjorde kärnreaktorn och atombomben. Gruppens namn kommer från den gata som fysikinstitutionen vid La Sapienza låg på. Gatan tog i sin tur sitt namn från klostret San Lorenzo in Panisperna. 

Förutom Fermi bestod gruppen av Edoardo Amaldi, Oscar D'Agostino, Ettore Majorana, Bruno Pontecorvo, Franco Rasetti och Emilio Segrè. De var alla fysiker, undantaget kemisten D'Agostino.

Gruppen växte fram under Orso Mario Corbinos beskydd. Corbino var fysiker, minister, senator samt institutionens överhuvud, och han såg vad Fermi gick för och utsåg honom till den förste italienske professorn i teoretisk fysik. Från 1929 arbetade de båda på att förvandla institutet till ett modernt forskningscentrum.

Deras första laboratorium var främst inriktat mot spektroskopi; senare kom de att mer inrikta sig mot experimentella studier av atomkärnan. De forskade bland annat på vad som skedde om man bombarderade diverse ämnen med neutroner, som ficks genom att bestråla Beryllium med alfapartiklar från sönderfallande radon. Majoranas och Fermis teoretiska arbeten fördjupade kunskapen om atomkärnans struktur och de krafter som verkar i den. 1933 och 1934 publicerade de en teori för betasönderfall.

På grund av raslagarna och det förestående världskriget splittrades gruppen 1938, och de flesta av medlemmarna emigrerade. En enda, Edoardo Amaldi, stannade kvar. När den italienska fysikforskningen åter byggdes upp efter kriget kom han att lämna viktiga bidrag till CERN:s grundande.

Regissören Gianni Amelio har gjort en film om gruppen, I ragazzi di via Panisperna.

Byggnaden vid Via Panisperna ingår idag i komplexet Viminalen, på kullen med samma namn, som hyser det italienska inrikesministeriet. Den planeras nu att härbegera ett forskningsinstitut och ett fysikmuseum med Fermis namn.

Källor

Italienska fysiker
Kärnfysiker