kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edvard Hagerup Bull (politiker)

Edvard Hagerup Bull, född den 23 januari 1855 i Bergen,  död den 25 mars 1938, var en norsk jurist och politiker.
 
Bull blev student 1872 och juridisk kandidat 1876, arbetade en tid på advokatkontor och anställdes 1879 i inrikesdepartementet, varifrån han följande år övergick till finansdepartementet. Där avancerade han 1888 till expeditionssekreterare.
 
Bull vistades vid flera tillfällen utomlands för att studera finansvetenskap och statsförvaltning samt deltog i många kommittéer, tillsatta för utredande av finansiella och fiskala frågor. I  fack- och dagspressen skrev han uppsatser och inlägg i dryftandet av landets finansiella ställning.

Bull, som 1893 flyttades till höjesteret, där han 1895 blev fast e.o. assessor, hade ärvt släktens musikaliska och konstnärliga begåvning samt skrev 1897 operatexten till Kosakkerne (musiken är av Catharinus Elling).

I stortinget representerade Bull från 1903 Akershus amt och var ordförande i budgetkommittén, tills han den 11 mars 1905 inträdde i ministären Michelsen-Lövland, som den 7 juni samma år av stortinget förklarades för provisorisk regering.

Bull avgick som finansminister den 7 november 1906. Han representerade Aker i stortinget 1910-18 och var sedan 1913 högergruppens ledare. Han hade stort inflytande på redigeringen av flera viktiga lagar (till exempel "civilprocesreformen" och "rettergangsmaaden i tvistemaal").

Källor

Noter

Norska jurister under 1800-talet
Norges finansministrar
Födda 1855
Avlidna 1938
Män
Norska politiker under 1800-talet
Politiker från Bergen
Jurister från Bergen
Norska jurister under 1900-talet
Norska politiker under 1900-talet
Stortingsledamöter för Høyre
Henrik Bornemann

Henrik Bornemann, född den 3 januari 1646 i Köpenhamn, död den 31 december 1710, var en dansk biskop, son till Philip Julius Bornemann.

Bornemann blev student 1662, cand. theol. 1668, rektor vid Frue Latinskole 1672, till vilket ämbete professuren i logik och metafysik vid universitetet fogades 1674. 1675 blev Bornemann sognepræst vid Frue Kirke och stiftsprovst, 1683 biskop i Aalborg, 1693 biskop över Själlands stift. 

Bornemann var en teolog av den gamla skolan, vältalig, myndig i sitt uppträdande, hetsig i strid, strängt lutherskt rättroende, och dock blev han av Hans Vandal beskylld för att ha framlagt kätterier i en Katekismusforklaring for Degne og Skoleholdere. 

På Kristian V:s tid var han med til att fullända statskyrkans ordning både vid utarbetandet av Kirkeritualet och som medlem av psalmbokskommissionen; på Fredrik IV:s tid stod han som beskyddare av det nyligen ordnade mot den frambrytande pietismen. 

Förordningen från 1706 mot gudelige forsamlinger fick han utfärdad; men året dessförinnan hade han varit tvungen att ordinera missionärer til Trankebar, trots att han ansåg missionen för rent svärmeri. Bornemann stödde strävandena till förmån för allmogens upplysning, hans namn är knutet till flera legat.

Källor

Danska teologer
Danska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Biskopar i Ålborgs stift
Biskopar i Själlands stift
Födda 1646
Avlidna 1710
Män
Beginergård

Begingård är en medeltida kvartersbildning sammansatt av små husenheter med baksidan utåt gatan och framsidan inåt en stor central gård. Typen skapades av kvinnor, kallade beginer, för att söka sig bort från tidens våld och oro och leva tillsammans under skyddade förhållanden i staden. Kvarterstypen står ut både jämfört med tidigare kvartersbilningar under antiken och andra jämförbara kvarter under medeltiden i och med gårdens stora skala. Typen finns i första hand i det nederländska området. I Flandern finns 13 exempel som hör till Unescos världsarv.

Se även 
 Flamländska beginerkloster

Medeltiden
Stadsplanering
Pirro Çako

Pirro Çako, född 20 november 1965 i Tirana, är en albansk sångare och kompositör. Han är son till sångaren Gaqo Çako.

Hans duett med Rovena Dilo, "Për një çast më ndali zemra" som de vann Kënga Magjike 2001 med, är en av hans mest berömda framträdanden. Çako släppte sitt första album 2004, Herët a vonë (förr eller senare). Albumet innehåller 15 låtar, solo och duetter med bland andra Rovena Dilo, Mariza Ikonomi och även Çakos före detta fru Inva Mula, en välkänd sopran. 

1988 skrev han "E duam lamturinë", som Parashqevi Simaku vann Festivali i Këngës med. Çako har också, tillsammans med Ardit Gjebrea skrivit Juliana Pasha och Albaniens bidrag, "It's All About You" till Eurovision Song Contest 2010 i Oslo. Çako har också själv deltagit i flera musiktävlingar, 2009 ställde han upp i Festivali i Këngës med låten "Një tjetër jetë" och 2008 ställde han upp i Kënga Magjike med låten "Anjushka". 2010 deltog han återigen i Kënga Magjike, denna gång med låten "Mirëmbrëma si je". Han slutade tvåa, endast två poäng bakom Juliana Pasha och Luiz Ejlli vars låt, "Sa e shitë zemrën", han skrivit. Han fick även specialpris för "bästa framträdande". I oktober 2012 släppte han singeln "Nuk jam superman" som producerats av Supersonic. Låten hade han både skrivit och komponerat själv. Några veckor senare presenterade han låten "Dalldisa", som han deltog i Kënga Magjike 14 med. I finalen den 10 november fick han 426 poäng för sitt bidrag vilket i sin tur räckte till plats 15 av 43. Han tilldelades även "Çmimi i Kontributit" (bidragspriset).

Referenser

Externa länkar 
 Çakos webbplats

Levande personer
Artister som deltagit i Festivali i Këngës
Albanska sångare
Män
Personer från Tirana
Födda 1965
Festivali i Këngës programledare
Umeå stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Umeå stad. För orten se Umeå, för dagens kommun, se Umeå kommun.

Umeå stad var en stad och kommun i Västerbottens län. Kommunkod åren 1952–1970 var 2480.

Administrativ historik
Umeå stad, som fick stadsprivilegier för första gången år 1588 och sedan på nytt igen år 1622, inrättades som stadskommun den 1 januari 1863 när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen.

Den 1 januari 1965 inkorporerades i staden Umeå landskommun med 21 585 invånare och omfattande en areal av 1 139,65 kvadratkilometer land.

1 januari 1967 överfördes från Holmsunds köping till staden och stadsförsamlingen ett obebott område med en areal av 0,48 kvadratkilometer, varav 0,05 kvadratkilometer land.

Den 1 januari 1971 infördes enhetlig kommuntyp och Umeå stad ombildades därmed utan någon territoriell förändring till Umeå kommun.

Judiciell tillhörighet
Umeå stad hade egen jurisdiktion i sin rådhusrätt till 1 januari 1971, då denna avskaffades och uppgick i Umeå tingsrätt.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde staden till Umeå stadsförsamling, utbruten 30 augusti 1646 ur Umeå landsförsamling. 1 januari 1965 tillkom de tre församlingarna Tavelsjö, Teg och Umeå landsförsamling när Umeå landskommun inkorporerades i staden.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0155 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: I blått fält tre avskurna renhuvuden av silver, ordnade två och ett, och med röd beväring, därest dylik kan komma till användning. Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t 1947. Vapnet förs idag av den nuvarande Umeå kommun. Se artikeln om Umeå kommunvapen för mer information.

Geografi
Umeå stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 32,77 km², varav 29,57 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Umeå stad fanns del av tätorten Umeå, som hade 22 507 invånare i staden den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 99,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i Umeå stad, valen 1919–1966 

För valresultat efter 1966, se: Umeå kommun.

Rådhusrätten

Umeå stad hade egen jurisdiktion med rådhusrätt, som lydde under Svea hovrätt fram till 1936 och sedan under Hovrätten för Övre Norrland. Rådhusrätten upphörde 1 januari 1971 i samband med Tingsrättsreformen i Sverige, då de sista kvarvarande rådhusrätterna samt häradsrätterna omvandlades till tingsrätter. Umeå rådhusrätt blev då Umeå tingsrätt.

BorgmästareSe även Lista över borgmästare i Umeå''

Källor

 
Indelningar i Umeå kommun
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Västerbottens län
Hans Wandal

Hans Wandal, född den 26 januari 1624, död den 1 maj 1675, var en dansk biskop. Han var son till Hans Iversen Wandal.

Wandal reste i sine yngre år efter sin teologiska examen mycket i utlandet, men blev därefter knuten till Köpenhamns universitet, där han till sist 1655 blev teologisk professor. År 1668 blev han Själlands biskop efter Svane.

Han synes inte ha varit någon överlägsen begåvning, och han var mycket konservativ, försiktig och ortodox. Mot jesuiterna och kalvinisterna opponerade han ivrigt. 

Hans huvudverk är Juris Regii libri VI (1663–1672), i vilket han skildrar det enväldiga majestätets makt. På det kyrkliga området ville han dock inte tillerkänna kungen rätten att utöva den andliga myndigheten; denna skall utövas av prästerskapet.

Källor 

Biskopar i Själlands stift
Präster i Danska folkkyrkan
Danska präster under 1600-talet
Födda 1624
Avlidna 1675
Män
Salmonsens
George Evans

George Evans kan syfta på:

George Evans (politiker), amerikansk politiker
George Evans (serietecknare), amerikansk serieskapare
George Evans (serieskapare)

George Evans, född 5 februari 1920 i Pennsylvania, död 22 juni 2001, var en amerikansk serieskapare. Evans intresse för flygplan och flygpionjärer var ett återkommande tema i hans konst.

Evans tjänstgjorde i USA:s armé under andra världskriget. Han arbetade under 1950-talet för EC Comics och senare för DC Comics. Han tecknade serien Agent Corrigan 1980–1996. Serien lades ned i samband med Evans pensionering den 10 februari 1996.

Referenser

Externa länkar
George Evans - An E.C. Great

Födda 1920
Avlidna 2001
Amerikanska serieskapare
Män
Leksvik

Leksvik är en tätort i Indre Fosens kommun i Trøndelag fylke i Norge. Orten utgjorde tidigare centralort i dåvarande Leksviks kommun i Nord-Trøndelag fylke.

Referenser

Orter i Trøndelag fylke
Indre Fosens kommun
Wavves

Wavves är ett amerikanskt noiserockband från San Diego. De släppte sitt självbetitlade debutalbum 2008 och uppföljaren "Wavvves" 2009. Pitchfork har gett bandet uppmärksamhet.

Wavves fjärde studioalbum Afraid of Heights släpptes den 26 mars 2013. 

Bandmedlemmarna Nathan och Stephen är även radiovärdar för Vinewood Boulevard Radio i Tv-spelet Gta V, där de bland annat spelar upp deras låt "Nine Is God", som de exklusivt skrivit för radiokanalen.  

Den 13 september 2013 uppträdde bandet med låten hos Conan

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Nathan Williams - sång, gitarr, synthesizer (2008-idag)
Alex Gates - gitarr (2009-idag)
Stephen Pope - basgitarr (2009-idag)
Brian Hill - trummor (2009, 2013-idag)
Tidigare medlemmar
Ryan Ulsh - trummor (2009)
Zach Hill - trummor (2009)
Billy Hayes - trummor (2009-2010)
Jacob Cooper - trummor (2010-2013)

Diskografi
Studioalbum

EP

 (delad EP med Best Coast)

Singlar
2008 - Beach Demon / Weed Demon
2009 - Cool Jumper
2009 - California Goths
2009 - So Bored
2009 - To the Dregs / To the Dregs (Version 2)
2009 - Friends Were Gone / Vapour Trails (delad singel med Windsurf)
2010 - Post Acid
2010 - King of the Beach
2011 - Summer Is Forever (delad singel med Best Coast)
2011 - TV Luv Song / Thorns (delad singel med Trash Talk)
2011 - TV Luv Song
2011 - I Wanna Meet Dave Grohl
2012 - Hippies Is Punks
2013 - Demon to Lean On

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska noiserockgrupper
George Evans (politiker)

George Evans, född 12 januari 1797 i Hallowell, Massachusetts (i nuvarande Maine), död 6 april 1867 i Portland, Maine, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Maine i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1829–1841 och sedan i senaten 1841–1847.

Evans utexaminerades 1815 från Bowdoin College och studerade sedan juridik. Han arbetade därefter som advokat.

Evans efterträdde 1829 Peleg Sprague som kongressledamot. Han var först nationalrepublikan och gick sedan med i Whigpartiet. Evans efterträdde 1841 John Ruggles som senator för Maine. Han var ordförande i senatens finansutskott 1841–1845. Evans efterträddes 1847 som senator av James W. Bradbury.

Evans var delstatens justitieminister (Maine Attorney General) 1853–1854 och 1856. Han avled 1867 och gravsattes på Oak Grove Cemetery i Gardiner.

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

Födda 1797
Avlidna 1867
Ledamöter av USA:s representanthus från Maine
Ledamöter av USA:s senat från Maine
Män
Amerikanska nationalrepublikaner
Amerikanska whigs
Alumner från Bowdoin College
Johan Adolph Bornemann

Johan Adolph Bornemann, född den 5 maj 1643 i Köpenhamn, död den 8 mars 1698, var en dansk präst, son till Philip Julius Bornemann.
 
1657 kom han som föräldralös i huset hos en släkting i Viborg, men vände 1659 tillbaka till Köpenhamn. 1661 blev han student och tog 1665 teologisk examen. 

1668 reste han utomlands, studerade i Leiden och Oxford och besökte sedan Frankrike och Italien. 1672 uppehöll han sig 4 månader i Rom, där han studerade arkeologi på Via Appia i sällskap med sin landsman, katoliken Christian Payngk. 

1675 blev han rektor i Køge. 1676 uppehöll han sig 2 månader vid det danska lägret i Skåne, där han predikade för Kristian V, som samma år utnämnde honom till slottspräst i Köpenhamn. 

1677 följde han kungen till Rügen och var med honom, då de på tillbakaresan kom i sjönöd och var nära att lida skeppsbrott. 1677-81 höll han efter avtal med kungen varje söndag eftermiddagsgudstjänst med dansk predikan på slottet, tills denna avlöstes av tysk predikan. 

1678 blev han lovad Magdalene Worm, yngsta dotter till Ole Worm, men hon dog före bröllopet. 1683 utnämndes han till präst vid Frue Kirke och prost över Sokkelund Herred och äktade samme år Else Cathrine Bartholin, yngsta dotter till professor Thomas Bartholin.

Källor

Danska präster
Födda 1643
Avlidna 1698
Män
Axel Odelberg (ingenjör)

Axel Samuel Wilhelm Odelberg, född 16 april 1873 i Gustavsberg i Värmdö församling, död 25 november 1950 i Djursholm, Danderyds församling, var en svensk civilingenjör i kemiteknik. Han var son till bruksägaren Wilhelm Odelberg (1844-1924) och bror till hovjägmästaren Victor Odelberg (1875-1951).

Biografi
Odelberg avlade 1895 avgångsexamen i kemiteknik vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm. Efter studietiden reste han bland annat till Zürich för att utbilda sig till keramiker. År 1895 anställdes han som ingenjör vid Gustavsbergs porslinsfabrik som ägdes av hans far. 1899 blev han överingenjör och ledde fabrikens drift. Samma år gifte han sig i London med Maud Jane Beavis (1873-1962). Under honom vidareutvecklades porslinsfabrikens produktionsmetoder och maskinpark. Bland annat visade han elektricitetens överlägsenhet över ångkraften, och så infördes elektrisk bränning på Gustavsberg år 1925. 

Men Odelberg ville även förnya produktsortimentet och började tillämpa Svenska Slöjdföreningens program för "Vackrare vardagsvara". På hans initiativ anställdes 1917 konstnären Wilhelm Kåge vars formgivning resulterade i internationell uppmärksammad vardagsporslin för den breda allmänheten. Kåge blev så småningom fabrikens konstnärlige ledare. Även formgivaren Stig Lindberg fick sin första sommarpraktikantanställning 1936 av Odelberg.

Genom sin engelskfödda hustru Maude knöt han vänskapsband med bland annat ägarna av den brittiska porslinsproducenten Wedgwood och blev en goodwillambassadör i England för svensk industri. När han utnämndes till hedersledamot av The Ceramic Society hedrades han som "en av världens främsta keramiker och en pionjär som föregått oss alla med sitt exempel". Åren 1911-1912 lät han bygga sin och hustruns exklusiva Villa Strandvik vid Farstaviken i Gustavsberg, troligen efter arkitekt Ferdinand Bobergs ritningar. Här bodde paret med sina barn fram till 1937.

Efter att fadern avlidit, tog Axel Odelberg 1924 över som styrelseordförande för fabrikens aktiebolag och brodern Victor blev verkställande direktör, poster som de båda innehade till 1937 då de tvingades sälja till Kooperativa förbundet på grund av ekonomiska problem. Därmed upphörde familjebolaget. Efter 1937 blev Odelberg vägforskare, vägbyggare och vägplanerare och engagerade sig starkt för den expanderande motortrafikens krav.

Odelberg invaldes 1927 i Ingenjörsvetenskapsakademien och blev 1933 ledamot av Lantbruksakademien.

Referenser

Noter
Svenskt biografiskt lexikon: Axel Samuel Wilhelm Odelberg.

Externa länkar

Svenska kemiingenjörer
Personer med anknytning till Gustavsbergs porslinsfabrik
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Värmdö socken
Födda 1873
Avlidna 1950
Män
John Chandler (senator)

John Chandler, född 1 februari 1762 i Epping, New Hampshire, död 25 september 1841 i Augusta, Maine, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Massachusetts 17:e distrikt i USA:s representanthus 1805–1809. Han representerade Maine i USA:s senat 1820–1829.

Chandler deltog i amerikanska revolutionskriget och flyttade till den norra delen av Massachusetts som är nuvarande Maine. Han hade ett jordbruk och arbetade som smed.

Demokrat-republikanen Chandler blev invald i representanthuset i kongressvalet 1804. Han omvaldes två år senare. Han efterträddes 1809 som kongressledamot av Barzillai Gannett.

Maine blev 1820 USA:s 23:e delstat och till de två första senatorerna valdes Chandler och John Holmes. Chandler representerade först demokrat-republikanerna i senaten, var sedan anhängare av William H. Crawford och därefter anhängare av Andrew Jackson som grundade Demokratiska partiet. Chandler efterträddes 1829 som senator av Peleg Sprague.

Chandler avled 1841 och gravsattes på Mount Pleasant Cemetery i Augusta.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Maine
Amerikanska politiker under 1800-talet
Födda 1762
Avlidna 1841
Män
Victor Odelberg

Victor James Wilhelm Odelberg, född 19 november 1875 i Gustavsberg, Värmdö församling, död 10 mars 1951 i Oscars församling, var en svensk hovjägmästare. Han var son till bruksägaren Wilhelm Odelberg, bror till civilingenjören Axel Odelberg och far till överbibliotekarien Wilhelm Odelberg.

Odelberg avlade 1900 agronomexamen vid Ultuna lantbruksinstitut och anställdes samma år vid Gustavsbergs porslinsfabrik som ägdes av hans far. Efter att fadern avlidit 1924, tog Victor Odelberg samma år över som verkställande direktör för fabriken och brodern Axel blev styrelseordförande, poster som de båda innehade till 1937, då Kooperativa förbundet tog över företaget. Han var också verksam som kommunfullmäktigepolitiker 1919–1933.

Odelberg invaldes 1925 som ledamot av Lantbruksakademien.

Källor 

Svenska hovjägmästare
Personer med anknytning till Gustavsbergs porslinsfabrik
Alumner från Sveriges lantbruksuniversitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Personer från Värmdö socken
Födda 1875
Avlidna 1951
Män
Barzillai Gannett

Barzillai Gannett, född 17 juni 1764 i Bridgewater, Massachusetts, död 1832 i New York City, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten Massachusetts 17:e distrikt i USA:s representanthus 1809–1812.

Gannett utexaminerades 1785 från Harvard University. Han studerade teologi men arbetade aldrig som präst. Han bodde sedan i Pittston i nuvarande Maine och flyttade i början av 1800-talet till Gardiner. Han var postmästare i Gardiner 1804–1809.

Gannett efterträdde 1809 John Chandler som kongressledamot. Han avgick 1812 och efterträddes av Francis Carr.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Alumner från Harvard University
Personer från Bridgewater, Massachusetts
Födda 1764
Avlidna 1832
Män
Exotism

Exotism är ett stildrag i västerländsk litteratur, konst, formgivning och musik, som syftar till en exotisk karaktär eller stämning. Exotismen var en tankerörelse i romantiken, som en revolt mot upplysningen. Längtan efter det okända, drömmen om fjärran länder och tider samt dyrkan av naturen är några exempel på exotismens filosofi. Det centrala inom riktningen kan sammanfattas som "charmen i det okända".

Musiken
Inom musiken innebär exotism att en tonsättare mer eller mindre omedvetet anknyter till främmande länders och eventuellt också gångna tiders musik. Exempel finns hos Mozart (Enleveringen ur seraljen), Carl Nielsen (Aladdin), Stravinskij (Våroffer), Hilding Rosenberg (Orientalisk svit) m.fl.

Litteraturen
Den litterära exotismen tog sig tidigt uttryck i de fantasifulla krokodiler och noshörningar som trängs på sidorna i medeltida bestiarier och fabelböcker, men den blev ett viktigt inslag i litteraturen i Europa först under 1600-talet med t.ex. franska dramatikers orientaliska ämnen (Racine: Bajazet, 1672) och framför allt under 1700-talet.

Kontakterna med någorlunda fredliga indianstammar i Nordamerika kunde då underbygga drömmarna om den ädle vilden, den ofördärvade naturmänniskan enligt Rousseaus recept. Samtidigt blev kineseriet ett mode inom alla konstriktningar. Romantiken förstärkte dessa tendenser – i Frankrike med Chateaubriand och i Sverige med t.ex. Stagnelius' orientaliskt praktfulla version av kristendomen).

Mot slutet av 1800-talet blev en mer eller mindre dekadent söderhavsdröm (Pierre Loti) motpol till Kiplings mera handlingsmättade Indien-reportage. Under 1900-talet har exotismen förtunnats, men man kan notera att populärförfattare som Sax Rohmer och Ian Flemming gärna, som extra krydda, presenterar orientaliska mästerbovar.

Konsten
Inslag av exotism har förekommit inom konsten vid många tillfällen. På 1600- och framför allt 1700-talet imiterade man i Västeuropa gärna kinesisk arkitektur (t.ex. Kina slott, Drottningholms slottspark), trädgårds- och möbelkonst, porslin m.m.

Under 1800-talets romantiska skede målade konstnärerna gärna exotisk natur och miljö: i Tyskland inspirerades man av de där verksamma skandinaviska målarna att skildra vilda och dramatiska landskap. Vår egen Marcus Larson nådde med sina brusande vattenfall och stormslitna klippkuster en enastående popularitet.

De franska konstnärerna sökte samtidigt motiv i Orienten eller Nordafrika: Ingres målade orientaliska naketbilder och Delacroix vilda lejonjakter. Målare och skulptörer har under 1900-talet, med Picasso som föregångare, ständigt inspirerats av de ”primitiva” folkens konst.

Vidare läsning 
Björk, Tomas: Bilden av Orienten. Exotism i 1800-talets visuella kultur (Bokförlaget Atlantis, 2011)
 Bra Böckers lexikon, 1974

Konst
Bridgewater, Massachusetts

Bridgewater är en kommun (town)  i Plymouth County i den amerikanska delstaten Massachusetts med en yta av 73,1 km² och en folkmängd, som uppgår till 25 185 invånare (2000).

I staden finns Bridgewater State University, grundat 1840.

Kända personer från Bridgewater
Barzillai Gannett, politiker

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

 
Orter i Massachusetts