kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Undret i Varberg

Undret i Varberg syftar på hur det svenska herrlandslaget i tennis i Europafinalen i Davis Cup 1946 mot Jugoslavien sensationellt lyckades vända ett hotande nederlag till seger.

Tennisfinalen spelades utomhus på grusbanorna i Varberg 14-17 juli. För Sverige spelade 26-åringen Torsten Johansson och den betydligt mindre erfarne Lennart Bergelin som nyss fyllt 21 år. För Jugoslavien spelade Josip Palada och Dragutin Mitic. Efter första dagens singlar ledde jugoslaverna med 2-0 i matcher och behövde bara vinna en av de återstående tre matcherna för att ta hem segern. Spelarna möttes dagen därpå i dubbeln, varvid jugoslaverna tog ledningen med 2-1 i set sedan svenskarna vunnit det första. Inför ett sannolikt nederlag begärde den svenska lagledaren Curt Östberg paus, varefter regn omöjliggjorde fortsatt spel. Bergelin och Johansson kom när regnet upphört ut till fortsatt spel med stor beslutsamhet och lyckades vända till seger med 3-2.   

Inför den tredje speldagen ledde det jugoslaviska laget med 2-1 i matcher. I den första singelmatchen besegrade Johansson Palada i tre raka set. Matchen var nu utjämnad till 2-2 i antal vunna matcher och den sista matchen skulle bli avgörande. Den unge Bergelin mötte där den 8 år äldre välmeriterade "Koppartornet" Mitic som tog ledningen med 2 set mot 0. Ett nederlag tycktes oundvikligt för Bergelin, när denne höjde sitt spel och vann de två följande seten. I det avgörande femte setet lyckades Bergelin ta ledningen med 3-1 i game. Mitic gav sig emellertid inte och matchavslutningen blev en spännande duell mellan de båda allt tröttare spelarna. Mitic tog ledningen med 8-7 och hade dessutom 30-0 i Bergelins serve. Bergelin, som själv ansattes av kramp, visade sig dock vara starkare än Mitic som i det skedet kroknade och inte lyckades vinna mer än en boll ytterligare. Bergelins segersiffror blev 5-7, 3-6, 6-3, 6-1, 10-8.

Segern innebar att det svenska laget i september samma år fick åka över till USA och där spela interzonfinal mot det amerikanska DC-laget med världsstjärnorna Frank Parker och Jack Kramer. Svenskarna förlorade det mötet med 0-5.

Källor

Externa länkar
Davis Cup, hemsida om matchen Sverige - Jugoslavien.

1946 i Sverige
Sportåret 1946
Tennisturneringar
Tennis i Sverige
Sport i Varberg
Moälven (Värmland)

Moälven är ett mindre vattendrag i sydvästra Värmland, ca 20 km långt, avrinningsområde ca 25 kvkm. 

Moälven rinner upp i sjön Algutsvattnet, strömmar förbi kyrkbyn Blomskog och kallas därefter Olerudsälven. Den rinner via Olerudsjön, mynnar i ut i sjön Lelång och kallas då Sundsbyälven.

Vattendrag i Värmland
Vattendrag i Årjängs kommun
Upperudsälvens avrinningsområde
Moälven (Ångermanland)

Moälven, lokalt Åseleån, Norra Anundsjöån, Kubbeån och Själevadsån, är en älv i norra Ångermanland och sydligaste Lappland, huvudsakligen inom Örnsköldsviks kommun.

Moälven är en skogsälv som rinner upp i området kring Över-Karpsjön i den sydligaste delen av Åsele kommun. Dess längd är cirka 140 km, och flodområdet uppgår till 2 280 km². Namnet Moälven används dock först nedströms Anundsjösjön, cirka 35 km från mynningen. Uppströms består älven av två grenar, Norra Anundsjöån och Södra Anundsjöån.

Nedströms Anundsjösjön har Moälven bitvis ett välutvecklat meanderlopp med mycket kurvigt flöde och många nipor. I sitt nedersta lopp passerar Moälven genom tre större sjöar, Happstafjärden, Själevadsfjärden och Veckefjärden. Älven mynnar i Örnsköldsviksfjärden vid Domsjö söder om Örnsköldsvik. 

Älvens medelvatteneffekt är 51 000 kW, varav cirka 15 procent är utbyggt. Moälvens viktigaste biflöde är Utterån, som ansluter sig från vänster (norr) vid Gottne, där också Gottne kraftverk är beläget.

Industrihistoria 
År 1759 anlades ett sågverk med stockfångstprivilegier i Moälven vid Söderåfors mellan Mellansel och Gottne. Det flyttades 1779 till Moliden några kilometer längre nedströms. År 1846 utvidgades verksamheten med en smedja för tillverkning av stångjärn och manufaktur, främst för den lokala marknaden. Mo bruk och sågverk blev grunden till Mo och Domsjö AB. När bolaget 1895 tog i drift en ångsåg på Norrbyskär lades verksamheten ned i Mo.

Sveriges längsta sluss
Från Veckefjärden leds sötvatten i ett rör genom Hörnett till Domsjö Fabriker. För att förhindra att havsvatten går upp till Veckefjärden vid högvatten finns vid utloppet en sluss som byggdes omkring 1939. Eftersom älven då användes för timmerflottning byggdes slussen för att kunna släppa igenom bogserbåtar med timmersläp. Timmerslussen är omkring 30 meter bred och 250 meter lång och anses vara Sveriges längsta sluss. Idag har timmerslussen ingen regelmässig användning. Nöjesbåtar går genom den intilliggande båtslussen, som fjärrmanövreras från fabriken eller från räddningstjänsten.

Moälvsprojektet
Moälvsprojektet är ett projekt som drivs av Örnsköldsviks kommun med syfte att för att restaurera älven. Med 18,5 miljoner kronor är det den största miljösatsningen i kommunens historia. 2018 var de flesta åtgärdena utförda i nedre delarna av älven, och senare arbeten fokuserade till de övre delarna av Moälven.

Se även 
Moälven, en bogserbåt vilken byggdes 1921 av Mo och Domsjö AB för att bogsera timmer på Moälven

Referenser

Externa länkar 
 Moälvsprojektet på EU:s webbplats

Vattendrag i Örnsköldsviks kommun
Vattendrag i Ångermanland
Giovanni Battista Guarini

Giovanni Battista Guarini, född 10 december 1538 i Ferrara, död 7 oktober 1612 i Venedig, var en italiensk skald.

Han blev ung professor i litteraturhistoria vid sin födelsestads universitet efter att ha studerad i Padua, Pisa och Ferrara, samt skaffade sig ett namn som skald, men togs snart av Ferraras hertig, Alfons II d’Este, i anspråk för diplomatiska uppdrag samt färdades 1567-82 som sändebud från hov till hov. Han drog sig därefter tillbaka till ett av sina lantgods i närheten av Rovigo med avsikten att överge både poesin och diplomatin, men återtog snart båda.

Då Torquato Tassos bekanta herdedikt "Aminta" utkommit och vunnit en glänsande framgång, skrev Guarini herdedramat "Il pastor fido" (översatt till svenska av Gunno Dahlstierna). J. T. Geisler efterlämnade i handskrift även en översättning av "II pastor fido" -, en "tragikomedi", som första gången uppfördes 1585 i Turin, vid Karl Emanuel av Savojens bröllop med Katarina Mikaela av Spanien, men trycktes först 1590. Hans "trogne herde" mottogs likväl av samtiden med glädje och var länge en förebild för idyller av samma art. Guarinis övriga poetiska arbeten är av mindre betydenhet. Den diplomatiska banan jämte Guarinis oroliga processlystna karaktär gjorde hans liv till en oavbruten rad av förvecklingar och juridiska tvister. Han författade texten till Vittoria Aleottis madrigalsamling Ghirlanda.

Övriga verk (urval) 

Lettere. Verona 1593
Il segretario. Venedig 1594
Rime. Venedig 1598
La idropica. Verona 1734 (skådespel)
Trattato della politica libertà som trycktes så sent som 1918

Källor

Noter

Externa länkar

Italienska dramatiker
Italienskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1500-talet
Italienska författare under 1500-talet
Renässansens författare
Personer från Ferrara
Födda 1538
Avlidna 1612
Män
Botkyrka ridsällskap

Botkyrka Ridsällskap är en ideell förening som driver en ridskola för barn, ungdomar och vuxna. Ridsällskapet grundades 1967 och har sin hemvist vid Skrävsta gård i Botkyrka kommun, Stockholms län.

Ridanläggningen 
På området finns flera byggnader, som förvaltas av ridsällskapet, och som inrymmer stallar, cafeteria, fritidsgård, med mera. År 1999 byggdes ett nytt ridhus, kallat "Stora Ridhuset". Detta ridhus har en ridyta som mäter 62 gånger 24 meter och har 350 läktarplatser, i samman byggnad finns en cafeteria och två lektionssalar. I skogarna runt Botkyrka Ridsällskap finns närmare 30 stycken terränghinder, med olika svårighetsgrad. Många av dessa hinder är flyttbara, vilket ger goda möjligheter till stor variation i både fälttävlan och träning.

Tävlingsverksamhet 
Ridsällskapet är tillsammans med Södertälje ridklubb den största tävlingsarrangören i Stockholms län räknat i antal tävlingsdagar per år.
 Man arrangerar tävlingar i hoppning, dressyr och fälttävlan. Under tidigare år har klubben arrangerat såväl nordiska- som svenska mästerskap i ponnyfälttävlan.

Under 2007 lades ett förslag fram i kommunen om att bygga familjeparken Botkyrkaparken på anläggningens mark, vilket kunde hota den framtida verksamheten. Av familjeparken blev det dock inget.

Bilder

Noter

Externa länkar 

Ridklubbar i Stockholm
Sport i Botkyrka kommun
Karl Wetterhoff

Karl Gustaf Wetterhoff, född 27 november 1832 i Hattula i Finland, död 7 november 1887 i Köpenhamn, var en finländsk publicist och vitterhetsidkare; bror till Onni Wetterhoff,  Fredrika Wetterhoff och Mathilda Asp.

Wetterhoff blev student i Helsingfors 1852 och bedrev huvudsakligen estetiska studier. Han deltog i den antiryska studentfesten "Tölömiddagen" på Andersdagen 1855, vilket resulterade i att han samma vinter kom till Sverige utan pass, där han fick arbete vid åtskilliga stockholmstidningar. Han översatte för musikförlag finska folkvisor (bland annat den bekanta "Fjärran han dröjer") och utgav med Emil von Qvanten Kritiska ströftåg af Heimdall (1857). Sedan han någon tid studerat vid Uppsala universitet, ingick han 1859 i den då uppsatta tidningen Nya Dagligt Allehandas redaktion och gjorde sig där genom sin fängslande stil bemärkt som litteratur- och teatergranskare, varjämte han även skrev politiska artiklar. Under Ny Illustrerad Tidnings första utgivningsår 1865 var han dess redaktör, men därefter korrespondent i utlandet. Han uppehöll sig 1866-81 företrädesvis i Paris och Rom samt var därefter ånyo bosatt i Stockholm, 1884-86 i Finland och 1887 i Paris.

Wetterhoffs lilla lustspel En repetition på Tillfälle gör tjufven gavs på Nya Teatern 1882. I Finsk Tidskrift 1885 skrev han goda uppsatser om Sederomanen i Ryssland. Mycket intresse tilldrog sig en av honom 1877 framlagd plan till ordnande av Helgeandsholmen i Stockholm. B. Schöldström utgav 1889 Dikter och bilder av Wetterhoff. En liten dramatisk skiss, Holgaberget, utgavs 1889 i liten upplaga.

Källor

Vidare läsning

Finländska journalister
Sverigefinländare
Födda 1832
Avlidna 1887
Män
Personer från Hattula
Marco Delvecchio

Marco Delvecchio, född 7 april 1973, är en italiensk före detta fotbollsspelare. Han tillbringade en stor del av sin karriär, mellan 1995 och 2005, i AS Roma. Mellan 1998 och 2004 gjorde han även 22 landskamper för Italien och deltog bland annat i EM 2000 och VM 2002.

Födda 1973
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Män
Spelare i Serie A
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i SSC Venezia
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i AS Roma
Spelare i Brescia Calcio
Spelare i Parma FC
Spelare i Ascoli Calcio
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i VM i fotboll 2002
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Italien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1996
Friedrich Wilhelm Gubitz

Friedrich Wilhelm Gubitz, född 27 februari 1786 i Leipzig, död 5 juni 1870 i Berlin, var en tysk träsnidare och författare.

Han ägnade sig i Berlin åt xylografin, vilken konst förnämligast genom honom och Johann Georg Unger åter kom till heders i Tyskland. 1805 anställdes Gubitz som lärare i träsnidarkonst vid kungliga konstakademien i Berlin och utbildade en mängd lärjungar. 1822 grundade han där bokaffären "Die Vereinsbuchhandlung". Som skriftställare gjorde han sig ett namn genom teaterstycken och dikter. Han skrev för tidskrifterna "Der Gesellschafter" och "Jahrbuch deutscher Bühnenspiele" (1822-55) samt för den med träsnitt försedda "Volkskalender" (1835-69).

Referenser

Noter

Födda 1786
Avlidna 1870
Män
Tyska grafiker
Personer från Leipzig
Théodore Gudin

Jean Antoine Théodore Gudin, född 15 augusti 1802 i Paris, död 11 april 1880 i Boulogne-sur-Seine, var en fransk målare.

Gudin var en tid lärjunge hos Anne Louis Girodet-Trioson av den klassiska skolan, men övergav snart dennas traditioner. Sin första framgång vann han 1822, då han utställde sina första sjöbilder, i vilka han lyckades återgiva havets oroliga liv, solglansen i vågorna och luftens förtoningar. Men hans utomordentliga lätthet att arbeta och hans snabbt vunna framgångar förledde honom snart att endast utföra ytligt effektsökande bravurstycken. Han skildrade förnämligast farorna på havet som skeppsbrott och brinnande fartyg med starka ljuseffekter. Mellan 1838 och 1848 målade han för museet i Versailles inte mindre än 48 marina tavlor. Han är även representerad i Berlins nationalgalleri.

Källor

Externa länkar 

 

Franska marinmålare
Franska målare under 1800-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1802
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Officerare av Hederslegionen
Västra Trädgårdsgatan

Västra Trädgårdsgatan är en gata i stadsdelen Norrmalm i centrala Stockholm. Gatan sträcker sig parallellt på västra sidan om Kungsträdgården från Jakobsgatan i söder till Hamngatan i norr.

Historik
Västra Trädgårdsgatan fick sitt namn efter Kungsträdgården och kallades på 1600-talet Trädgårdgazun medan den östliga motparten hette Östra trädgårdzgaathen (idag Kungsträdgårdsgatan).  År 1736 omtalas den som Stora Trädgårds gatan.

Genom Norrmalmsregleringen på 1960- och 1970-talen förändrades Västra Trädgårdsgatans norra del kraftigt, bland annat revs Ateljébyggnaden och den anrika Blancheteatern när Hamngatan breddades, där finns idag Sverigehuset. Vid nr. 9 finns Handelskammarhuset vid Trädgårdsgatan i ett 1600-talspalats, tidigare det Tammska huset,. Huset rymde var lokaler för Stockholms handelskammare som under åren 1927-2012. Därpå följder 
Banérska palatset på nr. 11. På Västra Trädgårdsgatan nr. 13 finns De Geerska palatset, sedan 1941 residens för Finlands ambassad i Stockholm.

Vid nr. 15 ligger Tändstickspalatset, en gång Tändsticksbolagets huvudkontor, uppförd mellan 1926 och 1928 efter arkitekt Ivar Tengboms ritningar. På fastigheten Kungliga Trädgården 3 vid Västra Trädgårdsgatan 4 har sedan 1940-talet Riksdagens ombudsmän - JO sina lokaler, och på nr. 6 huserar Nya Sällskapet. I hörnet mot Lantmäteribacken ligger Lantmäteristyrelsens hus. 1689 flyttade Lantmäterikontoret in i byggnaden och stannade där ända fram till 1975.

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

Gator och torg på Norrmalm
Ballongdans

Ballongdans är en typ av scenframträdande där en eller flera personer är nakna och skyler sig med ballonger. Allteftersom ballongerna sprängs blir detta svårare.

Ballongdansen kommer ursprungligen från det brittiska TV-programmet O.T.T. där komikerna Malcolm Hardee, Martin Clarke samt Martin Soan utförde dansen 1982 i segmentet "The Greatest Show on Legs". Musiken som används är String-a-longs instrumentala låt "Wheels".

1982 framfördes dansen även i Nöjesmaskinen, då av Lasse Åberg, Sven Melander och Bosse Larsson. 

I Sverige spelade Curt Haagers in den dans som alltid används vid dessa framträdanden. 

Under 90- och 00-tal har det på sina håll blivit tradition att ballongdansen förekommer vid exempel skolavslutningar eller i studentsammanhang. Då framträder ofta både unga män och kvinnor, männen helt nakna och kvinnor ofta topless.

Se även
 Striptease

Externa länkar 
 Videoklipp: Ballongdansen i Nöjesmaskinen 1982. SVT Öppet arkiv.

Nakenhet
Dans
George County

George County är ett administrativt område i delstaten Mississippi, USA. År 2010 hade countyt 22 578 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Lucedale. Countyt har fått sitt namn efter politikern och juristen James Z. George.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 254 km². 1 241 km² av den arean är land och 13 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Greene County - nord
 Mobile County, Alabama - öst
 Jackson County - syd
 Stone County - väst
 Perry County - nordväst

Källor
Musik ska byggas utav glädje

"Musik ska byggas utav glädje" är en sång med text av Björn Barlach och Åke Cato, och musik av Lill Lindfors. Den spelades in av henne på albumet Du är det varmaste jag har 1978, producerat av Anders Burman. Sången testades på Svensktoppen, där den låg i fyra veckor under perioden 8–29 oktober 1978, med sjundeplats som högsta placering. Den spelades 2002 även in som instrumental cover av Johan Stengård på albumet Det vackraste.

Lill Lindfors spelade även in den med en engelsk text av Susanne Wigforss, "My Joy is Building Bricks of Music". Hon sjöng även den versionen då hon ledde programmet vid Eurovision Song Contest 1985.

Källor

Svensktoppsmelodier 1978
Sånger 1978
Svenskspråkiga sånger
Den vita stenen (TV-serie)

Den vita stenen är en svensk TV-serie i 13 delar från 1973 regisserad av Göran Graffman och baserad på Gunnel Lindes barnbok Den vita stenen från 1964. Sedan 2013 finns serien i Öppet arkiv på SVT Play.

TV-serien premiärvisades på TV1 mellan den 6 oktober och den 29 december 1973. Serien visades också på norsk TV första gången 1975. Den har sänts flera gånger i repris på NRK, bland annat 1982. Musiken i serien är skriven av Bengt Hallberg.

Handling 
Handlingen utspelar sig under 1930-talet i en by på landsbygden där Fia och hennes mor, fru Pettersson, bor tillsammans med byns häradshövding i hans hus där hans argsinta hushållerska Malin regerar. Folk, däribland Malin, talar illa om fru Pettersson för att hon uppfattas som lat. Fia blir mobbad av sina jämnåriga kamrater för att modern är pianolärare på skolan.

En sommardag kommer Hampus till byn tillsammans med sina fosterföräldrar, sin farbror Sivert Kolmodin som är en fattig skomakare, hans fru och deras sex barn. När Fia och Hampus träffar varandra, vill de inte säga vilka de egentligen är utan kallar sig för "Fideli" och "Farornas konung". Hampus ser att Fia har en vacker vit sten och frågar om han kan få stenen om han målar ögon, näsa och mun på kyrkklockan i byn. Det är början på deras vänskap och lek där de ska utföra "uppdrag" för att kunna erövra stenen av varandra.

Rollista 

 Julia Hede – Ina Vendela Sofia "Fia" Pettersson
 Ulf Hasseltorp – Hampus
 Monica Nordquist – fru Pettersson
 Ulf Johanson – häradshövdingen
 Betty Tuvén – Malin, häradshövdingens hushållerska
 Håkan Serner – skomakare Sivert Kolmodin, Hampus farbror
 Maj-Britt Lindholm – fru Kolmodin
 Ingemar Hasselquist – Henning Kolmodin
 Cecilia Nilsson – Eivor Kolmodin
 Gunilla Söderholm – Siri Kolmodin
 Ann-Charlotte Lithman – Nanna Kolmodin
 Joakim Rundberg – Ture Kolmodin
 Robert Rundberg – Lulle Kolmodin
 Fanny Gjörup – Brita
 Eva Dahlqvist – Essy
 Pia Skagermark – Solbritt
 Börje Mellvig – handelsman
 Björn Gustafson – konditor Bror Emilsson
 Lars-Erik Liedholm – postmästaren, Britas pappa
 Ove Tjernberg – Farornas Konung, lejontämjare på cirkus
 Willy Peters – doktor
 Karin Miller – skolfröken

Produktion 
Serien spelades in i Djursvik, Bergkvara och Söderåkra utanför Kalmar.

Utgivning 
Serien finns utgiven på VHS av Kanal 10 och Independent.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 
 
 Avsnittsguide hos Björn Mattsson

1930-talet i svensk film
Svenska barnprogram på TV
Svenska dramaserier
TV-seriestarter 1973
TV-serieavslutningar 1973
Svenska TV-serier från 1970-talet
TV-program i SVT
Svenskspråkiga TV-serier
Svenska TV-serier baserade på böcker
Atomic Rooster

Atomic Rooster var en brittisk progressiv rockgrupp, bildad av Vincent Crane (keyboard) och Carl Palmer (trummor) 1969. Gruppen innehöll även Nick Graham (basgitarr, sång).

Efter debutalbumet Atomic Roooster 1970 lämnade Palmer gruppen för att satsa på sitt nya band Emerson, Lake and Palmer. Han ersattes av Paul Hammond.

Efter det femte albumet Nice 'n' Greasy 1973 upplöstes bandet.
De hade dock en kortvarig återförening i början av 1980-talet.

Vincent Crane tog livet av sig 1989, Paul Hammond dog av en överdos 1992.

Diskografi (urval) 
Studioalbum

Livealbum
1993 – BBC Radio 1 Live in Concert 1972
1998 – Devil's Answer (1970-81 BBC Radio sessions) 
2000 – Live and Raw 70/71
2000 – Live In Germany '83
2002 – Live at the Marquee 1980

Samlingsalbum

 

1991 – Space Cowboy

2000 – Rarities

2001 – Heavy Soul

2008 – Homework

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
1971 – "Tomorrow Night" / "Play the Game" (#11)
1971 – "Devil's Answer" / "The Rock" (#4)

Externa länkar

Atomic Rooster på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska progressiva rockgrupper
Musikgrupper bildade 1969
Brittiska musikgrupper
Jinshu

Jinshu (traditionell kinesiska: 晉書, förenklad kinesiska: 晋书, pinyin: Jìnshū) är ett av de kinesiska så kallade 24 historieverken.

Boken är en historiekrönika över jindynastin (265–420) och De sexton kungadömena (304 - 439) och skrevs under Tangdynastin på uppdrag av kejsare Tang Taizong. Arbetet leddes av premiärminister Fang Xuanling och boken var färdig år 648. Några av kapitlen lär vara skrivna av kejsaren själv. Att över 200 år passerat från Jindynastins slut, liksom att många av källorna är av skönlitterär art gör att Jinshu knappast är det mest tillförlitliga av de 24 historieverken. 

Hela boken omfattar 130 kapitel, skrivna i var sin bokrulle.

Externa länkar
Hela Jinshu

De 24 historieverken
WP:Projekt Kina
Grenada County

Grenada County är ett administrativt område i delstaten Mississippi, USA. År 2010 hade countyt 21 906 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Grenada.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 163 km². 1 090 km² av den arean är land och 73 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Yalobusha County - nord 
  Calhoun County - öst 
  Webster County - sydöst 
  Montgomery County - sydost 
  Carroll County - syd 
 Leflore County - väst 
 Tallahatchie County - nordväst

Källor
Sjukvårdsman

Sjukvårdsman (sjvm) (finlandssvenska:Sanitär) är en soldat med viss sjukvårdsutbildning som är ansvarig för att ge första hjälpen och behandla trauma på slagfältet. De är också ansvariga för att hela tiden ge sjukvård i frånvaro av en utbildad läkare, inklusive vård av sjukdom och behandling av skador som inte erhållits i strid. En sjukvårdsman får och skall beskjuta fienden. Fiendens sjukvårdsmän får och skall beskjutas. 

Sjukvårdsmän (ibland kallade "bårbårare") utses inom sin egen pluton, och bär automatkarbiner (i Sverige AK5), men förfogar även över en enklare sjukvårdsväska. 

En jämförelse med militära sjukvårdare är stor. Sjukvårdarna bär ett tydligt rött kors och får varken skjuta eller beskjutas (de är dock beväpnade med officerspistol eller kpist avsedda för akut självförsvar. Sjukvårdarna har vidare flera månaders specifik sjukvårdsutbildning, och skall vid fronten bara delta passivt. Sjukvårdare blir vicekorpraler efter avslutad värnplikt. Sjukvårdsmän får blott någon dags sjukvårdsutbildning och är och förblir meniga.

Historik
Under andra världskriget (och innan genomförandet av fjärde Genèvekonventionen gjorde det olagligt), fanns det en norm mellan de allierade och de tyska trupperna att inte avsiktligt beskjuta en sjukvårdare som behandlar en sårad kamrat. Det här var en skarp motsättning till policyn hos de japanska soldaterna, som såg sjukvårdare som primära mål, vilket resulterade i att allierade sjukvårdare ibland avlägsnade sin beteckning.

Truppslag
Krigssjukvård
Fantomen från Afrika

Fantomen från Afrika (originaltitel Mighty Joe Young) är en amerikansk äventyrsfilm från 1949, i regi av Ernest B. Schoedsack och med Terry Moore och Ben Johnson i huvudrollerna. Specialeffekterna utfördes av Willis O'Brien ("technical creator") och Ray Harryhausen ("first technician"), och år 1950 vann filmen en Oscar för bästa specialeffekter.

År 1998 gjorde Disney en nyinspelning av filmen, kallad Joe - jättegorillan.

Handling 
Filmen handlar om en kvinna och hennes vän - en gigantisk gorilla, som hon kallar Joe. Efter att man försökt ta Joe till USA rymmer han och blir sjuk. Senare i filmen räddar Joe ett barn ur ett brinnande hus och slutet blir lyckligt.

Källor 

Filmer 1949
Fiktiva monster
Filmer om apor
Amerikanska äventyrsfilmer
Engelskspråkiga filmer
Swahilispråkiga filmer
Svartvita filmer
Filmer från RKO Pictures