kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kai Friis Møller

Kai Friis Møller, född 15 augusti 1888, död 22 februari 1960, var en dansk författare.

Friis Møller har utgett flera formsäkra diktsamlingar, varibland märks Digte (1910), där Gallionsfigurens Sang ingår och Indskrifter (1921). Han skrev även lyckade versifierade översättningar av fransk och engelsk lyrik. Friis Møller verkade även som litterär kritiker, dels i dagspressen, bland annat i Politiken, dels i de av honom själv utgivna Nye Intelligensblade (1920-21). Som kritiker gjorde han sig fruktad genom sina skarpa randanmärkningar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Danska poeter
Danska översättare
Danska journalister
Födda 1888
Avlidna 1960
Män
Ljungby kyrka

Ljungby kyrka kan syfta på:

Ljungby kyrka, Halland – en kyrkobyggnad i Ljungby i Göteborgs stift
Ljungby gamla kyrka, Halland – en tidigare kyrkobyggnad i Ljungby  i Göteborgs stift
Ljungby kyrka, Kronobergs län – en kyrkobyggnad i Ljungby i Kronobergs län
Ljungby gamla kyrka, Kronobergs län – en tidigare kyrkobyggnad i Ljungby i Kronobergs län
Ljungby kyrka, Kalmar län – en kyrkobyggnad i Ljungbyholm

Se även
Munka-Ljungby kyrka – en kyrkobyggnad som ligger cirka 7 kilometer öster om Ängelholm i Skåne
Trolle-Ljungby kyrka – en kyrkobyggnad i Trolle-Ljungby
Östra Ljungby kyrka – en kyrkobyggnad i Klippans kommun
Parlamentsvalet i Slovenien 2011

Parlamentsvalet i Slovenien 2011 ägde rum den 4 december 2011. 

Valet gällde de 90 platserna i Nationalförsamlingen. Valet är de första sedan Slovenska republikens självständighet 1991 att tidigareläggas efter att Borut Pahors regeringen föll i en förtroendeomröstning i september 2011.

Valets segrare blev otippat Zoran Janković med nya partiet Positiva Slovenien, som fick 28 mandat. Efter Janković misslyckats med att bilda regering blev Janez Janša tillfrågad att bilda regering, vilket han lyckades med.

Referenser 

2011 i Slovenien
Slovenien
2011
Politik i Slovenien
Bill Still

William T. "Bill" Still, född den 20 januari 1948, är en amerikansk journalist, filmproducent och författare. Han har gjort sig känd som ledande penningreformist genom filmerna The Money Masters och The Secret of Oz, samt boken No more national debt, vilka alla fokuserar på USA:s monetära system och behovet av reformer. The Secret of Oz fick priset som bästa dokumentärfilm vid Beloit International Film Festival. Inför presidentvalet 2012 anmälde han sitt intresse att representera det Libertarianska Partiet.

Referenser

Externa länkar
 Still 2012
 Länk till boken
 Money Masters

1948
Levande personer
Män
Amerikanska filmregissörer
Penningreformister
Amerikanska författare
Kalktuff

Kalktuff, eller källkalk, är den kalkavlagring som uppstår där starkt kalkhaltigt grundvatten tränger fram till jordytan och bildar en källa. Kalkhalten i de rena formerna av kalktuff kan uppgå till över 95 % CaCO3 i torrsubstans. Vattenhalten är ofta mycket hög. En jordformig variant kallas bleke.

Bildning
Genom att vatten kommer upp i dagen mister det fri kolsyra och då fälls kalciumkarbonat (och järnföreningar) ut, som efter hand kapslar in och tränger in i de växtdelar de kommer i beröring med. Det bildas då en gulaktigt färgad kalkmassa, där snigel- och musselskal och många andra djurrester kan lagras in.

Förutsättningarna för mineralbildningen är olika och kalktuffen kan därför vara allt från stenhård till mjuk och jordartad. Lagren kan variera från rena kalklager till torvartade lager, som gör att den liknar mosskalk.

Förekomst
De hårda formerna av kalktuff är kända sedan forntiden. Kalktuff från Vintre Møller och Roskilde användes under medeltiden för byggnadsändamål, bland annat till kyrkor.

I Sverige förekommer kalktuff  vid Benestads kyrka i Skåne, på Omberg i Östergötland samt på flera platser i Jämtland och Västergötland. I Danmark förekommer den ganska allmänt på öarna och på östra Jylland.

Baden i Österrike samt Weimar med flera ställen i Tyskland är kända fyndorter.

Användning
Kalktuff har haft ganska stor betydelse som jordförbättringsmedel, mestadels i naturligt tillstånd, men i vissa fall pulveriserad. Mineralet har också användning som byggnadsmaterial eller vägbeläggning.

Källor
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Se även
 Tuff
 Travertin

Externa länkar

Mineral
Kalciumföreningar
Johannes Friis-Skotte

Johannes Frederik Nicolai Friis-Skotte, född 1 december 1874, död 15 december 1946, var en dansk politiker.

Friis-Skotte anslöt sig till det socialdemokratiska partiet och var från 1908 verksam som kommunalman i Frederiksberg, samt blev 1918 medlem av Folketinget. 1924-26 och 1929 var han trafikminister i Thorvald Staunings regeringar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Danska politiker
Danmarks trafikministrar
Födda 1874
Avlidna 1946
Män
Personer från Vordingborg
Osmo Tapio Räihälä

Osmo Tapio Räihälä, född 15 januari 1964, är en finländsk kompositör av nutida konstmusik.

Hans mest kända verk är Barlinnie Nine, som är ett musikaliskt porträtt av den skotska fotbollsspelaren Duncan Ferguson.
Han har huvudsakligen skrivit instrumentell musik för olika Kammarorkestrar och Symfoniorkestrar. 
Bortsett från de nordiska länderna så har Räihäläs musik framförts bland annat i USA, Storbritannien, Frankrike, Nederländerna, Tyskland och många andra länder. Den första Cd-inspelningen av hans verk, Rock Painting, släpptes 2006, och den följande Peat, Smoke & Seaweed Storm i 2014.

Källor
 Delar av artikeln är översatt från engelska Wikipedias artikel: Osmo Tapio Räihälä

Externa länkar 
 Officiell webbplats (på engelska)

Levande personer
Män
Finländska kompositörer
Födda 1964
Personer från Suomussalmi
Artikel 231

Artikel 231 är den första artikeln i den åttonde delen av Versaillesfördraget, och är det avsnitt som fastställer att det är Tyskland och Tysklands bundsförvanter som bär det fullständiga ansvaret för alla förluster och skador som de allierade åsamkats genom kriget, och att detta krig var följden av ett tyskt angrepp. Att skulden så entydigt lades på det kejserliga Tyskland innebar att landet isolerades i den internationella gemenskapen, i och med att Tyskland fick agera syndabock även för de överträdelser som begåtts av andra europeiska stater under kriget.

När villkoren presenterades i maj 1919 blev de tyska sändebuden chockade. De ville inte godta artikel 231 som de såg som en förolämpning mot Tysklands ära. Den tyske rikskanslern Philipp Scheidemann avgick i juni hellre än att underteckna fördraget, men den tyske regeringschefen Friedrich Ebert lät meddela att armén inte klarade av att återuppta kriget. Fördraget undertecknades den 28 juni. Den amerikanske utrikesministern Robert Lansing beskrev de tyska delegaterna vid undertecknandet:

Artikeln kallas ibland skuldparagrafen, och användes som motivering till det enorma krigsskadestånd som de allierade något år senare utkrävde av Tyskland. Skuldfrågan, tillsammans med krigsskadeståndet och den internationella isoleringen var tre viktiga faktorer bakom den radikalisering av tysk inrikespolitik som sedermera ledde fram till nazisternas maktövertagande 1933 och det andra världskriget. 

Av fredsfördraget många artiklar var det ingen som orsakade så stora protester i Tyskland, som artikel 231. Förluster av landområden, städer och kolonier och dessutom kraftiga restriktioner av den tyska krigsmakten och ett stort krigsskadestånd – men än mer att Tyskland och dess allierade getts hela skulden. I Tyskland ansåg många att orsaken till kriget var de allierades strävan att begränsa Tysklands ekonomiska expansion och geopolitiskt låsa in landet mellan allierade, en politik som mer eller mindre tvingade ut Tyskland i krig. Weimarrepublikens Tyskland accepterade aldrig artikeln, och försökte länge visa att den baserades på felaktigheter. Inom det tyska utrikesdepartementet upprättades en särskild enhet, Kriegsschuldreferat, som hade till uppgift att organisera och finansiera en mer tyskvänlig bild av skuldfrågan. Mellan 1922 och 1927 publicerades fyrtio volymer material, av vilka några senare har bevisats vara propaganda med låg sanningshalt.

Referenser 
Article 231 of the Treaty of Versailles från engelskspråkiga Wikipedia, läst 2011-12-05.

Noter 

Första världskriget
Mellankrigstiden
Tysklands historia
Politikåret 1919
1919 i Tyskland
Frijsenborg

Frijsenborg är ett gods på Jylland, strax öster om byn Hammel nordväst om Aarhus. 

Fram till 1922 omfattade godset 10.000 hektar mark, var fram till 1920 grevskap, och hade före 1848 omfattat 48.000 hektar mark, och tillhörde ätten Krag-Juel-Vind-Frijs. Huvudbyggnaden uppfördes 1860–67 i nederländsk renässansstil på grunden av ett äldre slott från 1690.

Skogar 
Till slottet hör, eller har hört, ett antal skogsområden, som kallas Frijsenborgskovene, Frijsenborgskogarna. Det viktigaste skogsområden norr om Hammel är Lystskov, Hammel Skov, Kildedal Skov, Frijsendal Bakker, Pøtmølle Skov, Gejlund Bakker, Haurum Skov och Vrangs Bakker. Genom området flyter Granslev Å.

Öster om Hammel ligger Gammel Dyrehave, Fajstrup Krat, Sønderskov, Tinning Skov med Klapskov, Norring Vesterskog, Norringure och Hinnerup Skov. Alla dessa skogar har vuxit samman till ett sammanhängande skogsområde.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 

Slott i Danmark
Favrskovs kommun
Skogar i Region Mittjylland
A Woofer in Tweeter's Clothing

A Woofer in Tweeter's Clothing är musikgruppen Sparks andra studioalbum. Det lanserades i februari 1973 på det mindre skivbolaget Bearsville Records. Skivan blev ingen kommersiell framgång, och liksom albumets enda singel "Girl from Germany" nådde det inte listplacering i USA eller Storbritannien. På senare nyutgåvor har albumet ofta givits ut tillsammans med gruppens debutskiva Sparks.

Låtlista
"Girl From Germany" - 3:26
"Beaver O'Lindy" - 3:44
"Nothing is Sacred" - 5:31
"Here Comes Bob" - 2:09
"Moon Over Kentucky" - 4:08
"Do Re Mi" - 3:38
"Angus Desire" - 3:25
"Underground" - 2:59
"The Louvre" - 5:04
"Batteries Not Included" - 0:47
"Whippings and Apologies" - 5:05

Externa länkar
 Allmusic om albumet

Musikalbum 1973
Georg Schauman

Georg Carl August Schauman, född den 14 september 1870 i Helsingfors, död där den 6 oktober 1930, var en finländsk biblioteksman och historisk skriftställare. Han son till August Schauman och far till Henrik Schauman.

Schauman, som blev student 1887 och filosofie doktor 1911, tjänstgjorde från 1889 som extra ordinarie amanuens vid universitetsbiblioteket i Helsingfors. Han blev ordinarie amanuens 1893 och var tillika bibliotekarie vid de vetenskapliga samfundens i Helsingfors bibliotek från 1905 till 1914, då han utnämndes till universitetsbibliotekarie. 

Schauman författade bland annat Biografiska undersökningar om Anders Chydenius (1908; utgiven av Svenska litteratursällskapet i Finland), Studier i Frihetstidens nationalekonomiska litteratur. Idéer och strömningar 1718-1760 (akademisk avhandling 1910) och Om förvaltningen af offentliga forskarbibliotek (1913). Ett antal uppsatser i tidningar och tidskrifter sammanställde han i Kulturhistoriska och andra uppsatser (1912).

Schauman översatte och bearbetade jämte Axel von Christierson Charles Gides "Nationalekonomins grunddrag" (1:a upplagan 1899, 4:e upplagan 1914) samt utgav med utförlig biografisk inledning Anton Mengers "Folkpolitik" (1909). Han utgav även och försåg med en inledning Svenska litteratursällskapets i Finland edition av Pehr Kalms "En resa till norra Amerika".

Källor 
 
 
 

Finländska historiker
Ekonomhistoriker
Finländska nationalekonomer
Finländska bibliotekarier
Finländska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Finlandssvenska författare
Personer i Finland under 1900-talet
Författare från Helsingfors
Födda 1870
Avlidna 1930
Män
Berndt Otto Schauman

Berndt Otto Schauman, född den 17 maj 1821 i Helsingfors, död där den 28 mars 1895, var en finländsk publicist och konstvän, bror till Frans Ludvig och August Schauman.

Schauman blev student 1837, bedrev studier vid universitetet i Uppsala 1842–1843 och var 1849–1867 (sedan 1854 ordinarie) amanuens vid universitetsbiblioteket i Helsingfors. Han författade texten till Fotografier af finska målares taflor I-III (1862–1865), Fotografialbum från konstföreningens expositioner 1879, 1880 och 1881 med mera. För den finska konsten verkade han med outtröttligt nit. Finska Konstföreningen, vars intendent han var 1869–1887, fick genom hans bemödanden sitt galleri utvidgat och ordnat. Som medlem av ridderskapet och adeln vid flera lantdagar tog Schauman inte sällan till orda i konstfrågor.

Källor

Noter

Vidare läsning  
 
 

Finländska bibliotekarier
Finländska kulturpersonligheter
Ridderskapet och adelns lantdagsledamöter
Finländska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Finlandssvenska författare
Finländska författare under 1800-talet
Politiker från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Födda 1821
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Introducing Sparks

Introducing Sparks är ett musikalbum av Sparks som lanserades 1977. Det var deras sjunde studioalbum. Skivan blev liksom sin föregångare Big Beat ingen kommersiell framgång och nådde inte listplacering i Storbritannien eller USA. Inte heller kritikerna var imponerade. Musikkritikern Robert Christgau gav dock skivan en någorlunda positiv recension 1977. Efter att skivan lanserats blev den dessutom svår att få tag på då det var den enda skivan i Sparks diskografi där CBS Records var rättighetsinnehavare. Eftersom skivan ursprungligen mötts av så svalt intresse dröjde det till 2007 innan en officiell nyutgåva på CD kom.

Låtlista
(alla låtar komponerade av Ron och Russell Mael)
"A Big Surprise" - 3:42
"Occupation" - 5:17
"Ladies" - 3:06
"I'm Not" - 3:26
"Forever Young" - 3:27
"Goofing Off" - 4:26
"Girls on the Brain" - 3:41
"Over the Summer" - 3:50
"Those Mysteries" - 5:03

Listplaceringar
Topplistan, Sverige: #41

Källor

Musikalbum 1977
Waldemar Schauman

Fredrik Waldemar Schauman, född den 10 augusti 1844 i Helsingfors, död där den 16 september 1911, var en finländsk militär. Han tillhörde ätten Schauman, var kusins son till Frans Ludvig, Berndt Otto och August Schauman samt var i äktenskapet med Elin, född Schauman, far till Eugen och Sigrid Schauman.   

Schauman blev efter avslutad kurs vid Finska kadettkåren 1862 löjtnant vid 7:e skarpskyttebataljonen, genomgick generalstabsakademien i Sankt Petersburg 1868, blev 1875 överste i generalstaben, 1878 stabschef vid 7:e infanteridivisionen, 1885 föredragande av finska militärens ärenden hos krigsministern, 1886 generalmajor, 1888 chef för generalguvernörens stab för finska militären och därjämte, 1889, ordförande vid överkrigsdomstolen i Finland samt 1896 generallöjtnant. 

Schauman utnämndes 1894 till guvernör i Vasa län och 1898 till senator och chef för militieexpeditionen i senaten. I så kallade blandade kommittéer för behandling av de finska militära frågorna hävdade han Finlands rätt. Till följd av generalguvernören Bobrikovs inflytande erhöll Schauman plötsligt 1899 avsked från militärtjänsten, men kvarstod med geheimeråds rang i senaten till 1900, då han i samband med ryska språkmanifestets utfärdande anhöll om sitt entledigande. 

Hans son Eugens attentat 1904 mot Bobrikov föranledde en husundersökning, varefter han några månader hölls häktad i Peter-Pauls-fästningen i Sankt Petersburg. Han frigavs därifrån, men anklagades för högförräderi i Åbo hovrätt och hölls häktad i finskt fängelse, tills han 1905 frikändes av hovrätten.

Källor 
 .
 .

Finländska generaler
Finlands senatorer
Finländsk adel
Finländska militärer under 1800-talet
Militärer från Helsingfors
Födda 1844
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Nikolaj Levitjev

Nikolaj Vladimirovitj Levitjev (Николай Владимирович Левичев), född 28 maj 1953 i Pusjkin, Sovjetunionen, är en rysk politiker, partiledare för Rättvisa Ryssland, det tredje största partiet i Statsduman efter  parlamentsvalet i Ryssland 2011.

Levitjev valdes till partiledare den 16 april 2011 vid Rättvisa Rysslands femte partikongress i Moskva. Levitjev är gruppledare för Rättvisa Ryssland i statsduman.

Referenser 

 

Födda 1953
Ryska politiker
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Män
Levande personer
Personer från Leningrad oblast
Kepler-22b

Kepler-22b är en exoplanet i den beboeliga zonen omkring stjärnan Kepler-22, c:a 600 ljusår från jorden. Planeten upptäcktes av det amerikanska rymdteleskopet Kepler. Planetens radie är 2,4 gånger större än jordens och den kretsar ett varv runt Kepler-22 på c:a 289 dagar. Den upptäcktes redan 2009 men först den 5 december 2011 bekräftades planetens existens efter en tredje oberoende iakttagelse.

Upptäckt och observationer
Planetens första passage framför sin värdstjärna observerades på tredje dagen av Keplers vetenskapliga verksamhet den 12 maj 2009. Tredje passagen observerades den 15 december 2010. Ytterligare bekräftande data lämnades av Spitzerteleskopet och jordbaserade observationer och i december 2011 bekräftade astronomer förekomsten av Kepler-22b.

Se även 
 Lista över exoplaneter

Referenser

Externa länkar 
 Nasa press release

Exoplaneter
Exoplaneter upptäckta av Keplerteleskopet
Transiterade exoplaneter
Astronomiska upptäckter 2009
Feldt

Feldt är ett svenskt efternamn som kan stavas på olika sätt (bland annat Fält och Fälth). 

Den 31 december 2013 var följande antal personer per stavningsvariant bosatta i Sverige:

 Fält 1 811,
 Feldt 743,
 Fäldt 676,
 Fälth 377,
 Felt 13,
 Feld 9.

Tillsammans blir detta 3 629 personer. Med vissa stavningsvarianter (Feld, Feldt, Felt) förekommer det också på andra språk. Med flera stavningar har det använts som svenskt soldatnamn.

Personer med efternamnet Feldt eller med varianter av detta namn

 Axel Fält (1883–1944), svensk småbrukare och politiker (socialdemokrat)
 Birger Fält (född 1968), svensk idrottare (gång och skidlöpning)
 Elias Fälth (född 1981), svensk ishockeyspelare
 Ephraim Porter Felt (1868–1943), amerikansk entomolog (tvåvingespecialist)
 Felicia Feldt (född 1967), svensk författare och manusförfattare
 Friedrich Gustaf Feldt (1729–1787), svensk konstnär
 Fritz Feld (1900–1993), tysk-amerikansk skådespelare
 Harald Fälth (född 1947), svensk jurist, diplomat och politiker (socialdemokrat)
 Ingemar Fälth (1933–2022), svensk kompositör, sångtextförfattare och byrådirektör
 Janne Feldt (1929–1997), svensk arkitekt
 Jesper Feldt (född 1978), svensk skådespelare
 Jindřich Feld (1925–2007), tjeckisk tonsättare
 Johan Fält, skådespelare, regissör och musiker 
 Jon Fält (född 1979), svensk jazzmusiker (slagverkare)
 Karin Fälth-Magnusson (född 1949), svensk professor i pediatrik och prorektor
 Kjell-Olof Feldt (född 1931), svensk politiker (socialdemokrat)
 Kurt Feldt (1887–1970), tysk militär
 Lars-Erik Fälth (född 1951), svensk politiker (centerpartist)
 Linus Feldt (född 1969), spel- och apputvecklaree och företagsledare
 Maarit Feldt-Ranta (född 1968), finländsk politiker (socialdemokrat)
 Maria Fälth (född 1963), svensk politiker (kristdemokrat)
 Mark Felt (1913–2008), amerikansk agent och tjänsteman (kodnamn: ”Deep Throat”)
 Reine Feldt (1945–1986), svensk fotbollsspelare och journalist
 Thobias Fäldt (född 1978), svensk fotograf
 Wasti Feldt (1929–2012), svensk pingstpastor, musiker och sångare

Se även 
 Fält

Källor

Svenska efternamn
Tyska efternamn
Soldatnamn
Osmund

Osmund är en typ av råämnen av järn, halvrunda och kluvna på mitten. I vidare bemärkelse används osmundjärn ibland även om allt ämnesjärn framställt i blästerugnar, varför dessa ibland kallas osmundsugnar, men även om en färskningmetod, så kallat osmundsmide. Osmundjärnet utträngdes på 1600-talet av stångjärnet, delvis genom statliga påbud för att förbättra kvaliteten på exportjärnet.

Arkeologiska undersökningar har visat att de halvrunda osmundsämnena troligen inte dominerat i äldre tid, utan att man i stället använt spadformiga, stavformiga och ringformade ämnesjärn. Att osmundarna i äldre engelska källor på 1280-talet indelas i garbar, har Karin Calissendorf som att osmundsjärnet tidigare bestått av en knippa ringformiga ämnesjärn, där varje ring utgjort en garb.

Som exportvara blev osmunden också en måttenhet för järn. Det skulle gå 24 osmundar på ett lispund.

Se även 
 Kråknäsjärnet

Noter

Källor 
 Stefan Söderlind, "Ordet 'osmund'" i: Individ och historia. Studier tillägnade Hans Gillingstam 22 februari 1990." Stockholm 1990.
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Industrihistoria
Järnbruk
Smide
Felt (olika betydelser)

Felt kan avse:

 Felt – ett brittiskt indiepopband som bildades 1979 och upplöstes 1989
 Felt – personer med efternamnet Felt, se Feldt
 Felt Mountain – det första studioalbumet från år 2000 av den brittiska electronicaduon Goldfrapp
 Felt (udde i Antarktis) – en udde i Antarktis
 Felt Hat Peak – en bergstopp i Australien

Se även
 Felt Lake – flera sjöar
Margaret Matson

Margaret Matson, död efter 1683, var en svensk kolonist och klok gumma i Nya Sverige i Amerika. Hon var en av två personer som åtalades för trolldom i Philadelphia.

Margaret och hennes man Neals Matson var från Finland, som då var svenskt, och troligen medlemmar av den före detta svenska kolonin Nya Sverige, som 1655 erövrats av Nederländerna. År 1670 ägde de en gård på mark som tidigare tillhört den före detta svenska kolonisten Olof Persson Stille vid Ridley Creek nära Eddystone i nuvarande Pennsylvania i USA. Margaret var aktiv som klok gumma enligt finländsk tradition. 

År 1683 anklagades Margaret Matson för trolldom av sina grannar och sin dotter. Hon anklagades för att uttalat hotelser mot grannar, förtrollat sig till icke mänsklig form och förhäxat och dödat boskap. Den 21 december 1683 ställdes hon inför rätta tillsammans med en medanklagad, grannen Gertro Hendrickson, inför en jury under överinseende av William Penn. Hon dömdes till skyldig för att ha ryktats att vara en häxa, men frikändes från att vara en. Även Hendrickson frikändes, och båda frigavs mot böter och ett löfte om sex månaders gott uppförande. Detta var den enda häxprocessen som utspelats i Pennsylvania. 

En populär historia handlar om att Penn avvisade anklagelserna mot Matson genom att försvara henne rätt att rida på en kvast. Det finns dock inga bevis på att han ska ha sagt detta.

Källor 
 

Födda 1600-talet
Dödsår saknas
Kvinnor
Personer i Nya Sverige
Häxprocesser
Botare
Theodor von Frimmel

Theodor von Frimmel, född 15 december 1853 i Amstetten, död 25 december 1928 i Wien, var en österrikisk konst- och musikhistoriker.

Frimmel var 1884–1893 anställd vid hovmuseet i Wien. Han bedrev ivriga Beethovenforskningar och utgav bland annat Beethoven (5:e upplagan 1919), Beethoven und Goethe (1883) samt Handbuch der Gemäldekunste (andra upplagan 1904).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Österrikiska musikhistoriker
Österrikiska konsthistoriker
Österrikiskt museifolk
Personer i Österrike under 1900-talet
Personer från Amstetten
Födda 1853
Avlidna 1928
Män
Svensk uppslagsbok
José Antonio Aguirre

José Antonio Aguirre y Lecube (även kallad Jose Antonio Agirre), född 6 mars 1904, död 22 mars 1960, var en spansk politiker, medlem i Baskiska nationalistpartiet och den första baskiska regeringschefen.

Aguirre företrädde den baskiska självständighetsrörelsen i det spanska parlamentet 1931-36. Efter Francisco Francos maktövertagande flydde han utomlands där han verkade som representant för den baskiska regeringen i exil.

Källor 
 Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000.

Spanska politiker under 1900-talet
Födda 1904
Avlidna 1960
Män