kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rupiah Banda

Rupiah Bwezani Banda, född 19 februari 1937 i Miko nära Gwanda, Matabeleland South, Zimbabwe, död 11 mars 2022 i Lusaka, var en zambisk politiker och diplomat som var Zambias president mellan 2008 och 2011. Han var landets fjärde president, och drev som president en investerarvänlig politik.

Banda utbildade sig i ekonomisk historia vid Lunds universitet i Sverige och i utvecklingsstudier vid Cambridges universitet i Storbritannien. Han var UNIP-partiets representant i Nordeuropa från 1960 och blev vid Zambias självständighet ambassadör i Egypten. Senare var han ambassadör bland annat i USA 1967-1970 och FN-ambassadör 1974-1975.

Han var utrikesminister 1975-1976, blev medlem av parlamentet 1978 och var under en period gruvminister. 2006 utnämndes han till vicepresident och anslöt sig till regeringspartiet Movement for Multiparty Democracy (MMD). När Levy Mwanawasa dog 2008 tog Banda över som fungerande president, och valdes sedan till president i oktober 2008. Banda vann valet med 40,1 procent av rösterna, men valutgången debatterades och oppositionen anklagade Banda för valfusk.

Oppositionsledaren Michael Sata besegrade Banda i presidentvalet i september 2011, varpå denne efterträdde Banda som president den 23 september 2011.

Referenser

Zambias presidenter
Alumner från Lunds universitet
Födda 1937
Män
Avlidna 2022
Zambias ambassadörer
Zambias utrikesministrar
Personer i Zambia under 1900-talet
Personer i Zambia under 2000-talet
August Borms

August Borms, född 14 april 1878, död 12 april 1946, var en flamländsk separatistledare.

Borms verkade före första världskriget för en personalunion mellan de flamländska och vallonska folken under kung Albert I av Belgien och ledde från 1912 en förening, Pro Vestlandia, med detta syfte. Efter den tyska invasionen i Belgien under första världskriget arbetade Borms öppet för en flamländsk delstat och blev 1917 medlem av "Raed van Vlaenderen". Vid fredsstilleståndet häktades han av de belgiska myndigheterna och dömdes 1919 till livstids fängelse men frigavs 1929.

Snart ställde han sig åter i spetsen för den flamländska agitationen och blev 1931 ordförande för det återupprättade "Raed van Vlaenderen". 1940-1944 samarbetade han åter med tyskarna under ockupationen och dömdes i januari 1946 till döden av belgiska myndigheter och arkebuserades i april samma år.

Källor 

Personer i Belgien under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1946
Män
Gabrielle (film, 1954)

Gabrielle är en svensk dramafilm från 1954 i regi av Hasse Ekman. I huvudrollerna ses Eva Henning, Hasse Ekman och Birger Malmsten.

Handling 
Bertil Lindström är attaché vid svenska ambassaden i Paris. Han har nyligen med flyg lämnat Stockholm för att tillträda sin befattning, men hans vackra fru Gabrielle har valt att stanna kvar hemma i Sverige. Hon har sagt till Bertil att hon behöver få vara ensam och ska därför tillbringa sommaren i sin stuga på en skärgårdsö. 

Bertil har tidigare hittat ett foto på sin hustru naken, med en skugga av den man som tog bilden. Gabrielle har vägrat att svara på vem skuggan tillhör och är ovillig att berätta om sitt förflutna, vilket får Bertil, som är fantasifull, att bli svartsjuk och undra om hon träffar någon annan. 

Bertil börjar fantisera om vad som kan tänkas utspela sig hos henne medan han är så långt borta. Han sätter ihop de pusselbitar han får till olika tänkbara scenarion, där en sensuell vals, en båt vid namn Gabrielle och en främmande man, Kjell Rodin, han  mött på flygplatsen alla spelar sin roll.

Rollista i urval 
Eva Henning - Gabrielle Lindström
Birger Malmsten - Bertil Lindström, attaché
Hasse Ekman - Kjell Rodin
Inga Tidblad - Marianne
Carl Ström - Tor Fagerholm, skulptör 
Karin Molander - fru Fagerholm
Gunnar Björnstrand - Robert Holmén 
Åke Claesson - Malmrot, ambassadör
Oswald Helmuth - Bartender Jensen 
Gunnar Olsson - Engkvist 
Margaretha Löwler - flygvärdinna
Lars Egge - flygpassagerare
Hanny Schedin - tidningsförsäljerska på Bromma flygplats

Tillkomst 
Inspelningen skedde med ateljéfilmning i Filmstaden, Råsunda, i Furusund, på Bromma flygplats, Kastrups flygplats i Danmark, i Paris, Frankrike. Filmfotograf var Gunnar Fischer.

Visningar 
Filmen premiärvisades 26 december 1954 på Spegeln i Stockholm. Filmen gavs ut på DVD 2016.

Mottagande 
Vid premiären ansåg två filmkritiker, Harry Schein och Nils Beyer, att filmen var Hasse Ekmans bästa efter Flicka och hyacinter (1950). Schein ansåg att det var den bästa svenska filmen sedan Gycklarnas afton (1953). I Dagens Nyheter ansåg Carl Björkman att filmen skulle ha blivit bättre om Ingmar Bergman hade regisserat den medan Filmson i Aftonbladet ansåg att det var "vackert tänkt och stundtals snyggt gjort.".

Källor

Externa länkar 

Svenska filmer 1954
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Hasse Ekman
Filmmusik av Erik Nordgren
Svenskspråkiga filmer
Paris på film
Svenska 1950-talsfilmer
Filmmanus av Hasse Ekman
Johan August von Born

Johan August von Born, född den 29 augusti 1815 i Borgå, död den 29 oktober 1878 i Helsingfors, var en finländsk friherre och politiker.

Biografi
Johan August von Born tillhörde den pommerska ätten von Born, som 1772 förklarades som svensk adel. Fadern Samuel Fredrik von Born var överstelöjtnant vid Svea Livgarde, när han efter Finlands avträde till Ryssland blev landshövding i Kajanaland och Uleåborgs län, samt immatrikulerades på Finlands riddarhus. Johan August var faderns andre son i dennes äktenskap, med Catharina von Morian.

År 1834 blev Johan August von Born auskultant vid Åbo hovrätt, varpå han blev kammarskrivare vid den ryske kejsarens senat i Finland. År 1838 blev han vice häradshövding.

von Born framträdde som aktiv politiker i samband med lantdagens återöppnande under Alexander II 1863. von Born var ledare för regeringspartiet i adelsståndet 1863-64 samt 1867 och 1872, där han bland annat förfäktade modernäringens intressen, blev senator 1865, jordbruksminister och minister för allmänna ärenden 1866. Som medlem av grundlagsutskoettet medverkade han till skapandet av 1869 års lantdagsordning.

von Born var gift med Hedvig von Haartman, dotterdotter till Frans Michael Franzén och dotter till Carl Daniel von Haartman. En dotter till dessa, Hanna, var farmor till Olof Palme.

Referenser

Övriga källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.
 Gabriel Anrep, Svenska adelns ättartavlor

Finlands jordbruksministrar
Finlands ministrar
Finländska politiker
Födda 1815
Avlidna 1878
Män
Personer från Borgå
Johan August
Born, Johan August
Stokastisk matris

En stokastisk matris är inom matematik, bland annat linjär algebra och sannolikhetsteori, en kvadratisk matris bestående av icke-negativa tal vars rad- och/eller kolonnsummor är lika med 1. Man skiljer på olika typer av stokastiska matriser:
En radstokastisk matris består av icke-negativa element och varje rad har summa 1.
En kolonnstokastisk matris består av icke-negativa element och varje kolonn har summa 1.
En dubbelstokastisk matris består av icke-negativa element och varje rad och varje kolonn har summa 1.

Definition
Låt A vara en n × n-matris med element aij på rad i och kolonn j. För att A ska vara en stokastisk matris måste samtliga aij vara icke-negativa och något av nedanstående måste vara uppfyllt:

För att A ska vara radstokastisk:

för alla i.
För att A ska vara kolonnstokastisk:

för alla j.
För att A ska vara dubbelstokastisk behöver båda ovanstående villkor vara uppfyllda.

Stokastiska matriser uppstår som övergångsmatriser i Markovkedjor. Elementen aij är då sannolikheten att gå från läge i till j.

Egenskaper
Enligt Perron-Frobenius sats har en stokastisk matris en unik egenvektor som endast har icke-negativa element. Denna egenvektor har egenvärdet 1. Om matrisen är en övergångsmatris för en Markovkedja är detta den stationära fördelningen.
Birkhoffs sats: Mängden av dubbelstokastiska matriser är en konvex mängd där extrempunkterna är permutationsmatriser, så att en matris A är dubbelstokastisk om och endast om den är en konvexkombination av permutationsmatriser:

Varje dubbelstokastisk n × n-matris behöver maximalt k = n2 - 2n + 2 permutationsmatriser i ovanstående konvexkombination.

Referenser

Matriser
Jim Capaldi

Nicola James "Jim" Capaldi, född 2 augusti 1944 i Evesham, Worcestershire, död 28 januari 2005 i London, var en brittisk musiker, kompositör och trummis. Han spelade en viktig roll i 60- och 70-talets rockmusik och är då främst känd som trummis i gruppen Traffic med Steve Winwood som frontfigur. Jim Capaldi spelade även trummor med många andra kända musiker så som Jimi Hendrix och Eric Clapton. Jim Capaldi har skrivit musik som lanserats av Carlos Santana, the Eagles m. fl.  Han har även haft en solokarriär med ett antal album utgivna i eget namn och i samverkan med andra kända.

Diskografi (inspelningar eget namn)
 1972 - Oh How We Danced
 1974 - Whale Meat Again
 1975 - Short Cut Draw Blood
 1977 - Play It By Ear
 1978 - Daughter of the Night
 1978 - Contender
 1979 - Electric Nights
 1980 - Sweet Smell of ... Success
 1981 - Let The Thunder Cry
 1982 - Fierce Heart
 1984 - One Man Mission
 1988 - Some Come Running
 1995 - Prince of Darkness
 1999 - Let The Thunder Cry
 2001 - Living On The Outside
 2004 - Poor Boy Blue

Källor

Engelska kompositörer
Brittiska trummisar
Män
Födda 1944
Avlidna 2005
Charlotte av Hessen-Kassel

Charlotte av Hessen-Kassel, född 20 november 1627 i Kassel, död 26 mars 1686 i Heidelberg, var kurfurstinna av Pfalz, gift med sin kusin Karl Ludvig I av Pfalz 22 februari 1650 i Heidelberg.

Biografi
Hon var dotter till lantgreve Wilhelm V av Hessen-Kassel och Amalie Elisabeth av Hanau-Münzenberg. Äktenskapet var först mycket passionerat från makens sida, fyllt med svartsjuka och temperamentsutbrott. Charlotte beskrivs som självcentrerad och temperamentsfull: det sades att hon bara kunde tala om sig själv. Hon var intresserad av ridning och spel, något som maken inte godkände. Konflikter utbröt med maken då han inte tog med henne till riksdagen i Prag, samt då han gjorde henne gravid så hon inte kunde bära sin franska klänning vid den österrikiska kröningen. Hon kom i konflikt med sin svägerska Sofia av Pfalz då hon medgav att hon hade tvingats gifta sig, och att hon hade föredragit en annan partner. 

År 1654 blev hennes svåger Rupert förälskad i hennes hovfröken Marie Luise von Degenfeld. Charlotte lät Luise sova i hennes rum som skydd. En natt vaknade dock Charlotte och fann maken i säng med Luise. Charlotte attackerade Luise, och maken kallade in vakter för att hålla tillbaka Charlotte. Nästa dag installerade maken Luise som sin mätress med en trappa mellan sitt och hennes rum. Charlotte fick förhindras från att ta sig upp genom den hemliga trappan med en kniv. 

Efter detta hölls Charlotte isolerad i sin våning. Hon ska ha misshandlat sin personal som, om de upptäcktes spionera för hennes räkning, avskedades av maken, och hon mottog allmänt medlidande. År 1658, efter hennes svägerskas bröllop, lade maken fram dokument där han förklarade sig skild från Charlotte och gift med Degenfeld, som med sina barn fick grevlig rang. Skilsmässans legitimiet blev dock ifrågasatt. Hon levde sedan tillbakadraget fram till att hennes son blev monark 1680. Vid hennes begravning anmärkte svägerskan att det var första tillfället som Charlotte hade blivit påklädd utan att misshandla någon.

Referenser

Noter

Externa länkar

Tyska kurfurstinnor
Födda 1627
Avlidna 1686
Kvinnor
Personer från Kassel
Joseph Diescho

Joseph Diescho, född 10 april 1955 i Andara, Kavango, är en namibisk författare och politisk analytiker. Han studerade juridik och statsvetenskap på Fort Hare University i Sydafrika. Under sin studietid arbetade han mot apartheidsystemet och fängslades för detta i Peddie och East London.

Vid Columbia University i New York slutförde han sin doktorsavhandling i statsvetenskap 1992. Hans avhandling gällde ämnet "The Role of Education in the Politics of Control in Namibia:  1948-1988" och gällde hur politik och utbildningsväsende hängt samman i Namibia.

Diescho har varit programledare för "South Africa Now" i amerikansk TV. 1997-1998 var han programledare för "The Big Picture", ett inslag i SABC 2 med ekonomisk och politisk analys.

Hans roman "Born of the Sun" publicerades i USA 1988 och var den första romanen om Namibia av en infödd namibisk författare.

Dieschos andra roman "Troubled Waters" publicerades 1993 och behandlar dilemma med apartheid.

Bibliografi 
 Joseph Diescho och Celeste Wallin, “Born of the Sun: a Namibian Novel”, 1988
 Joseph Diescho, “Troubled Waters:  A Novel”, 1993

Referenser

Fotnot 

Engelskspråkiga författare
Namibiska författare
Födda 1955
Män
Levande personer
Alumner från Columbia University
Philly Lutaaya

Philly Lutaaya, född 19 oktober 1951, död 15 december 1989 i komplikationer orsakade av hiv. Han var den förste afrikanska "kändis" som erkände att han hade insjuknat i hiv. Många trodde att han gjorde det enbart för få uppmärksamhet och reklam för sin skiva, Born In Africa. Med egna ögon fick de följa hur han tynade bort framför dem. Mot läkarnas råd, turnerade han överallt i Uganda och berättade varför han såg ut som han gjorde.

Philly blev aidsaktivist under sina sista dagar. Han samarbetade med Röda Korset och spelade in en dokumentär om sina sista dagar som heter Born In Africa.

Först och främst är han firad som en pionjär när det gäller ugandisk popmusik. Han var självlärd som musiker och kunde spela trummor, gitarr, piano och trumpet. 

En av de sista låtarna han spelade in innan han dog, heter Alone and Frightened.  Låten används nu i de flesta hiv-organisationer i Afrika. Uganda har nu gjort 17 oktober till hans minnesdag som tack för att han kämpade in i det sista för att väcka uppmärksamhet om hiv och Ugandas öde.

Referenser

Noter

Källor
 musik Uganda

Externa länkar 
 Informaworld
 https://web.archive.org/web/20130820022639/http://phillylutaayamemorialscholarshipfund.org/

Män
Födda 1951
Avlidna 1989
Ugandiska musiker
Olof Jonasson

Olof Georg Jonasson, född 22 januari 1894 i Bergs församling, Kronobergs län, död 5 februari 1965, var en svensk geograf och nationalekonom. 

Jonasson blev 1920 filosofie doktor vid Clark University i Worcester, 1927 docent i råproduktslära, 1929 lärare i ekonomisk geografi med råproduktionslära vid Handelshögskolan i Stockholm. Bland Jonassons skrifter märks The agricultural regions of Europe (1925-26), Ekonomisk geografi med varukännedom (1929) samt Kaffet (1932). Olof Jonsson medverkade under signaturen O.Jsn i Svensk uppslagsbok.

Han blev professor i ekonomisk geografi vid Göteborgs handelshögskola från 1939. Han invaldes 1952 som ledamot av Lantbruksakademien.

Noter

Källor 
 

Svenska professorer i ekonomisk geografi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Män
Födda 1894
Avlidna 1965
ESPN 3D

ESPN 3D är en tv-kanal inom nätverket ESPN som lanserades 11 juni 2010 i USA i 3D-format.<ref . Den 5 januari 2010 presenterades planerna och det första programmet var öppningsmatchen i Fotbolls-VM 2010.

Kanalen var den första nationella 3DTV-kanalen i hela världen, MSG Network hade redan sänt 3D-matcher med New York Rangers under namnet "MSG 3D" den 24 mars 2010, men endast lokalt över USA. DirecTV, Comcast och AT&T U-verse är operatörerna som sänder ESPN 3D vid lanseringen.

I juni 2013 annonserades att kanalen läggs ned vid det kommande årsskiftet.

Källor

Sportkanaler
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 2010
TV-kanaler och TV-stationer nedlagda 2013
TV-kanaler i USA
3DTV-kanaler
Birger Jarls basar

Birger Jarls basar är en byggnad i kvarteret Rännilen vid Birger Jarlsgatan 7 på Norrmalm i centrala Stockholm. Husets exteriör har kraftigt förändrats sedan det restes 1884–1887. Fastighetsägare är Hufvudstaden.

Historik

Byggnaden i kvarteret Rännilen var det första huset vid den nyanlagda Birger Jarlsgatan och ett av Stockholms tidigaste renodlade kontorshus som färdigställdes 1887. Korridorerna förlades mot gården, medan kontoren vette mot gatan. Arkitekten Ernst Haegglund prydde husets exteriör med ett överdådigt hörnparti i tysk senrenässansstil. Gaveln smyckades med en Sankt Eriksmedaljong samt en tre meter hög staty av Birger jarl. Fasaden utfördes i cementputs och gjutjärn, med detaljer av terrakotta och zink, med en rik skulptural artikulering och artikulerande burspråk.

Förutom kontor och basar hyste byggnaden även konstnärsateljéer och en konstsalong. Här hade August Strindberg 1892 sin enda separatutställning i huvudstaden, till svidande kritik. Inte bara Strindberg fick kritik utan även husets arkitekt för sin arkitektur. Under rubriken ”Vår vackraste gata” skrev Aftonbladet bland annat om den nya Birger Jarlsgatan: Hvad som emellertid först och främst ger gatan dess prägel af elegans och förnämhet är naturligtvis dess husrader, eller rättare sagt dess rader av palats […] Undantaget är Birger Jarls basar, ett byggnadsalster, där den stilart, som i den svenska arkitekturens historia kommer att kallas Östermalmsrenässansen, firade sin sista, men också sina vansinnigaste orgier…

Huset byggdes om 1907-1909 för Patentverket. På 1950-talet förenklades fasaden kraftigt och tornen monterades ned. I entréhallen och trapphus kan dock den ursprungliga gestaltningen fortfarande skymtas, liksom i bottenvåningens kraftiga bandrustik. Under senare år har gaveln åter höjts genom en ny påbyggnad. Fastigheten är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär "särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt".

Bilder

Se även
Birger Jarlspassagen

Referenser

Noter

Källor
Kvarteret Rännilen, Innerstadsinventeringen, Stockholms stadsmuseum, 1975
Byggnadsinventering City II, Stockholms stadsmuseum, 1974-75

Vidare läsning

Externa länkar

Birger jarl
Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Grönmärkta byggnader i Stockholm
Jöran Hult

Nils Edvard Jöran Hult, född 27 juni 1909 i Eskilstuna Fors församling, död 17 juli 1982 i Härlanda församling, var en svensk fiskeribiolog. Han var överdirektör och chef för Fiskeristyrelsen 1948–1975.

Källor 
 

Svenska fiskbiologer
Svenska överdirektörer
Ledamöter av Lantbruksakademien
Män
Födda 1909
Avlidna 1982
Forskare från Eskilstuna
Svenska zoologer under 1900-talet
Ramsan

Ramsan kan syfta på:

 Ramsan, Stockholms län – en ö i Stockholms län
 Ramsan (å) – ett biflöde till Umeälven
Alpine Electronics

Alpine Electronics är ett japanskt elektronikföretag som utvecklar och tillverkar multimediaenheter till fordon. De är mest kända för sina ljudsystem till bilar. De har samarbete med en mängd olika bilföretag och originalmonterar bilens multimediasystem, till exempel Jaguar och BMW.

Externa länkar
 Alpine Electronics officiella webbplats

Japanska tillverkningsföretag
Ramsan (å)

Ramsan är ett biflöde till Umeälven som mynnar nedströms byn Ramsele i Vindelns kommun. I Ramsans övre lopp finns de stora sjöarna Stor-Strömsjön och Skivsjön på gränsen mot Bjurholms kommun. Till Stor-Strömsjön kommer tillflödet Skuran, som rinner upp norr om Örträsk inom Lycksele kommun.

Vattendrag i Västerbotten
Vattendrag i Vindelns kommun
Umeälvens avrinningsområde
Blek ostronmussling

Blek ostronmussling (Pleurotus pulmonarius) är en svamp i gruppen hattsvampar som växer på trädstammar. Den är en av de svampar som brukar kallas musslingar och hör till samma släkte som ostronmussling (Pleurotus ostreatus).

Beskrivning 
Den bleka ostronmusslingens fruktkroppar växer typiskt i glesa eller tätare grupper och har en hatt som till utseendet är mussel- eller tungliknande. Hattens ovansida har vanligen en vit till gulvit färg, ibland kan den vara något grågulaktig, och bredden är från 5 upp till omkring 15 centimeter. Dess yta är kal och blir lite klibbig vid fuktig väderlek. Andra kännetecken för blek ostronmussling är att den har vita, nedlöpande skivor och en kort, sidoställd fot.

Ekologi 
Fruktkropparna hos blek ostronmussling kan uppträda redan under sommaren och fortsätter komma fram till hösten, på stammar till olika lövträd, bland annat björk och asp. Den växer både på levande och döda trädstammar och hör till de svampar som ger vitröta, men som skadegörare inom skogsbruket har den mycket liten betydelse.

Användning 
Blek ostronmussling är precis som den vanliga ostronmusslingen ätlig och har vitt kött med mild smak och lukt.

Referenser 
Nylén, Bo. Svampar i Norden och Europa, 2000.

Noter

Externa länkar 

Skivlingar
Matsvampar
Stephan Born

Stephan Born, född 18 december 1824 och död 4 maj 1898, var en tysk arbetarledare.

Born var en av de ledande i den revolutionära arbetarrörelsen 1848-49. Tidigare än många andra insåg Born nödvändigheten att arbetarna skaffade sig ändamålsenliga organisationer. Av politiska skäl måste han 1849 lämna Tyskland och bosatte sig i Basel, där han dog som professor i litteraturhistoria. Born har bland annat utgett Erinnerungen eines Achtundvierzigers (1898).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Tyska politiker
Födda 1824
Avlidna 1898
Män
Tyska litteraturvetare
Personer inom tysk arbetarrörelse
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid Basels universitet
Svensk uppslagsbok
Max von dem Borne

Max Paul Gustav Kreuzwendedich von dem Borne, född 20 december 1826 på riddargodset Berneuchen (numera Barnówko) vid Neudamm i Neumark, död där 14 juni 1894, var en tysk godsägare och fiskodlare.

von dem Borne har i hög grad främjat fiskodling och fiskacklimatisering genom sina anläggningar på fädernegodset Berneuchen, konstruerande av kläckningsapparater och ett flertal handböcker och upplysningstidskrifter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Tyska godsägare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Neumark
Födda 1826
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Pinjemun

Pinjemun är ett fenomen som uppträder hos somliga personer när de ätit pinjenötter. Fenomenet innebär en metallisk, bitter bismak som uppträder efter några dagar och som kan hålla i sig i några dagar eller mer. Fenomenet är hittills oförklarat, men misstänks bero på ämnen i kinesiska pinjenötter. Ibland hävdas att pinjemun uppkommer när man ätit härskna pinjenötter.

Källor

Kognitiva symtom
Skednoshaj

Skednoshaj (Deania calcea) är en haj som tillhör familjen bladtandhajar, och som främst lever nära botten på större djup.

Utseende 
Skednoshajen är en grå till mörkbrun haj med en lång, tillplattad nos och mörkare fenor. Huden är sträv, med små, flerspetsade hudtänder. Längden för en vuxen individ är omkring 100 cm, med 122 cm som maximum. Ungfiskar har mörka fenkanter samt mörka fläckar på huvud och fenor. Den första av de två ryggfenorna är lång och låg; båda två har en tagg framtill.

Vanor 
Arten lever i stim på ett djup mellan 400 och 1 400 m, i undantagsfall högre upp, på kontinentalhyllorna och dess sluttningar. Oftast uppehåller den sig nära bottnen, men kan även gå högre upp. Födan består framför allt av benfiskar, bläckfiskar och räkor. Hajen föder levande ungar med 6 till 12 stycken per kull, drygt 30 cm långa.

Utbredning 
Skednoshajen är vanlig i ett vidsträckt utbredningsområde, emellertid med många luckor. Den finns i östra Atlanten från södra Island längs västra Brittiska öarna till Sydafrika, dock med undvikande av Medelhavet och stora delar av Östafrika. Vidare finns den i Stilla havet, Chile och Peru i Sydamerika, samt Japan, södra Australien och Nya Zeeland.

Kommersiell användning 
Ett mindre fiske förekommer, främst som bifångst vid trålning och långrevsfiske. Köttet och framför allt leveroljan används.

Status 
Arten är vanlig, och då IUCN inte har kunnat konstatera någon minskning, har man därför klassificerat den som livskraftig ("LC"). På grund av dess långsamma tillväxt, och då en närstående art, Deania quadrispinosa som lever under liknande förhållanden har minskat kraftigt i Australienområdet under en 20-årsperiod, manar men emellertid till vaksamhet.

Referenser 

Pigghajartade hajar