kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grupp F i världsmästerskapet i fotboll 2006

Matcherna i Grupp F i Världsmästerskapet i fotboll 2006 pågick från 12 till 22 juni 2006. 

Vinnaren av denna grupp, Brasilien , mötte tvåan Ghana från Grupp E i åttondelsfinalen, och tvåan från denna grupp, Australien, mötte vinnaren Italien från Grupp E i åttondelsfinalen.

Tabell

Brasilien mot Kroatien

Australien mot Japan

Brasilien mot Australien

Japan mot Kroatien

Japan mot Brasilien

Kroatien mot Australien 
Matchen mellan Australien och Kroatien var direkt avgörande för vilket lag som skulle gå vidare till VM:s andra spelomgång. Australien hade tre poäng, och Kroatien hade en poäng. Australien skulle gå vidare vid vinst eller vid oavgjort resultat, medan Kroatien var tvunget att vinna matchen (och då sluta på fyra poäng, en mer än Australien.

Noterbart är att den kroatiske försvarsspelaren Josip Šimunić (född i Canberra i Australien) fick tre gula kort tilldelade (som resulterade i ett rött kort) vid spelminut 61, 90 samt vid spelminut 90+3. Domaren Graham Poll från England hade antecknat Craig Moore, nummer tre i Australiens lag, istället för Šimunić som spelade med samma nummer. Šimunić skulle ha fått ett rött kort redan efter det andra gula kortet vid den 90:e spelminuten.

Referenser

Externa länkar 
 

Grupp F
Sportevenemang i Berlin
Sport i Kaiserslautern
Sportevenemang i München
Sportevenemang i Nürnberg
Sportevenemang i Dortmund
Sportevenemang i Stuttgart
München under 2000-talet
Nürnberg under 2000-talet
Stuttgart under 2000-talet
Dortmund under 2000-talet
Ragnhild Furebotten

Ragnhild Furebotten, född 10 mars 1979 i Saltdal, är en norsk violinist, folkmusiker och kompositör.
Hon har studerat på bland annat Norges Musikhögskola och har tidigare varit medlem i gruppen Majorstuen.

Furebotten har vunnit Spellemannprisen inom kategorin folk-/traditionsmusik två gånger: 2003 för albumet Majorstuen med samma grupp och 2011 med albumet Never on a Sunday.

Diskografi

Soloalbum 
 2007 — Endelig vals (Ta:lik)
 2011 — Never on a Sunday (Ta:lik)

Övriga konstellationer

Majorstuen 
 2003 — Majorstuen (2L)
 2004 — Jorun Jogga (Majorstuen Fiddlers Company)
 2006 — Juledrøm (Majorstuen Fiddlers Company)

Fotefar & Håvard Lund 
 2009 — Fest (Kirkelig Kulturverksted)

Ragnhild Furebotten & Tore Bruvoll 
 2008 — Hekla Stålstrenga (Ta:lik)

Hekla Stålstrenga 
 2011 — Makramé (Ta:lik)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Norska folkmusiker
Norska violinister
Norska kompositörer
Födda 1979
Levande personer
Kvinnor
Personer från Saltdals kommun
Hörningsnäs, Huddinge kommun

Hörningsnäs är ett bostadsområde i kommundelen Sjödalen-Fullersta i Huddinge kommun, Stockholms län och som är en del av tätorten Stockholm. Namnet härrör troligen från den angränsande sjön Trehörningen, som tidigare hade hetat Hörningen.

Historia

I samband med storskiftet 1782 flyttades en av gårdarna i Stuvsta till stranden av sjön Trehörningen. Gården, så småningom benämnd Hörningsnäs, bestod av omväxlande skog och odlad mark. Hörningsnäs gård och Fullersta gård var de gårdar inom blivande Huddinge kommun där avstyckning och försäljning av villatomter började allra först (se Huddinge villastad). 

Redan i november 1900 hade en ingenjör Liljeström upprättad en enkel planskiss för Nya Hörningsnäs nr 1, som då börjades styckas och bebyggas. År 1912 kom utbyggnaden av Hörningsnäs igång på allvar, gångavstånd till Huddinge station var en fördel. För att garantera en mera ordnad bebyggelse inrättades 5 december 1915 i Huddinge landskommun Hörningsnäs villastads municipalsamhälle och 1923 fastställe Kungl Maj:t stadsplanen för området. Hörningsnäs Villastad låg i norra delen av Hörningsnäs gårds ägor och exploaterades av AB Tomtförvaltning. Bland de första villorna som uppfördes där fanns Villa Åkerbo belägen vid dagens Hörningsnäsvägen 13. Bebyggelsen utgjordes av stora trävillor med väl tilltagna tomter.

År 1927 uppgjordes en bebyggelseplan genom arkitekt Arvid Stille. Samhället omfattade cirka 15 hektar land och bestod av 66 fastigheter, det var troligen Sveriges minsta. 1947 uppgick municipalsamhället i Huddinge municipalsamhälle som sedan 1953 upplöstes.

På 1950- och 1960-talen tillkom mycket av dagens bebyggelse. 1955 uppfördes Hörningsnässkolan vid Hörningsnäsvägen. Trots alla nytillskott har Hörningsnäs flera äldre och kulturhistorisk intressanta villabyggnader kvar, särskild sydväst om Hörningsnässkolan och norra delen av Lännavägen. 

Hörningsnäs gårds byggnader vid Trekanten brändes ner på 1950-talet men gården park fanns kvar till 1990-talet då även den delen bebyggdes med hus ritade för en av kommunen utlyst arkitekttävling kallad Framtidens boende. Tre förslag kom till utförande och stod färdiga 1996. Tävlingens vinnare blev förslaget Gränslöst vid Solfagravägen, byggt av Platzer Bygg och ritat av Lund & Valentin arkitekter.

Bilder

Källor
, s. 24
, s. 43-44
 Stockholms läns museums kulturhistoriska databas: "Hörningsnäs (Sjödalen)".
 Plankarta för stadsplanen "Hörningsnäs Parkhem" av den 27 juni 1927.
 Huddinge kommun: Villa Åkerbo i Hörningsnäs.

Externa länkar

Sjödalen-Fullersta (kommundel)
Philip Kjellander

Philip Kjellander född 1990 i Nybro, är en svensk handbollsspelare som spelar i Alstermo IF. Philip har spelat nio säsonger i Alstermo IF, 4 säsonger i div1, 4 säsonger i Allsvenskan och en i div2. 

Födda 1990
Män
Svenska handbollsspelare
Levande personer
Personer från Nybro
Hjalmar Gustafson (1883–1961)

Hjalmar Albin Gustafson, född 27 maj 1883 i Stockholm (Maria Magdalena), död 10 oktober 1961 i Stockholm (Gustav Vasa), var en svensk journalist och socialdemokratisk politiker, en kortare tid även riksdagsledamot.

Hjalmar Gustafson var son till grovarbetare Carl Gustafson och Amalia Dure och blev medarbetare i tidningen Folket 1905 och i Social-Demokraten från 1910.

I Stockholms stadsfullmäktige var han ledamot 1919–1932 och han var stadsfullmäktiges representant i Stockholmssystemet och Frihamnsbolaget i respektive elva och tio år samt hade en rad andra kommunala uppdrag. Han tillhörde också riksdagens andra kammare 1921. Under 17 år var han styrelseledamot i Stockholms arbetarekommun där han bland annat var ordförande och sekreterare. Han var också engagerad i Svenska Journalistföreningen där han under en tid var vice ordförande.

Han var gift två gånger, första gången 1912–1934 med redaktören och politikern Ruth Gustafson (1881–1960). Andra gången gifte han sig 1935 med Ingrid Klingblom (1889–1957). Han hade två barn i första äktenskapet, Arne Gustafson (1906–1954), förste styrman vid Johnsonlinjen, och Vanja Lantz (1911–1992), översättare som fick Elsa Thulins översättarpris 1988, gift med banktjänsteman Åke Lantz.

Hjalmar Gustafson är begravd på Stockholms norra begravningsplats med sin andra hustru.

Referenser

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska journalister under 1900-talet
Journalister från Stockholm
Politiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1883
Avlidna 1961
Män
Victor Aimé Huber

Victor Aimé Huber, född 10 mars 1800 i Stuttgart, död 19 juli 1869 i Wernigerode, var en tysk lärd, politiker och litteratör. Han var son till Ludwig Ferdinand och Therese Huber.

I sitt omfattande författarskap behandlade Huber, som slutligen blev professor i romansk filologi i Berlin, med förkärlek Spaniens kultur och litteratur, som i Skizzen aus Spanien (4 band, 1828–1833), Geschichte des Cid (1829), Chronica del Cid (1844) och Spanisches Lesebuch (1832), alla för sin tid värdefulla verk.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 388-89.

Externa länkar 
 

Tyska romanister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska politiker under 1800-talet
Personer från Stuttgart
Födda 1800
Avlidna 1869
Män
Svensk uppslagsbok
Näshultasjön

Näshultasjön är en sjö sydväst om Eskilstuna i Eskilstuna kommun i Södermanland och ingår i . Sjön är lång och smal och är  meter djup. Den har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Näshultaån och har sitt utlopp i Hjälmarens ostligaste del.
Sommartid trafikeras Näshultasjön av ångbåten Gerda byggd 1865.

Delavrinningsområde 
Näshultasjön ingår i delavrinningsområde (656708-152957) som SMHI kallar för Utloppet av Näshultasjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 3 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Näshultaån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (65 procent) och jordbruk (13 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Bilder

Se även 
 Lista över insjöar i Eskilstuna kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Norrströms avrinningsområde
Insjöar i Södermanland
Insjöar i Eskilstuna kommun
Eskilstunaåns avrinningsområde
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Eugen Huber

Eugen Huber, född den 13 juli 1849, död den 23 april 1923, var en schweizisk jurist.

Huber blev professor i Basel 1880, i Halle 1888 och i Bern 1892. Efter en rik och omfattande författarverksamhet, med bland annat System und Geschichte des schweizerischen Privatrechts (4 band, 1886-93), erhöll Huber av Schweiz regering i uppdrag att utarbeta en för hela landet gemensam lagbok i civilrätt, där förut stor splittring rått. Arbetet, Schweizerisches Zivilgesetzbuch utkom 1907, och rönte allmänt erkännand i in- och utlandet, efterbildades i flera andra länder och alstrade en rik litteratur.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 389.

Noter

Schweiziska jurister
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid Basels universitet
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid Berns universitet
Personer från kantonen Zürich
Födda 1849
Avlidna 1923
Män
Svensk uppslagsbok
Oförenade malajstaterna

De Oförenade malajstaterna var en kollektiv benämning på fem brittiska protektorat på Malackahalvön: Johor, Kedah, Kelantan, Perlis, och Terengganu, under 1900-talets första hälft fram till 1946, då de tillsammans med andra delar i Brittiska Malaya: Straits Settlements (förutom Singapore) och de Förenade malajstaterna bildade Malajiska unionen. Två år senare blev unionen Malajiska federationen och slutligen Malaysia 1963 med införlivandet av Sabah (då Brittiska nordborneo), Sarawak och Singapore. Singapore blev självständigt 1965.

Jämfört med de Förenade malajstaterna åtnjöt de Oförenade malajstaterna en kvasisjälvständighet och större oberoende. Det ekonomiskt utnyttjandet av britterna var mycket mindre eftersom tonvikten mera låg på att hålla dessa stater i schack. En annan skillnad var att de fem Oförenade malajstaterna saknade gemensamma institutioner, och inte utgjorde en enda stat i internationell rätt. Det officiella språket i Oförenade malajstaterna var de facto malajiska (skrivet med Jawi-alfabetet).

Historia 

Johor accepterade 1885 ett fördrag om att bli ett brittiskt protektorat, och gav slutligen efter för brittiska påtryckningar att acceptera en resident "rådgivare" 1904. Johor, som tidigare tvingats avträda Singapore till britterna,  blev därmed den sista självständiga malajiska staten att förlora sin suveränitet. Till skillnad från de övriga Malajstaterna under brittiskt beskydd, blev Johor aldrig en del av Förenade Malajstaterna (som bildats 1895).

Enligt Anglo-siamesiska fördraget 1909 överlät Siam sin överhöghet över några av de norra Malajstaterna (Kelantan, Terengganu, Kedah och Perlis) till Storbritannien. Dessa stater blev sedan brittiska protektorat. Med japansk hjälp återkom de tillfälligt under thailändsk jurisdiktion under senare delen av andra världskriget.

Källor

Asien under 1900-talet
Tidigare brittiska besittningar
Historiska länder och riken i Asien
Malaysias politiska historia
Stater och territorier upplösta 1946
Richard Sheldon

Richard "Dick" Sheldon, född 9 juli 1878 i Rutland i Vermont, död 23 januari 1935 i New York, var en amerikansk friidrottare.

Sheldon blev olympisk mästare i kulstötning vid sommarspelen 1900 i Paris.

Källor 

Födda 1878
Amerikanska kulstötare
Amerikanska diskuskastare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1900
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1900
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1900 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1900
Män
Avlidna 1935
Idrottare från Vermont
Max Huber

Max Huber, född 28 december 1874, död 1 januari 1960, var en schweizisk folkrättslärd.

Huber blev 1902 professor i Zürich, var sakkunnig i frågor rörande Nationernas förbund, blev 1921 domare vid Mellanfolkliga domstolen i Haag och dennas ordförande 1924. Huber har utgett åtskilliga arbeten i folkrätt och tillhörde internationella juristkommission 1920 i Ålandsfrågan. Han blev 1932 juris hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 385.

Noter

Schweiziska jurister
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Personer från Zürich
Födda 1874
Avlidna 1960
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Zürichs universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Mottagare av Pour le Mérite
Up with People

Up with People, som startades 1965, är en amerikansk ungdomsorganisation som ger ungdomar i åldern 17-29 år möjlighet att resa 6-12 månader runt om i världen. Up with People är en non-profit, icke-religiös och opolitisk organisation. Syftet är att utbilda och skapa förståelse för olika kulturer runt om i världen. Ungdomarna gör volontärarbete och bor i värdfamiljer i varje stad gruppen besöker. Up with People uppträder med en musikalisk familjeshow som speglar den värld vi lever i. Showen, som består av både musik, sång och dans innehåller både egenskrivet material såväl som musik från olika årtionden och olika länder.  Denna show bygger på ett tema om lika värde mellan människor. Varje grupp innehåller 70-100 studenter från cirka 20-25 länder som turnerar i flera länder under en längre period.

Up with People har idag samarbeten med flera amerikanska universitet och colleges som gör att men kan erhålla collegebetyg när man reser med Up with People.

Up with People har över 22.000 alumni från över 60 länder i världen.

Organisationen lade ned sin verksamhet 2000 och återupptog den 2004.

Kända medlemmar
Glenn Close deltog i tonåren i framträdanden av Up with People under 1960-talet.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Utbildningsinstitutioner bildade 1965
Universella värden

Universella värden är ett västerländskt politiskt begrepp som innebär att vissa liberala  principer är allmängiltiga och därför omfattar alla människor, överallt i världen, oavsett kulturella eller politiska förutsättningar. Efter franska revolutionen formaliserades dessa rättigheter till vad som finns idag, men grunden för dem är lagda redan under antiken, för mer än 2000 år sedan. 

Universella värden är exempelvis mänskliga rättigheter, demokrati, yttrandefrihet, åsiktsfrihet och allmän och lika rösträtt. Dessa värden innebär en strävan mot självstyre och ökad frihet för individen. Tanken om dessa universella värden har mött kritik såväl politisk som religiöst, historiskt inte minst från den kristna kyrkan. I modern tid har demokratin som universellt värde ifrågasatts av bland annat statsvetaren Samuel P. Huntington i boken The Clash of Civilizations där han driver tesen att alla människor inte vill ha demokrati och att det därför inte heller kan anses vara ett universellt värde. I boken skriver han att västerlandets universalism (filosofiskt och teologiskt begrepp) är något som inte passar hela världen.

Se även 
 Universella rättigheter
 Neokonservatism
 Internationalism
 Den nya världsordningen
 Naturrätt
 Jus soli
 Jus sanguinis
 Bördsrätt
 Indigenatsrätt

Referenser

Noter

Tryckta källor 
  

Liberalism
Politiska termer
Rättsprinciper
Mont Blanc de Courmayeur

Mont Blanc de Courmayeur (Italienska: Monte Bianco di Courmayeur) är den sekundära toppen av Mont Blanc; den ligger på den italienska sidan av Mont Blanc-massivet, och är den näst högsta toppen i Alperna.

Toppen ligger sydost om huvudtoppen Mont Blanc, till vilken den är förbunden via passet Col Major. Toppen kan nås via Bosses-ryggen, eller Peuterey- och Brouillard-ryggarna.

Mont Blanc de Courmayeur ligger enligt italienska Istituto Geografico Militares (IGM) karta helt och håller i Italien,  men det franska Institut Géographique National (IGN) anger att toppen ligger på gränsen mellan Frankrike och Italien.

Referenser

Berg i Italien
Berg i Alperna
Roque Máspoli

Roque Gastón Máspoli Arbelvide, född 12 oktober, 1917 i Montevideo, död 22 februari, 2004 i Montevideo, var en uruguayansk fotbollsmålvakt och tränare. Han är mest känd för sitt deltagande av Maracanazo (sista matchen vid VM 1950).

Efter spelarkarriären sadlade Máspoli om till tränare och förbundskapten (för Uruguay och Ecuador). Han var tränare för Peñarol vid fem tillfällen och lyckades bland annat vinna den inhemska ligan fem gånger, Copa Libertadores (1966) och Interkontinentala cupen (1966).

Referenser 

Män
Födda 1917
Avlidna 2004
Uruguayanska fotbollsmålvakter
Uruguayanska fotbollstränare
Spelare i Club Nacional de Football
Spelare i Liverpool Fútbol Club
Spelare i CA Peñarol
Spelare i VM i fotboll 1950
Spelare i VM i fotboll 1954
Tränare i CA Peñarol
Tränare i Elche CF
Tränare i Club Sporting Cristal
Tränare i Barcelona Sporting Club
Världsmästare i fotboll
Isla Espíritu Santo

Isla Espíritu Santo är en cirka 80 km² stor ö i Californiaviken. Ön ingår i kommunen La Paz i den mexikanska delstaten Baja California Sur. Ön ligger ungefär 32 km norr om kommunens huvudort La Paz som ligger på halvön Baja California. Genom en bara 140 meter bred sund skils Espíritu Santo från den mindre ön Isla Partida.

Hela ön köptes 2003 av den amerikanska miljöskyddsorganisationen The Nature Conservancy för att bevara naturen. Även 490 km² av det omgivande havet ingår i skyddsområdet. Hela regionen är rik på djur- och växtarter. Här finns till exempel större kolonier av kaliforniskt sjölejon och havssköldpaddor. Området är en rastplats för hammarhajar under vandringen. Med den svarta åsneharen (Lepus insularis) förekommer ett endemiskt däggdjur på ön.

Referenser

Externa länkar 
 Gulf of California , The Nature Conservancy om organisationens aktiviteter i Californiaviken.

Baja California Sur
 Öar i Baja California Sur
Oberoende olympiska idrottsutövare i olympiska sommarspelen 2012

Deltagare från Nederländska Antillerna och Sydsudan deltog i olympiska sommarspelen 2012 som oberoende olympiska idrottsutövare. Detta dels på grund av att Internationella olympiska kommittén efter Nederländska Antillernas upplösning 2010 drog tillbaka områdets nationella olympiska kommittés medlemskap. Samt att Sydsudan, som det unga land det var, ännu inte bildat någon erkänd olympisk kommitté. Vid spelen kommer fyra idrottare delta under den olympiska flaggan. Tre från Nederländska Antillerna, Philipine Van Aanholt i segling, Liemarvin Bonevacia i friidrott och Reginal De Windt i Judo, och en från Sydsudan, Guor Marial i maraton.

I friidrotten slutade den sydsudanske maratonlöparen Guor Marial 47:a och Liemarvin Bonevacia kom sist i sin semifinal på 400 m. Reginal De Windt åkte ut i första omgången av judons 81 kg-klass mot ryssen Ivan Nifontov. I damernas laser radial slutade seglaren Philipine van Aanholt 36 efter 10 seglingar då hon inte avancerade till medaljracet.

Idrotter

Friidrott

Key
Notera–Placeringar för ett lopp är enbart inom idrottarens eget heat
Q = Kvalificerade sig till nästa omgång
N/A = Omgång inte möjlig för grenen

Judo

Segling

Referenser 

Nationer i olympiska sommarspelen 2012
2012
Nederländska Antillerna i olympiska sommarspelen
Malajiska unionen

Malajiska unionen var en federation av de brittiska protektoraten Förenade och Oförenade malajstaterna och två Straits Settlements, kronkolonierna i Penang och Malacka. Det var en efterföljare till Brittiska Malaya och var tänkt att ena Malackahalvön förutom Singapore under en gemensam regering för att förenkla administrationen. På grund av motstånd från malajiska nationalister upplöstes Malajiska unionen 1948 och ersattes av Malajiska federationen, som återställde de symboliska positionerna för härskarna i de nio Malajstaterna.

Motstånd 

De etniska malajerna var redan från början emot den Malajiska unionen. Redan en månad efter grundandet av unionen bildades UMNO, som bas för motståndet.

Malajernas motstånd hade tre huvudorsaker:
sättet, på vilket britterna hade fått sultanernas underskriftDe anklagelses för samarbete under den japanska ockupationen och hotades att bli detroniserade.
urholkningen av sultanernas maktDe traditionella härskarna över de malajiska staterna måste överlämna nästan alla befogenheter till den brittiska kronan, med undantag för kulturella och religiösa frågor. Hela unionen styrdes av en brittisk guvernör.
det generösa beviljandet av medborgarskapI Malajiska unionen gällde jus soli. Alla medborgare utlovades lika rättigheter oavsett etnisk tillhörighet. Malajerna kritiserade främst att de kineser som hade invandrat nyligen kunde erhålla medborgarskap i Malaya. Kineserna ansågs på grund av sin dominerande ställning i ekonomin som ett hot mot den ekonomiska utvecklingen i Malaya.

Källor

Asien under 1940-talet
Tidigare brittiska besittningar
Historiska länder och riken i Asien
Malaysias politiska historia
Stater och territorier bildade 1946
Stater och territorier upplösta 1948
Arktiskt långebarn

Arktiskt långebarn (Lumpenus fabricii) är en ålliknande bottenfisk som tillhör familjen tångsnärtefiskar.

Utseende 
Det arktiska långebarnet är en slank, avlång fisk med en kropp som smalnar av bakåt. Ryggfenan, som har mellan 62 och 65 mjukstrålar, löper längs hela ryggens längd, med en puckel strax bakom den främre änden. Analfenan är kortare och löper längs ungefär två tredjedelar av fiskens längd. Både den och ryggfenan når ända fram till stjärtfenan som har en rundad bakkant. Bröstfenorna är stora och breda, medan bukfenorna saknas nästan helt. Kroppen är ljusbrun med rundade, ljusa fläckar. Den kan bli drygt 36 cm lång.

Arten är mycket lik spetsstjärtat långebarn, men fläckarna är mindre, och stjärtfenan är mer rundad hos denna art.

Vanor 
Arktiskt långebarn är en bottenfisk, som lever på sand- och klippbotten ner till 235 m djup, gärna med alger eller sjögräs. Födan består av kräftdjur, musslor, maskar och fiskrom.

Utbredning 
Utbredningsområdet är cirkumpolärt kring Arktis från Barents hav österut till västra Grönland, från norra Ochotska havet till sydöstra Alaska samt i nordvästra Atlanten söderut till Nova Scotia.

Referenser 

Abborrartade fiskar