kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olle Lönnaeus

Björn Olof (Olle) Lönnaeus, född 17 januari 1957, är en svensk journalist och författare.

Olle Lönnaeus har avlagt juristexamen vid Lunds universitet och gjorde notarietjänstgöring vid Malmö tingsrätt.
Lönnaeus arbetar som politisk reporter på tidningen Sydsvenskan. Han har vid flera tillfällen fått journalistiska pris för undersökande reportage. Tre gånger har han vunnit Grävande journalisters guldspade tillsammans med Erik Magnusson: 1994 för artikelserien "Systemskifte Malmö", 1998 för serien "Malmös val" och år 2000 för serien "Människosmuggling". Lönnaeus har gjort flera reportageserier i Mellanöstern.

Hösten 2009 debuterade Lönnaeus som romanförfattare med boken Det som ska sonas (Damm förlag). Romanen belönades med Svenska Deckarakademins pris till årets debutant. Året därpå fick Lönnaeus Studieförbundet Vuxenskolans författarpris. I april 2010 gavs Det som ska sonas ut i Italien av förlaget Newton Compton under titeln Il bambino della citta ghiacciata. I september 2010 kom Lönnaeus andra roman Mike Larssons rymliga hjärta, även den på Damm förlag. Böckerna är översatta till nio språk och utgivna i tio länder. I maj 2012 kom Lönnaeus tredje roman En enda sanning. I september 2014 gav Lönnaeus ut sin fjärde roman Jonny Liljas skuld (Massolit förlag). Det är den första volymen i en serie om Malmöpolisen Jonny Lilja, som inte bara är en narkotikaspanare, utan också inbiten pokerspelare. År 2016 kom Marias tårar och i augusti 2018 den tredje Jonny Lilja-boken Tiggarens hand (Bokfabriken).

Bibliografi
1995 – Inge Naning hittar rätt : boken om EU (tillsammans med Daniel Rydén)
2009 – Det som ska sonas
2010 – Mike Larssons rymliga hjärta
2012 – En enda sanning
2014 – Jonny Liljas skuld
2016 – Marias tårar
2018 – Tiggarens hand
2020 – Gamen (Operatören del 1, Simon)
2022 – Vakthundarna (Operatören del 2, Simon)

Priser och utmärkelser
1994 – Guldspaden för artikelserien "Systemskifte Malmö" (tillsammans med Erik Magnusson)
1998 – Guldspaden för "Malmös val" (tillsammans med Erik Magnusson)
2000 – Guldspaden för "Människosmuggling" (tillsammans med Erik Magnusson)
2009 – Svenska Deckarakademins debutantdiplom för Det som ska sonas
2010 – Studieförbundet Vuxenskolans författarpris
2011 – Fadimepriset för artikelserien i Sydsvenskan "Haram – förbjudet i islams namn" (tillsammans med Niklas Orrenius, Erik Magnusson och Hussein El-Alawi)

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1957
Levande personer
Män
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Oleksandra Stadnjuk

Oleksandra Oleksandrivna Stadnjuk (ukrainska:Олександра Олександрівна Стаднюк), under en period gift Sjysjljuk, född 16 april 1980 i Tjerkassy, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk friidrottare som tävlar i längdhopp och tresteg. 

Stadnjuks bästa internationella resultat är en sjunde plats vid inomhus-VM 2006 i Moskva. Hon deltog i längdhopp vid VM 2005 i Helsingfors och 2007 i Osaka där hon båda gångarna tog sig till final och slutade på nionde plats med 6,40 respektive på tionde plats med 6,47. Hon deltog också i OS 2008 i Peking, men med 6,19 i kvalet hamnade hon på en sjuttonde plats och missade finalen.

Stadnjuk var ukrainsk mästare i tresteg 2005 samt i tresteg-inomhus 2005-2006 och i längdhopp-inomhus 2008.

Personliga rekord

Utomhus 
Längdhopp: 6,75 0.0 Chania (Kreta) 9 juni 2007 
Tresteg: 14,20 0.0 Jalta 7 juni 2008

Inomhus 
Längdhopp: 6,64 Kiev 13 januari 2006 
Tresteg: 14,34 Moskva (Olimpijskij) 11 mars 2006

Källor 
Oleksandra Stadniuk Biography and Olympic Results - Olympics at Sports-Reference.com  
IAAF profil - Oleksandra Stadnyuk

Noter

Ukrainska trestegshoppare
Ukrainska längdhoppare
Personer från Tjerkasy
Födda 1980
Levande personer
Kvinnor
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Troels Marstrand

Troels Caspar Daniel Marstrand, född den 13 maj 1815 i Köpenhamn, död där den 23 augusti 1889, var en dansk industriman, son till Nicolai Jacob Marstrand.

Efter att ha varit skrivbiträde i Skælskør lärde han sig bagaryrket i Køge och reste 1835 utomlands som bagarlärling. 1837 kom han tillbaka, blev först kontorist hos polismästaren i Helsingør och övertog 1839 faderns bageri, som modern hade drivit som änka.

Han utvidgade det väsentligt, förenade det 1850 med en ångkvarn, köpte 1857 Vodrofgaards kvarn och upprättade där med ett intressentsällskaps hjälp ett betydande bryggeri. 1857—63 var han borgarrepresentant.

Då han (efter 1865) av hälsoskäl företog en rad större och mindre resor, kom han i livlig förbindelse med folkhögskolorna på Askov och Vallekilde. Hela sin originella, självständiga personlighet har han visat i sin bok Slægten Marstrand (1885).

Källor

Externa länkar 

Personer inom Danmarks näringsliv under 1800-talet
Födda 1815
Avlidna 1889
Män
Personer från Köpenhamn
Torbjörn Lundqvist

Henry Torbjörn Lundqvist, född 28 december 1958 i Gustafs församling, idag i Säters kommun, Dalarnas län,  är en svensk ekonomisk historiker. Han är filosofie doktor (1995) och docent i ekonomisk historia i Uppsala, var forskare vid universitetet och därefter vid Institutet för framtidsstudier (2000-2012), Stockholm. Han var 2009-2012 även knuten till Centre for Sustainable Communications, KTH. Han var tidigare verksam vid forskningsinstitutet Ratio och forskade om lönebildning i näringslivet. 

Lundqvist har beskrivit kartellväsendets framväxt och konkurrenspolitiken. Andra områden som Lundqvist forskat inom är alkoholpolitik, arbetsgivarpolitik, arbetskraftsinvandring, det hållbara samhället, statlig omvärldsanalys, IT:s betydelse i framtidens samhälle, samt framtidens arbetsliv. Lundqvist ingår även i Vin- och sprithistoriska museets stipendiekommitté för forskning om alkoholkultur.

Referenser 
 Torbjörn Lundqvists publikationer  i bibliotekskatalogen Libris.

Noter 
 

Svenska docenter
Svenska ekonomhistoriker
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1958
Levande personer
Män
Litauen i olympiska vinterspelen 2010

Litauen deltog vid de olympiska vinterspelen 2010.

Uttagna till OS

Återbud 
Litauen hade kvalificerat sig för deltagande i konståkning under de olympiska vinterspelen 2010 efter att Deividas Stagniūnas och Katherine Copely kom på 14:e plats i Världsmästerskapen i konståkning 2009 men eftersom Katherine Copely inte var Litauansk medborgare så kunde de inte tävla. Katherines begäran om medborgarskap nekades av president Dalia Grybauskaitė och platsen lämnades tom.

Källor 

 Lithuania athletes

Externa länkar
 CTV Olympics

2010 i Litauen
Litauen i olympiska vinterspelen
Nationer i olympiska vinterspelen 2010
VM i snooker 2007

VM i snooker 2007, 888.com World Snooker Championship, spelades i The Crucible Theatre i Sheffield, England, den 21 april–7 maj 2007. John Higgins vann sin andra VM-titel efter att ha slagit Mark Selby i finalen med 18–13.

Händelser under turneringen 
 VM-finalen mellan John Higgins och Mark Selby är den final som har slutat senast på kvällen, klockan 00:54 lokal tid (01:54 svensk tid). Man slog därmed rekordet från föregående år med bara några minuter.

 John Higgins ledde med 12–4 efter första dagens finalspel. Mark Selby jobbade sig dock nästan ikapp till 13–14, men därefter vann Higgins fyra raka frames och matchen med 18–13.

 Regerande mästaren Graeme Dott råkade ut för The Crucible Curse och förorade mot Ian McCulloch i första omgången.

 John Higgins gjorde VM:s 1000:e century i semifinalen mot Stephen Maguire.

 Tidigare världsmästarna, tillika kommentatorerna och åldermännen på touren, Steve Davis och John Parrott, möttes i första omgången i en uppmärksammad match. Det blev överraskande Parrott som vann matchen. Parrott överraskade även i andra omgången genom att hålla jämna steg med Shaun Murphy ända till 8–8.

 Matthew Stevens ledde med 12–7 i kvartsfinalen mot Murphy och var bara ett frame från vinst. Men Murphy vände och vann med 13–12, något som aldrig tidigare inträffat i en professionell match över 25 frames.

 John Higgins vann sin andra titel nio år efter sin första, det längsta gapet mellan två vinster sedan hans namne Alex Higgins vann 1972 och 1982.

 Det gjordes 68 centuries i turneringen, ett delat rekord med 2002. Rekordet skulle komma att slås 2009.

Resultat 

2007 i Storbritannien
Snookersäsongen 2006/2007
2007
Sportevenemang i Sheffield
Vympel R-27

Vympel R-27 med NATO rapporteringsnamn AA-10 Alamo är en jaktrobot utvecklad i Sovjetunionen. Roboten förekommer i versioner med olika målsökare även om de med semiaktiv radarmålsökare är vanligast.

Varianter 
R-27R AA-10 Alamo-A, semiaktiv radarmålsökare. Räckvidd upp till 80 km under optimala förhållanden.
R-27T AA-10 Alamo-B, version med infraröd målsökare. Vikt 248 kg. Räckvidd från 3 km till 70 km. 
R-27ER AA-10 Alamo-C, version med semiaktiv radarmålsökare och förlängd räckvidd, vilken är 70 cm längre och har något större diameter. Räckvidd 130 km. Togs i bruk 1990. 
R-27ET AA-10 Alamo-D, version med infraröd-målsökare och förlängd räckvidd, vilken är 70 cm längre och har något större diameter. Räckvidd 120 km. Vikt 348 kg. Togs i bruk 1990. 
R-27AE AA-10 Alamo-E, version med aktiv radarmålsökare och förlängd räckvidd. Räckvidd från 1 km till 130 km. Vikt 349 kg. 
R-27EM, version med semiaktiv radarmålsökare med en uppgraderad målsökare för att klara lågt flygande mål över vatten. 
R-27P, Signalsökande robot liknande den amerikanska AGM-45 Shrike.

Externa länkar 

Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Sovjetiska jaktrobotar
Scots Greys

Scots Greys var ett kavalleriregement i den brittiska armén från 1678 till 1971. Under befäl av Wellington sattes de in mot Napoleons kyrassiärer i slaget vid Waterloo 1815. Det fruktade kavalleriet var väldisciplinerat och beväpnat med svärd. Under sitt anfall mot Napoleons kavalleri tog de dock mycket stryk, och retirerade.

 
Storbritanniens militärhistoria
Kavalleriregementen
Nato-rapporteringsnamn

Nato-rapporteringsnamn är icke hemligstämplade kodnamn på olika typer av militärmaterial från Kina, Ryssland och historiskt även Sovjetunionen och länderna i Warszawapakten. Den första bokstaven i namnet är beroende på utrustningens användningsområde. Syftet är att ge ett lätt igenkänt och entydigt namn på utrustning, något som är särskilt viktigt när den ursprungliga beteckningen är okänd eller är lätt att förväxla med något annat namn.

Motsvarande har USA:s försvarsdepartement sina egna beteckningar för robotar: AA- (air-to-air), AS- (air-to-surface), SA- (surface-to-air), SS- (surface-to-surface), −N- (naval), −X- (developmental) och AT- (anti-tank).

Robotar 
 A — Jaktrobotar (till exempel Aphid, AA-8)
 K — Attackrobotar avfyrade från flygplan (till exempel Kent, AS-15)
 G — Luftvärnsrobotar (till exempel Guideline, SA-2)
 S — Markattack-, sjömåls- och pansarvärnsrobotar från (till exempel Satan, SS-18)

Flygplan 
Propellerflygplan (inkl. turboprop) har enstaviga namn, jetflygplan har tvåstaviga namn medan helikoptrar har båda. Nato började att använder systemet år 1955.
 F — Jaktplan och senare även attackflygplan (till exempel Frank och Fishbed)
 B — Bombplan (till exempel Bear och Blinder)
 C — Transportflygplan (till exempel Cock och Cossack)
 H — Helikoptrar (till exempel Hind)
 M — Övriga som skolflygplan, spaningsflygplan, tankflygplan och sjöflygplan (till exempel Mail och Mainstay)

Ubåtar 
Kodnamnen på ubåtar använder sig av ett annat system som bygger på det engelskspråkiga bokstaveringsalfabetet. Till exempel har ubåtar av Plavnik-klassen kodnamnet Mike och ubåtar av Antej-klassen kodnamnet Oscar.

Två klasser bryter det mönstret, vilket skapar en viss förvirring. Den första är Akula-klassen (Projekt 971 Sjtjuka-B) som, enligt brittisk tradition, fick namn efter den första ubåten i klassen, K-284 Akula. Den andra är Typhoon-klassen som på ryska heter Projekt 941 Akula.

Fartyg 
Fartygsklasser har fått namn efter det (förmodat) första fartyget i klassen i de fall namnet har varit känt. I övriga fall har klassen fått ett godtyckligt ryskklingande namn.

Övrig utrustning 
Radarstationer har i vissa fall fått rapporteringsnamn. Dessa namn baseras på deras utseende (till exempel Bas Drum och Knife Rest) eller deras signalegenskaper (till exempel Down Beat och Kite Screech).

Nato
Militär utrustning
Dalen/Krokslätts FF

Dalen/Krokslätts Fotbollsförening är en fotbollsklubb från stadsdelen Krokslätt i Göteborg och Mölndal (Mölndals kommun), bildad 1985 genom sammanslagning av Krokslätts FF och BK Dalen. Laget spelar sina hemmamatcher på Krokslättsvallen i Mölndal. Klubben spelar i gula och blå tröjor och blåa byxor, bortadräkten består av orangea tröjor och strumpor med svarta shorts.

Historik 
Föreningen bildades 1985 genom sammanslagning av Krokslätts FF (8 säsonger i näst högsta serien, hemmahörande på Krokslättsvallen) och BK Dalen (hemmahörande på Kvarnbyvallen). Dalen-KFF spelade premiäråret 1986 i division VII men har därefter avancerat i seriesystemet. Som bäst har laget spelat sex säsonger i division III, senast säsongen 2020. Säsongen 2022 spelade laget i division V, en serie som man vann.

När föreningen bildades medföljde Krokslätts damlag men laget spelade endast en säsong som Dalen-KFF.

Spelare

Truppen 2012/2013 
Korrekt per den 27 juni 2013

Noter

Källor

Fotbollsklubbar i Göteborg
Sportklubbar i Mölndals kommun
Sportklubbar bildade 1985
Krokslätts FF

Krokslätts FF var en fotbollsförening från stadsdelen Krokslätt i Mölndal, bildad 1919 och upplöst 1985 genom sammanläggning med BK Dalen i Dalen/Krokslätts FF.

Krokslätt spelade åtta säsonger i gamla division II, den näst högsta divisionen i fotboll. Största framgången nådde klubben säsongen 1932/33 då KFF vann den västra serien  och fick kvala till Allsvenskan. I kvalspelet mötte föreningen Halmstads BK och förlorade båda matcherna, Halmstad vann med 3-0 i Halmstad och med 1-0 i Göteborg. Klubben har också spelat 17 säsonger i den tredje högsta divisionen.

Lagets sista säsong i division II kom att bli 1943/1944 och efter degraderingen från division III 1951/1952 föll det tillbaka i seriesystemet. Föreningens sista säsong 1985 tillbringades i division VII. Krokslätt hade även ett damlag i seriespel fr.o.m. säsongen 1972, som även det följde med in i den nya föreningen Dalen/Krokslätt.

Se vidare 
 Dalen/Krokslätts FF (efterföljarklubb)

Noter

Källor

Fotbollsklubbar i Göteborg
Sportklubbar i Mölndals kommun
Sportklubbar bildade 1919
Sportklubbar upplösta 1985
Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Lapplandsveckan

Lapplandsveckan är en kristen konferens i den svenska pingströrelsens regi som varje år hålls i byn Husbondliden i Lappland. Hit kommer varje år cirka 10 000 besökare för att lyssna på predikanter och musiker.

Det hela började som en bibelstudievecka 1919.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
webbplats 

Evenemang i Sverige
Lycksele kommun
Pingströrelsen i Sverige
Återkommande evenemang i juli
Återkommande evenemang i juni
Återkommande evenemang med premiär 1919
Konferenser i Sverige
You're Making Me Hot-Hot-Hot

You're Making Me Hot-Hot-Hot är en låt som framfördes av sångerskan Linda Pritchard i Melodifestivalen 2010 i deltävlingen i Örnsköldsvik. Där den hamnade på femteplats efter omröstning nummer två.

Listplaceringar

Källor
Information i Svensk mediedatabas.

Fotnoter

Melodifestivalbidrag 2010
Musiksinglar 2010
Singlar utgivna på M&L Records
Engelskspråkiga sånger
Keep On Walking

Keep On Walking är en låt som skrevs och framfördes av sångaren Salem Al Fakir i Melodifestivalen 2010 i deltävlingen i Örnsköldsvik. Den gick direkt vidare till finalen i Globen och slutade 2:a. Låten handlar enligt honom själv om att "resa sig upp och gå vidare när man en gång har fallit."

Låten blev även en stor framgång på radio och på listorna. På Trackslistan blev den 2010 års tredje största hit.

I Dansbandskampen 2010 tolkades låten av Wizex.

Listplaceringar

Källor

Externa länkar 
 Keep On Walking på Svensk mediedatabas

Låtar av Salem Al Fakir
Melodifestivalbidrag 2010
Musiksinglar 2010
Singlar utgivna på EMI Music Sweden
Engelskspråkiga sånger
John Edwards (racerförare)

John Michael Edwards, född den 11 mars 1991 i Louisville i Kentucky i USA, är en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Edwards blev den yngste kända föraren av formelbilar när han körde i Skip Barbers serie som tolvåring 2003. Han vann sin första tävling redan samma höst, vilket gör honom till den yngste föraren som vunnit med formelbilar någonsin. Han flyttade därefter till Europa och tävlade i formel Renault utan tillräckliga framgångar för att kunna avancera. Säsongen 2007 körde Edwards i Champ Car Atlantic med en niondeplats som resultat. Efter det bytte Edwards till Star Mazda Championship, där han tog hand om mästerskapstiteln säsongen 2008. Edwards körde därefter säsongen 2009 i Atlantic, där han besegrade Jonathan Summerton och Simona de Silvestro, vilket gav honom en knapp titel.

Amerikanska racerförare
Racerförare från Kentucky
Födda 1991
Levande personer
Män
Red Bull Junior Team
Niccolò De Martino

Niccolò De Martino, född 3 december 1701, död 8 december 1769, var en italiensk matematiker.

Martino var professor i matematik vid universitetet i Neapel. Han var den mest berömda inom en grupp forskare i Neapel vilka anslöt sig till Isaac Newtons lära. Han invaldes 1747 som ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm, men blev ej uppförd i ledamotsförteckningen och det är osäkert om han blev fullvärdig medlem.

Externa länkar
La corrispondenza epistolare tra Niccolò De Martino e Girolamo Settimo

Italienska matematiker
Italienska professorer
Män
Födda 1701
Avlidna 1769
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Stockholms kammarkör

Stockholms Kammarkör (SKK) är en fristående, blandad kör med ca 30 medlemmar som bildades 1981. Sedan 2022 är Jakob Grubbström körens dirigent och konstnärlige ledare. Repertoaren är blandad, både sakral och profan, och omfattar både stora verk för kör och orkester, äldre och nutida a cappella-verk, samt svensk körlyrik. Under åren har kören turnerat till Kanada, Ryssland, Italien och Frankrike.

Stockholms Kammarkör framträder regelbundet i Stockholmsområdet och kören har sedan många år ett samarbete med Ulriksdals Slottsteater Confidencen, dels på Valborgsmässoafton, då operasångerskan Kjerstin Dellert också medverkar, dels vid ytterligare en konsert under året. Ur senaste årens produktioner kan nämnas uppförande av Bachs Johannespassion, konserter i Wien och på Sound of Stockholm på Kulturhuset, Carmina Burana på Folkoperan/Globen, Konserthusets Julkonserter, medverkan i Stockholms Kulturnatt, Missa Brevis och Chichester Psalms av Leonard Bernstein i Stockholm och Gävle i oktober och Händels Messias.

Dirigenter 
 1981 - 2001 Anders-Per Jonsson
 2002 - 2009 Christoffer Holgersson 
 2009 - 2010 Maria Goundorina
 2010 - 2012 Jerica Gregorc Bukovec
 2012 - Florian Benfer

Externa länkar 
Körens webbplats

Svenska blandade körer
Musik i Stockholm
Musikgrupper bildade 1981
Sveriges energiminister

Sveriges energiminister är det statsråd i Sveriges regering som ansvarar för energifrågor. 
Energifrågorna har sorterat under olika departement och är idag placerade på Klimat- och näringslivsdepartementet.

Lista över Sveriges energiministrar

Referenser

Energiminister
Luftkrigsskolan

Luftkrigsskolan eller Ilmasotakoulu är en försvarsgrensskola på högskolenivå inom flygvapnet som verkat sedan 2005. Förbandsledningen är förlagd vid Jyväskylä flygplats i Tikkakoski.

Historik
Tidigare gavs den inledande pilotutbildningen av Luftkrigsskolan i Kauhava, men 2005 delades utbildningen och en ny skola bildades i Tikkakoski som övertog namnet Luftkrigsskolan och skolan i Kauhava erhöll i stället namnet Flygkrigsskolan.

Verksamhet
Luftkrigsskolan är flygvapnets försvarsgrensskola och en militär läroinrättning på högskolenivå. Luftkrigsskolan står för grundläggande pilotutbildning för beväringar inom det finländska flygvapnet. Piloterna flyger under sin utbildning  Vinka och efter avslutad grundutbildning överförs piloterna till Flygkrigsskolan i Kauhava, där de påbörjar flygutbildning med jetflygplanet Hawk. Vidare utbildas personal, reservister och beväringar för uppgifter inom flygvapnet och luftförsvaret.

Ingående enheter
Utbildningsbataljonen vid Luftkrigsskolan består av en stab samt fyra grundenheter, vilka är Signalteknikkompaniet, Flygteknikkompaniet, Flygvapnets underofficersskola och Flygvapnets reservofficersskola.

Förbandschefer
Förbandschefen tituleras skolchef och har tjänstegraden överste.

2005–2006: Överste Juha Suonperä
2006–2008: Överste Kari Salmi
2009–2011: Överste Harri Leppälaakso
2012–2012: Överste Pertti Kelloniemi
2012–2014: Överste Petri Tolla
2014–2015: Överste Pasi Hakala
2016–2017: Överste Kimmo Hyvärinen
2017–2019: Överste Mikko Punnala
2019–2022: Överste Henrik Elo
2022–20xx: Överste Vesa Mäntylä

Namn, beteckning och förläggningsort

Referenser

Noter

Översättningar

Externa länkar
Luftkrigsskolans officiella webbsida

Militär utbildning i Finland
Finländska försvarsmaktens skolor
Finländska flygvapenförband
Jyväskylä garnison
Utbildningsinstitutioner bildade 2005
Finländska militära enheter bildade 2005
BK Drott

Bollklubben Drott var en fotbollsklubb från Helsingborg i Skåne, hemmahörande på Raus Plantering. Klubben grundades 1918 och upphörde som förening 1991 då de slog sig samman med Helsingborgs Södra BK och Helsingborgs BoIS för att skapa Helsingborgs Södra BIS.

Klubben har spelat fyra säsonger i den näst högsta divisionen i fotboll, och var nära att gå upp i Allsvenskan bl.a. säsongerna 1930/31 blott en poäng bakom värsta konkurrenten Malmö FF, och 1932/33 då de kom tvåa bakom Halmstads BK. Klubben har även spelat tretton säsonger i den tredje högsta divisionen.

Spelardräkten var blåvitrandig tröja och blå byxor. Hemmaplan var länge Heden, men när man spelade i elitfotbollen var det Olympia. Publikrekordet var 1.518 åskådare.

Noter

Källor

Sportklubbar bildade 1918
Fotbollsklubbar i Helsingborg
Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar upplösta 1991
Book of Martyrs

Book of Martyrs (egentligen Actes and Monuments, även känd som Foxe's Book of Martyrs) är en bok av John Foxe, utgiven 1563. I boken beskriver Foxe de kristna, främst brittiska, martyrerna i den västerländska historien från det första århundradet till och med tidigt 1500-tal. Stor vikt läggs vid de protestantiska martyrerna under 1500-talet under Maria den förstas regim. Boken är en klassiker och är rikt utrustad med illustrationer.

Bokens historik

Första upplagan

Foxe påbörjade boken 1552, under Edvard VI:s regim. 1554, då han ännu befann sig i exil, publicerade han en skrift som skulle förebåda den stora martyrboken. I boken, som skrevs på latin, fokuserade han främst på förföljelserna av de engelska lollarderna under 1400-talet. Under 1550-talet samlade han vidare på material om förföljelser mot de kristna genom hela historien, vilket ledde fram till den första latinska upplagan av den berömda boken 1559. 1563 publicerade Foxe den första engelska utgåvan av boken. Det var en gigantisk volym på 1800 sidor, omkring tre och en halv gånger så lång som den latinska boken. 

Andra upplagan

Foxe fick kritik för vissa delar av den första upplagan och i den andra upplagan, som gavs ut 1570, hade han tagit intryck av den kritiken. Denna version mottogs med större välvilja från den engelska kyrkan. 

Tredje och fjärde upplagan

Foxe publicerade en tredje upplaga 1576, men den upplagan var i stort sett identisk med den andra upplagan. Den fjärde och sista upplagan, publicerad 1583, hade större typsnitt och bättre papperskvalitet. Den bestod av två volymer på omkring 2000 sidor med dubbla kolumner. Bokens omfattning i denna upplaga var omkring fyra gånger så lång som bibeln. Boken har beskrivits som den största och mest komplicerade boken som publicerats vid denna tid, då boktryckarkonsten i England ännu bara var några decennier gammal.

Se även 

 Martyr
 Oxfordmartyrerna

Externa sidor 
Bok av Walter J. Veith
 Komplett e-bok 
 Acts and Monuments. The Variorum Edition. (Sheffield 2004). Komplett, med originalstavning. 
 Foxe Digital Project (Ohio State University). Utvalda illustrationer och texter från boken.  
 Katolskt encyklopedi om boken

Referenser 

Artikeln är helt eller delvis baserad på engelska wikipedia, http://en.wikipedia.org/wiki/Book_of_Martyrs

Kristen litteratur
Tudoreran
Reformationen i England