kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Agrippina Musin-Pusjkin

Agrippina M. Musin-Pusjkin, född 1740, död mellan 1782 och 1786, var en rysk skådespelare. Hon tillhörde den första gruppen ryska skådespelare i den ryska teaterns historia. 

Hon var elev till Ivan Afanasevicha Dmitrevsky, som hon också gifte sig med 1758. Hon framträdde vid de kejserliga teatrarna i Sankt Petersburg från dess start år 1756 fram till 1769 och var tillsammans med sina systrar Maria och Olga Ananyina Rysslands första professionella skådespelerska. Hon spelade roller som pigor i komedier och drottningar i tragedier, men var också sångerska.

Källor 
 

Födda 1740
Avlidna 1780-talet
Ryska skådespelare under 1700-talet
Kvinnor
Awdotja Mikhailova

M. Awdotja Mikhailova, född 1746, död 1807, var en rysk skådespelare och operasångerska. Hon tillhörde den första gruppen ryska skådespelare i den ryska teaterns historia, och var möjligen Rysslands första operasångerska. Hon sjöng även ryska folksånger.

Referenser

 

Födda 1746
Avlidna 1807
Ryska operasångare under 1700-talet
Ryska skådespelare under 1700-talet
Kvinnor
Primera División de Chile 2007

Primera División de Chile 2007 var den högsta divisionen för fotboll i Chile för säsongen 2007. Divisionen bestod av två separata mästerskap, Torneo Apertura och Torneo Clausura, som korade två separata mästare. Colo-Colo vann både Torneo Apertura och Torneo Clausura. Divisionen kvalificerade lag till Copa Sudamericana 2007 och Copa Libertadores 2008.

Kvalificering för internationella turneringar
Copa Sudamericana 2007
 Två vinnare av Liguilla Pre-Sudamericana: Colo-Colo och Audax Italiano

Copa Libertadores 2008
 Vinnaren av Torneo Apertura: Colo-Colo
 Vinnaren av Torneo Clausura, i detta fall samma som Apertura, varvid tvåan av Apertura kvalificerade sig istället: Universidad Católica
 Vinnare av grundserien i Torneo Clausura: Audax Italiano

Liguilla Pre-Sudamericana

Audax Italiano och Colo-Colo vidare till Copa Sudamericana 2007.

Torneo Apertura
Samtliga lag mötte varandra en gång, antingen hemma eller borta, vilket gav totalt 20 matcher. Det lag som låg överst i tabellen efter dessa omgångar blev mästare av Torneo Apertura, vilket denna säsong blev Colo-Colo som därmed kvalificerade sig till Copa Sudamericana. Utöver dessa kvalificerade sig lagen på plats 1 till 4 även för ett playoff-spel till Copa Sudamericana, Liguilla Pre-Sudamericana. Då Colo-Colo även vann Torneo Clausura, så kvalificerade sig laget på andra plats i denna tabell, Universidad Católica för Copa Libertadores.

Tabell

1 Santiago Wanderers fick tre poängs avdrag.

Torneo Clausura
Samtliga lag mötte varandra en gång, antingen hemma eller borta, vilket gav totalt 20 matcher. Lagen var uppdelade i grupper och vinnaren av varje grupp kvalificerade sig direkt till slutspel. Ifall lag som hamnade på tredje, fjärde eller femte plats i en grupp hade högre poäng än ett lag på andra plats i någon grupp, gick dessa lag till en kvalmatch till slutspel - detsamma gäller för lag som hamnade på en andra plats med lägre poäng än lag på en tredje, fjärde eller femte plats. Det krävdes emellertid lika antal lag från dels tredje, fjärde eller femte plats och dels andra plats. Lag på andra plats med fler poäng än samtliga treor gick däremot vidare till slutspel direkt. Det bäst placerade laget i den totala tabellen kvalificerade sig för Copa Libertadores 2008.

Universidad de Concepción, Universidad de Chile, Colo-Colo och Huachipato vann sina respektive grupper. Audax Italiano och Cobreloa kom tvåa i sina grupper och hade fler poäng än samtliga treor. Dessa sex lag gick därmed direkt till slutspelet. Universidad Católica och Unión Española kom på tredje plats, men hade fler poäng än andraplacerade Deportes La Serena och O'Higgins. Detta innebar att dessa fyra lag gick till kval till slutspel.

Total tabell

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Kval till slutspel

Slutspel

2007 i Chile
Fotbollssäsongen 2007
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Christine Rakhmanov

Christine Rakhmanov, född 1760, död 1827, var en rysk skådespelare och operasångerska. Hon var gift med skådespelaren Sergei Rakhmanov och var liksom han anställd vid Carl Kniepers teater i Moskva. Exakt när är inte känt, men teatern grundades 1777 och 1779 är hon bekräftad som anställd. Hon uppträdde där mest i hjältinneroller. Paret flyttade 1783 över till kejserliga teatern i Eremitaget. Hon var där inte lika populär i hjältinnerollerna, trots att hon föredrog dem. När hon började spela gamla gummor gjorde hon dock stor succé, och dessa roller blev därefter hennes fack vid teatern och en nisch där hon nådde stor framgång och hög lön. Hon var verksam åtminstone till 1815.

Källor 
 

Födda 1760
Avlidna 1827
Ryska operasångare under 1700-talet
Ryska skådespelare under 1700-talet
Kvinnor
Amr Musa

Amr Musa (även transkriberat som Moussa; arabiska عمرو موسى, ʿAmr Mūsā), född 3 oktober 1936 i Kairo, är en egyptisk politiker och diplomat. Han tjänstgjorde som Egyptens utrikesminister 1991–2001 och som Arabförbundets generalsekreterare 2001–2011.

Musa avlade 1957 juristexamen i Kairo och inledde sedan en lång diplomatkarriär; han var bland annat ambassadör i Indien 1983–1986. År 1991 efterträdde han Ahmad Asmat Abd al Meguid som utrikesminister då Meguid tillträdde som Arabförbundets generalsekreterare. Efter tio år som utrikesminister efterträdde Musa sedan Meguid i Arabförbundet. Efter tio år som generalsekreterare efterträddes Musa av ytterligare en egyptier, Nabil al-Arabi.

I den israelisk-palestinska konflikten har Musa betonat att Israel måste avstå från att bygga bosättningar i Östra Jerusalem. Musa har omnämnts som en möjlig framtida president i efterdyningarna av egyptiska revolutionen 2011.

Referenser

Egyptens utrikesministrar
Egyptens ambassadörer
Egyptiska politiker under 1900-talet
Egyptiska politiker under 2000-talet
Personer från Kairo
Födda 1936
Levande personer
Män
Endurance

Endurance kan avse:

 Endurance (krater) – en karter på Mars, se Lista över kratrar på Mars: A-L
 Endurance (motorsport) – långa motortävlingar
 Blancpain Endurance Series – en europeisk racingserie för GT-bilar
 FIA World Endurance Championship – ett bilsportsmästerskap för tillverkare och förare inom sportvagnsracing
 Endurance Motor Company – en brittisk biltillverkare

Media
Endurance: Shackleton's Incredible Voyage – en bok från 1959 av Alfred Lansing om Endurance-expeditionen
The Endurance: Shackleton's Legendary Antarctic Expedition – en dokumentärfilm om Endurance-expeditionen
Endurance (film) – en film från 1999 regisserad av Leslie Woodhead och Bud Greenspan
 Jacques Jams Vol 1: Endurance – ett mixtape av bandet Chester French

Fartyg
Endurance (fartyg) – polarfararen Ernest Henry Shackletons fartyg
 Endurance 35 – en ferrocementsegelbåt 
Endurance-klass – en klass av landstigningsfartyg i singaporianska flottan

Se även
 Endurance Glacier – flera
 Endurantism – en metafysisk teori om identitet över tid som ofta ställs i motsatsförhållande i den filosofiska debatten till perdurantism
 Enduro – en motorsport där motorcyklar körs på banor i svår terräng
Kabardinska

Kabardinska, emellanåt även kallat östtjerkessiska och östcircassiska, är ett nordvästkaukasiskt språk som huvudsakligen talas i regionen Kabardinien-Balkarien, där ungefär 520 000 av de totalt 1 632 500 talarna bor. De flesta talarna utanför Kabardinien-Balkarien bor i Turkiet.

Språket finns i flera olika varianter, där de två största är kabardinska och beslenejska. Det har bara två fonetiska vokaler men omkring 46 konsonanter, varav omkring 23 är frikativor.

Kabardinskan är nära besläktad med adygeiska, också kallad västtjerkessiska. Även om de skiljer sig lexikalt, morfologiskt och syntaktiskt, är de ömsesidigt förståeliga. Språket har skrivits med flera olika skriftsystem. År 1825 gjordes en variant på det arabiska alfabetet, och 1829 kom en baserad på det kyrilliska alfabetet. Under 1800-talet kom även de första böckerna ut. Efter den ryska revolutionen användes både ett arabisk- och ett kyrilliskbaserat alfabet och 1923 infördes en skrift baserad på det latinska alfabetet, som dock ersattes av ett kyrilliskbaserat alfabet år 1936. De adygeiska och kabardinska skriftsystemen överensstämmer dåligt, vilket har försämrat den ömsesidiga förståelsen.

Referenser 

Nordvästkaukasiska språk
Språk i Ryssland
Språk i Turkiet
Språk i Jordanien
Språk i Irak
Språk i Syrien
Språk i Tyskland
Språk i USA
Subjekt–objekt–verb-språk
Jimmy Carr

James Anthony Patrick Carr, mer känd under sitt artistnamn Jimmy Carr, född 15 september 1972 i Isleworth i England, är en brittisk-irländsk komiker, författare, skådespelare och programledare i radio och tv. Han är känd för sin mörka humor och sitt distinkta skratt. 

Carr påbörjade sin karriär inom komedi 2000. Efter att han blivit etablerad ståuppkomiker började Carr medverka i flera olika tv-program i den brittiska tv-kanalen Channel 4. Kanske mest uppmärksammad blev han som programledare i programmet 8 out of 10 Cats.

Referenser

Externa länkar
 
 Officiell webbplats
 

Födda 1972
Män
Levande personer
Brittiska komiker
Personer från Isleworth
Alumner från Universitetet i Cambridge
Judgment Day: The John List Story

Judgment Day: The John List Story är en amerikansk TV-film från år 1993 som regisserades av Bobby Roth. Filmen är baserad på en sann historia.

Handling 
På ytan är John List en helt vanlig man som går till jobbet varje dag, respekteras av grannarna och går i kyrkan varje söndag. Men en dag hittar polisen Johns fru Helen och deras tre barn brutalt mördade och det är uppenbart att John är mördaren. John har lämnat två brev till polisen och till en präst och sedan försvunnit spårlöst.

Polischefen Bob Richland äcklas av morden och sätter genast igång en intensiv mordutredning. Men jakten på John List pågår väldigt länge.

Om filmen 
John List mördade sin familj år 1971 och lyckades hålla sig undan rättvisan fram till år 1989, och det har gjorts fler filmer om honom. En av de filmerna heter The Stepfather och kom år 1987.

Robert Blake spelar John List och Carroll Baker spelar Alma List, Johns mamma. I verkligheten är Baker bara två år äldre än Blake.

Rollista i urval 
 Robert Blake - John List
 Beverly D'Angelo - Helen List
 David Caruso - Bob Richland
 Melinda Dillon - Eleanor
 Alice Krige - Jean Syfert
 David Purdham - Gene Syfert
 Carroll Baker - Alma List
 Tom Butler - Michael Linder

Externa länkar 
 Judgment Day: The John List Story på IMDb

Filmer 1993
TV-filmer 1993
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Engelskspråkiga filmer
Sjöcrona

Sjöcrona, även stavat Siöcrona, är en svensk ätt, varav huvudmannen, enligt § 37 i 1809 års regeringsform, innehar adlig värdighet.

Ättens stamfader Torbjörn Eriksson levde under slutet av 1600-talet i Landskrona där han var handlande, och där hans son Severin föddes år 1700 och avled 1766. Anrep uppger att far och son kallade sig Cronsjoe. Severin Torbjörnsson fick sonen Ludvig Cronsjoe (1726-97) som fick en assessors titel. Den senare fick med sin andra hustru, Ulrika Bush, en systerdotter till Lars Gathenhielm, sonen Cornelius Alexander Cronsjoe (1767-1824) som blev lantråd och som år 1819 adlades enligt § 37 av Regeringsformen 1809, varigen adelskapet endast tillföll ättens huvudman. Året därpå introducerades ätten  på Riddarhuset med nummer 2273. Vid adlandet upptog den adliga ätten namnet Sjöcrona.

Enligt offentlig statistik tillgänglig i september 2018 var 32 personer med namnet Sjöcrona och 5 personer med namnet Siöcrona bosatta i Sverige. Tillsammans blir detta 37 personer.

Personer ur släkten
Anders Sjöcrona (1859–1947), ingenjör
Aron Siöcrona (1825-1898),  militär och politiker
Cornelius Alexander Cronsjoe, adlad Sjöcrona (1767-1824), jurist, godsägare och lantråd
Cornelius Sjöcrona (1835-1917), jurist, ämbetsman och politiker
Joachim Siöcrona (född 1943), bibliotekarie, bokförläggare, författare och översättare
Vera Siöcrona (1914-2003), författare och journalist

Se även
Stubbarp

Referenser

Noter

Övriga källor 
Riddarhusets ätt- och vapendatabas
Gabriel Anreps ättartavlor

Svenska adelsätter
Berchtesgadens ansökan om olympiska vinterspelen 1992

Berchtesgaden ansökan om olympiska vinterspelen 1992 var en kandidatur om att få arrangera olympiska vinterspelen 1992. Ansökan misslyckades och Berchtesgaden slutade på sista plats i omröstningen.

Berchtesgaden hade sin ansökan klar i november 1985, men tanken hade funnits i drygt 15 år. Detta var den andra ansökan om ett olympiskt vinterspel från Västtyskland då de även ansökt om spelen 1960 med Garmisch-Partenkirchen. Östtyskland hade inte ansökt om något vinterspel men ett enat Tyskland ansökte med Garmisch-Partenkirchens om vinter-OS 1936 då de även tilldelades spelen. Staden är en väldigt liten ort med enbart 7 500 invånare, och var en traditionell turistort men med bra möjligheter för vintersport. Innan ansökan för spelen hade staden tusentals turister per år, både för vintersemester och också för det välkända turistmålet örnnästet. Den tidigare tyska diktatorns sommarhus ligger i närheten av staden med en fantastisk utsikt över alperna. Staden planerade att hålla rodel och bob i den närliggande staden Königssee, vid sjön med samma namn, som har en anläggning av världsklass. Ansökan innehöll en budget på 40 miljoner mark som var tänkt att finansiera en skridskoanläggning i Bad Reichenhall och vissa nya skidbackar i det befintliga systemet.

Det fanns stort motstånd mot Berchtesgadens ansökan bland lokalbefolkningen. Det som kritiserades mest i staden ansökan var risken för att staden och naturen däromkring skulle skadas av ett så stort evenemang och inte klara det stora trycket av turister vid spelen. Idén om ett olympiskt spel vid denna tidpunkt kom från Michael Dyckerhoff som trodde sig ha stort stöd. Stadens borgmästare, Anton Plenk var förvisso positiv till ett olympiskt spel. Men en undersökning arrangerades av en lokal opposition, och visade att 71% av de tillfrågade var emot ett OS i staden. Det var nog till stor del orsaken till Berchtesgadens nederlag vid IOK:s 91:a session den 17 september 1986 i Lausanne.

Vid IOK:s omröstning kom Berchtesgaden på sista plats bland de totalt sju ansökande städerna. I den första och enda omgång av omröstningen som staden var med i fick den enbart sex av de åttiofem röster som fördelades. Spelen gick i stället till Albertville, Frankrike.

Källor

Ansökningar om olympiska vinterspelen 1992
Tyskland i olympiska vinterspelen
Sport i Bayern
Emmy Drachmann

Emmy Drachmann (född Culmsee), född 1854, död 1928, var en dansk författare. Hon var hustru till Holger Drachmann och mor till Povl Drachmann.

Drachmann har förutom en mängd översättningar av tyska och ryska författare skrivit ett flertal romaner, däribland de självbiografiska Ingers Ægteskab (1910, svensk översättning 1911) och Mödre (1914). Hennes Erindringer (1925) innehåller viktiga bidrag till kunskapen om makens författarskap.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Danska författare
Födda 1854
Avlidna 1928
Kvinnor
Povl Drachmann

Povl Drachmann, född 1887, död 1941, var en dansk författare. Han var son till Holger och Emmy Drachmann.

Drachmann var politie kandidat, och blev från 1914 redaktör för Tidsskrift for Industri. Drachmann har utgett romanerna Kraft (1912, svensk översättning 1913), Gennembrud (1914) och Kampens Mænd (1916, svensk översättning 1918), ovanliga i dansk litteratur genom sitt solida innehåll och sin hänförelse för modern industri. Drachmann har även utgett en rad skrifter i industriella och ekonomiska ämnen. Han var från 1920 medlem av Folketinget som representant för konservativa folkpartiet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Danska författare
Födda 1887
Avlidna 1941
Män
Folketingsledamöter från Det Konservative Folkeparti
Anna Maria Rüttimann-Meyer von Schauensee

Anna Maria Rüttimann-Meyer von Schauensee, född 6 oktober 1772 i Luzern, död där 19 augusti 1856, var en schweizisk salongsvärdinna. Hon var gift med Vincent Rüttimann och brevvän med Paul Usteri. Hon höll en av de mest politiskt inflytelserika salongerna under den så kallade Helvetiska republiken.

Biografi
Anna Maria var dotter till Rudolf Franz Meyer av Theoderik Schauensee, medlem av inrikesministeriet, och Waldburga Fleckenstein, och tillhörde en inflytelserik familj i Luzern. Hennes äldre bror Franz Bernhard Meyer-Schauensee blev en av de mest inflytelserika schweiziska politiker av sin tid, och var justitieminister under Helvetiska republiken. Hon gifte sig 1794 och uppfostrade sina åtta barn enligt Jean-Jacques Rousseaus principer. 

Hon höll regelbundet salong i sitt hem, som blev ett centrum för politisk debatt och litterära och kulturella evenemang. Hon var från 1799 en nära vän med utgivaren Paul Usteri, med vilken hon upprätthöll en kontinuerlig brevväxling. Usteri höll henne uppdaterad om politiken och bad henne om råd i politiska och moraliska frågor. Hon agerade politisk rådgivare och medlare vid konflikter mellan politiska partier och Melchior Mohr och hennes bror Franz Bernhard Meyer-Schauensee. Hennes indirekta inflytande på den samtida politiska och kulturella utvecklingen i Schweiz uppfattades som stor.

Källor

Noter 

Personer i Schweiz under 1800-talet
Födda 1772
Avlidna 1856
Kvinnor
Salongsvärdar
Caroline Schelling

Caroline Schelling, född Michaëlis, född 2 september 1763 i Göttingen, död 7 september 1809 i Maulbronn, var en tysk författare, översättare och salongsvärd. Hon var en av de så kallade Universitätsmamsellen, som utgjorde musor för flera av tidens berömda konstnärer. De övriga var Philippine Engelhard, Meta Forkel-Liebeskind, Therese Huber och Dorothea Schlözer.

Källor 
 

Personer i Tyskland under 1700-talet
Födda 1763
Avlidna 1809
Kvinnor
Tyska salongsvärdar
Tyska översättare
Tyska författare
Personer från Göttingen
Gibberellinsyra

Gibberellinsyra (även känt som Gibberellin A3, GA och GA3) är ett hormon som finns i växter och svampar och ingår i gruppen gibberelliner. Dess kemiska formel är C19H22O6 och i ren form har det en vit till blekgul färg.

Egenskaper
Växter i sitt normala tillstånd producerar stora mängder GA3. Det är möjligt att producera hormonet industriellt med hjälp av mikroorganismer. Gibberellinsyra är ett enkelt gibberellin, en pentacyklisk diterpensyra som främjar tillväxt och förlängning av celler. Det påverkar nedbrytningen av växter och hjälper växter att växa om de används i små mängder, men så småningom utvecklar växter tolerans mot det. GA stimulerar cellerna i groddfrön att producera mRNA-molekyler som kodar för hydrolytiska enzymer. Gibberellinsyra är ett mycket potent hormon vars naturliga förekomst i växter styr deras utveckling. Eftersom GA reglerar tillväxt kan tillämpningar med mycket låga koncentrationer ha en djupgående effekt medan för stor dos har motsatt effekt. Det används vanligtvis i koncentrationer mellan 0,01 och 10 mg/L.

GA identifierades första gången 1926 i Japan, som en metabolisk biprodukt av växtpatogenen Gibberella fujikuroi (därav namnet), som drabbar risplantor. Fujikuroiinfekterade växter utvecklar bakanae ("dum planta"), vilket får dem att snabbt förlängas utöver sin normala växthöjd. Växterna lägger sig då på grund av brist på stöd och dör.

Gibberelliner har ett antal effekter på växtutveckling. De kan stimulera snabb stam- och rottillväxt, medföra mitotisk uppdelning i bladen på vissa växter och öka frösättningshastigheten.

Användning
Gibberellsyra används ibland i laboratorie- och växthusmiljöer för att utlösa spirning i frön som annars skulle förbli vilande. Det används också i stor utsträckning i druvodlingsindustrin som ett hormon för att inducera produktion av större klasar och större druvor, särskilt Thompson kärnfria druvor. I Okanagan- och Creston-dalarna används det också som tillväxtregulator inom körsbärsodling. Det används på clementin mandarin-apelsiner, som annars kan korsbefrukta med andra citrusfrukter och producera oönskade frön. Applicerad direkt på blommorna som en spray, möjliggör den produktion av clementiner full gröda av kärnfri frukt.

Gibberellinsyra används ofta i kornmaltindustrin där en lösning sprutas på kornet efter att stöpningsprocessen är klar. Detta stimulerar tillväxt i annars delvis vilande kärnor och ger en jämn och snabb tillväxt.

Se även
 Abskisinsyra
 Gibberellin
 Fytohormoner
 Auxin

Referenser

Noter

Externa länkar

Växthormoner
Laktoner
Dorothea von Rodde-Schlözer

Dorothea von Rodde-Schlözer, född 18 augusti 1770 i Göttingen, död 12 juli 1825 i Avignon, var en tysk akademiker och salongsvärd. Hon var den första kvinna i Tyskland med en doktorsgrad i filosofi (1787). Hon höll också en berömd salong i Lübeck. Hon var en av de s.k. Universitätsmamsellen, en grupp på fem kvinnliga akademiker under 1700- och 1800-talet som var döttrar till akademiker vid universitetet i Göttingen, tillsammans med  Philippine Engelhard, Caroline Schelling, Therese Huber och Meta Forkel-Liebeskind.

Biografi
Hon var dotter till professorn August Ludwig von Schlözer vid universitetet i Göttingen. Hennes far hade lagt fram tron på könens lika intelligens för en kollega, och kommit överens med denne om att uppfostra barnen genom olika metoder för att kunna bedöma om hans teori stämde. Dorothea fick samma undervisning som gavs en pojke under denna tid med hjälp av privatlärare, och uppnådde utmärkta studieresultat. Personer av kvinnligt kön fick inte studera vid universitetet, men hon examinerades som privatist och kunde doktorera år 1787. Hon gifte sig 1792 med handlaren och borgmästaren Mattheus Rodde i Lübeck. Hon använde både sitt eget och makens namn efter giftermålet, vilket introducerade dubbelefternamnet i Tyskland. Från 1797 levde paret i ett ménage à trois-förhållande med den franske författaren Charles de Villers, som de hade lärt känna 1794. Hon höll en berömd salong som blev känd som "Nordens Wiemar", efter den stad längre söderut som var berömd för sitt kulturliv. Hon besökte Paris, där hon studerade konst, åren 1810 och 1803–1805 och presenterades för kejsarparet. år 1806 plundrades Lübeck av franska armén, men hennes och makens sambo Villers räddade dem från plundring genom att ställa sig utanför deras port och låtsas vara franska soldat.

Källor

Noter

Personer i Tyskland under 1700-talet
Födda 1770
Avlidna 1825
Kvinnor
Tyska salongsvärdar
Tysk kvinnohistoria
Elisabeth von Staegemann

Johanna Elisabeth von Staegemann, född 11 april 1761 i Königsberg, Kungariket Preussen, (nuvarande Kaliningrad), död 11 juli 1835 i Berlin, var en tysk författare, målare och salongsvärd. Hon höll salong i Königsberg 1787-1809 och därefter i Berlin.  

Hon var dotter till den preussiska handelsministern och köpmannen Johann Jakob Fischer (död 1786) och Regina Hartung (1734-1805) och växte upp i Königsberg i Ostpreussen. Hon umgicks med Johann Friedrich Reichardt, Immanuel Kant, Theodor Gottlieb von Hippel, Friedrich Gentz och Friedrich August Staegemann. År 1780 gifte hon sig med justitierådet Graun, son till kompositören Carl Heinrich Graun. 

Då maken kallades till Berlin 1787 stannade hon kvar i Königsberg med sina barn och öppnade en salong. Hon skilde sig från Gaun 1795 och gifte om sig med Staegemann. År 1806 flyttade paret till Berlin, men fick återvända samma år med kungafamiljen då Napoleon I erövrade Berlin. Hennes barn var lekkamrater till kungabarnen. 

År 1809 bosatte sig paret i Berlin, där hon öppnade en salong som ersatte Rahel Varnhagens, som nyligen stängts, och blev ledande i Berlins kulturliv. Hon målade en del självporträtt, men betecknade sig själv som amatör. Bland hennes beundrare fanns Heinrich von Kleist. Hennes andre man tillägnade henne många dikter. 

Hennes salong uppfattades som ett mellanstadium mellan upplysningstidens salong och biedermeierepokens. Samhällsklasserna blandades i hennes salong och författare som Kleist, Clemens Brentano och Achim von Arnim understöddes, och mängder av tidens politiker och militärer möttes där. Hon höll salong till sin död, men under 1820-talet överlät hon den i realiteten mer på sin dotter Hedwig på grund av ohälsa.

Källor 
 

Personer i Tyskland under 1700-talet
Födda 1761
Avlidna 1835
Kvinnor
Tyska salongsvärdar
Tyska författare
Tyska målare
Personer från Königsberg