kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över omkomna civila palestinier under den andra intifadan

Följande är en ofullständig lista över omkomna civila palestinier under den andra intifadan.

Av de 4281 palestinier som dödades av den Israeliska ockupationsmakten och civila israeler sedan den andra intifadans startade var 2038 civila enligt människorättsorganisationen B'Tselem - det Israeliska informationscentret för mänskliga rättigheter på ockuperad mark..

Referenser

Se även 
Palestina
Sionism
Folke Bernadotte#Medlare i Palestina
Israels historia
Osloprocessen
Israels barriär på Västbanken
Konflikten på Gazaremsan 2008-2009

Israel-Palestina-konflikten
Omkomna civila palestinier under den andra intifadan
Karby gård konstcentrum

Karby gård konstcentrum är ett föreningsdrivet kulturcentrum i  Karby, Täby kommun i Stockholms län.

Gården Karby omnämndes i skrift redan 1293 under namnet Karleby. Gården har bland annat ägts av Birger Persson (Finstaätten), Heliga Birgittas far. Numera ägs den av Täby kommun och drivs av Föreningen Karby gård, som har till uppgift att ge kulturföreningar i Täby en samlingspunkt för konst och kultur, och som anordnar konstutställningar och diverse traditionella kulturevenemang.  

Föreningen Karby gård består (2014) av följande medlemsföreningar: 
 Gladpack Spelmän 
 Karbygrafikerna 
 Täby Konsthantverkare (driver en butik och ordnar julmarknad)
 KRO Grupp 84 
 Runtäcket (en kviltförening)
 Täby Blås 
 Täby Konstnärer 
 Täby Konstvänner 
 Täby Toner  (en kör)
 Täby Vallentuna Trädgårdsförening

Källor

Externa länkar
 http://www.karbygard.se

Byggnader och anläggningar i Täby kommun
Konstmuseer och konsthallar i Stockholms län
Athalia

Athalia (HWV 52) är ett oratorium av Georg Friedrich Händel, hans tredje i genren. Verket beställdes 1733 av ett college i Oxford som erbjudit Händel ett hedersdoktorat och framfördes där vid en promotionsceremoni. Berättelsen bygger på den om drottning Atalja i Gamla Testamentet. Vid framförandet den 10 juli 1733 på Sheldonian Theatre i Oxford dirigerade Händel själv.

Oratorier av Georg Friedrich Händel
Surahammars SOK

Surahammars SOK (Surahammars Skid- och Orienteringsklubb, SSOK) är en sportklubb i Surahammar, som främst inriktar sig på orientering och skidor. Klubben bildades 1976. År 2002 arrangerades orienteringssportens budkavletävling, den stora 10-milatävlingen vid Snickarbacken i Surahammar.

Surahammars SOK är moderklubb för landslagslöparen och EM-medaljören Martin Regborn.

Klubbens verksamhetsområden
Tävlingsorientering
Skidor
Skidorientering
Mountainbike-orientering (MTB-O)
Ungdomsverksamhet - Orientering & skidor
Tävlingsarrangemang
Träningsarrangemang
Motion 
Mountainbike
Kartframställning

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Surahammar
Cykelklubbar i Sverige
Orienteringsklubbar i Västmanland
Skidklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1976
Saul (Händel)

Saul (HWV 53) är ett oratorium av Georg Friedrich Händel till ett libretto av Charles Jennens. Berättelsen handlar om kung Saul ur Första Samuelsboken i Bibeln och dennes relation till sin blivande efterträdare Kung David. En relation som vänder från beundran till avund och hat och slutligen leder till monarkens undergång. Händel komponerade verket 1738 och det uppfördes för första gången 1739. Saul är bland annat känt för dödsmarschen för Saul och hans son Jonathan, och verket som räknas som ett av kompositörens mest dramatiska körverk.

Roller
 Saul (bas)
 Merab (sopran)
 Michal (sopran)
 Jonathan (tenor)
 David (alt)
 Samuel (bas)
 High Priest (tenor)
 Witch of Endor (tenor)
 Abner (tenor)
 Amalekite (tenor)
 Doeg (bas)
 Kör av Israeliter

Externa länkar
 Libretto till Saul på engelska Wikisource.
 Programkommentarer av Boston Cecilia.
 Komplett libretto online.

Oratorier av Georg Friedrich Händel
Charles Jennens

Charles Jennens, född 1700 eller 1701 i Leicestershire, död 20 november 1773, var en engelsk godsägare och konstälskare som sammanställde texterna till fem av Georg Friedrich Händels oratorier: Saul (1738), Israel i Egypten (1738), L'Allegro, il Penseroso ed il Moderato (1740), Messias (1741), och Belshazzar (1744).

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografisk artikel i Musical Times
Brev från Händel till Jennens angående orgeln till Gopsall.

Födda 1700
Avlidna 1773
Brittiska librettister
Alumner från Balliol College, Oxford
Män
Ferapontovklostret

Ferapontovklostret (ryska: Ферапонтов монастырь), i Vologda oblast, Ryssland, är ett klostermuseum som anses vara ett av de vackraste exemplen på rysk medeltida arkitektur, motivationen given av världsarvskommittén för dess inskrivning på världsarvslistan.

Historia 
Klostret grundades av Sankt Ferapont år 1398 i det ogästvänliga norra Ryssland, öster om Kirillo-Belozerskyklostret, och har fått sitt namn efter hans följeslagare munken Sankt Kirill av Beloozero. Klostrets ryktbarhet började spridas under Kirills lärjunge, Sankt Martinian, som sedermera blev abbot i Trefaldighetens-Sergius lavra 1447. 

Även efter Martinians död skyddades och favoriserades klostret av Ivan III:s familj. Den äldsta byggnaden, Cathedral of Nativity of the Virgin (1490), byggdes i tegel av Rostovmästarna. Detta ståtliga byggnadsverk är det bäst bevarade av tre systerkatedraler resta på 1490-talet i norra Ryssland. Alla interiörväggarna är täckta med ovärderliga fresker av den stora medeltida målaren Dionisius.

Under 1530-talet tillkom en skattkammare, ett refektorium och en unik Marie Bebådelse-kyrka krönt med en beffroi. Vid den tiden åtnjöt klostret särskilda privilegier tilldelade av Ivan IV, och innehadde omkring 60 byar i omgivningarna. Tsaren själv besökte ofta klostret som pilgrim.

Under Stora oredan hemsöktes klostret av polackerna. Under dess återhämtning tillkom de sista byggnaderna: den tältlika Saint Martinians kyrka (1641), en försvarskyrka (1650) och en klockstapel (1680). Beffroin från 1638 sägs vara den äldsta i Ryssland. 

Då klostret gradvis förlorade sin religiösa betydelse blev det en plats för framstående präster i exil, såsom patriark Nikon. Klostret lades ned av kejsar Paul I av Ryssland 1798. 1904 blev det återinrättat som ett konvent men stängdes 20 år senare av boljevikerna och förvandlades till ett museum 1975.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Kloster i Ryssland
Världsarv i Ryssland
Världsarv inskrivna 2000
Göta Trägårdh

Göta Elisabeth Trägårdh, född Hellström 8 december 1904 i Stockholm, död 26 april 1984 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk textilkonstnär och bildkonstnär.

Biografi 
Hon var dotter till Arvid Hellström och Lisa Fabricius samt gift första gången 1930–1940 med Björn Trägårdh och andra gången 1948–1958 med Gunnar Lundvall. Hon studerade för Sofia Gisberg och Annie Frykholm vid den textila avdelningen på Tekniska skolan i Stockholm 1920–1925. Hon tilldelades ett stipendium från Svenska slöjdföreningen som möjliggjorde att hon kunde vistas i Paris under sommaren innan hon fortsatte sina studier för Olle Hjortzberg vid Kungliga konsthögskolans dekorativa avdelning 1925–1930. Tillsammans med Gunnar Asplund arbetade hon med dekoreringen inför Stockholmsutställningen 1930 och skapade personalens dräkter. Från 1937 medarbetade hon i Svenska Dagbladet som modejournalist där hon själv med teckningar illustrerade sina modereportage. 
Tillsammans med Anders Beckman startade hon Beckmans designhögskola 1939, där hon sedan verkade som lärare i mönsterkomposition och modeteckning och i början av 1940-talet skrev hon dessutom en lärokurs i mode- och stoffteckning för NKI-skolan. Hon var konsult vid Gefle Ångväveri från 1944, konstnärlig ledare vid Stobo AB 1954–1964, konstnärlig rådgivare vid Gamlestadens Fabriker 1964–1975. Hon skapade ett nytt mode som visades på H55-utställningen 1955. Hon har medverkat i en rad internationella konsthantverksutställningar bland annat Triennalen i Milano.

Som bildkonstnär målade hon naturmotiv i en kraftig stil och tecknade av vardagliga händelser. Hon medverkade med teckningar i Konstakademiens utställning Svart och vitt 1955 och i en utställning på Svensk-franska konstgalleriet i samband med Föreningen Nordiska tecknares kongress i Stockholm 1959. Hon tilldelades Gregor Paulssonstatyetten 1956 och ett statligt resestipendium 1966. Trägårdh finns representerad vid bland annat Röhsska museet och Nationalmuseum i Stockholm.

Hon är begravd på Bromma kyrkogård.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 485, Allhems Förlag, Malmö. 
Nationalencyklopedin

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Röhsska museet
Representerade vid Nationalmuseum
Födda 1904
Avlidna 1984
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Kvinnor
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska konstpedagoger
Lärare från Stockholm
Sven Bäckman

Sven Bäckman, född 14 november 1930 i Lima församling, Kopparbergs län, död 26 juli 2009 i Lund, var en svensk språkvetare. Han var från 1986 professor i engelska, särskilt engelskspråkig litteratur, vid språkvetenskapliga sektionen på Lunds universitet.

Källor 
Sveriges statskalender 1988, Stockholm: Allmänna förlaget, 1988, sid. 531, .

Svenska professorer i engelska
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Födda 1930
Avlidna 2009
Eurocopter EC135

Eurocopter EC135 är en tvåmotorig civil helikopter som produceras av Airbus Helicopters (tidigare Eurocopter). 

Den har en utbredd användning inom polis- och ambulansverksamhet. Helikoptern kan flyga enligt Instrument Flight Rules (IFR).

Utveckling 
EC135 kan spåra sin historia tillbaka till tiden före bildandet av Eurocopter. Det började som BO 108 av Messerschmitt-Bölkow-Blohm (MBB) Tyskland i mitten av 1980-talet. En teknisk prototyp (V1) flög för första gången den 17 oktober 1988, driven av två Allison 250-C20R/1 motorer. En andra BO 108 (V2) följde den 5 juni 1991, denna gång med två Turbomeca TM319-1B Arrius motorer. Båda dessa maskiner hade en konventionell stjärtrotor. 

I slutet av 1992 var designutvecklingen över i och med införandet av Fenestrons stjärtrotorsystem. Samma år skapades Eurocopter genom en sammanslagning av MBB och Aérospatiale. I motsats till andra helikoptrar har stjärtrotorbladen inarbetats i stjärtfenan och eftersom de inramas av stjärtfenan har risken för en olycka minskats betydligt. Denna stjärtrotor, kombinerad med flygkroppens rymliga dimensioner, innebär att EC135 har blivit populär bland flygmedicinska helikopteroperatörer. EC135 är den mest sålda helikoptern de senaste 10 åren. 

Två förproduktionsprototyper byggdes. De flög den 15 februari och 16 april 1994, för att testa Arrius 2B och Pratt & Whitney Canada PW206B motorer. Den äldre och mindre kraftfulla motorn Allison modell 250 höll inte måttet och valdes bort. En tredje helikopter följde den 28 november 1994.

Referenser

Galleri

Externa länkar 

Helikoptrar
Blodbadet på Chios

Blodbadet på Chios () är en oljemålning av den franske romantiske konstnären Eugène Delacroix. Den målades 1824 och ingår i Louvrens samlingar i Paris.

Blodbadet på Chios ställdes ut på Parissalongen 1824 där den inköptes av franska staten. Målningen väckte uppståndelse för Delacroix revolt mot det då rådande nyklassicistiska stilidealet med betoning av linjen (teckningen). Mot linjen ställde Delacroix färgen (det måleriska), dess överhöghet och självständighet som konstnärligt uttrycksmedel. Denna målning, som motiviskt utgår från en verklig massaker på ön Chios 1822 under grekiska frihetskriget mot det Osmanska riket, är ett av de få verk av Delacroix som refererar till de samtida sociala och politiska omvälvningarna.

Delacroix gjorde flera studier innan han påbörjade arbetet med den monumentala Blodbadet på Chios. En av dessa föreställer en äldre kvinna som skräckslaget blickar uppåt. Den ingår idag i Musée des Beaux-Arts d'Orléans samlingar.

Källor 
pop.culture.gouv.fr
Louvrens webbplats

Målningar av Eugène Delacroix
Målningar 1824
Målningar på Louvren
Historiemålningar
Målningar med motiv från Grekland
Karaby

Karaby kan avse:

 Karaby socken – en socken i Västergötland, ingick i Åse härad, nu del av Lidköpings kommun 
 Karaby landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län
 Karaby församling – en tidigare församling i Skara stift i Lidköpings kommun
 Karaby kyrka – en av kyrkorna i Örslösa församling, Lidköpings kommun
 Västra Karaby socken – en socken i Skåne, ingick i Harjagers härad
 Västra Karaby – en tätort i Kävlinge kommun
 Västra Karaby landskommun –  en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län
 Västra Karaby församling – en församling i Lunds stift
Västra Karaby kyrka – en kyrkobyggnad i Västra Karaby
 Östra Karaby socken – en socken i Skåne, ingick i Onsjö härad
 Östra Karaby landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län
Östra Karaby församling – en tidigare församling i Lunds stift
Östra Karaby – en by i Skåne
Östra Karaby kyrka – en kyrkobyggnad i Östra Karaby i Eslövs kommun
 Karaby, Ås – en by i Ås i Gislaveds kommun

Se även
Karby
Kareby
Per Brinck

Per Simon Valdemar Brinck, född 4 september 1919 i Helsingborg, död 6 oktober 2013 i Torslunda, var en svensk zoolog. Han var 1958–1986 professor i zoologi vid Lunds universitet. Brinck invaldes 4 december 1974 till ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien. Åren 1965–1989 var han redaktör för tidskriften Oikos. 

Utmärkelsen Per Brinck Oikos Award är uppkallad efter Per Brinck. Den delas sedan 2014 ut till personer som gjort extraordinära insatser inom ekologisk vetenskap. Brinck är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 
Sveriges statskalender 1984, Stockholm: Liber förlag, 1984, sid. 513, .
 Brinck, Per Simon Valdemar på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska professorer i zoologi
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska redaktörer
Personer verksamma vid Lunds universitet
Forskare från Helsingborg
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1919
Avlidna 2013
Män
Kiwimetoden

Kiwimetoden är en läs- och skrivinlärningsmetod som ursprungligen kommer från Nya Zeeland, metoden bygger framför allt på att känna igen ord istället för att lära sig ljuda.

Metoden 
Kiwimetoden har sitt ursprung i Nya Zeeland, där ses den som en hela språkets metod då den tränar både muntligt tal, läsning och skrivutveckling.

Kiwimetoden är ett så kallat whole language-material, vilket betyder att man börjar med att tala kring handlingen för att först skapa en förförståelse för bokens handling. Man läser sedan meningarna tillsammans med barnen, efter det delar upp meningarna i ord som man i sin tur delar upp i stavelser och ljud. Kiwi bygger på åtta viktiga punkter.  Den första är tillgång till mängder av text. För att skapa goda förutsättningar för läsinlärning behöver barnen ha tillgång till olika texter och olika genrer. Det andra är demonstrationer, som lärare måste man presentera olika sorters litteratur för barnen, så att de det vad de har att välja mellan. Engagemang är det tredje som behövs,  enligt kiwi krävs en engagerad lärare för att skapa en engagerad klass. Även förväntningar och uppmuntran är en punkt, det är alltid lättare att lära sig någonting när man vet att det finns någon som tror på en. Den femte punkten är ansvar, barnen ska känna att de själva ansvarar för sitt lärande. Antaganden är den sjätte punkten, att arbeta kring en text och titta på bilderna och gissa vad den ska handla om underlättar sedan själva läsandet och bildar en procedur kring läsandet. Praktisk användning, vad är målet med att läsa det här? Flera av kiwiböckerna är instruktioner eller recept. Barnen får på det sättet genast ut någon av sitt läsande. Den åttonde och sista punkten är gensvar.  Eleven lär sig genom kiwimaterialet att uppmärksamma skrivregler och träna lässtrategier   Med detta menar de att man i läsningen skall påpeka (om inte eleverna uppmärksammar det själva) olika skrivtecken och regler med frågan ”vad tror ni att det här tecknet betyder?”. Oftast finns det vissa ord som återkommer på varje sida i böckerna. Tanken är också att eleverna ska kunna finna ledtrådar i bilderna, allt detta för att underlätta läsandet.

Material
Kiwi-materialet består av 120 småböcker med 6 stycken exemplar av varje titel, till vissa av böckerna hör även en så kallad storbok. Böckerna grupperas i tre olika nivåer, Klara, Färdiga och Gå; där Klara är läsförberedande, Färdiga riktar sig mot nybörjarläsare och Gå är på lite mer avancerad nivå.
Varje nivå är i sin tur indelad i fyra steg. Det finns även 24 stycken Kiwi-kapitelböcker, för elever som fått flyt i sin läsning.

Referenser

Språkinlärning
William Capon

William Capon, född 1480, död 1550 var en engelsk kyrkoman och universitetslärare.

Källor
 History of King Edward VI School

Födda 1480
Avlidna 1550
Män
Engelska teologer
Ponsse

Ponsse Oyj är en finsk skogsmaskintillverkare och företagskoncern med säte i Vieremä, Finland. Ponsse är också ett varumärke för koncernens olika maskiner med tilläggsbeteckningar, ofta i form av djurnamn som Buffalo, Elephant, Winsent och Gazelle m.fl. och de olika elektroniska styrsystem som används på maskinerna.

Företaget har en global täckning genom försäljningsbolag och servicecentra i ett 40-tal länder, däribland Sverige, Norge, England, USA, Ryssland, Kina och Brasilien.

Företaget tillhör idag (2009) en av de ledande i branschen vad gäller både teknik och produktionsvolym för skotare, skördare och skördaraggregat.

Företagets grundare Einari Vidgrén innehar 83% av företagets totala aktiestock.

Produktprogram

Företaget tillverkar både skördare, skördaraggregat, skotare samt de olika typer av kranar och elektroniska styrsystem som ingår i dessa maskiner. De elektroniska styrsystemen, som utgör en viktig del av maskinkoncepten på moderna skogsmaskiner och kräver stora utvecklingsresurser, går hos Ponsse under beteckningen Opticontrol med olika tilläggsbeteckningar som Opti 4G, Opti 15 och Opti 2 m. fl. system. Företaget tillverkar också skördarsimulatorer för snabbare utbildning av skördaroperatörer och lastvägningssystem för timmerlastbilar under varumärket Ponsse LoadOptimizer, med en egen utvecklad våg som monteras mellan kranen och timmergriparen längst ut på kranen.

Historia
Företaget grundades 1970 av Einari Vidgrén som började sin yrkeskarriär som skogsarbetare. Företagets stora genombrott på marknaden skedde år 1983, när skotaren Ponsse S15 introducerades. Chassiet var delvis av aluminium, vilket gjorde skotaren avsevärt lättare än många av konkurrenternas maskiner. Genom den låga vikten hade skotaren S15 lågt marktryck som gav mindre marksskador i skogen. Skotaren Ponsse S15 tillverkades ända fram till år 1988. En betydande milstolpe i Ponsses historia är även år 1986, då det första skördaraggregatet H520 för kortvirkesmetoden lanserades som lade grunden till Ponsses produktsortiment av skördare.

Namnet Ponsse, som till att börja med var namnet på företagets första skotare, har enligt företaget sitt ursprung i en populär herrelös blandrashund som på 1960-talet drev omkring i byn Vieremä där grundaren Einari Vidgrén växte upp. Om Vidgréns familj någon tid hade hand om hunden förtäljer inte historien.

Referenser

Externa länkar

Ponsse webbplats 
Ponsse mediabank, Ponsse logotyp (jpg, tiff och eps)

Finländska fordonstillverkare
Finländska tillverkare av skogsmaskiner
Företag bildade 1970
Samuel Arnold

Samuel Arnold, född 10 augusti 1740, död 22 oktober 1802, var en engelsk tonsättare och organist.

Biografi
Arnold föddes i London som son till en Thomas Arnold (hans mor påstods vara prinsessan Amelia av Storbritannien) och började skriva musik för teatern omkring 1764. Några år senare blev han dirigent vid Marylebone Gardens för vilken mycket av hans populärmusik var skriven. 1777 anställdes han hos George Colman den äldre vid The Little Theatre vid Haymarket. År 1783 blev han organist i Chapel Royal, och 1793 i Westminster Abbey, där han sedermera blev begravd.

Som dr. musices blev Arnold 1789 ledare av Academy of Ancient Music. Han deltog i redigerandet av Boyces kyrkliga hymner, liksom av den första samlade upplagan av Händels arbeten.<ref>Svensk Uppslagsbok’’, Band 2, 1947–1955. (spalt 385)</ref>

Verk i urvalThe Maid of the Mill (1765)Abimelech (1768)The Prodigal Son (1773)The Baron Kinkvervankotsdorsprakingatchdern (1781)The Castle of Andalusia (1782)Turk and No Turk (1785)Inkle and Yarico (1787)

Han är känd för att han gav ut den första samlingen med verk av Georg Friedrich Händel mellan 1787 och 1797 i 180 delar. Detta var den mest omfattande utgåvan av Händels musik före den som gavs ut av Händel-Gesellschaft'' under senare hälften av 1800-talet.

Noter

Externa länkar 
 

Brittiska kompositörer
Brittiska organister
Födda 1740
Avlidna 1802
Män
Brittiska musiker under 1700-talet
Anders Rapp

Bror Anders Edvin Rapp, född 1 mars 1927 i Åmål, död 27 december 1998 i Sankt Hans församling, Lund, var en svensk geograf. 

Efter studentexamen i Norrköping 1946 blev Rapp filosofie magister i Uppsala 1953 sam filosofie doktor och docent i naturgeografi i Uppsala 1961. Han blev amanuens i naturgeografi  i Uppsala 1953, extra universitetslektor 1958, var universitetslektor 1962–76, visiting assistant professor vid Pennsylvania State University 1965, research assistant vid Dar es-Salaams universitet 1968–70, biträdande föreståndare och sekreterare för Internationell ekologi vid Naturvetenskapliga forskningsrådet 1973–76 och professor i naturgeografi vid Lunds universitet från 1976. 

Rapp invaldes som ledamot av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund 1976, av Kungliga Vetenskapsakademien 1980 och av Det Norske Videnskaps-Akademi i Oslo 1984. Han var ordförande i Internationella geografiska unionens forskningskommission Field Experiments in Geomorphology 1976–80 och ordförande i Svenska nationalkommittén för geografi 1981–88. Han var redaktör för Geografiska Annaler A 1965–69 och för Svensk geografisk årsbok 1982–89. Han tilldelades Kirk Bryan Award 1962.

Bibliografi
Nutida erosion av fjällsluttningar (doktorsavhandling 1961)
Sveriges landformer (1966)
Erosion och sedimentation i Tanzania (1972)
Kan ökenspridningen hejdas? (1976)
Jord på flykt (1982)
Markvårdens historia i Medelhavsområdet (1988)

Källor

Svenska professorer i naturgeografi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1927
Avlidna 1998
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Alumner från Uppsala universitet
Fairport

Fairport är en småort i Monroe County, New York. Orten ligger 14 km öster om Rochester och är känd för sin placering vid Eriekanalen. I tidskriften Money Magazine blev den 2005 utnämnd till en av de bästa platserna att leva på. År 2000 bodde 5740 personer i Fairport.

Kända personer från orten 
 Joseph Fornieri, historiker och författare 
 Philip Seymour Hoffman, skådespelare 
 Louise Slaughter, politiker
 Julia Nunes, musiker och youtube-personlighet

Referenser 

Orter i delstaten New York
Monroe County, New York
Händel-Gesellschaft

Händel-Gesellschaft, "Händelsällskapet" i Halle, är ett av flera Händelsällskap i Tyskland.

Händel-Gesellschaft gav ut Händels samlade verk mellan 1858 och 1902. Huvudredaktör var Friedrich Chrysander. En tidigare utgåva gavs ut mellan 1787 och 1797 av Samuel Arnold, men den var långt ifrån komplett, bland annat innehöll den bara fem av Händels italienska operor.

Noter

Litteratur

Halle an der Saale
Verk av Georg Friedrich Händel
Tyska musikförlag
Musikorganisationer