kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hello, Goodbye

Hello, Goodbye (Lennon-McCartney) är en låt, som släpptes som A-sida på singel med The Beatles i november 1967.

Låten och inspelningen 
Denna ganska enkla låt spelades in vid fyra tillfällen (2, 19, 25 oktober samt 2 november 1967) och hade tillkommit då Paul McCartney och Beatles assistent Alistair Taylor satt och klinkade på piano och lekte med ord. Texten betyder egentligen inte särskilt och McCartney har lagt det mesta krutet på det luftiga arrangemanget (med två extra violaspelare inhyrda) som gjorde att låten blev gruppens mest långvariga engelska listetta sedan She Loves You. Låten blev en singel som utgavs (tillsammans med I Am the Walrus, något som för övrigt retade John Lennon) i England och USA 24 respektive 27 november 1967.

Låten kom senare med på den amerikanska LP-versionen Magical Mystery Tour, som gavs ut den 27 november 1967. Låten fanns dock inte med på den engelska versionen av Magical Mystery Tour, som gavs ut som dubbel-EP den 8 december 1967. Däremot fanns baksidan I Am the Walrus med på denna.

Med undantag av låtens slut Heella heebaa helloa är låten inte heller med i TV-filmen Magical Mystery Tour. Beatles spelade dock in en promotionfilm - föregångare till video - för Hello, Goodbye, men eftersom man uppträdde med playback fick denna inte visas i brittiska BBC.

Listplaceringar

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording Sessions (1988)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)
 Harry Castleman & Walter J. Podrazik: All Together Now: The First Complete Beatles Discography 1961-1975
Noter:

Musiksinglar 1967
Sånger framförda av The Beatles
Singlar utgivna på Parlophone
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA
Singelettor i Sverige
Singelettor i Norge
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Across the Universe

"Across the Universe" (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles, inspelad 1968 och utgiven i olika versioner 1969 (World Wildlife Funds samlingsalbum No One's Gonna Change Our World), 1970 (albumet Let It Be), 2003 (albumet Let It Be... Naked) och 2009 (albumet Mono Masters). Låten spelas även i filmen med samma namn.

Låten och inspelningen 
John Lennon har påstått att denna låt växte fram en drogfylld morgon och därefter spelades in ganska snart vid två förvirrade sessioner, 4 och 8 februari 1968. Lennon uppskattade låten och anklagade senare Paul McCartney för att ha försökt sabotera den. Kommentaren kan ha berott på att Lennon hoppats på att göra denna låt till en singel men att Paul istället lyckades göra "Lady Madonna" till gruppens nästa singel.

George Martin spelar hammondorgel på inspelningen och man bjöd även in två fanatiska fans (som praktiskt taget bodde utanför Abbey Road Studios), Lizzie Bravo och Gayleen Peace, att köra på låten. Allt som allt kom den att existera i tre versioner. Den ursprungliga versionen var den som Lennon förklarat färdig i februari 1968. Han gav därefter bort låten till Spike Milligan (från ”The Goon Show”) vilken lade på fågelljud och ytterligare ljudeffekter och släppte den på LP:n ”No One's Gonna Change Our World” (en välgörenhetsplatta för WWF). Denna version kallas ofta ”The Wildlife version”. Senare fick Phil Spector låten och arrangerade om den (med stråkar och körer) varvid den kom med på LP:n Let It Be som utgavs i England och USA 8 respektive 18 maj 1970.

Externa länkar 
 The Beatles - Across the Universe på Youtube

Källor 
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording Sessions London: Hamlyn 1988 
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle. London: Hamlyn 2000.  
 MacDonald, Ian, En revolution i huvudet: the Beatles inspelningar och 60-talet. Göteborg: Ejeby 2000. 

Sånger 1968
Sånger framförda av The Beatles
Filmlåtar
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
The Inner Light

The Inner Light (Harrison) är en låt av The Beatles från 1968.

Låten och inspelningen
The Inner Light spelade George Harrison in i EMI:s studio i Bombay (under gruppens vistelse i Indien) vid tre tillfällen (12 januari samt 6 och 8 februari 1968) tillsammans med ett antal kända indiska musiker. Låten skulle från början ingå i soundtracket till filmen ”Wonderwall” (som när det utgavs 1968 gjorde att Harrison blev den först i gruppen att utge en soloplatta) men den kom att uppskattas mycket av John Lennon och Paul McCartney, som körar på sången. De förmådde även Harrison att våga sjunga i en högre tonart än han var van vid.

Texten bygger på ett utdrag ur taoisten Lao Zis heliga bok Daodejing. Harrison kan här måhända ha inspirerats av Syd Barrett som i Pink Floyd-låten Chapter 24 använde sig av utdrag ur I Ching. Låten blev b-sida på singeln Lady Madonna, vilken utgavs i England och USA 15 respektive 18 mars 1968.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording Sessions (1988)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)
 George Harrison: I Me Mine

Musiksinglar 1968
Sånger framförda av The Beatles
Singlar utgivna på Parlophone
Sånger producerade av George Martin
Mattias Nordkvist

Karl Mattias Nordkvist, född 31 januari 1978 i Stigtomta församling i Södermanlands län, är en svensk musiker, skådespelare och regissör.

Biografi
Han utexaminerades från Teaterhögskolan i Malmö 2007.  Nordkvist är bosatt i Göteborg och arbetar på Göteborgs Stadsteater där han medverkat i bland annat I väntan på Godot, Förnuft och känsla, Förvaret, Mariella, Peer Gynt, Fåglarna, Skänk mig snarast sonsöner och Bibeln. Han spelade Gustaf Löwander i TV-serien Vår tid är nu samt Grizzly i Sommaren 85.

Diskografi i urval 

 2015 - Olympiaden (Album)
 2018 - Röda Kvarn (Singel)
 2018 - När vi applåderade piloter (Singel)
 2019 - From back home... (EP)
 2019 - ...And back again (EP)

Filmografi i urval 
 2014 – Hallonbåtsflyktingen

 2022 - Vi i Villa (TV-serie)
 2023 - Hammarskjöld (thriller)

Teater

Roller (ej komplett)

Regi (ej komplett)

Stipendier 
 Lilla Ted Gärdestad stipendiet 1999
 Leanderstipendiet 2006
 Lars Passgårdstipendiet 2007
Sten A Olssons kulturstipendium 2019

Referenser

Externa länkar
 
 Mattias Nordkvist på Göteborgs stadsteater

Födda 1978
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Svenska teaterregissörer
Alumner från Teaterhögskolan i Malmö
Personer från Nyköpings kommun
Lady Madonna

Lady Madonna (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1968.

Låten och inspelningen 
Lady Madonna var intressant i sitt sammanhang genom att den blev den låt som bröt raden av mer experimentella låtar från The Beatles i och med att man här lät sig inspireras av äldre musik. Här lät sig Paul McCartney, låtens författare, direkt inspireras av boogie-woogie som spelades på den av George Martin producerade ”Bad Penny Plues” (1956). Man trixade lite med pianospelet på låten för att få det att låta mer 50-talsaktigt samtidigt som McCartney även gjorde detsamma med sin sång. Fyra saxofonister hade hyrts in men fick dock inga tydliga instruktioner varför de fick spela rätt fritt. Texten är en något förvirrad historia där modersfiguren verkar flyta ihop med en nunna samtidigt som drogreferenserna finns även i denna musikaliskt jordnära låt. Man satte låten vid två tillfällen 3 och 6 februari 1968. Låten blev (tillsammans med The Inner Light) en singel, vilken utgavs i England och USA 15 respektive 18 mars 1968. 

Även Fats Domino och Tom Jones har framfört låten.

Listplaceringar

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle
Noter:

Musiksinglar 1968
Sånger framförda av The Beatles
Singlar utgivna på Parlophone
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i Sverige
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Gusten

Gusten kommer av det fornnordiska Gudsten. Gusten kan också vara ett smeknamn för Gustav och Gustava. Det äldsta belägget i Sverige är från år 1850.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 611 män och 3 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Gusten, varav 299 män och 2 kvinnor bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Personer med namnet Gusten 
 Gusten Lindberg, svensk skulptör
 Gusten Törnqvist, svensk ishockeymålvakt
 Gusten Widerbäck, svensk konstnär

Fiktiva personer med namnet Gusten
 Gusten Flod, en fiktiv person i romanen Hemsöborna
Gusten Grodslukare, huvudperson i barnboken med samma namn, skriven av danske författaren Ole Lund Kirkegaard

Se även
 Gusten Scoop, svensk travhäst

Källor 

Mansnamn
Kvinnonamn
It's All Too Much

It's All Too Much (Harrison) är en låt av The Beatles från 1967.

Låten och inspelningen
Enligt många bedömare en ganska dåsig låt som George Harrison spelade in vid tre tillfällen (25- 26 maj och 2 juni 1967) under den ganska drogdimmiga period som följde direkt efter att Beatles avslutat Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Låten präglas av indiskinfluerad melodi, otaliga ljudeffekter och en något drömsk text. Harrison flätar även in The Merseys hit ”Sorrow” mot slutet av låten, vilken kom med på soundtracket till Yellow Submarine, som utgavs i USA och England 13 respektive 17 januari 1969.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Hey Bulldog

Hey Bulldog (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1968.

Låten och inspelningen
En låt som arbetades fram i studion efter en idé av John Lennon den 11 februari 1968. Man skulle egentligen filma en slags video till Lady Madonna men kom alltså under tiden att skapa och spela in ännu en låt med tanke på soundtracket till Gul gul gul är vår undervattningsbåt. Den bluesiga låten präglas av kraftfull sång från Lennon (som försökte komma ur sitt LSD-missbruk) och pigga piano- och basgångar. För första gången deltog en ny åskådare i kretsen kring Beatles vid inspelningen: Yoko Ono. Låten kom med på soundtracket till Yellow Submarine, som utgavs i USA och England 13 respektive 17 januari 1969.

Coverversioner
Coverversioner av låten finns bland annat med Alice Cooper, Maurice Chevalier och Roots Manuva.

Under The Beatles 50-årsjubileums konsert spelade Dave Grohl och Jeff Lynne en cover av Hey Bulldog.

Källor
Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1968
Sånger framförda av The Beatles
Filmlåtar
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney

https://m.youtube.com/watch?v=sxqzMYjjkW8
Epidendroideae

Epidendroideae, eller epidendroida orkidéer, är en underfamilj till orkidéfamiljen (Orchidaceae). Den tidigare underfamiljen Vandoideae har blivit en klad inom den mer brett definierade Epidendroideae. Det här är den största underfamiljen, större än alla andra orkidéunderamiljer tillsammans. Den består av mer än 15 000 arter i 576 släkten.

Tribus
På grund av att Epidendroideae är svårdefinierad så har man delat in underfamiljen i "högre Epidendroideae" och "lägre Epidendroideae". De högre epidendroiderna är delvis monofyletiska och delvis polyfyletiska (tribus Arethuseae och Epidendreae).
 Maxillarieae
 Cymbidieae
 Vandeae
 Epidendreae II
 Calypsoeae (problematisk, svårklassificerad)
 Dendrobieae
 Malaxideae
 Podochileae
 Epidendreae I
 Arethuseae
 Coelogyneae

Externa länkar 

Orkidéer
Ep Växtindex
Johan Olofsson

Johan Olofsson kan syfta på:

Johan Olofsson Stiernhöök (1596-1675), svensk jurist
Johan Olofsson i Digernäs (1860-1940), folkpartistisk riksdagsman
Johan Olofsson, svensk ishockeyspelare född 1994

Se även
Johannes Olai
Boys (sång av The Shirelles)

"Boys" är en singel av den amerikanska popgruppen The Shirelles, utgiven i november 1960. Sången gavs ut som B-sida till "Will You Love Me Tomorrow", och sången finns även med på gruppens debutalbum Tonight's the Night från 1961. Sången är skriven av Luther Dixon och Wes Farrell.

Coverversioner

The Beatles 

"Boys" var den åttonde sången som man spelade in den 11 februari 1963 vid EMI Recording Studios (nuvarande Abbey Road Studios) i London, Storbritannien. Sången är det första inspelade materialet med gruppens trumslagare Ringo Starr som huvudvokalist, och man satte även sången den första tagningen. "Boys" hade sedan länge varit en del av gruppens spelningar, och innan Ringo Starr gick med i gruppen i augusti 1962, var det gruppens dåvarande trumslagare Pete Best som sjöng sången. Av en tillfällighet var Ringo Starr redan bekant med sången då han under sin tid som trumslagare i gruppen Rory Storm and the Hurricanes ofta spelade sången och ofta sjöng den. Sången ingick i gruppens konserter fram till 1964.

Sången kom med på gruppens debutalbum Please Please Me som gavs ut den 22 mars 1963 i Storbritannien. I USA kom sången med på gruppens första amerikanska album, Introducing... The Beatles, som gavs ut den 10 januari 1964. I Sverige gavs sången ut både på albumet Please Please Me den 19 juni 1963, samt som singel den 6 augusti 1963 med "Twist and Shout" på A-sida.

Sången finns även med på samlingsalbumen Anthology 1 och The Early Beatles samt livealbumet On Air – Live at the BBC Volume 2.

Medverkande 
Ringo Starr – sång, trummor
John Lennon – bakgrundssång, kompgitarr
Paul McCartney – bakgrundssång, basgitarr
George Harrison – bakgrundssång, sologitarr
Medverkande enligt webbplatsen The Beatles Bible.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Sånger 1960
Musiksinglar 1960
Sånger 1963
Musiksinglar 1963
Sånger framförda av The Shirelles
Sånger framförda av The Beatles
Amerikanska poplåtar
Amerikanska rhythm and bluessånger
Amerikanska rocklåtar
Amerikanska musiksinglar
Engelskspråkiga sånger
Sånger producerade av George Martin
Devil in His Heart

"Devil in His Heart" är en singel av den amerikanska R&B-gruppen The Donays, utgiven 11 augusti 1962. Sången spelades ursprungligen in för skivbolaget Correc-Tone Records, men gavs senare ut på bolaget Brent där "Devil in His Heart" hamnade på B-sida till "Bad Boy".

Sången är skriven av Richard Drapkin.

Coverversioner

The Beatles 

The Beatles spelade in sången som "Devil in Her Heart" den 18 juli 1963 vid EMI Recording Studios (nuvarande Abbey Road Studios) i London. Sången spelades in i totalt tre tagningar samt tre stycken pålägg, bland annat där Ringo Starr spelar maracas. Samma dag påbörjade man även inspelningarna av "You've Really Got a Hold on Me", "Money (That's What I Want)" och "Till There Was You".

Sången gavs ut den 22 november 1963 på albumet With the Beatles och i USA den 10 april 1964 på albumet The Beatles' Second Album. Sången finns även med på samlingsalbumet On Air – Live at the BBC Volume 2.

Medverkande 
George Harrison – dubblerad sång, sologitarr
John Lennon – bakgrundssång, kompgitarr
Paul McCartney – bakgrundssång, basgitarr
Ringo Starr – trummor, maracas
Medverkande enligt Ian MacDonald.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Musiksinglar 1962
Sånger 1963
Sånger framförda av The Beatles
Amerikanska rhythm and bluessånger
Amerikanska poplåtar
Amerikanska musiksinglar
Engelskspråkiga sånger
Sånger producerade av George Martin
I'll Follow the Sun

I'll Follow the Sun (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1964.

Låten och inspelningen
Ursprunget till I'll Follow The Sun är en mycket tidig komposition av i huvudsak Paul McCartney. Låten finns med bland de amatörinspelningar de tre gitarristerna John Lennon, Paul McCartney och George Harrison gjorde tillsammans med den nya och oerfarne basisten Stuart Sutcliffe gjorde någon gång på våren 1960. En del av dessa amatörupptagningar - dock inte I'll Follow The Sun - finns med på dubbel-CD:n Anthology 1 1995. Inspelningen har dock funnits tillgänglig på s.k. bootleg, dvs. piratskiva. Amatörupptagningarna från 1960 beskrivs mer ingående i Hans Olof Gottfridssons bok Beatles - From Cavern to Star-Club: The Illustrated Chronicle, Discography & Price Guide 1957-1962.

Ian MacDonald hävdar i boken En revolution i huvudet att Paul McCartney skrev I'll Follow The Sun vid Beatles första besök i Hamburg 1960. Men amatörbanden avslöjar att låten är tidigare än så.

Beatles spelade den 18 oktober 1964 in en delvis ny version, som kom med på LP:n Beatles for Sale - utgiven i England den 4 december 1964. I USA kom låten med på LP:n Beatles '65, som gavs ut 15 december 1964. De amerikanska LP-skivorna på EMI-etiketten Capitol hade delvis annan låtsammansättning och ibland också andra titlar än de europeiska skivorna. Beatles '65 motsvarar i huvudsak den europeiska Beatles For Sale.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording sessions (1988)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)
 Hans Olof Gottfridsson: Beatles - From Cavern to Star-Club: The Illustrated Chronicle, Discography & Price Guide 1957-1962 (1997)

Sånger 1964
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
I'm Happy Just to Dance with You

I'm Happy Just to Dance With You (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1964.

Låten och inspelningen
Denna ganska enkla låt skrevs av John Lennon med tanken att George Harrison skulle sjunga den, vilken han också kom att göra. Den spelades in under förmiddagen söndagen den 1 mars 1964. Sången lades på först i efterhand. Gitarrspelet anses av vissa bedömare vara inspirerat av Rolling Stones version av ”Not Fade Away” som låg på listorna vid denna tid. Ringo Starr spelar på en afrikansk trumma jämte vanliga trummor. Låten kom med på A Hard Day's Night som släpptes i USA 26 juni 1964 och i Storbritannien 10 juli 1964.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1964
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Baby's in Black

Baby's In Black (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1964.

Låten och inspelningen

Baby's in Black är en låt av Lennon-McCartney inspelad av The Beatles 1964.

John Lennon och Paul McCartney sjunger här i tät duettsång.
Denna valsliknande låt skrevs på ett hotellrum under gruppens turné i augusti 1964. Man började här experimentera med andra stilar och resultatet blev en låt i valstakt som spelades in i 14 tagningar (man fick inte George Harrisons gitarrstämma rätt) på kvällen 11 augusti 1964. Arrangemangen är intressanta även om man uppenbarligen inte lade ned så stor möda på texten. Låten kom med på LP:n Beatles for Sale som utgavs i England 4 december 1964 och i USA på ”Beatles '65”, som utgavs 15 december 1964. Låten spelade gruppen på sina konserter ända tills de slutade turnera.

En liveversion av Baby's in Black inspelad på arena Hollywood Bowl, Los Angeles den 29-30 augusti 1965 finns på CD-EP-albumet Real Love från 1996. Låten finns däremot inte med LP:n The Beatles at the Hollywood Bowl.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording Sessions (1988)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)

Sånger 1964
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Harvest Moon For Girls

Harvest Moon For Girls är ett TV-spel för Playstation i spelserien Harvest Moon. Det är efterföljaren till Harvest Moon: Back to Nature, i vilket spelaren är en tjej som tar hand om en bondgård, försöker bli kompis med byborna och gifta sig.

Handling
Spelaren spelar som en kvinnlig bonde. I början är figuren på ett skepp och möter en okänd man som berättar hur bra livet är. Det börjar storma; figuren blir skeppsbruten och vaknar därefter i en säng i en by. Då hon är hemlös bestämmer byborna att hon får bo på bondgården, men det framgår inte vem hon egentligen blivit räddad av.

Killar
I detta spel kan spelaren välja bland fem ungkarlar med olika personligheter.

 Cliff - En blyg kille som bor på restaurangen och arbetar senare på Dukes vingård (om man tar med honom till Duke, annars går han iväg). Han tycker mest om äpplen.
 Kai - Bor på restaurangen och jobbar på strandaffären. Han är faktiskt en riktigt snäll person, fast killarna tycker att han är en irriterande kvinnokarl. Han tycker om ägg och tomater.
 Rick - Han både arbetar och bor på hönsgården. En person som kan vara svår att gilla på grund av att han har det jobbigt, men han är en mycket snäll person. Rick tycker om ägg.
 Gray - Han bor på restaurangen och arbetar hos smeden. Han pratar ofta inte så mycket och är lite blyg. Gray tycker om malm i gruvorna.
 Doctor - Han bor och arbetar på sjukhuset och är den mognaste av alla killar. Han kan vara mycket seriös och man tror att han inte har så mycket till personlighet. Doctor tycker om giftiga svampar.

Datorspel 2000
Playstation-spel
Simulatorspel
Johan Bernhard Wiklund

Johan Bernhard Wiklund (i riksdagen kallad Wiklund i Byske), född 22 april 1886 i Byske församling, Västerbottens län, död där 20 maj 1953, var en svensk polisman och socialdemokratisk riksdagspolitiker.

Wiklund var ledamot av riksdagens andra kammare från 1929, invald i Västerbottens läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1933, Stockholm: Tidens förlag, 1932, sid. 139.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personer från Byske socken
Födda 1886
Avlidna 1953
Män
Eric Hansson

Eric Hansson, född 28 oktober 1880 i Vännäs församling, Västerbottens län, död där 30 januari 1959, var en svensk lantbrukare och politiker (högern).

Hansson var ledamot av kommunalfullmäktige från 1918 samt landstingsledamot från 1931. Han var ledamot av riksdagens andra kammare från 1933, invald i Västerbottens läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1933, Stockholm: Victor Pettersons bokindustri A.B., 1932, sid. 139.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmanna- och borgarpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Födda 1880
Avlidna 1959
Män
Personer från Vännäs socken
Fahmida Mirza

Fahmida Mirza, född 20 december 1956, är en pakistansk politiker. Hon valdes den 19 mars 2008 till talman i parlamentet; hon representerar PPP (Pakistans folkparti).

Källor 

Födda 1956
Pakistanska politiker
Kvinnor
Levande personer
Haqvin Carlheim-Gyllensköld

Haqvin Carlheim-Gyllensköld, född 9 september 1899 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 10 juni 1997 i Västerleds församling, Stockholm, var en svensk arkitekt och författare.

Biografi
Haqvin Carlheim-Gyllensköld var son till professor Vilhelm Carlheim-Gyllensköld och konstnären Clara Olivia Lall Bergling.

Carlheim-Gyllensköld tog studentexamen i Djursholm 1918 och fick sin utbildning till arkitekt vid Kungliga Tekniska högskolan 1919–1923 och Kungliga Konsthögskolan 1928–1929. Från 1928 till sin pensionering 1964 var anställd arkitekt och avdelningschef på konsumentägda KFAI. Bland hans arkitektarbeten märks Statens maskinprovningar i Uppsala och Röbäcksdalen. Byggnader för KFAI: Industribyggnader och bostäder i Karlholmsbruk och Älvenäs samt nybyggnad för Drevvikens Elektriska AB i Handen, 1957.  

Han är också känd för att ha utvecklat metoder för styrning av de olika momenten i matlagning. För detta belönades han 1978 med Livsmedelspriset av Livsmedelsföreningen. 

Han gav ut ett flertal böcker om matlagning där han utifrån rent vetenskapliga experiment räknade fram det optimala sättet att hantera råvaror för bästa resultat. Den kanske mest kända "Konsten att laga mat", utgavs av Wahlström & Widstrand 1956 och som kom i flera upplagor. Han gav också ut "Koka, steka, blanda" 1977 på samma förlag. För sina matlagningsböcker tilldelades han Gastronomiska Akademiens Guldpenna 1977.

Haqvin Carlheim-Gyllensköld är begravd på Solna kyrkogård.

Källor
 
 Haqvin Carlheim-Gyllensköld på Gravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Författare från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1899
Avlidna 1997
Män