kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sockerskrin

Ett sockerskrin är ett äldre skrin av trä avsett för upphuggning och förvaring av en sockertopp.

Funktion
De flesta sockerskrin är delade i två delar; en större övre del med ett öppningsbart lock och en perforerad botten, på vilken en speciell kniv med ett mothåll sitter fästad. Den undre delen innehåller ofta en låda som kan dras ut på ena sidan. Denna utformning har med användningen att göra. Sockertoppen förvaras och huggs upp till sockerbitar i den övre delen. Det strösocker som bildas vid upphuggningen borstas ned genom hålen i bottnen till den undre delen där det fångas upp i lådan. På så sätt fick man både bitsocker och strösocker och minimalt med spill. Sockerskrinen kom ur bruk när sockerbitar och strösocker började tillverkas industriellt.

Husgeråd
Skrin
Socker
Leapfrog Enterprises

LeapFrog Enterprises är ett amerikanskt företag som bland annat tillverkar bärbara spelenheter som marknadsförs under namnet Leapster.
Letter Factory (2003)
Talking Words Factory (2003)
Math Circus (2004)
Code Words Caper (2004)
Learn to Read Storybook Factory (2005)
A Tad for Christmas Cheer (2007)
Let Go to School (2009)
Math Adventures on the moon (2010)
Numbers ahoy (2010)
The amazing alphabet amsument Park (2011)
Sing and Learn with Us (2011)
Phonics Farm (2012)
Numberland (2013)
Adventure in shapeville Park (2013)
The magificent Museum Of Oppsite Words (2013)
Letters Machine Rescue Team (2014)
Counting on Lemonade  (2014)
Amazing Words Explorers (2015)
The Great Shape Mystery (2015)
Mr. Frog & Mrs. Frog’s Journey Adventures (2018)

Externa länkar
Joystiq - New LeapFrog portables bring internet connectivity to children's games 

Amerikanska datorspelsföretag
Hanna Alsterlund

{{Infobox Skådespelare
| namn              = Hanna Alsterlund
| bild              = 
| bildstorlek       = 
| bildtext          = 
| födelsenamn       = 
| födelsedatum      =  
| plats             = Stockholm
| dödsdatum         = 
| dödsplats         = 
| andra namn        = 
| år aktiv          = 1999-
| make              = 
| maka              = 
| partner           = 
| hemsida           = 
| noterbara roller  = Nina Andersson i Johan Falk
| guldbaggen        = 
| kristallen        = 
| oscars            = 
| emmyawards        = 
| tonyawards        = 
| goldenglobeawards = 
| baftaawards       = 
| imdb              = 0022571
| sfdb              = 271010
| signatur          = 
| signaturstorlek   = 
}}

Hanna Alsterlund, född 26 november 1989 i Stockholm, är en svensk skådespelare som medverkat i nitton filmer om polisen Johan Falk''.

Filmer

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
 

Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska barnskådespelare
Kvinnor
Födda 1989
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Beorn

Beorn är en fiktiv figur som förekommer i J.R.R. Tolkiens Bilbo – En hobbits äventyr. Han är en hamnskiftare (vilket i texten kallas skinnbytare) som kunde anta formen av en stor svart björn.

Beorn bodde med sina högst älskade djur (hästar, hundar och bin för att nämna några), i ett trähus beläget mellan skogen Mörkmården och Dimmiga bergen, på östra sidan av floden Anduin. När han inte var en björn framträdde han som en stor och mycket stark man, med svart hår och svart skägg. Han lämnade ofta sitt hus nattetid för att bland annat jaga bort fiender från områdena runt omkring. Hans ursprung ligger långt bak i tiden; trollkarlen Gandalf trodde att han och hans folk kom från Dimmiga bergen. Beorn var den som namngav ön Carrock och gjorde de trappsteg som ledde upp till den plana ytan av klippan.

I Bilbo - En hobbits äventyr tog han emot Gandalf, Bilbo och de tretton dvärgarna och hjälpte dem att återupprätta Erebors kungarike. Han blev inte övertygad om att de var vilka de utgav sig att vara när Gandalf berättade om deras äventyr i Dimmiga bergen och Storvättens fall, men lät dem stanna som gäster. Under natten undersökte Beorn platsen där örnarna räddat dvärgarna, Gandalf och Bilbo från vargarna och elden som vättarna anlagt. Då förstod Beorn att Gandalf talade sanning.

Efter att ha fått nyheter om att en stor vättehord var i antågande begav sig Beorn till Ensamma berget; just i tid för att vända krigslyckan i Femhäraslaget. Han räddade Thorin Ekenskölde undan vättarnas slaktarlekar, och krossade orchhövdingen Bolgs livvakt och sedan även Bolg själv. Därefter skingrades vättarnas styrkor och gick sin undergång till mötes, tack vare örnarna och de som återstod av alverna, människorna och dvärgarna.

Efter Femhäraslaget blev Beorn en ledare av många män i regionen (däribland hamnskiftare som han själv) som kallades Beorningar. Han dog några år före Ringens krig och efterträddes av sin son Grimbeorn.

Skådespelaren Mikael Persbrandt spelar Beorn i filmatiseringarna av Hobbit: Smaugs ödemark och Hobbit: Femhäraslaget.

Referenser

Människor i Tolkiens värld
Fiktiva björnar
Fiktiva figurer introducerade 1937

pl:Lista postaci Śródziemia#Beorn
Träplugg

En centrumtapp kallas ibland för träplugg och är ett avlångt cylindriskt föremål av räfflat hårdträ, avsett för att fästa ihop två delar av exempelvis en möbel genom att stickas in i förborrade hål. Numera tillverkas centrumtappar industriellt i flera olika standardstorlekar till exempel 6, 8, 10 eller 12 mm med en längd av 40 eller 50 mm för motsvarande borrdiameter. Centrumtappen kan användas med eller utan lim. För att fästa väl utan lim bör centrumtappens diameter vara marginellt större än borrhålets diameter. Centrumtappar är vanliga i monteringsfärdiga möbler. Oftast är trädetaljerna fästa med skruvar eller andra förband, centrumtappen har endast en fixerande funktion. Centrumtappen ersätter ofta tappning och sinkning vid sammanfogning av trädetaljer. 

Centrumtappen tillkom vid införandet av spånskivan i möbelindustrin eftersom det inte går att använda de äldre metoderna till sammanfogning av trädetaljer. När det gäller hållfasthet kan centrumtappen inte jämföras med de äldre metoderna sinkning eller tappning i massiva trämöbler, vilka dock är mer tidsödande att tillverka trots moderna träbearbetningsmaskiner. 

En annan variant som har införts som alternativ till centrumtappar är lamellkex, ett ellipsformat tunt trästycke som fästs i ett urfräst spår i den detalj som ska monteras.

Se även
tränagel
dymling
Proppning

Byggteknik
Förbandsteknik
Trä
Träbyggnad

en:Dowel
fr:Tourillon
pl:Kołek
San Marinos administrativa indelning

San Marino ( italienska: Repubblica di San Marino) är administrativt indelat i 9 områden.<ref name="C"> [https://www.citypopulation.de/en/sanmarino/ San Marino -Municipalities ] Citypopulation.de (läst 20 juni 2020)</ref>

Nationen är geografiskt underdelad i 9 kommuner (castelli, singularis: castello), dessa underdelas i distrikt (byar, curazieeller frazione''). Den största staden Dogana ingår i kommunen Serravalle, men har begärt att få egen kommunstatus.

Castelli / Kommuner

Referenser

Externa länkar
 om San Marinos administrativa indelning (Giunte di Castello/Townships, Repubblica di San Marino)

San Marinos geografi
San Marinos samhälle
Administrativa indelningar av länder i Europa
Dogana

Dogana är en stad i San Marinos nordöstra hörn, i kommunen Serravalle. Staden har 7 000 invånare och är San Marinos största ort. På grund av sin storlek har den begärt att skiljas ifrån Serravalle och bilda sin egen kommun. Dogana har redan ett postnummer som skiljer sig från övriga kommunen.

Dogana ligger längs med väg 72 från Rimini, som är huvudvägen in i San Marino från Italien. Namnet betyder ’tullhus’, men gränsen bevakas inte.

Orter i San Marino
Petroleum County

Petroleum County är ett administrativt område i delstaten Montana, USA. År 2010 hade countyt 494 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Winnett. Med sina 494 invånare är det Montanas minst befolkade county, och det sjätte minst befolkade i USA. Det skapades genom att separeras från Fergus County 25 februari 1925, och blev den sista av Montanas idag 56 countyn att skapas.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 4 336 km². 4 284 km² av den arean är land och 52 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Phillips County, Montana - nord 
 Garfield County, Montana - öst 
 Rosebud County, Montana - sydost 
 Musselshell County, Montana - syd 
 Fergus County, Montana - väst

Städer och samhällen 
 Winnett

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1926
Anders Henrikson i Lomma

Anders Henrikson , född 28 oktober 1870 i Lomma församling, Malmöhus län, död där 29 november 1942, var en svensk lantbrukare och politiker (bondeförbundare).

Henriksson var verksam som lantbrukare och kommunalfullmäktig i Lomma landskommun. Han var ledamot av riksdagens första kammare från 1929.

Referenser 
 Tidens kalender 1929, Tidens förlag, Stockholm: 1928, sid. 178.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Födda 1870
Avlidna 1942
Män
Personer från Lomma socken
Canal Grande

Canal Grande är en kanal i den italienska staden Venedig. Den är den viktigaste vattenleden i staden och trafikeras av vattenbussar (vaporetti) och vattentaxi. Många turister föredrar att ta sig en tur i en klassisk gondol. Canal Grande ringlar sig som ett bakvänt S genom centrala Venedig och utmynnar i båda ändarna i Venedigs lagun. Den är 3 800 meter lång, 30-70 meter bred och har ett medeldjup på 5 meter.

Broar
Fyra broar korsar kanalen
 Ponte di Rialto

 Ponte dell'Accademia

 Ponte degli Scalzi

 Ponte della Costituzione

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Venedig
Kanaler i Italien
State of Grace

State of Grace är en amerikansk film från 1990 i regi av Phil Joanou, efter manus av Dennis McIntyre.

Handling
Frankie (Ed Harris) välkomnar Terry Noonan (Sean Penn) tillbaka till hemkvarteren och till sin organisation efter en lång tids bortavaro. Gänget känner dock inte till att Terry blivit polis då han var i Boston. Han har flyttat tillbaka till New York för att arbeta under täckmantel i sina gamla kvarter och sätta dit de irländska gangstrarna innan de gör ett avtal med den italienska maffian.

Rollista
 Sean Penn – Terry Noonan
 Ed Harris – Frankie Flannery
 Gary Oldman – Jackie Flannery
 Robin Wright – Kathleen Flannery
 John Turturro – Nick
 John C. Reilly – Stevie McGuire

I populärkulturen
Filmen, tillsammans med dess skådespelare Robin Wright Penn, nämns i låten Palace & Main av det svenska rockbandet Kent. Låten släpptes som singel den 4 maj 2005 och finns även med på albumet Du & jag döden från samma år. Textraderna låter "jag skjuter allting framför mig, som Robin Wright Penn gör i State of Grace."

Externa länkar

Filmer 1990
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Maffiafilmer
Filmmusik av Ennio Morricone
Tala med barnen om

Tala med barnen om är en serie faktablad i Sverige som var populär under 1970-talet, där föräldrarna fick tips om hur man skulle tala med barn om olika samhällsproblem, till exempel krig och våld eller rasism, i olika länder. Bland annat gavs tips på böcker som ansågs intressanta.

Externa länkar
 Tala med barnen om ...

Barndom
Sverige under 1970-talet
Samhälle
Trönderska

Trönderska eller tröndska (trøndersk) är en norsk dialekt som sedan gammalt talas i Trøndelag och på Nordmøre i Norge och i Frostvikens socken i norra Jämtland (benämnt lidmål). Målet har tidigare även talats i Härjedalen och härjedalskan ses som en ålderdomlig variant av trönderska.

Språken har fått viss användning i litterära sammanhang. Bland annat berättas Kenneth Larsens dagspresserie Bästis (i original Bestis) i sitt original på trönderska.

Källor

Noter

Webbkällor 
  

Norska dialekter
Erik Arrhén

Carl Erik Arrhén, född 24 november 1899 i Kristbergs församling, Östergötlands län, död 3 september 1958 i Uddevalla församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk lektor och politiker (Högerpartiet).

Arrhén avlade studentexamen i Västerås 1919 och skrevs året efter in som student i Uppsala. Han blev filosofie doktor 1929 och filosofie magister 1937. Han var ordförande i studentföreningen Heimdal 1928.

Arrhén var lektor i Haparanda från 1939 och i Uddevalla från 1940. Arrhén har bland annat utgett Den tyska parlamentarismens utveckling under kejsardöme och riksrepublik (1929, hans doktosavhandling). Han var redaktör för Nationell Tidning 1929-33 och Ungsvensk Lösen 1934-37.

Arrhén gjorde också åtskilligt, för att lyfta fram den svenska konservatismen. Här märks bland annat introduktioner till unghögern, Vitalis Norström och Pontus Fahlbeck.

Som politiker var Arrhén ledamot av riksdagens första kammare 1943-1958.

Erik Arrhén gifte sig 1934 med Margareta Bæckström och de fick tre barn.

Källor 

Tidens kalender 1945, Tidens förlag, Stockholm: 1944, sid. 147.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Svenska moderater
Alumner från Uppsala universitet
Män
Födda 1899
Avlidna 1958
Personer från Kristbergs socken
Tokunoshima

Tokuno-shima) är en ö bland Amamiöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan.

Geografi
Tokunoshima ligger cirka 486 kilometer söder om Kyushuön och cirka 100 km norr om Okinawaön.

Ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 247,8 km² med en längd på cirka 25 km och en bredd på cirka 18 km och den omges av ett korallrev. Klimatet är subtropiskt. Den högsta höjden är Mount Inokawa på cirka 645 m ö.h.

Befolkningen uppgår till cirka 29 000 invånare fördelade på de tre stadsområden Tokunoshima-chō med cirka 14 000 invånare på öns östra del, Isen-chō, cirka 8 000 på den södra delen och Amagi-chō och cirka 7 000 på öns nordvästra del. Förvaltningsmässigt tillhör ön Kagoshima prefekturen.

Öns flygplats Tokunoshima Kūkō (Tokunoshima Airport, flygplatskod "TKN") har kapacitet för lokalt flyg och ligger inom Amagi-stad på öns västra del, det finns även regelbundna färjeförbindelse med Kagoshima på fastlandet och med Okinawaön.

Historia
Det är osäkert när öarna upptäcktes, de första dokumenterade omnämnandena finns i boken Nihonshoki från 720-talet.

Ön är känd för en särskild form av tjurfäktning bland Okinawaöarna "Tōgyū" eller "Ushi-zumo" med anor från tidiga 1600-talet (1).

Ön utgjorde fram till 1624 en del i det oberoende kungadöme, Kungariket Ryukyu.

1609 invaderades Ryūkyūriket av den japanska Satsumaklanen under den dåvarande Daimyo som då kontrollerade området i södra Japan. Ögruppen införlivades 1624 i Satsumariket.

1879 under Meijirestaurationen införlivades riket i Japan, och ön blev först del i länet Ōsumi no Kuni (Ōsumi provinsen) och senare del i Kagoshima prefekturen.

Under Andra världskriget ockuperades området våren 1945 av USA som förvaltade öarna fram till 1953 då de återlämnades till Japan.

1973 införlivades området i Kagoshima-distriktet som del i Kagoshimaprefekturen.

Externa länkar
 om Tokunoshima
 bild över Tokunoshima
 bilder från Tokunoshima
 lokala turistbyrån om Tokunoshima

Japans öar
WP:Projekt Japan
Melcher Lyckholm

David Melcher Lyckholm, född 9 december 1856 i Sjögestad i Östergötlands län, död 1 maj 1924 på Ulricehamns sanatorium, var en svensk bryggare och riksdagsman. Han var son till lantbrukaren Anders Persson och Christina, född Lyckholm.

Hans tio år äldre bror Johan Wilhelm Lyckholm var bryggmästare vid Ytterborgs bryggeri i Kristiania, och där började Melcher Lyckholms intresse för bryggeriyrket 1875. Han gick på Lechmann'sche Brauerschule i Worms och fick 1878 anställning som bryggmästare vid Erlangens bryggeri i Uppsala. År 1881 flyttade han över till det av brodern grundade Wilhelmsdals bryggeri, på egendomen Skår Westergård i Örgryte. Vid broderns död 1894 övertog han rörelsen under namnet J. W. Lyckholm & Co, vilket han utvecklade till ett av Sveriges största och modernaste bryggerier (år 1905 producerade Lyckholms bryggerier 1 028 ton malt). År 1897 blev han invald i styrelsen för Svenska bryggeriföreningen. Sin kommunala bana började Lyckholm i Örgryte landskommun, där han 1885 invaldes i kommunalfullmäktige samt fem år senare blev dess ordförande.

År 1897 valdes Lyckholm in i Göteborgs och Bohus läns landsting, där han 1910 blev vice ordförande och redan samma år ordförande, fram till 1923.  

I riksdagen var han ledamot av andra kammaren 1900–1908 för Askims och Sävedals härads valkrets. Han var ledamot av första kammaren 1909–1919 och 1912–1919 ledamot av bevillningsutskottet. Lyckholm var styrelseledamot av Göteborgs och Bohusläns Sparbank från 1903 (ordförande 1917), av Göteborgs Trädgårdsförening 1913 samt av Göteborgs museum 1915 (vice ordförande 1922). Han var suppleant i styrelsen för bryggeriförbunden från 1906 och ordinarie ledamot från 1915. År 1885 blev Lyckholm medlem av Svenska bryggareföreningen och av dess styrelse 1897. Hedersledamot där den 20 september 1920. Vice ordförande i "XI kretsen" 1894-1908.

Lyckholm bedrev även omfattande jordbruksverksamhet på sina egendomar Skår, Lagklarebäck och Helenedal. Han var styrelseledamot i Lindholmens verkstad och Nordiska Kullageraktiebolaget. Lyckholm tillskrivs förtjänsten av trålfiskets införande på västkusten.

Melcher Lyckholm var kommendör av första klass av Nordstjärneorden, kommendör av första klass av Vasaorden samt ledamot av Lantbruksakademien 1920.

År 1899 var Lyckholm ägare av fastigheten Bryggaregatan 4 i stadsdelen Inom Vallgraven i Göteborg, där han också bodde.

Bröderna Lyckholm är begravda på Sjögestads kyrkogård.

Källor

Hvar 8 dag - illustreradt magasin 1921–1922, Bonniers tryckeri, Göteborg 1922 s.18

, s. 21

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska bryggare
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Personer i Göteborgs historia
Personer från Sjögestads socken
Födda 1856
Avlidna 1924
Män
Pehr Andreasson

Pehr Teodor Andreasson, (i riksdagen kallad Andreasson i Tunge), född 7 maj 1844 i Ytterby socken, Göteborgs och Bohus län, död 16 maj 1901 i Ytterby församling, var en svensk lantbrukare och riksdagsman.

Andreasson var verksam som lantbrukare, nämndeman och kommunalpolitiker i Ytterby. I riksdagen var han ledamot av andra kammaren 1894–1899 för Inlands domsagas valkrets. Som politiker representerade Andreasson Lantmannapartiet. Vid andrakammarvalet 1899 erhöll han 351 röster i valkretsen och förlorade därmed sin riksdagsplats till Johan Larsson i Presstorp som fick 382 röster. I riksdagen skrev han sju egna motioner bland annat om skattefrågor, lån, om införseltull på tegel, samt om anläggning och förbättring av vägar.

Referenser

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Personer från Ytterby socken
Födda 1844
Avlidna 1901
Män
Oktavmandola

Oktavmandola är ett stränginstrument som tillhör mandola-familjen, där även mandolinen ingår. Instrumentet har i sin vanligaste form fyra unisont stämda par strängar med en kvintintervall mellan paren. Oktavmandolan är en variant inom mandola/mandolin-familjen och är i regel stämd en oktav under mandolinen .

Stämning
Oktavmandolan är stämnd en oktav under mandolinens, det vill säga som Gdae (lägst till högst). Enligt internationell standard förekommer följande storlekar i mandolin-/mandolafamiljen, räknat från den minsta till den största:
mandolin – stämd gd1a1e2 (= samma som violin)
mandola (även oktavmandolin, tenormandola, bouzouki) – stämd cgd1a1
oktavmandola – stämd Gdae (= en oktav under mandolin)
 mandocello – stämd CGda (= en oktav under mandola)
 mandobas (fyrsträngad, stämd GDA1E1 (= likadant som en kontrabas)

Andra namn och varianter
Ytterligare namn som förekommer på moderna flatbottnade instrument i denna familj är till exempel låtmandola, irländsk bouzouki och cittern eller cister. Även andra namn förekommer. Dessa instrument är idag knappast standardiserade. Det förekommer variationer när det gäller kroppens utseende, storlek och halsens längd. Instrumenten kan också ha fler än fyra par strängar och vara stämda på flera alternativa sätt. De svenska instrumentbyggarna Christer Ådin, Grebbestad och Ola Söderström, Upplands Väsby, har fortsatt att utveckla instrumenten i samarbete med musiker som till exempel Ale Möller.

Anmärkningar

Referenser

Stränginstrument
Större havsnål

Större havsnål (Entelurus aequoreus) en art av familjen kantnålsfiskar.

Utseende 
Den större havsnålen är en långsträckt, rörformad fisk som saknar fjäll, och i stället har kroppen klädd med benplattor. Dessa är ljusbruna med tvärstrimmor som är vita hos ungfiskarna, men blir ljusblå hos vuxna individer. Den saknar bröst- och stjärtfenor utan har endast en ryggfena (till skillnad från kantnålarna, som har alla slagen av fenor). Ungfiskar har dock bröstfenor. Den större havsnålen blir upp till 60 centimeter lång för honor, 40 centimeter för hanar. Anus mynnar under den bakre delen av ryggfenan (till skillnad från vad som är fallet hos den mindre havsnålen). Till skillnad från kantnålarna har hanen ingen egentlig yngelpåse på buken, utan han bär äggen fastklibbade direkt på buken.

Utbredning 
Den större havsnålen finns från Azorerna och södra Spanien norrut längs europeiska kontinentens atlantkust över Brittiska öarna upp till Färöarna, södra och västra Island samt mellersta Norge. Går in i Öresund. Finns också i delar av Medelhavet som Marseillebukten och norra Adriatiska havet.

Vanor 
Den lever i kustnära tång- och bandtångbälten ner till 100 meters djup. Kan även leva pelagiskt. Liksom sjöhästarna använder den sin smala snabelliknande mun som en pipett, och suger i sig smådjur som fiskyngel och små kräftdjur.

Den leker under sommaren, varvid honan kan lägga upptill 1 000 ägg, som fästs på flera hanar, i 8 till 12 rader under buken. De omkring 1,2 millimeter stora äggen kläcks efter omkring en månad. Arten blir könsmogen vid 2 års ålder.

Referenser 

Kantnålsfiskar
Else Breen

Else Breen, född 15 mars 1927 i Molde, är en norsk författare och litteraturvetare.

Breen har skrivit både skönlitteratur och facklitteratur och är speciellt känd för sina barn- och ungdomsböcker. Hon har läst litteraturvetenskap och forskat på Jens Zetlitz och lyrik från 1700-talet. Författarskapet omfattar barnböcker, radioteater för barn, romaner, noveller och facklitteratur, däribland litteraturverket Slik skrev de (1998) och Jens Zetlitz: et tohundreårsminne (1990) som är översatt till tolv språk. 

Else Breen har haft flera förtroendeuppdrag i Den norske Forfatterforening. Hon var också ordförande i Ungdomslitteraturens forfatterlag mellan åren 1973 och 1977.

Else Breen har i flera år bott på Tjøme i Vestfold.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Man kan aldrig veta (översättning Verna Lindberg, Bonnier, 1978) (Du kan aldri vite)
 I randig tröja (översättning Verna Lindberg, Bonniers juniorförlag, 1979) (I stripete genser)
 Bara jag (översättning Aagot Sörensen Ringi, Skolförlaget Gävle, 1980) (Annerledes)
 Den röda pallen (tillsammans med Tor Morisse) (översättning Lotta Andersson [m.fl.], SIH-läromedel, 1993) (Den røde skammelen)

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1970 för Mias kråke

Norskspråkiga författare
Norska författare under 1900-talet
Personer från Molde kommun
Födda 1927
Levande personer
Kvinnor
Schimpansen Ola

Schimpansen Ola (även Apan Ola), född den 1 februari 1987 i Norge, är en schimpans som användes i en teaterföreställning, i reklamfilmer och även långfilmer. 

Ola växte upp på Ölands djurpark och blev vid 1,5 års ålder uthyrd till Stockholms Stadsteater och dess uppsättning av pjäsen Gustaf III. Han bodde spelåret 1988/89 hemma hos skådespelaren Stephan Karlsén och hans fru konstnären Louise Tillberg som en familjemedlem i Stockholm. Från 1990 skrev Tillberg flera barnböcker baserade på sina erfarenheter av Ola. År 1995 såldes Ola till djurparken Safari World i Bangkok.

Filmografi 
1988 – Gustaf III (Stockholms Stadsteater)
1989 - Kronvittnet (långfilm)
1990 - T. Sventon och fallet Isabella (långfilm)
1991 – Ola - kortisar (TV-serie i TV 4)
1991 - Schimpansen Ola (TV-serie TV 1)
1991 – Hur man ringer (Informationsfilm Televerket)
1998 – ''Historien om Ola (Dokumentärfilm TV 4)

Bibliografi 
Ola! Schimpansen Ola Norman (1990)
Ola! (1992)
Ola och gosevovven (1992)
Ola i hallen (1992)
Ola sover middag (1993)
Ola kan själv (1993)
Olas ABC-bok (2001)
Schimpansen Ola! - vem bryr sig om en apa? (2017)

Referenser 

Berömda primater
Hominider