kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wyandotte (hönsras)

Det här är en artikel om hönsrasen Wyandotte. För en artikel om indianstammen med samma namn, se Wyandotte.

Wyandotte är en tung hönsras från USA, uppkallad efter indianstammen med samma namn, och känd sedan 1880-talet. Det är en kombinationsras som lämpar sig väl för både kött- och äggproduktion. En dvärgvariant framavlades i Tyskland, Nederländerna och Storbritannien. Det finns 29 stycken godkända färgvarianter av rasen, fler än för någon annan ras. Den silverrandiga färgvarianten var den som först godkändes. 

En höna väger omkring 3,1 kilogram och en tupp omkring 3,8 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna ungefär 1 kilogram och för en tupp 1,2 kilogram. Äggen från en stor höna har rosa-beige skalfärg och väger 55-60 gram. Dvärgvariantens ägg har ljusbrun till rosaaktig skalfärg och väger runt 35 gram. Rasen har ibland dålig befruktning av äggen. Hönorna är ruvvilliga och ser efter kycklingarna väl.

Till temperamentet är rasen lugn. Den flyger inte särskilt bra och går därför lätt att hålla i hönsgård.

Färger 
Björkfärgad
Blå
Blå/guldrandig
Brunbandad
Gul
Gul/blå/columbia
Gul/columbia
Gul/tvärrandig
Guldhalsad
Guldrandig
Laxfärgad
Legbarfärgad
Ljus/columbia
Ljusblå/columbia
Orangefärgad
Rapphönsfärgad
Röd
Röd/tvärrandig
Silverhalsad
Silverrandig
Silvertecknad
Svart
Svart/guldhalsad
Svart/silverhalsad
Svart/vitfläckig
Trefärgad
Tvärrandig
Vit
Vit/guldrandig

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från USA

 Broby Hönsgård skriver om Wyandotte
DME

DME kan betyda:
 DME – ett drivmedel i gasform, främst ämnat för dieselmotorer, se Dimetyleter
 DME –  en utrustning för avståndsmätning från flygplan, se Distance Measuring Equipment
 DME – IATA-koden för en flygplats utanför Moskva, se Domodedovos internationella flygplats
Carl Breitholtz

Carl Breitholtz till Margreteholm, född på 1650-talet på Margreteholm i Västergötland som son till generalmajoren Claes Breitholtz och Margareta Ödla; död 1717; var en svensk militär och karolin.

Biografi
Efter utbildning i Uppsala till fortfikationsofficer och hovman hos Magnus Gabriel De la Gardie engagerade sig Breitholtz 1686 i försvaret av Wien och Budapest mot osmanerna. 1689 tjänstgjorde han för furstendömet Württemberg och deltog i Pfalziska tronföljdskriget mot Frankrike 1689-1697 och utnämndes 1696 till generalkvartermästare vid fältmarskalk Johann Karl von Thüngen kår.  

Efter freden i Rijswijk 1697 fick Breitholtz uppdraget att värva ett regemente åt Württemberg och deltog under 1702 i spanska tronföljdskriget. Breitholtz fick 1706 i uppdrag av Karl XII att värva ett regemente, Breitholtz infanteriregemente, även kallat Främlingsregementet, med vilket han deltog i operationerna i Sachsen. Breitholtz utnämndes till generalöverste och följde med den svenska huvudarmén in i Ukraina och Ryssland där han med ett regemente på 2570 man besegrade ett kosackregemente på 2800 man i slaget vid Millerovo i maj 1708. Som regementschef reorganiserade Breitholtz Jönköpings regemente 1712 med vilket han deltog i försvaret av Stralsund under det Stora nordiska kriget, samt återuppsatte Västmanlands regemente 1714. 

Breitholtz var enligt samtida källor en tapper officer och karolin. Hans organisationsförmåga togs i bruk bland annat som generalkvartermästare hos von Thüngen och inte minst i reorganiseringen av ett antal regementen i den karolinska armén. Biografi i Personhistorisk tidskrift 2005:1.

- Gift 1. med Maria Charlotta Moser von Filseck zu Eschenau (1664-1712); 2. med friherrinnan Margareta Sparre (1682-1728).

Källor 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Karoliner
Svenska generaler
Avlidna 1717
Personer i stora nordiska kriget
Personer under stormaktstiden

Män
Födda 1650-talet
Personer från Sandhems socken
Carl
Beryl

Beryl var en fönster- och kompositionshanterare för X Window System som kan användas i bland annat GNU/Linux och FreeBSD. Projektet har ersatts av Compiz Fusion. Beryl var ett nytt projektnamn för en tidigare förgrening av Compiz- Compiz-Quinnstorm, och alltså en fork på Compiz. Precis som Compiz bygger Beryl, och dess ersättare Compiz-Fusion,  på 3D-accelerering med hjälp av OpenGL, vilket gör att skrivbordsgrafiken ritas av 3D-kortet och möjliggör diverse grafiska specialeffekter, bland annat att byta skrivbordsyta genom att vrida på en roterande, tredimensionell kub.

Den 29 september 2006 släpptes den första versionen 0.1.0 till speglar och förråd, och den senaste versionen är nu 0.2.1 som släpptes den 18 mars 2007. Beryl har varit inaktiv som eget projekt sedan slutet av år 2007.

Till skillnad från hos traditionella fönsterhanterare ritas fönsterkanterna av en separat process, kallad window decorator, fönsterdekoratör. Fönsterdekoren i Beryl ritas som standard av emerald, som är en fork av en tidigare fönsterdekoratör för Compiz som hette cgwd. Det finns också två ytterligare fönsterdekoratörer till Beryl; Heliodor (en fork av Compiz gnome-window-decorator) som stödjer Metacity-teman, och Aquamarine som har stöd för KWin-teman.

Se även
Compiz Fusion
Compiz
OpenGL

Externa länkar
 Berylprojektets webbsida

Fria fönsterhanterare
Sankt Hans kyrka

Sankt Hans kyrka är namnet på flera kyrkor i Sverige:

 Sankt Hans kyrka, Lund
 Sankt Hans kyrka, Linköping
 Sankt Hans kyrkoruin, Visby
Nederländernas Grand Prix 1975

Nederländernas Grand Prix 1975 var det åttonde av 14 lopp ingående i formel 1-VM 1975.

Resultat
 James Hunt, Hesketh-Ford, 9 poäng
 Niki Lauda, Ferrari, 6
 Clay Regazzoni, Ferrari, 4
 Carlos Reutemann, Brabham-Ford, 3 
 Carlos Pace, Brabham-Ford, 2 
 Tom Pryce, Shadow-Ford, 1 
 Tony Brise, Hill-Ford
 Mark Donohue, Penske-Ford 
 Patrick Depailler, Tyrrell-Ford
 Gijs van Lennep, Ensign-Ford
 Wilson Fittipaldi, Fittipaldi-Ford
 Ian Scheckter, Williams-Ford
 Alan Jones, Hill-Ford
 Lella Lombardi, March-Ford
 Ronnie Peterson, Lotus-Ford (varv 69, bränslebrist)
 Jody Scheckter, Tyrrell-Ford (67, motor)

Förare som bröt loppet
 Jacques Laffite, Williams-Ford (varv 64, motor) 
 Jochen Mass, McLaren-Ford (61, olycka)
 Jean-Pierre Jarier, Shadow-Ford (44, däck)
 John Watson, Surtees-Ford (43, vibrationer)
 Emerson Fittipaldi, McLaren-Ford (40, motor) 
 Bob Evans, BRM (23, differential)
 Jacky Ickx, Lotus-Ford (6, motor) 
 Vittorio Brambilla, March-Ford (0, upphängning)

Förare som ej kvalificerade sig
 Hiroshi Fushida, Maki-Ford

Noteringar 
 Hiroshi Fushida gjorde F1-debut.
 Heskeths första och enda F1-vinst. 
 James Hunts första F1-vinst.

Bildgalleri

VM-ställning

1975 i Nederländerna
Nederländernas Grand Prix
Rumburk

Rumburk (, tyska: Rumburg) är en stad i distriktet Děčín i regionen Ústí nad Labem i norra Tjeckien, belägen vid floden Mandau nära gränsen mot Tyskland. Staden har 11 179 invånare (2016) och är mest känd för sin välbevarade historiska innerstad.

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ústí nad Labem (region)
Orter i Böhmen
Gränsorter i Europa
Stör (å)

Stör är en ca 87 km lång å i förbundslandet (delstaten) Schleswig-Holstein, Tyskland. Biflöde till Elbe.

Vattendrag i Schleswig-Holstein
Elbes avrinningsområde
Carl Gustaf Armfelt

Carl Gustaf Armfelt, född 28 mars 1866 i Stockholm, död 1952, var en svensk friherre, tjänsteman och författare. 

Han var son till Carl Gustaf Lars Armfelt (1830–1909) och Christine Constance Charlotte (Lotta) Cederbaum (1846–1931) samt från 1909 gift med Marie Cecile Josefa Olympia Hajdukiewicz de Pomian (1869–1957). Armfelt avlade mogenhetsexamen 1889 och blev student i Lund 1890. Han avlade kansliexamen 1900. Han var anställd som extra ordinarie tjänsteman i Kommerskollegium 1901. Därefter var han sekreterare vid svensk-norska vicekonsulatet i Cardiff 1902 och vid svensk-norska konsulatet i Riga 1902–1906. Han återvände därefter till Sverige för en tjänst som tjänsteman i Sveriges allmänna exportförening 1907. Han var amanuens vid Kommerskollegium 1911–1914. Han var kabinettskammarherre hos påven 1925. Som jordbrukare drev han från 1909 Kulla herrgård och Oppeby herrgård i Småland. 

Armfelt skrev 1928 ett testamente där han överlät en del föremål och porträtt som tidigare ingått i lösöret på Skogaholms herrgård; föremålen skulle överlämnas till Nordiska museet och Skansen efter båda makarnas död.

Bibliografi 

Vad har reformationen givit vårt folk?: ett genmäle, 1917.
Kring "reformationsminnet": ett svar, 1918. 
Min väg till kyrkan, 1920.
Några drag ur S:t Frans av Sales liv, 1924
Hvarför jag är romersk-katolik, översättning från engelskan av Gustaf Armfelt, utgiven av Birgittaföreningen i Stockholm, 1911. 
Biskop Nils Hermansson (Nicolaus Hermanni), Katolska bokhandeln, 1931
Kardinal van Rossum och S:ta Birgitta, Ingår i Credo, katolsk tidskrift nr 10, 1923. 
Polen och den Heliga Fadern, Ingår i Credo, katolsk tidskrift, 1931.

Källor 
Fataburen: Nordiska museets och Skansens årsbok, 1959, , sid. 131–141
Örebro läns förvaltning och bebyggelse, del II, Närke, sid. 705, 
Skyllberg: 1346, 1646, 1946, Bertil Waldén, 1949, sid. 463 ff., 
J.L. Saxon, Ur Närikesherrgårdarnes krönika: uppteckningar och skildringar, del VI, Örebro Dagblads Tryckeri 1933, sid. 152–174, 
Adelsvapen släkten Armfelt

Noter

Svenska författare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Svenska friherrar
Carl Gustaf
Personer från Stockholm
Födda 1866
Avlidna 1952
Män
Navigators Insurance Cycling Team

Navigators Insurance Cycling Team (UCI Code: NIC) var ett amerikanskt cykelstall med bas i New Jersey. De tillhörde under sina sista år i proffscirkusen Professional Continental Team.

Laget startades 1994, och de hade sedan dess 55 cyklister som representerade 12 länder. Lagets bas var i USA och de cyklade de stora loppen där, men cyklisterna kom ofta över till Europa för att köra lopp där.

Stallet har medverkat i alla upplagor av Tour de Georgia.

I september 2007 kom beskedet att sponsorn Navigators Insurance inte tänkte förnya kontraktet med det amerikanska stallet efter årsskiftet. Många av stallets cyklister fortsatte till Team Type 1.

Laget 2007

Externa länkar
Navigators Insurance Cycling Team

Cykellag
Frankrikes Grand Prix 1975

Frankrikes Grand Prix 1975 var det nionde av 14 lopp ingående i formel 1-VM 1975.

Resultat
 Niki Lauda, Ferrari, 9 poäng
 James Hunt, Hesketh-Ford, 6
 Jochen Mass, McLaren-Ford, 4
 Emerson Fittipaldi, McLaren-Ford, 3 
 Mario Andretti, Parnelli-Ford, 2
 Patrick Depailler, Tyrrell-Ford, 1 
 Tony Brise, Hill-Ford
 Jean-Pierre Jarier, Shadow-Ford
 Jody Scheckter, Tyrrell-Ford 
 Ronnie Peterson, Lotus-Ford 
 Jacques Laffite, Williams-Ford
 Jean-Pierre Jabouille, Tyrrell-Ford 
 John Watson, Surtees-Ford
 Carlos Reutemann, Brabham-Ford
 Gijs van Lennep, Ensign-Ford
 Alan Jones, Hill-Ford
 Bob Evans, BRM
 Lella Lombardi, March-Ford

Förare som bröt loppet
 Carlos Pace, Brabham-Ford (varv 26, transmission) 
 Jacky Ickx, Lotus-Ford (17, bromsar)
 Wilson Fittipaldi, Fittipaldi-Ford (14, motor) 
 Vittorio Brambilla, March-Ford (6, chassi)
 Clay Regazzoni, Ferrari (6, motor) 
 Mark Donohue, Penske-Ford (6, transmission) 
 Tom Pryce, Shadow-Ford (2, transmission)

Förare som ej startade
 François Migault, Williams-Ford

Noteringar
 Jochen Mass första snabbaste varv.

VM-ställning

Källor 

1975 i Frankrike
Frankrikes Grand Prix
DIC Entertainment

DIC Entertainment var en animationsstudio, vars produktion i huvudsak bestod av tecknade TV-serier. 

Företaget grundades 1971 i Luxemburg av Jean Chalopin, som en avdelning inom RTL. 1982 började man även att etablera sig på den amerikanska marknaden, och sedan 1986 låg företagets bas i USA. Produktionen bestod på slutet främst av amerikanska animationer. Huvudkontoret låg i Burbank, Kalifornien. 2008 lades DIC ner efter att företaget slogs ihop med Cookie Jar Group. WildBrain (tidigare DHX Media) köpte sen Cookie Jar Group och äger rättighterna till DIC:s arkiv. Företagets namn var en akronym för Diffusion, Information et Communication.

Urval av TV-serier
Adventures of Sonic the Hedgehog och spinoff-serier
Captain N: The Game Master
Captain Planet and the Planeteers
Dennis (Dennis the Menace) och spinoff-serier
De gåtfulla guldstäderna
Dinosaucers
Katten Nisse (Heathcliff)
Kommissarie Gadget  (Inspector Gadget) och spinoff-serier
Krambjörnarna (Care Bears)
Legenden om Zelda
M.A.S.K.
Skogsfamiljerna (Sylvanian Families)
Stargate Infinity
Super Mario Bros. Super Show och spinoff-serier
Super Mario World
The New Adventures of He-Man
The Real Ghostbusters
Ulysses 31

Källor

Externa länkar
 DIC Entertainment (arkiv)

 

Amerikanska animationsstudior
Ej längre existerande amerikanska företag
Företag bildade 1971
Företag i Burbank, Kalifornien
Företag upplösta 2008
Claes Ekeblad

Claes Ekeblad kan syfta på:

 Claes Ekeblad den äldre (1669-1737), svensk greve, krigare och riksråd. 
 Claes Ekeblad den yngre (1708-1771), svenskt riksråd, kanslipresident.

Se även 

  Claes Julius Ekeblad
Terry Venables

Terence Frederick "Terry" Venables, född 6 januari 1943 i London, engelsk fotbollsspelare och fotbollstränare.

Han inledde sin fotbollskarriär som spelare i Chelsea i början av 1960-talet. Han spelade senare även för Tottenham Hotspur, Queens Park Rangers och Crystal Palace. Venables ledde som tränare bland annat FC Barcelona och Englands fotbollslandslag.

Venables är sedan augusti 2006 hjälptränare i engelska landslaget.

Biografi

Spelarkarriär
Venables lämnade skolan 1957 och skrev på ett lärlingskontrakt med Chelsea. Han blev proffs 1960 och avancerade till en av nyckelspelarna och lagkapten. Han blev ligacupmästare 1965 med Chelsea. En konflikt med tränaren ledde till att han såldes till Tottenham Hotspur 1966 efter 202 matcher för Chelsea. I Tottenham spelade Venables 115 matcher och vann FA-cupen 1967. Han spelade 1969-1974 för Queens Park Rangers innan den aktiva karriären avslutades i Crystal Palace där han blev manager 1976. Han spelade 2 A-landskamper för England.

Tränarkarriär
Tränarkarriären inleddes i Crystal Palace 1976 och laget nådde förstadivisionen 1979. 1980 lämnade Venables för Queens Park Rangers som han ledde tillbaka till förstadivisionen 1983 och till FA-cupfinalen 1982. 1984 lämnade han för att bli tränare för FC Barcelona som han ledde till ligatiteln 1985, den första på elva år. Laget nådde även Europacupfinalen 1986 men förlorade mot Steaua Bukarest. 1987 återvände Venables till England och tog över som tränare för Tottenham där han värvade Gary Lineker och Paul Gascoigne. Laget kom trea i ligan 1990 och vann FA-cupen 1991. 

1994 utsågs han till förbundskapten för det engelska landslaget och ledde laget till semifinal i EM 1996. 

Födda 1943
Engelska fotbollsspelare
Engelska fotbollstränare
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Tottenham Hotspur FC
Spelare i Queens Park Rangers FC
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i St Patrick's Athletic FC
Tränare i Leeds United FC
Tränare i Crystal Palace FC
Tränare i Queens Park Rangers FC
Tränare i Tottenham Hotspur FC
Tränare i Middlesbrough FC
Tränare i FC Barcelona
Män
Levande personer
Idrottare från London
Förbundskaptener för Englands herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener för Australiens herrlandslag i fotboll
Cantacuzino

Cantacuzino () är en ursprungligen grekisk-bysantinsk adelsätt (fanarioter) under namnet Kantakuzenos, under nuvarande namn rumänsk furstlig adelsätt.

Historik 

Ätten är i kända urkunder belagd tidigast med riksfältherren hos kejsar Alexios I Komnenos, Johannes Kantkuzenos (omnämnd 1104-1108). Ättmedlemmar har varit östromerska kejsare, som Johannes V Palaiologos 1347-1354 också känd som en god historisk författare, samt hans son Matthaios Kantakuzenos. Även efter Konstantinopels fall 1453 och etableringen av det Osmanska riket kom släkten Kantakuzenos att gälla för en av rikets allra yppersta ätter. 1633 överflyttade ätten till Valakiet och Moldova i nuvarande Rumänien med Andronikos Cantacuzino, och dennes söner Konstantin och Gheorghe Cantacuzino, och byggde här upp en ansenlig förmögenhet. Här, liksom även i Grekland och Albanien m.fl. Balkanområden, var flera medlemmar av ätten Kantkuzenos hospodarer under den osmanske sultanen. En rysk sidogren skapades i slutet av 1600-talet av Serban och hans bror Dimitrie Cantacuziono.

Av senare framstående ättmedlemmar kan nämnas den rumänske politikern Gheorghe Cantacuzino (1837-1913) och bakteriologen professor Ioan Cantacuzino (1863-1934). Furstevärdigheten för hela släkten erkändes 19 januari 1865 av Ryssland. Tyskt erkännande härom meddelades av Tyska Adelsförbundets sektion för adelsrätt så sent som 10 oktober 1960. Den i Sverige boende grenen kan räkna en obruten ättledning från Demetrios Kantakuzenos, verksam i början av 1500-talet. Hans sonsons son Konstantinos Kantakuzenos (1592-1663) bosatte sig 1632 i Valakiet och blev stamfader för den rumänska huvudgrenen. Hans avkomling i tionde led var furst Stefan Cantacuzino, som överflyttade till Sverige 1944.

Den 31 december 2022 var 3 personer med efternamnet Cantacuzino bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Cantacuzino
 Elena Cantacuzino (1611–1687), rumänsk godsägare och adelsdam
 Gheorghe Cantacuzino (1833–1913), rumänsk politiker
 Păuna Greceanu-Cantacuzino (död 1740), furstinna av Valakiet
 Șerban Cantacuzino (1640–1688), ståthållare över Valakiet

Referenser 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar 

Svenska ointroducerade adelsätter
Ryska adelsätter
Stephen Roth-institutet

Stephen Roth-institutet, The Stephen Roth Institute for the Study of Contemporary Antisemitism and Racism, är ett forskningsinstitut vid Tel Avivs universitet i Israel som har till huvuduppgift att studera samtida antisemitism och rasism.

Externa länkar
Officiell webbplats

Israeliska forskningsinstitut
Antisemitism
Rudstonmonoliten

Rudstonmonoliten är ett hugget sandstenblock, troligen från yngre stenåldern, i Rudston, Storbritannien. Blocket är åtta meter högt och två meter brett, vilket gör det till den största förhistoriska huggna stenen i Storbritannien. Själva blocket kan inte dateras, men omgivande strukturer som möts där stenen finns härstammar från yngre stenåldern. Stenen har huggits i Grosmont, 45 kilometer från där den rests.

Referenser

Källor

Konstgjorda monoliter
Fornminnen i England
Valerij Kobzarenko

Valerij Kobzarenko, ukrainska: Валерій Кобзаренко, född 5 februari 1977 i Kiev, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en professionell cyklist som är mest känd för att ha vunnit GP de Beauce 2006.

Kobzarenko blev professionell 2004 med Acqua & Sapone-Caffè Mokambo. Inför säsongen 2005 gick han över till det amerikanska stallet Navigators Insurance Cycling Team och stannade med dem tills sponsorn hoppade av. Under sina år med stallet tog han hem slutsegern i Tour de Beauce 2006. Under samma tävling vann han också den första etappen.

Under säsongen 2008 cyklade han för det nystartade stallet Team Type 1. Under sitt första år med stallet vann han Tour of Somerville. Han slutade också tvåa på etapp 6 av Tour de Taiwan och på etapp 4a av Tour de Beauce. Två år senare tog han hem andra platsen i Marocko Runt bakom	Dean Podgornik.

Resultat 
1998
2:a Världsmästerskapen i lagförföljelse
2005
2:a, etapp – Hesse Raunfaund
2006
1:a, Tour de Beauce
1:a, etapp 1 - Tour de Beauce
2:a, etapp 3 - Cascade Cycling Classic
2:a, etapp 4a - Tour de Beauce
3:a, etapp 3 - Tour de Beauce
2008
1:a, Tour of Somerville
2:a, etapp 6, Tour de Taiwan
2:a, etapp 4a, Tour de Beauce
2010
2:a, etapp 1, Marocko Runt
2:a, Marocko Runt
3:a, etapp 3 Tour de Beauce
3:a, Tour de Ribas

Stall 
 Maestro-Nella 2003
 Acqua & Sapone 2004–2005
 Navigators Insurance Cycling Team 2006–2007
 Team Type 1 2008–2011
 Suren Cycling Team 2012
 Kolss Cycling Team 2013

Externa länkar
Valery Kobzarenko cyclingarchives.com

Ukrainska tävlingscyklister
Födda 1977
Män
Idrottare från Kiev
Levande personer
Ernst Raupach

Ernst Benjamin Salomo Raupach, född den 21 maj 1784 i Straupitz, nära Liegnitz i Schlesien, död den 18 mars 1852 i Berlin, var en tysk teaterförfattare. Han var gift med skådespelerskan och författarinnan Pauline Raupach.

Raupach fick anställning som informator 1804 i Sankt Petersburg och 1817 blev han professor i världshistoria vid universitetet i staden. Han tvingades dock 1823 att begära avsked på grund av intriger, varefter han bosatte sig i Berlin där han regelbundet försåg hovteatern med alster. I politiken hyllade han absolutistiska åsikter. Han var under hela sin uppfostran en utpräglad förståndsmänniska, vilket visade sig i hans verk genom brist på fantasi och medkänsla. 

I syfte att åstadkomma ett nationellt utbildningsmedel behandlade han (1825–1832) regentätten Hohenstaufens historia i en serie på 15 dramer, som tillkom genom en dialogisering av Friedrich von Raumers historieverk. Raupachs teori var att dramatikern inte fick förändra eller lägga till något till historien, vars innehåll han ansåg innehöll sanningen som inte fick förvanskas. Dramerna var, med några få undantag, enformiga, utan poetiska inslag och bred jambdeklamation.

Raupach använde även Cromwell och Mirabeau som hjältar i historiska dramer. Han skrev även skådespel, som syftade till en lösning av någon etisk eller social fråga, som till exempel Isidor und Olga (1825), samt en mängd lustspel, däribland Lasst die Todten ruhen (1825, Det levande spöket), den poetiska komedin Die Schule des Lebens (1835, Lifvets skola), Die Schleichhändler (1828, Smyghandlarna) och Der Zeitgeist (1830, Tidsandan).

Raupachs lustspel var säkert byggda och ganska roande, men vardagligt plumpa i språk och kvickheter. I styckets medelpunkt satte han gärna en kall satiriker, som höll ihop handlingen. I alla Raupachs pjäser var karaktärsteckningen i hög grad schematisk, men den led inte brist på teatralisk effekt. Han författade ett åttiotal verk. I nära två årtionden behärskade han Tysklands skådebanor, men glömdes därefter hastigt bort. Raupachs Dramatische Werke utgavs i tillsammans 20 band 1829-43.

Källor

Noter 

Tyska professorer i historia
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska historiker under 1800-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyskspråkiga författare
Alumner från Wittenbergs universitet
Personer från Schlesien
Födda 1784
Avlidna 1852
Män
Ugglan