kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
So Hard

So Hard är en singel av Pet Shop Boys som släpptes den 24 september 1990 av skivbolaget Parlophone. Singeln var den första från albumet Behaviour från samma år och producerades av bandet och Harold Faltermeyer. I USA placerade singeln sig bland annat på US The Billboard Hot 100 (plats 62 som bäst), US Modern Rock Tracks (plats 17) och US Hot Dance Music (plats 2). I Storbritannien nådde den som bäst fjärde plats på topplistorna. I övriga Europa nådde den andra plats i Italien och Schweiz samt tredje plats i Tyskland och Sverige. I Sverige låg singeln på Sverigetoppen i sammanlagt fem veckor. B-sida på singeln var "It Must Be Obvious".

Referenser

Musiksinglar 1990
Låtar av Pet Shop Boys
Singlar av Pet Shop Boys
Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My

Hur gick det sen? Boken om Mymlan, Mumintrollet och Lilla My är en bilderbok av den finlandssvenska författaren Tove Jansson från 1952. Boken är en hålbok, det vill säga varje sida har klippta hål där föremål eller landskap på nästa sida skymtar, sålunda binds handlingen ihop. Boken blev vinnare av Nils Holgersson-plaketten 1953.

Handling 
Mumintrollet är på väg hem till Muminmamman med mjölk. På vägen dit träffar han Mymlan som letar efter sin syster Lilla My. Tillsammans ger de sig ut för att hitta henne.

Referenser

Noter 

Mumin-böcker
Skönlitteratur 1952
Agner Krarup Erlang

Agner Krarup Erlang, född 1 januari 1878, död 3 februari 1929, var en dansk matematiker, statistiker och ingenjör. Måttenheten Erlang är uppkallad efter honom med hänsyn till hans analyser av belastningen på telefonnät.

Programmeringsspråket Erlang är eventuellt uppkallat efter honom.

Referenser

Noter

Se även
Erlangs första formel
Erlangs andra formel

Externa länkar
 Biografi på Millennium Mathematics Project

Avlidna 1929
Danska matematiker
Födda 1878
Män
Alumner från Köpenhamns universitet
Köteoretiker
Kjederquistska gården

Kjederquistska gården (även stavat Kjederqvistska gården) är en gård belägen vid Bredgatan 17 i centrala Lund, bestående av ett gathus, två gårdslängor och ett gårdshus. Gathuset och norra gårdslängan byggdes 1794. En gårdslänga i söder byggdes 1812, följt av ett hus i tomtens västra ände 1813. Husen har senare byggts om under 1800- och 1900-talen. Gården anses representativ för en handelsgård under den här tidsperioden. Den 3 april 1979 byggnadsminnesmärktes gården.

Källor
Lunds stadskärna: Bevaringsprogram, Clemens och Drottens rotar, sidan 166-167, utgiven av Bevaringskommittén 1981,

Litteratur
Kjederqvistska gården, Britt-Marie Jonsson, Föreningen Gamla Lund 1976

Byggnadsminnen i Lunds kommun
Byggnader och anläggningar i Lund
Markpor

Markporer är mellanrummet mellan de olika markpartiklarna. Marken kan delas upp i fast material (markpartiklarna) och markporerna. I markporerna finns både markluft och markvatten. Proportionerna mellan markluft och markvatten varierar med tension och markens porstorleksfördelning och kan utläsas av pF-kurvan. De markporer som skapats av rötter kallas rotgångar.
Makropor är de riktigt stora markporerna i marken där det mesta av markluften vanligtvis finns. Närvaron av markoporer ökar rotdjupet, ökar vattengenomsläppligheten och förbättrar dräneringen i marken. Makroporer bildas huvudsakligen på lerjordar med en god markstruktur.

Makroporerna fördärvas vid markpackning men kan åter byggas upp vid flerårig vallodling och långvarig grönträda.

Markens porstorleksfördelning
Markens porstorleksfördelning är hur markporernas storleksmässiga fördelning ser ut i marken. Denna har en avgörande betydelse för både markens vattenhållande förmåga och för markens vattengenomsläpplighet vid olika tensioner i marken. Storleken på de olika markporerna beror främst på markens textur och struktur.

Inverkan av markens textur 
Markpartiklarnas kornstorlek är proportionell mot markporernas storlek. Det innebär att grovkorniga jordar, med mycket grus och sand också får en hög andel grova markporer. Jordar med mycket silt får en hög andel mindre markporer och jordar med mycket ler får en hög andel med mycket små markporer.

För moränjordar har mängden av de minsta partiklarna en direkt avgörande betydelse för markens porstorleksfördelning. De små markpartiklarna tenderar nämligen att hamna i mellanrummet mellan de större markpartiklarna och ge en högre andel små markporer än vad som indikeras av moränens kornstorleksfördelning.

Inverkan av markstruktur 
Markstrukturen påverkar främst andelen stora markporer, (s.k. makroporer) i marken. En lerjord med god markstruktur får relativt mycket makroporer, där växtrötterna lätt tränger ner i marken och suger upp både markvatten och växtnäring. En jord med dålig markstruktur innehåller få makroporer och här får växtrötterna svårare att tränga ner i marken.

Se även  
Darcys lag
Dränerbart markvatten
Dräneringsbehov
Fältkapacitet
Grundvatten
Hydraulisk konduktivitet
Konstbevattning
Permanent vissningsgräns
pF
Rotdjup
Syrgasbrist
Tensiometer
Transpiration
Täckdike
Tryckpotential
Växttillgängligt vatten

Markvetenskap
Pargas stad

Pargas stad () är en kommun i landskapet Egentliga Finland i Finland. Kommunen bildades med namnet Väståboland () den 1 januari 2009 genom sammanslagning av kommunerna i Väståboland: Pargas, Nagu, Houtskär, Korpo och Iniö. Respektive kommuns fullmäktige accepterade kommunsammanslagningen den 26 juni 2007. Pargas kommun har cirka  och en yta av  varav  är land. Kommunen är tvåspråkig med svenska som majoritetsspråk (55,2 %) och finska som minoritetsspråk (41,7 %). Enligt beslut i kommunfullmäktige 2011 bytte kommunen namn till Pargas den 1 januari 2012.

Namnfrågan  
Genom finländska statsrådets tillkännagivande den 19 juni 2008 fick kommunen officiellt sitt namn, Väståboland. Namnfrågan var en lång och mödosam process. Pargas godkände inte det i samgångsavtalet sommaren 2007 fastslagna namnet Väståboland utan insisterade på att den nya kommunen skulle heta Pargas. Kommunerna kunde därefter inte sinsemellan komma överens om namnet, och därför överlämnades ärendet till ministeriet och sittande kommunminister Mari Kiviniemi som beslöt att kommunen skall heta Väståboland. Föreslagna namn för kommunen var Berghamn, Erstan, Gullkrona och Pargas. Forskningscentralen för de inhemska språken rekommenderade namnet Pargas. Dessutom föreslog organisationskommissionen för den blivande kommunen den 6 mars 2008 enhälligt att kommunen skulle heta Havskrona (finska: Merikruunu).

Namnfrågan har väckt en hel del ont blod i skärgårdskommunerna, då pargasborna kommer att ha majoritet i den nya kommunens beslutande organ; man frågar sig om samgångsavtalet och de andra kommundelarnas intressen över huvud taget kommer att respekteras efter samgången.

Den 16 december 2008 beslöt fullmäktige att namnet till år 2011 är Väståboland.

I maj 2011 ordnades en folkomröstning emellan 1) Pargas och 2) Väståboland enligt det tidigare beslutet. Därmed ansågs övriga namn uteslutna. Den rådgivande folkomröstningen resulterade i att Pargas fick 57,6 % av rösterna och Väståboland 40,1 %. Röstningsprocenten var 71,5 %. Namnet Väståboland stöddes så gott som enhälligt av skärgårdsborna och av en fjärdedel av Pargasborna, som dock genom sitt antal dominerade resultatet.

Den 14 juni 2011 beslutade fullmäktige, efter lång debatt, med rösterna 23–18 och 2 nedlagda röster, att kommunen skall byta namn till Pargas, från 1 januari 2012. Beslutet överklagades senare under sommaren. Ett nytt beslut om saken fattades formellt korrekt på ett senare möte.

Politik

Mandatfördelning i Pargas stad, valen 2008–2021

Vänorter 
Pargas har följande vänorter:

 Haninge kommun (Sverige)

Demografi

Befolkningsutveckling

Källor 
 Pargas stads webbplats  Läst 14 november 2012.

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

 
Finlands kommuner
Orter i svenska Finland
STIMDI

Sveriges Tvärvetenskapliga Intresseförening För Människa-Datorinteraktion, STIMDI, är en förening för yrkesaktiva och studenter inom området människa-datorinteraktion (MDI).

Föreningen bildades 1986 och den nuvarande ordföranden heter Tommy Marshall. STIMDI arrangerar årligen World Usability Day i Stockholm.

Externa länkar
Föreningens officiella webbplats

Föreningar i Sverige
William Shanks

William Shanks, född 25 januari 1812, död 1882, var en engelsk amatörmatematiker. 

Shanks ägde en internatskola i Houghton-le-Spring som är en gammal gruvstad i nordöstra England. Hans hobby var att räkna ut matematiska konstanter. När han gjorde det så följde han alltid ett visst tillvägagångssätt. På morgonen så räknade han ut nya tal och efter lunch så kontrollerade han om de talen han kommit fram till på morgonen verkligen stämde.

År 1873 hade Shanks räknat ut 707 decimaler till π och det är kanske det som han är mest känd för idag. Ingen människa räknade ut fler decimaler till π förrän miniräknaren introducerades. År 1944 uppmärksammade D. F. Ferguson att Shanks bara hade rätt på 527 av decimalerna, fast Ferguson hade då hjälp av en miniräknare.

Shanks räknade också på e och Eulers konstant γ till många decimaler. Dessutom publicerade han en tabell med primtal upp till  och fann de naturliga logaritmerna till 2, 3, 5 och 10 till 137 decimaler.

Källor

Externa länkar
 Shanks biografi på University of St Andrews

Engelska matematiker
Födda 1812
Avlidna 1882
Män
Octave Tassaert

Nicolas François Octave Tassaert, född den 26 juni 1800 i Paris, död där den 24 april 1874, var en fransk konstnär. Han var sonson till Jean-Pierre-Antoine Tassaert.

Tassaert, som var elev av Lethiére, målade dels realistiska bilder av fattigdom, svält och nöd (Den ihjälosade och En fattig familj, som länge satt i Luxembourgmuseet), dels historiska motiv (Dagoberts begrafning, Versailles, Nattvard i katakomberna, museet i Bordeaux), dels fantasitavlor (Himmel och helvete, museet i Montpellier, Sankt Hilarions frestelse). Tassaert utförde ett hundratal litografier.

Källor 
 

Franska genremålare
Franska historiemålare
Franska grafiker
Litografer under 1800-talet
Franska målare under 1800-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1800
Avlidna 1874
Män
Ugglan
Golf Digest

Golf Digest är ett amerikanskt golfmagasin grundat 1950 och i dag världens största med en upplaga på cirka 1,6 miljoner. Sedan 1986 finns tidningen i en svensk utgåva, då den grundades av bland andra Claes Lind och Jörgen Ohlson. Den svenska utgåvan ges ut av Egmont Publishing och når enligt den senaste Orvestomätningen (för helåret 2016) 64 000 läsare. Chefredaktör är Eric Franzén och ansvarig utgivare Oskar Åsgård.

Externa länkar 
http://www.golfdigest.se

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1950
Textilmuseet i Borås

Textilmuseet i Borås är ett museum i kommunal regi på Skaraborgsvägen 3A med inriktning på mode, design, konst, industri och innovativ textil. Museet utvecklar det textila arvet och varje år presenteras utställningar, program och visningar för både allmänhet och skola.

Textilmuseet ingår också i textil- och modearenan, Textile Fashion Center, där tre parter samverkar: Borås Stad, Högskolan i Borås och det samlade näringslivet i Boråsregionen.

År 2000 tilldelades museet utmärkelsen Årets museum.

Historik
Textilmuseet i Borås startade 1972 (under textilkrisen) i Svenskt konstsilkes gamla lokaler. Till en början kallades institutionen för Tekomuseet.

År 1992 flyttade verksamheten till en industribyggnad från 1898, Åkerlunds bomullsspinneri, i centrala Borås.() I september 2012 stängdes museet, efter att Borås kommun två år tidigare, tillsammans med högskolan och det lokala näringslivet, bestämt sig för att samla Borås textila verksamheter i samma byggnad.

I maj 2014 återinvigdes museet i nya lokaler i kvarteret Simonsland, åter i Svenskt Konstsilkes gamla lokaler.

Verksamhet
Textilmuseet är inriktat på textil i alla dess former och har en av Europas största samlingar av textilmaskiner som fortfarande är i drift. Det visar framväxten av svensk textilindustri med spinneri och garntillverkning, vävning av tyger och trikåstickning. Fokus ligger på en teknikhistorisk utveckling och på arbetarhistoria.

Referenser

Noter

Externa länkar
Textilmuseet
Museer i Borås
Designmuseer
Textilmuseer
Museer i Västra Götalands län
Arbetslivsmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Borås
Borås
Borås kommun
Textilkonst
Textilhistoria
Modemuseer
Bollkalle

En bollkalle, bollisa, bollpojke, eller bollflicka, är en funktionär, oftast barn eller ungdom, som vid olika typer av sportevenemang hjälper till med att till exempel förse fotbollsspelare med fotbollar, kasta tennisbollar till tennisspelarna, och så vidare.

Bollkallen eller bollisan är vanligen en person, som har någon form av anknytning till hemmalaget, i vilken sporten som bollkallen/bollisan medverkar i utövas. Många bollkallar/bollisor har på sig klubbens matchutrustning. Arbetet kan innebära att det ställs olika krav, särskilt vid stora evenemang. Det brukar finnas en åldersgräns för att bli bollkalle eller bollisa. För att bli antagen kan det även krävas att man genomgår någon form av uttagning och en kort utbildning. Som tack för att bollkallen/bollisan hjälpt till under sportevenemanget, får denne oftast någon form av belöning, till exempel varmkorv, läsk, godis eller liknande.

Under Wimbledon 2009 skadades tennisspelaren Michael Llodra och tvingades bryta matchen mot Tommy Haas sedan han sprungit in i en bollflicka.

Källor

Externa länkar

Bollsport
Sporttermer
Bandaöarna

Bandaöarna (indonesiska Kepulauan Banda, tidigare Banda Eilanden) är en ögrupp i Kabupaten Maluku Tengah i Malukuprovinsen i Indonesien i västra Stilla havet.

Geografi 
Bandaöarna är en del i Moluckerna och ligger ca 2.000 km nordöst om Jakarta och ca 150 km söder om huvudön Ambon. De geografiska koordinaterna är 4°32′ S och 129°50′ Ö.

Ögruppen är av vulkaniskt ursprung och har en area om ca 180 km² med ca 10 större öar och en rad korallöar och revområden. Öarna täcks till stora delar av tropisk regnskog.

Området omfattar
 Banda Besar, den största ön
 Banda Naira, huvudön
 Gunung Api, med en aktiv vulkan
 Hatta, öster om huvudön
 Ay, väster om huvudön
 Rhun, väster om huvudön

Bandaöarna har ca 15.000 invånare och högsta höjden är vulkanen Gunung Api på ca 660 m ö.h. Huvudorten heter Bandanaira med ca 7.000 invånare och ligger på huvudöns södra del.

Förvaltningsmässigt ingår ögruppen i "kabupaten" (distrikt) Maluku Tengah.

Ögruppen har en flygplats Bandanaira (flygplatskod "NDA") för lokalflyg.

Historia 
Bandaöarna beboddes troligen av melanesier redan ca 1500 f Kr. 1512 seglade portugisiske sjöfararen António de Abreu dit.

Bandaöarna räknas som de ursprungliga "Kryddöarna" (Moluckerna) och var den enda växtorten för muskotnöten. Kryddöarna var också ett av Christofer Columbus mål under sina resor.

1621 övertogs området av holländare som under Vereenigde Oostindische Compagnie (Holländska Ostindiska Kompaniet) började anlägga odlingar med muskotnöten. Muskot var en eftertraktad och mycket värdefull krydda och kontrollen över odlingen orsakade regelrätta handelskrig. Även Storbritannien försökte etablera sig i området genom British East India Company (Brittiska Ostindiska Kompaniet) och under flera år stred man om öarna.

Handelskriget kulminerade i den s.k. Amboina-massakern 1623 på Ambon då 20 anställda mördades av holländska anställda och handelsposten förstördes och militära aktioner på Ay och Rhun. 1667 genom "Freden i Breda" bytte Holländarna sin lilla obetydlig ö Manhattan mot Rhun och fick därmed kontroll över hela Bandaöarna som de behöll fram till Indonesiens självständighet.

1942 ockuperades ögruppen av Japan under andra världskriget.

Efter Indonesiens självständighet 1949 växte missnöjet över centralstyret vilket den 25 april 1950 ledde till ett ensidigt utropande av Republik Maluku Selatan (Republiken Sydmoluckerna) från Ambon. Detta försök till självstyre slogs ned av indonesiska trupper på några veckor.

I början på 1999 utbröt oroligheter mellan kristna och muslimer på huvudön som även spred sig till Bandaöarna.

Ögruppen upptogs den 7 februari 2005 på Indonesiens tentativa världsarvslista.

Referenser 

Indonesiens öar
Melanesien
Tentativa världsarv i Indonesien
Tomtar på loftet (TV-serie)

Tomtar på loftet (norska: Nissene på låven) var en norsk TV-serie skapad av de norska skådespelarna/komikerna Espen Eckbo och Kristian Ødegård. Serien sändes som julkalender, med ett femton minuter långt avsnitt varje dag under december månad, och var en parodi på de många dokusåporna som dök upp under början av 2000-talet. TV-serien hade premiär i Norge på TVNorge i december 2001 och blev mycket populär både i Norge och Sverige. Tomtar på loftet sändes för första gången i Sverige på Kanal 5 julen 2002. Kanal 5 repriserade även programmet ett år senare, julen 2003.

Handling 
Vid seriens start den 1 december fanns det 24 deltagare, men för varje dag som gick röstades en person ut. Serien utmärkes av ett tydligt jultema, eftersom det bland de utmärkande reglerna bland annat ingick att alla deltagare under hela seriens gång skulle bära ett tomteskägg, en tomtedräkt, och att de inte fick äta något annat än julgröt och godis. Likt Expedition Robinson så delades "tomtarna" inledningsvis in i två lag som tävlade mot varandra i diverse olika grenar (exempelvis julbak, julpynt och julklappsgissning), innan det blev en så kallad "sammanslagning" när serien började närma sig sitt slut. Den inledande laguppdelningen bestod av "gråskäggstomtarna" och "vitskäggstomtarna". Man kunde i det här fallet tydligt skilja de två lagen åt med hjälp av färgen på deltagarnas tomteskägg.

Medverkande

Produktion 
Serien spelades in på ett höloft på Fråstad gård i Fetsund, Norge, och gick likt Expedition Robinson och liknande serier ut på att försöka stanna kvar så länge som möjligt. 

Även om personerna bakom serien försökte dölja det så var alla som deltog i TV-serien skådespelare. En del av handlingen var baserat på manus, men mycket av det slutliga materialet bestod av rena improvisationer från skådespelarna. Idémakarna bakom serien medverkade också framför kameran, Kristian Ødegård var den ständigt folkdräktsklädde programledaren Olav och Espen Eckbo spelade två olika roller, dels nötallergikern Asbjørn Brekke, dels syntaren Rhino Thue.

Källor

Se även 
 frasen ha tomtar på loftet på Wiktionary
 Expedition: Julklapp
 Julbocken

Norska TV-serier från 2000-talet
Landstigningsfartyg

Landstigningsfartyg, örlogsfartyg avsett för att landsätta trupp och utrustning. Det finns tre huvudtyper.
En typ har portar i stäven varifrån fordon kan köra ut på stranden alternativt ut i vattnet för att simma i land.
En typ har ett lastutrymme som är torrt under transporten till landstigningsområdet men som kan sättas under vatten så att båtar och amfibiefordon kan sjösättas eller tas ombord. Denna typ har oftast sin port i aktern.
En typ som har ett flygdäck från vilket trupp och materiel kan landsättas med helikopter.

Moderna landstigningsfartyg är ofta utformade för att landsätta trupp både med hjälp av helikoptrar och med landstigningsbåtar, svävare eller amfibiefordon.

Landstigningsfartyg är beväpnade för att skydda sig själva och kan vara beväpnade för att bekämpa fienden i land i samband med landstigningen.

Örlogsfartyg
Privatradio

Privatradio, eller mer korrekt: Privat lokalradio – ett nätverk av rundradiostationer som ägs av privata intressen, oftast företag. Exempel på privatägda rundradiostationer i Sverige är Mix Megapol (ägs av SBS Radio) och Rix FM (ägs av Modern Times Group).

I ett skede kallades även kortvågskommunikationsradio för privat bruk, av den typ som före mobiltelefonens intrång var vanliga till exempel bland långtradarchaufförer och inte förutsatte kompetensprov, för privatradio, eller PR.

I Sverige är det Radio- och TV-verket som ger ut sändningstillstånd för privatägda radiostationer. I Sverige är tillstånden lokala (gäller alltså endast inom ett begränsat geografiskt område), men genom nätverksbildningar och utnyttjande av tillstånd att samsända enligt Radio- och TV-lagen, kan tillstånden i praktiken gälla för hela Sverige.

Historia 
Privatradio fanns i Sverige redan 1922. Genom en lagändring 1925 fick Radiotjänst (föregångaren till Sveriges Radio) monopol på rundradiosändningar i Sverige, och reklam i radio förbjöds. Genom ett riksdagsbeslut bröts monopolet den 22 september 1993, och 83 privata lokalradiotillstånd bjöds ut till högstbjudande via ett auktionsförfarande.

Se även 
 Public service
 Närradio

Externa länkar 
Om reklamfinansierad privat lokalradio

Frågor och svar om Privat Lokalradio hos Radio- och TV-verket

Radio
PF (måttenhet)

pF är ett mått på markvattnets tryckpotential (tension) som används inom markvetenskap. pF-värdet är 10-logaritmen av det negerade värdet av vattnets tryckpotential () uttryckt i hektopascal eller centimeter vattenpelare.

Värdet på  är alltid är negativ ovanför grundvattenytan, vilket är anledningen till minustecknet i uttrycket. pF-värden används mest i vattenbindningskurva, även kallade pF-kurvor, för att beskriva markens kapillaritet.

Uttrycket pF infördes 1935 av britten R. K. Schofield (1901-1960).

Se även 
Darcys lag
Dränerbart markvatten
Dräneringsbehov
Fältkapacitet
Grundvatten
Hydraulisk konduktivitet
Kapillaritet
Konstbevattning
Markens vattengenomsläpplighet
Makropor
Markluft
Markvatten
Markpor
Permanent vissningsgräns
pE
pF-kurva
Rotdjup
Syrgasbrist
Tension
Tensiometer
Transpiration
Täckdike
Tryckpotential
Växttillgängligt vatten

Tryckenheter
Markvetenskap
Teater Bhopa

Teater Bhopa var en fri teatergrupp i Göteborg, bildad 1995 genom en utbrytning ur teatergruppen Teater Bastard. Drivande krafter var bland andra regissören Alexander Öberg, scenografen Karin Dahlström och ljussättaren Niklas Eriksson. I den konstnärliga ledningen satt Pär Luttropp, Johan Holmberg, Birte Niederhaus, Malin Redvall, Anna Ulén, Olof Lindqvist, Ethel Andersson, Eva Lindberg. Teatern styrdes genom demokratiska beslut i den konstnärliga ledningen.

Teater Bhopa fick Sten A Olssons kulturstipendium 1998.

Teatern lade ner sin verksamhet 2006, då man ansåg att det inte gick att bedriva verksamheten vidare i den omfattning man ville med de verksamhetsbidrag man fick.

Skådespelare som verkat på teatern (i urval)
Per Graffman
Johan Holmberg
Fredrik Egerstrand
Anna Ulén
Muschi Niederhaus
Christian Fiedler
Torkel Petersson
Åsa Persson
Mikaela Ramel
Pär Luttropp
Anna Wallander
Hugo Emretsson
Anna Lyons
Harry Goldstein
Åsa-Lena Hjelm
Mats Blomgren
Anders Granell
Karin Stigsdotter
Lars Melin
Mia Höglund-Melin

Föreställningar genom åren
Det gudomliga kriget - 1996
Morfars stuga - 1996
Johnny var en ung soldat -1997
Räven - 1997
P - 1998
Världens sorgligaste föreställning - 1998
Eréndira - 1999
Horisonten är här - 1999
Marsipanmage - 2000
Fågelöversten - 2000
Palme dör innan paus - 2001
Spindelmannen - 2001
Luften andra inandas - 2002
Motljus - 2002
Det stora samlaget - 2003
Döden är inget för mig - 2004
Pissungen - 2004
Design & Terrorism - 2005
Samlarna - 2005
Oh, my God! - 2006

Teatergrupper i Göteborg
Organisationer bildade 1995
Centimeter vattenpelare

Centimeter vattenpelare är en enhet för tryck och kan förkortas cmH2O, cm v.p. eller cmvp. Som namnet antyder, är  vattenpelare trycket från  vatten.  vattenpelare ≈  =  = 

Enheten centimeter vattenpelare används ofta i medicinska sammanhang för att ange låga trycknivåer såsom centralt ventryck, intrakraniellt tryck, applicerat tryck vid övertrycksandning eller i diskussioner om hemodynamik, t.ex. om det tryck som blodets tyngd åstadkommer i fötter och underben i stående ställning, och som belastar blodkärlens väggar. 

I geologi/hydrologi diskuteras markvattnets tryckpotential, vilken ofta mäts i meter vattenpelare men ibland i enheten pF (där pF-värdet utgörs av 10-logaritmen av undertrycket noterat i centimeter vattenpelare). Observera att detta inte är detsamma som den elektriska enheten pF (pikofarad).

Referenser 

Tryckenheter