kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fun Light

Fun Light, i marknadsföring skrivet FUN Light, är ett varumärke för sockerfri koncentrerad dryck som ägs av Orkla Foods. Fun Light skapades av Hermod Nergård och lanserades i Norge 1982 och i Sverige 1992. Totalt konsumeras cirka 60 miljoner liter av drycken per år. 

Sötman i Fun Light kommer från sötningsmedel (aspartam och acesulfam K eller stevia). Smak och färg kommer från naturliga färger och aromer. Övrigt innehåller Fun Light vatten, surhetsreglerande medel, stabiliseringsmedel, konserveringsmedel, antioxidationsmedel och en fenylalaninkälla.

Historik 
En föregångare till Fun Light var den sockersötade drycken Gøy som tillverkades av saftfabriken Gimsøy Kloster. Kavlis danska dotterbolag importerade Gøy och började på 1970-talet sälja produkten själva under namnet Fun.

År 1982 lanserades Fun Light i Norge av Gimsøy kloster. Fun Light lanserades även i Danmark år 1984. Gimsøy kloster kom senare att uppgå i Nora Industrier. Nora blev därefter en del av Orkla.

År 1992 lanserades Fun Light i Sverige av Nora Industrier, inledningsvis genom att importera från Norge. Året därpå köptes Bob Industrier av Nora, vilket innebar att man så småningom kunde börja producera Fun Light på Bob-fabriken i Kumla.

Eftersom danska Fun och Fun Light hade en annan ägare utvecklades det annorlunda än i Norge och Sverige. År 2003 valde Kavli att sluta med produktionen av sockersötade Fun och bara sälja Fun Light. År 2010 bytte Fun Light namn till Fun One i Danmark.

Fun Light fortsatte tillverkas för den norska marknaden vid Gimsøy Kloster i Skien och före den svenska marknaden vid Bob i Kumla. Kavli utkontrakterade sin produktion av Fun Light fram till 2003 när den flyttades till Kavlis fabrik i Avedøre Holme i Hvidovre. År 2008 köpte Kavli läskedrycksfabriken Pebas och flyttade året därpå produktionen till Pebas fabrik i Ringkøbing.

I början av 2016 köptes Kavlis danska verksamhet av Orkla, inklusive varumärket Fun och fabriken i Ringkøbing. Orkla ägde därmed namnet Fun i de tre skandinaviska länderna.

Under 2016 lades Orkla ner Gimsøy Klosters fabrik ner och produktionen flyttades till Kumla. I september 2017 meddelades av fabriken i Ringkøbing också skulle läggas ner och produktionen flyttas till Kumla, varefter produktionen av Fun Light koncentrerades till Kumla. Det danska namnet Fun One ändrades tillbaka till Fun Light under 2018.

Smaker

Utgångna smaker, ej längre i sortiment

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Sida på Facebook
Länk till reklamfilm på Youtube

Drycker
Varumärken för dagligvaror
Orkla Foods Sverige
Spindelörtskinnbagge

Spindelörtskinnbagge (Canthophorus impressus) är en art i insektsordningen halvvingar som tillhör familjen tornbenskinnbaggar.

Kännetecken
Spindelörtskinnbaggen har en kroppslängd på 5 till 7 millimeter. Kroppsformen är ganska bred och rundad och dess färg är glänsande blåsvart, utom på täckvingarnas hinnartade del, hemelytron, som är ljusare gråaktig. Den har också en smal vit rand längs halsskölden, samt på täckvingarnas ytterkanter ned till bakkroppsspetsen. På bakkroppsspetsen är den vita randen uppbruten.

Utbredning
Spindelörtskinnbaggen finns i Europa och Asien, från Brittiska öarna till Sibirien. I Europa är den vanligast i bergsområden och i Sverige finns den i Småland och södra Östergötland, ungefär i det område som brukar kallas för sydsvenska höglandet, på platser där dess värdväxt spindelört växer.

Status
I Sverige är spindelörtskinnbaggen rödlistad. I 2005 års rödlista upptogs den som starkt hotad. Det främsta hotet mot arten angavs vara att förekomsten av dess värdväxt spindelört minskar. Spindelört är en hotad växtart i Sverige, främst på grund av igenväxning och övergödning av de platser där den växer. I 2010 års rödlista anges spindelörtskinnbaggen som nära hotad, efter att ett åtgärdsprogram upprättats och nya fynd av arten gjorts.

Levnadssätt
Spindelörtskinnbaggens habitat är torra, magra och sandiga områden, särskilt betesmarker eftersom dess värdväxt spindelört gynnas av bete. Det är den enda växt som arten lever på, både i Sverige och i andra delar av utbredningsområdet. Födan är växtsaft.

Som andra halvvingar har spindelörtskinnbaggen en ofullständig förvandling med utvecklingsstadierna ägg, nymf och imago. Övervintringen sker som fullbildad insekt, gärna i större grupper, och fortplantningen sker i maj till juni när solen börjat värma. Ett kännetecken för nymferna är den röda bakkroppen med svarta tvärstreck och fläckar längs kanterna. När de är färdigvuxna, från och med juli, kan de vara aktiva till september.

Referenser

Halvvingar
Skinnbaggar
Tornbenskinnbaggar
Canthophorus
Katarinapalatset

Katarinapalatset är ett ryskt rokokopalats och före detta kejserligt sommarresidens, beläget i staden Tsarskoje Selo, 20 km söder om Sankt Petersburg i Ryssland.

Historia
Residenset härstammar från 1717 då Katarina I av Ryssland gav i uppdrag åt den tyske arkitekten Johann Friedrich Braunstein att rita ett sommarresidens efter hennes tycke och smak. 

1752 bestämde dock Elisabet av Ryssland, som använde palatset som sommarslott, att hennes mors palats skulle rivas och ersättas med en ännu pampigare byggnad. Bartolomeo Rastrelli ritade den nya byggnaden, och den 30 juli 1756 kunde den invigas. Vid palatset anlades även en vidsträckt trädgårdsanläggning. 

Trots att palatset oftast förknippas med Katarina den stora (därav namnet) tyckte hon själv att palatsets arkitektur var gammalmodig. När hon besteg tronen 1762 skulle ett par av statyerna i palatset täckas av guld i enlighet med kejsarinnan Elisabets sista önskan; Katarina avbröt då allt arbete när hon blev informerad om vad arbetet skulle kosta. Hon lät inreda sina egna rum i palatset i nyklassisk stil. Katarina den stora och hennes hov använde ofta palatset under sommaren. 

Efter Katarina den storas död 1796 blev palatset aldrig bebott igen. De följande härskarna föredrog det närliggande Alexanderpalatset, men Katarinapalatset bevarades omsorgsfullt som en hyllning till minnet av kejsarinnorna Elisabet och Katarina. 

Under andra världskriget blev Katarinapalatset – liksom Alexanderpalatset – avsiktligen förstört av de tyska trupperna. Palatset har senare till största delen återställts. De stora bärnstensskivorna i Bärnstensrummet fraktades bort av de retirerande tyska trupperna under kriget; under ett tjugo år långt restaureringsarbete inlett 1982 har rummet återskapats i sin forna glans.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Slott i Ryssland
Palats i Ryssland
Byggnader och anläggningar i Sankt Petersburg
Kungliga residens i Ryssland
Zrinski-Frankopankonspirationen

Zrinski-Frankopankonspirationen (kroatiska: Zrinsko-frankopanska urota) var ett försök av den kroatiska adeln att under 1600-talet motarbeta österrikisk centralism och absolutism som redan tidigare införts i de österrikiska arvsländerna inom Habsburgska riket. Konspirationens utgång innebar slutet för Kroatiens två mest framstående adelsfamiljer, Zrinski och Frankopan, som sedan medeltiden fram till slutet av 1600-talet haft ett stort inflytande på det kulturella och politiska livet i Kroatien.

Konspiratörerna
Konspirationen leddes av banen Nikola Zrinski (vicekung av Kroatien) och palatinen Ferenc Wesselényi (vicekung av Ungern). Allteftersom anslöt sig fler missnöjda kroatiska och ungerska adelsmän, däribland Fran Krsto Frankopan och Nikolas broder Petar Zrinski. Från Ungern deltog adelsmännen Ferenc Rákóczi, Ferenc Nádasdy, György Lippay och Erazmo Tattenbach. Efter att Nikola Zrinski under mystiska omständigheter dött under en jaktolycka övertog hans bror Petar Zrinski över rollen som ledarfigur.

Upprinnelse till konspirationen
Den 1 augusti 1664 besegrades de framryckande osmanerna av den habsburgska armén i slaget vid Sankt Gotthard. Fredsfördraget i Vasvár blev en besvikelse för kroaterna och ungrarna. Trots att den habsburgska armén hade vunnit slaget och befriat ockuperat territorium återlämnades dessa landområden till osmanerna. Samtidigt pågick en process i vilken den tysk-romerske kejsaren och kungen av Ungern, Böhmen och Kroatien Leopold I försökte införa österrikisk centralism och absolutism i rikets alla delar. De kroatiska och ungerska adelsmännen såg ingen annan möjlighet än att göra uppror mot kejsaren och sökte stöd hos bland annat Frankrike och Polen.

Rättegången och konspirationens upplösning
Den 13 april 1670 lämnade adelsmännen Petar Zrinski och Fran Krsto Frankopan borgen i Čakovec för ett ödesdigert möte med kejsaren Leopold I. Kejsaren hade fått kännedom om sammansvärjningen och bjudit konspiratörerna till hovet i Wien för en fredsuppgörelse. Så fort de anlänt lät han gripa dem. Petar Zrinski, Fran Krsto Frankopan, Ferenc Nádasdy och Erazmo Tattenbach ställdes inför rätta och fördes därefter till fängelset i Wiener Neustadt. Under fångenskapen skrev Zrinski och Frankopan ett sista brev till sina fruar som har fått stor uppmärksamhet och översatts till flera språk. Den 18 april 1671 dömdes de till döden genom halshuggning med svärd. Domen verkställdes på Valborgsmässoafton, den 30 april 1671, för tre av de dömda – Zrinski, Frankopan och Nádasdy. Tattenbach avrättades den 1 december 1671. Zrinski och Frakopan begravdes i Wiener Neustadt men deras kvarlevor flyttades 1907 till katedralen i Zagreb. Brödraskapet kroatiska drakens bröder som ombesörjde flytten lät uppföra en minnestavla för Zrinski och Frankopan i Wiener Neustadt.

Referenser 

Kroatiens historia
Kroatien i Habsburgska monarkin
Chiara (namn)

Chiara är ett vanligt italienskt kvinnonamn.

Den 31 december 2014 fanns det totalt 185 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Chiara, varav 108 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag: saknas

Personer med namnet Chiara
Chiara d'Assisi, katolskt helgon
Chiara Lubich, grundare av den katolska lekmannarörelsen Focolare
Chiara Siracusa, maltesisk artist
Chiara Zorzi, regent i hertigdömet Aten

Källor

Noter

Kvinnonamn
en:Chiara
Lagens tre bruk

Lagens tre bruk är ett begrepp inom evangelisk-luthersk teologi. Enligt denna har Gud givit människorna lagar och budord, varmed avses dels de tio budorden, dels vissa andra etiska regler som finns i Gamla Testamentet, och dessutom de bud som återfinns i Nya Testamentet, exempelvis det dubbla kärleksbudet. Tillsammans kallas dessa för ”Lagen” eller ”Guds lag”.

En av de centrala tankarna i kristendomen är att Gud ingått två förbund med människorna. Först det gamla förbundet som slöts med Mose och Israels folk efter att Gud hade befriat dem ur Egypten, vilket skildras i Andra Moseboken. Förbundets innebörd var att Gud lovade välsigna israeliterna, och de lovade lyda hans bud, som i första hand bestod av de tio budorden. Rättfärdighet inför Gud skulle alltså uppnås genom att följa buden.

Enligt luthersk kristen tro visar Gamla Testamentet hur människorna misslyckas med att hålla sin del av förbundet. Ideligen bryter de, kollektivt och enskilt mot Guds lag. Gud skickar då profeter som utlovar att en frälsare, Messias, skall komma och ge dem förlåtelse och försoning. Denne frälsare är i kristen tro Guds son, Jesus från Nasaret.

De tre bruken
Genom Jesus erbjuder Gud det nya förbundet åt alla människor. Den avgörande skillnaden är att rättfärdighet och frälsning inte längre uppnås genom iakttagande av budorden, utan genom tro på Jesus Kristus. En central fråga i kristendomen blev då vilken betydelse de gamla buden (och andra religiösa regler) har i det nya förbundet, huruvida de är upphävda, eller om de fortfarande måste åtlydas. I evangelisk-luthersk kristendom menar man att budorden inte är upphävda men har tre olika "bruk" eller funktioner som berör människans förhållande till Gud.

Lagens första bruk
Lagens första bruk är att bevara samhällets yttre ordning mot människors onda drifter. Det är i princip samma funktion som världsliga lagar har. I detta ingår även att den som bryter mot lagen hotas med straff.

Lagens andra bruk
Lagens andra bruk är att visa människorna att de inte förmår leva rättfärdigt. Därför finns det ingen frälsning genom lagen; religiösa prestationer och goda gärningar ger ingen räddning. När människan insett sin hopplösa belägenhet kan hon ta emot evangelium om Jesus Kristus. Genom att tro på honom kan den syndiga människan, genom Guds nåd, få del av Jesu rättfärdighet och räknas som rättfärdig trots att hon har syndat.

Lagens tredje bruk
Lagens tredje bruk gäller för de troende kristna. Eftersom de är försonade med Gud och inte längre fruktar något straff för sina synder kan de (ofullkomligt) lyda Guds lag av kärlek till Gud, inte av rädsla eller tvång. Det goda de gör kallas då för Andens frukter.

Källor
 Konkordieformeln och De Schmalkaldiska artiklarna i Svenska kyrkans bekännelseskrifter, Verbum förlag 1969

Kristen teologi
Protestantism
Longitudinal

Longitudinal betyder utmed huvudaxeln och kan användas i uttryck som
Longitudinal motor är monterad utmed fordonets längdriktning
Longitudinal säteslayout i exempelvis en tunnelbanevagn innebär att sätena är placerade utmed väggarna och passagerarna sitter med sina ryggar mot väggen/fönstret.

Se även
transversal
longitud

Geometri
Felbamat

Felbamat är ett antiepileptikum framställt av Schering-Plough. I Sverige heter medicinen Taloxa.

Felbamat används vid epilepsi, antingen ihop med andra antiepileptika eller som monoterapi. Ett annat användningsområde är Lennox-Gastauts syndrom.

Antiepileptika
Doxycyklin

Doxycyklin är ett antibiotikum inom tetracyklingruppen med brett spektrum som bland annat används vid mykoplasmapneumoni, borreliainfektion, klamydiainfektion och gonorré. Doxycyklin kan även användas för att behandla akne samt för att förebygga malaria.

Biverkningar 
De biverkningar som doxycyklin kan ge upphov till innefattar bland andra magbesvär, halsbränna, svampinfektionen torsk samt fotodermatit, som kan bli kraftig. Då doxycyklin ingår i gruppen tetracykliner har behandling av barn under åtta års ålder varit närmast kontraindicerat på grund av misstänkt risk för inlagring i deras skelett och tänder med dålig emaljbildning samt missfärgning som följd. Upprepade undersökningar under 2000-talet har inte kunnat påvisa störningar vid tandbildningen trots höga doser som vid behandling av "Rocky Mountain spotted fever" eller olika former av ehrlichios ("fästingfeber"). I en artikel i Läkartidningen 2017 anges att det finns stöd för användning av doxycyklin även till barn som är yngre än åtta år vid exempelvis behandling av borreliainfektion i de fall centrala nervsystemet påverkas (neuroborrelios).

Referenser

Externa länkar 

Tetracyklinantibiotika
Dromaeosauroides

Dromaeosaurides var ett släkte köttätande dinosaurier (dromaeosauridae?) som levde i Europa ( Danmark ) i början av krita.

Det enda som finns att gå efter är en tand, hittad på Bornholm. Utifrån den tror forskarna att Dromaeosauroides blev omkring 3 meter lång, och kan ha varit nära släkt med Dromaeosaurus.

Källor 
 Dinosaur-world

Theropoder
Lennox-Gastauts syndrom

Lennox-Gastauts syndrom är en form av epilepsi som oftast debuterar vid 3 till 5 års ålder. 15 av 100 000 födda beräknas få den. Inlärningssvårigheter, dyslexi och dyskalkyli är karakteristiska för denna sjukdom. Vissa av barnen är normalbegåvade, dock kan sjukdomen kopplas till utvecklingsstörning.

Fysiska symptom är atypiska absenser och så kallade drop-attacker där patienten riskerar fallskador.

Behandlingen av själva sjukdomen är antiepileptika (ofta lamotrigin, valproat och felbamat) men det behövs även många psykosociala stödåtgärder med tanke på inlärningssvårigheterna som tillståndet ger. Ofta behövs speciell skolgång, i vissa fall på särskola.

Referenser 

Hjärnsjukdomar
Funktionsnedsättning
Utvecklingsstörningar
Till jordens medelpunkt

Till jordens medelpunkt (franska: Voyage au centre de la Terre) är en science fiction- och äventyrsroman från 1864 av Jules Verne.

Handling 
Boken handlar om Axel, hans farbror, den tyske professorn Lidenbrock, och guiden Hans. Professor Lidenbrock, bosatt och verksam i Hamburg, har gamla dokument skrivna av den isländske vetenskapsmannen Arne Saknussemm, som beskriver hur man tar sig till jordens medelpunkt. Tillsammans med sin brorson reser han till Island, där de tillsammans med en tillknäppt guide (Hans) bildar den trio som genom den inaktiva vulkanen Snæfellsjökull ska försöka ta sig till målet, jordens medelpunkt.

Under färden möter de många faror.

Händelserna utspelar sig under sommarmånaderna 1863.

Påverkade
Svenska serieskaparen Anneli Furmark kom 2012 med sin Jordens medelpunkt, som delar vissa inslag med Vernes historia.

Externa länkar 
 Komplett illustrerad utgåva av romanen på franska
 Komplett illustrerad utgåva av romanen i engelsk översättning; Journey into the Interior of the Earth
 Till jordens medelpunkt / Jules Verne; återberättad av Maj Bylock; Stockholm, 2007,  

Skönlitteratur 1864
Franska science fiction-romaner
Äventyrsromaner
Fransk ungdomslitteratur
Romaner av Jules Verne
Island i skönlitteratur
Tyskland i skönlitteratur
Italien i skönlitteratur
Sicilien i skönlitteratur
Underjorden i skönlitteratur
1860-talet i skönlitteratur
Reykjavik i skönlitteratur
Hamburg i skönlitteratur
1863 i fiktion
887 Alinda

887 Alinda eller 1918 DB är en asteroid som korsar planeten Mars omloppsbana, den upptäcktes 3 januari 1918 av Max Wolf i Heidelberg. Asteroiden har fått sitt namn efter en antik stad i Karien.

1974 var asteroiden som närmast 20 miljoner kilometer från jorden och kommer 2025 att komma så nära som 0,0821 AU (12,28 miljoner kilometer).

Referenser

Externa länkar 

Alinda-asteroider
Amor-asteroider
Jordnära objekt
Småplaneter namngivna efter platser
Asteroider som korsar Mars bana
Astronomiska upptäckter av MF Wolf
Astronomiska upptäckter 1918
Alinda-asteroid

Alinda-asteroid är en grupp asteroider som har fått namn efter asteroiden 887 Alinda, som upptäcktes av Max Wolf 1918.

Medlemmarna i Alinda-familjen är i 1:3 banresonans med Jupiter, det vill säga gör tre varv samtidigt som Jupiter gör ett. Omloppsbanan ligger därför mitt i ett av Kirkwoodgapen där asteroider normalt inte brukar finnas i någon större utsträckning. Sådana asteroider brukar med åren få en allt större excentricitet tills de kastas ut ur sin omloppsbana i samband med en närkontakt med en större planet. Dessa asteroider är dessutom nära en 4:1 banresonans med jorden och vissa har sitt perihelium nära jorden och kommer mycket nära vart fjärde år.

En följd av detta är att om en Alinda-asteroid är i en position som gör den svår att observera när den är nära jorden (till exempel liten elongation från solen), så kan den svårigheten bestå i årtionden. Så har det varit med Alinda-medlemmen 1915 Quetzálcoatl, som observerats en enda gång sedan 1985.

Asteroider i Alinda-familjen

Referenser 

Asteroidgrupper och asteroidfamiljer
Alinda-asteroider
Jordnära objekt
Asteroider som korsar Mars bana
Fredrik Stånggren

Magnus Fredrik Stånggren, född 19 augusti 1829 i Linköping, död 16 december 1912 i Linköping, var en svensk jurist och politiker. 

Stånggren blev student i Lund 1849, avlade kameralexamen 1851, kansliexamen 1852 och hovrättsexamen 1854. Han blev auskultant i Göta hovrätt samma år, e.o. notarie där 1856, blev vice häradshövding 1859 och var borgmästare i Linköping 1870-1905. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1891-1893, invald i Linköpings valkrets. I riksdagen anslöt han sig till Nya lantmannapartiet.

Källor

 
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Nya lantmannapartiet
Linköpings borgmästare
Jurister från Linköping
Födda 1829
Avlidna 1912
Män
Politiker från Linköping
Ulla Adlerfelt

Ulrika (Ulla) Sofia Adlerfelt, född Sparre af Sundby 21 juli 1736 i Stockholm, död 1 augusti 1765 i Malmö, var en svensk konstnär. Hon var medlem i dåvarande Konstakademien.    

Adlerfelt var dotter till greve Axel Sparre af Sundby och Augusta Thörnflycht. Hon gifte sig 1762 med friherre Carl Adlerfelt. Hon var elev till Gustaf Lundberg samt tecknade och målade i olja. Carl Gustaf Tessin skrev om henne att hon avbildade landskap som Filip Wouwerman.

Se även
 Charlotta Cedercreutz
 Fredrika Eleonora von Düben

Källor

Noter 

Svenska landskapsmålare
Svenska illustratörer under 1700-talet
Ledamöter av Konstakademien
Svenska friherrinnor
Bureätten
Personer under frihetstiden
Svenska målare under 1700-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1736
Avlidna 1765
Kvinnor
Ulla
Svenska grevinnor under 1700-talet
Sophie Karsten

Hedvig Sophie Karsten, senare Taglioni, född 3 september 1783, död 25 februari 1862 i Paris, var en svensk ballerina och konstnär.

Dotter till Kristofer Kristian Karsten och Sophie Stebnowska och syster till Elisabeth Charlotta Karsten. Hon gifte sig med Filippo Taglioni och blev mor till ballerinan Marie Taglioni.  

Karsten var balettdansös och dansade på Kungliga Baletten vid Operan i Stockholm; år 1805 utnämndes hon till premiärdansös, men förlorade sin ställning då Operan stängdes (tillfälligt) av Gustav IV Adolf 1806. 

Hon var också verksam som konstnär och deltog i konstakademiens utställningar i Stockholm mellan 1802 och 1804. Hennes mest omtalade verk var ett berglandskap i lavering.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 357 Allhems Förlag Malmö, födelse och dödsdatum. 
 Osmo Durchman: Finska anor inom furstehus
 https://web.archive.org/web/20100111065210/http://www.genealogia.fi/genos/5/5_37.htm

Noter

Födda 1783
Svenska balettdansare under 1800-talet
Svenska ballerinor
Avlidna 1862
Svenska målare under 1800-talet
Kvinnor
Edvard Andersson

Anders Edvard Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Höckerum), född 6 februari 1856 i Ringarums församling, död 14 mars 1930 i Ringarum, var en svensk lantbrukare och politiker. 

Andersson var ledamot av riksdagens andra kammare 1909-1917, invald i Hammarkinds och Skärkinds domsagas valkrets fram till 1911 och därefter vald av Östergötlands läns norra valkrets fram till 1917. I riksdagen var till en början högervilde men anslöt sig 1911 till Lantmannapartiet. 1912 till 1917 tillhörde Andersson Lantmanna- och borgarpartiet.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1985), band 2, s. 46

Noter 

Män
Födda 1856
Avlidna 1930
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmanna- och borgarpartiet
Gustava Johanna Stenborg

Gustava Johanna Stenborg, senare Hahr och Yckerberg, född 1776, död 1819, var en svensk konstnär. 

Dotter till sekreterare Johan Fredrik Stenborg och Henrica Hellman. Stenborg var textilkonstnär och brodör. Hon studerade som elev vid Konstakademin 1790 och deltog samma år i akademins konstutställning i Stockholm med ett arbete i vitt silkessömnad med figurer, ornament och fåglar och erhöll akademins kungliga minnespris. 

Gift 1793 med brukspatron Henric Wilhelm Hahr, och 1815 med bruksbokhållare Per Otto Yckerberg.

Källor 
 Dahlberg och Hagström: Svenskt konstlexikon. Allhems Förlag (1953) Malmö.

Svenska textilkonstnärer under 1700-talet
Födda 1776
Avlidna 1819
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet