kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hivis

Hivis är en medicinsk studie som syftar till att få fram ett vaccin mot HIV. Studien drivs som ett projekt där svenska Smittskyddsinstitutet, Venhälsan vid Södersjukhuset i Stockholm, Muhimbili University of Health and Allied Sciences i Tanzania och National Institutes of Health i USA deltar. Projektet finansieras av Sida och EU. Projektet startade i december 2002. 

Det vaccin som studeras är uppbyggt av flera vaccin, dels ett svenskt dna-vaccin, med DNA från tre olika virusstammar, dels ev ett amerikanskt som innehåller dna-bitar från ytterligare en virustyp.

Resultat 
Tester som gjorts i Tanzania på 60 friska polismän visade att de utvecklat fler antikroppar och immunceller. Inga allvarliga biverkningar har uppstått.

Mer tester 
Innan vaccinet kan börja säljas måste det testas utförligt i det land det tillverkades i. Studien är godkänd av Regionala etikprövningsnämnden i Stockholm och i september 2009 lämnades den in till Läkemedelsverket. Ytterligare studier planeras under 2010 i Afrika.

Referenser 

Svenska forskningsinstitut
Paula Patton

Paula Patton, född 5 december 1975 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Patton föddes i Los Angeles, Kalifornien. Hon gick skolan i Hamilton High School och sedan började college vid UC Berkeley där hon överfördes till USC Film Skolan efter sitt första år och tog examen med Cum Laude. Strax efter examen fick hon uppdraget att under tre månader göra dokumentärer för PBS. Senare arbetade hon för Discovery Health Channel som producent för showen medicinska Diaries. Hon har medverkat i filmen Hitch med skådespelaren Will Smith och Eva Mendes. Pattons stora genombrott kom 2006 när hon fick sin stora roll som Claire Kuchever i science fiction-thrillern Déjà Vu, med Denzel Washington som Agent Douglas Carlin.

Mellan 2005 och 2015 var hon gift med sångaren och låtskrivaren Robin Thicke.

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1975
Skådespelare från Los Angeles
Kvinnor
Levande personer
Alumner från USC School of Cinematic Arts
Luca Carlevarijs

Luca Carlevarijs (eller Carlevaris) med tillnamnet Casanobrio, född den 20 januari 1663 i Udine, död den 12 februari 1730 i Venedig, var en italiensk konstnär, lärare åt svensken Johan Richter.
 
Carlevarijs fick sin utbildning i Rom, men var sedan verksam i Venedig, där han målade utsikter av staden och lagunerna samt kustbilder, och blev på så vis en förelöpare till sin berömde lärjunge Canaletto. 

Visserligen kan hans tavlor i jämförelse med efterföljarens verka hårda och brokiga, men det oaktat torde hans bilder, som uppfattar naturen friskt och i perspektiviskt hänseende är förträffliga, kunna anses såsom vägbrytande.

Externa länkar

Källor 

Födda 1663
Avlidna 1730

Män
Italienska barockmålare
Venetianska målare
Surrogates

Surrogates är en science fiction-film/action-film från 2009, regisserad av Jonathan Mostow. Filmen är baserad på en serietidning som heter The Surrogates av Robert Venditti och Brett Weldele. Filmen hade biopremiär i Sverige den 2 oktober 2009 och släpptes på DVD i Sverige den 3 februari 2010. Filmen är tillåten från 11 år.

Handling 
Tänk dig att leva en värld där det är robotar men i denna värld heter det surrogater som ser ut som du, går till jobbet och du får vara hemma hela tiden och inte behöver gå ut alls men du ser vad din surrogat gör hela tiden. Men en dag förändras detta när en student får tag på ett vapen som dödar surrogater och den som har surrogaten. FBI-agenten Tom Greer (Bruce Willis) blir då tvungen att stoppa honom när hans egen surrogat blir dödad i en helikopterolycka, han ger sig ut i staden igen med risk för sitt eget liv för att lösa fallet. Frågan är vem som är verklig och vem man kan lita på.

Tagline 
Hur räddar man mänskligheten när den enda som är verklig är du?

Rollista (i urval) 
 Bruce Willis - Agent Tom Greer
 Radha Mitchell - Agent Jennifer Peters
 Rosamund Pike - Maggie Greer
 Ving Rhames - Profeten
 Boris Kodjoe - Agent Andrew Stone
 Jack Noseworthy - Miles Strickland
 James Cromwell - Dr. Lionel Canter
 Michael Cudlitz - Colonel Brendan

Externa länkar 

Amerikanska science fiction-actionfilmer
Amerikanska filmer 2009
Filmer baserade på tecknade serier
Filmer från Touchstone Pictures
2017 på film
Engelskspråkiga filmer
Jack Noseworthy

Jack Noseworthy, född 21 december 1964 i Lynn, Massachusetts, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi i urval

Externa länkar

Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Massachusetts
Personer från Lynn, Massachusetts
Födda 1964
Levande personer
Män
Kungariket Kroatien

Kungariket Kroatien () kan avse:

 Kungariket Kroatien (medeltiden) (925–1527), ett medeltida kungarike som täckte merparten av det som idag utgör Kroatien och Bosnien-Hercegovina.
 Kungariket Kroatien (Habsburg) (1527–1868), en habsburgsk och sedermera österrikisk provins.
 Kungariket Kroatien och Slavonien (1868–1918), en österrikisk-ungersk provins.
 Oberoende staten Kroatien (1941–1945), en marionettstat till Nazityskland som omfattade större delen av dagens Kroatien och Bosnien och Hercegovina.
Myrstedt & Stern

Myrstedt & Stern kallas en byggnad på Kungsgatan 5 i korsningen av Norrlandsgatan i centrala Stockholm, uppförd 1908-1910 för Myrstedt & Sterns aktiebolag av Kreuger & Toll efter ritningar av arkitekten Ernst Stenhammar och konstruerad av Henrik Kreüger. Byggnaden var den första i Stockholm som uppfördes med en renodlad skelettkonstruktion i armerad betong. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att den utgör "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Historik
Skelettkonstruktionens skapare, byggnadskonstruktören Henrik Kreüger, var tidens ledande på området. Husets fasad lades till i efterhand efter att stommen hade rests vilket gav arkitekten stor frihet. Fasaden har getts stora glaspartier mellan sandstenspelare och tunna bjälklagsmarkeringar i grännasandsten. Under taklisten förenas pelarna med spetsbågar. Bågarna bärs upp av skulpterade kapitäler. De gotiska dragen anknyter till samtida tysk kontors- och varuhusarkitektur.

Pelarbaserna pryds i likhet med många äldre kyrkobyggnader av grinande djurhuvuden. Attikavåningen är klädd med kopparplåtar med reliefer i böljande jugendstilornament. Byggnaden har liknats vid sekelskiftets tyska och amerikanska varuhus. Fasaden är icke bärande utan lades till efter att stommen hade uppförts. Fasadkonstruktionen liknar därmed en tidig form av Curtain wall-teknik.

Huset är känt som tidigare lokal för Myrstedts Matthörna. Byggnaden inköptes 1922 av Sveriges Praktiska Livförsäkringsanstalt Folket (Folksam) där bolagets huvudkontor inrymdes fram till dess det flyttades till det nybyggda Folksamhuset 1959. Idag (2015) återfinns här bland annat sängvaruhuset Sova och modebutiken BikBok.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Varuhus i Sverige
Byggnader och anläggningar på Norrmalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
John Melcher

John Melcher, född 6 september 1924 i Sioux City i Iowa, död 12 april 2018 i Missoula i Montana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Montana i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1969–1977 och sedan i senaten 1977–1989.

Melcher studerade vid University of Minnesota. Han tjänstgjorde sedan i USA:s armé i andra världskriget. Han avlade 1950 sin examen i veterinärmedicin vid Iowa State University. Han arbetade sedan som veterinär i Montana.

Kongressledamoten James Franklin Battin avgick 1969 för att tillträda en federal domarbefattning. Melcher fyllnadsvaldes till representanthuset. Han omvaldes 1970, 1972 och 1974. Senator Mike Mansfield kandiderade inte till omval i senatsvalet 1976. Melcher vann valet och efterträdde Mansfield i senaten i januari 1977. Han omvaldes 1982. Melcher besegrades sedan av republikanen Conrad Burns i senatsvalet 1988.

Källor

Externa länkar

Guide to the John Melcher Papers

Ledamöter av USA:s representanthus från Montana
Ledamöter av USA:s senat från Montana
Amerikanska demokrater
Alumner från University of Minnesota
Alumner från Iowa State University
Personer från Sioux City
Födda 1924
Avlidna 2018
Män
Bergvidafink

Bergvidafink (Euplectes psammacromius) är den näst största fågelarten inom vävarsläktet Euplectes. Kunskapen om arten är fortfarande mycket begränsad.

Utbredning och biotop 
Arten förekommer endemiskt i öppna gräslandskap på det östafrikanska höglandet på 1800-3000 meter över havet, från sydvästra Tanzania till allra nordöstligaste Zambia och norra Malawi.

Utseende 
Likt alla andra fågelarter i släktet Euplectes skiljer sig utseendet mellan hane och hona markant under häckningssäsongen då hanen ruggar till en svart praktdräkt som inkluderar mycket långa stjärtfjädrar och ett större gult parti på de övre vingtäckare. Utanför häckningssäsongen är hanarnas utseende liknande honornas med en brun, gul och svartspräcklig fjäderdräkt och de gula partierna är diskretare.

Ekologi 
Under häckningsperioden försvarar hanarna sina revir på morgonen efter soluppgång, respektive på kvällen innan solnedgång.

Taxonomi 
Bergvidafinken beskrevs taxonomiskt första gången år 1900 av Anton Reichenow. Reichenow placerade då taxonet i släktet Penthetria men den placeras numera i vävarsläktet Euplectes som omfattar mellan 15 och 20 arter. Tidigare har den också ofta behandlats som underart till träskvidafink (Euplectes hartlaubi) men behandlas idag oftast som en monotypisk art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Referenser

Noter

Källor 
 Terry Stevenson, John Fanshawe (2002) Birds of East Africa
 David Krantz (2010) Examensarbete data, Zoologiska Institutionen, Göteborgs Universitet 
 SOF (2008) Svenska namn på världens fåglar.

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Carl af Klint

Carl af Klint, född 28 december 1774, död 19 juli 1840 i Stockholm, var en svensk sjömilitär.

af Klint var son till amiralen Eric af Klint och hans hustru Catharina Charlotta Gyllenstam. År 1783 blev han skeppsgosse, och 1784 volontärkadett i Karlskrona. År 1786 befordrades han till kadett vid kadettkåren och 1788 till fänrik vid amiralitetet och deltog då redan som fjortonåring i slaget vid Hogland och därefter i slaget vid Öland, sjöslaget vid Reval och Viborgska gatloppet.

År 1793 var han befordrad till löjtnant. År 1801 utnämndes af Klint till förste adjutant på eskadern till Medelhavet under konteramiralen friherre Magnus Daniel Palmqvist. Han var även förste adjutant hos konteramiralen friherre Olof Rudolf Cederström under eskadrarna 1802 och 1803. År 1803 befordras af Klint till kapten i flottan. af Klint utnämndes 1808 till riddare av svärdsorden, blev samma år överadjutant och major i flottorna.

År 1809 blev han överstelöjtnant i örlogsflottan och i generalstaben, 1821 befordrad till överste i örlogsflottan. År 1823 blev af Klint befordrad till konteramiral och blev 1825 tillförordnad kommendant i Karlskrona. År 1832 blev af Klint avdelningschef samt konungens tjänstgörande adjutant för flottan. Han utnämndes till chef över allmänna vattenbyggnader 1840 men avled samma år.

af Klint var sedan 1813 gift med Hedda Susanna Kihlgren, dotter till amiralitetsrådet Magnus Gabriel Kihlgren. Carl af Klint var bror till viceamiralen Gustaf af Klint. Han var far till Eric af Klint.

Källor
 Gustaf Elgenstierna, Svenska Adelns ättartavlor, Stockholm 1928

Noter

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska amiraler
Riddare av Svärdsorden
Carl
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1774
Avlidna 1840
Män
Texaco/Havoline 200 1999

Texaco/Havoline 200 1999 var ett race som var den tionde deltävlingen i CART World Series 1999. Racet kördes den 11 juli på Road America i Wisconsin. Christian Fittipaldi tog sin första seger i CART, tätt följd av stallkamraten Michael Andretti. Mästerskapsledaren Juan Pablo Montoya drabbades av ett transmissionsproblem, och tvingades bryta med mindre än fem varv kvar. Han behöll ändå mästerskapsledningen, med Andretti som ny tvåa.

Slutresultat

1999 i USA
Road America
1999
Molson Indy Toronto 1999

Molson Indy Toronto 1999 var ett race som var den elfte deltävlingen i CART World Series 1999. Racet kördes den 18 juli på Exhibition Place i Toronto, Kanada. Dario Franchitti kom till tävlingen efter två raka tävlingar utan poäng, men studsade tillbaka genom att vinna på banan han hade haft pole position på både 1997 och 1998. I och med att mästerskapsledaren Juan Pablo Montoya bröt efter en kollision med Michel Jourdain Jr., kunde Franchitti ta in nästan hela försprånget. Christian Fittipaldi tog ännu en pallplats, och var nu den som främst jagade Montoya och Franchitti.

Slutresultat

1999 i Kanada
Toronto
1999
Näringslivets hus

Näringslivets hus, tidigare Industrihuset, är en kontorsbyggnad i kvarteret Havsfrun 31, beläget vid Storgatan 15-21 på Östermalm i centrala Stockholm. I byggnaden återfinns idag bland annat Svenskt Näringsliv.

Historik
Byggnaden uppfördes i två etapper mellan 1957 och 1972 för bland annat Industriförbundet och Verkstadsföreningen efter ritningar av arkitekt Gustaf Lettström. Fastigheten består av två husdelar. Del I i hörnet Storgatan/Artillerigatan byggdes åren 1957 till 1964 medan del II i hörnet Storgatan/ Skeppargatan byggdes mellan 1966 och 1972. Byggherre för första etappen var Sveriges Industriförbund med byggmästare Forss & Son, etapp II beställdes av Fastigstighetshetsbolaget Havsfrun med byggmästare Byggnads AB Index.

Byggnadens fasadliv mot Storgatan placerades sex meter längre in på tomten. Enligt gällande stadsplan från 1935 skulle Storgatan breddas från 12 meter till 18 meter. Många fastigheter längs Storgatans norra sida har kvar den gamla gatulinjen medan några har den nya, bland dem Näringslivets hus och det närbelägna Sjökalven 25.

Byggnaden har sex respektive sju våningar och en indragen takvåning. Fasaderna är uppdelade i ett tydligt rutmönster och består av polerat grå och svart sten, där den svarta stenen finns i fönsterbröstningarna och på bottenvåningens pelare. I hörnet närmast Artillerigatan anordnade arkitekten balkonger som blir en del av fasadgestaltningen, här finns även som utsmyckning en fem våningar höj relief i fasadens ljusa sten. På långsidan mot Storgatan ritade han ett långt burspråk som enda variation. Taken är täckta med kopparplåt, innergården är överbyggd.

På platsen fanns tidigare äldre bebyggelse från 1800-talets slut som bland annat innehöll Kitzings mode- och sybehörsaffär. Storgatan 15A revs 1958 för att ge plats åt Industriförbundets nybygge, de övriga revs efter 1961. Industriförbundet valde etableringen på Storgatan efter att förhandlingar om att flytta in i en av Hötorgsskraporna (hus nummer 2, dvs det andra räknat från Hötorget) strandat 1955.

Historiska bilder
Året är 1961 och första byggnadsetappen står klart, medan de äldre byggnaderna i kvarterets östra del ännu finns kvar.

Nutida bilder

Källor

 Stockholms stadsmuseum, Östermalm I, byggnadsinventering 1973.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Ulricehamns IFK

Ulricehamns IFK är en fotbollsklubb i Ulricehamn som bildades 1992 genom en sammanslagning av fotbollssektionen i Ulricehamns IF och IFK Ulricehamn. IFK Ulricehamn grundades 1938, och Ulricehamns IFK tog vid sammanslagningen över dess plats i IFK-föreningarnas centralorganisation. 

Klubben har säsongen 2022 ett herrlag i division tre och ett damlag i division två. Herrlaget har som högst spelat i fjärde högsta divisionen. Detta skedde åren 1997-1999 och 2003-2005 i division III och efter serieomläggningen 2006 i division II. Gamla IFK Ulricehamn spelade en säsong i näst högsta serien (1977). Kvinnolaget spelade två säsonger i division I 2020-2021.

Föreningen har cirka 700 aktiva (2013) ungdoms och seniorspelare, varav 60 % pojkar/herrar och 40 % flickor/damer.

Klubbfärger 
Idrottsföreningen Kamraternas färger är blå och vit. De allra flesta IFK-föreningar uppträder också i blåvita dräkter, även om undantag såsom Malmö, Östersund, Ystad och Stockholm förekommer. Gamla IFK Ulricehamn spelade dock i blått och vitt. När den föreningen 1992 sammanslogs med Ulricehamns IF nåddes en kompromiss då mellan IFK:s blå-vitt med UIF:s gul-svart. Därav är UIFK den enda IFK-föreningen som spelar i svart och blått, klubbmärket innehåller därtill gult och vitt.

Hemmaarena 
Föreningen lämnade 10 september 2011 Vistavallen till förmån för nybyggda Lassalyckans IP i friluftsområdet Lassalyckan.

IFK Ulricehamn (1938-1992) 

IFK Ulricehamn var den första upplagan av Idrottsföreningen Kamraterna i Ulricehamn. Föreningen bildades 1938 och upplöstes 1992 när den sammanslogs med fotbollssektionen i Ulricehamns IF.

Föreningens herrlag spelade en säsong i division II, som då var serien under Allsvenskan. Detta skedde säsongen 1977. IFK placerades i södergruppen där man ställdes mot lag som ÖIS, HIF, Gais och IFK Malmö. Laget slutade på trettonde plats och degraderades till division III. Därtill spelade laget 16 säsonger i division III, då serien utgjorde den tredje högsta serienivån (motsvarande dagens division I.

IFK:s damlag deltog i seriespel för första gången redan 1969 och för sista gången 1977. Laget nådde förvisso inga större framgångar men det är likväl på damsidan IFK Ulricehamn gjorde störst avtryck i omvärlden då IFK var Pia Sundhages moderklubb.

Noterbara spelare 
Sebastian Johansson, (IFK Göteborg, Malatyaspor, Halmstads BK, Örgryte IS)
Daniel Blomgren, (GAIS, FK Bodø/Glimt, IK Sirius)

Noterbara spelare IFK Ulricehamn (före 1992) 
Pia Sundhage
Christer Hellqvist (IF Elfsborg)
Ulrika Ryman

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Klubbens webbplats

Sport i Ulricehamn
Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1992
Galerie Nordenhake

Galerie Nordenhake är ett svenskt konstgalleri.

Galerie Nordenhake grundades 1973 i Malmö av Claes Nordenhake och flyttade 1986 till Stockholm. År 2000 öppnades en filial i en tidigare varuhuslokal på Zimmerstrasse i Berlin för att senare byta adress till Lindenstrasse. Claes Nordenhake är drivande i konstmässan Art Berlin Contemporary och Gallery Weekend Berlin. Ben Loveless började som chef för Stockholmsgalleriet 2005.
Galerie Nordenhake Stockholm flyttade från Fredsgatan till galleriklustret vid Hudiksvallsgatan som ett av de första gallerierna år 2007. Under våren 2018 öppnades Galerie Nordenhake focus, en obemannad lokal på Karlavägen 20 i Stockholm och under hösten öppnades projektbaserade NHMX i Mexico City. 
 
Bland galleriets representerade svenska konstnärer finns Ann Edholm, Christian Andersson, Eva Löfdahl, Håkan Rehnberg och Olle Bærtling. Bland utländska konstnärer finns Ulrich Rückriem, John Coplans och Gerard Byrne. Bland de konstnärer som ställt ut på galleriet genom tiderna kan nämnas Mona Hatoum, Jimmie Durham, Richard Serra och Giacomo Balla.

Galleriet är ritat av arkitekt Erik Andersson.

Källor

Externa länkar
Galleri Nordenhakes webbplats

Konstgallerier i Stockholm
Kultur i Berlin
Folkets motståndsrörelse i Iran

Folkets motståndsrörelse i Iran (FMRI) är en väpnad sunnitisk grupp i de baluchiska gränstrakterna mellan Iran, Pakistan och Afghanistan. 

Gruppen grundades i början av 2000-talet av Abdul Malek Rigi, då under namnet Jundallah (Guds soldater) som senare ändrats till det nuvarande. Dess ursprung och tillkomst är dunkel, möjligen har den sina rötter i 1980-talets baluchiska självständighetsrörelse. Rörelsen har vuxit snabbt, från ett 30-tal man i början till minst 600 år 2009.

FMRI slåss för den baluchiska och sunnitiska minoriteten, i provinsen Sistan och Baluchistan i sydöstra Iran, som man menar är ekonomiskt, etniskt och politiskt diskriminerad av den shiitiska och persiska eliten i Teheran.

I Södra Waziristan ska FMRI-medlemmar under senare år ska ha utbildats av Tehreek-e-Taliban Pakistan (TTP). Osäkra uppgifter florerar även om att FMRI, via den pakistanska terrorgruppen Lashkar-e-Jhangvi ska ha fått kontakt med al-Qaida.

FMRI har förknippats med en rad bombattentat och väpnade attacker i regionen. I början av 2007 tog man själv på sig ansvaret för en attack mot en militärbuss som tillhörde det Islamiska revolutionsgardet. Den 18 oktober 2009 genomförde man även den största attacken på flera år mot samma garde. Flera höga officerare i gardet dödades av en självmordsbombare, i staden Pishin vid den pakistanska gränsen.

Det iranska parlamentets talman Ali Larijani anklagade USA, Storbritannien och Pakistan för att stödja FMRI och därmed vara medskyldiga till dådet. Men de tre länderna har alla fördömt attacken och tillbakavisat anklagelserna.

Källor 
 Drygt 30 döda i attack i Iran Dagens Nyheter, 18 oktober 2009
 Dan Rather Reports HDNet
 Jundallah — Irans egna talibaner Dagens Nyheter, 23 oktober 2009

Islamistiska organisationer
Abdul Malek Rigi

Abdul Malek Rigi, född 1979 i Zahedan, död 20 juni 2010 i Teheran, var en baluchisk upprorsledare som grundat och ledde Folkets motståndsrörelse i Iran.

Rigi sade själv att han kämpade för folket i Iran mot det våld som regeringen använder mot folket.

Rigi hängdes i gryningen den 20 juni 2010 i Evinfängelset.

Källor

Personer inom sunniislam i Iran
Män
Födda 1979
Avlidna 2010
Personer som blivit avrättade genom hängning