kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mark Lawrenson

Mark Lawrenson, född 2 juni 1957, är en irländsk före detta profession fotbollsspelare (försvarare) och tränare som under 1980-talet var med och vann fem ligatitlar för Liverpool FC. Lawrenson spelade 39 landskamper och gjorde 5 mål för irländska landslaget mellan 1977 och 1987. Efter fotbollskarriären har han förutom en kort sejour som tränare även varit verksam som expertkommentator i både TV, radio och Internet för bland andra BBC och Today FM.

Lawrenson inledde sin professionella fotbollskarriär i Preston North End 1974 och spelade 73 ligamatcher för klubben innan Brighton & Hove Albion köpte honom 1977. 1981 betalade Liverpool 900 000 pund för Lawrenson vilket var nytt klubbrekord. Under Lawrensons sju säsonger i Liverpool slutade laget som sämst tvåa i ligan (två gånger) och vann bland annat fem ligatitlar (1982, 1983, 1984, 1986 och 1988), en FA-cup titel (1986) och en Europacuptitel (1984). Under lång tid spelade han mittback tillsammans med Alan Hansen och totalt blev det 356 matcher i Liverpool.

På grund av en skada på hälsenan som Lawrenson ådrog sig i januari 1988 lämnade han klubben för spel Barnet FC i mars samma år. Mellan 1988 och 1991 spelade han bara 22 ligamatcher varpå han slutade spelarkarriären. När Liverpools officiella hemsida med hjälp av klubbens supportrar 2006 sammanställde listan "100 Players Who Shook The Kop", en lista över de 100 spelare som gjort störst avtryck på supportrarna, hamnade Lawrenson på plats 35.

Referenser

Födda 1957
Irländska fotbollstränare
Irländska fotbollsspelare
Spelare i Preston North End
Spelare i Brighton & Hove Albion FC
Spelare i Liverpool FC
Spelare i Barnet FC
Tränare i Oxford United FC
Tränare i Peterborough United FC
Män
Levande personer
Spelare i Tampa Bay Rowdies (1975–1993)
Irländska landslagsspelare i fotboll
Gustav Simon (dermatolog)

Karl Gustav Theodor  Simon, född den 2 november 1810 i Berlin; död den 11 maj 1857 i Berlin-Zehlendorf) var en tysk dermatolog.

Simon började sina medicinska studier 1829 i Berlin. 1831 gick han över till Bonn, för att ta del av anatomen, fysiologen och biologen Johannes Peter Müller föreläsningar. Följande år återvände han till Berlin och disputerade 1833 med en dissertation under titeln De aquae Binelli et kreosoti virtute styptica och promoverades till medicine doktor. 

Simon stannade som läkare i Berlin, men han arbetade samtidigt med vetenskapliga publikationer. Sina mikroskopiska studier och histopatologiska verk togs med i Ferdinand von Hebras Atlas der Hautkrankheiten. 1844 habiliterade Simon och blev privatdocent i allmän patologi och terapi,men höll också välbesökta föreläsningar om hudsjukdomar.

1848 utnämndes Simon till föreståndare för avdelningen för hudsjukdomar och syfilis vid berlinska universitetssjukhuset Charité. Han blev snart en av de ledande europeiska specialisterna inom hud- och könssjukdomar. 1850 gjorde han studieresor till England och Frankrike.

1853 insjuknade han i progressiv paralys, en följdsjukdom till syfilis. Sjukdomens orsaker var då inte kända och det fanns ingen bot. Vistelser vid sanatorier i Potsdam, Neustadt-Eberswalde och Leubus medförde ingen förbättring. Han dog på det av Heinrich Laehr grundade mentalsjukhuset Schweizerhof.

Bibliografi 
 De aquae Binelli et kreosoti virtute styptica., Berlin, 1833
 Über eine in den kranken und normalen Haarsäcken des Menschen lebende Milbe. Berlin, 1842 
 Die Hautkrankheiten durch anatomische Untersuchungen erläutert. Berlin, 1848
 Bericht über die Abtheilung für Syphilis im Jahre 1849. Charité-Annalen, Berlin, 1849
 Über die Behandlung des Männertrippers mit kaustischen Einspritzungen. Charité-Annalen, Berlin, 1853

Referenser

Externa länkar 
 Karl Gustav Theodor Simon i Who named it? (på engelska)

Tyska dermatologer
Födda 1810
Avlidna 1857
Män
Philip Klutznick

Philip Morris Klutznick, född 9 juli 1907 i Kansas City, Missouri, död 14 augusti 1999 i Chicago, Illinois, var en amerikansk politiker. Han tjänstgjorde som USA:s handelsminister 1980-1981.

Klutznick gifte sig 1930 med Ethel Riekes. Han var verksam inom affärslivet i Illinois. Han var ordförande för den internationella judiska serviceorganisationen B'nai B'rith 1951-1959. Hans företag Urban Retail Properties fick kontraktet att bygga skyskrapan Water Tower Place i centrala Chicago.

USA:s handelsminister Juanita M. Kreps avgick i oktober 1979 och Klutznick tillträdde som ny handelsminister i januari 1980. Han efterträddes ett år senare av Malcolm Baldrige.

Externa länkar
Miller Center vid University of Virginia
Political Graveyard

Födda 1907
Avlidna 1999
USA:s handelsministrar
Män
Nakivale

Nakivale är ett flyktingläger i Isingiro i Uganda. Antalet flyktingar i lägret uppgick 31 mars 2014 till omkring 61 000, huvudsakligen från Kongo-Kinshasa, Rwanda, Somalia och Burundi. Det beräknas även finnas ungefär 35 000 ugandier i dess direkta närhet som kan ta del av rent vatten, sjukvård, utbildning och annan humanitär hjälp som lägret kan bistå med.

Nakivale har funnits sedan 1958 men existerar sedan 1960 i sin nuvarande form och är ett samarbete mellan olika FN-organ, Ugandas regering och olika frivilligorganisationer. Arealen uppgår till 185 km² och är det åttonde största i världen. År 2014 var lägret indelat i 79 byar utspritt över tre zoner (Rubondo, Base camp och Juru). Varje by inrymmer 800–1000 personer. Bosättarna har möjlighet till att få disponera över 50x100 meter stora landmarker med målet att bli självförsörjande. För flyktingarnas säkerheten svarar Ugandas regering.

Referenser

Noter 

Flyktingläger
George Walton

George Walton, född mellan 1740 och 1750 i Virginia, död 2 februari 1804 i Richmond County, Georgia, var en amerikansk politiker och jurist. Han var guvernör i Georgia 1775-1776, 1779-1780 och 1789-1790. Under den första mandatperioden var hans egentliga titel President of the Georgia Council of Safety. Han representerade Georgia i kontinentala kongressen 1776-1777 och 1780-1781. Han var ledamot av USA:s senat 1795-1796.

Walton studerade juridik och inledde 1774 sin karriär som advokat i Savannah, Georgia. Han innehade den högsta verkställande makten i Georgia redan för en kort tid 1775-1776. Han undertecknade sedan USA:s självständighetsförklaring. Han var senare guvernör 1779-1780 och chefsdomare i Georgias högsta domstol 1783-1789. Han var guvernör för sista gången 1789-1790 och då var han den första demokrat-republikanen i det ämbetet. Han hade inte tidigare varit med i något parti men hört till en informell gruppering som kallades whigs (inte att förväxla med whigpartiet).

Senator James Jackson avgick 1795. Walton blev utnämnd till senaten som federalist. Han efterträddes följande år av Josiah Tattnall.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
ColonialHall.com
Political Graveyard

Avlidna 1804
Guvernörer i Georgia
Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s senat från Georgia
Amerikanska jurister
Män
Födda 1740-talet
Edmund Lesser

Johannes Edmund Anton Lesser, född den 12  maj 1852 i Neisse, död den 7 juni 1918, var en tysk dermatolog.

Lesser studerade medicin vid universiteten i Berlin, Bonn och Strasbourg. Han förvärvade 1876 sin medicine doktorsgrad. Därefter blev han assistent till Oskar Simon vid dermatologiska kliniken i Breslau. År 1882 erhöll Lesser sin habilitation vid universitetet i Leipzig. År 1892 blev han extra ordinarie professor i  Bonn och 1896 utnämndes han till chefsläkare vid syfilisavdelningen vid  Charité, tillika extra ordinarie professor vid Berlins universitet. År 1911 blev han där Tyskland förste ordinarie professor i dermatologi. Han var preses i Berlins dermatologiska sällskap och medredaktör för tidskriften Archiv für Dermatologie und Syphilis. År 1889 hörde han tillsammans med Joseph Doutrelepont, Moriz Kaposi, Albert Neisser och Philipp Josef Pick till grundarna av tyska dermatologiska sällskapet. År 1891 valdes han till ledamot av Leopoldina.

Bibliografi (i urval) 
 Über Rhizopoden und denselben nahestehende Organismen (1874, tillsammans med Richard Hertwig).
 Beiträge zur Pathologie und Therapie der Hypospadie (dissertation 1876)
 Über Syphilis maligna (1882)
 Lehrbuch der Haut- und Geschlechtskrankheiten für Studierende und Ärzte (2 band, Leipzig 1885–1886; 14:e upplagan 1926–1930, bearbetad av Josef Jadassohn)
 Die öffentliche Prophylaxe der Syphilis (1888,  tillsammans med Jean-Alfred Fournier)
 Die Aufsatzhäuser des Mittelalters (1896)
 Encyklopädie der Haut- und Geschlechtskrankheiten (1900)
 Beiträge zur Lehre vom Herpes zoster
 Über Nebenwirkungen bei Injectionen unlöslicher Quecksilberverbindungen
 Über Syphilis insontium
 Über Ischias gonorrhoica

Källor 

Tyska dermatologer
Venerologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Ledamöter av Leopoldina
Tyska läkare under 1800-talet
Tyska läkare under 1900-talet
Personer från Neisse
Födda 1852
Avlidna 1918
Män
Anders Pehrson

K Anders Pehrson, född 19 september 1912 i Göteborg, död 14 juli 1982, var en svensk formgivare. 

Efter ingenjörsexamen i Göteborg arbetade han som designchef och formgivare vid AB Philips 1952–1963. Han var 1963–1978 ägare, chef och konstnärlig ledare för Ateljé Lyktan i Åhus där han koncentrerade arbetet till miljö och arbetsbelysning i offentlig och industriell miljö.

Han har bland annat designat den klassiska taklampan Bumling (1968) men också armaturerna Circling, Crystal, Forsythia, Jasmin, Juniper, Kanon, King, Knubbling, Oak, Queen, Raket, Simris, Sovo, Supertube och Tube. Pehrson är representerad vid bland annat Nationalmuseum.

Han gifte sig 1941 med Karin Ney.

Källor 

Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 414,

Noter

Externa länkar 
 Ateljé Lyktan, idag en del av AB Fagerhult, dess designers och Anders Pehrson

Svenska formgivare
Konstnärer från Göteborg
Födda 1912
Avlidna 1982
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Marken, Nederländerna

Marken (, befolkning: 1 846 personer 2004) är en halvö i IJsselmeer, Nederländerna, belägen i kommunen Waterland i provinsen Noord-Holland. Det är en tidigare ö som nuförtiden sitter samman med fastlandet genom en väg på en vägbank. Marken är en turistattraktion, välkänd för sina karakteristiska trähus. Marken var fram till 1991 en egen kommun men slogs då samman med Waterland.

Källor

Noter

Externa länkar 

Äldre flygfotografi över Marken på Projekt Runeberg

Före detta öar
Halvöar i Nederländerna
Historiska kommuner i Noord-Holland
Orter i Noord-Holland
Waterland
Scania-Vabis 314

Scania-Vabis 314/324/325 är en serie lastbilar, tillverkade av den svenska biltillverkaren Scania-Vabis mellan 1925 och 1936.

Bakgrund
Fram till 1927 tillverkade Scania-Vabis sina bilar på två orter: hos Scania i Malmö och hos Vabis i Södertälje. Bilarna byggdes helt efter kundens önskemål. Detta förfarande blev mycket kostsamt och trots att Scania-Vabis bilar var mycket dyra gick företaget i konkurs 1921. Efter rekonstruktionen satsade man på en ”standardlastbil” som började tillverkas i Södertälje 1925. Med den nya lastbilen påbörjades den standardisering av komponenter och minimering av antalet varianter som gjort Scania till en av världens mest lönsamma lastbilstillverkare.

Scania-Vabis 314
Scania-Vabis nya lastbil hade till skillnad från de äldre modellerna toppventilmotor, fyrväxlad växellåda placerad direkt efter motor och koppling, kardandrift, luftfyllda däck och täckt hytt. Toppfarten uppgick till den svindlande hastigheten av 40 km/h, en fördubbling jämfört med de äldre lastbilarna.

Den minsta modellen 314 hade en lastförmåga på 1,5 ton. Bilen hade en fyrcylindrig 3,5-litersmotor men snart tillkom en större 4,3-litersvariant. Den lätta 314-modellen försvann redan 1927.

Scania-Vabis 325
1925 kom även den större 325 med en lastförmåga på 2 till 3 ton. Bilen hade en fyrcylindrig 4,3-litersmotor och tillverkades fram till 1936.

Scania-Vabis 324
Från 1928 såldes Scania-Vabis standardlastbil även med sexcylindrig motor under namnet 324. Modellen tillverkades fram till 1934 och några bilar såldes även med fyrcylindrig motor.

Motorer

Källor
Scania fordonshistoria av Björn-Eric Lindh, 1992.

Noter

Externa länkar
Scania World - Scania 100 år

314
Bakhjulsdrivna fordon
Scania-Vabis 335

Scania-Vabis 335/345/355 är en serie lastbilar, tillverkade av den svenska biltillverkaren Scania-Vabis mellan 1931 och 1944.

Scania-Vabis 335
1931 presenterade Scania-Vabis en större version av sin standardlastbil, kallad 335. Bilen hade en lastförmåga på 4 till 5 ton och såldes med sexcylindrig motor i bensin- eller Hesselman-utförande. 1936 moderniserades lastbilen med en mer strömlinjeformad front med lätt lutande kylarmaskering. Samtidigt flyttades motorn och hytten framåt så att motorn placerades ovanför framaxeln. Detta ökade lastförmågan med ett längre lastflak och ett jämnare fördelat axeltryck. Från 1936 såldes bilen även med Scania-Vabis första dieselmotor, i förkammarutförande. 

I samband med andra världskrigets utbrott upphörde i praktiken försäljningen till privatkunder. All produktion gick istället till försvarsmakten och andra offentliga institutioner. De flesta motorerna konverterades för att gå på gengas. Gengasens låga energiinnehåll gjorde att motoreffekten sjönk rejält och de största lastbilarna försågs med Scania-Vabis kraftiga åttacylindriga modulmotor för att orka med lasten.

Scania-Vabis 345
1932 introducerade Scania-Vabis sin första frambyggda lastbil, på Scania-Vabis-språk kallad ”bulldog”, modell 345. Bilen såldes först med fyrcylindrig motor, men snart tillkom även sexcylindriga motorer. Den första versionen var en så kallad ”falsk bulldog”, där motorn fortfarande var placerad bakom framaxeln och med föraren vid sidan av motorn. Först 1934 kom en ”äkta” frambyggd version, där motorn och föraren satt ovanför framaxeln.

Tillverkningen av 345-modellen upphörde i samband med krigsutbrottet. Bulldog-modellen hade aldrig slagit igenom ordentligt på marknaden och det skulle dröja tjugofem år innan Scania-Vabis presenterade en ny frambyggd lastbil, LB76:an.

Scania-Vabis 355
Scania-Vabis första tunga långtradare, 355, presenterades 1933. Modellen var treaxlig, med en extra stödaxel framför den drivande bakersta axeln. Bilen lastade 6 till 7 ton och fanns både i normalbyggd och frambyggd version. Modell 355 försvann redan 1936 och ersattes av större varianter av 335:an.

Motorer

Källor
Scania fordonshistoria av Björn-Eric Lindh, 1992.

Externa länkar
se.scania.com - Historik
Scania World - Scania 100 år

335
Bakhjulsdrivna fordon
Jili

Jili kan syfta på:

Jili, Luoyang – ett stadsdistrikt i Luoyang
Jílì Qìchē – en kinesisk personbilstillverkare, se Geely Automobile

Geografi

Kina 

 Jili Qu, härad, Henan, 

Robotskapade Kinaförgreningar

WP:Projekt Kina
Saroniska öarna

De saroniska öarna ligger i den saroniska bukten utanför det grekiska fastlandet. De viktigaste av de bebodda öarna är Salamis (där den grekiska flottan besegrade den persiska i slaget vid Salamis), Egina, Agistri och Poros. Öarna Hydra och Dokos, som ligger bortom den nordöstra udden av Peloponnesos (tekniskt sett mellan den Saroniska bukten och Argolisbukten) inkluderas ibland i de Saroniska öarna.

Många fastlandsgreker har semesterboenden på de Saroniska öarna, till vilka det ofta går färjor från Pireus och Peloponnesos.

Källor
Teorier om mervärdet

Teorier om mervärdet (ty. Theorien über den Mehrwert) är det redaktionella namnet på en del av de ekonomikritiska manuskript som Karl Marx skrev åren 1861-1863. Ibland kallas Teorier om mervärdet Kapitalets fjärde band, då Marx i vissa av sina utkast till plan för sitt stora ekonomiska arbete placerade avdelningen om den politiska ekonomins historia efter de tre teoretiska böckerna i Kapitalet. När Marx dog 1883 var varken Teorier om mervärdet eller Kapitalets andra och tredje band publicerade. Det blev istället Karl Kautsky som åren 1905-1910 kom att publicera Teorier om mervärdet. När Institutet för marxismen-leninismen vid Sovjetunionens kommunistiska partis centralkommitté 1954 gav ut skriften på ryska gjordes en del ändringar i Kautskys disposition, i syfte att "komma närmare Marx intentioner". På svenska utkom en översättning i urval (ca. 400 sidor) år 1975. Den publicerades i "Karl Marx, Friedrich Engels: Skrifter i urval. Ekonomiska skrifter".

Innehåll 
I Teorier om mervärdet redogör Marx för en kritisk läsning av de ekonomiska teoriernas historia från 1600-talet till 1800-talets mitt. Stort utrymme ges åt Adam Smith och David Ricardo, men även ett stort antal andra ekonomer behandlas. Vissa temata berörs djupare i Teorier om mervärdet än i någon annan av Marx texter, exempelvis distinktionen mellan produktivt och improduktivt arbete.

Utgivning 
 Skrifter i urval. Ekonomiska skrifter.  / Friedrich Engels, Karl Marx. Bo Cavefors Boksförlag 1975, 
 Werke in 43 Bänden, Band 26.1: Theorien über den Mehrwert, Teil 1: BD 26 / TEIL 1 / Friedrich Engels, Karl Marx. 
 Werke in 43 Bänden, Band 26.2: Theorien über den Mehrwert, Teil 2: BD 26 / TEIL 2 / Friedrich Engels, Karl Marx. 
 Werke in 43 Bänden, Band 26.3: Theorien über den Mehrwert, Teil 3: BD 26 / TEIL 3 / Friedrich Engels, Karl Marx.

Se även 
Mervärde
Produktionssätt
Karl Marx

Referenser

Externa länkar 

 Teorier om mervärdet på svenska (utdrag, gratis läsning)

Verk av Karl Marx
Target Grand Prix 2001

Target Grand Prix 2001 var ett race som var den tolfte deltävlingen i CART World Series 2001. Racet kördes den 29 juli på Chicago Motor Speedway, och det vanns av Kenny Bräck. Det var Bräcks tredje seger för säsongen, och stärkte hans mästerskapsledning.

Slutresultat

2001 i USA
Chicago
2001
Miller Lite 200 2001

Miller Lite 200 2001 var ett race som var den trettonde deltävlingen i CART World Series säsongen 2001. Racet kördes den 12 augusti på Mid-Ohio Sports Car Course. Precis som året innan stod Hélio Castroneves som segrare, och hans vinst reducerade gapet till mästerskapsledaren Kenny Bräck till en ynka poäng med åtta race kvar att köra. För andra året i rad tog Marlboro Team Penske en dubbelseger, då Gil de Ferran slutade tvåa.

Slutresultat

2001 i USA
Mid-Ohio
2001
Dokos

Dokos (grekiska Δοκός) är en liten grekisk ö mellan Saroniska bukten och Argolisbukten, nära Hydra. Den åtskiljs från Peloponnesos av ett smalt sunt som på vissa kartor kallas Hydrabukten.

Dokos brukar föras till de Saroniska öarna. Ön tillhör kommunen Dimos Hydra och hade år 2001 tretton invånare, ett fåtal ortodoxa munkar och säsongsboende fåraherdar. Dokos är numera obebodd.

Ön är bergig och når en höjd av 308 m ö.h. Ända sedan antiken har den ansetts ha ett strategiskt läge. På dess östra sida återfinns en bysantinsk/venetiansk borg. Under det grekiska frihetskriget användes Dokos som hamn av Hydras styrkor.

Arkeologi 
Enligt arkeologiska studier har Dokos varit bebodd sedan kopparåldern.
År 1975 upptäckte arkeologen Peter Throckmorton vid Dokos ett skeppsvrak som anses vara det äldsta i världen. Det dateras till mellan år 2500 och 2000 f.Kr.

Källor

Externa länkar 
 Hydra kommuns officiella hemsida (på grekiska)
 Hellenic Institute Of Marine Archaeology

Greklands öar
Öar i Egeiska havet
Saroniska öarna
Dubrovnik-Neretvas län

Dubrovnik-Neretva län () är ett län i södra Kroatien. Bosnien och Hercegovinas enda hamnstad, Neum, delar länet och den södra delen utgör därigenom en exklav som saknar landgräns till övriga Kroatien.

Administrativ indelning 
Dubrovnik-Neretvas län är indelat i fem städer och 17 kommuner.

 Städer:
 Dubrovnik              
 Korčula                   
 Metković
 Opuzen       
 Ploče

 Kommuner:
 Blato
 Dubrovačko primorje
 Janjina                 
 Konavle
 Kula Norinska
 Lastovo      
 Lumbarda
 Mljet   
 Orebić
 Pojezerje 
 Slivno   
 Smokvica
 Ston    
 Trpanj
 Vela Luka
 Zažablje
 Župa dubrovačka

Se även 
 Kroatiens län
 Kroatiens regioner
Rupert Friend

Rupert Friend, född 1 oktober 1981 i Oxfordshire, är en brittisk skådespelare. Han slog igenom i rollen som Billy Downs i filmen The Libertine (2004).

Sedan december 2014 är han förlovad med Aimee Mullins.

Filmografi (i urval)
 – Billy Downs
 – Mr. Wickham
 – Alessandro Felice
 – Lt. Kotler
 – Albert av Sachsen-Coburg-Gotha
 

 - Kevin
 - Thomas Anders

Källor

Externa länkar 

Brittiska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Födda 1981
Män
Personer från Oxfordshire
Motorola 220 2001

Motorola 220 2001 var ett race som var den fjortonde deltävlingen i CART World Series säsongen 2001. Racet kördes den 19 augusti på Road America, och vanns sensationellt av Bruno Junqueira.

Slutresultat

2001 i USA
Road America
2001
Södra vattentornet, Örebro

Södra vattentornet är ett vattentorn i Örebro som byggdes 1886 och togs ur bruk 1958. Det är beläget norr om badet Gustavsvik.

Bakgrund
Örebro hade sedan urminnes tider utvunnit sitt dricksvatten ur den grusås på vilken stadens centrala delar är belägna. Det fanns pumpar både vid Kyrkogårdsgatan och vid Våghustorget, och vatten för tvätt och vattning av hästar och kreatur hämtades direkt ur Svartån. Redan mot mitten av 1800-talet uppträdde vattenbrist vid vissa tillfällen i staden. Man erbjöds då, genom annonser i lokaltidningen, att få köpa vatten som transporterats från Prästkällan, belägen söder om staden.

År 1875 beslöt stadsfullmäktige om att utreda möjligheterna att anlägga en vattenledning från Prästkällan. År 1885 togs beslut i frågan, och en del i detta beslut innebar byggnation av Södra vattentornet med tillhörande pumpstation.

Vattentornet
Byggnationen påbörjades i maj 1886 och det nya vattentornet stod klart att tas i bruk år 1888. Tornet rymde . För uppfordring av vattnet använde man sig av en ångdriven pump, men när Skebäcks kraftstation stod klar 1895, elektrifierades driften. År 1907 räckte Prästkällans vatten inte längre till, utan vatten hämtades från det nyanlagda Skråmsta vattenverk. Redan 1915 behövdes ytterligare vattenförsörjning i staden, och då byggdes Norra vattentornet, som var 5 m högre än det södra. År 1929 påbyggdes Södra vattentornet till samma höjd som det norra.

År 1958 togs både Södra och Norra vattentornen ur bruk, då stadens nya vattentorn Svampen stod klart.

Se även
Norra vattentornet
Svampen
Pumphuset, Våghustorget
Skråmsta vattenverk

Referenser

Tryckta källor
Axel Lidström: Gångna tiders "bekvämligheter" i Örebro. Sällskapet Gamla Örebro, Örebro 1960.
Örebro som det var förr. En krönika i 170 bilder. Sällskapet Gamla Örebro, Örebro 1963.
Örebro stadsfullmäktige under hundra år. En minnesskrift utgiven av Örebro stad. Örebro 1966.

Externa länkar
Södra vattentornet - Örebro
Byggnader och anläggningar i Örebro

Vattentorn i Örebro län
Lådna

Lådna är en ö i Värmdö kommun i Stockholms skärgård. Ön, som är bebodd året runt, ligger i den centrala delen av mellanskärgården, i området mellan Svartsö och Hjälmö. Ön är knappt 2,5 kilometer lång. Ytan är 1,82 kvadratkilometer.

Lådna är gammal jordbruksbygd som varit bebodd åtminstone sedan 1555. Oppgården är idag ett av skärgårdens största aktiva jordbruk. År 2005 bodde 32 personer på ön, som sedan 1989 ägs av Skärgårdsstiftelsen och som till stora delar tillhör Hjälmö-Lådna naturreservat. Ön trafikeras dagligen av Waxholmsbolaget och har en bensinstation och butik.

Lådna är också känt för skärgårdens största naturhamn; Lådnafladen.

Referenser

Externa länkar

Lådna Skärgårdsstiftelsen

Öar i Värmdö kommuns skärgård