kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean von Utfall

Jean von Utfall, född 8 april 1681 i Göteborg, död 11 mars 1749 i Karlskrona, var en svensk sjömilitär.

Biografi
Jean Utfall var son till bankokommissarien Jakob Utfall och Maria Kuyl. Han gick till sjöss 1696 och blev 1697 arklimästare vid amiralitetet i Karlskrona. Han gick därefter i utländsk sjötjänst, 1698 blev han sekundkanoniär på ett italienskt fartyg och kom senare i tjänst hos storhertigen av Toscana och bevistade 1701 utanför Elba en sjöstrid mot en turkisk eskader. 1702 gick han i engelsk tjänst. Efter hemkomsten tjänstgjorde Utfall 1704–1706 i svenska flottan och befordrades 1706 till löjtnant vid amiralitetet. Efter en tids befrielse från militärtjänst blev han 1709 kapten vid Skaraborgs regemente. 1712 förflyttades han till amiralitetet i Göteborg. I Sjöslaget vid Rügen tjänstgjorde han på amiral Mikael Hencks amiralsskepp Enigheten, och sedan Henck stupat inlade von Utfall så stora förtjänster att han samma år befordrades till kommendör och adlades året därpå. På återväg från Haag, dit han skickats i ett uppdrag till Goertz, togs han 1716 på sjön till fånga av Tordenskjold och återfick friheten först 1719. Natten emellan 31 augusti och 1 september samma år lyckades han med 4 små galärer och några slupar i Tordenskjolds åsyn ta 9 fartyg från danska eskadern och införa dem som priser till Göteborg. 

1722 utnämndes von Utfall till schoutbynacht. 1727 anförtroddes honom att i djupaste hemlighet sluta en traktat med Algeriet, för vilket ändamål han under namnet Claes Seeman i slutet på året avreste över Marseille, och 16 april 1729 slöts Sveriges första freds- och handelsfördrag med nämnda stat. Samma år blev han chef för Göteborgs amiralitet, 1736 viceamiral samt 1742 amiral och amiralitetsråd och chef för volontärregementet. Som befälhavare över stora flottan (16 linjeskepp, 5 fregatter m. m.) höll han i maj 1743 vid Hangö en rysk galäreskader instängd i Finska viken. Då denna eskader tycktes bakom den sedermera anlända ryska stora flottan vilja tränga sig ut i Östersjön, skred Utfall 7 juni till anfall på ryssarnas stora flotta. Men denna drog sig undan, följd av den svenska, och under den dimmiga natten lyckades galäreskadern komma förbi Hangö samt förena sig med de ryska galärerna vid Åland, varefter den svenska kusten låg öppen för ryssarnas härjningar.

Bilder

Eftermäle
von Utfall har fått ge namn åt den 2,5 kilometer långa von Utfallsgatan i stadsdelen Sävenäs i Göteborg, som i gränsen mot Partille övergår i Industrivägen.

Referenser

Vidare läsning

Svenska amiraler
Personer i Göteborgs historia
Män
Födda 1681
Avlidna 1749
Militärer från Göteborg
Svenska militärer under 1700-talet
Gene Louis

Gene Louis är frontfiguren i det amerikanska hårdrockbandet Bullets and Octane, varför han också kallas för "Gene Bullet". Gene är sångaren i bandet och trycker det mycket framåt.

Bakgrund
Gene föddes i St. Louis, Missouri och lärde sig av sin pappa att spela trummor. Gene flyttade senare till Kalifornien med barndomsvännen och basisten Brent Clawson. Tillsammans startade de ett band 1999. Gene var bandets trummis tills sångaren slutade, då han tog över dennes position.

Projekt
I december 2007 tillkännagav han att han ska skriva en låt varje vecka i 2008 och själv spela varje musikinstrument. Detta betydde inte slutet för Bullets and Octane utan han jobbar även flitigt med deras kommande album.

Externa länkar

Gene Louis Myspace-sida.

Amerikanska rocksångare
Män
Hessens lantdag

Hessens lantdag, tyska: Hessischer Landtag, är delstatsparlamentet i det tyska förbundslandet Hessen. Lantdagen fungerar som delstatens lagstiftande organ och sammanträder sedan grundandet 1946 i stadsslottet i delstaten Hessens huvudstad Wiesbaden.

Uppgifter 
Lantdagen fungerar som parlament på delstatsnivå, stiftar lagar och väljer ministerpresidenten och delstatsregeringen, samt godkänner förbundslandets budget. Dess funktion regleras i artiklarna 75 till 99 i Hessens författning.

Val 
Val till lantdagen skedde fram till 2003 vart fjärde år, men sedan 2003 är mandatperioden normalt fem år. Lantdagen kan upplösa sig själv i förtid och driva igenom ett nyval genom en omröstning med absolut majoritet.

Val till lantdagen sker enligt samma princip som valet till Tysklands förbundsdag. Hessen indelas i 55 valkretsar. Röstberättigad är varje tysk medborgare som är minst 18 år och som varit folkbokförd i Hessen i minst tre månader på valdagen. Varje väljare avger två röster, där den första rösten är en personvalsröst på kandidater i den lokala valkretsen. Kandidaten med flest personröster i sin valkrets direktväljs till lantdagen. De återstående 55 mandaten fördelas mellan partiernas listor enligt fördelningen av andrarösterna, så att partierna inräknat personvalda kandidater uppnår proportionell representation i hela förbundslandet. För listvalet gäller en femprocentsspärr för ett partis representation i lantdagen, och mandaten fördelas mellan kvalificerade partier enligt Hamiltonmetoden, även kallad största rest-metoden. Om mandatfördelningen i personvalet utfallit så att ett partis personvalda mandat överstiger det proportionella antal mandat som det uppnått i listvalet, uppstår så kallade överhängsmandat. Detta kompenseras genom att utjämningsmandat fördelas mellan övriga partier till dess att proportionell representation uppnåtts, så att antalet mandat varierar mellan mandatperioderna men är som lägst 110.

Referenser

Externa länkar 
 Hessens lantdag

Wiesbaden
Tysklands förbundslandsparlament
Politik i Hessen
Frank D. White

Frank Durward White, född 4 juni 1933 i Texarkana, Texas, död 21 maj 2003 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk republikansk politiker. Han var den 41:a guvernören i delstaten Arkansas 1981-1983.

Han föddes i Bowie County som Durward Frank Kyle, Jr. Han var sex år gammal när fadern Durward Frank Kyle dog. Modern Ida Bottoms Clark gifte om sig med Loftin White och Frank adopterades av styvfadern. Samtidigt som han tog Whites efternamn, ändrade han ordningen på förnamnen. Familjen bodde i Dallas County, Texas fram till styvfaderns död 1950. Frank flyttade sedan med modern tillbaka till Texarkana.

White utexaminerades 1956 från United States Naval Academy. Han gifte sig med Mary Blue Hollenberg. Paret fick tre barn och äktenskapet slutade i skilsmässa. White gifte om sig 1975, två år efter skilsmässan, med Gay Daniels.

I sin ungdom döptes White till baptistisk tro i Texarkana. Kyrkan var Beech Springs Baptist Church, vars pastor Mike Huckabee senare blev. Efter att ha gift sig för andra gången, deltog White och hustrun Gay för en tid i gudstjänsterna i metodistkyrkan First United Methodist Church i Little Rock. Sedan var de med om att tillsammans med några andra par starta en egen fundamentalistkyrka, Fellowship Bible Church.

White arbetade länge för finanshuset Merrill Lynch. Han blev 1973 bankdirektör för Commercial National Bank. White hade tidigare varit medlem i demokraterna men han bytte parti till republikanerna. Han besegrade överlägset Marshall Chrisman i republikanernas primärval inför 1980 års guvernörsval i Arkansas. I själva guvernörsvalet besegrade han ämbetsinnehavaren Bill Clinton med 51,9% mot 48,1% för Clinton.

White var en mycket konservativ guvernör. Han förespråkade undervisningen av kreationism i skolorna. Han undertecknade en lag enligt vilken alla skolor som undervisar evolutionsteori måste också undervisa kreationism. Rättsfallet McLean vs. Arkansas resulterade 5 januari 1982 i ett domslut där lagen förkastades som stridande mot USA:s konstitution i och med att kreationismen inte är en vetenskaplig teori.

White kandiderade 1982 till omval men fick 45,3% av rösterna mot 54,7% för Clinton. White utmanade Clinton ännu en gång i 1986 års guvernörsval men fick den gången endast 36% av rösterna.

Whites grav finns på Mount Holly Cemetery i Little Rock.

Referenser

Externa länkar
biografi på National Governors Associations hemsidor

Guvernörer i Arkansas
Födda 1933
Avlidna 2003
Män
Alumner från United States Naval Academy
Personer som tjänstgjort i USA:s flygvapen
Johan Stigefelt

Johan Stigefelt, född 17 mars 1976 i Anderstorps församling, är en svensk före detta roadracingförare som numera teamchef för Stiggy Motorsport.

Roadracingkarriär
Efter att två gånger ha blivit svensk mästare i 125cc flyttade Stigefelt utomlands, och blev Grand Prix-förare. Han slutade 21:a i 500GP 2001, hans enda säsong i kungaklassen. Hans bästa placering i ett VM var åttondeplatsen i Supersport 2006.

Källor
 http://www.superbike.it/pubb_EN/riders_ext.php?id=1429&cat=2
 http://www.motogp.com/en/riders/profiles/Johan+Stigefelt

Svenska roadracingförare
500GP-förare
250GP-förare
Supersportförare
Personer från Gislaveds kommun
Födda 1976
Levande personer
Män
HolyHell

HolyHell är ett symphonic power metal-band som grundades 2005. Deras producent är Joey DeMaio, basist i Manowar.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Maria Breon – sång 
Kenny Earl "Rhino" Edwards  – trummor 
Joe Stump – gitarr 
Jay Rigney – basgitarr 
Francisco Palomo – keyboard 

Tidigare medlemmar
Tom Hess – gitarr 
John Macaluso – trummor

Diskografi 
Studioalbum

EP

Singlar
2014 – "Invictus"

Annat
2007 – Demons, Dragons and Warriors (delad CD: Rhapsody of Fire / Manowar / HolyHell)

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats
HolyHell på MySpace

Amerikanska power metal-grupper
Musikgrupper bildade 2005
Generalplan

Generalplan är i Finland ett instrument med vilket en kommun kan styra samhällsstrukturen och markanvändningen samt samordna funktioner i en eller flera kommuner. Om uppgörandet av generalplan stadgas i 36 § markanvändnings- och bygglagen. I en generalplan anges principerna för den eftersträvade utvecklingen och anvisas nödvändiga områden till grund för den detaljerade planläggningen och annan planering samt byggande och övrig markanvändning. 

En generalplan godkänns av kommunfullmäktige och kan också utarbetas i etapper eller delområden (delgeneralplan). Kommunen kan för utarbetandet utfärda byggförbud och åtgärdsbegränsningar för högst fem år, detta kan på olika grunder förlängas upp till 15 år. När generalplan utarbetas bör man sträva efter att i första hand utnyttja den befintliga samhällsstrukturen, att behovet av bostäder och tillgången till service beaktas samt att det ges möjligheter till en trygg, sund och för olika befolkningsgrupper balanserad livsmiljö och verksamhetsbetingelser för kommunens näringsliv. Vidare bör trafikens behov tillgodoses och energiförsörjning, vatten och avlopp samt avfallshantering ordnas på ett ändamålsenligt och med tanke på miljön, naturtillgångarna och ekonomin hållbart sätt. Man bör även sträva efter att befintliga miljöolägenheter minskas, att byggd miljö, landskap och naturvärden värnas och att det reserveras tillräckligt med rekreationsområden. Generalplanen uppgörs i form av en karta med därtill hörande beskrivning. Under planeringsskedet bör alla berörda myndigheter verka i samråd, och planförslaget bör framläggas till offentligt påseende.

Källor

Se även
Detaljplan
Landskapsplan 

Stadsplanering i Finland
Samhällsplanering i Finland
James Sevier Conway

James Sevier Conway, född 9 december 1798 i Greene County, Tennessee, död 3 mars 1855 i Lafayette County, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den första guvernören i delstaten Arkansas 1836-1840.

Conway flyttade 1820 till Arkansasterritoriet. Han var med om att grunda staden Little Rock och köpte en plantage i Lafayette County.

När Arkansas 1836 blev delstat, valdes Conway till guvernör. Efter fyra år i ämbetet återvände han till sin plantage. Han efterträddes som guvernör av Archibald Yell. Familjekyrkogården i Lafayette County, där också James Sevier Conways grav finns, heter numera Conway Cemetery Historic State Park.

Conways bror Elias Nelson Conway var den femte guvernören i Arkansas 1852-1860.

Externa länkar
biografi på National Governors Associations hemsidor
Conway Cemetery Historic State Park

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Greene County, Tennessee
Födda 1798
Avlidna 1855
Män
Hövisk kultur

Hövisk kultur och höviskhet (av hov) var ett kristligt präglat levnadsideal och uppförandekod bland högre samhällsklasser under den europeiska renässansen.

Under medeltiden fanns det en särskild grupp inom adeln: de som dubbats till riddare och de som var bildade och utbildade. Det var vid riddaradelns hov som den höviska kulturen kom att utvecklas. Galanteri är en benämning på ridderlig artighet inom den höviska kulturen.

Med sitt ursprung i feodalismen fanns också den trohetsed som band vasallen till feodalherren. Lojalitet och hjältemod hyllades. Riddaren skulle inte bara vara en skicklig krigare utan också uppträda elegant och artigt, inte minst mot kvinnor. I särskilda etikettsböcker uppmanades riddaren att till exempel inte snyta sig i bordsduken och inte dregla medan han drack. De utbildades även i dikt och sång. I den så kallade trubadurlyriken hyllades riddaridealen och den höviska livsstilen. Dikterna framfördes till musik och handlade vanligtvis om olycklig kärlek – förhållanden var omöjliga, en kvinna skulle bryta riddarens trohetsed mot sin herre.

I den höviska kulturen ärvde döttrarna lika mycket som sönerna. Till skillnad från andra och tidigare kulturer ärvde den förstfödde förvaltningen av familjegodset, oavsett kön. Detta innebar att många kvinnor fick ta över gods och tillhörande vasaller när deras män gick ut i de pågående korstågen. Det i sin tur ledde till att det typiskt kvinnliga; känsla och natur, upphöjdes till norm vilket syns i musik och litteratur från den tiden.

Se även 
 Hövisk kärlek
 Ridderlighet
 Hövlighet / Artighet
 Tempelriddare

Referenser
Svenska Akademiens ordböcker, "Höviskhet''
Historia nu, "Riddarna – artiga våldsmän som präglade medeltiden"
Kungliga Vitterhetsakademien, "Den höviska kulturen i Norden" (Herman Bengtsson, 1999)

Medeltiden
Riddarväsen
Känn pulsen slå

Känn pulsen slå är Berny Pålssons andra självbiografi. Biografin tar vid där Vingklippt ängel slutade och kom ut i januari 2008. Den handlar om hennes resa från behandlingshem och missbruket ut till samhället, där hon försöker stå på egna ben.

Källor

Noter

Externa länkar 
Recension i Svenska Dagbladet
Recension i Kulturnytt i Sveriges Radio
Recension i Expressen

Självbiografier
Elias Nelson Conway

Elias Nelson Conway, född 17 maj 1812 i Greene County, Tennessee, död 28 februari 1892 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den femte guvernören i delstaten Arkansas 1852-1860.

Conway flyttade 1833 till Little Rock. Han var Arkansasterritoriets revisor 1835-1836. När Arkansas 1836 blev delstat, valdes Conway till revisor i delstaten Arkansas (Arkansas State Auditor), ett ämbete han behöll fram till 1849. Brodern James Sevier Conway var guvernör 1836-1840. Elias Nelson Conway kandiderade 1848 än en gång till omval som revisor men förlorade mot Christopher Columbus Danley.

Conway hade dragit tillbaka sin kandidatur i 1844 års guvernörsval i Arkansas. Han nominerades igen av demokraterna i 1852 års guvernörsval. Han besegrade motkandidaten Bryan H. Smithson i valet. I 1856 års guvernörsval nominerade knownothings James Yell till Conways motkandidat. Den gången vann Conway med bred marginal. Han efterträddes 1860 som guvernör av sin kusin Henry Massey Rector.

Conways grav finns på Mount Holly Cemetery i Little Rock.

Referenser

Externa länkar 
 biografi på National Governors Associations hemsidor
 Encyclopedia of Arkansas

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Greene County, Tennessee
Födda 1812
Avlidna 1892
Män
Nils Widner

Nils Widner, född den 30 september 1870 i Vä församling, Kristianstads län, död den 6 augusti 1940, var en svensk präst, morfar till Anders Svenningsen.

Widner blev teologie kandidat i Lund. Han var 1901-1913 svensk pastor i Köpenhamn, och det var under hans tid där som Gustavskyrkan uppfördes. 1913 blev Widner kyrkoherde i Saltsjöbaden i Strängnäs stift, vilket han var till 1921 då han tillträdde som pastor primarius i Stockholm. Från 1925 var han parallellt med det senare ämbetet överhovpredikant. Han innehade båda dessa ämbeten till sin död. Widner kallades 1918 till teologie hedersdoktor vid Lunds universitet.

Källor
 Svensk uppslagsbok, band 31 (Malmö 1955)
 Svenska Bibelsällskapet

Noter

Svenska överhovpredikanter
Kyrkoherdar i Stockholm
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Personer från Vä socken
Födda 1870
Avlidna 1940
Män
Yggdrasil-gillet

Yggdrasil-gillet, tidigare Föreningen Yggdrasil, är en svensk förening som sysslar med den nordiska schamanismen, och i viss mån med den gamla druidismen. Föreningen grundades i juni 1975 av Mikael W Gejel och Karin Norberg. Efter en viloperiod på några år återstartades Yggdrasil 1982 av Jörgen I Eriksson. Under många år leddes Yggdrasil-gillet av Jörgen I Eriksson, Mikael Gejel och Mikael Hedlund.

Namnet kommer från världsträdet Yggdrasil. Föreningen har fördjupat sig i de fornnordiska mysteriernas fem lärovägar, utesittning, trumresa, galderkonst, runmagi och sejd. Föreningen sysslade tidigt med praktiska övningar i shamanism. Yggdrasil-gillet har startat flera trum- och galdergrupper, haft många kurser, föredrag och sammankomster. 

Under många år och i totalt 25 nummer gav föreningen ut tidskriften Gimle, världens första tidskrift för shamanism. Det första numret av Gimle kom redan 1976, alltså flera år innan vågen av intresse för shamanism hade startat (se Svanberg a. a.). Denna intressevåg tog sin begynnelse i början av 1980-talet. Den amerikanska tidskriften Shaman's Drum Journal startades först 1987. Till stor del fungerade Gimle som ett språkrör för Yggdrasil-gillet. Dock medverkade alltid artikelförfattare utan anknyning till Yggdrasil-gillet. Bland de religionshistoriker, antropologer och andra som medverkade var inte alla medlemmar i gillet. Sedan 2004 har inget nytt nummer av Gimle utkommit.

Yggdrasil-gillet ingår numera i Svenska Misraimförbundet. Yggdrasil-gillet leds av en ålderkvinna, för närvarande Eva Wolgers.

Litteratur 
 Mikael Gejel (red): Gimle Nr 1-24 (1976-1997), Gimle Nr 1 (2004)
 Jörgen I. Eriksson, Marie Ericson, Mikael Gejel, Mikael Hedlund: "Sejd" Stockholm 1988
 Galina Lindquist: "Shamanic Performances in the Urban Scene. Neo-Shamanism in contemporary Sweden", Stockholm 1998 (doktorsavhandling om Yggdrasil-gillet)
 Jan Svanberg "Den Skandinaviska nyshamanismen", Åbo 1994 (pro gradu avhandling om tidskriften Gimle)

Referenser

Noter 

Intresseföreningar i Sverige
Schamanism
Organisationer bildade 1975
Ronki

Ronki är det biljud som uppstår vid andning om luftvägarna är trånga, till exempel vid astma eller KOL.

Man delar in ronkin i två olika grupper. Sonora (lågfrekventa), som är typiska för KOL, och sibilanta (högfrekventa) som är typiska för astma. Man kan även få ronki vid förkylning, men det beror då inte på någon kronisk sjukdom utan är en del av förkylningen.

Källor

Referenser 

Luftvägs- och lungsjukdomar
Medicinska symtom från respirationssystemet
Tom Jefferson Terral

Thomas Jefferson Terral, född 21 december 1882 i Union Parish, Louisiana, död 9 mars 1946 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 27:e guvernören i delstaten Arkansas 1925-1927.

Han studerade vid University of Kentucky och avlade sedan 1910 juristexamen vid University of Arkansas. Han gifte sig 1914 med Eula Terral som hade från början samma efternamn utan att vara nära släkt med honom. Han var delstatens statssekreterare (Arkansas Secretary of State) 1917-1921. Terral blev trea i demokraternas primärval inför 1920 års guvernörsval i Arkansas. Thomas Chipman McRae vann valet.

I demokraternas primärval inför 1924 års guvernörsval besegrade Terral William Lee Cazort. Han vann själva guvernörsvalet lätt. Två år senare kandiderade han till omval utan framgång. John Ellis Martineau besegrade honom i demokraternas primärval.

Externa länkar 
 biografi på National Governors Associations hemsidor
 Encyclopedia of Arkansas

Guvernörer i Arkansas
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Union Parish
Födda 1882
Avlidna 1946
Män
Alumner från University of Kentucky
You're My Best Friend

"You're My Best Friend" är en låt av rockgruppen Queen, skriven av basisten John Deacon medan han lärde sig spela piano. Låten släpptes 1976 som singel och återfinns på Queens fjärde studioalbum "A Night at the Opera".

Detta var bandets första singelsläpp med en låt av John Deacon.

Medverkande
Freddie Mercury - sång
Brian May - gitarr, kör
Roger Taylor - trummor, kör
John Deacon - bas, elpiano

Queenlåtar
Musiksinglar 1976
Brittiska musiksinglar
Sånger
Sånger 1975
Låtar skrivna av John Deacon
Mercerisering

Mercerisering görs på bomullsfibrer för att ge fibern ökad glans, styrka och för att förbättra färgupptagningsförmågan. Dessa egenskaper framkommer när fibern sväller permanent. Detta görs vanligtvis med hjälp av natronlut. 

Behandlingen uppfanns av engelsmannen John Mercer år 1844. Bomullen doppas i en 25-procentig lösning av natriumhydroxid i mindre än en minut vid en temperatur som något understiger vanlig rumstemperatur. Särskilda våtmedel tillsätts till luten. Materialet måste under behandlingen hållas sträckt för att inte krympa.

Referenser 

Textila tekniker
Bomull (fiber)