kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Josef Smedberg

Josef Smedberg (i riksdagen kallad Smedberg i Väddåkra), född 10 december 1819 i Humla församling, Älvsborgs län, död 23 maj 1890 i Vedåkra, Humla församling, hemmansägare och riksdagsman. Han var far till författaren Alfred Smedberg.

Han företrädde bondeståndet i Kinds och Redvägs härader vid ståndsriksdagen 1865–1866 och var senare även ledamot av riksdagens andra kammare. Han skrev i riksdagen 16 egna motioner bl.a. om avskaffande av den personliga skyddsavgiften, ändringar i stadgandena rörande prästval och förordningen om lagfart å fång till fast egendom.

Källor 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865

Noter

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1819
Avlidna 1890
Män
Personer från Västergötland
Henri I

Henri I kan syfta på:

 Henri Christophe, kung av kungariket Haiti som Henri I
 Henri av Luxemburg, storhertig av Luxembourg
 Henrik I av Frankrike, fransk kung
O-ring (BDSM)

O-ringen är en fingerring som sedan 1990-talet bärs som ett kännetecken för BDSM-utövare, främst på fastlandet i Europa och då speciellt i de tysktalande länderna. Användandet är relativt utbrett inom denna subkultur och kännetecknar att man är slavinna. Namnet härstammar från en liknande ring som bärs av den kvinnliga huvudpersonen i BDSM-romanen Berättelsen om O (skriven av Pauline Réage).

Det finns olika uppfattningar kring hur ringen skall bäras, det vill säga på vilket finger. Den mest utbredda uppfattningen är dock att den undergivna ska bära den på ringfingret (eller pekfingret), på höger om vederbörande är "ledig" ("icke-ägd") och på vänster om vederbörande är "upptagen" ("ägd").

Det finns även uppfattningen att den dominanta parten kan bära ringen, men då på pekfingret på höger eller vänster hand beroende på "tillgänglig" eller "upptagen". En "switch" kan även bära ringen men då på långfingret. Den undergivne bär den följaktligen på ringfingret.

BDSM
Symboler
Ringar
Fjällsjö tingslag

Fjällsjö var ett tingslag i Ångermanlands västra domsaga i Västernorrlands län i nordvästra delen av landskapet Ångermanland. 

Tingslaget bildades 1913 genom att verksamheter från Ramsele tingslag och Resele tingslag fördes hit. Fjällsjö tingslags verksamhet överfördes 1939 till Ångermanlands västra domsagas tingslag.

Tingslaget ingick i Ångermanlands västra domsaga bildad 1882.

Socknar
Fjällsjö tingslag omfattade fyra socknar.
Hörde till Resele tingslag före 1913:
Junsele
Hörde till Ramsele tingslag före 1913:
Bodum
Fjällsjö
Tåsjö

Se även
Ångermanland för full historik om tingslagen i Ångermanland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Sollefteå tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Vidare läsning

Tingslag i Västernorrlands län
Cave

Cave är latin för "akta dig för" (i infinitiv, cavere, "akta sig för"). Ses ofta i samband med medicinska ordinationer och i journaler då det rör viktig information som den som läser journalen kan behöva veta, exempelvis om patienten är överkänslig mot vissa preparat eller om patienten har en smittsam sjukdom, alternativt någon annan sjukdom som är av vikt att känna till. Ibland står uttrycket följt av ett utropstecken: cave! ex. cave! ASA (överkänslighet mot acetylsalicylsyrepreparat). 

Cave canem, "akta dig för hunden", var en inskrift vid ingången till fornromerska hus.

Referenser 

Latinska ord och uttryck
Edvard Rønning

Edvard Rønning, född 1952 i Trondheim i Norge, är en norsk dramatiker, dramaturg och teaterregissör. Han har en mastersexamen i teater från USA.

Karriär
Fram till september 2005 ledde Edvard Rønning manuslinjen på Den norske filmskolen i Lillehammer, ett uppdrag han fått 1997. Han har undervisat i film och teater på Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, och var där professor i dramaturgi i tio år. Han har varit dramaturg på Trøndelag Teater och på Norsk Rikskringkasting. Han har hållit kurser, både i Norge och utomlands, i praktisk manusskrivning. Han var med om att starta manusutvecklingen på Statens Studiesenter for film, numera Filmutviklingen. Han har jobbat som konsult för Audiovisuelt produksjonsfond, Nordisk film og TV-fond, samt en rad producenter och regissörer.

Produktion
Septemberkvinnen (?)
I døde menns kjølevann (?)
Adrian (1983)
Store lille Otto (1984)
Snu på skillingen (1984)
Trøndersodd (1985)
Søndags-Nielsen (1987)
An-Magritt (1988)
Vi gaar i hjorten (1989)
Jenta mi (1989)
Himmelplaneten (1989)
Pappa Bues flyttedag (1990)
Munken (1991)
Jordens hjerte (1993)
Danseskolen (1994)
Brooklyn (1997)
Flettfrid tar saken (1999)
Mogue (2000)
Tigrene tar avspark (2001)
En kjernesunn død (2001)
Olav the Raindeer (2003)
An-Magritt (2004)
Nabo eller fiende? (2005)
Korallpalasset (2007)

Priser och utmärkelser
 Ibsenpriset 1990
 andrapriset i Nationaltheatrets konkurrens i samband med frihetsjubileet.

Norska dramatiker
Norska teaterregissörer
Födda 1952
Män
Levande personer
Carl Skytte

Carl Göran Skytte, född 4 mars 1850 i Kristianstads garnisonsförsamling, död 6 januari 1935 i Hedvig Eleonora församling, Stockholms stad, var en svensk militär och riksdagspolitiker. Han tillhörde ätten Skytte af Sätra.

Skytte blev underlöjtnant vid Jämtlands fältjägarregemente 1873, löjtnant där 1876, kapten 1889 och major 1897. Han blev överstelöjtnant vid regementet 1902 och i regementets reserv 1904. Skytte befordrades till överste i armén sistnämnda år och beviljades avsked ur krigstjänsten 1910. Han var ledamot av riksdagens första kammare 1907–1911. Skytte blev riddare av Svärdsorden 1896 och  av Vasaorden 1897 samt kommendör av andra klassen av sistnämnda orden 1905.

Källor

Noter 

Överstar i svenska armén
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Militärer från Kristianstad
Politiker från Kristianstad
Carl
Födda 1850
Avlidna 1935
Män
Saxån

Saxån är ett namn på flera vattendrag:

 Saxån, Dalarna, genom Svartälven
 Saxån, Kolbäcksån, källflöde för Kolbäcksån
 Saxån, Lappland, i södra Lappland och Jämtland
 Saxån, Skåne, ett vattendrag i västra Skåne
Saxån, Björsjö, Dalarna, avvattnar sjön Dammsjön
Adolf Sköldberg

Adolf Sköldberg, född 2 april 1821 i Knista församling, Örebro län, död 4 januari 1878 i Mariestad, var en svensk lantbrukare och riksdagsman. Han var bror till lantbrukaren och riksdagsmannen Carl Gustaf Sköldberg.

Sköldberg representerade bondeståndet i norra Vadsbo härad vid ståndsriksdagen 1865–1866. Han var ledamot av andra kammaren 1867–1868, invald i Vadsbo norra domsagas valkrets.

Källor 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Födda 1821
Avlidna 1878
Personer från Knista socken
Svenska lantbrukare under 1800-talet
Gorda

Gorda, även bodega butt eller sherry butt, är benämningen på större fat (600-700 liter), oftast tillverkade av amerikansk ek. Används främst för att lagra sherry, men ibland även för whisky. I det senare fallet vanligen för så kallad marrying av vatted malt.

Alkoholdrycker
Lågmolekylärt heparin

Lågmolekylärt heparin, eller LMWH (efter low molecular weight heparin) är en heparinpreparation av låg molekylvikt som utnyttjas som läkemedel. Lågmolekylärt heparin blockerar endast koagulationsfaktor X samt trombin, men ger en mindre risk för blödning än heparin. Dalteparin (Fragmin) och tinzaparin (Innohep) är exempel på substanser av typen lågmolekylärt heparin.

Se även
Heparin

Farmakologi
Carl Hasselrot (1812–1890)

Carl Hasselrot, född 6 januari 1812 i Skara, död 2 november 1890 i Växjö, var en svensk jurist och riksdagsledamot.  

Carl Hasselrot blev student i Uppsala 1831 och avlade examen till rättegångsverken 1833. Han arbetade som notarie i Slottsrätten 1841 och tillförordnad protokollsekreterare i Justitierevisionen 1843. Åren 1845–1849 var han tillförordnad domhavande innan han 1849 valdes till borgmästare i Alingsås. År 1858 blev han häradshövding i Ås och Gäsene häraders domsaga och 1872 i Västra Värends domsaga.

Under sin tid i riksdagen var Hasselrot 1853–1854 och 1856–1858 representant för borgarståndet, 1867–1874 var han invald i första kammaren av Älvsborgs läns valkrets och var bland annat ledamot i lagutskottet åren 1867, 1871, 1873 och 1874. Som politiker ägnade sig Hasselrot främst åt mildring av äldre tiders stränga straff. På hans initiativ avskaffades uppenbar kyrkoplikt och spöstraffet och husagan avfördes ur Strafflagen. Däremot föll hans motion 1868 om dödsstraffets borttagande. Hasselrot utgav Om frihetsstraffen och deras verkställighet.

Carl Hasselrot var son till Mathias Hasselrot. Han var gift tre gånger, nämligen med Eva Troselius från 1841, Hildegard Helander från 1857 och Hanna Pettersson från 1878. I första äktenskapet föddes sönerna Carl Birger och Mathias Hasselrot, i andra sönerna Pehr, Berndt och Carl-Axel Hasselrot och i tredje sonen Bror Hasselrot.

Källor

Noter 

Svenska häradshövdingar
Alingsås borgmästare
Borgarståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Skara
Födda 1812
Avlidna 1890
Män
Ugglan
João Cabral de Melo Neto

João Cabral de Melo Neto född 9 januari 1920 i Recife, död 9 oktober 1999, var en brasiliansk författare.

João var diplomat i Barcelona mellan åren 1947 och 1950 där han blev vän med Joan Miró och Joan Brossa.

Han tilldelades Camões pris 1990 och Neustadtpriset 1992.

Bibliografi (i urval) 

 Pedra do sono 1942
 O engenheiro 1945
 Joan Miró 1950
 A escola das facas 1980
 Agrestes 1985

Brasilianska författare
Portugisiskspråkiga författare
Födda 1920
Avlidna 1999
Män
Kreativum

Kreativum är ett vetenskapscentrum i Karlshamns kommun, Blekinge. Kreativum startades av en ideell förening med uppfinnare: "Kreativt och Tekniskt Forum". 1999 invigdes Kreativum av kung Carl XVI Gustaf.  

Kreativum verkar för upplevelsebaserat lärande, dels med interaktiv utställning dels med pedagogiska program. Naturvetenskap och teknik finns i fokus, men även innovationer och lekfullt lärande. På Kreativum kan man titta på pedagogiska filmer i en MegaDome biograf, en av två i Sverige.

Fortfarande ägs detta science center av den ideella föreningen vars medlemmar också arbetar aktivt i verksamheten som volontärer. Man möter dem främst under helger i anläggningen då de finns till hands för besökarna.

Bildgalleri

Externa länkar
Officiell webbplats

Karlshamns kommun
Vetenskapscentrum i Sverige
Biografer i Karlshamn
Sinchi Roca

Sinchi Roca (quechua: Sinchi Ruq'a) var den andra av inkarikets härskare, möjligen född i Yampuquio. Han sägs vara ättling till Manco Cápac och sägs ha ingått äktenskap med såväl Mama Coca, Mama Huaco och Chimpu Coya (källorna hos krönikörerna är inte samstämmiga).

Sinchi Rocas regeringstid inföll sannolikt runt 1230–1260.

Se även 
Lista över Inkarikets härskare

Inkarikets regenter
Gottlieb Spangenberg

Johan Gottlieb Spangenberg (i riksdagen kallad Spangenberg i Örebro), född 20 november 1847 i Arboga, död 11 december 1930 i Örebro, var en svensk läroverksadjunkt och politiker (liberal).

Gottlieb Spangenberg, som var son till en sadelmakare, blev filosofie kandidat vid Uppsala universitet 1872 och var adjunkt vid högre allmänna läroverket i Örebro 1873–1913, med ett uppehåll för åren 1886–1895 då han var tillförordnad rektor vid Askersunds lägre allmänna läroverk. Han var ledamot i Örebro stadsfullmäktige 1883–1886 samt 1899–1914 och var under tiden i Askersunds stads drätselkammarens ordförande.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Örebro valkrets 1900–1902 och tillhörde i riksdagen Liberala samlingspartiet. Han var bland annat ledamot i tillfälliga utskottet 1901–1902. I riksdagen skrev han en egen motion om inrättande av ett folkskollärarseminarium i Örebro.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 511

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Arboga
Födda 1847
Avlidna 1930
Män
Hugo Segerdahl

Hugo Alexandersson Segerdahl , född 19 oktober 1853 i Bo, död 24 oktober 1907 i Hultafors, var en svensk rådman och politiker (liberal). 

Hugo Segerdahl, som kom från en bondefamilj, avlade hovrättsexamen vid Uppsala universitet 1878 och gjorde därefter domstolskarriär. Han var bland annat tillförordnad borgmästare i Söderköpings stad 1881–1882 och blev stadsnotarie i Göteborgs stad 1885 och var rådman i staden 1904–1907.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Göteborgs stads valkrets 1900–1907 och tillhörde som frihandelsvänlig kandidat Liberala samlingspartiet. I riksdagen var han bland annat ledamot i lagutskottet 1905–1906. Han engagerade sig bland annat för rätt till skyndsam domstolsprövning av häktningar som skett utan domstolsbeslut.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 148

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Söderköpings borgmästare
Personer från Bo socken
Födda 1853
Avlidna 1907
Män
Lovisa kärnkraftverk

Lovisa är ett kärnkraftverk utanför staden Lovisa i Finland, på ön Hästholmen. De två Lovisareaktorerna ägs och drivs av Fortum.

Kraftverket började byggas 1970, som Finlands första kärnkraftverk. Kraftverket består av två ryskkonstruerade tryckvattenreaktorer av typen VVER V-213 som startade kommersiell drift maj 1977 respektive januari 1981. Reaktorerna levererades av dåvarande Sovjetunionen, men försågs med inneslutning designad av Westinghouse samt instrumentering och processdator från Siemens. Med anledning av detta kallas verket skämtsamt för "Eastinghouse".

Fortum ansökte 2009 om att bygga en tredje reaktor i Lovisa, med en effekt på 1 000–1 800 MW, men dessa planer har ännu (2019) inte blivit verklighet.

Reaktorer

Lovisa 1 

Lovisa 1 är av typen tryckvattenreaktor (VVER). Vid starten 1977 var nettoeffekten 440 MW. I LOMO-projektet april 1998 höjdes effekten till 507 MW.

Lovisa 2 

Lovisa 2 är av typen tryckvattenreaktor (VVER). Vid starten 1981 var nettoeffekten 440 MW. I LOMO-projektet april 1998 höjdes effekten till 507 MW.

Referenser

Noter

Källor

Fortum: Loviisa power plant

Kärnkraftverk i Finland
Byggnader och anläggningar i Lovisa
Berättelsen om O

Berättelsen om O (fransk originaltitel: Histoire d'O) är en erotisk roman publicerad 1954 med sadomasochistisk handling. Romanen är skriven av den franska författaren Anne Desclos (mer känd som Dominique Aury) under pseudonymen Pauline Réage. Desclos avslöjade inte att hon var författare till boken förrän fyra år före sin död, fyrtio år efter att boken först publicerades. Desclos säger att hon skrivit romanen som en rad kärleksbrev till sin älskare Jean Paulhan som var hängiven beundrare av Marquis de Sade. Romanen och den erotiska filmatiseringen från 1975 har kommit att bli en stor inspirationskälla för många BDSM-utövare.

Handling
Romanen handlar om O, en sexuellt undergiven kvinna från Paris, som blir kedjad, piskad, brännmärkt, piercad, m.m. Kvinnans älskare, René, tar med henne till Château de Roissy, där hon tränas att tjäna många olika män.

Svenska utgåvor
Romanen översattes till svenska 1968 av Bengt Söderbergh och gavs ut av Norstedts förlag i flera upplagor. Den senaste utgåvan utkom 2005 på Vertigo förlag.

Film
Boken filmatiserades första gången 1975 av Emmanuelle-regissören Just Jaeckin med Corinne Cléry och Udo Kier i ledande roller, och med musik av Pierre Bachelet.

Andra filmatiseringar är en kortfilm av Lars von Trier under namnet Menthe - la bienheureuse (1979). 2002 utgavs The Story of O: Untold Pleasures regisserad av Phil Leirness med Danielle Ciardi och Neil Dickson i huvudrollerna. Denna version av filmen utspelar sig i modern tid.

Boken har släppts som brasiliansk serie under namnet Story of O, the series (1992), regisserad av Éric Rochat.

Den har även filmatiserats 2006 i pornografisk form under namnet O: the Power of Submission med Carmen Luvana i rollen som O.

Seriealbum
En serieversion har gjorts av Guido Crepax och gavs i Sverige ut 1988 i Topas-serien från Epix under namnet Historien om O.

Referenser

Böcker som blivit film
BDSM
Erotisk litteratur
Franska romaner
Skönlitteratur 1954
Wollweber-organisationen

Wollweber-organisationen eller Wollwebergruppen var en kommunistisk sabotageorganisation som bland annat skulle sabotera fascistisk sjöfart i Skandinavien och Nordeuropa. Organisationen leddes och grundades av tysken Ernst Wollweber, och styrdes av den sovjetiska säkerhetstjänsten NKVD.
De svenska och norska medlemmarnas främsta uppgift under 1930-talet var att sabotera tysk, italiensk och spansk-nationalistisk sjöfart till den nationalistiska sidan under det spanska inbördeskriget, och flera fartyg sänktes. 

Sabotagegrupperna ingick organisatoriskt i sovjetiska spionorganisationen NKVD. De mest aktiva sabotagegrupperna fanns i Skandinavien och den norska gick under namnet Osvaldgruppen och den svenska under beteckningen Bernhardorganisationen.

Motståndsrörelser under andra världskriget
Lamek Hulthén

Lamek Hulthén, född 14 december 1909 i Östra Ljungby församling, Kristianstads län, död 1995, var en svensk teoretisk fysiker.

Biografi
Hulthén disputerade 1939 för filosofie doktorsgraden vid Stockholms högskola på avhandlingen Über das Austauschproblem eines Kristalles. Han blev docent i mekanik och   matematisk fysik vid Stockholms högskola, och fick en motsvarande tjänst vid Lunds universitet 1939. Han var professor vid Kungliga Tekniska högskolan 1949-1976, inledningsvis på professuren i tillämpad matematik II, och från 1954 i matematisk fysik. I sin vetenskapliga verksamhet arbetade han bl. a. med kärnkrafterna, antiferromagnetismen och teorin för kontinuerliga spektra. 

När Hulthén var docent i Lund var Torsten Gustafson professor i motsvarande ämne. Gustafson var nära bekant med dåvarande ecklesiastikministern Tage Erlander, vilket ledde till att det var Hulthén som 1945 skrev utkastet till kommittédirektivet för Atomkommittén.

Hulthén invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1959 och av Vetenskapsakademien 1962. Han var ledamot av Nobelkommittén för fysik 1966-1979, och dess ordförande från 1975. Han fungerade som huvudredaktör för Physica Scripta när den grundades 1970.

Källor

Externa länkar
Om Lamek Hulthén på KTH-webbplats

Svenska professorer i teoretisk fysik
Svenska professorer i matematik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1909
Avlidna 1995
Folkmordet på herero- och namafolken

Folkmordet på herero- och namafolken kallas tyskarnas försök att utrota två folkgrupper i Tyska Sydvästafrika (dagens Namibia) från 1904 till 1907, under kapplöpningen om Afrika.

Historia

De tyska kolonisatörerna hade svårt att göra sig gällande i Tyska Sydvästafrika, eftersom de måste bekämpa en mycket stark opposition från den till stor del mycket stridbara infödda befolkningens sida. Bland dessa grep namaquafolket i slutet av 1903 till vapen och hererofolket begagnade tillfället att sätta i verket en länge förberedd nationell rörelse mot tyskarna. Det började i januari 1904 med att omkring 150 av de i hererolandet bosatta tyska farmarna överfölls och stacks ned. Anledningen till upproret var att folket som livnärde sig på boskapsskötsel fruktade att bli undanträngt från sina betesmarker av alltmer växande skaror av vita farmare. 

I juni anlände general Lothar von Trotha med trupper från Tyskland, och han slog i augusti vid slaget vid Waterberg norr om Windhoek de upproriskas huvudstyrka. Ett försök att omringa och tillintetgöra de återstående medlemmarna av hererofolket, i samband med slaget misslyckades. Många kom undan i ett första skede, genom att fly från slaget ut mot öknen, där många av dem omkom på grund av brist på vatten.  Lothar von Throtha utfärdade en order att alla herero inom det tyska området skulle dödas.

Kampen var emellertid därmed inte avgjord utan ett gerillakrig tog vid som spred sig till andra delar av kolonin. Ytterligare cirka sextio tyska farmare mördades. Det dröjde ända till april 1907 innan de upproriska gav upp och freden kunde proklameras. Återstående upprorsband trängdes ut i Kalahariöknen och dog av svält och av vatten från förgiftade brunnar. Invånarna avväpnades, och deras egendom blev i stor utsträckning konfiskerad. Många tvingades in i koncentrationslägret på Shark Island där de flesta dog inom ett år.

Under upproret fick hererofolket vidkännas en åderlåtning som hotade det med fullständig undergång och som i dag anses vara 1900-talets första folkmord. Hererostammen beräknades före inbördeskriget till omkring 100 000 personer. Efteråt fanns inte fullt 20 000 kvar. Av den andra drabbade folkgruppen namaqua dog omkring 10 000 (cirka 50 procent).

Tysk ursäkt 
FN tillkännagav 1985, i Whitaker Report, att Tyskland faktiskt hade försökt att utrota de två folkgrupperna. Den tyska regeringen har senare bett om ursäkt för händelserna. Heidemarie Wieczorek-Zeul, Tysklands biståndsminister förklarade 2004 att, "Vi tyskar accepterar vårt historiska och moraliska ansvar".

Källor 

 
The Herero and Namaqua genocide

Externa länkar 

 Hererofolket stämmer tyska staten
 Absolut förintelse
 Rachel Anderson, Redressing Colonial Genocide Under International Law: The Hereros' Cause of Action Against Germany, 93 California Law Review 1155 (2005).

Krigsåret 1904
Folkmord
Brott mot mänskligheten
Tyska Sydvästafrika
Namibias historia
1904 i Tyska Sydvästafrika
Anne Desclos

Anne Desclos, född 23 september 1907 i Rochefort, död 27 april 1998 Corbeil-Essonnes, var en fransk journalist och romanförfattare som skrev under pseudonymerna Dominique Aury och Pauline Réage. Romanen Berättelsen om O var tänkt som ett enda långt kärleksbrev riktat till hennes älskare Jean Paulhan.

Bibliografi 
 1954 Histoire d'O (Berättelsen om O, översättning Bengt Söderbergh, PAN/Norstedt, 1968; en andra upplaga 2005 på Vertigo förlag)
 1967 Retour à Roissy [I Angie Davids biografi hävdas att denna bok inte är författad av Anne Declos, utan bara utgiven under samma pseudonym, Pauline Réage]

Referenser

Vidare läsning 
 Angie David: Dominique Aury: la vie secrète de l'auteur d'Histoire d'O (Editions Léo Scheer, 2006) ()

Externa länkar 
 Titlar av och om Anne Desclos på svenska bibliotek. Libris

Födda 1907
Avlidna 1998
Franskspråkiga författare
Franska författare
HBTQ-relaterade författare
Kvinnor
Författare av erotisk litteratur
Personer från Rochefort
Alumner från Paris universitet
Jan-Jöran Stenhagen

Jan-Jöran Stenhagen är en svensk pseudonym som står som författare till flera kriminalromaner om databrottslighet. Spekulationer om vem som kan dölja sig bakom namnet har utpekat Jan Freese. Andra spekulationer, bl.a. baserat på namnet, pekar ut författaren och universitetslektorn i Datateknik Tord Jöran Hallberg, verksam 1972-1997 vid Linköpings Universitet. Även professor Jacob Palme utpekades tidigt som medförfattare.

Bibliografi
Datadyrkarna, 1982
Samkörarna, 1983
Informania, 1984
Dubbeldyrkarna, 1986
Lucy - i tangentens riktning, 1989
Från då till vad, 1990
År 00, 1996

Referenser 

Svenska kriminalförfattare
Svenskspråkiga författare
Författarpseudonymer
Vitskatta

Vitskatta (Solanum marginatum) är en art i familjen potatisväxter från Etiopien och Eritrea.

Synonymer

Solanum argyracantha Dum.-Cours. 
Solanum argyracanthum' St.-Lag Solanum cabiliense Vilm. nom. inval.Solanum cabiliense var. argenteum Vilm. nom. inval.Solanum coagulans Schimp. ex Dunal nom. inval.Solanum marginatum var. polyhoplum Bitter Solanum niveum'' All.

Referenser

Noter

Webbkällor
Svensk Kulturväxtdatabas

Potatissläktet
Vi Växtindex