kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lorenzos olja

Lorenzos olja (eng: Lorenzo's Oil) är en amerikansk film från 1992. Filmen, vars tagline var Some people make their own miracles, bygger på verkliga händelser.

Handling 
Vid fem års ålder drabbas Lorenzo Odone av den sällsynta sjukdomen ALD. Läkarna säger att det inte finns något att göra och att Lorenzo kommer att dö inom två år. Föräldrarna vill inte acceptera detta och börjar själv ta reda på allt om sjukdomen, om pågående forskning, etc., för att hitta ett botemedel. En icke konventionell läkare föreslår en alternativ medicin. Risken är stor men paret tvekar inte att göra vad som helst för att rädda sin son.

Rollista 
 Nick Nolte - Augusto Odone
 Susan Sarandon - Michaela Odone
 Peter Ustinov - Professor Gus Nikolais
 Kathleen Wilhoite - Deirdre Murphy
 Gerry Bamman - Läkare Judalon
 Margo Martindale - Wendy Gimble
 James Rebhorn - Ellard Muscatine
 Ann Hearn - Loretta Muscatine
 Don Suddaby - Han själv
 Maduka Steady - Omouri
 Zack O'Malley Greenburg - Lorenzo Odone
 Mary Wakio - Komorisk Lärare
 Colin Ward - Jake Gimble
 LaTanya Richardson - Sjuksköterska Ruth
 Jennifer Dundas - Sjuksköterska Nancy Jo
 William Cameron - Pellerman
 Peter Mackenzie - Immunosuppression Läkare
 Laura Linney - Ung Lärare
 Elizabeth Daily - Lorenzo Odone (röst)

Källor 

Filmer 1992
Amerikanska dramafilmer
Pittsburgh på film
M/S Teaterskeppet

M/S Teaterskeppet är ett passagerarfartyg med kajplats på Skeppsbrokajen i Gamla Stan, Stockholm.

Historik
Fartyget byggdes 1959 i Portugal på Estaleiros Navais de Viana do Castelo, och levererades till Färöarna under namnet Vágbingur. Under 20 års tid tjänstgjorde det som fiskefartyg på Nordatlanten innan fartyget 1981 såldes till Göteborg, då med namnet Bjarnoy II.

1982 köptes fartyget av Rederi AB Sommar & Sol som bogserade skeppet till Gåshaga varv på Lidingö där man sedan under 6 års tid totalrenoverade fartyget från fiskefartyg till passagerarfartyg.

1988 var det premiär för M/S Teaterskeppet i Stockholm med inriktning på teater och kulturella arrangemang till sjöss. Verksamheten övergick dock senare till charterarrangemang.

1997 gjordes en större ombyggnad av fartyget där bland annat kommandobryggan flyttades föröver vilket gav plats för ett stort soldäck.

2000 togs driften av hela fartyget över av M/S Teaterskeppet AB som inriktade verksamheten mer mot företag.

2004 såldes fartyget av Rederi AB Sommar & Sol till M/S Teaterskeppet AB.

Om fartyget
M/S Teaterskeppet är idag ett passagerarfartyg med svenskt passagerarcertifikat för 325 personer i fartområde E (inre fart). Fartyget har även lastfartygscertifikat för fartområde B (20 nautiska mil från land).

Ombord finns 2 matsalar. Den stora matsalen som ligger på huvuddäck har plats för 200 personer, och den lilla matsalen har plats för 80 gäster. Unikt med fartyget är den konferenslokal som finns på undre däck som har plats för 218 personer.

M/S Teaterskeppet har ett fullt utrustat restaurangkök samt ett antal mindre hytter för besättningen.

Externa länkar

 M/S Teaterskeppets webbplats
 

Passagerarfartyg
Fartyg sjösatta 1959
Fartyg byggda i Portugal
Myst III: Exile

Myst III: Exile är ett äventyrsspel från 2001 producerat av Presto Studios och publicerat av Ubisoft. Spelet är det tredje i Myst-serien.

Handling 
Atrus och Catherine har, för de överlevande från D'ni, skapat en ny era: "Releeshahn". Och du, som i spelet antar rollen som Främlingen, har kommit för att också resa dit. Men strax efter att du har träffat Atrus dyker Saavedro (spelad av Brad Dourif), en lärare som hade till uppgift att lära Sirrus och Achenar the Art of Writing. Bröderna förstörde Saavedros hemeror Narayan och lämnade honom i J'nanin, utan länkbok därifrån. För att hämnas stjäl Saavedro Atrus länkbok till Releeshahn och flyr till J'nanin. Det är nu upp till dig att hämta tillbaka boken, och på det sättet rädda Releeshahn.

Grafik 
Till skillnad från de tidigare spelen i Myst-serien, där stillbilder används, så kan man i Myst III: Exile se sig omkring i 360 grader från varje utsiktspunkt. Grafiken är mer detaljerad än i de tidigare spelen, och animeringarna är fler.

Externa länkar 
 
 Myst Worlds webbplats
 
 
 Jack Wall, tonsättare för Myst III: Exile

3 Exile
Datorspel 2001
Macintosh-spel
Playstation 2-spel
Windows-spel
Xbox-spel
Äventyrsspel
Ahmad Tejan Kabbah

Ahmad Tejan Kabbah, född 16 februari 1932 i Pendembu i Kailahun-distriktet i östra Sierra Leone, död 13 mars 2014 i Freetown, var en sierraleonsk politiker som var president i Sierra Leone 1996–97 och 1998–2007. Han arbetade för UNDP innan han återvände till Sierra Leone 1992. 1996 genomfördes de första demokratiska parlamentsvalen och Kabbah utropades till president. Han innehade presidentposten under det långvariga inbördeskriget i landet.

Källor

Sierra Leones presidenter
Personer i Sierra Leones historia
Födda 1932
Avlidna 2014
Män
Schuyler Colfax

Schuyler Colfax, född 23 mars 1823 i New York, död 13 januari 1885 i Mankato, Minnesota, var en amerikansk republikansk politiker och USA:s 17:e vicepresident.

Colfax fick namnet Schuyler efter fadern som avled den 30 oktober 1822 i tuberkulos. Som ung man var Colfax med i whigpartiet. Han förlorade knappt sin första kampanj till USA:s representanthus 1850. Lagen Kansas-Nebraska Act ledde till en djup splittring i whig-partiet 1854. Den lagens motståndare grundade ett nytt parti, anti-Nebraska-partiet, som bestod av slaverimotståndare. Colfax blev invald i representanthuset 1854 som anti-Nebraska-partiets kandidat i Indiana. Efter en kort tid i Knownothings valde Colfax slutligen att gå med i det 1854 grundade republikanska partiet. Efter att republikanerna fick majoritet i 1856 års kongressval, blev Colfax ordförande av representanthusets postutskott.

Colfax blev representanthusets talman 1863. Detta skedde när talmannen Galusha A. Grow inte hade lyckats att bli omvald till kongressen i föregående års kongressval. 1868 valdes talmannen Colfax till Ulysses S. Grants vicepresidentkandidat. När republikanerna vann presidentvalet, blev Colfax USA:s vicepresident. Han lyckades inte bli nominerad till vicepresidentkandidat för en andra mandatperiod. När han 1873 lämnade vicepresidentämbetet, hade han dessutom utpekats som en av de inblandade i Crédit Mobilier of America-skandalen. Han avled 1885 och hans grav finns i South Bend, Indiana.

Städerna Colfax i Kalifornien, Washington och Louisiana fick sina namn efter vicepresidenten. Det samma gäller staden Schuyler i Nebraska, huvudstaden (county seat) i Colfax County. I New Mexico finns det ytterligare ett Colfax County. Hans farfar William Colfax, som gifte sig med Hester Schuyler, var George Washingtons livvakt.

Schuyler Colfax var gift två gånger. Han gifte sig 1844 med Evelyn Clark, en lekkamrat från barndomen. Hon avled 1863 och äktenskapet förblev barnlöst. Colfax gifte om sig 1868 med Ella M. Wade, dotter till senator Benjamin Franklin Wade. Deras son Schuyler Colfax III föddes medan Colfax var USA:s vicepresident.

Referenser

USA:s vicepresidenter
Ledamöter av USA:s representanthus från Indiana
Talmän i USA:s representanthus
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från New York
Födda 1823
Avlidna 1885
Män
Standardisering

Standardisering är att skapa gemensamma konventioner eller sätt att arbeta för att det skall fungera smidigt med andra delar.  Sverige deltar i internationell standardisering genom de tre av staten erkända standardiseringsorganen,  Svenska institutet för standarder, SIS,  SEK Svensk Elstandard och ITS, Informationstekniska Standardiseringen. SIS är medlem i de internationella standardiseringsorganisationerna CEN (europeisk) och ISO (global), SEK är medlem i CENELEC och IEC och ITS är medlem i ETSI. Huvudprincipen är att ett standardiseringsprojekt finansieras av de företag, organisationer, myndigheter och andra intressenter som är med och tar fram en viss standard.

Se även
 Byggstandardiseringen
Delta i standardisering på SIS

Standarder och konventioner
Joussineau de Tourdonnet

Joussineau de Tourdonnet är en markgrevlig och grevlig fransk ätt från Limousin, enligt familjetraditionen av normandiskt ursprung. Ätten är dokumenterad i Cartullaires de l'Abbeye de Vigeots (964–1168), där flera riddare de Fressinet omnämns. Medlemmar av ätten deltog i korstågen. Ättlingar till riddaren Josinellus de Fressinet, omnämnd 1230–1265, lade till ättenamnet Fressinet även Joussineau.

Förutom stamborgen Fressinet ägde ättemedlemmar en rad feodalegendomar, bland annat markisaten Tourdonnet Fayat, La Rodde och St. Vit.
Under 1500-talet antog huvudmännen enligt fransk sedvänja markistitel såsom feodalherrar till markisaten, övriga medlemmar antog grevetitel. Förhållandet erkändes av Ludvig XIV och inregistrerades vid Parisparlamentet 1680. Kungliga konfirmation på titelföringen gavs 1814, kejserlig konfirmation 1815.

Efter revolutionstidens stora omvälvningar vistades ättemedlemmar som emigranter i England. Tillfälle till restitution av de under revolutionen tillspillogivna värdena yppades, sedan Algeriet på 1830 och 1840-talet blivit franskt. Markisen Ferdinand Joussineau skapade här ett storgods med namn av det medeltida slottet Tourdonnet. Hans sonson flyttade till Sverige 1936.

Franska adelsätter
Svenska ointroducerade adelsätter
Faure Gnassingbé

Faure Essozimna Gnassingbé, även känd som Faure Eyadéma, född 6 juni 1966 i Lacs, Togo, är en togolesisk politiker och ekonom, Togos president sedan den 4 maj 2005.

Gnassingbé är son till tidigare presidenten och diktatorn Gnassingbé Eyadéma. Han var medlem av parlamentet från 1998, och fadern genomförde 2002 en författningsändring som gjorde det möjligt för sonen att ta över som president, då minimiåldern för presidentämbetet sattes ner från 45 till 35 år. Samtidigt utnämndes Gnassingbé till minister för offentliga affärer. Två dagar efter faderns död 2005 lät Gnassingbé utnämna sig till president med militärens stöd. Efter stora oroligheter och internationell press måste han emellertid avgå och gå med på nyval. Efter en valkampanj som överskuggades av blodiga sammanstötningar förklarades Gnassingbé som vinnare, men oppositionen har vägrat erkänna valet. Gnassingbé tog formellt över som president i Togo i maj 2005, trots massiva protester från oppositionen.

Källor 
 

Födda 1966
Togos presidenter
Män
Levande personer
Alumner från George Washington University
Läkemedelsboken

Läkemedelsboken (LB) gavs ut av Läkemedelsverket fram till årsskiftet 2018/2019, och gav aktuell kunskap om optimal och kostnadseffektiv läkemedelsterapi vid de vanligaste sjukdomstillstånden, samt preparatjämförelser. Boken vände sig främst till personal inom sjukvård samt apotek.

Utgåvor 
Läkemedelsboken 2014 finns i flera olika format:
 Tryckt, inbunden bok
 Webbplats, inklusive extra kapitel och PDF-version av boken 
 Mobilapplikation ("app") för Iphone och Ipad

Källor

Externa länkar
 Läkemedelsboken 2014 online 

Apoteksverksamhet
Farmaci
Farmakologi
Sympati för djävulen

Sympati för djävulen (namnet en travesti på Sympathy for the Devil, en låt från Rolling Stones-albumet Beggars Banquet) är ett album komponerat och arrangerat av Dom Dummaste, utgivet 1982. Det spelades in april-september 1982 i MNW Studio, och musiken kan karakteriseras som en relativt spretig blandning av postpunk och hård gitarrock, med starkt teatrala texter. Bandet bestod i detta skede av Lars Cleveman, Anders Hernestam, Carl Hilborn, Ralf Nygård, Nils Personne, Martin Rössel, Olle Schedin och Henrik Stawe.

Låtlista
Sida 1
"Jag behöver en kick"
"Går min väg"
"Kulor"
"Hymn för oktober"
"Sista tåget har inte gått… än"

Sida 2
"Våroffer"
"Kapten Krok"
"Sympati för djävulen"
"Psalm"

Musikalbum 1982
Svenska musikalbum
Album utgivna på MNW
Rubjerg Knude fyr

Rubjerg Knude fyr är ett numera ej använt fyrtorn på Rubjerg Knude, den högsta delen av klinten Lønstrup Klint, 67 meter över havet, i närheten av Lønstrup på Nordjylland. Fyrtornet började byggas 1899 och togs i bruk år i december 1900. Sanddynerna omger fyrtornet och den försämrade sikten gjorde att fyren togs ur bruk 1968. Bostads- och ekonomibyggnaderna revs 2009, då de bedömdes vara svårt skadade av trycket från sanden. 

Fyren är byggd i tegel och är 23 meter hög. Som första fyr i Danmark användes oljegas som ljuskälla, vilken producerades på plats.

Historik
Oljegasen ersattes med fotogen 1906. Den elektrifierades 1948. Fyren släcktes den 1 augusti 1968. 

Vendsyssel Historiske Museum öppnade 1988 ett "Sand- och flygsanmusem" i den tidigare fyrvaktarbostaden. Museet måste stänga i augusti 2002 på grund av igensandningen. En ny utställningslokal iordningställdes 2007–2009 i den tidigare "Strandfogdegården" vid Rubjerbej, vilken var öppen till oktober 2019.

Erosionsfaran
Fyren står på sanddyner i rörelse, och strandkanten eroderas efter hand. Därför antogs att fyrtornet skulle komma att falla ner i havet omkring år 2020-2023. Runt fyren finns ett antal små översandade, ofta raserade byggnader, till exempel fyrvaktarens hundars hundkojor. Dynerna vandrar åt nordost och bli med åren flackare. De hade 2012 förflyttat sig förbi fyrtornet. 

Samtidigt eroderar strandklinten en–två meter om året.

Flyttning
Arbetet på plats med att flytta fyren inleddes den 14 augusti 2019. Den 22 oktober flyttades fyren 70 meter snett inemot land för att skydda den mot den fortsatta stranderosionen. Den beräknas kunna stå på sin nya plats omkring 40 år.

För flyttningen grävdes ett dike i sanddynen vari två parallella räler lades. Det 23 meter höga och 720 ton tunga fyrtornet pallades upp med stålbalkar under och runt om varefter det lyftes så att det kom att vila på ett ekipage med balkar tvärs skenorna. Glidandes på dessa, framskjutsad med hydrauler i låg hastighet, tog det ekipaget 4,5 timmar att förflyttas de 70 metrarna till sin nya position. Väl framme så stadgades fyrtornet med betong. Arbetet genomfördes av en lokal entreprenadfirma efter planering av projektets eldsjäl, murarmästaren Kjeld Pedersen. Huvudman för projektet var Hjørrings kommun, med finansiellt bidrag av staten.

Bildgalleri

Se även
Strandfogedgården

Källor

Noter

Externa länkar 

Bilder på www.fyr.org

Fyrar i Danmark
Hjørrings kommun
Råbjerg Mile

Råbjerg Mile är en 41 meter hög vandrande dansk sanddyn, belägen vid Bunken Klitplantage mellan Skagen och Frederikshavn i Nordjylland. Den är den största i sitt slag i Danmark och i Europa och vandrar årligen omkring 15-20 meter. Den täcker ett område på cirka 2 kvadratkilometer (varav knappt 1 km² öppen sanddyn utan vegetation).

Sanddynen innehåller cirka 3,5 miljoner kubikmeter sand. Den tillåts vandra fritt, till skillnad mot övriga större sanddyner i Jylland, där sanden binds via klittplantager eller annan växtlighet. Sedan 1900 har Råbjerg Mile flyttat sig 1 500 meter, vilket tyder på att den om 100-200 år kommer att täcka huvudvägen till Skagen.

Källor

Noter

Externa länkar 

Danmarks geografi
Frederikshavns kommun
Landformer i Region Nordjylland
Daniel Lindgren

Daniel Lindgren, född 15 maj 1986 i Varberg, är en svensk tidigare handbollsspelare (vänsternia/försvarare).
SM silver 2010 med HK Drott.
Bronsmedalj med Drammen HK i Norge 2011. 
SM guld 2013 med HK Drott.
SM guld 2015 med IFK Kristianstad. 

Tilldelad ”guldpipan” 2012-2013 samt 2014-2015. 

Lindgrens moderklubb är HK Varberg. Från denna klubb värvades han 2005, tillsammans med lagkamraten Tobias Bengtsson, till Elitserielaget HK Drott. Under sina fyra första säsonger i klubben hörde han till lagets främsta målskyttar och han vann den interna skytteligan säsongerna 2007/2008 och 2008/2009, med 142 respektive 145 mål.

Säsongen 2009/2010 gjorde han färre mål då en axelskada hindrade honom från att skjuta, men i gengäld utvecklades han till en nyckelspelare i försvaret. Denna säsong var Drotts mest framgångsrika under Lindgrens år i laget, då man tog sig till SM-final. Efter säsongen värvades han till norska Drammen HK. 

Lindgren har spelat 3 U-landskamper.

Klubbar 
  HK Varberg (–2005)
  HK Drott (2005–2010)
  Drammen HK (2010–2011)
  HK Drott (2011–2013)
  IFK Kristianstad (2013–2015)
  HK Varberg (2015–2020)

Referenser 

Män
Levande personer
Födda 1986
Svenska handbollsspelare
Spelare i HK Varberg
Spelare i HK Drott
Spelare i IFK Kristianstad
Personer från Varberg
Svenska mästare i handboll
Saint Andrews-universitetet

St. Andrews-universitetet (engelska: Saint Andrews University) är ett universitet i Skottland som har anor från 1410-1411 och universitetsstatus sedan 1413. Universitetet är det äldsta i Skottland och det tredje äldsta i Storbritannien.

Kända alumner
Många kända personer har studerat vid Saint Andrews-universitetet. Bland annat har Prins William studerat konst där.

Källor

Externa länkar

Universitet och högskolor i Storbritannien
Utbildning i Skottland
Jan Göransson

Jan "Janne" Göransson, född 19 juli 1971, död 8 januari 2009, var en svensk handbollsspelare (vänstersexa) och tränare, främst aktiv i HK Drott.

Göransson fostrades i HK Drott men fick i A-laget till en början stå tillbaka för landslagsspelaren Göran Bengtsson. Efter att denne lagt av gjorde han under 1990-talet fyra säsonger som ordinarie A-lagsspelare i Elitserien. Han inledde senare sin tränarkarriär i Drotts ungdomssektion innan han gick vidare till Halmstad HP. Han återkom till Drott som huvudtränare 2005 och tog laget till kvartsfinal i SM-slutspelet 2005/2006. I december 2006 fick han sparken och ersattes av Göran Bengtsson. Inför säsongen 2008/2009 återkom han som assisterande tränare till Tomas Eriksson. Till följd av sjukdom hann han dock i praktiken aldrig påbörja detta uppdrag och han avled den 8 januari 2009 efter en längre tids sjukdom.

Källor 

Födda 1971
Avlidna 2009
Svenska handbollsspelare
Spelare i HK Drott
Svenska handbollstränare
Män
The Weirdness

The Weirdness är ett musikalbum av rockbandet The Stooges som släpptes 2007 på Virgin Records. Det var då gruppens första album med nytt material sedan Raw Power 1973. Utöver originalmedlemmarna Iggy Pop (sång), Ron Asheton (gitarr) och Scott Asheton (trummor) medverkar två nya medlemmar, Mike Watt (bas) och Steve Mackay (saxofon). Den senare har tidigare medverkat på Stooges-albumet Fun House (1970).

Låtlista 
Samtliga låtar skrivna av Ron Asheton, Scott Asheton och Iggy Pop, om annat inte anges.

"Trollin'" - 3:05
"You Can't Have Friends" - 2:22
"ATM" - 3:15
"My Idea of Fun" - 3:17
"The Weirdness" - 3:45
"Free & Freaky" - 2:39
"Greedy Awful People" - 2:07
"She Took My Money" - 3:49
"The End of Christianity" - 4:19
"Mexican Guy" - 3:29
"Passing Cloud" - 4:04
"I'm Fried" - 3:44
Bonusspår på vinylutgåva
"O Solo Mio"
"Claustrophobia"
"I Wanna Be Your Man" (John Lennon/Paul McCartney)
"Sounds of Leather"

Musikalbum 2007
Album av The Stooges
Album producerade av Steve Albini
Magnus Weberg

Lars Magnus Weberg, född 8 juni 1970 i Landskrona, är en svensk vänsterhänt före detta handbollsspelare, som spelade på niometer för HK Drott.

Karriär 
Magnus Weberg började sin handbollskarriär för IK Wargo i Landskrona innan han kom till Halmstad. 1989 hade han spelat för HF Olympia i Helsingborg som 1989 ramlade ur division 1. Då värvades Weberg av Ulf Schefvert till HK Drott. Hans främsta tillgång var skottstyrkan och skottvilligheten. Weberg fortsatte att skjuta även om han missat flera skott. Sista tiden i HK Drott var han axelskadad och kunde inte skjuta alls och det bidrog till att han slutade med handbollen. Weberg är den spelare som gjort flest mål för Drott i Elitserien, 1 433 stycken mellan 1989 och 2000. Han har också gjort flest mål i en och samma match, 16 mål den 16 januari 1996.

Magnus Weberg spelade 31 landskamper för Sverige 1990–1997.

Efter handbollskarriären har han arbetat på HFAB, Halmstad Fastighets AB sedan 2004.

Referenser

Noter 

Svenska handbollsspelare
Spelare i HK Drott
Svenska mästare i handboll
Födda 1970
Levande personer
Män
Henry Wilson

Henry Wilson, född 16 februari 1812 i Farmington, New Hampshire, död 22 november 1875 i Washington, D.C., var en amerikansk republikansk politiker och USA:s 18:e vicepresident.

Wilson döptes till Jeremiah Jones Colbath. 1833 ändrade han officiellt sitt namn till Henry Wilson. Han hade blivit adopterad av en man som hette Wilson när familjen Colbath inte hade haft råd att försörja alla barnen. Han flyttade till Massachusetts där han blev en aktiv delstatspolitiker och ägare och ansvarig utgivare för Boston Republican.

Wilson var kandidat till USA:s representanthus 1852 men förlorade. Följande året förlorade han guvernörsvalet i Massachusetts. Wilson var ledamot av USA:s senat 1855–1873. Första gången valdes han i ett fyllnadsval av en koalition som bestod av ledamöter från Free Soil Party, American Party och demokratiska partiet. På den tiden valdes senatorer av delstaternas lagstiftande församlingar. Han blev omvald tre gånger som republikan.

Wilson tjänstgjorde som USA:s vicepresident 1873–1875 under president Ulysses S. Grant. Han avled i ämbetet. Hans grav finns på kyrkogården Old Dell Park Cemetery i staden Natick.

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

USA:s vicepresidenter
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Farmington, New Hampshire
Födda 1812
Avlidna 1875
Män