kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Daniele Manin

Daniele Manin, född den 13 maj 1804 i Venedig, död den 22 september 1857 i Paris, var en italiensk patriot, sonson till en till kristendomen omvänd jude, som utbytt sitt förra namn Fonseca mot Manin efter sin gudfader vid dopet, en bror till Luigi Manin, Venedigs siste doge. 

Manin studerade i Padua och började efter avlagd doktorsgrad utöva advokatyrket i sin hemstad. Varmt nitälskande för Lombardiet-Venetiens frigörelse från det österrikiska väldet, ville han inte genom deltagande i hemliga sammansvärjningar, utan så vitt möjligt genom lagliga medel nå sitt mål. 

Han stiftade sällskapet Società italiana, som skulle verka för folkets höjande i politiskt hänseende, och då de italienska enhets- och frihetssträfvandena 1847 började ge sig luft, sökte han genom en petition förmå österrikiska regeringen att ge det lombardisk-venetianska kungariket en självständig ställning. 

Petitionen hade emellertid blott till följd, att Manin häktades (den 18 januari 1848). Vid underrättelsen om, att uppror utbrutit i Milano, nödgade befolkningen den österrikiske guvernören att frige honom, den 17 mars samma år, och fem dagar senare följde Venedigs befolkning med Manin i spetsen Milanos exempel. 

De österrikiska trupperna nödgades utrymma staden, och den 23 mars utropades den venetianska republiken samt tillsattes en provisorisk regering med Manin som president. Han utsågs den 11 augusti till diktator. Med beundransvärd kraft försvarade Manin Venedig mot de belägrande österrikarna. 

Han nödgades - sedan kolera utbrutit i staden, förråden av ammunition och livsmedel nästan tagit slut samt österrikiska batterier börjat bombardera staden - omsider kapitulera, den 24 augusti 1849. Tre dagar senare gick Manin i landsflykt. 

Han uppehöll sig under sin återstående levnad som språklärare och litteratör i Paris, där han var den italienska emigrantkoloniens ledare och genom grundandet av Società Nazionale italiana sökte främja den italienska enhetstankens förverkligande under den piemontesiska kungaättens ledning. 

När 1866 års krig gjort slut på Österrikes herravälde i Italien, skyndade Manins landsmän att bringa sin hyllning åt den ädle patriotens minne. Hans stoft fördes 1868 till det befriade Venedig, och monument restes över Manin både där, i Turin och på Monte Pincio i Rom.

Källor 
 

Födda 1804
Avlidna 1857
Italienska politiker under 1800-talet
Alumner från Paduas universitet
Personer från Venedig
Män
Ballad of This Land

Ballad of This Land är ett studioalbum av Nicolai Dunger, utgivet 2011. På skivan har Dunger inspirerats av sin tvååriga vistelse på Irland och i synnerhet mötet med folkmusikern Tommy Daron, som också tillägnats ett spår på skivan, "Tommy Daron Tune".

Dunger själv uttalade sig om skivan på följande sätt: 

Skivan har producerats av Jari Haapalainen och Nille Perned och bland gästartisterna märks Sara Isaksson, Toni Holgersson, Cecilia Österholm och Tomas Hallonsten.

Låtlista 
 "Clouds" - 3:07
 "Tommy Daron Tune" - 4:55
 "Chosen One" - 3:48
 "Child Respond" - 3:23
 "Words" - 3:34	 
 "Lost in Freedom" - 3:35 Text: Kristina Sigunsdotter 
 "Wind and the Mountain" - 4:04
 "Treasure Chest" - 3:27
 "This Land" - 4:37

Mottagande 
Albumet fick ett i huvudsak gott mottagande när det släpptes och snittar på 3,6/5 på Kritiker.se, baserat på tolv recensioner.

Referenser 

Musikalbum 2011
Album av Nicolai Dunger
Album producerade av Jari Haapalainen
Robert Swedlund

Gustaf Robert Swedlund, född 18 mars 1902 i Gävle, död 19 september 1977 i Högalids församling i Stockholm, var en svensk arkivarie och historiker.

Swedlund blev filosofie magister 1928, filosofie doktor 1937, amanuens vid Landsarkivet i Uppsala 1933, länsarkivarie i Östersund 1937, landsarkivarie i Härnösand 1946, i Göteborg 1951–1957 samt var arkivråd 1957–1967. 

Swedlund blev ordförande i Jämtlands läns fornskriftsällskap 1938, inspektör för arbetsinstitutet i Östersund 1943, styrelseledamot i Svenska arkivsamfundet 1952, ordförande för 1952 års arkivgallringssakkunniga, 1956 års arkivgallringskommitté och kommittén för inventering av enskilda arkiv i Västsverige. Han invaldes 1949 som ledamot av Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia.

Han var bror till Nils Swedlund. Robert Swedlund är begravd på Gamla kyrkogården i Gävle.

Bibliografi i urval 
Grev- och friherreskapen i Sverige och Finland (doktorsavhandling, 1936)
Kyrkoarkiven i Länsarkivet i Östersund 1939: en översikt (1939)

Källor

Noter 

Svenska landsarkivarier
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Svenska historiker under 1900-talet
Personer från Gävle
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Födda 1902
Avlidna 1977
Män
Sten Engström

Sten Gunnar Engström, född 3 december 1895 i Oskarshamn, död 1979, var en svensk arkivarie.
 
Engström blev filosofie licentiat vid Uppsala universitet 1923, filosofie doktor 1936, amanuens vid Landsarkivet i Uppsala 1923, länsarkivarie i Östersund 1935, landsarkivarie i Vadstena 1937 samt i Uppsala 1947–61. Han invaldes 1943 som ledamot av Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia och 1958 av Humanistiska vetenskapssamfundet i Uppsala.

Bibliografi i urval 
Bo Jonsson I (doktorsavhandling 1935)
Kalmar stads tankebok (utgivare, tillsammans med Ivar Modéer 1945–49)
Kalmar nations matrikel 1663–1863 (1926–51)
Arkivvetenskapliga studier I (1950)
Arkivvetenskapliga studier II (tillsammans med Birger Lundberg, 1954)
Den s.k. Chronologia anonymi (1963)

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska landsarkivarier
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Födda 1895
Avlidna 1979
Män
Personer från Oskarshamn
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Måne skald

Måne skald (Máni skáld eller Skáldmáni) var en isländsk skald verksam i Norge vid 1100-talets slut och 1200-talets början. Hans härstamning är okänd – möjligen kom han från det isländska sydlandet.

Endast en liten episod ur Månes liv är känd. I den korta Måne skalds saga (Mánaþáttr) står att skalden en dag i maj 1184, just återkommen från en pilgrimsfärd till Rom, dök upp vid Magnus Erlingssons hird. Han såg inte direkt välmående ut: ”skallig och mager och nästan utan kläder”. Men han hade vett att hälsa höviskt på kungen och vann dennes gunst då han improviserade en liten dikt där han önskade god vind. Magnus stod nämligen i begrepp att endera dagen segla till Bergen. Senare i kungens hall kvad han på begäran Utfärdsdrapan (Útfarardrápa) om kungens morfar Sigurd Jorsalafarare, diktad av Halldor skvaldre. ”Kvädet vann gott bifall, och man tyckte att Måne hade givit god underhållning”, står det i sagan.

I salen fanns några lekare som blåste i pipor och lät små hundar hoppa över stänger framför hirdmännen. Ju högre rang männen hade desto högre fick rackorna hoppa. Men de verkar inte ha hoppat högt framför Måne skald. Kungen menade då att när gycklarna visat vad de tyckte om skalden, så kunde väl skalden själv dikta en visa och säga sin åsikt om gycklarna. Måne kvad då på stående fot två strofer där han gjorde narr av dessa narrar. Sista strofen lyder:

{|
|
Gigan jämrar och slemma
jönsar griper till pipan;
fram för lekare bleka
fräcka dumheters räcka.
Token i tratten smattrar,
trillar ögonen illa;
kämpens kinder står trinda,
käften flåsande blåser.
|
Gígja syngr, þars gangagrípa menn til pípu.
Færa fólsku stórafram leikarar bleikir.
Undr es, hvé augum vendirumb, sás þýtr í trumbu.
Kníðan lítk á kauðakjaft ok blásna hvafta.|
|}

Det blev nu stor munterhet i salen, och hirdmännen slog en ring runt lekarna och kvad visan om och om igen, och oftast slutet: käften flåsande blåser. Lekarna måste till sist rädda sig ur salen, men Måne upptogs i kungens hird.

Efter Magnus' död senare samma år har Måne troligen vistats en tid hos kung Sverre. År 1214 diktade han en vers om de gåvor som jarlen Håkon galen sände till Snorre Sturlasson, och det är det sista som hörs om honom. Ett i Skáldatal antytt kväde om Magnus Erlingsson är nu förlorat. Endast fyra lausavísur finns kvar, varav de tre första stammar från Måne skalds saga. Ytterligare en halvstrof finns i Skáldskaparmál. Dessa visar dock att Måne har varit en god improvisatör som haft lätt för att uppfatta det komiska i tillvaron.

Kortsagan om Måne skald har bevarats i en av Sverresagans handskrifter (AM 327 4to) från slutet av 1300-talet. Kung Sverres saga skrevs av den isländske abboten Karl Jónsson (död 1213), men kortsagan har troligen inlemmats där av en kopist och kan vara äldre.

Referenser
Noter

Källor
 Måne skalds saga (Mánaþáttr) i De isländska sagorna, band 5, i översättning av Åke Ohlmarks, Stockholm, 1964, sid 19f och 559ff.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie'', II, København, 1898, sid 75f.

Externa länkar 
 Máni skáld: lausavísur 1 – 5.

Norröna skalder
Män
Födda 1100-talet
Avlidna 1200-talet
Personer i Norge under 1100-talet
Augustus Raymond Margary

Augustus Raymond Margary, född den 26 maj 1846 i Belgaum, presidentskapet Bombay, död den 21 februari 1875 i Tengyue, Yunnan, var en engelsk-indisk resande och diplomat. 

Margary var anställd vid konsulatväsendet i Kina och blev som tolk knuten till överste Brownes expedition, som från Burma skulle tränga in i Jynnan. Han for från Shanghai över land till Bhamo i det nordliga Burma och förenade sig den 15 januari 1875 med Browne; kort efteråt blev han mördad. Han var den förste europé, som korsade Sydkina. Man offentliggjorde hans Journal Notes of a Journey from Hankow to Talifu (1875).

Källor 
 
Margary, Augustus Raymond, and Rutherford Alcock. The Journey of Augustus Raymond Margary, from Shanghae to Bhamo, and Back to Manwyne: From His Journals and Letters, with a Brief Biographical Preface. London: Macmillan and co., 1876.
Wang, Shên-tsu. The Margary Affair and the Chefoo Agreement. London, New York: Oxford University Press, 1940.

Födda 1846
Avlidna 1875
Brittiska diplomater
Mördade diplomater
Män
Personer från Bombay
Chukka boots

Chukka boots är ett par ankelhöga, tunna kängor med två eller tre par snörhål. De är vanligtvis gjorda av kalvskinn eller mocka. Skotypen var populär till ledigare klädsel i slutet av 1940-talet och 1950-talet. Namnet chukka kommer från sporten hästpolo.

Desert boots 

En variant av chukka bootsen är ökenkängan (desert boots) som bars av brittiska trupper under ökenkriget i Andra världskriget. Ökenkängan är dock lite lösare i ankeln och har crepesula.

Referenser

Skor
IJ (flod)

IJ är en flod i Nederländerna. Den går mellan IJsselmeer och Nordsjön genom Amsterdam. Vid olika tider genom historien har den beskrivits som vik eller sjö, men genom invallningar har den smalnats av till att bli en flod.

Se även
IJsselmeer
IJ

Referenser 

Vattendrag i Nederländerna
Project One

Project One var ett musikprojekt skapat 2008 av de två nederländska hardstyleproducenterna Headhunterz (Willem Rebergen) och Wildstylez (Joram Metekohy). Under tre månaders tid arbetade de tillsammans för att producera albumet Headhunterz & Wildstylez Present: Project One – The Album.

De två har samarbetat flera gånger sedan dess, såväl under namnet Project One som under sina vanliga artistnamn.

Project One – The Album 

Albumet gavs ut i juli 2008 på skivbolaget Cloud 9 Music. Sex sampelalbum med två låtar på vardera gavs ut senare under samma år på Scantraxx Reloaded. 2009 gavs dessutom en vinylsingel ut med två av låtarna remixade.

Låtförteckning 
Samtliga låtar är producerade av Willem Rebergen och Joram Metekohy.

 Prelude (1.07)
 Life Beyond Earth (4.09)
 The World Is Yours (3.42)
 Fantasy or Reality (5.42)
 Best of Both Worlds (4.38)
 Numbers (3.55)
 Halfway There (3.40)
 The Story Unfolds (4.38)
 The Art of Creation (4.01)
 It's A Sine (4.17)
 Rate Reducer (5.06)
 Raiders of the Sun (4.37)
 The Zero Hour (5.30)

EP I 

Denna EP gavs ut år 2017 efter att dess fyra låtar hade presenterats under Project One's liveset på Qlimax 2016.

Låtförteckning 

 Luminosity (3:16)
 One Without A Second (4:00)
 It's An Edit (4:34)
 Project 1 – Sound Rush Remix (4:03)

Defqon.1 2018 

Project One producerade Maximum Force (Defqon.1 Anthem 2018) för 2018 års upplaga av Defqon.1.

Referenser

Externa länkar 
 Project One på Scantraxx webbplats
 Project One på Discogs

Hardstyle-musiker
Musikalbum 2008
Hermann Marggraff

Hermann Marggraff, född den 14 september 1809 i Züllichau i Neumark (Sulechów i nuvarande Polen), död den 11 februari 1864 i Leipzig, var en tysk författare. 

Han var under en följd av år verksam vid olika tidningar, bland andra "Augsburger Allgemeine Zeitung" och "Hamburger Korrespondent", sist vid "Blätter für litterarische Unterhaltung" i Leipzig. Av hans skrifter kan i första hand nämnas de intressanta avhandlingarna Bücher und Menschen, Deutschlands jüngste Litteratur- und Kulturepoche, tragedierna Heinrich IV, Christiern II och Das Täubchen von Amsterdam, de humoristiska romanerna Justus und Chrysostomus, Gebrüder Pech, Johannes Mackel och Fritz Beutel samt Gedichte och Balladenchronik. I litteraturhistorisk riktning utgav han Ernst Schulze, nach seinen Tagebüchern und Briefen (1855), Schillers und Körners Freundschaftsbund (1859) och Hausschatz der deutschen Humoristik (2 band, 1860). Som kritiker bibehöll han sitt anseende långt in på 1900-talet.

Källor

Noter

Tyska litteraturkritiker
Tyska romanförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1800-talet
Tyska journalister under 1800-talet
Personer från Züllichau
Födda 1809
Avlidna 1864
Män
Salmonsens
Körner

Körner är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Christel Körner
 Christian Gottfried Körner
 Ernst Körner, flera personer
 Ernst Koerner (1846–1927), tysk konstnär
 Ernst Körner (skådespelare) (1888–1973), svensk skådespelare
 Hildegard Körner
 Julius Körner
 Lotta Körner
 Magnus Körner
 Olga Körner
 Svante Körner
 Theodor Körner, flera personer
 Theodor Körner (författare) (1791–1813), tysk skriftställare
 Theodor Körner (president) (1873–1957), österrikisk general och politiker

Tyska efternamn
Svartskalle

Svartskalle är enligt Svenska Akademins ordlista en starkt nedsättande benämning på en mörkhyad eller mörkhårig  invandrare.
 
Första gången ordet svartskalle förekom i tryckt form var i ett Expressenreportage från 1966. I en dom från Högsta domstolen 1989 förklaras uttrycket som förolämpande och kränkande enligt Brottsbalken 5 kap 3 § 1 st, Om ärekränkning.

Se även 
Blatte

Referenser

Migration till Sverige
Rasistiska skällsord
Replösa

Replösa är ett område med många fornlämningar som ligger strax norr om Ljungby i Ljungby kommun i Småland. Fornlämningarna består bland annat av en runsten, en skeppssättning och två gravfält och ligger strategiskt öster om den gamla kommunikationsleden vid Lagan.

Replösastenen 
Replösastenen, publicerad som Smålands runinskrifter 35, är en runsten i granit som är 1,85 meter hög och 0,9 meter bred. Stenens inskrift är från 1000-talet och lyder "Götrad gjorde denna vård efter Åstrad sin fader, den ypperste av de fränder och tegnar som i Finnveden fordom levde". De båda danskklingande namnen Götrad och Åstrad är ovanliga. Från medeltiden känner man till några personer som hette Åstrad och namnet har även förekommit på danska runstenar. Götrad förekommer inte på någon annan känd runsten. Finnveden som nämns på stenen var ett av de "land" som kom att ingå i landskapet Småland. Ordet "tegn" förekommer i många runinskrifter men det råder delade meningar om betydelsen. De två huvudalterntiven är 'fri bonde, odalman' respektive 'krigare, medlem av kungens hird'. 

Strax söder om runstenen finns en skadad men delvis restaurerad skeppssättning. Den är sjutton meter lång och sex meter bred och består av sju resta stenar som är 0,8-1,5 meter höga. Enligt äldre uppgifter ska den ursprungligen ha bestått av tolv stenar.

Replösa gravfält 
På andra sidan vägen ligger ett gravfält med 55 gravhögar och 20 resta stenar. De största högarna är omkring 12 meter i diameter och 1,5 meter höga. Några högar har mittgrop eller kantränna och fem är ovala till formen. Gravfältet i Replösa har många likheter med Kånna högar och de båda gravfälten är från samma tid, det vill säga yngre järnålder (400-1050 efter Kristus).

Omkring 400 meter söder om runstenen ligger ytterligare ett gravfält som består av 20 gravhögar, den största 1,7 meter hög.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Smålands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor

Fotnoter

Tryckta källor

Externa länkar 
Smålands museum
Riksantikvarieämbetet

Fornminnen i Småland
Gravfält i Sverige
Stenkretsar i Sverige
Smålands runinskrifter
Ljungby kommuns historia
Carl Berg (filolog)

Carl Berg,  född den 20 juni 1812 i Kolding, död den 12 januari 1895, var en dansk skolman och filolog. 

Berg blevf 1846 överlärare vid metropolitanskolan i Köpenhamn och var 1864–89 rektor vid Frederiksborgs lärda skola, som han ställde i organisk förbindelse med det kommunala skolväsendet. 

Av hans skrifter kan nämnas: Græsk formlære (1843; 7:e upplagan 1892), Græsk-dansk haandordbog (1864, 2:a upplagan 1885), Om sprogenes udbredelse og slægtskab (1868) och Vor ABC:s historie (1871).

Källor 

 

Födda 1812
Avlidna 1895
Danska filologer
Personer från Kolding
Män
Smålands runinskrifter 35

Runinskrift Sm 35, eller Replösastenen, är en runsten i Replösa, Ljungby socken och Ljungby kommun i Småland.

Stenen 
Stenens material är granit, höjden är 185 cm och bredden 90 cm. Runslingan och inskriften på stenens sydöstra sida har 13–15 cm höga runor. Strax söder om runstenen finns en skadad, men delvis restaurerad skeppssättning. Den är sjutton meter lång och sex meter bred och består av sju resta stenar som är 80–150 cm höga. Enligt äldre uppgifter ska den ursprungligen ha bestått av tolv stenar. Stenens inskrift är från 1000-talet och lyder i översättning:

Inskriften

Tolkningar
De båda danskklingande namnen Götrad och Åstrad är ovanliga. Från medeltiden känner man till några personer som hette Åstrad och namnet har även förekommit på danska runstenar. Götrad förekommer inte på någon annan känd runsten. Finnveden som nämns på stenen var ett av de "land" som kom att ingå i landskapet Småland. Det finns belagt på tre runstenar: U 130 i Uppland, Sm 35 och Sm 52. Ordet "tegn" förekommer i många runinskrifter men det råder delade meningar om betydelsen. De två huvudalterntiven är 'fri bonde, odalman' respektive 'krigare, medlem av kungens hird'.

Se även 
 Replösa - fornlämningsrikt område.
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Smålands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor

Fotnoter 

Smålands runinskrifter
Runinskrifter i Ljungby kommun
Harald Raasløff

Harald Iver Andreas Raasløff, född den 4 oktober 1810, död den 5 november 1893, var en dansk politiker. Han var bror till Valdemar Rudolph von Raasløff.

Raasløff blev juris kandidat 1834, kriminalrättsassessor i Köpenhamn 1847, appellationsrättsråd i Flensborg 1851 och departementschef i slesvigska ministeriet 1854, var december 1854–februari 1856 minister för Slesvig och blev februari 1860 minister för Holstein. I denna egenskap sändes han i mars 1861 som regeringens kommissarie till holsteinska ständerförsamlingen i Itzehoe och avgav där i strid med sina instruktioner sådana förklaringar, att den övriga regeringen råkade i tvetydig belysning, varför han kort därpå avlägsnades som minister.

Medan Raasløff i november 1848 under signaturen Theophilus hade tillrått en delning av Slesvig som rätta lösningen av striden mellan Danmark och Holstein, uttalade han sig 1858 under samma märke skarpt emot de slesvigska språkreskripten från 1850, på grund av att de inte inskränkte sig till att bevara danska språket, där det ännu var levande, utan även ville återuppliva det i trakter, särskilt Angeln, varifrån det redan var undanträngt.

Han stod sålunda avgjort i strid med allmänna meningen i Danmark, varemot han i ett par andra småskrifter 1858–1859 kraftigt hävdade den danska helstaten mot holsteinarna. Slutligen riktade han 1861–1864 skarpa angrepp mot nationalliberalernas politik, särskilt mot Hall, samt var 1864–1869 en av Augustforeningens ledare. I skriften Min politik (1873) framställde han sin egen uppfattning och ståndpunkt.

Källor 
 

Danmarks ministrar
Danska politiker under 1800-talet
Politiker från Köpenhamn
Födda 1810
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Abate Marchena

José Marchena Ruiz de Cueto, född den 18 november 1768 i Sevilla, död den 31 januari 1821 i Madrid, var en spansk författare, även känd under täcknamnet Abate Marchena.

Förföljd av inkvisitionen på grund av sina voltaireska åsikter flydde Marchena till Frankrike vid revolutionens utbrott, slöt sig till girondisterna, blev fängslad, men frigavs efter Robespierres död 1794. Han återvände till Spanien 1808 som Joachim Murats sekreterare, blev redaktör för "Gaceta de Madrid" och ägnade sig därefter övervägande åt författarskap. 

Av hans arbeten förtjänar i synnerhet omnämnas tragedin Polixena på kraftig och ståtlig vers samt Lecciones de filosofia, moral y elocuencia. För övrigt utgav Marchena mästerliga översättningar av flera av Molières arbeten samt biografier.

Källor 
 

Spanska dramatiker
Spanska fackboksförfattare
Spanskspråkiga författare
Spanska översättare
Personer från Sevilla
Födda 1768
Avlidna 1821
Män
Fastlife

Fastlife är det första studioalbumet av den amerikanske artisten Joe Jonas utan hans bröder Kevin och Nick från deras band Jonas Brothers. Albumet släpptes den 10 oktober 2011 i Sverige och en dag senare i USA. Albumets ledande singel "See No More" släpptes den 13 juni och den andra singeln "Just in Love" släpptes den 13 september 2011.

Bakgrund 
Jonas förklarade följande om albumtiteln Fastlife, "Jag har varit galet upptagen det senaste året och jag vill i stort sett visa människor lite vad mitt liv går ut på; visa dem lite mer. Det har varit en rolig upplevelse."  
Han beskrev Fastlife som ett "upptempo album".

Marknadsföring 
Den 22 augusti 2011 framförde Joe Jonas "Love Slayer", "Just in Love", "Fastlife", "Sorry", "Kleptomaniac" och "See No More" live i The Late Show with David Letterman.

Singlar 
 Den första singeln från Fastlife, "See No More", släpptes den 13 juni 2011. "See No More" placerades bland annat som #53 i Storbritannien.

 Den andra singeln "Just in Love", släpptes den 13 september 2011. En remix med Lil Wayne släpptes den 4 oktober 2011.

Låtlista 
Den officiella låtlistan publicerades på Amazon.com den 31 augusti 2011.

Albumlistor

Utgivningshistorik

Källor

Externa länkar 
 Joe Jonas officiella hemsida

Musikalbum 2011
Album utgivna på Hollywood Records
Digital Addressable Lighting Interface

Digital Addressable Lighting Interface (DALI) är en teknisk standard för nätverks-baserade system som styr belysning i byggnader. Det etablerades som en efterföljare till 0-10 V ljusstyrningssystem, och som ett öppet standardalternativ till Digital Signal Interface (DSI), på vilket det är baserat. DALI standarden, som är specificerad i IEC 62386 och IEC 60929 standarden för lysrörsballaster, omfattar kommunikationsprotokoll och elektriskt gränssnitt för nätverk för ljusstyrning.

Externa länkar 
 DALI-AG's technical overview of DALI

Belysning
George Etherege (dramatiker)

Sir George Etherege (även Etheredge eller Etheridge), född omkring 1635 i Maidenhead, död 1692 i Paris, var en engelsk diplomat och dramatiker.

Etherege, som räknas som representant för restaurationskomedin, skrev tre intrigkomedier: Love in a tub (1664), She would if she could (1667) och The man of mode or Sir Fopling Flutter (1676). Hans samlade arbeten utgavs 1927.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Engelska dramatiker
Brittiska diplomater
Diplomater under 1600-talet
Dramatiker under 1600-talet
Engelska författare under 1600-talet
Födda 1630-talet
Avlidna 1692
Män
Svensk uppslagsbok
Institute of European History

Institute of European History (IEG) i Mainz, Tyskland är ett oberoende forskningsinstitut inriktat på historiska studier om det moderna Europas framväxt under den Tidigmoderna perioden (år 1500-1789).

Externa länkar
 Officiell webbsida

Tyska forskningsinstitut
Mainz