kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heerdhielm

Heerdhielm var en svensk adelsätt som tidigare hette Scheffer.

Enligt uppgift hos Anrep skulle ätten vara befryndad med den i Sverige naturaliserade patricierätten Scheffer, med förbehållet att det exakta släktskapet inte kunnat utrönas. En Henric Scheffer från Maintz uppges vara ättens äldste belagde förfader. Denne skulle ha inkommit till Sverige under Johan III för att ta tjänst som faktor eller agent i Finland, och till hustru skulle han ha haft en Brita Henriksdotter Storck. Deras son Henric Scheffer var borgmästare i Åbo från 1632, och var i sitt andra äktenskap förmäld med Margareta Werenberg vars far var lagläsare i Österbotten. Deras son Hanrik Scheffer var liksom fadern och farfadern verksam i Åbo som borgare och blev där rådman. Den senares hustru var borgardottern Elin Thorvöst. Ett av deras barn var Henric Scheffer som 1675 inkom till Sverige som auskultant i Svea hovrätt varefter han var verksam inom armén, Bergskollegium, Krigskollegium, Kammarkollegium och Kommerskollegium, för att slutligen bli vice president i Svea hovrätt.

Henric Scheffers hustru hette Maria Grubb, och hon var dotter till Jöns Eriksson Grubb och Anna Pedersdotter Helsingia. Denna släkt Grubb antogs förr ha tillhört släkten Grubb från Grubbe i Umeå, men uppgiften anses numera ostyrkt. Maria Grubbs systrar blev stammödrar till ätterna Nordenfelt, af Tibell och Leijonflycht, brodern adlades Grubbensköld, och deras mor var släkt med stammodern till adelsätten Broman.

År 1693 adlades Henric Scheffer med namnet Heerdhielm, och ätten introducerades på nummer 1 258 samma år. Han och Maria Grubb fick 13 barn varav flera avled som barn. Sonen Carl Johan var notarie i Kammarrevisionen men avled ogift. Hans bror Henrik var löjtnant vid Artilleriet, gift Strömsköld, men avled barnlös. Den yngste brodern Jöns var notarie vid Svea hovrätt men avled ogift 1766 och slöt ätten på svärdssidan. Deras syster Anna Helena var gift Baas men fick inga barn. En yngre syster Maria var gift med en friherre Thegner men fick inga barn. En annan syster Catharina Heerhielm var gift Gripenstierna och fick döttrar som gifte sig.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Skriv om och om igen

Skriv om och om igen är en svensk fackbok för barn och ungdomar skriven av Ylva Karlsson och Katarina Kuick. Boken är utgiven på förlaget X Publishing.

Boken är skriven för att inspirera barn och ungdomar att skriva, författarna har båda tidigare erfarenhet som ledare för skrivarkurser. I boken har de nu samlat sina bästa tips, råd och övningar för att komma igång och skriva. Boken är illustrerad av Sara Lundberg och Lilian Bäckman.

Boken mottog Augustpriset för bästa barn- och ungdomsbok 2009, juryns motivering löd:

Äntligen! En faktabok som på allvar utmanar, inspirerar och ger hopp till alla som vill läsa och skriva. Författarna ger professionella verktyg och användbar kunskap som förmedlar oerhörd lust att själv skapa. En formfulländad källa till kreativitet.

Facklitteratur 2009
Svensk ungdomslitteratur
Böcker tilldelade Augustpriset
Vladimir Bogoraz

Vladimir Germanovitj Bogoraz, född 27 april 1865 och död 10 maj 1936, var en rysk etnograf.

Bogoraz kom från en judisk familj, och verkade först som journalist och novellist. Han deltog i ett revolutionsförsök 1882 och förvisades från Sankt Petersburgs universitet, fängslades och skickades till Sibirien, där han ägnade sig åt studiet av de arktiska folken i det senare guvernementet Jakutsk. Som deltagare i den amerikanska Jesup North Pacific expedition från 1898 utförde han ett viktigt arbeta bland tjuktjerna och företog även egna expeditioner. Bogoraz vann ett högt anseende som internationell auktoritet i fråga om arktiska folk. Som professor vid Leningrads universitet sörjde han genom utsändande av studenter för de sibiriska folkens undervisning och grundade även ett läroverk för adepter från dessa i Leningrad.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Ryska etnografer
Födda 1865
Avlidna 1936
Män
Personer från Zjytomyr oblast
Wojciech Bogusławski

Wojciech Romuald Bogusławski (tysk namnform: Adalbert Boguslawski), född den 9 april 1757 i Glinno vid Posen, död den 23 juli 1829 i Warszawa, var en polsk skådespelare och scenisk författare.

Bogusławski förde ett kringflackande liv som aktör, regissör och dramaturg och gick helt upp i teaterkonsten, för vars utveckling i Polen han vid 1700-talets slut betytt mycket. Bogusławski anpassade för polsk scen inte bara franska teaterstycken utan även dramer av Gotthold Ephraim Lessing och William Shakespeare. Det mest kända av Bogusławskis egna arbeten är den även i senare tid populära komedin Undret eller krakowiaker och góraler (1794).

Han har kallats den polska teaterns fader.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Polska dramatiker
Polska scenskådespelare
Polska teaterregissörer
Dramatiker under 1700-talet
Dramatiker under 1800-talet
Polska författare under 1700-talet
Polska författare under 1800-talet
Polska skådespelare under 1700-talet
Polska skådespelare under 1800-talet
Födda 1757
Avlidna 1829
Män
Svensk uppslagsbok
De fattiga i Łódź

De fattiga i Łódź är en roman av Steve Sem-Sandberg från 2009.

Handling 
Romanen utspelar sig delvis i det judiska getto som nazisterna inrättade i Łódź i Polen under andra världskriget. Boken handlar även om Mordechai Chaim Rumkowski, utsedd av nazisterna att förestå gettot och hans tvetydiga roll.

De fattiga i Łódź tilldelades Augustpriset 2009 för bästa skönlitterära verk och nominerades till Nordiska rådets litteraturpris. Boken har hittills översatts till tjugofem språk världen över och blivit en bestseller i många länder. En svensk nyutgåva, i storpocketfornat, utkom i december 2020.

Källor 

Svenska romaner
Svenskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2009
Polen i skönlitteratur
Andra världskriget i skönlitteratur
Böcker tilldelade Augustpriset
Lindbergs socken

Lindbergs socken i Halland ingick i Himle härad, ingår sedan 1971 i Varbergs kommun och motsvarar från 2016 Lindbergs distrikt.

Socknens areal är 42,20 kvadratkilometer, varav 41,79 land. År 2000 fanns här 2 819 invånare. Tätorterna Trönninge och Tofta, småorten Trönningenäs samt kyrkbyn Lindberg med sockenkyrkan Lindbergs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Lindbergs socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lindbergs församling och för de borgerliga frågorna till Lindbergs landskommun.  Landskommunen uppgick 1952 i Lindberga landskommun som 1971 uppgick i Varbergs kommun. Församlingen utökades 2010 och namnändrades till Lindberga församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lindberg, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000. 

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Himle härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi och natur
Lindbergs socken ligger närmast norr om Varberg vid kusten och har också viss skärgård med ön Balgö och halvön Getterön.  Socknen är delvis kuperad slättbygd med dalgångar och små bergshöjder.

Det finns fyra naturreservat i socknen som samtliga ingår i EU-nätverket Natura 2000: Balgö, Gamla Varberg, Getterön och Västra Getterön.

Sätesgårdar var Lindhovs kungsgård och Göingegården.

Fornlämningar
Från stenåldern finns cirka 50 boplatser. Från bronsåldern finns gravrösen och från järnåldern gravfält och två fornborgar. Vid Lindhov finns lämningar efter det gamla Varberg.

Namnet
Namnet (1362 Lymbergom) kommer från kyrkbyn. Förleden har oklar tolkning, den kan vara lim, 'kalk(sten)' också i betydelsen 'fågelspillning' eller den kan möjligen vara lind. Efterleden är berg syftande på den höjd byn ligger på.

Befolkningsutveckling

Se även
Lindbergs församling
Lista över fasta fornminnen i Varbergs kommun (Lindberg)

Referenser

Externa länkar

Lindbergs socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Lindberga hembygdsförening

Socknar i Himle härad
Indelningar i Varbergs kommun
Hälsingholmarna

Hälsingholmarna är en mindre ögrupp mellan Finnhamn och Möja i Stockholms skärgård.

Ögruppen består av ett halvdussin mindre öar och ett tjugotal holmar och kobbar. Stora Hälsingholmen är den enda som är bebyggd. Här finns ett tiotal fritidshus på öns norra del. På Stora Hälsingholmens södra del finns en mindre naturhamn.

Naturreservat
Hälsingholmarna utom tomterna på Stora Hälsingholmen ingår i Hälsingholmarnas naturreservat. Reservatet omfattar 544 hektar (varav bara drygt 30 är land) och köptes av Skärgårdsstiftelsen 1996.

Källor
Hälsingholmarna Skärgårdsstiftelsen

Noter

Naturreservat i Värmdö kommun
Naturskyddsområden bildade 1970

Öar i Värmdö kommuns skärgård

Ögrupper i Sverige
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Gaumont

Gaumont är ett franskt filmbolag grundat 1895 - världens äldsta filmbolag. Gaumont är både produktions- och distributionsbolag.

Historik 
Bolaget Gaumont grundades 1895 av Léon Gaumont med namnet L. Gaumont et compagnie och tillverkade och sålde foto-, film- och projektionsutrustning. Ett par år senare, 1897, bytte det namn till Gaumont och började producera film. De viktigaste personerna i bolaget vid denna tid var stumfilmspionjärerna Léonce Perret, Louis Feuillade och  Alice Guy-Blaché.

Vid Världsutställningen i Paris 1900 presenterade Gaumont en projektor som kopplades till en fonograf, ett tidigt försök att göra ljudfilm. Den kända logon – Prästkragen (fr. Marguerite) – skapades sedan 1903 och är fortfarande, moderniserad och stilliserad, bolagets märke.

Gaumont blev ett aktiebolag 1908 och samlade sin produktion i studiorna kallade Elgé (L.G., Leon Gaumonts initialer) i Buttes-Chaumont i nordöstra Paris. 1911 öppnade bolaget sin första biograf, Gaumont Palace, i Paris 18e arrondissement.

Under och efter första världskriget avstannade Gaumonts expansion på grund av konkurrensen från den amerikansk filmen med stjärnor som Griffith, DeMille, Sennett och Chaplin. Vid mitten av 1920-talet  ingick Gaumont ett distributionsavtal med Metro-Goldwyn-Mayer och biograferna övertogs av det nybildade Gaumont Metro Goldwyn. När ljudfilmen kom på 1930-talet ombildades produktionsbolaget till Gaumont Franco-Film Aubert (GFFA) som huvudsakligen gjorde komedier.

1938 köptes bolaget upp av den franska mediagruppen Havas och fick namnet Société nouvelle des établissements Gaumont. 1975 återfick bolaget det namn det har idag – Gaumont.

Biograferna Gaumont ägs sedan 2001 av Pathé genom dess dotterbolag Europalaces. På 2000-talet  inledde  Gaumont samarbete med Sony Pictures Entertainment och Paramount Pictures.

Bibliografi
 Philippe BINANT, Au cœur de la projection numérique, Actions, 29, 12-13, Kodak, Paris, 2007.
 Marie-Sophie CORCY, Jacques MALTHÊTE, Laurent MANNONI, Jean-Jacques MEUSY, Les Premières Années de la société L. Gaumont et Cie, Afrhc, Bibliothèque du Film, Gaumont, Paris, 1999.
 François GARÇON, Gaumont. Un siècle de cinéma, Gallimard, Paris, 1992.
 Philippe d'HUGUES et Dominique MULLER, Gaumont, 90 ans de cinéma, Editions Ramsay, Cinémathèque Française, Paris, 1986.
 Nicolas SEYDOUX, Cent ans de réflexions, Cent ans de cinéma, 6-15, Gaumont, Neuilly-sur-Seine, 1995.

Källor 
Denna artikel är helt eller delvis baserad på motsvarande artikel på franska Wikipedia.
Gaumont på Internet Movie database.

Franska filmbolag
Fransk film
Företag bildade 1895
Lindbergs landskommun

Lindbergs landskommun  var en tidigare kommun i Hallands län i Sverige.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Lindbergs socken i Himle härad i Halland denna kommun. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  landskommun i Lindberga landskommun som senare 1971 uppgick i Varbergs kommun.

Politik

Mandatfördelning i Lindbergs landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Varbergs kommun
Stamnareds landskommun

Stamnareds landskommun  var en tidigare kommun i Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Stamnareds socken i Himle härad i Halland denna kommun. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  landskommun i Lindberga landskommun som senare 1971 uppgick i Varbergs kommun.

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Varbergs kommun
Valinge landskommun

Valinge landskommun  var en tidigare kommun i Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Valinge socken i Himle härad i Halland denna kommun. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  landskommun i Lindberga landskommun som senare 1971 uppgick i Varbergs kommun.

Politik

Mandatfördelning i Valinge lands kommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Varbergs kommun
Sten Hagander

Sten Hagander, född 22 november 1891 i Nyköping, död 22 april 1981 i Kalmar, var en svensk friidrottare (höjdhopp, tresteg och spjutkastning). Han tävlade för klubben AIK.

Referenser

Källor

Noter 

Svenska höjdhoppare
Svenska trestegshoppare
Svenska spjutkastare
Män
Födda 1891
Avlidna 1981
Svenska mästare i spjutkastning
Svenska mästare i höjdhopp
Idrottare från Nyköping
Svenska idrottare under 1900-talet
Stamnareds socken

Stamnareds socken i Halland ingick i Himle härad, ingår sedan 1971 i Varbergs kommun och motsvarar från 2016 Stamnareds distrikt.

Socknens areal är 11,95 kvadratkilometer, varav 11,59 land. År 2000 fanns här 252 invånare. Kyrkbyn Stamnared med sockenkyrkan Stamnareds kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Stamnareds socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Stamnareds församling och för de borgerliga frågorna till Stamnareds landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Lindberga landskommun som 1971 uppgick i Varbergs kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lindberga församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Stamnared, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Himle härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi
Stamnareds socken ligger nordost om Varberg.  Socknen är en kuperad skogsbygd med odlade dalgångar. Största insjö är Stamsjö.

Fornlämningar
Från stenåldern finns ett par boplatser och en hällkista,och från bronsåldern finns fem gravrösen.

Namnet
Namnet (1478 Staffnärydh) kommer från kyrkbyn. Förleden kan innehålla mansbinamnet Stafn med innebörd 'stäv (på ett skepp)'. Efterleden är ryd, 'röjning'.

Befolkningsutveckling

Se även
Stamnareds församling
Lista över fasta fornminnen i Varbergs kommun#Stamnared

Referenser

Externa länkar

Stamnareds socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Himle härad
Indelningar i Varbergs kommun
Louis Bréhier

Louis René Bréhier, född den 5 augusti 1868 i Brest, död den 13 oktober 1951, var en fransk historiker, specialiserad på bysantinsk historia. Han var bror till filosofen Emile Bréhier.

Bréhier studerade historia och litteratur i Paris, där en av hans lärare var Charles Diehl. Senare undervisade han i Reims och år 1899 doktorerade han vid Sorbonne med avhandlingen Le schisms oriental au Xie siècle (Stora schismen under 1000-talet). Från år 1899 till 1938 var han professor i antik och medeltida historia i Clermont-Ferrand.

Bréhiers mest kända verk var trevolymsverket Le Monde byzantin (Den bysantinska världen). Han var specialist på bysantinsk ikonografi och år 1924 publicerade han en inflytelsefull avhandling om bysantinsk konst med titeln L'Art Byzantin. Han var medlem av Académie des inscriptions et belles-lettres och år 1937 blev han hedersdoktor vid Atens universitet.

Bibliografi (i urval) 
 La Cathedrale de Reims. Une oeuvre francaise, Paris 1916 
 L'Art Byzantin, Paris 1924 
 Histoire anonyme de la première croisade, éditee et traduite par Louis Bréhier, (Anonym historia över Första korståget, redigerad och översatt till franska av Louis Bréhier), Paris 1924
 L'Art en France, des invasions barbares à l'époque romane, Paris 1930
 Le Monde byzantin, Paris 1947-50 (3 volymer) 
 Volym 1: Vie et mort de Byzance  
 Volym 2: Les Institutions de l'Empire byzantin
 Volym 3: La civilisation byzantine

Externa länkar

Referenser 

Franska professorer i historia
Franska konsthistoriker
Antikhistoriker
Medeltidshistoriker
Alumner från Paris universitet
Ledamöter av Académie des inscriptions et belles-lettres
Historiker under 1800-talet
Historiker under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Personer från Brest, Finistère
Födda 1868
Avlidna 1951
Män
Enwp
Visseltofta socken

Visseltofta socken i Skåne ingick i Västra Göinge härad, ingår sedan 1974 i Osby kommun och motsvarar från 2016 Visseltofta distrikt.

Socknens areal är 83,95 kvadratkilometer varav 80,13 land.  År 2000 fanns här 460 invånare. Kyrkbyn Visseltofta med sockenkyrkan Visseltofta kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Visseltofta församling och för de borgerliga frågorna bildades Visseltofta landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Vittsjö landskommun som upplöstes 1974, då denna del uppgick i Osby kommun. Församlingen uppgick 2006 i Osby-Visseltofta församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Visseltofta, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Västra Göinge härad. De indelta soldaterna tillhörde Norra skånska infanteriregementet, Västra Göinge kompani, Skånska dragonregementet, Östra Göinge Sqvadron, Östra Göinge kompni samt Skånska husarregementet,Liv skvadronen, livkompaniet.

Geografi
Visseltofta socken ligger norr om Hässleholm kring Helge å med Örsjön i norr. Socknen är en småkuperad skogsbygd med  odlingsbygd i ådalen.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns en gravhög och gravrösen.

Namnet
Namnet skrevs 1372 Vislätoftä och kommer från kyrkbyn. Efterleden är toft, 'tomt'. Förleden innehåller troligen ett äldre ånamn, Wisl(a) med oklar tolkning..

Se även
 Visseltofta församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Visseltofta hembygdsförening

Indelningar i Osby kommun
Socknar i Västra Göinge härad
Stamnareds församling

Stamnareds församling var en församling i Göteborgs stift och i Varbergs kommun i Hallands län. Församlingen uppgick 2010 i Lindberga församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.
 
Församlingen var till 1962 annexförsamling i pastoratet Valinge, Stamnared, Skällinge och Nösslinge. Från 1962 till 2010 var den annexförsamling i pastoratet Lindberg, Torpa, Valinge och Stamnared.  Församlingen införlivades 2010 med övriga församlingar i pastoratet i Lindbergs församling som samtidigt bytte namn till Lindberga församling.

Församlingskod var 138316.

Kyrkor 
Stamnareds kyrka

Se även
Stamnareds socken

Källor 

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Varbergs kommun
Regina Halmich

Regina Halmich, född 22 november 1976 i Karlsruhe, är en tysk proffsboxare och TV-programledare. Mellan 1995 och 2007 var hon världsmästare av WIBF.

Innan Regina kom till boxning utövade hon judo, karate och kickboxning. Som amatör vann hon mellan 1992 och 1994 tre gånger den tyska mästaretiteln i boxning och 1994 vann hon även Europamästerskapen för amatörer.

Sina första två kamper som proffs hade hon under 1994 i lätt flugvikt där hon vann den första och förlorade den andra. Matchen mot amerikanen Yvonne Trevino var hennes enda förlust som proffs. 1995 bytte Halmich till flugvikt och blev världsmästare av WIBF. Halmich hade under sin karriär 56 proffsmatcher, däribland 48 om världsmästaretiteln. Bredvid förlusten 1994 hade hon bara en match som slutade oavgjord. 16 matcher vann hon genom knockout.

Redan under sista året som proffsboxare började hon jobba för TV-kanalen ProSieben. Hon hade tidigare blivit känd genom två visningsmatcher mot TV-profilen Stefan Raab som hon vann klart. Numera är hon programledare för den tyska versionen av Biggest Loser.

Referenser

Externa länkar 

 Regina Halmichs egen webbplats
 Regina Halmich på BoxRec

Tyska boxare
Personer från Karlsruhe
Födda 1976
Levande personer
Kvinnor
Valinge socken

Valinge socken i Halland ingick i Himle härad, ingår sedan 1971 i Varbergs kommun och motsvarar från 2016 Valinge distrikt.

Socknens areal är 30,39 kvadratkilometer, varav 29,07 land. År 2000 fanns här 696 invånare. Kyrkbyn Valinge med sockenkyrkan Valinge kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Valinge socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Valinge församling och för de borgerliga frågorna till Valinge landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Lindberga landskommun som 1971 uppgick i Varbergs kommun. Församlingen uppgick 2010 i Lindberga församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Valinge, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000. 

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Himle härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi
Valinge socken ligger nordost om Varberg.  Socknen är i norr en kuperad skogsbygd med slättbygd i sydväst. Största insjö är Bönarpesjö.

Fornlämningar
Från stenåldern finns boplatser, från bronsåldern gravrösen och högar. Från järnåldern finns fyra gravfält och en domarring. 

I Valinge påträffades 1974 Kringlemossefyndet, en stor mängd flathuggna flintföremål invid ett stenblock på en åker omedelbart intill en mosse.

Namnet
Namnet (1392 Hualingä) kommer från kyrkbyn. Förleden innehåller hváll 'höjd (av viss beskaffenhet)' syftande på Prästgårdsås, en rundad höjd vid kyrkbyn. Efterleden är inge, 'inbyggare'.

Befolkningsutveckling

Se även
Valinge församling
Lista över fasta fornminnen i Varbergs kommun (Valinge)

Referenser

Externa länkar

Hvalinge socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Himle härad
Indelningar i Varbergs kommun
Valinge församling

Valinge församling var en församling i Göteborgs stift och i Varbergs kommun i Hallands län. Församlingen uppgick 2010 i Lindberga församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.
 
Församlingen var till 1962 moderförsamling i pastoratet Valinge, Stamnared, Skällinge och Nösslinge. Från 1962 till 2010 var den annexförsamling i pastoratet Lindberg, Torpa, Valinge och Stamnared.  Församlingen införlivades 2010 med övriga församlingar i pastoratet i Lindbergs församling som samtidigt bytte namn till Lindberga församling.

Församlingskod var 138315.

Kyrkor 
Valinge kyrka

Se även
Valinge socken

Källor 

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Varbergs kommun
Kontinentalcupen

Kontinentalcupen (IAAF Continental Cup) är en lagfriidrottstävling anordnad av Internationella Friidrottsförbundet (IAAF) där idrottarna är uppdelade i 4 olika lag. Lagen är Afrika, Oceasien (Asien och Oceanien), Europa och Amerika (Syd-, Nord-, Centralamerika samt Karibien). Tävlingen arrangeras med fyra års mellanrum.

Upplagor

Friidrottstävlingar