kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Immanuelskyrkan, Jönköping

Immanuelskyrkan i Jönköping är en svensk kyrkobyggnad som tillhör Immanuelskyrkans församling i Jönköping som är ansluten till Equmeniakyrkan i Sverige.

Immanuelskyrkan i Jönköping, vid Oxtorgsgatan 15, är ritad av Carl Nyrén och uppfördes 1975 för Svenska Missionsförbundet. Den invigdes 1976. Kyrkan har två plan ovan jord och är huvudsakligen en träbyggnad med laserad träfasad. Kyrksalen är belägen i markplanet och har obehandlade träväggar och en maximal takhöjd på omkring tio meter. Den kan ta upp till 600 besökare samtidigt Hela fastigheten, inkluderande allrum, lekhall och musikrum samt övervåning, är godkänd för 870 personer samtidigt.

Fotogalleri

Källor
Svante Einarsson, Mattias Jönsson, Fredrik Levinsson och Johan Rönmark: Brandteknisk riskvärdering av Immanuelskyrkan i Jönköping, Avdelningen för Brandteknik, Lunds Tekniska Högskola, 2004, läst 25 september 2012

Noter

Externa länkar

Immanuelskyrkans webbplats

Carl Nyrén
Kyrkobyggnader i Jönköping
Kyrkobyggnader invigda 1976
Svenska equmeniaförsamlingar
Equmeniakyrkans kyrkobyggnader
Väster, Jönköping
1976 i Sverige
Swartziska huset

Swartziska huset är ett byggnadsminnesförklarat hus i Norrköping.

Swartziska huset uppfördes med John Swartz som byggherre efter ritningar av Carl Theodor Malm 1837-42. Släkten Swartz drev sedan 1761 en snusfabrik på den samma år inköpta fastigheten Knäppingsberg, en snusfabrik som fanns kvar till 1931. 
  
Huset har en ännu idag oförändrad empirefasad mot Järnbrogatan. Undervåningen användes till kontor och övervåningen till bostad. Mot norr ledde stora dörrar ut mot trädgården, som ursprungligen gick ända ner till vattnet. 

Sonen Erik Swartz (1817-81) övertog bostaden och gjorde vissa förändringar 1876, då han bland annat offrade kanalträdgården för att bättre kunna utnyttja vattenkraften. När kraftverket Bergsbron-Havet byggdes på 1920-talet, lades schaktmassorna upp bland annat i det som nu är Strömparken.

Pehr Swartz (1860 - 1939) gjorde 1897 den mest genomgripande förändringen i bostadsvåningen. Arkitekt för ombyggnaden var slottsarkitekten Agi Lindegren. 

Bostadsvåningen disponeras sedan 1981 av Föreningen Gamla Norrköping.

Källor
Föreningen Gamla Norrköping, läst 2012-09-25
Norrköpings Tidningar, läst 2012-09-25

Litteratur
Kerstin Sandberg: Det Swartziska huset och Swartzarna.Kvarnaktiebolaget J.G.S. 100 år

1842 i Sverige
Arkitekturåret 1842
Byggnader och anläggningar i Norrköping
Byggnadsminnen i Östergötlands län
Villa Swartz

Villa Swartz är en patriciervilla i Norrköping. som ritades av Agi Lindegren och byggdes 1901 som bostad för  Carl Swartz familj vid Södra Promenaden. Denne donerade 1912 byggnaden till Norrköpings stad för att användas som bibliotek och som museum för konst, arkeologi och stadshistoria.

År 1946 flyttade museidelen till det nybyggda Norrköpings Konstmuseum vid Kristinaplatsen, varefter Villa Swartz restaurerades. Den fick 1956 en tillbyggnad i två plan mot Södra Promenaden och mot Tingshuset, med ny huvudingång. 

På tomten bredvid Villa Swartz, mot Södra Promenaden/Drottninggatan, revs Villa Flora från sekelskiftet och ersattes av en ny biblioteksbyggnad 1970–1972. Villa Swartz inrymmer, efter flytt av själva biblioteket, möteslokaler och kontorslokaler för biblioteksförvaltningen.

Se även
Norrköpings stadsbibliotek
Norrköpings konstmuseum

Källor

Noter

1901 i Sverige
Arkitekturåret 1901
Byggnader och anläggningar i Norrköping
Swartz
Carl-Ivar Ringmar

Carl-Ivar Ringmar, född 16 juli 1924 i Ås i Jämtland, död 5 september 1996 i Gottsunda, var en svensk arkitekt. Han var brorson till prästen Richard Ringmar och morbror till journalisten Erik Fichtelius.

Biografi
Carl-Ivar Ringmar utbildade sig till arkitekt på Kungliga tekniska högskolan med examen 1952. Han blev biträdande stadsarkitekt i Solna stad 1954 och hade eget arkitektkontor sedan 1957. Han var utställningskommissarie för Norrköpingsutställningen NU64.

Han fick Träpriset 1970.

Verk i urval
Radhus för Bostadsrättsföreningen Målet, Burträskgatan i Vällingby i Stockholm, 1955-1956
Sankt Martins kapell vid Solna kyrka, 1962 
Löftets kyrka i Solna, 1960-61
Ringparksstugan i Saltsjö-Duvnäs, 1966  
Villa i Saltsjö-Duvnäs, Sjöbacken, 1964
Bostäder för elever och personal vid Årsta särskola 1965-1968*Två villor i Saltsjö Duvnäs,  Duvnäs udde 
Villa i Saltsjö-Duvnäs, Fiskarbacken, 1972
Ringarna, småskalig miljonprogramsbebyggelse på Norra Grästorp i Jönköping, 1968-72, fem ringar med 36 hus i varje ring
Fagersjöskolan i Stockholm

Bilder

Källor
Vem är vem, Stor-Stockholm 1962

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1924
Avlidna 1996
Män
Personer från Ås socken, Jämtland
Kapellet på Överjärva gård

Kapellet på Överjärva gård (även kallad Armeniska kapellet) är en byggnad i Solna kommun. Kapellet blev byggnadsminne 2012.

Ohan Demirgian var av armenisk börd, född i Egypten.    och blev en tid stallmästare åt Karl XV på Ulriksdals slott. Han arrenderade Överjärva gård 1870-73 och bodde där redan från 1868. Under hans tid byggdes en vinterträdgård, som har kallats Armeniska kapellet. Det är en originell träbyggnad i en våning med panelarkitektur, lövsågerier samt en österländskt präglat interiör. Arkitekturen har man trott vara inspirerad av kyrkorna i Armenien,men det är snarare ett egyptiskt palatstält som inspirerat Demirgian. Efter hans tid användes det under en period som bönehus. Från 1920-talet hyrdes det ut som konstnärsateljé, till bland andra Bror Marklund.

Bildgalleri

Källor 
 Överjärva gårds historia, läst 2012-06-11
 Stockholms länsmuseum - Överjärva gård

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Solna kommun
Byggnadsminnen i Stockholms län
Bjørn Nørgaard

Bjørn Nørgaard, född 21 maj 1947 i Köpenhamn, är en dansk performancekonstnär och skulptör.

Bjørn Nørgaard utbildade sig på 1960-talet på den då nyligen grundade Den Eksperimenterende Kunstskole. Han var professor på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1985-94. 

Bjørn Nørgaard har gjort 17 gobelänger med motiv från Danmarks historia, vilka hänger på Christiansborg. Gobelängerna var det danska näringslivets gåva till drottning Margrethe på hennes 50-årsdag.

Han är gift med konstnären Lene Adler Petersen. År 1980 fick han Eckersbergmedaljen och 1996 Thorvaldsenmedaljen.

Offentliga verk i urval
 Thors Tårn, skulptur i glas, granit, betong, metaller, neonrör, 1986, vid busstationen i Høje Taastrup
 Kapel til nutiden, skulptur/byggnadsverk i glas, kullersten, gjutjärn, trä, brons, 1994, Randers
Apokalypsens ryttare, 1994, brons, Fågelbacksgatan 4-6 i Malmö
 De tolv himmelstiger, skulptur, 1998, Nørrebro i Holstebro
 Drottning Margrethes gobelänger, 1989-1999, Riddersalen i Christiansborg
Treenighet, 1999, brons, granit, kalksten, sandsten, Triangeln i Malmö
 Det genmodificerede Paradis 2000, skulpturgrupp, sedan 2006 på Langelinie Allé vid ena ändan av Dahlerups Pakhus, förutom skulpturen Den genmodificerede Havfrue, som finns på en sten i Søndre Frihavns östra bassäng
 Monument över Hans Tausen, 2005, Viborg
 Bispebjerg bakke, bostadshus i Köpenhamn, 2006
 Altartavla och glasmosaik i Christianskirken i Fredericia, 2007

Bildgalleri

Källor
Denna artikel bygger delvis på artikeln om Bjørn Nørgaard på danskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Bjørn Nørgaards webbplats

Danska performancekonstnärer
Danska skulptörer
Mottagare av Thorvaldsenmedaljen
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstnärer från Köpenhamn
Födda 1947
Levande personer
Män
Germund Lindunger

Germund Per Jonas Lindunger, född 12 december 1966, är en svensk skulptör, målare och installationskonstnär.

Germund Lindunger utbildade sig på Falkenbergs konstskola 1995-96, Konstskolan Idun Lovén 1996-1997 Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1997-2003. 

Välkommen, tre kakelklädda portar på Mäster Samuelsgatan i Stockholm, fick Byggkeramikpriset 2004 med motiveringen: "Portarna skänker färg och glädje åt en oromantisk och gråtrist bakgata. Den ger den passerande betraktaren en oväntad och fantasieggande konstupplevelse ..."

Offentliga uppdrag i urval
Välkommen, kakel på portar, 2003, Mäster Samuelsgatan 17, Stockholm
Testbild, väggrelief, blandteknik, 2008, i Nya Vargbroskolan, Storfors

Källor

Noter

Externa länkar
Germund Lindungers webbsida på Konstnärscentrum Östs webbplats, läst 2012-09-22

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Födda 1966
Levande personer
Män
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Svenska installationskonstnärer
Myntverket i Finland Ab

Myntverket i Finland Ab, eller Suomen Rahapaja Oy, är ett finländskt helstatligt företag med säte i Vanda.

Suomen Rahapaja/Ab Myntverket i Finland var tidigare Finlands myntverk. Verket grundades år 1860 och bolagisering ägde rum 1993. Företaget har verksamhet i Norden och i Baltikum och ägde tidigare det svenska AB Myntverket, det tidigare svenska statliga myntverket i Eskilstuna, innan företaget beslöt att nedlägga verksamheten. Det heläger även ämnestillverkaren Saxonia EuroCoin och äger hälften av Det Norske Myntverket AS.

Företaget tillverkar euromynt för Finland, Grekland, Luxemburg, Slovenien, Cypern och Irland.

Källor 
 Denna artikel bygger på artiklarna om Myntverket AB på engelskspråkiga och finskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 
 Suomen Rahapajas webbplats

Ej längre existerande finländska statliga myndigheter
Finländska företag med statligt ägande
Företag i Vanda
Företag bildade 1993
Finland
Gotlands konstmuseum

Gotlands Konstmuseum är ett konstmuseum vid Sankt Hansgatan i Visby. Gotlands konstmuseum öppnades 1988 med Jan Brunius som föreståndare i Gotlands första folkskolebyggnad från 1847. Museet ingår i Gotlands museum. Museets egna konstsamling består huvudsakligen av måleri och konsthantverk med anknytning till Gotland från tidigt 1800-tal till nutid.

Byggnaden på, som sedan 1997 är byggnadsminne, uppfördes 1847-1848 efter ritningar av C. Bergman som Visbys första folkskola. Senare blev den Visbys småskola. Från slutet av 1950-talet disponerades dem av Visby läroverk. Sedan Säveskolan byggts 1971, flyttade gymnasiet ut och byggnaden användes för andra undervisningsändamål. Åren 1987-1988 totalrenoverades byggnaden, och i samband med detta inrymdes det nyetablerade konstmuseet i byggnaden.

Huset blev byggnadsminne 1997.

Stängning
Gotlands museum stängde verksamheten i fastigheten permanent 2019 med hänvisning till att byggnaden var olämplig för att inhysa konst på grund av dåligt inomhusklimat. Under den närmast tidigare vintern hade övervåningen utrymts på konstverk, efter det att de äldre konstverken skadats av att förvaras där.

Konstmuseets utställningsverksamhet har fortsatt i Gotlands Fornsals lokaler. Fastighetens framtida användning och framtida uppläggning av visning av nutida konst är (i maj 2020) oklar.

Källor
Gotlands konstmuseums webbplats, läst 28 november 2012

Noter

Externa länkar 
Gotlands konstmuseums webbplats

Byggnadsminnen i Gotlands kommun
Byggnader och anläggningar i Visby
Museer invigda 1988
Konstmuseer och konsthallar i Sverige
Gotlands museum
Hans Bartos

Hans Bartos, född 21 september 1944 i Wien, är en österrikisk-svensk skulptör. Han är bosatt i Järna.

Offentliga verk i urval
Länstolar, trä, perrongen på tunnelbanestation Skogskyrkogården i Stockholm
Vindflöjlar, stål, 1995, gården mellan Akuten och Mödravårdscentralen, Visby lasarett
Vindmobiler, stål, 1999, Konstparken i Piteå
Mobilus, formgivning av slänggunga, bland andra platser Örjanskolan i Järna

Källor

Noter

Externa länkar

Svenska skulptörer under 1900-talet
Österrikiska skulptörer
Födda 1944
Män
Personer från Wien
Levande personer
Svenska skulptörer under 2000-talet
Tshuapa-Lomami-Lualabaområdet

Tshuapa-Lomami-Lualabaområdet är ett regnskogsområde i centrala Kongo-Kinshasa.

Geografi
Området har tre stora floder: Tshuapa i väster, Lomamifloden i centrum av området och Kongofloden (med det lokala namnet Lualaba) i öster. Det täcker 40.000 km² och är av de största områdena av orörd skog i Kongo-Kinshasa. Området är glesbefolkat.

Fauna
De mest betydelsefulla populationerna av stora djurarter som bonobo och elefant finns i den centrala delen av området.

Skogarna i Lomami- och Lualabaflodernas bäcken utgör den östra delen av utbredningsområdet i Kongo-Kinshasa för bonobon. Bonoboer finns framför allt i den södra delen av området. 

Skogselefanter finns huvudsakligen i ett enda område på 5.000 km² i Tutuflodens, en biflod till Lomamifloden, bäcken. Utanför finns endast spridda och migrerande elefanter. Det bedöms (2009) att stammen av skogselefanter har en rimlig prognos att överleva i området, efter att ha blivit kraftigt decimerad under mer än ett årtionde av intensiv tjuvjakt i samband med inbördeskrig och hög tillgänglighet av militära handeldvapen.

Okapi förekommer, om än sällsynt, på ömse sidor av Lomamifloden.  

Flera arter och underarter av primater finns i området och bara där. Den nya markattearten lesula upptäcktes i regionen 2007, närmast besläktad med Hamlyns markatta.

Källor
Terese B. Hart: Slutrapport för Tshuapa-Lomami-Lualabaprojektet för US Fish and Wildlife Service – Great Ape Conservation Fund, 29 Juni 2009

Noter

Externa länkar 
 www.bonoboincongo.com Terese Harts webbplats

Natur i Kongo-Kinshasa
Kongo-Kinshasas geografi
Regnskogar
Lomamifloden

Lomamifloden är en av Kongoflodens största bifloder och flyter helt inom Kongo-Kinshasas gränser. 

Lomanifloden är ungefär 128 mil lång. Den rinner upp i södra delen av landet nära Kamina och vattenskiljaren mellan Kongofloden och Zambezifloden och flyter norrut norrut, väster om och parallellt med övre delen av Kongofloden, förbi orterna Lubao, Tshofa, Kombe, Bolaiti, Opala, och Irema, innan den förenas med Kongofloden i Isangi.

Källor
Denna artikel baseras på atikeln Lomami River på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Vattendrag i Kongo-Kinshasa
Lualabas avrinningsområde
Opala, Kongo-Kinshasa

Opala är en stad vid Lomamifloden, en biflod till Kongofloden, i provinsen Tshopo i Demokratiska republiken Kongo.

Staden har knappt 16 000 invånare och är centrum för territoriet Opala.

I Opala upptäcktes av utomstående 2007 det första exemplaret av markattearten lesula.

Referenser 

Orter i Tshopo
Hermine Keller

Anna Hermine Keller, under en period verksam under namnet Hermine Bjerke född 14 mars 1943, är en svensk skulptör.

Hermine Keller utbildade sig vid Canterbury College of Art i Storbritannien 1962-1963 och därefter under fem år på skulpturlinjen på Konstfack i Stockholm och fem år på skulpturlinjen på Kungliga Konsthögskolan i Stockholm. Separat har hon ställt ut i bland annat Stockholm och Norrtälje och medverkat i ett stort antal samlingsutställningar.

Offentliga verk i urval
Katter, brons, Budbärarvägen 1 och 2 i Hökarängen i Stockholm
Vänner, brons, öster om järnvägen, mitt emot Roslags Näsby station
Apa, brons, Societetsparken i Norrtälje

Källor
Om Hermine Keller på www.svenskakonstnarer.se, läst 8 juni 2016
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 61, .

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Födda 1943
Levande personer
Kvinnor
Mari Pårup

Elsa Mari Pårup, född 23 juli 1955 i Stockholm, är en svensk skulptör och keramiker.

Mari Pårup utbildade sig på keramiklinjen på Nyckelviksskolan 1978-79, på Orrefors glasskola 1979 och på glas- och keramiklinjen på Konstfack i Stockholm 1979-85. Hon har arbetat som lärare vid Nyckelviksskolan och är från läsåret 2010/11 huvudlärare för linjen Keramisk form.

Offentliga verk i urval
Solen oh tiden har sin gång, 1997, Medborgarplatsens tunnelbanestation i Stockholm
Stenträdgården, gård med skulpturer i keramik, Bromma sjukhus i Stockholm
Dansande krukor, stengods, 1995, Kungsholms gymnasium i Stockholm i keramik
Mur med kearmikplattor, 2002, Södra Hammarbyhamnen i Stockholm
Vårbyskatter, 2008, fasaden på Vårbyhuset, Vårby Gård i Huddinge kommun
Röda mattan, 2003, fotgängartunneln vid Sundbybergs torg
Djungel, glaserat stengods, 2010, kvarteret Spektern, Regeringsgatan i Stockholm
Lekskulptur i betong, Stockholm

Källor
Lärare, Nyckelviksskolans webbplats, läst 2012-09-19

Externa länkar
Mari Pårups webbplats
 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska keramiker
Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Svenska skulptörer under 2000-talet
Anna Stake

Anna Katarina Stake, född 17 november 1971 i Uppsala, är en svensk skulptör.

Anna Stake utbildade sig på Konstskolan Basis 1990-91, Konstskolan Idun Lovén 1991-93, Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1993-98 samt Arkitektskolan vid KTH i Stockholm 2004-05. Hon har också studerat på École nationale supérieure des Beaux-Arts i Paris.

Offentliga verk i urval
Totem, To them, T'aime, patinerad brons, 2004, entrén till Centrumhuset i Färgelanda 
Venus has left the building, 2003, Sjöboskolan i Borås kommun
Tell, rostfritt stål, 2003, tre konstverk, utanför Mälardalens högskola, Campus Västerås
Simtaget, patinerad brons, 2005, Bostadsrättsföreningen Ramlösagårdens innergård 
Varför inte dansa där du står?, brons, 2009, bakre skolgården på Kvarnbergsskolan i Huddinge kommun 
Blixt, rostfritt stål, 2008, Bjästaskolan, Bjästa, Nätra
Händer, brons, Årsta kyrka i Stockholm
Gestalter, cortenstål, 2008, Bostadsrättsföreningen Skälderviken i Årsta i Stockholm, och på Västerbrogatan vid Viskan i Borås

Bildgalleri

Källor
Om Anna Stake på Skärets konsthalls webbplats, läst 2012-09-20

Externa länkar
Anna Stakes webbplats

Svenska skulptörer under 2000-talet
Födda 1971
Levande personer
Kvinnor
Konstnärer från Uppsala
Katarina Warrenstein

Ingela Katarina Joelsson Warrenstein, född 31 juli 1954, är en svensk skulptör.

Katarina Warrenstein utbildade sig på Nyckelviksskolan i Stockholm 1978-79 och på skulpturlinjen på Konstfack i Stockholm 1979-84.

Offentliga verk i urval
Genom mörka skogen, brons, 2000, Karolinska institutet i Solna
skulptur på förskolan Pipers i Stockholm, 1995

Källor

Noter

Källor
Om Hermine Keller på www.svenskakonstnare.se, läst 2012-09-18

Externa länkar
Katarina Warrensteins webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Svenska skulptörer under 2000-talet
Emil Näsvall

Emil Näsvall, född 15 augusti 1908 i Ljusnedal, död 6 augusti 1965, var en svensk skulptör.

Emils Näsvall utbildade sig först i Otteströms snickeriverkstad i Östersund, samtidigt som han gick kvällskurser i teckning. Han gick senare i lära hos skulptören Olof Ahlberg i Stockholm och åren 1928–1932 deltog han i kurser på Tekniska skolan och gick ett år på Konstakademien i Stockholm.

En permanent utställning om Emil Näsvall finns i Härjedalens fjällmuseum i Funäsdalen och han är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Offentliga verk i urval
byst över Per-Albin Hansson, Folkets Park i Alingsås
byst över Per-Albin Hansson, brons, 1950, Folkets Park vid Vintervägen i Växjö
byst över Hjalmar Branting, brons, 1950, Folkets Parks entré, Folkparksvägen i Växjö
byst över Jussi Björling, brons, Jussi Björlingmuseet i Borlänge
Maj, brons, August Wahlströms väg i Danderyds kommun, Strykjärnsparken i Söderhamn, Skolparken i Vilhelmina
Badflickan, Östersund
Skolflickor, Östersund
Forbonden, 1952, Brekken kyrka i Røros i Norge
Säterjäntan, 1954, Funäsdalens kyrka i Funäsdalen
Skogsarbetare, 1956, Svegs kyrka i Sveg
Folkvisan, Ljusnedal
 Folkvisan, Kristianstad
Björkhagsbrunnen, 1963, i Björkhagen i Stockholm

Bildgalleri

Bibliografi
Gösta Sjögren: Skulptören Emil Näsvall, 1908-1965 - belysning av några särdrag i hans skulpturgärning och försök till analys av en del viktigare verk, Stockholms universitet, Konstvetenskapliga institutionen 1985

Källor
Om Emil Näsvall på Konstrundan, Vidingehems webbplats, läst 2012-09-24

Noter

Externa länkar

 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1908
Avlidna 1965
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Lindenborg

Lindenborg är en herrgård i Rebild kommun i Himmerland på Jylland i Danmark.

Gården uppfördes ursprungligen 1367, då godset hette Næs. De ursprungliga byggnaderna förstördes 1534 under grevefejden. Nuvarande huvudbyggnad uppfördes 1583-1616 och är till det yttre bevarad till nutid. 

Godset, som är på 4.411 hektar, har sedan 1770-talet varit i släkten Schimmelmanns ägo. Under åren 1571-92 ägdes det av riksrådet Corfitz Tønnesen Viffert. Det fick sitt nuvarande namn av Sophie Amalie Lindenov.

Fotogalleri

Källor 
Denna artikel baseras på artikeln Lindenborg Gods på danskspråkiga Wikipedia

Externa länkar
 Lindenborg Gods webbplats

Herrgårdar i Danmark
Danmark under 1300-talet
1367
Rebilds kommun
Kalundborgs slott

Kalundborgs slott var ett slott i Kalundborg i Danmark, vilket byggdes under Valdemar Atterdags regering.

Kalundborgs slott bestod av ett byggnadskomplex med fem flyglar, vilket omgavs av dubbla ringmurar. Längs insidan av den yttre ringmuren låg också ett antal byggnader mellan de stora försvarstornen. Det var på 1300- och 1400-talen ett av de viktigaste slotten i Danmark, där kungar och stormän samlades för politiska förhandlingar. I krigstid var Kalundborgs slott en viktig stödjepunkt. Från omkring 1400 och  till 1536 var tornet Folen förvaringsplats för Danmarks riksarkiv.

Slottet förstördes så svårt i krig med Sverige att de svenska belägringstrupperna 1659 lät staden Kalundborgs invånare riva slottet. I dag syns rester av tornen Folens och Fars Hats fundament, samt en del av en ringmur.

Källor
Denna artikel bygger på artikeln Kalundborg Slot på norskspråkiga Wikipedian (bokmål)

Noter

Slott i Danmark
Kalundborg
Elma Oijens

Elma Aurora Morea Oijens, ursprungligen Eklund, född 17 maj 1907 i Salmis i Nedertorneå församling i Norrbottens län, död 8 augusti 1992, var en svensk skulptör. 

Elma Oijens var dotter till lotsförmannen Gottfried Eklund och Maria Eklund. Hon utbildade sig på Valands konsthögskola i Göteborg 1942–1945. Hon var gift sedan 1931 med konstnären och diktaren Holger Oijens (1907–2004). De är begravda på Västra kyrkogården i Göteborg.

Offentliga verk i urval

 Världsomsegling, 1957, Väderlekstorget i Biskopsgården i Göteborg
 Unghäst, 1959, Virvelvindsgatan 6 i Brämaregården i Lundby i Göteborg
 Pojke med drake, 1960, Fastlagsgatan 14 i Kortedala i Göteborg
 Världsomseglare, 1965, Nymbergs plats i Höganäs
 Tre gäss, nickelbrons, 1967, kvarteret Tingshuset i Klippan (tillsammans med Holger Oijens)
 Sagoskeppet, väggrelief i brons, 1968, Köpenhamnsvägen 2, vid Kronborgsvägen, i Malmö 
 Världsomseglare, brons, 1970, Karlshamn
 Lekskulptur, 1970, Sagogången vid Sagogatan i Backa i Göteborg
 Seglats, 1972, Rosenlundsgatan i Göteborg
 Soldyrkartemplet, brons, 1972, Svenshögsskolan i Burlövs kommun
 Arbetarhustru, brons, 1980, Kapellplatsen i Landala i Göteborg
 Najad, Slottsviken i Mölndals kommun

Referenser 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1992
Kvinnor
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Lista över offentlig konst i Klippans kommun

Lista över offentlig konst i Klippans kommun är en ofullständig förteckning över främst utomhusplacerad offentlig konst i Klippans kommun.


|}

Källor
 
 
 Skriften Skulpturpromenad i Klippan, Klippans kommun
 Statens Konstråd, Byggnadsknuten konst införskaffad 1997-2012.

Noter

Externa länkar 
 

Klippan kvarter Bågen
Skulpturer i Klippans kommun
Klippan