kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kornskruv

Kornskruv kan avse:

 Kornskruv (byggnad) – en byggnad för att lagra säd
 Kornskruv (vapen) – en anordning för att flytta kornet på ett skjutvapen
 Kornskruvmossa – en bladmossart
Dave Gibbons

David Chester Gibbons, född 14 april 1949 i London, är en brittisk serietecknare. Han är mest känd för att ha tecknat Watchmen efter manus av Alan Moore.

Referenser

Brittiska serieskapare
Födda 1949
Män
Levande personer
Urhundenvinnare
Liljeblå

Liljeblå, även kallad Arbetarservisen, var en vardagsservis som formgavs 1917 av Wilhelm Kåge och producerades av Gustavsbergs porslinfabrik.

Servisen Liljeblå presenterades på Hemutställningen 1917 i Liljevalchs konsthall på Djurgården. Det var första gången konstnärer och industrier samverkade för att skapa vackra men ändå praktiska heminredningar, som skulle vara prisvänliga för arbetare och deras familjer. Utställningen arrangerades av Svenska Slöjdföreningen (numera Svensk Form).

Till utställningen hade Kåge skapat både utställningsaffischen och vardagsservisen Liljeblå i ljus, blågrå fajans. Dekoren Liljeblå var en kombination av "Liljevalch" och "blå". 

Själva servisen som även trycktes med andra dekorer hade skapats av Wilhelm Kåge en tid innan och kallades KG. Den kom av Kåge, troligen med inspiration av Carl Westmans "arbetarmöbel", att kallas "arbetarservisen". Delar av servisen utgick från befintliga delar medan andra nyskapades av Kåge. Inspirationen kom från europeiska 1700-talsfajanser; soppterrinen var snarast en kopia av en 1700-talsmodell. Även Liljeblås dekor i flytande blått var tydligt inspirerad av 1700-talets fajanser. Dekoren var tryckt men med ett dubbeltryck i två blåa nyanser som skulle ge illussion av att dekoren var handmålad.

Den var tänkt som en billig, vacker och enkel servis för arbetarklassen. Emellertid introducerades den mitt under första världskrigets nödår, då stor fattigdom och bostadsbrist rådde (se nödbostäder i Stockholm), och för arbetarklassen blev servisen för dyr. Istället blev "Liljeblå" och andra "vardagsvaror" från Hemutställningen ett nytt mode för en formmedveten medelklass.

Gustavsberg lade ned stora resurser på att marknadsföra servisen, och det gjorde att denna servis fick mycket mer uppmärsamhet än till exempel det vid samma utställning av Edgar Böckman formgivna godset från Höganäsbolaget. Liljeblå liksom dekoren Blå Ros, även den på KG-servisen kom ut på marknaden våren 1918. Till hösten 1918 lanserades ytterligare två dekorer på samma servis, Mirza och Apollo. Båda dessa togs dock snart ur produktion. Trots att Liljeblå redan efter några år fick sjunkande föräljningssiffror hölls produktionen igång till 1936, med kompletteringsmöjligheter fram till 1939.

Efter sin medverkan på Liljevalchs engagerades Wilhelm Kåge av Gustavsbergs porslinfabrik, där han blev konstnärlig ledare. Tretton år senare skulle han lansera sin vardagsservis Pyro, som blev en stor framgång och producerades fram till 1955. Därefter har "Liljeblå" varit representerad i Nationalmuseums permanenta utställning "Den moderna formen 1900–2000".

Källor

Noter

Serviser
Svensk formgivning
Föremål i porslin
Produkter från Gustavsbergs porslinsfabrik
Simon Meisling

Simon Sørensen Meisling, född 6 oktober 1787, död 8 april 1856, var en dansk skolman och översättare.

Meisling blev student 1803 efter gymnasiestudier i Borgerdydskolen i Köpenhamn. Han utbildade sig till klassisk filolog och var översättare av grekisk och romersk poesi. Meisling är idag mest ihågkommen som latinskolerektor i Slagelse 1822–1826 och i Helsingör 1826–1839. Bland sina elever hade han H.C. Andersen. Meislings välmenta, men i detta fall illa tillämpade pedagogiska metoder gjorde skolåren 1822–1827 till den unga blivande författarens mörkaste tid. Meisling erhöll professors namn 1828.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

 

Danska skolledare
Danska klassiska filologer
Danska innehavare av professors namn
Personer i Danmark under 1800-talet
H.C. Andersen
Födda 1787
Avlidna 1856
Män
Dawp
Florian Leopold Gassmann

Florian Leopold Gassmann, född 3 maj 1729 i Most, död 21 januari 1774 var en böhmisk-tysk kompositör i övergångsperioden mellan barock och wienklassicism. Gassmann var född i Böhmen där han hade fått sin musikaliska utbildning av den lokale körledaren. Varje år från 1757 till 1762 skrev han en opera till karnevalen i Venedig, oftast till ett libretto av Carlo Goldoni. Han blev också körledare i en av Venedigs flickskolor 1757. 1763 kallades han till Wien där han fick tjänst som balettkompositör vid Josef IIs hov. 1764 blev han kejsarens kammarkompositör och därefter hovdirigent 1772. 1766 träffade Gassmann en ung Antonio Salieri som han tog med sig till Wien och utbildade i komposition. Salieri blev kvar i Wien och övertog tjänsten som kammarkompositör efter Gassmanns död 1774. 1771 grundade Gassmann Tonkünstlersozietät, vilka arrangerade de första konserterna för allmänheten i Wien. Sociteten var en social institution som speciellt värnade om änkor och barn till avlidna medlemmar. Han komponerade oratoriet La Betulia liberata vid dess grundande. Gassmanns båda döttrar, Anna Fux och Therese Rosenbaum, blev båda berömda sångerskor, utbildade av Salieri. Speciellt Therese Rosenbaum gjorde sig känd som Mozarttolkare.

Verk i urval
 50 symfonier
 26 ouvertyrer
 37 stråkkvartetter
 8 stråkkvintetter
 2 trios för flöjt, violin och viola
 10 blåsarkvintetter
 5 mässor
 22 operor
Merope (1757)
Issipile (1758)
Gli uccellatori (1759)
Filosofia, ed amore (1760)
Catone in Utica (1761)
Un pazzo ne fà cento (1762)
L'Olimpiade (1764)
Il trionfo d'amore (1765)
Achille in Sciro (1766)
Il viaggatore ridicolo (1767)
Amore, e Psiche (1767)
L'amore artigiano (1767)
La notte critica (1768)
L'Opera seria (1769)
Ezio (1770)
La Contessina (1770)
Il filosofo innamorato (1771)
Le pescatrici (1771)
I Rovinati (1772)
La casa di campagna (1773)
Arcifanfano, rè di matti (försvunnen)
L'isle sonnante (Finns endast i pianoarrangemang)

Källor

Hill, George R.: "Thematic Index" in The Symphony 1720 - 1840 Series B - Volume X, ed. Barry S. Brooks (New York & London, 1981) ISBN ?-???-?????-?
Kosman, Joshua: Gassmann, Florian Leopold  in 'The New Grove Dictionary of Opera', ed. Stanley Sadie (London, 1992)

Externa länkar

Tyska klassiska kompositörer
Personer från Most
Födda 1729
Avlidna 1774
Män
Tjeckiska klassiska kompositörer
Tjeckiska musiker under 1700-talet
Woodham Mortimer

Woodham Mortimer är en by och en civil parish i Maldon i Essex i England. Orten har 502 invånare (2001). Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Odeham.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/woodham+mortimer
 http://www.visionofbritain.org.uk/place/place_page.jsp?p_id=6984

Orter i Essex
Maldon
Domesday Book
Civil parishes i Essex
Primera B de Chile 2006

Primera B de Chile 2006 var den näst högsta serien i fotboll i Chile för säsongen 2006. Serien bestod av 12 lag och alla lag spelade mot varandra två gånger (en gånger hemma och en gånger borta) vilket innebar att serien bestod av 22 matcher per lag. Därefter gick de åtta främsta vidare till en mästerskapsserie och de fyra sämsta till en nedflyttningsserie, där lagen tog med sig alla poäng till respektive serie. Där spelade lagen ytterligare två matcher mot varandra, vilket innebar 36 matcher i mästerskapsserien och 28 matcher i nedflyttningsserien. I mästerskapsserien gick de två främsta upp till Primera División och de två näst främsta fick kvalspela mot lag från Primera División. I nedflyttningsserien flyttades det sämst placerade lagen ned.

Grundserie

Mästerskapsserie

Kvalspel

|}

Nedflyttningsserie

Se även
Primera División 2006

Källor
 RSSSF.com

2006 i Chile
Fotboll i Chile
Fotbollssäsongen 2006
Woodham Walter

Woodham Walter är en by och en civil parish i Maldon i Essex i England. Orten har 583 invånare (2001). Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Wdeham.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/woodham+walter
 http://www.visionofbritain.org.uk/place/place_page.jsp?p_id=6985

Orter i Essex
Maldon
Domesday Book
Civil parishes i Essex
Erik Johnsen

Erik Stein Johnsen, född 4 juli 1965 i Oslo, är en norsk tidigare backhoppare som tävlade för Romsås Idrettslag.

Karriär 
Erik Johnsen debuterade i världscupen på hemmaplan i Holmenkollen i Oslo 21 mars 1987. Han blev nummer 15 i första världscuptävlingen. Efter en lärorik backhopparvecka 1987/1988, blev han nummer 2 i världscuptävlingen i St. Moritz 20 januari 1988 efter dåtidens klart bästa backhoppare, Matti Nykänen från Finland. Månaden senare vann Erik Johnsen två världscuptävlingar i Norge, i Meldal 18 mars och "Holmenkollrennet" i Oslo 20 mars. Johnsen blev nummer 7 i världscupen sammanlagt säsongen 1987/1988.

Under olympiska vinterspelen 1988 i Calgary i Kanada blev Johnsen nummer 41 i f¨rsta tävlingen, i normalbacken i Canada Olympic Park. Tävlingen vanns av Matti Nykänen. I stora backen gick det bättre för Erik Johnsen. Han hade bara Nykänen före sig på resultatlistan. Nykänen vann sin andra guldmedalj i OS 16,1 poäng före Johnsen som var 0,2 poäng före bronsvinnaren Matjaž Debelak från dåvarande Jugoslavien. Erik Johnson var med i det norska laget som tävlade i stora backen. Lagtävling arrangerades för första gången i olympiska spelen. Finland vann tävlingen klart och Nykänen vann sin tredje guldmedalj under OS. Norge kämpade mot Österrike och Tjeckoslovakien om bronsmedaljen. Norge vann bronset efter silvermedaljörerna från Jugoslavien som var 8,9 poäng efter Finland och 29,4 poäng före Norge.

Efter OS-1988 fick aldrig Johnsen några större framgångar. Han hade svårt att förändra sin hoppstil till den framväxande V-stilen. Han blev nummer två i en världscuptävling i Thunder Bay i Kanada 4 december 1988 och han deltog i Skid VM 1989 i Lahtis i Finland. Där blev han 37 i normalbacken och nummer 10 i stora backen. Han var inte med i norska laghoppningslaget som tog en silvermedalj. Han hoppade i sin sista världscuptävling i Holmenkollrennet 1991 och blev nummer 45.

Litteratur 
 2007: Lengst gjennom lufta - Arne Thoresen, Leif Solbakken och Jan L. Dahl

Externa länkar 
  
 Sports Reference - Erik Johnsen
 Groruddalen.no: Boksignering med 80-tallets storhoppere 

Norska backhoppare
Olympiska silvermedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Norge
Norska olympiska silvermedaljörer
Norska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Idrottare från Oslo
Födda 1965
Levande personer
Män
Doddinghurst

Doddinghurst är en en by och en civil parish i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 2 780 invånare (2001). Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Doddenhenc.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/doddinghurst
 http://www.visionofbritain.org.uk/place/place_page.jsp?p_id=6682

Orter i Essex
Civil parishes i Essex
Brentwood
Domesday Book
Kelvedon Hatch

Kelvedon Hatch är en by och civil parish i Brentwood i Essex i England. Orten hade  invånare år 2019. Parish har  invånare (2001). Byn nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Kal- / Kelenduna.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/kelvedon+hatch

Orter i Essex
Brentwood
Domesday Book
Civil parishes i Essex
Mountnessing

Mountnessing är en by och en civil parish i Brentwood i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km öster om huvudstaden London. Orten har 1 132 invånare (2001).

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/mountnessing

Orter i Essex
Civil parishes i Essex
Brentwood
Stondon Massey

Stondon Massey är en by och en civil parish i Brentwood i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 748 invånare (2001).

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/stondon+massey

Orter i Essex
Civil parishes i Essex
Brentwood
Kravnivåer för försvarsmaktens personal

Kravnivåer för försvarsmaktens personal bestämmer vilka minimikrav som ställs på olika militära och civila befattningar i försvaret avseende civil och militär utbildning, yrkeserfarenhet, psykiska arbetsförhållanden, fysisk arbetskapacitet och övriga krav som måste tillgodoses för att arbetet överhuvudtagen skall kunna utföras. 

Källa:

Referenser

Försvarsmakten
Terma (servis)

Terma var en flamfast vardagsserie som skapades av Stig Lindberg och tillverkades av Gustavsbergs porslinsfabrik mellan åren 1955 och 1979.

"Terma" presenterades på Helsingborgsutställningen 1955 tillsammans med Spisa Ribb och var ugnssäker. Med "Terma" tog Lindberg upp en äldre idé som lanserades av hans föregångare Wilhelm Kåge på Stockholmsutställningen 1930, nämligen en ugnssäker servis som passade både för matlagning och servering, den hette Pyro och producerades fram till 1955. 

"Terma" var en vidareutveckling av denna tanke. Serien skulle vara flamsäker och termochockbeständig, alltså tåla temperaturskillnaden mellan den heta spisen och kallt vatten utan att spricka. Utvecklingen gjordes i samarbete med AGA och materialet i "Terma" utgjordes av novarlit, ett keramiskt material som tålde stora temperaturväxlingar och som patenterades av Gustavsberg i många länder. Serien "Terma" hade brun glasyr och  bestod av  tio delar, däribland stekpanna, fat, grytor samt kannor och blev mycket populär. Tillagnings- och serveringskärl i ett var i tiden. Idag är "Terma" representerat i Nationalmuseets permanenta utställning "Den moderna formen 1900-2000".

Källor
, sida 93
Stig Lindberg
Serviser
Svensk formgivning
Föremål i keramik
Produkter från Gustavsbergs porslinsfabrik
Österreichischer Skiverband

Österreichischer Skiverband bildades 1905 och ansvarar för Alpin skidåkning, längdskidåkning, backhoppning, skidskytte, nordisk kombination, Snowboard, freestyle, flygande kilometern, telemark, Skicross, Figl/Short Carving, Grasski och handikappskidåkning. 1990 valdes Peter Schröcksnadel till ordförande, och ersatte då Karl Heinz Klee som valdes 1974.

Ett dotterbolag till ÖSV,  Austria Skiteam Handels und Beteiligungs GmbH, förfogar över fem andra dotterbolag:

 Austria Ski Nordic Veranstaltungs GmbH (100 %igt dotterbolag)
 Austria Ski WM und Großveranstaltungs GmbH (100 %)
 Austria Ski Veranstaltungs GmbH (100 %)
 Bergisel Betriebs GmbH (100 %)
 Gesport Gesellschaft für Sportmedizin (76 %)

2003 hade ÖSV en budget på 36,34 miljoner Euro.

Källor

Externa länkar 
 Website des ÖSV
 ÖSV - Bundes Ski Akademie St. Christoph am Arlberg

Idrottsförbund bildade 1905
Idrottsförbund i Österrike
Skidförbund
Udo Undeutsch

Udo Undeutsch, född den 22 december 1917 i Weimar, död den 16 februari 2013 i Köln, var en tysk psykolog med specialisering på vittnespsykologi. Undeutsch var en av pionjärerna inom det forskningsområde som kallas utsageanalys, alltså att en målsägandes eller ett vittnes utsaga eller berättelse om en påstådd händelse analyseras i detalj för att bedöma tillförlitligheten.

Undeutsch studerade psykologi vid Jena universitet. Han promoverades 1940 och året efter erhöll han sin psykologlegitimation. 1946 började han undervisa i psykologi som docent vid universitetet i Mainz. 1951 utsågs han till professor vid Kölns universitet och han blev 1963 prefekt (chef) vid Kölns universitets psykologiska institution.

1981 fick Undeutsch Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (Bundesverdienstkreuz).

Undeutsch förespråkade användandet av lögndetektorer.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Deutsche Nationalbibliothek (på tyska)

Tyska psykologer
Personer från Weimar
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1917
Avlidna 2013
Män
Toyota Publica

Toyota Publica är en personbil som tillverkades av den japanska biltillverkaren Toyota i två generationer mellan 1961 och 1978.

Toyota Publica P10/P20

Toyota Publica P10
I mitten av 1950-talet gick de japanska myndigheterna ut med en anmodan till landets biltillverkare att ta fram en enkel och billig folkbil. Toyotas svar var Publica, en liten tvådörrarsbil med fyra sittplatser som introducerades sommaren 1961. Bilen hade en luftkyld tvåcylindrig boxermotor. Toyota hade övervägt framhjulsdrift men för att förenkla konstruktionen och hålla ned kostnaderna blev den bakhjulsdriven med stel bakaxel upphängd i längsgående bladfjädrar. Konstruktörerna använde mycket lättmetaller och plaster för att reducera vikten. Under de första åren utökades antalet karossvarianter med en kombi, en cabriolet och även en liten pick up. För att hålla priset lågt var utförandet mycket enkelt, men kundernas smak och köpkraft hade förändras. Det var först sedan en bättre utrustad Deluxe-version introducerats 1963 som försäljningen tog fart.

P10-modellen använde varken Toyota- eller Toyopet-namnen utan såldes endast som Publica.

Toyota Publica P20
1966 kom den uppdaterade P20 med större motor. Cabrioleten fick även den starkare versionen med dubbla förgasare från Sports 800. Bilen såldes nu under namnet Toyota Publica.

Versioner:

Toyota Publica P30

Våren 1968 kom den nya Publica P30. Bilen såg ut som en mindre version av Toyota Corolla med kortare hjulbas. Förutom boxermotorn fanns även en större radfyra från Corolla. Modellen exporterades även som Toyota 1000. I samband med en uppdatering 1972 försvann den ursprungliga boxern som inte kunde anpassas till hårdare krav på avgasrening.

Tillverkningen av personbilarna upphörde 1978, men pick up-modellen fortsatte tillverkas fram till 1988.

Versioner:

Toyota Publica Starlet P40
1973 presenterades coupén Publica Starlet. Senare tillkom även en fyrdörrars sedan.
 Se vidare under huvudartikeln Toyota Starlet.

Källor

Referenser

Externa länkar
 History of Toyota. 

 
Publica
Bakhjulsdrivna fordon
Toyota Sports 800

Toyota Sports 800 är en sportbil som tillverkades av den japanska biltillverkaren Toyota mellan 1965 och 1969.

Toyota Sports 800
Toyota hade visat en futuristisk prototyp till en liten sportbil på bilsalongen i Tokyo 1962. Produktionen av den mer modest formgivna Sports 800 startade tre år senare. Bilen var baserad på Publica-modellen men hade en större och starkare motor med dubbla förgasare. Bilen fanns även med en avtagbar taksektion som lämnade en targabåge som skydd vid rundslagning.

Källor
 histomobile.com

Referenser

Externa länkar
 Toyota Sports 800. 

Sports
Bakhjulsdrivna fordon
Toyota Century

Toyota Century är en lyxbil som tillverkats av den japanska biltillverkaren Toyota i tre generationer.

Toyota Century VG20/30/40

Toyota Century var en vidareutveckling av Crown Eight. Bilen var avsedd för den japanska eliten, såsom höga företagsledare och regeringstjänstemän, inklusive premiärministern samt hovet. Den enda egentliga konkurrenten på den slutna japanska bilmarknaden var Nissan President. Stora delar av bilen tillverkades för hand och modellen lämnades näst intill oförändrad under tre decennier. De enda större förändringar som genomfördes var när den manuella växellådan försvann i mitten av 1970-talet och att V8-motorn förstorades i två omgångar. Under 1990-talet byggdes även en längre version med hjulbasen förlängd till 301 cm.

Versioner:

Toyota Century GZG50

1997 kom en helt nykonstruerad Century, vars kaross är en kopia av företrädaren. Bilen har en V12-motor på fem liter. Effekten på 280 hk kommer av en frivillig gräns som gällde för japanska biltillverkare vid tiden för introduktionen. Centuryn är fortfarande främst en bil för officiella sammanhang. Privatpersoner köper snarare en Lexus LS.

Toyota Century UWG60

Den tredje generationen Century presenterades i oktober 2017 och försäljningen startade året därpå. Bilen har en hybriddrivlina från Lexus med V8-motor på fem liter i kombination med två elmotorer.

Källor

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats. 
 Toyota Century på YouTube. 

Century
Bakhjulsdrivna fordon
Salve

Salve kan avse:

 Salve (TV-program) – ett svenskt sommarlovsprogram på SVT från 1997
 Salvestaden – en kopia utanför Kalmar av en medeltida stad

Geografi

Italien 

 Salve, Apulien, kommun, Apulien, Provincia di Lecce, 

Robotskapade Italienförgreningar
Matjaž Debelak

Matjaž Debelak född 27 augusti 1965 i Braslovče i Untersteiermark (slovenska Spodnja Štajerska), är en slovensk tidigare backhoppare som tävlade för dåvarande Jugoslavien.

Karriär 

Matjaž Debelak debuterade i världscupen 22 december 1985 i Chamonix i Frankrike. Han blev nummer 8 i sin första världscuptävling. Debelak tävlade 5 säsonger i världscupen. Hans bästa säsong var säsongen 1986/1987 då han blev nummer 20 sammanlagt. Hans bästa resultat i deltävlingar är två femteplatser, i Große Olympiaschanze i Garmisch-Partenkirchen (under tysk-österrikiska backhopparveckan) 1 januari 1987 och i Ōkurayama-backen i Sapporo.

Debelak deltog i Skid-VM 1987 i Oberstdorf i förbundslandet Bayern i det dåvarande Västtyskland. Han blev nummer 28 i stora backen och nummer 23 i normalbacken. I Skid VM 1989 i Lahtis i Finland blev han nummer 28 i stora backen och nummer 6 i normalbacken. Han var endast 2,9 poäng från sista pallplatsen.

Matjaž Debelaks höjdpunkt i karriären var tävlingarna under olympiska spelen 1988 i Calgary i Kanada. Han startade i stora backen i Canada Olympic Park och låg på en nionde plats efter första omgången. Matti Nykänen var bäst i båda omgångarna och vann guldet med god marginal, men Debelak hade det näst bästa hoppet i andra genomkörningen och vann bronsmedaljen, endast 0,2 poäng efter silvermedaljören Erik Johnsen från Norge. I lagtävlingen dagen efter låg Jugoslavien på andra plats efter första genomkörning. Jugoslaverna (Primož Ulaga, Matjaž Zupan, Matjaž Debelak och Miran Tepeš) var bäst i andra omgången, men Finland hade för stort försprång och vann guldet 8,9 poäng före Jugoslavien. 

I världscupsäsongen hade Matjaž Debelak svårt att nå toppresultatet och avslutade sin backhoppskarriär efter världscuptävlingen i Gstaad i Schweiz 9 februari 1990. Han blev nummer 56 i tävlingen.

Utmärkelser 

 1988: Matjaž Debelak blev vald till Årets manliga idrottare i Slovenien för sina insatser under OS i Calgary.

Externa länkar 
 
 Sports Reference - Matjaž Debelak

Jugoslaviska backhoppare
Olympiska silvermedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Jugoslaviska olympiska bronsmedaljörer
Jugoslaviska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Personer från Braslovče
Levande personer
Födda 1965
Män