kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre Tillman

Pierre Tillman, född 2 mars 1987 i Örebro, är en svensk fotbollsspelare som bland annat spelat för Varbergs BoIS.

Karriär
I ungdomsåren representerade han Skyllbergs IK.

Tillman har oftast spelat som central innermittfältare och anses vara en slitvarg, med fin högerfot. Under åren i Varbergs BoIS FC slog Tillman ofta hörnor och frisparkar.   

Efter 7 år i Varberg valde Tillman att bli fotbollsproffs i Indien och klubben Chennaiyin FC. Tyvärr hamnade han i tvist med klubben och blev den första spelaren att anmäla en klubb i Indien Super League, för att ha blivit illa behandlad, då klubben var sen att betala hans kontraktspengar och klubben ej följde FIFA-reglerna FIFA TMS.

Tillman spelar sedan säsongen 2021 i SK Argo i Göteborg. Division 6-laget från stadsdelen Majorna föll tungt i kvalet till division 5 2021 vilket gjorde att mittfältaren tog ett upphåll säsongen 2022. Nu är han dock tillbaka på mitten för Majornas skönaste gäng och hittills har det blivit 14 matcher (5 mål och 13 assist) under säsongen 2023. 

Rykten florerade om att Tillman var på väg tillbaka ut i proffslivet efter ett lyckat träningsläger i spanska Lloret de Mar med SK Argo inför säsongen 2023. Det verkar dock som förhandlingarna föll samman då Tillmans krav på att även klubbkamraten Mathias Sondell skulle erbjudas kontrakt inte godtogs av spanjorerna.

Källor
Pierre Tillman på lagstatistik.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i Chennaiyin FC
Spelare i Varbergs GIF
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Spelare i Superettan
Spelare i Indian Super League
Födda 1987
Levande personer
Män
Idrottare från Örebro
Svenska idrottare under 2000-talet
Jomala kyrka

Jomala kyrka i Jomala på Fasta Åland är tillägnad Sankt Olof och ligger alldeles vid ett stort järnåldersgravfält. Kyrkan har länge ansetts vara den äldsta på Åland.
Jomala kyrka är moderkyrka för Jomala församling. Kyrkans namn är ett tydligt bevis på de ursprungliga finska, kristna invånarna i denna del av Åland.

Historia 
Det finns många tecken på platsen som vittnar och kyrklig aktivitet under tidigt 1200-tal. Däremot är det inget som tyder på en tidigare träkyrka. Två kalkstensskulpturer, Jomalalejonet och ett litet ansikte, är från samma tid.

Kyrkobyggnaden 
Jomala kyrka är byggd av röd granit med inslag av kalksten och spåntäckt tak. Kyrkan tillkom i sin första form under tidigt 1200-tal.  I den tidigaste kyrkan låg torn (1280-tal), långhus och kor i en linje från väster till öster och alla tre var bredare än långa. Efter flera ombyggnader under 1800-talet fick kyrkan en ovanlig T-formad lösning, där en nordsydlig tvärarm byggts till öster om långhuset samt en sakristia som tillkommit öster om denna tvärarm.

Väggmålningar 
Kyrkan fick sina unggotiska väggmålningar i gult, blått, grönt och rött under 1280-talet. Bland annat finns Yttersta domen återgiven på långhusets västgavel.

Inventarier 
 Ett krucifix från Gotland från senare delen av 1200-talet.
 En Mariaskulptur från cirka 1300 som ändrats till Sankta Anna. 
 En Mariaskulptur med Jesusbarnet.
 Fragment av ett baltiskt altarskåp från 1400-talet.
 En dopfunt från Gotland från mitten av 1200-talet.
Den moderna glasmålningen i vapenhuset föreställer Sankt Olof och är en gåva av konstnären Ture Bengtz.

Orgel
På 1870-talet byggde Zachariassen en orgel. Den stod tidigare på en läktare i väster som är riven.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Jomala församling
 Ålands kyrkor – text och bilder

Byggnader och anläggningar i Jomala
Kyrkobyggnader på Åland
Sevärdheter på Åland
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Martin Wegelius

Martin Wegelius, född 10 november 1846 i Helsingfors, död 22 mars 1906, var en finländsk tonsättare och musikpedagog.

Biografi 
Wegelius blev student 1864, filosofie magister 1869, ägnade sig därefter åt musikteoretiska studier och komposition samt studerade i Wien och Leipzig, framför allt under ledning av Ernst Richter. Sedermera verkade han i Helsingfors som musiklärare, sånglärare och ledare för Akademiska Sångföreningen och för Sällskapet Muntra Musikanter samt var 1878–79 andre kapellmästare vid Finska operan. 

Wegelius, som var verksam vid grundläggandet av Helsingfors musikinstitut, blev, då denna anstalt i september 1882 öppnades, dess organisatör och dess direktor, vilken plats han till sin död innehade, varjämte han vid institutet handhade undervisningen i bland annat musikens teori och komposition samt körsång. 

Som kompositör anslöt sig Wegelius huvudsakligen till den tyska romantiska skolan. Största delen av hans kompositioner tillhör det vokala området: kantater för kör och orkester (Den 6 Maj, 1878, Julnatten, 1878, Promotionsmarsch med kör, 1882), körer a cappella (Till skogs en liten fågel flög, Aftonsång, 1890, Roddaren, 1891, Kung Liljekonvalje, Här nere), sånger vid piano (Karin Månsdotters vaggvisa) samt en mängd körbearbetningar av finländska folkvisor, både svenska och finska. Bland hans instrumentalkompositioner kan nämnas Ouverture till Daniel Hjort (1872) och Rondo quasi fantasia (1873). 

Även som skriftställare verkade Wegelius för det musikaliska livets höjande i Finland. Han var musikreferent i Helsingfors Dagblad och Finsk Tidskrift, publicerade uppsatser även i andra tidningar och tidskrifter samt utgav bland annat Lärobok i allmän musiklära och analys (1888–89), Hufvuddragen af den vesterländska musikens historia från den kristna tidens början till våra dagar (1891-93), Kurs i tonträffning (1893–95) och Lärobok i homofon sats, generalbas (1897). 

Wegelius var 1904–06 medlem av styrelsen för Svenska litteratursällskapet i Finland. Från 1904 var han ledamot av Musikaliska akademien i Stockholm. Han utövade, framför allt som direktor och lärare vid Helsingfors musikinstitut och som läroboksförfattare, stort inflytande på den finländska musikutvecklingen.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Dikter av Martin Wegelius vid Svenska litteratursällskapet i Finland  
 Martin Wegelius i 375 humanister 6.5.2015, humanistiska fakulteten vid Helsingfors universitet.

Finländska klassiska kompositörer
Finländska musikpedagoger
Finländska kördirigenter
Finländska läroboksförfattare
Svenskspråkiga läroboksförfattare
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Musiker från Helsingfors
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Födda 1846
Avlidna 1906
Män
Ugglan
Johannes Wegelius den äldre

Johannes Wegelius, född okänt år i Seinäjoki, Österbotten, död 1725 i Tyrvis, var en finländsk präst.  Han var far till Johannes Wegelius.

Wegelius, som var bondson, blev student i Uppsala och Åbo 1680, utnämndes 1685 till collega superior vid trivialskolan i Uleåborg och 1689 till kyrkoherde i Pudasjärvi. 

Wegelius angavs av kaplanen i församlingen, Johan Keckman, som blivit förbigången vid kyrkoherdeämbetets tillsättande, för konsistorium för att bland annat ha bevekat sina åhörare att hylla Lars Ulstadius svärmiska läror. Vid en av Johannes Gezelius förrättad biskopsvisitation i början av 1691 tillades nya anklagelser, och ehuru Wegelius inför ett extra konsistorium i Uleåborg sade sig godkänna kyrkans lära i enlighet med bekännelseskrifterna, med vilken de förklaringar han hämtat ur Johann Arndts, Philipp Jacob Speners och August Hermann Franckes skrifter inte stod i strid, dömdes han, under åberopande av särskilda omständigheter, bland annat att han korresponderat med Lars Ulstadius, Peter Schaefer och Olof Ulhegius, till suspension från tjänsten, på vilket kungens stadfästelse utverkades. 

Genom besvär i revisionsväg hos kungen utverkade Wegelius dock ett utslag av den 8 september 1692, enligt vilket han skulle få återinträda i prästämbetet, så snart han blivit vederbörligen examinerad och inlämnat en skriftlig försäkran om sin renhet och ståndaktighet i den evangeliska läran. Han utnämndes 1693 till kaplan i Pemar, 1697 till kyrkoherde i Tyrvis samt 1707 till kontraktsprost. 

Under Stora ofreden flydde Wegelius 1713 till Torneå och Lappland, varifrån han 1722 återvände till sitt pastorat. Han var i Finland den förste representanten för den spenerska pietismen. Aktstycken rörande hans process är publicerade av Jacob Tengström i "Handlingar till upplysning af Finlands kyrkohistoria".

Källor

Externa länkar 
 

Finländska präster
Födda okänt år
Avlidna 1725
Män
Ugglan
Johannes Wegelius den yngre

Johannes Wegelius, född 14 juni 1693 i Stockholm, död 13 maj 1764 i Uleåborg, var en finländsk präst och andlig skriftställare. Han var son till Johannes Wegelius.

Wegelius blev student vid Åbo akademi 1709, flydde under Stora ofreden med sina föräldrar till Sverige, besökte Uppsala akademi och prästvigdes 1720. Han blev kaplan i Enontekis samma år, nådårspredikant i Tyrvis efter faderns död 1725, lärare i Torneå med rektors titel samma år, kyrkoherde i Uleåborg 1757 och slutligen prost. 

Wegelius brann liksom fadern av iver att främja en varmare kristendom. För att vinna saligheten fordrades, enligt hans mening, bättring, som bestod inte endast i att undvika synden, utan även framför allt i en sådan förändring av sinnet och hjärtat, som leder till, att man avskyr syndiga böjelser och begär. Tanken på brytning med den bestående statskyrkan var honom främmande, varför han inte heller blev utsatt för förföljelser från dess sida. 

Wegelius postilla, Se pyhä evangeliumillinen valkeus taivaallisesa opisa ja pyhäsä elämäsä (två delar, Stockholm 1747–49, tredje upplagan 1848; svensk upplaga med titeln "Evangelii heliga ljus" 1853–56), har varit en av det finländska folkets mest använda andaktsböcker. Hans Yxi tarpellinen coetus ja tutkistelemus rippiväen cansa (1762, En behövlig prövning och rannsakning med skriftefolk) utkom i en rad upplagor.

Källor

Finländska präster
Personer i Finland under 1700-talet
Födda 1693
Avlidna 1764
Män
Ugglan
Författare från Stockholm
Präster från Stockholm
Disneyland Park

Disneyland Park är en nöjespark och den ursprungliga parken i Disneyland Resort Paris, utanför Paris i Frankrike som invigdes 12 april 1992.

Parken består av fem olika zoner och sammanlagt 49 åkattraktioner på en yta av 57 hektar. Varje zon har sitt eget utseende och tema. Zonerna är Frontierland (Gränslandet), Adventureland (Äventyrslandet), Fantasyland (Fantasilandet), Discoveryland (Upptäcktslandet) och Main Street USA (Storgatan USA). I närheten av Disneyland Park finns även sju Disneyhotell.

Under 2011 hade parken 10 990 000 besökare, vilket gör den till den mest besökta nöjesparken i Frankrike och Europa, och den femte mest besökta i världen.

Namnändringar
Parken har ändrat namn ett antal gånger sedan öppnandet 1992.

1Till maj 1994 2Juni till september 3Oktober 1994 till februari 2002 4Mars 2002

Parkens olika områden
I parken finns 49 attraktioner i fem olika tema-områden, placerade runt ett centralt torg i mitten av parken, framför Le Château de la Belle au Bois Dormant (Törnrosas slott). Från denna mittpunkt strålar ett antal gångvägar ut och genom de olika områdena. Runt parkens yttre gräns löper en järnväg, Disneyland Railroad, som har stationer i vart och ett av områdena utom i Adventureland.

Main Street USA 
Main Street USA är den stora huvudgatan i Disneyland Park som sträcker sig från huvudentrén till Town Square. Längs med gatan finns i huvudsak mest affärer. Man kan åka längs hela gatan med häst och vagn eller polisbil. Main Street USA ska föreställa huvudgatan i en amerikansk stad på 1920-talet.

Frontierland 
Frontierland ska föreställa västra USA på 1800-talet (Vilda Västern). På det området finns också en av parkens tre stora berg- och dalbanorna, Big Thunder Mountain Railroad, som är uppbyggd som en gruva med ett tåg som rusar genom berget. Mitt i Frontierland finns en stor sjö där hjulångarna Molly Brown och Mark Twain kör rundturer.

Åkattraktioner
 Legends of the Wild West
 Big Thunder Mountain Railroad
 Phantom Manor
 Mark Twain Riverboat
 River Rogue Keel Boats
 Rustler Roundup Shootin' Gallery
 Pocahontas Indian Village
 Woody's Roundup Village
 Chaparral Theatre
 Disneyland Railroad

Adventureland 
I Adventureland finns den andra av de tre berg- och dalbanorna, Indiana Jones and Temple of Peril är belägen på det området. Ingången till Adventureland ska efterlikna staden Agrabah där disneyfiguren Aladdin lever i filmen Aladdin. Det finns även en ö som heter Adventure Isle, där det finns en lekplats.

Fantasyland 
Fantasyland är den största delen av Disneyland och den med flest attraktioner. In dit kommer man genom ett slott som ser ut som det i disneyfilmen Törnrosa. I Fantasyland finns det som Disney kallar för "allt det magiska" ur deras klassiker.

Discoveryland 
Discoveryland ska föreställa framtiden och här finns den tredje av berg- och dalbanorna på Disneyland, Space Mountain: Mission 2. En annan åkattraktion är Buzz Lightyear Laser Blast där man åker omkring i rymden och skjuter på måltavlor med laserpistol.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

 Disneyland Paris officiella webbplats
 Google Maps (Satellitbilder)

Temaparker i Frankrike
Bob Donaldson

Robert "Bob" Donaldson (född 27 augusti 1868, död 28 april 1947) var en skotsk fotbollsspelare som spelade som anfallare.

Bob spelade för Airdrieonians och Blackburn Rovers innan han gick med i Newton Heath år 1892. Han gjorde 66 mål på 147 matcher för Newton Heath. Hans första mål kom den 3 september 1892 mot Blackburn Rovers, detta var även klubbens första mål i en liga, någonsin. Det dröjde dock bara två år tills Newton Heath degraderades till andradivisionen.  Efter sina år i Newton Heath spelade han 3 säsonger till i klubbarna Luton Town, Glossop North End och Ashford United, 1 säsong var. 

År 1900 pensionerade han sig från fotbollen.

Referenser 

Skotska fotbollsspelare
Födda 1868
Avlidna 1947
Män
Spelare i Airdrieonians FC
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Luton Town FC
Spelare i Glossop North End AFC
Spelare i Ashford United FC
Chen Ran

Chen Ran (kinesiska: 陈染, pinyin: Chén Rǎn), född 1962, är en kinesisk författare.

Chen Ran blev uppmärksammad under 1990-talet för sina noveller med individualistisk och feministisk inriktning. Flera av hennes berättelser har filmatiserats. Romanen Privatliv utkom i svensk översättning år 2012.

Bibliografi (utgivet på svenska)
Solskenet i munnen, novell i antologin Kina berättar: Solskenet i munnen: 10 noveller, 2003, översättning: Anna Gustafsson Chen Libris
Privatliv, 2012, översättning: Anna Gustafsson Chen  Libris

Källor
Världslitteratur.se

Kinesiska författare under 2000-talet
Kinesiskspråkiga författare
Födda 1962
Personer från Peking
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Levande personer
Shin Kyung-sook

Shin Kyung-sook, född 12 januari 1963, är en sydkoreansk författare. 

Hon föddes i en liten by på landsbygden i södra Sydkorea men har bott större delen av sitt liv i Seoul. Hon debuterade 1985 och har tilldelats ett stort antal litterära priser i sitt hemland. 2012 blev hon den första korean och första kvinna som tilldelades Man Asian Literary Prize för romanen Ta hand om min mor som blivit en stor internationell framgång, utgiven i 23 länder.

Bibliografi (utgivet på svenska)
Ta hand om min mor, 2012 Libris

Referenser 

Världslitteratur.se

Sydkoreanska författare
Koreanskspråkiga författare
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Korea
Trudovik

Trudoviker (av ryska trud, arbete, möda) var ett politiskt parti i Ryska imperiet, som till ett antal av omkring 80, huvudsakligen bönder, läkare, lärare och advokater, bildades i den första duman av Aladjin, Anikin, Zjilkin, Bondarev, Sjaposjnikov och Onitsko. 

Partiet stod till vänster om Kadettpartiet och ivrade denna för agrariska reformer samt höjande av det kroppsarbetande och intelligenta proletariatets ställning genom allmän rösträtt. Efter deltagande i förhandlingarna i Viborg häktades flera av gruppens ledare. På ett möte i Imatra i oktober 1906 utvidgades partiets program, och en centralkommitté tillsattes med 32 filialer i Ryssland, vilka utövade livlig folkupplysningsverksamhet. I den andra duman räknade partiet 55 ledamot samt 34 anhängare av bondeförbundet, och på en kongress i Terijoki den 17 februari 1907 beslutades, att partiet skulle gå samman med bondeförbundet.

Källor

Historiska politiska partier i Ryssland
Ugglan
Jacob Grundels hus

Jacob Grundels hus ligger i kvarteret Överkikaren vid  Södermalmstorg 6 på Södermalm i Stockholm. Byggnaden påbörjades på 1640-talet för borgmästaren Jacob Grundel d.ä. och fullbordades 1669 efter ritningar av arkitekt Johan Tobias Albinus. Fastigheten är q-märkt.

Historik

Husen i fonden av Södermalmstorg uppfördes i samband med Södermalms stadsplanering som började 1641 (se även Stormaktstidens första stadsplan). Då planlades Malmtorget (nuvarande Södermalmstorg) regelbundna form och härifrån drogs två gatusträckningar i rät vinkel till varann: Hornsgatan mot väst och Götgatan mot syd. Dessa skulle bli stommen i stadsplanen för Södermalm.

Jacob Grundel d.ä., borgmästare i Stockholm från och med 1636, hade erhållit denna tomt som ersättning för en tidigare, på grund av gaturegleringen förlorad tomt. Huset hör till de äldsta bevarade stenhusen på Södermalm och började byggas på 1640-talet. 
Efter Grundels död 1667 köpte affärsmannen Henrik Tun (senare adlad Rosenström) det påbörjade huset. Genom honom fick huset 1669 sitt nuvarande utseende. Då utfördes en påbyggnad med en våning efter ritningar av arkitekt Johan Tobias Albinus. 1910 genomfördes ombyggnader och restaureringar med Ernst Stenhammar som arkitekt. Det lilla palatset har bevarat ett entréparti av sandsten med arkadmotiv i två våningar samt en stor, svängd trappa som härrör från husets ursprungstid.

Se även
 Johan Skyttes hus, grannhuset till höger
 Hans Marschalcks hus, grannhuset till vänster

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Dan Jönsson

Dan Jönsson, född 1963 i Rotterdam, är svensk författare, kulturjournalist och kritiker som bland annat skrivit för Dagens Nyheter, Aftonbladet, Sydsvenskan, 20TAL och medarbetar i Sveriges Radios OBS! Kulturkvarten. han är känd för att ha utvecklat litterära resereportage, som i Kontinentaldrift, där han besöker ett Europa i förfall. han har också hårt kritiserat Moderna Museet för att vara Stockholmsfixerat.

Bibliografi
2012 – Ingenmansland – Ett år på Sveriges baksida (baserad på besök i tolv svenska orter)
2012 – Estetisk rensning – bildstrider i 2000-talets Sverige (essäbok)
2014 – Kontinentaldrift – resa genom ett Europa i förvandling (reportage- och essäbok)
2016 – Mister Olof. En spökhistoria (roman)
2020 – Paradisgenen – Fyra utopiska horisonter (essäbok)

Referenser

Svenska journalister under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Män
Födda 1963
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Rotterdam
Grigorij Uljanov

Grigorij Karpovitj Uljanov (ryska: Григорий Карпович Ульянов), född 25 september 1864 i Kuzjaevo Kuznetskogo i guvernementet Saratov, död 23 januari 1943, var en rysk politiker.

Uljanov blev skollärare och invaldes 1906 i första duman, i vilken han stiftade trudovikernas parti, till vars vänstra flygel han hörde. Efter dumans upplösning deltog han i utfärdandet av manifestet i Viborg och utgav en politisk broschyr till sina valmän 1907.

Källor

Григорий Карпович Ульянов

Ryska politiker under 1900-talet
Födda 1864
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Progress M-55

Progress M-55 () eller som NASA kallar den, Progress 20 eller 20P, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 21 december 2005 och dockade med ISS den 23 december. Farkosten lämnade rymdstationen den 19 juni 2006 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2005 i Ryssland
Rymdfartsåret 2005
Rymdfartsåret 2006
Internationella rymdstationen
Ekeby by

Ekeby by är en radby i Vänge socken, Uppsala kommun. Ekeby by är sedan 1997 ett byggnadsminne.

Byn idag 
Ekeby by är en så kallad "dubbel radby" vilket innebär att den har en ringgata som omringar byn och en rak bygata, mellangatan, som skär rakt igenom den. Utanför ringgatan finns några torp, en väderkvarn och en smedja. De äldsta husen är från 1700-talet. Det allra äldsta huset är troligen den så kallade Karlssongården som används som hembygdsgård av Vänge hembygdsförening.

Utanför Karlssongården står en "spelmansbänk" av konstnären Anna Erlandsson för att hedra riksspelmannen Hjort Anders Olsson som bodde i Vänge en period.

Historia 
Byn omtalas första gången 1299 ('in villa Ekiby') då Sko kloster bytte till sig en gård i Ekeby av Andreas And. Troligen är det även denna by som omtalas i det skyddsbrev som påven Honorius III 1221 utfärdade för Sankta Maria kyrka i Östra Aros gods, som bland annat omfattade en gård i Ekeby ('in villa Fekebi'). Det kan dock avse Ekeby i Bondkyrka socken.

Byn omfattade 1540-1569 två mantal frälse, två mantal biskopsjord (från 1551 frälse) och mantal kyrkojord (prebende).

1997 blev Ekeby by ett byggnadsminne.

Källor 
 Det medeltida Sverige 1:2 Tiundaland.

Referenser 

Orter i Uppsala kommun
Byggnadsminnen i Uppsala kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Progress M-56

Progress M-56 () eller som NASA kallar den, Progress 21 eller 21P, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 24 april 2006 och dockade med ISS den 26 april. Farkosten lämnade rymdstationen den 19 september 2006 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2006 i Ryssland
Rymdfartsåret 2006
Internationella rymdstationen
Aleksandr Ulybysjev

Aleksandr Dmitrievitj Ulybysjev (ryska: Александр Дмитриевич Улыбышев), född 13 april (gamla stilen: 2 april) 1794 i Dresden, död 5 februari (gamla stilen: 24 januari) 1858 i Nizjnij Novgorod, var en rysk musikskriftställare.

Ulybysjev tjänstgjorde till 1831 i ryska utrikesministeriet och slog sig vid tsar Nikolaj I:s tronbestigning i ro på sitt lantgods vid Nizjnij Novgorod. Ulybysjev väckte uppseende genom Nouvelle biographie de Mozart (1843; översatt till tyska 1847, till svenska av Johan Thomas Byström, I–III, 1850–51), ett spirituellt och entusiastiskt skrivet arbete, i vilket författaren dock genom sin ensidiga beundran för Wolfgang Amadeus Mozart lät förleda sig att nedsätta dennes både föregångare och efterföljare, särskilt Ludwig van Beethoven, vilket ådrog honom ett skarpt angrepp av Wilhelm von Lenz i "Beethoven et ses trois styles". Ulybysjev svarade i Beethoven, ses critiques et ses glossateurs (1857) med att ytterligare skärpa sin ståndpunkt, men framkallade därigenom en sådan storm av pamfletter, att grämelsen däröver enligt François-Joseph Fétis åsikt påskyndade hans död.

Källor

Ryska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1794
Avlidna 1858
Män
Ugglan
Ekeby, Rasbo socken

Ekeby är en by i Rasbo socken, Uppsala kommun.

Byn omtalas i skriftliga handlingar första gången 1291 ('in Echiby'), då Uppsala domkyrkas fabricia har en gård i Ekeby jämte en utgjord, som sålts till kaniken Rutger. Byn omfattade 1540-68 två mantal frälse samt en skatteutjord, fram till 1554 lydande under byn Kallesta, därefter under byn Årby.

Källor 
 Det medeltida Sverige 1:3 Tiundaland

Orter i Uppsala kommun
Brott mot trosfrid

Brott mot trosfrid är ett brott enligt finländsk lag och var fram till 1970 ett brott enligt svensk lag.

Finland
I Finland finns bestämmelser om brott mot trosfrid i Strafflagens 17 kapitel 10 paragrafen. Lagbestämmelserna gäller offentliga uttalanden respektive störande eller hotfullt uppträdande.

Straffet är böter eller fängelse i högst sex månader.

Sverige 
Lagbestämmelser om trosfrid gällde i Sverige åren 1949–1970 och ersatte den gamla lagen om hädelse, för att även omfatta andra religioner än kristendom. 

Lagen avskaffades eftersom yttrandefriheten tillmättes högre vikt.

Se även 
 Religionsbrott

Källor

Fotnoter

Brott
Yttrandefrihet
Finlands lagar
Religion i Finland
Religion i Sverige
Sverige under 1900-talet
Svensk rättshistoria