kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yoni Bloch

Yoni Bloch, född 11 augusti 1981, är en låtskrivare och rocksångare från Israel.

Uppväxt

Bloch växte upp i Beer Sheva och vid 17 års ålder flyttade med sin familj till Lehavim. Han började ta pianolektioner när han var 6 år gammal, lärde sig själv att spela gitarr och trummor, och vid 14 började skriva låtar och att komponera musik. 

Hans konstnärliga resa började på webbplatsen Bama Hadasha ("ny fas"), som ger lovande artister att publicera sina arbeten inom prosa, poesi, bildkonst, musik, etc. dotter till ordföranden i skivbolag NMC hörde Blochs låtar på plats och presenterade musiken till sin far. I en kort stund, var Blochs sånger hörs i radion. Idag är han en mycket framgångsrik musiker.

Album  

Hans första album Ulay Ze Ani ("Kanske är det Me") släpptes 2004. De flesta låtarna hade publicerats tidigare på hemsidan Bama Hadasha. Den musikaliska stilen av albumet är melodisk rock, och låtarna flyttade från rytmiska sånger till lugna och tysta sådana. Låtarna var skrivna på ett humoristiskt atmosfär, vilket uttrycktes antingen i texter eller i melodin. De flesta låtarna skrevs av Barak Feldman och komponerad av Bloch. 

I juni 2007 Bloch släppte sitt andra album Hergelim Rayym("Bad Habits").

Bloch var en domare på 5:e säsongen av den israeliska versionen av American Idol - "Kochav Nolad". 

Den 19 november 2008 släppte Bloch sitt tredje album Al Mi Ani Oved ("Vem är det jag lurar").

Diskografi  
Ulay Ze Ani, "אולי זה אני" ("Kanske är det jag") (2004) 
- Albumet innehåller singeln "Makirs Oto", "מכיר אותו" ("Känn Honom") bland annat. 
Hergelim Rayym, "הרגלים רעים" ("Bad Habits") (2007) 
- Albumet innehåller singlarna "Achraiut", "אחריות" ("ansvar"), "Nof Acher", "נוף אחר" ("Annan Synvinkel"), "Siba La'azov", "סיבה לעזוב" ("Anledning att Lämna ") och titelspåret. 
Al mi Ani Oved, "על מי אני עובד" ("Vem är det som jag lurar?") (2008) 
- Albumet innehåller singeln "Ahava Rechoka", "אהבה רחוקה" ("Distant Kärlek"), "Hakin'a" ("Svartsjuka").

Startup  
Yoni är även grundare och VD för bolaget Interlude.

 

Födda 1981 
Israeliska låtskrivare
Israeliska rocksångare
Män 
Levande personer
Personer från Be'er Sheva
Personer i Israel under 2000-talet
Mirko Alilović

Mirko Alilović, född 15 september 1985 i Ljubuški i SFR Jugoslavien (nuvarande Bosnien och Hercegovina), är en kroatisk handbollsmålvakt. Han spelade 164 landskamper för Kroatiens landslag från 2008 till 2018.

Klubbar 
  HRK Izviđač (2000–2005)
  CB Ademar León (2005–2010)
  RK Celje (2010–2011)
  Veszprém KC (2011–2018)
  SC Pick Szeged (2018–)

Externa länkar 

 
 Mirko Alilović på sports-reference.com 
 Mirko Alilović på Kroatiens handbollsförbunds webbplats 

Levande personer
Födda 1985
Män
Kroatiska handbollsmålvakter
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kroatien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Kroatiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kroatien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2012
Personer från Ljubuški
Spelare i MKB Veszprém KC
Spelare i RK Celje
Spelare i SC Szeged
Courtois

Courtois är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alphonse Courtois
 Antoine Courtois (1770-1855), fransk instrumentmakare 
 Bernard Courtois (1777–1838), fransk kemist 
 Guillaume Courtois (1626–1679), fransk konstnär
 Gustave Courtois (1852–1923), frank konstnär
 Jacques Courtois (1621–1676), fransk konstnär
 Juliette Bussière Laforest-Courtois (1789–1853), haitisk pedagog och journalist
 Marie Courtois (1655–1703), fransk miniatyrmålare
 Stéphane Courtois (f. 1947), fransk historiker
 Thibaut Courtois (f. 1992), belgisk fotbollsspelare 

Franska efternamn
2-Klorfenol

2-Klorfenol eller o-klorfenol är en kemisk förening med summaformeln C6H5ClO.

Struktur
Ämnet är en klororganisk förening och ett derivat av fenol.

Användningsområden
Liknande föreningar används som desinfektionsmedel och bekämpningsmedel. Just den här föreningen har få användningsområden, men är ett intermediat i polyklorering av fenol.

Se även
klorfenol
diklorfenol
triklorfenol
2,4-diklorfenol

Källor

Klororganiska föreningar
Fenoler
Desinfektionsmedel
Antoine de Courtin

Antoine de Courtin, född 1622, död 1685, var en fransk-svensk diplomat.

Courtin kom till Sverige 1645 med Pierre Hector Chanut och blev på dennes rekommendation sekreterare först hos drottning Kristina och senare hos Karl X Gustav samt adlades 1651. Från 1654 var han flera år svensk resident i Paris men utträdde senare ur Sveriges tjänst och skickades 1661 som fransk handelsagent till Stockholm, där han 1662 slöt ett handelsfördrag. 1663 lämnade han Sverige och skall senare ha varit president i något franskt ämbetsverk.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska diplomater
Svenska diplomater under 1600-talet
Födda 1622
Avlidna 1685
Män
Guillaume Courtois

Guillaume Courtois, kallad Il Borgognone, född den 20 januari 1626 i Saint-Hippolyte, död den 15 juni 1679 i Rom, var en fransk målare, bror till Jacques Courtois.

Courtois var elev till Pietro da Cortona, men under starka intryck av Carraccierna och Carlo Maratti målade han i huvudsak religiösa tavlor. I Nationalmuseum finns en honom tillskriven Jesus hos Maria och Marta.

Bilder

Källor

Externa länkar

Födda 1626
Avlidna 1679
Män
Franska målare
Personer från Doubs
Barockmålare
Eduard Koksjarov

Eduard Aleksandrovitj Koksjarov (), född 4 november 1975 i Krasnodar i dåvarande Sovjetunionen, är en rysk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (vänstersexa).

Eduard Koksjarov spelade 226 landskamper och gjorde 1 110 mål för Rysslands landslag. Han blev turneringens skyttekung i VM 2001 och har blivit uttagen till all star-laget i samband med VM 2001, VM 2003, VM 2005, EM 2006 och VM 2007.

Från 2017 till 2020 var han förbundskapten för Rysslands herrlandslag. 2016–2017 var han sportchef i mordmakedoniska RK Vardar då de 2017 blev Champions League-mästare. Från oktober till december 2019 var han tränare för RK Vardar.

Meriter

Klubblagsmeriter 
 Champions League-mästare 2004 med RK Celje
 Europeisk supercupmästare 2004 med RK Celje
 Slovensk mästare nio gånger (2000, 2001, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 och 2010) med RK Celje
 Slovensk cupmästare sex gånger (2000, 2001, 2004, 2006, 2007 och 2010) med RK Celje
 Rysk mästare två gånger (2012 och 2013) med GK Tjechovskije Medvedi

Landslagsmeriter 
 U21-VM 1995 i Argentina:  Guld
 VM 1997 i Japan:  Guld
 VM 1999 i Egypten:  Silver
 EM 2000 i Kroatien:  Silver
 OS 2000 i Sydney:  Guld
 VM 2001 i Frankrike: 6:a
 VM 2003 i Portugal: 5:a
 EM 2004 i Slovenien: 5:a
 OS 2004 i Aten:  Brons
 VM 2005 i Tunisien: 8:a
 EM 2006 i Schweiz: 6:a
 VM 2007 i Tyskland: 6:a
 OS 2008 i Peking: 6:a
 EM 2012 i Serbien: 15:e

Externa länkar 

Ryska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2000
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ryssland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Födda 1975
Män
Levande personer
Ryska handbollsspelare
Personer från Krasnodar
Världsmästare i handboll
Ryska handbollstränare
Spelare i RK Celje
Spelare i GK Tjechovskije Medvedi
Shanghais maglevtåg

Shanghais maglevtåg, (förenklad kinesiska: 上海磁浮示范运营线; traditionell kinesiska: 上海磁浮示範運營線; pinyin: Shànghǎi Cífú Shìfàn Yùnyíng Xiàn; bokstavlig översättning "Shanghai Magnetic Levitation Demonstration Operation Line") är ett maglevtåg i Shanghai i Kina. Maglevtågen trafikerar sträckan Shanghai Pudong International Airport och Longyang Road, en 30 km lång sträcka som avverkas på strax över 7 minuter. Banan är av typen Transrapid. Högsta hastigheten under resan är 431 km/h.

Externa länkar
 Officiell webbplats
 International Maglev Board Shanghai

Järnvägslinjer i Kina
WP:Projekt Kina
Transport i Shanghai
Marko Vujin

Marko Vujin (serbisk kyrilliska: Марко Вујин), född 7 december 1984 i Bačka Palanka i dåvarande SFR Jugoslavien, är en serbisk handbollsspelare. Han är 2,00 meter lång, vänsterhänt och spelar i anfall som högernia. Han har under sin karriär spelat för RK Sintelon, Dunaferr SE, Veszprém KC, THW Kiel, Sporting CP, RK Vardar och SC Szeged.

Klubbar 
  RK Sintelon (–2003)
  Dunaferr SE (2003–2007)
  Veszprém KC (2007–2012)
  THW Kiel (2012–2019)
  Sporting CP (2019–2020)
  RK Vardar (2020–2021)
  SC Szeged (2021)

Meriter 
 Cupvinnarcupmästare 2008
 Ungersk mästare: 5 (2008, 2009, 2010, 2011, 2012)
 Ungersk cupmästare: 5 (2007, 2009, 2010, 2011, 2012)
 Tysk mästare: 3 (2013, 2014, 2015)
 Tysk cupmästare: 1 (2013)
 EM-silver 2012 i Serbien

Externa länkar 

Serbiska handbollsspelare
Ungerska mästare i handboll
Tyska mästare i handboll
Spelare i MKB Veszprém KC
Spelare i THW Kiel
Handbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i RK Vardar
Spelare i SC Szeged
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Serbien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2012
Födda 1984
Levande personer
Män
Camilla Lagerqvist

Camilla Anne Elisabeth Lagerqvist, född 26 juli 1967 i Uppsala, är en svensk författare av ungdomsböcker och romaner. Hon är utbildad journalist på Poppius journalistskola. Hennes första ungdomsbok Det brinner i mitt huvud handlar om en pojke som har ADHD. Hennes bok Cirkusflickan har under 2011 översatts och getts ut på franska med titeln L'enfant de cirque.

År 2014 kom den första boken i en serie om andra världskriget för ungdomar. Boken handlar om Maja, Ben och Hilde som bestämmer sig för att starta motståndsgruppen Svarta rosorna för att kämpa mot nazisterna. Den första delen i serien, som är i fyra delar, heter Uppdraget och för den fick Lagerqvist Nils Holgersson-plaketten 2015.

Året därpå kom boken Den vita döden som handlar om trettonåriga Julia som har tuberkulos och vårdas på ett sanatorium i Småland. 2017 kom den första delen i serien Blodsvänner som utspelar sig i Uppsala på 1930-talet och kretsar kring Statens institut för rasbiologi och vad de utsatte människor för. Camilla har även skrivit Amerikaäventyret som är en serie i fyra delar som handlar om fjortonåriga Ingrid som emigrerar till Amerika i början på 1900-talet för att leta efter sin försvunna syster Hedvig.

2021 kom den första delen i en ny historisk äventyrsserie, Hemmet för bortrövade barn som handlar om Adam som såldes på auktion som liten och som tack vare ett arv får chansen att hjälpa andra utsatta barn.

Bibliografi 
 Kvinnohuset 2008
 Det brinner i mitt huvud 2009
 Cirkusflickan 2010
 Rädda honom 2012 
 Svarta rosorna - Uppdraget 2014
 Svarta rosorna - Isbarnen 2015
 Svarta rosorna - Förrädarna 2015 
 Den vita döden 2016 
 Svarta rosorna - Dödsdömda 2016
 Spetälskesjukhuset 2017
 Blodsvänner 1. Försvunnen 2017
 Blodsvänner 2. Vittnet 2017
 Blodsvänner 3. Bortförda 2018
 Mordön 2018
 När kastanjer spricker 2018
Snöstorm och kanelhjärtan: Fyra juliga berättelser (en av fyra författare) 2018
 Pojken i graven 2019
 Dödens Tivoli 2020
 Pärlor av glas 2020
Flykten till Amerika 2020
Försvunnen i New York 2020
Gömd på Manhattan 2021
Barnhemmet i Brooklyn 2021
Hemmet för bortrövade barn: Planen 2021
Hemmet för bortrövade barn: Pojke 265 2022
Mörka julnätter 2022

Priser och utmärkelser 
 Sandviken kommuns kulturstipendium, 2011
Region Gävleborgs kulturpris, 2015
Nils Holgersson-plaketten, för Uppdraget, 2015
 Lars Bucans kulturpris, 2017
 Gunvor Göranssons kulturstiftelses Stora Kulturpris, 2017

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Kvinnor
Levande personer
Födda 1967
Gustave Courtois

Gustave-Claude-Étienne Courtois, född den 18 mars 1852 i Pusey, Haute-Saône, död den 25 november 1923 i Neuilly-sur-Seine, var en fransk målare.

Biografi 
Courtois utställde Arkimedes död, Orfeus (1876), Narcissus (1877), Kurtisanen Lais i helvetet (1878), Dante och Vergilius i helvetet (1880), Atalas begravning (1884), Mater dolorosa (1887), Minne från Venedig (1889), Figaro ur pjäserna Barberaren i Sevilla och Figaros bröllop med flera. Courtois målade dessutom bilder i Odéonteaterns foajé samt många porträtt.

Curtois undervisade även vid Académie Colarossi. Bland hans elever där märks Eva Bonnier.

Galleri

Referenser

Noter

Vidare läsning  
 

Födda 1852
Avlidna 1923
Män
Franska porträttmålare
Personer från Haute-Saône
Riddare av Hederslegionen
Nils Axelsson

Nils Axelsson kan åsyfta:

Nils Axelsson (krigskommissarie)
Nils Axelsson (fotbollsspelare) (1906–1989) – en svensk fotbollsspelare
Francisco Gomez de Sandoval y Rojas, 1:e hertig av Lerma

Francisco Gomez de Sandoval y Rojas, 1:e hertig av Lerma, markis av Denia, född 1553 i Tordesillas, död 17 maj 1625 i Valladolid, var en spansk statsman och kardinal. 

Han förvärvade som förste stallmästare hos infanten Filip, dennes ynnest och blev vid hans tronbestigning (1598) utnämnd till hertig av Lerma och förste minister. Han och hans gunstling Rodrigo Calderón fortsatte trots Spaniens utmattning och med ringa framgång Filip II:s politik. En flotta av 50 fartyg, som Francisco 1599 låtit utrusta mot England, skingrades av storm, och en expedition till irländarnas understöd 1602 misslyckades, vadan han måste sluta fred med England, 1604. Den långvariga striden mot Nederländerna avbröts 1609 genom ett tolvårigt stillestånd, varigenom provinsernas självständighet erkändes.

Med Frankrike slöts 1612 ett giftermålsfördrag. I Spaniens inre angelägenheter visade Lerma lika stor oförmåga som i de yttre. Genom moriskernas utdrivande 1609 fick industrin och jordbruket en obotlig knäck; därjämte råkade handel och lagskipning på förfall. Under allt detta samlade han emellertid stor rikedom. Utsatt för folkets hat och även av sin egen son, hertigen av Uceda, anklagad hos konungen, förvisades han 1618 från hovet. Samma år utnämndes han till kardinal.

Källor

Externa länkar

Spanska hertigar
Spanska kardinaler
Födda 1553
Avlidna 1625
Män
Ugglan
Filip II:s hov
Filip III:s hov
Spanskt hovfolk
Gunstlingar
Le roi est mort, vive le roi!

Le roi est mort, vive le roi!, Konungen är död, leve konungen!, är ett häroldsrop, som i det gamla monarkistiska Frankrike brukade höjas inför folkskaran, så snart en regerande konung avlidit. Uttrycket användes första gången vid Karl VII:s tronbestigning 1422, men övergick tidigt till vara återkommande vid tronskiften även utanför Frankrike.

Enligt Nordisk familjebok betecknar ropet i överförd betydelse ofta människors benägenhet att hylla den härskande, den framgångsrike, men överge den döde, den besegrade. En annan tolkning är att kungaämbetet (ofta metonymiskt kallad för kronan eller tronen) i en arvsmonarki är aldrig vakant, utan ständig och permanent, oberoende av individen som för stunden innehar det.

Referenser 

Ugglan
Ord och fraser på franska
Monarki
Leif Svanström

Leif Svanström, född 30 oktober 1943, död 29 januari 2023, var en svensk läkare och specialist i socialmedicin.

Svanström var professor i socialmedicin vid Karolinska institutet i Stockholm. Han var prefekt för Institutionen för Folkhälsovetenskap vid Karolinska Institutet och tidigare ledare av forskargruppen i skadeprevention och säkerhetsfrämjande arbete. Svanström ägnade sig åt policyutveckling och beskrivs som grundaren av Safe Community-rörelsen. Han ledde International Safe Community Certifying Centre - en NGO för skadeprevention och certifiering av kommuner på global nivå.

Leif Svanström organiserade den första världskonferensen i olycksfall och skadeprevention i Stockholm 1989 och var sedan dess medlem i Internationella organisationskommittén för de följande nio konferenserna. 

Leif Svanström blev nominerad till Nobels fredspris år 2015.

Leif Svanström var gästprofessor vid Shandung University, Jinan, Kina och vid Ajou University, Suwon, Sydkorea och blev nominerad till samma funktion vid universitetet i Skopje, Makedonien. Svanström var författare till närmare 1 200 artiklar och många läroböcker i socialmedicin, epidemiologi och säkerhetsfrämjande arbete.

Källor
KI - Institutionen för folkhälsovetenskap
https://web.archive.org/web/20110718011632/http://ki.se/ki/jsp/polopoly.jsp?d=29623&a=45946&l=en

Noter

Svenska professorer i socialmedicin
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Svenska läroboksförfattare
Födda 1943
Avlidna 2023
Män
Svenska läkare under 1900-talet
Svenska läkare under 2000-talet
Risto Pelkonen

Risto Lauri Agathon Pelkonen, född 19 augusti 1931 i Idensalmi, är en finländsk läkare. 

Pelkonen, som är specialist i inre medicin och endokrinologi samt innehar specialkompetens i försäkringsmedicin, blev medicine och kirurgie doktor 1963 och var docent vid Helsingfors universitet 1967–1996. Han tjänstgjorde vid Helsingfors universitetscentralsjukhus (HUCS) 1960–1994, bland annat som specialistläkare i endokrinologi 1968–1973 och 1975–1980 samt som avdelningsöverläkare 1980–1994. Han blev läkare vid Försäkringsbolaget Varma 1964 och var överläkare där 1970–1996. Hans skrifter behandlar främst binjure- och hypofyssjukdomar. Han har engagerat sig särskilt för diabetesproblem i forsknings- och patientorganisationer. 

Pelkonen tilldelades professors titel 1991 och blev arkiater 1995. Som arkiater har han deltagit livligt i diskussioner rörande etiska problem i läkarverksamhet och forskning med tungt vägande uttalanden i tal och skrift samt vinnlagt sig om fostran av unga läkare. Han blev hedersdoktor vid Tammerfors universitet 2000. Sedan 1992 är han ledamot av Finska Vetenskapsakademien.

Källor

Finländska arkiatrer
Finländska internmedicinare
Finländska endokrinologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer från Idensalmi
Finländska innehavare av professors namn
Födda 1931
Män
Levande personer
Ledamöter av Finska Vetenskapsakademien
Chasmaporthetes

Chasmaporthetes är ett utdött släkte av hyenor som levde mellan äldre pliocen och senare pleistocen.

Släktet uppkom för cirka 4,9 miljoner år sedan och dog ut för ungefär 780 000 år sedan, det existerade alltså i uppskattningsvis 4,12 miljoner år. Chasmaporthetes utvecklades troligen av släkten som Thalassictis eller Lycyaena som under miocen levde i Eurasien, den äldsta kända arten är C. borissiaki. De flesta arterna av Chasmaporthetes stannade i samma region eller vandrade till Afrika. En enda art, C. ossifragus, vandrade som enda hyena överhuvudtaget över en landbro till Nordamerika och hade där ett utbredningsområde som sträckte sig främst över dagens Arizona och Mexiko.

Släktet hade mer ett hundliknande utseende och påminde mer om dagens jordvarg än om de mera vanliga hyenorna i underfamiljen äkta hyenor (Hyaeninae). Extremiteterna var smalare och Chasmaporthetes hade inte lika bra förmåga att bryta ben.

Arternas ben inuti extremiteterna var smala som ben av geparden, deras tänder var likaså smala och liknade mer kattens tänder. Det antas att Chasmaporthetes levde i öppna landskap och att de jagade på dagen. Arten C. lunensis som levde i Europa tävlade med Acinonyx pardinensis (en stor släkting till geparden) om samma föda. Enligt uppskattningar jagade den till exempel en liten gasell (Gazella borbonica) eller en liten antilop (Procamptoceras brivatense). Den nordamerikanska C. ossifragus liknade främst C. lunensis men hade robustare klor och tänder. Det antas att den jagade större murmeldjur (Paenemarmota) och att den konkurrerade med den mera vanliga arten Borophagus diversidens som tillhör hunddjuren.

Referenser

Noter 

Hyenor
Hyaenidae
International Ornithological Congress

International Ornithological Congress (IOC) är den äldsta och mest omfattande internationella serien med möten för ornitologer. Kongressen organiseras av International Ornithological Committee, en grupp med ungefär 200 ornitologer. Den första kongressen hölls i Wien den 16-23 april 1884 där man bland annat avhandlade ett förslag till en internationell fågelskyddslag och ett förslag om att upprätta ett nätverk av fågelstationer över hela jorden. Man avhandlade även tamhönsens härstamning och möjligheterna att höja standarden inom fjäderfäavel. Följande kongresser hölls oregelbundet fram till 1926, och därefter har de hållits var fjärde år, förutom två uteblivna kongresser under och direkt efter andra världskriget. IOC är en av de stora auktoriteterna inom taxonomiska frågor vad gäller fåglarnas systematik.

Lista
 1884 - Wien, Österrike
 1891 - Budapest, Ungern
 1900 - Paris, Frankrike
 1905 - London, Storbritannien
 1910 - Berlin, Tyskland
 1926 - Köpenhamn, Danmark
 1930 - Amsterdam, Nederländerna
 1934 - Oxford, Storbritannien
 1938 - Rouen, Frankrike
 1950 - Uppsala, Sverige
 1954 - Basel, Schweiz
 1958 - Helsingfors, Finland
 1962 - Ithaca, New York, USA
 1966 - Oxford, Storbritannien
 1970 - Haag, Nederländerna
 1974 - Canberra, Australien
 1978 - Berlin, Tyskland
 1982 - Moskva, Sovjetunionen
 1986 - Ottawa, Kanada
 1990 - Christchurch, Nya Zeeland
 1994 - Wien, Österrike
 1998 - Durban, Sydafrika
 2002 - Peking, Kina
 2006 - Hamburg, Tyskland
 2010 - Campos do Jordão, Brasilien
 2014 - Tokyo, Japan
 2018 - Vancouver, Kanada

Noter

Externa länkar
 International Ornithological Congress
 www.worldbirdnames.org - IOC:s lista över alla världens fåglar 
 www.worldbirdnames.org - IOC:s klassificering 

Ornitologi
Återkommande evenemang med premiär 1884
LSL

LSL är en treställig förkortning med flera olika betydelser:

 Leicestershire Senior League
 Loti
 Leisure Suit Larry
Arkan Asaad

Arkan Asaad, född 1 december 1980 i Kirkuk i den kurdiska delen av norra Irak, är en svensk författare och flerfaldig svensk mästare i OS-grenen taekwondo. I januari 2011 romandebuterade Asaad med Stjärnlösa nätter, en delvis självbiografisk roman som berör manlig hederskultur.

Biografi 
Arkan Asaad föddes 1980 i staden Kirkuk i Kurdistan i norra Irak. År 1984 flyttade familjen till Sverige.

Asaad är före detta elitidrottare i svenska landslaget samt flerfaldig svensk mästare i taekwondo. Han blev uttagen till OS-kvalgruppen inför Peking 2008. Asaad hade 2015 fjärde dan av svarta bältet.

Han har studerat vid Stockholms filmskola och arbetat med radio i P1 och P3.

År 2011–2012 samarbetade Asaad med Rikspolisstyrelsen och Östergötlands län i ett riksomfattande arbete kring boken Stjärnlösa nätter och föreläsningarna, om frågan "Rätten att få välja sitt liv". År 2011 köpte filmbolaget HOBAB filmrättigheterna till Stjärnlösa nätter och Asaad skrev manuset. År 2013 blev han uttagen till change leader av barnrättsorganisation och stiftelsen Reach For Change. År 2014 grundade han den ideella organisationen Right 2 Choose som utbildar kring tvångsäktenskap, mänskliga rättigheter och rätten att själv få välja sitt liv. År 2015 satt Asaad i Kulturrådets arbetsgrupp för litteraturstöd till skönlitteratur. 

Asaad läste in Stjärnlösa nätter som ljudbok, vilken nominerades till Stora Ljudbokspriset 2012.

Bibliografi 
2011 – Stjärnlösa nätter
2014 – Blod rödare än rött
2018 - Bortom solens strålar

Priser och utmärkelser 
 2011: Teskedsordens bokpris  för Stjärnlösa nätter
 2012: Sveriges Radios novellpris för Gift mot sin vilja
 2012: Klas de Vylders stipendium för Stjärnlösa nätter
 2012: Grant's True Tales stipendium för Stjärnlösa nätter
Utsedd till Change Leader av stiftelsen Reach for Change 2013.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Officiell webbplats

Födda 1980
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Kurder i Sverige
Män
Levande personer
Sommarvärdar 2015