kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Boromma Trailokanat

Somdet Phra Ramesuan Boromma Trailokanat Bopit (thai:สมเด็จพระราเมศวรบรมไตรโลกนาถบพิตร), född 1431, död 1488 var kung av Ayutthaya 1448-1488. Han var också känd som Phra Chao Chang Pueak (thai:พระเจ้าช้างเผือก).

När Kung Boromaraja II dog 1448 blev prins Ramesuen, som redan var guvernör i P'itsanulok, kung under titeln Boromma Trailokanat. 
Han föddes 1431 under kriget med Kambodja, och var bara 17 år gammal när han tillträdde som regent. Boromma Trailokanat var mycket religiös, och en av hans första åtgärder var att omvandla sina föregångares kungliga paviljonger till tempel, där stoftet av Kung Rama T'ibodi I, vars kropp hade mumifierats, kremerades. Innan Kung Trailokanat tillträdde hade alla provinser styrts mer eller mindre oberoende av varandra. De hade sina egna arméer, egen finansiering och inrikespolitik. Kung Trailokanat beslutade därför att centralisera rikets styrning genom att separera civil och militär administration. Han utnämnde då sina ministrar för respektive departement. 

För civiladministrationen bildades fem departement:
Inrikesdepartementet, ansvarigt under premiärminister
Departementet för lokal styrning i Ayot'ia
Finansdepartementet
Jordbruksdepartementet
Departementet för Kunglig hushållning inkl. administrering av lagar

För den militära administrationen inrättades en särskild minister, som under sig hade de olika militära grenarna, vars titlar än idag är officiella, t.ex. P'ya Shriharat Dejo, P'ya Ramk'amheng, etc.
Under Kung Trailokanats tid som regent legislerades 1454 en klasslag, Sakdi Na, vilket innebar att varje man tilldelades landområden i förhållande till deras ställning i samhället. Storleken på dessa landområden varierade från 4 000 till 1 000 tunnland för de ledande ställningarna och ned till 10 tunnland för vanligt folk. Detta satte ett bestämt värde på den enskilde, som t.ex. om han blivit botlagd för någon förseelse, stod boten i en bestämd relation till hans Sakdi Na, och om kompensation skulle betalas ut vid dödsfall eller skada, beräknades ersättningen efter samma skala. För de högre uppsatta tjänstemännen utgjorde deras lön av Sakdi Na. De förväntades kunna leva på det de kunde producera på sitt landområde, och fick därför inga löner.

Referenser

 A history of Siam, av W.A.R. Wood

Personer i Thailands historia
Män
Thailands regenter
Födda 1431
Avlidna 1488
Regelbundet yttre mått

Regelbundet yttre mått är ett koncept inom matematik, mer specifikt måtteori. Ett regelbundet yttre mått är ett mått om varje mängd kan approximeras med en mätbar mängd.

Definition
I måtteori är ett yttre mått  i rummet  regelbundet om det för varje  finns en -mätbar mängd  så att
.

Om  och  är regelbundnet kan man visa att  är -mätbar om och endast om 

.

Borelregelbundna yttre mått
Om  är ett topologiskt rum så är ett yttre mått  i  ett Borelregelbundet yttre mått om det för varje  finns en Borelmängd  så att
.

Exempel
Yttre Lebesguemåttet och Yttre Hausdorfmåttet är regelbundna och Borelregelbundna.

Se även
 Yttre mått

Måtteori
Metriskt yttre mått

Ett metriskt yttre mått är en typ av yttre mått i metriska rum.

Formell definition
Om  är ett metriskt rum så är ett yttre mått  metriskt om
 

implicerar att

för alla . 

I metriska rum är ett yttre mått metriskt om och endast om det är Borel.

Exempel
Yttre Lebesguemåttet och yttre Hausdorffmåttet är metriskt.

Se även
Yttre mått

Måtteori
Mätbar funktion

En mätbar funktion är inom matematiken en speciell sorts funktion mellan mätbara rum som bevarar mätbarheten.

Formell definition
 
Låt  och  vara mätbara rum.

En funktion  är mätbar om

 

för alla .

Man kan också säga att en funktion är -mätbar eller -mätbar.

Notera att man inte behöver ha något mått definierat på rummen för att avgöra om en funktion är mätbar.

Lebesguemätbar funktion 
Om  kan man också säga att en mätbar funktion är Lebesguemätbar.

Borelfunktion 
Låt 

Om X är ett topologiskt rum,  och  så kallas en mätbar funktion 

 

för Borelfunktion. 

Eftersom Borelmängder är genererad av öppna mängder kan man bevisa att en funktion  är en Borelfunktion om och endast om

,  och  .

är Borelmängder för alla öppna mängder 

Alternativt, en funktion  är en Borelfunktion om och endast om

är Borelmängder för alla .

Exempel
Alla kontinuerliga funktioner i  är Lebesguemätbara och Borelfunktioner.

Se även
Mått
Borelmängd
Lebesgueintegration

Källor
G.B. Folland, Real analysis: Modern techniques and their applications, Second edition, Wiley interscience, (1999)

Måtteori
László Almásy

László Ede Almásy de Zsadány et Törökszentmiklós, född 22 augusti 1895 i Bernstein im Burgenland i Österrike-Ungern, död 22 mars 1951 i Salzburg, var en ungersk greve, motorist, flygare, upptäcktsresande, scoutledare och militär. Almásy var förebild till huvudpersonen i Michael Ondaatjes roman Den engelske patienten från 1992 vilken filmatiserades 1996 som Den engelske patienten.

Biografi 
Almásy tillhörde en adlig familj. Hans far var zoologen och etnografen Györgu Almásy. Mellan 1911 och 1914 utbildades den yngre Almásy i Eastbourne i Storbritannien.
Under första världskriget tjänade Almásy i det österrikisk-ungerska flygvapnet. Efter kriget, mellan november 1921 och juni 1922, bodde Almásy i Eastbourne och var även medlem i Eastbournes flygklubb.

Almásy stödde kung Karl av Österrike i dennes strävan att installera sig som kung av Ungern. Bland annat flög han kung Karl till Österrike. 1921 började Almásy arbeta åt den österrikiska bilfirman Steyr Automobile i Szombathely i Ungern. Han blev även racerförare för företaget och vann flera bilrallyn åt Steyr. Under samma tid organiserade han även jaktresor i Egypten för européer. 

1926 reste han från Egypten till Sudan längs floden Nilen och blev direkt intresserad av området. Han återkom senare dit för att åka bil och jaga. Han fortsatte att undersöka olika platser i öknen och 1929 provkörde han Steyrfordon i Sahara samt ledde en ökenexpedition med två Steyrlastbilar. 

År 1932 lämnade Almásy det legendariska Zerzura (Fåglarnas oas) tillsammans med tre britter, sir Robert Clayton, kommendören Penderel och Patrick (Pat) Clayton. De fick stöd för sin expedition av prins Kemal el Din. Expeditionen använde både bilar och flygplan. De hade som syfte att registrera förtecknade förhistoriska fyndplatser, bland andra Simmargrottan i Uweinat och Gulf Kebir. Grottorna var redan kända av beduiner, men dessa ska ha undvikit grottorna. Ibland gick de dock in i dem, då de eftersökte försvunnen boskap. 1933 hävdade Almásy att han funnit Zerzuras tredje dal i Wadi Talh. Under expeditionen upptäckte han även Magyarabstammen i Nubien, vars medlemmar talade arabiska men som antogs vara ättlingar till ungerska soldater som tjänade i den osmanska armén på 1600-talet. 

Almásy gick från självlärd till seriös upptäcktsresande. Han fick smeknamnet Abu Ramla ("Sandens Fader") av sina beduinvänner. År 1932 dog Almásys tidigare sponsor Clayton, emellertid inte vid en kraschlandning vilket är fallet i Ondaatjes roman, utan av infektionssmitta genom ökenfluga i regionen Gulf kebir. 

Almásy skrev ner några av sina äventyr i boken Az ismeretlen Szahara (Det okända Sahara). Boken utgavs i Budapest 1934. I boken redogjorde Almásy för sina mest sensationella upptäckter.

Källor 

 
Män
Födda 1895
Avlidna 1951
Ungersk adel
Ungerska upptäcktsresande
Personer från Burgenland
Milan Nedić

Milan Nedić (Милан Недић), född 2 september 1878 i Grocka, Furstendömet Serbien, död 4 februari 1946 i Belgrad, Jugoslavien, var en serbisk militär och politiker. Han var under andra världskriget regeringschef för den marionettregering som av Nazityskland sattes upp i det ockuperade Jugoslavien.

Biografi
Nedić deltog i Balkankrigen och första världskriget.

Efter Nazitysklands ockupation av Jugoslavien i april 1941 utsågs Nedić till regeringschef för de delar av Serbien som de själva ockuperade. Den tyske militäre befälhavaren, Luftwaffe-generalen Heinrich Danckelmann, utsåg serben Nedić som regeringschef i ett försök att lugna ner det serbiska motståndet. Nedić försökte minimera det serbiska motståndet för att minimera de serbiska offren, Wehrmacht avrättade 50 civila för varje sårad soldat och avrättade 100 civila för varje dödad soldat.

Hösten 1944 flydde Nedić med tyskarna undan Titos styrkor. Han arresterades i Österrike och överlämnades av britterna till partisanerna. Enligt officiella rapporter begick Nedić självmord i februari 1946.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 Paris, Edmond, Genocide in Satellite Croatia, 1941-1945: A record of racial and religious persecutions and massacres. American Institute for Balkan Affairs 1961.

 
Födda 1878
Avlidna 1946
Män
Serbiska militärer
Personer från Belgrad
Personer som begått självmord
Ornella Vanoni

Ornella Vanoni, född 22 september 1934 i Milano, är en italiensk sångerska.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats (på italienska)
 

Födda 1934
Italienska sångare
Kvinnor
Levande personer
Indiska legionen

Indiska Legionen (Azad Hind Legion, Indische Freiwilligen Legion 950/Legion "Freies Indien") var en militär styrka som stred på axelmakternas sida under andra världskriget, främst i Europa. Den grundades av den indiske politikern Subhas Chandra Bose 1941. Indiska Legionen hade främst icke-stridande uppgifter, bland annat vid Atlantvallen.

Legionen blev i augusti 1944 överflyttad från tyska armén till Waffen-SS. Nya namnet på styrkan var Indische Freiwilligen Legion der Waffen SS. Legionen deltog i småstrider i Frankrike och Nederländerna 1944. Legionen drogs undan då soldaterna var rädda för att bli avrättade som förrädare om den brittiska armén tillfångatog dem.

Referenser 

Indiska militära enheter under andra världskriget
Indiens militär
Nicholas Medforth-Mills

Ej att förväxla med hans morfars farbror prins Nicholas av Rumänien (1903–1978)

Nicholas Michael de Roumanie Medforth-Mills (eller prins Nicholas av Rumänien), född 1 april 1985 i Meyrin strax utanför Genève i Schweiz. Han är son till prinsessan Elena av Rumänien och Dr. Robin Medforth-Mills.

Nicholas har gått på Shiplake College i Henley-on-Thames.
Familjen flyttade till England efter Nicholas födelse, och hans yngre syster Elisabeta Karina föddes i Newcastle-upon-Tyne.

Referenser

Externa länkar 
 Royal House of Romania
 Genealogy of the Royal Family of Romania
 The Peerage

Rumäniens kungligheter
Män
Födda 1985
Levande personer
Argenta (keramik)

Argenta (efter latinets argentum, 'silver') är en keramikserie med konst- och prydnadsföremål från Gustavsbergs porslinsfabrik 1930 till 1970-tal. Serien med silverdekorationer mot grön glasyr räknas till ett typiskt uttryck för Swedish grace och art deco.

Historik 

Argenta formgavs av fabrikens konstnärlige ledare Wilhelm Kåge (1889–1960) och visades första gången på Stockholmsutställningen 1930. Argenta blev snabbt en försäljningssuccé. 

De första föremålen målades av Kåge själv, men snart byggdes en Argenta-avdelning upp som i slutet av 1930-talet hade 30 anställda målare, gjutare och drejare. Argenta visades i London 1931, i New York 1936 och blev en signaturprodukt för Gustavsberg. Grön Argenta var den stora produkten, men även ovanligare röda, bruna och blå versioner tillverkades. En ljusare variant kallades Argenta Celadon. Inga andra typer än den gröna blev några större artiklar. Seriens storhetsperiod var på 1940-talet. 

Argenta var typisk salongs- och presentkeramik, samt en stor turistartikel. Både praktpjäser och enkla föremål tillverkades. 1937 skapades Pariserkrukan, en 50 kilo tung Argentapjäs som drejades av mästerdrejaren Berndt Friberg och skänktes av Stockholms stad till Paris. 

I takt med att intresset för Argenta minskade togs nya varianter fram. 1946 kom den vita Grazia, formgiven av Stig Lindberg. 1955 förnyades serien med Argenta Nova. Tidigt 1960-tal kom Argentaminiatyrer. Argentamålaren Börje Skohg (1923-2006) förnyade silvermåleriet på flodstenar, plattor och Kiruna-malm. Målaren Sven Jonson tog fram egna silvermålade serier som Facett, Filigran och Lagun. 

Argenta-keramikserien fasades ut under 1970-talet. Det sista silvermåleriet utfördes av Heinz Erret som målade plattor på 1980-talet.

Referenser 

"Wilhelm Kåge" av Sven Palmgren (1953)
"Wilhelm Kåge - keramikens mästare" av Gisela Eronn (2006)
"Gustavsberg" av Gösta Arvidsson (2007)

Externa länkar 
 Argenta i Nationalmuseums samlingar

Keramik
Stadsliden

Stadsliden är ett stort grönområde centralt i Umeå. I folkmun kallas det oftast för Gammliaskogen, på grund av närheten till Gammliaområdet. Området, som avsattes som parkmark 1974, upptar cirka 1,6 kvadratkilometer och består till största delen av granskog. Området genomkorsas av ett antal motionsspår (från 1,9 till 10 km). 

Stadsliden är omgiven av tätortsbebyggelse och gränsar till stadsdelarna Berghem, Haga, Sandbacka, Mariedal och Mariehem. I områdets södra utkant ligger Gammlia friluftsmuseum med Västerbottens museum (länsmuseum). Där finns också sporthallen Gammliahallen och idrottsarenan Gammliavallen. På östra sidan finns Bräntberget som är en slalom- och pulkbacke med skidlift. 

I området har ett flertal större idrottsarrangemang genomförts, bl.a. SM i terränglöpning 1981 och SM i längdåkning 1996, 2001 och 2014, prologen till O-ringen 1997 samt världscupen i längdåkning 2004.

SM-spåret
I de västra delarna av området går 10-kilometersspåret som i folkmun kallas "SM-milen". Det är ett tekniskt avancerat skidspår som på somrarna använts flitigt som löpträningsspår av motionärer. Spåret anses i många sammanhang som ett av Sveriges mest fysiskt krävande motionsspår och jämförs ofta med spåren för Lidingöloppet.
 Km 0–2 inleds vid Gammliahallen med en stigning uppför Museibacken. Därefter fortsätter spåret efter samma sträckning som 3,7 kilometersspåret. 
 Km 2–5 fortsätter genom att spåret viker av på egen bana strax före Bräntberget. Därefter går spåret brant nedför för att sedan klättra uppför berget och sedan direkt ned igen. Därefter slingrar sig spåret genom de delar av skogen som angränsar mot stadsdelarna Mariedal och Mariehem. 
 Km 6–9 består av en sträcka som passerar genom den del av skogen som angränsar mot stadsdelarna Haga och Sandbacka. På denna sträcka passeras de flesta och längsta backarna eftersom slingan är dragen upp och ned för den västra sidan av det berg som Stadsliden utgör. 
 Km 10 börjar nära starten men viker av norrut i en lång men svag backe på eget spår parallellt med de andra elljusspåren. Efter ett par hundra meter korsas de andra spåren på en skidbro och spåret vänder tillbaka österut och ansluter strax norr om Gammlia friluftsmuseum. Därefter går spåret gemensamt med de övriga tillbaka mot Museibacken och målet vid Gammliahallen.

Källor 

Parker i Umeå
Sport i Umeå
Belavezjaavtalet

Belavezjaavtalet var ett avtal som innebar Sovjetunionens upplösning och bildandet av Oberoende staters samvälde, som ännu existerar. Namnet kommer från en skog, Białowieżaskogen (Belaveskaja Pusjtja), där det statliga gästhuset Viskuli finns. Avtalet skrevs på 8 december 1991 av ledarna för Ryssland, Ukraina och Vitryssland (Boris Jeltsin, Leonid Kravtjuk och Stanislaŭ Sjusjkevitj).

Sovjetunionens historia
Bräntberget

Bräntberget är en slalom- och pulkabacke i grönområdet Stadsliden i Umeå och ligger i österläge nära stadsdelarna Mariehem och Mariedal.

Backen, som har två liftar, rails och big-jump, med dess längsta nedfart är 260 meter. Backen sköts gemensamt av Umeå Fritid och UHSK Umeå Skidklubb.

Sommartid 
Flera av de motionsspår som går genom Stadsliden passerar i närheten. Vid foten av Bräntberget finns ett utegym, byggt i trä med åtta gymstationer. Sedan 2013 finns även downhill-leder för mountainbikeåkning.

Kuriosa 
Här började Maria Pietilä Holmner – som fortfarande tävlar för UHSK – sin alpina karriär. Även Jens Byggmark tävlade här i unga år.

Fler bilder

Källor

Externa länkar 
Umeå Skidklubb

Sport i Umeå
Sportanläggningar i Umeå kommun
Plastiskt trä

Plastiskt trä är en massa som används för att fylla mindre hål, exempelvis spikhål, i träföremål före slipning och ytbehandling. Massan består av trämjöl, bindemedel (ofta trälim) och lösningsmedel.

Snickeri
Tullstorpstenen

Tullstorpstenen, med signum DR 271, är en runsten som står på Tullstorps kyrkogård i Tullstorps socken och Trelleborgs kommun i Skåne. Dess ursprungliga plats är okänd. 

Stenen är av ljusgrå granit med inslag av små röda korn. Den avbildades av Skonvig 1627 då den fortfarande satt inmurad i kyrkans södra vägg och därefter tecknade Magnus Dublar Rönnou av stenen 1716. Den togs dock inte med av Johan Göransson i verket Bautil. När Tullstorps sockens gamla sockenkyrka revs 1846 plockades stenen ut ur väggen men murades istället in liggande på sidan i norra bogårdsmuren. Antagligen var det vid detta tillfälle som den knäcktes i två delar. Runstenen står idag frilagd på kyrkogården. Fornforskaren Nils G. Bruzelius skrev om stenen 1864: 

 

Skånska Akademien avser att göra Tullstorpsstenen till en så kallad "omistelig företeelse" under 2015.

Inskriften 

Utöver runtexten har stenen en bild av ett stort fabeldjur och ett krigsskepp försett med skarpa, utstickande stävar.  Liknande skeppsavbildningar finns på DR 258, Ög 181, DR 328 och Ög 224, samt på Trajanuskolonnen. Ytterligare en sådan romersk skeppstyp är Navis lusoria. På Tullstorpsskeppet är styråran sekundärt tillfogad vilket gör att ursprungsbilden än bättre stämmer överens med övriga nordiska rammskepp, till exempel Ög 181. Arkeologen Sven Rosborn har föreslagit att motiven kan ha kommit via den nordiska vikingatidens väringar som tjänstgjort som soldater i Medelhavet och att bilderna därför föreställer bysantinska dromoner från Medelhavet. 

Tolkningarna av Tullstorpstenens figurer är dock många. Enligt en tolkning föreställer djuret en varg och åsyftar den Ulf som stenen är rest efter, under vargen syns ett skepp med fjorton rundsköldar utmed relingen. Skeppet är försett med en stor styråra och har djurhuvuden i både för- och akterstäv. Dessa huvuden är vända åt samma håll som vargens och liksom denne ser skeppet ut att skyndsamt sträva ut ur bilden och mot samma mål. Ytterligare två huvuden som liknar behornade kranier med gapande käftar avgränsar runbandets övre del. Magnus Källström, runolog hos Riksantikvarieämbetet, tolkar djuret och skeppet som Fenrisulven och Nagelfar. Källström anser att motivet är synkretiskt och att hedniska motiv används för att gestalta den Yttersta domen. Henrik Williams vid Uppsala universitet har ställt sig bakom denna analys.

Stilbegreppet är en halvromansk version av "Great beast style" i Ringerikestil.

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Skånes runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Länsstyrelsen Skåne, Historia på plats

Källor 
Enoksen, Lars Magnar, Skånska runstenar (Lund 1999)
Rosborn: Den skånska historien. Vikingarna. Lund 2004. Sid 126-142.
Åke Ohlmarks, 100 Svenska Runinskrifter, sid 174, Bokförlaget Plus, 1978,

Fotnoter 

Skånes runinskrifter
Trelleborgs kommun
Skånes förhistoria
Ormtjernkampen nationalpark

Ormtjernkampen nationalpark är en tidigare norsk nationalpark som inrättades den 14 juni 1968 i ett typiskt östnorskt skogslandskap i Gausdals kommun i Oppland. Området ligger syd och sydväst om Dokkvatnet och nord och nordväst om Ormtjørnet och omfattar själva toppen Ormtjernkampen (1 128 m ö.h.) och två toppar väster om denna. Sedan 2011 ingår den tidigare nationalparken i den nya, större Langsua nationalpark.

Landskapet
Ormtjernkampen stiger brant upp från Dokkvatnet och det är i den branta och steniga terrängen den mest karaktäristiska urskogen finns. Barrskogen, idag i praktiken gran, dominerar i de lägst liggande delarna av nationalparken. På högre höjd finns ett bälte med björk som efterhand övergår i kalfjäll.

Flora och fauna

Nationalparken har goda förutsättningar för flera typer av växter. Blandningen av levande och döda träd i urskogsområdet, ett alpint klimat med kyliga somrar och kalla vintrar samt måttlig årsnederbörd ger hög luftfuktighet. Detta gör att mossa, lav och svamp växer bra på marken och på träden. Växt- och djurlivet är typiskt för tät östnorsk barrskog. En av få kända förekomster av skäggklockan, en släkting till blåklockan, finns här.

Utvidgning
2005 började man utreda en utvidgning av nationalparken till att även omfatta ett 1 365 km² stort fjällområde mellan Gausdal och Øystre Slidre i Etnedal, Nordre Land, Nord-Fron, Sør-Fron, Nord-Aurdal, Øystre Slidre och Gausdal kommuner . Det slutade dock med att man nöjde sig med att upprätta den nya Langsua nationalpark, ett 537 km² stort område i vilket Ormtjernkampens tidigare område kom att ingå.

Källor

Externa länkar
- Langsua nasjonalpark 

Före detta nationalparker i Norge
Gausdals kommun
Naturskyddsområden bildade 1968
Upplösningar 2011
1479 Inkeri

1479 Inkeri eller 1938 DE är en asteroid upptäckt 16 februari 1938 av Yrjö Väisälä vid Storheikkilä observatorium. Asteroiden har fått sitt namn efter ett vanligt finskt förnamn, vilket bars av ett barnbarn och ett syskonbarn till upptäckaren. Det är också det finska namnet på Ingermanland.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Småplaneter namngivna efter platser
Astronomiska upptäckter av Y Väisälä
Astronomiska upptäckter 1938
Grössjön, Västerbotten

Grössjön är en grund sjö i Grössjöns naturreservat, cirka 3–4 kilometer sydöst om Umeå, som ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Vid sjön finns en ganska stor population av bisam. Sjön är ett populärt utflyktsmål för fågelskådare. Här finns svarthakedopping och grönbena och här brukar även sångsvanar häcka. På sjöns sydvästra strand finns ett fågeltorn.

Sjön har tidigare varit djupare, men i försök att vinna odlingsmark har den sänkts. Tidigare strandlinjer kan ses en bit in i skogen runt sjön.

Namnet kommer från ordet gröss som betyder stenhop.

Delavrinningsområde 
Grössjön ingår i delavrinningsområde (708320-172440) som SMHI kallar för Mynnar i Holmsjöbäcken. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Vattendraget som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (81 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Umeå kommun

Källor 

 
 SNF Närnaturguide
 Länsstyrelsen i Västerbotten

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Tavelån-Umeälvens kustområde
Insjöar i Västerbotten
Insjöar i Umeå kommun
Gjakovas flygplats

Gjakovas flygplats (albanska: Aeroporti i Gjakovës) är ett flygfält i närheten Gjakova i västra Kosovo. 

Efter Kosovokriget 1999 har flygfältet utvidgats och moderniserats av Kosovo Force (KFOR) och används främst för militära och humanitära flygningar. Eftersom flygplatsen ligger i västra Kosovo, ett område under ledning av italienska styrkor, så drivs och underhålls den av italienska Kfor-trupper. 

Gjakovas flygplats ska omvandlas till en civil flygplats och användas som ett alternativ till Pristinas internationella flygplats i dåligt väder eller andra oförutsedda omständigheter. 

Flygplatser i Kosovo