kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långbäckens kapell

Långbäckens kapell är ett kapell som tillhör Åsele-Fredrika församling i Luleå stift. Kapellet ligger i byn Långbäcken i Åsele kommun.

Kyrkobyggnaden
I april 1948 bildades Långbäckens kapellstiftelse som skulle arbeta för att bygga en gudstjänstlokal på platsen. En tomt för en kyrka fanns sedan tidigare till förfogande.
Kapellet uppfördes 1961 - 1962 efter ritningar av Karl-Axel Suwe och invigdes hösten 1962 av biskop Ivar Hylander. 1971 övertog Fredrika församling ansvaret för kapellets fortsatta drift.

Byggnaden är av trä och består av ett rektangulärt långhus med kor i öster och ett samlare vapenhus i väster. Vid norra sidan finns en utbyggnad med samlingssal. Långhuset, vapenhuset och norra utbyggnaden har alla sadeltak som sträcker sig ända ner mot marken. Taken är klädda med ljusgrå träpanel.

Invid kapellet finns en fristående klockstapel.

Inventarier
Delar av inredningen, såsom altare, bänkar och predikstol, har köpts in från Löberöds slottskapell i Skåne. Även kyrkklockan fanns tidigare i Löberöds slottskapell och köptes in för en symbolisk summa.

Referenser
 
 Fredrika hemsida

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Byggnader och anläggningar i Åsele kommun
Kyrkobyggnader invigda 1962
Kapell i Sverige
1962 i Sverige
Adaks kyrka

Adaks kyrka är en kyrkobyggnad i Adak. Den är församlingskyrka i Malå församling i Luleå stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes av byggmästare Evert Lindqvist efter ritningar av arkitekt Per-Lennart Berggren. Kristi himmelsfärds dagen den 23 maj 1963 invigdes kyrkan av biskop Ivar Hylander.

Kyrkan består av rektangulärt långhus som har ett brant sadeltak belagt med eternit. Vid östra gaveln finns tre smala korfönster som är utförda av konstnären Stig Pettersson från Luleå. Ihopbyggd med kyrkan finns ett församlingshem.

Den fristående klockstapeln är uppförd sommaren 1963 av byggmästare Sigfrid Tjärnlund. Kyrkogården är anlagd senare och invigd sommaren 1969.

Inventarier

Orgel
Den nuvarande orgel är byggd 1963 av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad och är en mekanisk orgel. Det är kyrkans första orgel.

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 662, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Malå församling
 

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Byggnader och anläggningar i Malå kommun
Kyrkobyggnader invigda 1963
1963 i Sverige
Limp home

Limp home är en motorfunktion som möjliggör att fordonet förflyttas med begränsad kapacitet vid vissa problem som annars kunde innebära totalt stopp. Till exempel när kylningen inte fungerar kan framfart kortare tid ske med begränsat varvtal.

Externa länkar
Department of transportation om denna funktion
 
Motorteknik
Mankellbron

Mankellbron är en kombinerad väg- och järnvägsbro över Ljusnan i Sveg i Härjedalens kommun döpt efter författaren Henning Mankell år 2001. Bron är en av två kombibroar längs Inlandsbanan med en enda gemensam trafikbana för bil- och tågtrafik. Bron har figurerat i flera av Mankells böcker.

Sveg saknade in på 1900-talet en fast förbindelse över Ljusnan och färjerodd var den enda möjligheten för att ta sig över vilket var besvärligt vid isläggning, islossning och timmerflottning. Då behov fanns både av en landsvägsbro och en järnvägsbro för den nya järnvägen mellan Orsa och Sveg (som idag är en del av Inlandsbanan) valde man att bygga en kombinationsbro, där all trafik samsades på samma vägbana. Det första tåget passerade över bron 28 september 1908. Mankellbron har manuell bomfällning vilket gör det möjligt för tågföraren att försäkra sig om att det inte finns några bilar på bron. Riksantikvarieämbetet har pekat ut Mankellbron som en av de mest värdefulla anläggningarna längs Inlandsbanan.

En annan kombinerad järnvägs- och vägbro längs Inlandsbanan är Piteälvsbron nära Moskosel.

Se även
Oxbergsbron
Pite%C3%A4lvsbron

Referenser

Broar i Jämtlands län
Byggnader och anläggningar i Härjedalens kommun
Broar invigda 1908
Järnvägsbroar i Sverige
1908 i Sverige
Slip (däck)

Slip är ett mått på den relativa glidrörelsen mellan däck och vägbana. Måttet kan också sägas ange graden av hjullåsning, där 0 % motsvarar obromsat frirullande hjul och 100 % motsvarar låst hjul.

Slip uppstår antingen genom att däckets rotationshastighet är högre eller lägre än fritt rullande hastighet, eller genom att däckets rotationsplan står i vinkel mot dess färdriktning (slipvinkel).

Slip anges som procentandel av skillnaden mellan däckytans hastighet i förhållande till hastigheten mellan hjulaxeln och vägytan, enligt:

där ω är hjulets rotationshastighet, r hjulets radie och v fordonets hastighet.

Positivt slip innebär att hjulet snurrar och negativt slip att hjulet sladdar. Låsta bromsar, ωr = 0, leder till -100 % slip. Stillastående spinn, v = 0 och ωr ≠ 0, resulterar i att slipvärdet blir = ∞ (oändligt stort).

Se även 
 Fordonsdynamik
 Friktion
 Racing
 Slipvinkel
 Split friction

Referenser 

Däck och fälgar
Fordonsteknik
Martinus van Marum

Martinus van Marum, född 20 mars 1750 i Delft, död 26 december 1837 i Haarlem, var en nederländsk fysiker.

Marum var till en början läkare i Haarlem, men övergick snart uteslutande till naturvetenskapliga studier, särskilt undersökningar på ellärans område, samt blev en ledande man inom Haarlems naturvetenskapliga institutioner. Bland annat lät han för det under hans ledning stående Teylers Museums räkning konstruera en berömd elektricitetsmaskin, vilken länge var den starkaste, som fanns.

Källor

Noter

Nederländska fysiker
Födda 1750
Avlidna 1837
Män
Ugglan
Personer från Delft
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Groningens universitet
Adolf Tortilowicz von Batocki-Friebe

Adolf Tortilowicz von Batocki-Friebe, född 31 juli 1868 i närheten av Cranz vid Königsberg, död 22 maj 1944 i närheten av Cranz, var en preussisk ämbetsman.

Från 1894 innehade han olika ämbeten i Ostpreussen, var en tid lantråd i kretsen Fischhausen och blev 1914 överpresident i Ostpreussen. Han tilldrog sig uppmärksamhet genom sitt energiska arbete för provinsens ekonomiska återuppryckning efter de ryska härjningarna och utsågs därför 1916 till president i det under första världskriget upprättade livsmedelsministeriet (Kriegsernährungsamt), vilket ämbete han med kraft och framgång under svåra förhållanden förvaltade intill 1917. Han var 1918 ånyo överpresident i Ostpreussen och rikskommissarie för återuppbyggnadsarbetet till oktober 1921. Han blev 1919 honorarprofessor i nationalekonomi vid Königsbergs universitet.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska ämbetsmän
Tyska professorer
Personer från Ostpreussen
Födda 1868
Avlidna 1944
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Henry Bathurst

Henry Bathurst kan syfta på:

Henry Bathurst, 2:e earl Bathurst (1714–1794), brittisk politiker
Henry Bathurst, 3:e earl Bathurst (1762–1834), brittisk politiker
Henry Bathurst, 4:e earl Bathurst (1790–1866), brittisk politiker
Henry Bathurst, 8:e earl Bathurst (född 1927), brittisk politiker
Henry Bathurst (biskop) (1744–1837), biskop av Norwich
William Milliken

William Grawn Milliken, född 26 mars 1922 i Traverse City, Michigan, död 18 oktober 2019 i Traverse City, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Michigan 1969–1983.

Fadern James T. Milliken var borgmästare i Traverse City. William Milliken utexaminerades från Yale University och deltog i andra världskriget i US Army Air Forces.

Milliken var viceguvernör i Michigan 1965–1969. Guvernör George W. Romney avgick den 22 januari 1969 för att tillträda ämbetet som USA:s bostadsminister och efterträddes av Milliken. Som republikanernas kandidat vann Milliken tre guvernörsval i rad: 1970, 1974 och 1978. Den nästan 14 år långa ämbetsperioden som guvernör är den längsta i Michigans historia. Michigans konstitution har senare ändrats så att numera får guvernören ställa upp till omval endast en gång. Republikanerna i Michigan nominerade Richard Headlee i guvernörsvalet 1982; demokraten James Blanchard vann valet och efterträdde Milliken som guvernör den 1 januari 1983.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Political Graveyard

Viceguvernörer i Michigan
Guvernörer i Michigan
Personer från Traverse City
Födda 1922
Avlidna 2019
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
Alumner från Yale College
Jane McGregor

Jane McGregor, född 1 januari 1983 i Vancouver, är en kanadensisk skådespelare.

Externa länkar

Födda 1983
Kvinnor
Levande personer
Kanadensiska skådespelare
Melanie Mayron

Melanie Joy Mayron, född 20 oktober 1952 i Philadelphia, Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare och regissör.

Filmografi i urval 
 (85 avsnitt)

 (regi)
 (regi)

Externa länkar

Födda 1952
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska TV-regissörer
Skådespelare från Philadelphia
Kvinnor
Levande personer
Harry Kelly

Harry Francis Kelly, född 19 april 1895 i Ottawa, Illinois, död 8 februari 1971 i West Palm Beach, Florida, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Michigan 1943–1947.

Kelly avlade juristexamen vid University of Notre Dame, tog värvning i USA:s armé och sårades sedan svårt i slaget vid Château-Thierry i första världskriget. För insatserna i kriget dekorerades han med Croix de Guerre.

Kelly arbetade efter kriget som åklagare i LaSalle County 1920–1924 och grundade därefter tillsammans med fadern Henry och brodern Emmett advokatfirman Kelly, Kelly and Kelly. Han gifte sig 1929 med Anne V. O'Brien och paret fick sex barn.

Kelly var delstatens statssekreterare (Michigan Secretary of State) 1939–1943. Han efterträdde 1943 Murray Van Wagoner som guvernör och efterträddes 1947 av Kim Sigler.

Katoliken Kelly gravsattes på Holy Sepulchre Cemetery i Southfield i närheten av Detroit.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations hemsidor
 Political Graveyard

Guvernörer i Michigan
Alumner från University of Notre Dame
Personer från Ottawa, Illinois
Födda 1895
Avlidna 1971
Män
Marovolagunen

Marovolagunen är den största saltvattenslagunen i världen. Den tillhör ögruppen New Georgiaöarna, norr om Vangunuön, Salomonöarna. Det finns många öar i lagunen, varav några obefolkade. Befolkningen lever i huvudsak av subsistensjordbruk och fiske och talar Marovo. Lagunen är ett populärt dykområde.

Se även
Marovo-Tetepare

Salomonöarnas geografi
Laguner
Stilla havet
Tentativa världsarv i Salomonöarna
Mariventpalatset

Mariventpalatset (katalanska: Palau Marivent; spanska: Palacio Marivent) är en del av medelhavsorten Cala Major vid viken Cala Major i västra Palma, Spanien. Det är den spanska kungafamiljens sommarresidens.

Palatset ritades av Guillermo Forteza mellan åren 1923 och 1925. Det används ofta vid mottagningar av statshuvuden som anlänt under sommarhalvåret.

Namnet på palatset är efter den katalanska frasen mar i vent – 'hav och vind'.

Referenser

Externa länkar 
 Palacio de Marivent

Slott i Spanien
Kungliga residens i Spanien
Rotel

Rotel är en avdelning eller sektion inom en organisation.

Begreppet rotel används bland annat i Sverige av Stockholms stad och av Polisen.

Se även
Politik i Stockholms kommun#Rotlar

Organisation
Rawson

Rawson är en stad i södra Argentina med 26 000 invånare. Staden är huvudstad i provinsen Chubut.

Rawson ligger i Patagonien vid kusten till Atlanten, och vid mynningen av floden Chubut.

Orter i Chubut
Orter grundade 1865
Batthyány

Batthyány är en urgammal ungersk magnatsläkt, som räknar sina anor tillbaka till en av Árpáds underbefällhavare vid magyarernas invandling i Pannonien.

Som släktens egentlige stamfader brukar man räkna György död 1401, herre till Batthyány, en by i komitatet Baranya. 1628 fick släkten ungersk friherrevärdighet genom Ferenc Batthyány (1577-1629) och grevevärdighet med dennes son Ádam Batthyány (1610-1659), vilkens båda söner Pál Batthyány (1629-1674) och Kristóf Batthyány (1632-1687) blev anfäder för släktens två huvudlinjer, en äldre och en yngre. Släkten förlänades dessutom 1585 tycks riksgrevlig värdighet. Sonen till Kristóf, den yngre linjens huvudman, greve Ádám von Batthyány (1662-1703) ingick igfte med en grevinna Eleonore Strattmann, vilkens namn därefter hos den yngre linjen lades till det äldre namnet. Deras son Karl Josef Batthyány erhöll 1764 riksfurstlig värdighet, vilken då släktens yngre linje 1914 utgick på manssidan, 1915 tilldelades den äldre linjen.

Andra kända medlemmar av ätten:

 Jozséf Batthyány (1727-1799), ungersk präst
 Kázmér Batthyány (1807-1854), ungersk ämbetsman och politiker
 Lajos Batthyány (1809-1849), ungersk statsman
 Tivadar Batthyány, ungersk politiker

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

Ungerska adelsätter
Karl Josef Batthyány

Karl Josef (eller Károly-Jozséf) Batthyány, född 28 april 1697 och död 15 april 1772 var en österrikisk fältmarskalk, hovman och riksfurste av den ungerska adelsätten Batthyány.

Batthyány utmärkte sig i det österrikiska tronföljdskriget, då han slog fransmän och bajrare i slaget vid Pfaffenhofen 1745, och erövrade Bayern.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Österrikiska fältmarskalkar
Födda 1697
Avlidna 1772
Män
Sten Dahlström

Sten Oskar Eugén Dahlström, född 28 juli 1899 i Borgviks församling, Värmlands län, död 10 september 1967 i Åby, Kvillinge församling, Östergötlands län,var en svensk målare och skulptör.

Sten Dahlström växte upp i Finspång, där han delade ambitionen att bli konstnär med vännen Gunnar Nilsson. Han utbildade sig vid Konstakademien i Stockholm, i Paris och i USA. Dahlström finns representerad på Norrköpings konstmuseum.

Offentliga verk i urval
Lekande barn, brons, Östermalm i Finspång
Smältsmeden (1965), brons, Bruksparken i Finspång

Källor

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1899
Avlidna 1967
Män
Personer från Finspång
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
József Batthyány

József Batthyány, född 30 januari 1727 och död 23 oktober 1799, var en ungersk greve och präst.

Batthyány blev furstprimas av Ungern 1776 och kardinal 1778, och spelade en framträdande politisk roll under striderna vid riksdagen i Pest 1790.

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Ungerska kardinaler
Födda 1727
Avlidna 1799
Män
Personer från Wien
Ungersk adel
Botten

Botten kan avse 

 Botten – ett datorprogram, se bot (program)
 Botten, Arvika kommun – en bebyggelse söder om Arvika
 Botten Vävare – en rollfigur i Shakespearedramat En midsommarnattsdröm
 Bottenvåning – entréplanet i ett hus
 Havsbotten – ytan längst ner i havet
 Tårtbotten – brödet i en tårta
Vitalij Solomin

Vitalij Mefodjevitj Solomin (ryska: Виталий Мефодьевич Соломин), född 12 december 1941 i Tjita, död 27 maj 2002 i Moskva, var en rysk film- och teaterskådespelare. 

Solomin var bland annat känd för sin roll som Doktor Watson i de ryska Sherlock Holmes-filmerna, gjorda 1979-1986. Där spelade han tillsammans med Vasilij Livanov. Solomin började sin karriär 1959 och var aktiv fram till sin död.

Källor

	

Sovjetiska skådespelare
Födda 1941
Avlidna 2002
Män
Personer från Tjita
Skyttetrofén i Sveriges högsta division i ishockey

Skyttetrofén i Sveriges högsta division i ishockey delas ut till den spelare som uppnår högsta sammanlagda poäng i skytteligan, mål och målgivande pass. Priset har delats ut sedan säsongen 1956/1957. Skyttetrofén har sponstrats av flera olika företag och organisationer under åren.

Skyttetrofén genom åren

Mottagare
Dessa har mottagit trofén:

Referenser

Svenska ishockeyförbundet

Priser och utmärkelser instiftade 1957
Svenska Hockeyligan
Svenska ishockeypriser
Yoshihiko Noda

, född 20 maj 1957 i Funabashi, Chiba prefektur, är en japansk politiker i Demokratiska partiet (DPJ) och ledamot i representanthuset (underhuset) i parlamentet (lagstiftande församlingen).

Noda blev Japans premiärminister den 2 september 2011. Han blev premiärminister sedan han vunnit kampen om partiledarposten mot motståndaren, handelsminister Banri Kaieda. Sedan hans parti förlorat ett allmänt val den 16 december 2012 fick han avträda posten till förmån för Shinzo Abe.

Politisk karriär
Noda debuterade i rikspolitiken i 1993 års parlamentsval som kandidat för partiet Nya Japan (日本新党, JNP) som han varit med om att grunda. Efter att den bräckliga regering som bildats med bland annat Nya Japans stöd fallit slogs Nodas parti samman med flera andra mindre partier till Nya framstegspartiet (新進党, NFP). I 1996 års parlamentsval slogs Noda ut med 105 rösters marginal av en kandidat från Liberaldemokraterna, varpå han lämnade det av inre slitningar drabbade Framstegspartiet och övergick till Demokratiska partiet.

År 2000 valdes Noda åter in i parlamentet som Chibas representant för Demokraterna och blev samma år chef för partikansliet. Han satt även i partiets skuggregering, först som reformminister och sedan 2004 som finansminister. Andra hälften av 00-talet blev dock en politisk ökenvandring för Noda, då hans krets hade kopplingar till en skandal baserad på köpta förfalskade brev med mutanklagelser mot en liberaldemokratisk partitopp. 2009, under Hatoyamas regering, utsågs Noda till vice finansminister.

Från juni 2010 var han Japans finansminister. Han efterträdde då Naoto Kan, som blev premiärminister. När Kan avgick som premiärminister i augusti 2011 efter kritik för sin hantering av följderna av jordbävningen i mars 2011, efterträdde Yoshihiko Noda honom även på den posten. Noda valdes till partiledare den 29 augusti 2011 och svors in som premiärminister den 2 september 2011. Han fick avgå som premiärminister sedan hans parti förlorat ett allmänt val den 16 december 2012 och efterträddes av Shinzo Abe från Liberaldemokraterna den 26 december 2012.

Till skillnad från Naoto Kan önskar Yoshihiko Noda inte att alla Japans kärnkraftverk skall stängas. Han har inte stött sin föregångares krav på ett kärnkraftsfritt Japan.

Bakgrund
Noda föddes i ett vanligt medelklasshem, fadern var yrkesmilitär vid de japanska självförsvarsstyrkorna. Efter gymnasiet läste han statsvetenskap vid Wasedauniversitetet och gick efter examen vidare till Matsushitas politisk-ekonomiska privatskola som fostrat många japanska politiker och finansmän. Studietiden följdes av arbeten som privatlärare och som kontrollant vid Tokyos gasverk. 1987 valdes han vid 29 års ålder in som yngsta ledamot till Chiba läns länsfullmäktige.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbsida (på japanska) 

Japans finansministrar
Japanska politiker under 2000-talet
Män
Födda 1957
Levande personer
Personer från Chiba prefektur
WP:Projekt Japan
Japans premiärministrar
Ramnaparken

Ramnaparken är en av Borås största parker sedan början av 1900-talet. Den ligger väster om stadskärnan och består huvudsakligen av två sevärdheter, dels Ramnasjön med dess fågelkoloni och dels det omfattande kulturhistoriska friluftsmuseet Borås museum på en höjd ovanför sjön. Lekplatser och promenadstråk finns runt omgivande skogklädda bergsknallar med öppna platåer. IK Ymer har upprättat en 9-hålsbana för frisbeegolf i en del av parkens backiga skogsterräng.

Se även
Ramnakyrkan

Parker i Borås
Friluftsmuseer i Sverige
Elle Klarskov Jørgensen

Elle Klarskov Jørgensen, född 1958, är en dansk skulptör.

Elle Klarskov Jørgensen utbildade sig på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn 1978–1980 och 1983–1987. Hon hade sin första separatutställning på Galleri Bernhardsson i Malmö 1986.

Offentliga verk i urval
Den vertikala tiden (1996), patinerad koppar, utanför Fysikhuset på Linköpings universitet

Bibliografi
Elle Klarskov Jørgensen: Elle Klarskov Jørgensen, Fonden til Udgivelse af Arkitekturtidsskrift B, Köpenhamn 2005, 

Danska skulptörer
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Waterloo Hawks

Waterloo Hawks, som bildades 1948 och upplöstes 1951, var ett National Basketball League (NBL) och National Basketball Association (NBA) baserat lag från Waterloo i Iowa.

Waterloo Hawks spelade säsongen 1948/1949 i National Basketball League. När National Basketball League slogs ihop med den rivaliserande basketligan Basketball Association of America (BBA) 1949, och bildade National Basketball Association, var Waterloo Hawks ett av sex lag från NBL som var med och la grunderna till NBA. 1949/1950-års säsong, första och sista i NBA för Hawks, slutade laget på femte plats av sex lag i Western Division. 1950-1951 flyttade Hawks till National Professional Basketball League (NPBL) där laget bara spelade en säsong innan laget upplöstes.

Waterloo Hawks är det enda idrottslaget från Iowa som någonsin spelat i någon av de fyra stora ligorna i Nordamerika.

Källor 

Upplösta basketklubbar i USA
Sportklubbar i Iowa
Sportklubbar bildade 1948
Sportklubbar upplösta 1951
Upplösta NBA-klubbar
Junibacken (fiktiv plats)

Junibacken är en fiktiv plats och hem för Astrid Lindgrens barnboksfigur Madicken. 

En del av scenerna i filmerna om Madicken spelades in under sent 1970-tal på gården Järsta gård (som fick föreställa Junibacken) i byn Brogård cirka 20 kilometer norr om Uppsala.

Källor

Fotnoter

Fiktiva platser i Astrid Lindgrens värld
Canadian Stampede Wrestling

Stampede Wrestling är en kanadensisk wrestlingföretag startat av Stu Hart. Det har sin bas i och omkring Calgary.

Tillsammans med Stu Harts wrestlingskola The Dungeon har Stampede fostrat några av 80- och 90-talets största wrestlingstjärnor. André the Giant och Bret Hart är förmodligen de mest kända, men hela den stora familjen Hart har tränat och arbetat där.

Stampede driver också en egen 'hall of fame, öppen för alla som arbetat i bolaget.

Externa länkar 

Sportklubbar i Kanada
Fribrottningsförbund i Kanada
Slivonja Jarek

Slivonja Jarek är en by i Krapina-Zagorjes län i norra Kroatien. Namnet betyder "Slivonjs dike"-Slivonj är ett efternamn som lär ha namngett orten. Jarek betyder dike, och byn ligger nära berget Hršak Breg.

Orter i Krapina-Zagorjes län
Bednja

Bednja är en kommun i Varaždins län i landskapet Zagorje i norra Kroatien. Huvudort är Bednja.

Huvudorten Bednja och byarna runt omkring är kända för sin speciella dialekt.

Orter i Varaždins län
Kroatiens kommuner
William Bathurst

William Bathurst kan syfta på:

William Bathurst, 5:e earl Bathurst (1791-1878), brittisk politiker

William Hiley Bathurst (1796-1877), brittisk psalmförfattare
Owe Pellsjö

Owe Börje Conny Pellsjö, född 25 oktober 1937 i Jönköping, död 25 augusti 2011 i Sölvesborg, var en svensk målare, grafiker och skulptör.

Owe Pellsjö utbildade sig på Konstfack i Stockholm, för Elis Eriksson och vid Konstakademin i Madrid. I mitten av 1950-talet gjorde Pellsjö utlandsresor till bland annat Frankrike och Spanien. Han var en längre tid bosatt i Barcelona men flyttade i slutet av 1960-talet tillbaka till sin barndomsstad Norrköping. Han bosatte sig i Sölvesborg 1972. Pellsjö finns bland annat representerad vid Moderna Museet i Stockholm och Kalmar Konstmuseum.

Offentliga verk i urval

Felicia, 1976, Falkviksgården i Falkvik, Sölvesborg
Dockan vid näckrosdammen, 1990, vid Thulingatan, Ängelholm.
Eva och fornfyndet, brons, 1990, Församlingshemmet i Sölvesborg
Nike, brons, 1989, Olof Palmes plats, Västra torget i Jönköping
Treklöver, brons, Östra Storgatan 34 i Kristianstad
Gycklaren, giganten och jonglören, brons och stål, 1974, Hörsalsparken i Norrköping
Organisk form, brons, 1971, Norr Mälarstrand vid John Erikssonsgatan på Kungsholmen i Stockholm
Skulpturbrunn, Sommarro, 1985, Östra Boulevarden 1 i Kristianstad
 Ask och Embla, brons, 1979, Väg- och trafiksäkerhetsverket i Borlänge
 Hyllning till Gaudí, En hyllning till arkitekten Antoni Gaudí, Umeå universitets campus
Flickan dansar, klockan slår, Broby

Källor
 Gunnel & Kjell Swärd: 63 skulptörer, Pedagogförlaget, Helsingborg 1984,

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1937
Män
Konstnärer från Jönköping
Avlidna 2011
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet