kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bristol 400

Bristol 400-406 är en serie personbilar, tillverkade av den brittiska flygplanstillverkaren Bristol Aeroplane Company mellan 1947 och 1961.

Bakgrund
Efter andra världskriget insåg Bristol att marknaden för stridsflygplan skulle minska drastiskt. Man såg sig om efter en annan produkt att tillverka och, liksom svenska SAAB, föll valet på bilar. Bristol tecknade avtal med Frazer Nash om att tillverka en bil som till stora delar baserades på BMW:s förkrigsmodeller.

Bristol 400 (1947-50)
Bristol 400 presenterades på Internationella bilsalongen i Genève 1947. Bilens chassi var baserat på BMW 326. Den individuella framvagnen fjädrades med tvärliggande bladfjädrar och den stela bakaxeln med längsgående torsionsstavar. Karossen hämtade sina linjer från BMW 327, ända in på kylargrillen. Motorn var en kopia av BMW 328:s sexa.

Bristol var en mycket dyr bil, eftersom företaget själva byggde så många komponenter som möjligt, till skillnad från ”normala” biltillverkare som köper där det är billigast.

Bristol 401 (1948-53)
Bristol 401 var en vidareutveckling av 400:n, med starkare motor och en ny kaross ritad av Carrozzeria Touring.

Bristol 402 (1949-50)
Bristol 402 var en cabriolet-version av 401:an.

Bristol 403 (1953-55)
Bristol 403 vidareutveckling av 401:an, med starkare motor och förbättrade hjulupphängningar och bromsar.

Bristol 404 (1953-55)
Bristol 404 var en sportigare Bristol, byggd på en kortare hjulbas. Formgivningen var helt annorlunda än tidigare modeller och kan väl vänligast beskrivas som annorlunda. Kylargrillen efterliknade luftintaget på trafikflygplanet Bristol Brabazon och bakskärmarna hade små fenor. 404:an var den första Bristol-modell som hade reservhjulet bakom ena framskärmen, en detalj som hänger med ännu på dagens modeller.

Bristol 405 (1954-58)
Bristol 405 var en sedan-version av 404:an, den enda fyrdörrarsbil som Bristol byggt. Bilen fanns även med cabriolet-kaross som 405D.

Bristol 406 (1958-61)
Bristol 406 blev den sista utvecklingen av den ursprungliga Bristol-bilen med BMW-motorn. 406:an fick ny kaross och större motor. Dessutom infördes skivbromsar runt om och förbättrad bakhjulsupphängning.

Ett litet antal bilar försågs med specialkaross från Zagato och en starkare motor.

Motor

Bilder

Tillverkning

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989. 
50 Years of Classic Cars, av Jonathan Wood, 1996.

Noter

Externa länkar
The Bristol Owners' Club

400
Bakhjulsdrivna fordon
Ignacy Domeyko

Ignacy Domeyko, född 31 juli 1802 i Nesvizj i guvernementet Minsk i Kejsardömet Ryssland (nu Belarus), död 23 januari 1889 i Santiago de Chile, var en polsk geolog och professor.

Han studerade vid det då ryska kejserliga Vilnius universitet. 1831 måste han gå i exil då han som officerare deltog i det polska misslyckade Novemberupproret mot det ockuperande Ryssland. Han bodde i Dresden tillsammans med Adam Mickiewicz, innan han tog sig till Paris, där han tog bergsexamen och kallades 1837 till professor i Santiago de Chile. Han författade på polska, spanska och franska många skrifter rörande Sydamerikas geologiska och fysiska förhållanden, däribland Araucania i sus habitantes (1845), Elementos de mineralojia (1860 och 1867) och Mémoire sur la constitution géologique de Chili (1846). Hans polska ungdomsbiografi Filareci i Filomaci (1872) innehåller värdefulla tidsskildringar från studentlivet i Vilnius och Mickiewicz ungdom.

Källor

Noter

Chilenska geologer
Chilenska professorer
Födda 1802
Avlidna 1889
Män
Personer från Njasvizj
Bristol 407

Bristol 407-411 är en serie personbilar, tillverkade av den brittiska biltillverkaren Bristol Cars mellan 1961 och 1976.

Bakgrund
I slutet av femtiotalet var Bristol Aeroplane Company på väg att slukas av jätten BAC. I samband med detta knoppades biltillverkningen av i ett eget företag, Bristol Cars. Samtidigt var Bristols BMW-baserade motor mogen för avlösning. Företagsledningen såg inte att man hade resurser att ta fram en egen motor. Därför vände man sig till Chrysler för att köpa V8-motorer med tillhörande automatlådor.

Bristol 407 (1961-63)
Bristol 407 var den första bil som togs fram inom det nya företaget och den första med Chrysler-motor. Karossen hämtades oförändrad från företrädaren 406. Chassit moderniserades med skruvfjädrar i framvagnen. Det är i princip samma chassi som används ännu på dagens modeller.

Bristol 408 (1963-65)
Bristol 408 fick en mer konventionell kylargrill och dubbla strålkastare.

1965 kom 408 Mk II med större motor.

Bristol 409 (1965-67)
Bristol 409 fick förbättrade hjulupphängningar.

Bristol 410 (1967-69)
Bristol 410 fick en mer aerodynamisk front och förbättrade bromsar.

Bristol 411 (1969-76)
Bristol 411 fick en större motor. 1972 fick bilen en ny front.

Motor

Bilder

Tillverkning

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989.

Noter

Externa länkar
The Bristol Owners' Club

407
Bakhjulsdrivna fordon
Wateringen

Wateringen är en stad i Nederländerna provinsen Zuid-Holland. Den är en del av Westland kommun, och ligger omkring 5 km sydväst om Haag.

Till 2004 var den en separat kommun och täckte en yta av 8.93 km². Den tidigare kommunen Wateringen inkluderade även staden Kwintsheul.

Byn "Wateringen" har en folkmängd på runt 10 860.
Det statistiska området "Wateringen", som även kan inbegripa de runtomkring liggande gårdarna, har en folkmängd på cirka 13 880.

Referenser

Externa länkar
 Wateringen online

Orter i Zuid-Holland
Börje Kragh

Börje Robert Viktor Kragh, född 11 april 1918 i  Stockholm, död 2017, var en svensk professor i nationalekonomi. Han var bror till Ulf Kragh, professor i psykologi, och farfar till Martin Kragh.

Karriär 

Kragh gjorde militärtjänstgöring under andra världskriget. Han disputerade 14 december 1951 med avhandlingen "Prisbildningen på kreditmarknaden" vid filosofiska fakulteten vid Uppsala universitet. Han hade undervisningsuppdrag i nationalekonomi vid Lunds universitet, Handelshögskolan i Göteborg och Uppsala universitet. Från 1952 till 1957 var han anställd vid Förenta nationerna i New York och Mexico City. Han utnämndes till professor vid Göteborgs universitet 1 juni 1962 och till överdirektör och chef för Konjunkturinstitutet den 1 januari 1965. Åren 1973-1976 tjänstgjorde han åter vid Förenta nationerna och var chef för General Analysis Division vid Economic Commission for Europe i Genève. Han var aktiv EMU-skeptiker och debattör inför folkomröstningen om införande av euron i Sverige 2003.

Utmärkelser 

  Kommendör av första klass av Nordstjärneorden, 16 november 1970.

Artiklar och skrifter (ett urval) 

 "Svensk penningpolitik 1914-1942", Malmö, 1943
 "Den penningpolitiska diskussionen i Sverige under och efter förra världskriget", Ekonomisk Tidskrift, 1944:1
 "Den regionala kapitalförsörjningen", Ekonomisk Revy, 1945:1
 "Sparande, köpkraftsöverskott och likviditet", Ekonomisk Tidskrift, 1945:1
"Sweden's Fiscal and Monetary Policy before and after the Second World War", Stockholm 1949
 "Bolagsvinster och banklikviditet", Ekonomisk Tidskrift, 1946:1 och 1946:3
 "En ny lärobok i nationalekonomi", Ekonomisk Revy, 1948:1
 "Banksystemets likviditetsregler", Ekonomisk Tidskrift, 1948:4
 "Two Liquidity Functions and the Rate of Interest: A Simple Dynamic Model", The Review of Economic Studies, 1949-1950:43
 "Prisbildningen på kreditmarknaden", doktorsavhandling, Uppsala 1951
 "Control of the Balance of Payments through General Fiscal and Credit Policies", med L. Read, World Economic Report, 1951-1952, New York, 1953
 "Valutaregleringen och målen för den ekonomiska politiken", S.O.U., 1963:139, Bihang A
 "Finansieringsproblem och strukturomvandling", Stockholm 1967
 "Liten handbok för EMU-skeptiker", Umeå Forest University Press, 2000

Källor

Svenska professorer i nationalekonomi
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Alumner från Uppsala universitet
Födda 1918
Avlidna 2017
Män
Kosmos 557

Kosmos 557 () eller DOS-3 var en sovjetisk rymdstation som sköts upp med den Proton raket, från Kosmodromen i Bajkonur den 11 maj 1973. Stationen kom in i fel omloppsbana. Stationen försökte korrigera felet i sin omloppsbana men bränslet tog slut. Stationen var aldrig bemannad.

Rymdstationen återinträdde i jordens atmosfär och brann upp den 22 maj 1973.

Källor och referenser 

Kosmosprogrammet
Sovjetunionens rymdprogram
Saljutprogrammet
Sundnäs

Sundnäs är en by bestående av ett tiotal hus i Arjeplogs kommun. Byn ligger vid Labbas utlopp, Tjålbme, till Rappen i övre Piteälvens sjösystem, cirka 30 kilometer norr om Arjeplog vid vägen som slutar i Stenudden vid Tjeggelvas strand.

Orter i Arjeplogs kommun
Mesna

Mesna är ett vattendrag i Innlandet fylke i Norge. Det rinner västerut från sjön Nord-Mesna och ut i Mjøsa vid Lillehammer. Mesna är omkring en mil lång och har nära 400 meters fallhöjd. Vattendraget är uppdämt på fyra ställen, bland annat i centrala Lillehammer, där ett kraftverk finns. Längs den vattenfallsrika floden löper vandringsleder och skidspår.

Åveita heter ett biflöde.

Vattendrag i Norge
Glommas avrinningsområde
Innlandet fylke
Thomas John Guiry

Thomas John "Tom" Guiry (född 12 oktober 1981) är en amerikansk skådespelare.

Tom Guiry föddes i  Trenton, New Jersey och gick på Notre Dame High School i Lawrenceville, New Jersey. Hans mest framstående uppträdande var i The Sandlot Kids, Mystic River, The Mudge Boy, och The Four Diamonds.

Guiry spelade även Jimmy Donnelly på NBC:s drama The Black Donnellys.

Filmografi 
 Kings - 2009 -  Ethan Shepherd
 Yonkers Joe  - 2008 -  Joe Jr.
 Black Irish - 2007 - Terry McKay.
 Strangers with Candy (film) - 2005.
 Mystic River - 2003 (som Thomas Guiry) - Brendan Harris.
 The Mudge Boy - 2003 - Perry Foley.
 Black Hawk Down - 2001 (som Thomas Guiry) - Sergeant. Ed Yurek.
 Scotland, Pa. - 2001 (som Thomas Guiry) - Malcolm Duncan.
 Tigerland - 2000 (som Thomas Guiry) - Cantwell.
 U-571 - 2000 - Seaman Ted 'Trigger' Fitzgerald, Radioman.
 Ride with the Devil - 1999 (som Thomas Guiry) - Riley.
 All I Wanna Do - 1998 - 'Frosty' Frost
 Lassie - 1994 (som Thomas Guiry) - Matthew Turner
 The Sandlot Kids - 1993 - Scott 'Scotty' Smalls

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1981
Män
Levande personer
Personer från Trenton
Wilhelm Montan

Erik Wilhelm Montan, född 14 september 1838 i Arboga, död 23 september 1909 i Saltsjöbaden, var en svensk historiker, statsvetare och publicist. Han var bror till Pehr och Carl Montan.

Biografi
Han blev student vid Uppsala universitet 1856 och disputerade 1869 i historia på avhandlingen "Bidrag till Gustaf III:s historia, särskildt i konstitutionelt hänseende" och blev samma år docent i statskunskap. År 1870 samt 1872–1873 var han ordförande för Uppsala studentkår. År 1882 var han en av de sökande till den skytteanska professuren, som blivit ledig efter Wilhelm Erik Svedelius. Till Montans stora besvikelse blev han förbigången av den flera år yngre medsökanden Oscar Alin. En viss tröst för Montan var dock att han samma år tilldelades professors namn.

1875 påbörjade han utgivandet av Svenska adelsn riksdagsprotokoll från frihetstiden, varvid han hann med 7 band (fram till 1734). Montan var även sekreterare i konstitutionsutskottet 1876-77 och utgav de värdefulla memoaranteckningar som efterlämnats av Johan von Engeström (1877), Gustaf Johan Ehrensvärd (2 band, 1877–1878) och Olof Wallquist (1878).

Montan hade redan dessförinnan börjat verka som publicist och tidningsman. På våren 1884 erbjöds han posten som redaktör för Aftonbladet, vilket han avböjde. Han accepterade däremot att inträda i tidningens styrelse, men han lämnade posten efter bara ett halvår, eftersom han den 1 oktober 1884 som huvudredaktör och ansvarig utgivare övertog ledningen för Stockholms Dagblad efter Wilhelm Walldén. Under Montans ledning utmärktes tidningen för saklig korrekthet, varför den ibland kallades "Sveriges Times". Den blev ett slags språkrör för det sena 1800-talets borgerliga samhälle i Stockholm och tillhörde det ledande organet på frihandelssidan under tullstriden. Erik Wilhelm Montan kvarstod som redaktör för Stockholms Dagblad fram till halvårsskiftet 1895, då han efterträddes av sin yngre bror, Carl Otto.

I en nekrolog lämnas följande karakteristik av Erik Wilhelm Montan: "Till sitt sätt var professor Montan kall och svåråtkomlig, men alla som stått honom nära prisa honom för en sällspord vänfasthet. [---] Som chef ansågs han vara mycket fordrande, men alla hans medarbetare kunde se, att han kräfde mest af sig själf. På redaktionen var han långt in på nätterna och hemma hade han regelbundet telefonen bredvid sängen - ständigt åtkomlig, när så behöfdes." Montan är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
Nekrolog i tidningen Upsala 24 september 1909.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska chefredaktörer
Svenska innehavare av professors namn
Svenska historiker under 1800-talet
Svenska journalister under 1800-talet
Personer från Arboga
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1838
Avlidna 1909
Män
Niels Viggo Ussing

Niels Viggo Ussing, född 14 juli 1864 i Köpenhamn, död 23 juli 1911, var en dansk geolog och mineralog, son till Johan Louis Ussing.

Niels Viggo Ussing blev polyteknisk kandidat 1886, studerade 1887-88 mineralogi och petrografi i utlandet, hos Waldemar Christopher Brøgger (då vid Stockholms högskola), Paul Heinrich von Groth i München och Harry Rosenbusch i Heidelberg. År 1890 blev han docent i mineralogi och geologi och 1895 professor i mineralogi vid Köpenhamns universitet och Den Polytekniske Læreanstalt.

Ussing verkade huvudsakligen inom det mineralogiska och petrografiska, området och ägnade sig särskilt åt forskning rörande södra Grönlands, trakten kring Ivittuut och Qaqortoq, geologiska förhållanden. Hans huvudarbete på detta område, Geology of the Country around Julianehaab, Greenland (i "Meddelelser om Grønland", vol. XXXVIII, 1911), som blev färdigtryckt först efter hans död, innehåller viktiga bidrag till lösningen av omtvistade frågor angående eruptivernas natur och deras uppträngande i jordskorpan. 

Även inom glacialgeologin arbetade han med framgång. I Om Jyllands Hedesletter og Teorierna for deres Dannelse (i "Videnskabernas Selskabs Oversigt", 1903) förklarade han hedslätterna vara bildade av sand, utsköljd omedelbart utanför inlandsisens kant, då den under det yngre baltiska stadiet nådde sin största utsträckning; han kunde då påvisa, att inlandsisen lämnat kvar en över Jylland sammanhängande serie av moränbildningar och angav gränsens förlopp i de övriga delarna av det nedisade området, varigenom han bragte klarhet i våra föreställningar om den yngre baltiska isströmmen och dess utbredning. 

Danmarks geologiska förhållanden skildrade han i en mästerlig kort framställning, Danmarks Geologi i almenfatteligt Omrids (1899; tredje upplagan utgiven av Poul Harder, 1913). Ussing var ledamot av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab 1903 och Fysiografiska sällskapet i Lund 1905.

Se även
•Ussings israndslinje

Källor

Danska geologer
Danska mineraloger
Danska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Videnskabernes Selskab
Födda 1864
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Personer från Köpenhamn
Antonio Esfandiari

Antonio Esfandiari, född som Amir Esfandiari 8 december 1978 i Teheran, är en iransk-amerikansk professionell pokerspelare. Esfandiari föddes i Teheran i Iran men flyttade tillsammans med sin familj till San Jose i Kalifornien när han var nio år. 

Som pokerspelare går han under namnet "The magician" och är känd för sina chip tricks. Han har spelat sig själv i filmen Deal. På TV har han medverkat regelbundet i pokerprogram som High Stakes Poker och Poker After Dark.

Han har vunnit tre armband i World Series of Poker (WSOP) och två World Poker Tour-turneringar. Hans bästa placering i WSOP:s Main Event var 24:e plats 2009. 2016 uppgår hans turneringspokervinster till drygt $ 27 miljoner

Under WSOP 2012 vann Esfandiari världens hittills största prissumma i en officiell pokerturnering. I event 55 "BIG ONE FOR ONE DROP" var förstapriset över $18 miljoner. Han placerade sig därmed som nummer ett på listan över mest inspelade turneringspengar i världen, en position han hade till 2014 då den övertogs av Daniel Negreanu. Detta var också Esfandiaris andra armband i WSOP. Det första vann han 2004.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats
Antonio Esfandiaris blogg på Coinflip.com

Födda 1978
Personer från Teheran
Amerikanska pokerspelare
Män
Levande personer
Tyholttårnet

Tyholttårnet är ett 128 meter högt TV- och radiotorn, som står i Tyholt i Trondheim i Norge. 

Tornet, byggt i betong, har en diameter på 7,2 meter och stod färdigt 1985.

På 75 meters höjd ligger en utsiktspunkt där man kan se hela Trondheim och delar av Trøndelag.

På 80-meters höjd, en våning ovanför utsiktspunkten, ligger roterande restaurangen Egon som har ett golv som roterar 360° (ett varv) på en timme.
Om man inte får bord på denna nivå, kan man alltid äta sin mat i restaurangdelen på utsiktsplanet.
Restaurang- och utsiktsdelen är byggd som en 12-kant och försedd med stora glasfasader som ger fri syn uppåt och nedåt.
Det finns två snabbhissar och två nödtrapphus.

Vid Trondheims 1000-årsjubileum 1997 fick tornet sin konstnärliga utsmyckning.

Externa länkar
 Fakta om tornet på www.trondheim.no

TV-torn i Norge
Byggnader och anläggningar i Trondheim
Utsiktstorn i Norge
Paul Heinrich von Groth

Paul Heinrich von Groth, född 23 juni 1843 i Magdeburg, död 2 december 1927 i München, var en tysk mineralog.

von Groth blev lärare i mineralogi vid Bergsakademien i Berlin och docent vid universitetet där 1870, professor i mineralogi i Strassburg 1872, där han grundlade institutet för kristallografiska arbeten, och professor i mineralogi i München 1883. Från 1877 var han utgivare av den värdefulla facktidskriften "Zeitschrift für Krystallographie und Mineralogie". von Groth blev ledamot av Geologiska Föreningen i Stockholm 1888 och av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1889. Han tilldelades Wollastonmedaljen 1908.

Bibliografi (i urval)
Tabelarische Übersicht der Mineralien nach ihren krystallographisch-chemischen Beziehungen geordnet (1874; fjärde upplagan 1898)
Physikalische Krystallographie und Einleitung in die krystallographische Kenntniss der wichtigeren Substanzen (1876; fjärde upplagan 1905)
Grundriss der Edelsteinkunde (1887)

Källor

Noter

Tyska mineraloger
Tyska professorer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid Münchens universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Mottagare av Wollastonmedaljen
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Magdeburg
Födda 1843
Avlidna 1927
Män
Ugglan
C.S. Lee

C.S. Lee, även kallad Charles Seunghee Lee, född 30 december 1971 i Cheongju, är en asiatisk-amerikansk skådespelare, med sydkoreanskt ursprung, känd bland annat för rollen som Vince Masuka i TV-serien Dexter.

Han blev intresserad av film och amerikansk fotboll under tiden i high school. Han fick ett stipendium och tog sin BFA vid Cornish College of Arts. Han fortsatte sin skådespelarutbildning vid Yale School of Drama och fick en MFA-examen. Han tillbringade åtta år i New York City, och arbetade som skådespelare i olika teatergrupper på lokala scener, men gjorde även TV- och filmroller. Han medverkade bland annat i filmerna Stulen lycka och The Stepford Wives samt gjorde gästroller i TV-serier som Spin City, Law & Order och Sopranos.

Filmografi (i urval) 

 (röst)

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1971
Män
Levande personer
Alumner från Yale School of Drama
Erik King

Erik King, född 21 april 1963, är en amerikansk film- och TV-skådespelare, känd för sin roll som Sgt. Doakes på Showtimes TV-serie Dexter. Han spelade även Moses Deyell i HBO:s serie Oz. 

King var med i storfilmen National Treasure (2004) med Nicolas Cage, Sista utvägen (1998) med Michael Keaton och en rad andra filmer. Han har även gästat TV-serier som Malcolm - Ett geni i familjen, Förhäxad, CSI: Miami och Änglar bland oss. King har även medverkat i kriminaldraman som Matlock, På spaning i New York och På heder och samvete.

Filmografi i urval 

 (elva avsnitt)
 (25 avsnitt)

Externa länkar 

Födda 1963
Levande personer
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Män
Vägförening

En vägförening (Sverige) eller ett väglag (Finland) är en samfällighetsförening med uppgift att förvalta och underhålla en enskild väg.

Finland 
I Finland kan vägdelägare bilda ett väglag för att sköta väghållningen.

Sverige 
I Sverige bildas vägföreningar enligt  om förvaltning av samfälligheter. 
Kostnader för väghållning med mera för enskild väg, som inte täcks av bidrag från staten eller kommunen uttaxeras på vägföreningens medlemmar enligt . 

Många enskilda vägar sköts av vägföreningar som är medlemmar i Riksförbundet Enskilda Vägar.

Källor
 Lantmäteriets Vägföreningar (Samfällighetsföreningar)
  Väglaget - bekant och fungerande (pdf) Finlands vägförening rf. Läst 25.3.2015.

Vägar
Typer av organisationer
Fastighetsrätt
Justus Roth

Justus Ludwig Adolf Roth, född 15 september 1818 i Hamburg, död 1 april 1892 i Berlin, var en tysk geolog.

Roth blev professor i Berlin 1848 och ägnade sig huvudsakligen åt petrografiska och kemisk-geologiska undersökningar liksom åt studiet av vulkanerna, men deltog även i utarbetandet av geologiska kartan över Nedre Schlesien. Bland hans viktigaste arbeten kan nämnas Der Vesuv (1857), Gesteinsanalysen (1861), Allgemeine und chemische Geologie (tre band, 1879–93) och en mängd petrografiska arbeten i "Abhandlungen der k. Akademie der Wissenschaften zu Berlin".

Källor

Tyska geologer
Tyska professorer
Födda 1818
Avlidna 1892
Män
Ugglan
Personer från Hamburg
Folkets Park i Kävlinge

Folkets Park i Kävlinge, Silverforsen Folkets Park, i Kävlinge är en andelsförening som bildades 1905 av arbetarna på Kävlinge skofabrik. Kring sekelskiftet levde ganska många människor i stor fattigdom och svält. Disponenten gav tillåtelse att dela upp mark för odling av matpotatis och andra grödor på fabrikens baksida. Eftersom behoven var stora, växte verksamheten till att omfatta i stort sett alla anställda.

Den 28 april 1905 köpte arbetarna mark norr och väster om skofabriken. Drygt hälften blev avstyckad för odling som finns än idag med kolonier längs med en av de finaste sträckorna av Kävlingeån. Den andra markhalvan på 33 000 kvadratmeter gjordes i ordning för mötesverksamhet och nöjen. Parken invigdes 29 april 1906, två dagar före första arrangemanget i parken.

Verksamhet
Genom åren har många engagerade och dugliga både skött parken och arrangerat danser, möten och andra aktiviteter. Parkens utveckling ledde till att ett Folkets Hus bildades av den äldre Möllare-bostaden, vid sidan om den gamla dansrotundan.

Lördagen den 25 januari 1993 utbröt en brand, ingen orsak till branden har framkommit. Händelsen medförde att andelsföreningen mer eller mindre lades ner, trots många försök att återupprätta status i Kävlinge. Under hela 1990-talet har sedan parken och koloniområdet drivits av ett fåtal intresserade.

Sedan 2002 har parken drivits av en ny styrelse. 
Markarealer har växlats med kommunen och banverket för att rätta till fastighetslängden. När de första bostadsrätterna i Kvarnparken stod färdiga, ägde fortfarande andelsföreningen den anslutande Väverigatan, som dock snabbt blev skiftad med kommunen. Avlopp, vatten och el har åter landat på fastighetslängden. Parken har rensats upp, flaggstången rätats upp, gräset har klippts, sjuka träd fällts och buskar och sly har klippts ned eller tagits bort.

Det arrangeras bröllop längs ån, SM i metfiske, filmafton utomhus, kvartersfester och firmafester.

Sedan 2009 arrangeras midsommarfirande och bilträffen Silverforsa i samarbete med både kulturbilföreningen (för bilar äldre än 1959) och dansföreningen
LLDancestudioKävlinge.

Referenser

Externa länkar

Silverforsen Folkets Park Kävlinge
Google karta
Lina Larsson Dancestudio Kävlinge

Folkparker i Sverige
Organisationer i Kävlinge
Byggnader och anläggningar i Kävlinge kommun
Kävlinges historia
Kävlinge