kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ernst-Thälmann-Park

Ernst-Thälmann-Park är en park i stadsdelen Prenzlauer Berg i stadsdelsområdet Pankow i östra Berlin. 

Parken har fått sitt namn efter kommunistledaren Ernst Thälmann. Här finns en bronsstaty föreställande Thälmann gjuten av den ryske skulptören Lew Kerbel omkring 1988.

Externa länkar 

Parker i Berlin
Prenzlauer Berg
Camp Toccoa

Camp Toccoa var ett av USA träningsläger för fallskärmsjägare under andra världskriget, beläget några miles väster om Toccoa, Georgia. Träningslägret byggdes 1940 och har varit i bruk sedan 1941.

Lägret planerades först 1938 och konstruerades av Georgias United States National Guard och Works Progress Administration med början den 17 januari 1940.

Militära anläggningar i Georgia
Herschel (krater)

Herschel är en stor nedslagskrater på Mars. Den namngavs efter 1700-talsastronomerna William Herschel och John Herschel.

Herschel har en diameter på 304 km, så stor att den bör kallas nedslagsbassäng. Den ligger i kraterhögländerna i Mars södra hemisfär, vid 14.5°S, 230°V. Dess kratergolv, som upptäcktes av rymdsonden Mars Global Surveyor, innehåller fält av mörka sanddyner.

Se även 
 Herschel (månkrater)
 Herschel (krater på Mimas) 
 2000 Herschel

Externa länkar 

Kratrar på Mars
Preševo

Preševo (serbiska kyrilliska: Прешево, albanska: Presheva) är en stad och kommun i södra Serbien med 35 000 invånare (cirka 99% albaner).

Preševo ligger vid gränsen till Nordmakedonien. Motorvägen mellan Belgrad och Thessaloniki via Skopje går förbi Preševo och där är också gränskontrollen mellan länderna.

Orter i Serbien
Gränsorter i Europa
Charles Nicolle

Charles Jules Henry Nicolle, född 21 september 1866 i Rouen, död 28 februari 1936 i Tunis, var en fransk läkare och bakteriolog.

Biografi 
Efter grundlig utbildning i invärtes medicin kallades Nicolle 1903 till föreståndare för Pasteurinstitutet i Tunis, som snart blev ett centrum för experimentell medicinsk och bakteriologisk forskning. Bland Nicolles många arbeten var hans rörande fläckfeber de mest betydande. Nicolle visade att sjukdomen kunde ympas på apor och marsvin och att den överfördes till människan genom klädlöss. Dessa resultat ledde till att han 1928 erhöll Nobelpriset i fysiologi eller medicin för sina insatser.

Nicolle utförde vidare experimentella arbeten rörande återfallsfeber, den egyptiska ögonsjukan (trakom), medelhavsfeber och rabies. Han angav redan 1916 mässlingskonvalescentserum som ett skyddsmedel mot mässling. I det omfattande och intensiva arbetet för att förbättra de hygieniska förhållandena i Franska Nordafrika spelade Nicolle en betydande roll. Han framträdde även som skönlittär författare.

Nicole invaldes 1927 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1928
 Nobelprize.org, Charles Nicolle - biografi

Franska bakteriologer
Nobelpristagare i medicin
Franska nobelpristagare
Personer från Rouen
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1866
Avlidna 1936
Män
Likvax

Likvax eller adipocer är de olösliga fettsyrorna som blir kvar från fetter i ruttnande material som lik. Likvax bildas genom långsam fetthydrolys i våt mark och kan förekomma både i balsamerade och obehandlade lik. Det tros ha först upptäckts av fransmannen Fourcroy på 1700-talet.

Likvax hämmar bakterietillväxten och kan till viss del skydda ett lik mot förruttnelse. Det börjar bildas inom en månad efter döden, och kan finnas kvar på kvarlevorna i århundraden. Eftersom det bildas genom hydrolys, bildas det snabbare i fuktiga miljöer eller till och med under vatten. Det är ovanligt att obegravda lik bildar likvaxavlagringar. Processen varvid likvax bildas kallas även för saponifiering.

Källor
 Engelska Wikipedia

Lipider
Alfa Romeo 20/30ES

Alfa Romeo 20/30ES är den första sportmodellen från det italienska biltillverkarföretaget Alfa Romeo. Modellen lanserades 1920. Dess motor hade en slagvolym på 4 250 liter och utvecklade 67 hästkrafter. Med toppfarten 140 km/h var det den snabbaste landsvägsmodellen från Alfa Romeo, innan den kompressormatade 1500-modellen kom 1928. 20/30ES var mycket framgångsrik i italienska biltävlingar.

20/30ES
Bakhjulsdrivna fordon

en:Alfa Romeo 20/30 HP ES Sport
Flatåskyrkan

Flatåskyrkan är en kyrkobyggnad och en församling inom Equmeniakyrkan.

Flatåskyrkans församling 
Flatåskyrkans församling är en frikyrka som numera tillhör Equmeniakyrkan. 
Församlingen bildades som Västra Frölunda Frikyrkoförsamling (Svenska Missionskyrkan) 27 januari 1963 i Björngårdsvillan i Slottsskogen, Göteborg. 

1979 bytte församlingen namn till Flatåskyrkans församling. 

2011 Flatåskyrkan går med i Equmeniakyrkan (arbetsnamn Gemensam Framtid).

Kyrkobyggnaden 

Flatåskyrkan ligger på Svängrumsgatan 59 vid Flatås Torg, i stadsdelen Högsbo i Göteborg. Kyrkan ritades av arkitekt Johannes Olivegren och invigdes 12 april 1964. Konstnärerna Ralph Bergholtz och Randi Fisher har skapat bilderna i glaserat tegel.

23 september 2001 invigdes den nyrenoverade kyrksalen. Då fick församlingen bl.a. ta i bruk de nya rödklädda kyrkbänkarna av ek och predikstolen i oljad ek ritade av arkitekt SAR Anna Ingvarson f.d. Lilja.

Kyrksalens goda akustik har utnyttjats för 10 skivinspelningar mellan 1965 och 2011.

Vänförsamling 
Flatåskyrkan har sedan många år tillbaka ett samarbete med Citéförsamlingen i Dolisie i Kongo-Brazzaville.

Källor 
"När, Var och Hur i Flatåskyrkan" - en sammanställning gjord av Lennart Ögren.

Vidare läsning 
Öppenhet och gemenskap : berättelser från igår och idag med sikte mot framtiden  : utgiven i samband med Flatåskyrkans församlings 50-årsfirande 2013. Västra Frölunda: Flatåskyrkan. 2013. Libris 14703805

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Svenska equmeniaförsamlingar
Kyrkobyggnader i Göteborg
Högsbo
Dolisie

Dolisie, även känd som Loubomo, är en stad () i västra Kongo-Brazzaville som ligger i kustregnskogens östra rand. Staden är ett viktigt kommersiellt centrum, och är även känd för sitt nattliv. Staden uppskattades 2018 ha 117 920 invånare. 1938 anlade Svenska missionsförbundet Dolisie missionsstation.

Källor

Orter i Kongo-Brazzaville
Niari
Mattias Bulun

Mattias Bulun, född 17 juli 1983 i Angered, Göteborg, är en svensk fotbollsspelare. Han har tidigare bland annat spelat fyra säsonger i Superettan för klubbarna Qviding FIF, Assyriska FF och Ljungskile SK. Han spelar främst som mittfältare. 

Bulun har även spelat för Örebro Futsal Club och IFK Uddevalla Futsal i Svenska Futsalligan.

Karriär 
Buluns moderklubb är IF Stendy. Han spelade sedan för Gunnilse IS. Därefter blev det spel i Superettan med Assyriska FF (2006) och Ljungskile SK (2007). I november 2007 värvades han av Qviding FIF, vilket var klubbens tredje nyförvärv från Ljungskile efter att Jon Stockhaus och Mathias Gravem redan värvats. Han skrev 2009 på för turkiska Orduspor, men bröt kontraktet dagen efter på grund av familjeskäl. I slutet av februari 2010 återvände han till Gunnilse i division 2, vilka han skrev på ett ettårskontrakt med. Inför säsongen 2011 skrev han på för Syrianska IF Kerburan.

Syrianska åkte ur Division 1 Norra 2012 och Bulun valde att leta efter en ny klubb. I februari 2013 blev han klar för tidigare seriekonkurrenten BK Forward. Den 1 januari 2014 meddelade Forward att Bulun förlängt sitt kontrakt med klubben över säsongen 2014. Inför säsongen 2015 skrev han på för division 2-nykomlingen Örebro Syrianska IF.

I juli 2016 blev Bulun klar för spel i division 4-klubben Syrianska Eskilstuna IF. Våren 2017 spelade han för division 5-klubben FC Assyriska, men återvände inför höstsäsongen till Syrianska Eskilstuna IF. 2019 spelade Bulun två matcher och gjorde lika många mål för FK Örebro i Division 6. Säsongen 2020 spelade han två matcher för Nova FC i Division 7.

Referenser

Webbkällor

Mattias Bulun på elitefootball

Noter

Svenska fotbollsspelare
Svenska futsalspelare
Spelare i Gunnilse IS
Spelare i Assyriska FF
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i Qviding FIF
Spelare i Syrianska IF Kerburan
Spelare i BK Forward Fotboll
Spelare i Örebro Syrianska IF
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1983
Levande personer
Män
Idrottare från Göteborg
Pankow (stadsdelsområde)

Pankow är ett stadsdelsområde (Bezirk) i norra Berlin, med omkring 380 000 invånare (2014). Stadsdelsområdet är ett av Berlins tolv politiska och administrativa stadsdelsområden och bildades i sin nuvarande form 2001 då det dåvarande Bezirk Pankow slogs ihop med Bezirk Weissensee och Bezirk Prenzlauer Berg.

I Berlin uttalas namnet Pankow med stumt finalt w, alltså Panko´.

Geografi och bebyggelse 
Stadsdelarna i Pankows stadsdelsområde har sinsemellan väldigt olika karaktär och tillkomstperiod. Två tredjedelar av befolkningen bor i de tätbebyggda stadsdelarna Prenzlauer Berg, Weissensee och Pankow. Bebyggelsen i söder utgörs av täta stadskvarter från omkring sekelskiftet 1900, som till stor del klarade sig undan bombanfallen under andra världskriget. De yttre stadsdelarna i norr präglas fortfarande delvis av sin historia som landsortsbyar och domineras av glesare villabebyggelse, fristående hyreshus och obebyggda områden.

Administrativ indelning 

I Pankows stadsdelsområde ingår stadsdelarna:
 Blankenburg
 Blankenfelde
 Buch
 Französisch Buchholz
 Heinersdorf
 Karow
 Niederschönhausen
 Pankow
 Prenzlauer Berg
 Rosenthal
 Stadtrandsiedlung Malchow
 Weissensee
 Wilhelmsruh

Pankow som synonym för DDR 
Pankow användes framförallt i Västtyskland tidigare som en synonym för DDR-regimen, då presidentens residens och statsrådets säte under 1960-talet låg på Schloss Schönhausen i Pankow i dåvarande Östberlin. Bild-Zeitung valde ofta att skriva Pankow istället för DDR-regeringen precis som man skrev DDR med citattecken ("DDR") som markering för vad man ansåg om landet.

Källor

Externa länkar
Joshua Lederberg

Joshua Lederberg, född 23 maj 1925 i Montclair, New Jersey, död 2 februari 2008 i New York, var en amerikansk molekylärbiolog och genetiker.

Biografi
Lederberg var professor vid Stanford University och gjorde banbrytande insatser inom bakteriegenetiken. För detta fick 1958 halva Nobelpriset i fysiologi eller medicin. Han delade priset med Edward L. Tatum och George Wells Beadle.

Förutom sitt bidrag till biologin gjorde Lederberg omfattande forskning inom artificiell intelligens. I detta ingick arbete vid NASA på experimentella program för att söka efter liv på planeten Mars och på det kemiska expertsystemet Dendral.

Källor

 Bra Böckers lexikon, 1977

Noter

Externa länkar 

 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1958
 Nobelprize.org, Joshua Lederberg – nobelföreläsning (på engelska)

Nobelpristagare i medicin
Personer verksamma vid Stanford University
Amerikanska nobelpristagare
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Montclair, New Jersey
Födda 1925
Avlidna 2008
Män
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Mottagare av Frihetsmedaljen
Alumner från Columbia University
Alumner från Yale University
Svenska marathonsällskapet

Svenska Marathonsällskapet är en svensk intresseförening för maraton som grundades 1952.

Syfte med sällskapet är att
 skapa ett ökat intresse för maratonlöpning i Sverige
 genom sin tidning sprida information om maratonlöpningens utveckling
 aktivt verka för att få fram svenska maratonlöpare av internationell klass
 utdela prestationsnålar till medlemmar som klarat stipulerade tider
 utdela utmärkelser till medlemmar som fullföljt ett antal maratonlopp
 utdela förtjänstutmärkelser till föreningar och personer som har gjort gagnande insatser för svensk maratonlöpning

Sällskapet ger sedan 1968 ut tidningen Marathonlöparen som årligen kommer ut med 5 nummer. Sällskapet är öppet för alla.

Vintermaraton arrangeras årligen på uppdrag av Svenska Marathonsällskapet av en av sällskapets utsedd förening.

Externa länkar
 Sällskapets webbplats

Sport i Sverige
Intresseföreningar i Sverige
Organisationer bildade 1952
Kungsvägen, Finland

Kungsvägen (fi. Kuninkaantie) kallas en vägsträcka som sträcker sig genom södra Finland, från Åbo till Viborg. Den utgör en sektion av en historisk vägsträcka, postrutten från Bergen över Oslo, Karlstad, Örebro, Stockholm till Åland och vidare genom södra Finland via Åbo, Helsingfors och Viborg fram till S:t Petersburg. I den moderna finska turistmarknadsföringen börjar vägen i Åbo.

Historia
Vägen är dokumenterad sedan 1300-talet , och knöt samman det svenska rikets östra och västra delar. På många ställen finns den ursprungliga vägsträckan kvar, på andra ställen har den försvunnit. 

Längs med vägen uppstod krogar och gästgiverier som inhyste dem som reste längs med Kungsvägen.

Turism
Längs med Kungsvägen återfinns medeltida kyrkor, herrgårdar, bruksorter, hamnstäder, byar och andra sevärdheter som minner om vägens rika historia. 

Vägen är markerad med bruna vägskyltar med en bild av en gul krona och oftast texten "Kungsvägen/Kuninkaantie". Öster om Karis fram till Kyrkslätt förgrenar sig vägen att gå antingen via Ingå eller via Sjundeå.

Se även
Kungsvägen Oslo-Köpenhamn
Postvägen Stockholm–Åbo

Vidare läsning

Externa länkar
Föreningen Kungsvägen

Vägar i Finland
Turism i Finland
Kulturvägar i Europa
Historiska vägar
Ora säteri

Ora säteri är en herrgård och ett tidigare säteri i Faringe socken i Uppsala kommun, Uppsala län, ursprungligen Stockholms län.

Omgivningen och byggnader

Huvudbebyggelsen ligger strax öster om Oraån, som även utgör egendomens västra gräns och tidigare var länsgränsen mellan Stockholms län och Uppsala län. Numera är Oraån reglerad till ett rakt kanalliknande vattendrag. Norr om egendomen ligger Stamsjön där tomtgränsen löper ungefär mitt i sjön. I sydväst ingår en del av Viksjön. Mitt i egendomen återfinns Andsjön. 

Corps de logi är en rödmålad och panelad träbyggnad i en våning under ett tegeltäckt säteritak i senkarolinsk stil och uppförd omkring år 1700. Mot väster och landsvägen avslutas tomten genom en hög stödmur av natursten. Mot öster och trädgården flankeras huvudbyggnaden av två fristående flyglar där den södra med sitt säteritak liknar huvudbyggnadens gestaltning medan den norra har sadeltak och är av senare datum. Sydväst om huvudbebyggelsen ligger gårdens ekonomibyggnader.

Historik
Ora herregods tillhörde på 1500-talet släkten Månesköld af Seglinge. Enligt en annan uppgift skall Ora med allt frälset har blivit skänkt av kung Johan III till dennes "naturliga" son, en Johan Carlsson, som troligen är identiskt med häradshövdingen Johan Carlsson Månesköld. År 1590 omnämns en "Johan Karlsson till Ora" flera gånger i Stockholms tänkeböcker.

Därefter innehades egendomen av ätterna Silfversparre, Wijnbladh och Breitholtz. Friherre Bernt Wallenstierna utökade egendomen genom köp av flera tomter. 1804 ägdes Ora av Wallenstjernas dotter friherrinnan A.M. von Dankwardt. Egendomen uppgick 1822 till 3 mantal frälsesäteri med sex underliggande torp, bland dem Uggeltorp, Lugnet, Fiskartorp, Långspång och Renshus. Baron Liljencrantz sålde Ora 1845 till lantbrukaren J.C. Törnqvist. Sedan 1988 arrenderas gården av lantbrukaren Thomas Nordman. Han odlar vete, korn, raps och lite vall på 110 hektar odlingsbar mark. Största delen av egendomen täcks av skog.

Bilder

Se även
 Lista över slott och herrgårdar i Uppland

Källor
 Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige / Femte Bandet. M-R (1859-1870).
 Ortnamnsregistret: Ora herrgård.

Externa länkar

Herrgårdar i Uppland
Uppsala kommun
Riihimäki–Tammerfors-banan

Riihimäki-Tammerfors-banan är ett banavsnitt på finska Stambanan och sträcker sig från Riihimäki, via Tavastehus och Toijala till Tammerfors. Bansträckningen är till största delen en tvåspårig, elektrifierad bana som är utrustad med automatisk trafikövervakning. Den högsta tillåtna hastigheten på bansträckningen är 200 km/h.

Stationer

Fotnoter

Externa länkar

Järnvägslinjer i Finland
Transport i Tammerfors
Riihimäki
Tavastehus
Ackas
Kong

Kong kan syfta på:

Kong (mahjong) – fyra stenar ur samma serie och med samma valör i mahjong
Kong (stad)  – en stad i regionen Savanes i Elfenbenskusten
Kong (tecknad serie) –  tecknad serie om en stenålderpojke
Kong (djurleksak)  – ett sortiment av hund- och kattleksaker
Kong – namnet på skräckfilmsapan, se King Kong

Geograf
Kong (vattendrag i Kamerun, Östra regionen, lat 5,72, long 14,63)
Kong (vattendrag i Kamerun, Östra regionen, lat 4,20, long 13,03)
Kong (vattendrag i Kamerun, Södra regionen, lat 2,65, long 11,73)
Kong (vattendrag i Kamerun, Södra regionen, lat 2,58, long 11,80)
Kong (tecknad serie)

Kong the Untamed, tecknad serie om en stenålderpojke utgiven av DC Comics, skapad av Jack Oleck och Alfredo Alcala 1975. I Sverige publicerades "Kong" i två omgångar, en gång på 1970-talet i Serietidningen och en gång i Gigant 1983.

Historik
"Kong the Untamed" föddes 1975 på redaktören Joe Orlandos initiativ som svar på en tillfällig TV-trend med grottmän och urtidsmonster. Istället för att återuppväcka stenåldersserien "Anthro" beslöt man sig för att låta Jack Oleck och Alfredo Alcala skapa en helt ny serie om en cromagnon-hövding, men allt eftersom man utvecklade bakgrundshistorien fann man att en historia om en pojkes uppväxt på stenåldern troligen skulle vara intressantare (och säkert mer passande för den tilltänkta målgruppen).

Serien blev emellertid kortlivad och utkom endast med fem nummer. Redan från nr 3 byttes Oleck och Alcala ut mot diverse yrkesmän i mittfåran – som Gerry Conway, Tony Caravana, Jo Ingente, David Wenzel och Bill Draut – vilket onekligen ger serien ett något splittrat intryck.

Handling
På den tiden på neanderthalarna och "de nya människorna" fortfarande levde sida vid sida föddes cromagnon-pojken Kong som son till hövding Trog och Attu. Till skillnad från de andra i stammen hade pojken blont hår, och när schamanen förutsade att pojken var en legendarisk krigare reinkarnerad lät Trog fördriva sin kvinna och sonen för att skydda sin egen ledarställning. Kong växte upp som utstött, och när han befann sig i de yngre tonåren fann han sin mor mördad av Trog. Pojken svor att hämnas på Trog och begav sig ut i en äventyrlig värld där han snart fick en vän i form av neanderthalaren Gurat och stötte på hot som dinosaurier, flygödlor och matriarkala fientliga stammar.

Kongs slutliga öde är ännu okänt.

Amerikanska serier
Amerikanska serietidningar
Amerikanska seriefigurer
Fantasyserier
Äventyrsserier
Historiska serier
Hufeisensiedlung

Hufeisensiedlung eller Siedlung Britz är en bebyggelse i Berlin som skapades 1925–1933 i stadsdelen Britz, i mellersta delen av stadsdelsområdet Neukölln, efter planer av Bruno Taut och Martin Wagner. En byggnad är formad som en hästsko och heter Hufeisen på tyska. Byggherre var GEHAG.  

Hufeisensiedlung ingår sedan juni 2008 i Unescos världsarvslista tillsammans med andra modernistiska kvarter i Berlin.

Historia
Området ligger på det tidigare riddargodset Britz marker i Neukölln. I 1920-talets Berlin skulle bostadsbristen och bristen på moderna bostäder lösas med nya områden utanför stadskärnan, inspirerade av de brittiska trädgårdsstäderna av Ebenezer Howard. Hufeisensiedlung är, liksom övriga bostadsområden som ingår i världsarvet, ett exempel på den socialreformistiska rörelsen i Berlin och de ideal som bland annat Bauhaus förkunnade under samma period. Bredvid området byggde bostadsbolaget Degewo området Eierteich. 

Bostadsbolaget Gehag gav Bruno Taut uppdraget tillsammans med Martin Wagner att utveckla en stadsplan för området. Inspirerade av den nya tidens byggteknik ville man ha typbestämda bostäder och byggnader för att minska kostnaderna. Taut kunde i arbetet ta med sig erfarenheterna från Gartenstadt Falkenberg, den så kallade Tuschkastensiedlung. Byggnaderna uppfördes åren 192–-1933 och omfattade 1 072 bostäder. I centrum ligger själva Hufeisensiedlung, den byggnad som från ovan ser ut som en hästsko. Den funktionella byggnadsstilen utmärks genom Tauts färgval: röda byggnader, gula byggnader och byggnader som går i blått. Den länga som går i rött kallas "Rote Front". 

Alla gator är uppkallade efter personer och orter som förekommer i böcker av Fritz Reuter som givit huvudgatan Fritz-Reuter-Allee dess namn. Stavenhagener Strasse är uppkallad efter Reuters födelseort Stavenhagen. Även Reuters hustru har givit namn åt en gata, Lowise-Reuter-Ring. Platsen Hüsung kommer från lågtyskan, den dialekt som Reuter skrev på. Ett alternativt namn för området har också varit Fritz-Reuter-Stadt. Under 1960-talet anslöts området genom stationerna Blaschkoallee och Parchimer Allee till tunnelbanans linje U7.

Bilder

Källor

Externa länkar  

 Hufeisensiedlung

Berlins modernistiska bostadsområden
Britz
Hutchison Whampoa

Hutchison Whampoa Limited (HWL, 和記黃埔有限公司), SEHK: 0013, från Hongkong, var ett av de största företagen på Hong Kong Stock Exchange och en av de största containerhamnföretagen i världen. 

Hutchison Whampoa fusionerades 2015 med sin huvudägare Cheung Kong Holdings till CK Hutchison Holdings Limited. Tillsammans med svenska Investor ägde Hutchison Whampoa mobiloperatören "3", Hi3G Access AB.

Historik
Hutchison Whampoa har sitt ursprung i två olika företag, som grundades på 1800-talet: Hong Kong and Whampoa Dock grundades 1863 av den brittiske handelsmannen John Duflon Hutchison och Hutchison International grundades 1877.

På 1960-talet skaffade sig Hutchison International en kontrollpost i Hong Kong and Whampoa Dock, och 1977 köpte det hela företaget och bildade det sammanslagna Hutchison Whampoa Limited. Detta hamnade dock snart i ekonomiska problem och räddades av Hongkong and Shanghai Banking Corporation, som köpte en andel på 22 %. HSBC sålde sedan i september 1979 sin andel till Cheung Kong Holdings.

Se även 
Hutchison Port Holdings
Norvikshamnen

Hongkongska företag
WP:Projekt Kina
Mellersta Österbottens Landskapsstafett

Mellersta Österbottens landskapsstafett är en årligt återkommande skidtävling där landskapets kommuner tävlar mot varandra. Tävlingarna startade i började av 1920-talet.

Utformning 
Stafetten skidas i åtta etapper med :

en etapp för flickor högst 16 år 3 km
en etapp för flickor som under tävlingsåret fyller minst 13 år 5 km
en etapp för pojkar högst 16 år 5 km
en etapp för pojkar högst 18 år 5 km
två etapper för herrar (eller damer) 10 km
två etapper för herrar 10-12 km
en herretapp inleder stafetten och avslutar stafetten.

Fyra av etapperna skidas i klassisk stil och fyra i fri stil. P16- och P18-etapperna samt F16 och damer skidas i klassisk stil vartannat år; påföljande år i fri stil. Den totala längden får ej överstiga 65 km.

Representation 
Man får representera den kommun som man bott ifrån början av föregående år. Undantag beviljas om man kan bevisa att skidlöparen flyttat före den 1 september. Tävlande som på grund av studier eller arbete bor på annan ort får representera dennes tidigare kommun med hänsyn till fostrarföreningen.

Serier 
Stafetten skidas i tre serier:

I A-serien skidar cirka tio lag. Dessa så kallade första lag består av etablerade stafettkommuner. De lag i A-serien som förlorar till de två bästa i B-serien nedflyttas till B-serien. Resultaten i A-serien ger poäng. Mest poäng i A- och B-serien under tio års tid innebär att vinnarkommunen slutgiltigt får behålla vandringspriset, tidningen Keskipohjanmaas stora sköld.

I B-serien skidar övriga första lag samt övriga lag. Från B-serien kan på en gång uppflyttas högst två första lag till A-serien. Resultaten i B-serien ger poäng i kampen om vandringspriset.
 
I C-serien kan landskapsstafettkommunerna deltaga med så kallade blandlag, till exempel byalag, mixlag för kommuner som ej annars ensamma kan ha ett stafettlag. Resultaten i C-serien ger ej poäng i kampen om vandringspriset. Priser ges dock för etappsegrare.

Om man deltagit 10 – 15 – 20 – 25 – 30 osv.. gånger i stafetten föräras man med ett pris.

Deltagande kommuner 
Alavieska
Halso
Haapajärvi
Jakobstad
Himango
Kelviå
Kalajoki
Kaustby
Karleby
Kronoby
Larsmo 
Lestijärvi
Lochteå
Nivala
Nykarleby
Pedersöre
Perho
Pyhäjärvi
Reisjärvi
Sievi
Toholampi
Ullava
Vetil
Ylivieska

Sport i Finland