kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nils Olsson (operasångare)

Nils Olsson, även Nils Cavaradossi Olsson, född 16 februari 1970 i Malmö är en svensk operasångare (tenor).

Karriär 
Nils Olsson antogs till Operahögskolan i Stockholm 1994. Efter avslutad utbildning 1998 debuterade han som Cavaradossi i Puccinis ”Tosca” på Anhaltisches Theater i Dessau.

År 2000 hade han konsertdebut på Concertgebouw i Amsterdam. Han framförde då De 7 Dödssynderna av Kurt Weill. Samma år framförde han också Weills Mahagonny på Royal Albert Hall i London. Olsson representerade Sverige i ”Cardiff Singer of the World” 2003. Han tilldelades stipendium ur Gösta Folkes och Agneta Prytz’ fond (förvaltad av Teaterorden TSO) och Malmö stipendiefond 2009. År 2010 tilldelades han Jussi Björlingpriset av Jussi Björlingsällskapet. Olsson har även mottagit Joel Berglunds Stipendium och Lars Lönndahls Stipendium. 

Olsson har varit verksam på San Francisco Opera, Glyndebourne Festival Opera, Staatsoper Stuttgart, Finlands nationalopera och -balett, Nationaloperan i Prag samt Malmö Opera. Tillsammans med tenoren Johan Palmqvist leder han Tenore Amore.

Referenser

Externa länkar
 http://www.eliassonartists.com/index.php?option=com_content&view=article&id=45&Itemid=175&lang=sv
 Nils Olsson Malmö Opera
 http://www.tenoreamore.se/TenoreAmore/Valkommen.html

Män
Födda 1970
Svenska tenorer
Levande personer
Sångare från Malmö
Jekaterina Samojlova

Jekaterina Samojlova, född 1763, död 1830, rysk hovdam. Hon var en uppmärksammad centralfigur inom den ryska aristokratin och nämns inom denna epoks litteratur. 

Dotter till prins Sergej Aleksejevitj Trubetskoj och Jelena Nesvitskaja.
Hovdam hos Katarina den stora från 1782. Gift 1786 med general greve Aleksandr Samojlov, brorson till den berömda Potemkin. Under kriget 1787-91 vistades hon med maken i högkvarteret i Bender, där hon tillägnades en dikt av furste de Ligne och ryktas ha haft ett förhållande med Potemkin. Hon var en centralfigur inom huvudstadens societet, sågs som ett skönhetsideal och var känd för sina kärleksaffärer ; en del av hennes barn sades inte vara makens. Hon var också en trendsättare inom mode och drog på sig stora skulder.

Samojlova är ofta omnämnd i tidsepokens memoarer och dagböcker.

Källor 
 Denna artikel baseras helt eller delvis på dess motsvarighet på ryskspråkiga Wikipedia

Personer i Ryssland under 1700-talet
Födda 1763
Avlidna 1830
Ryska grevinnor
Ryska furstinnor
Ryska hovdamer
Kvinnor
Katarina den storas hov
Danderyds köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Danderyds köping. För dagens kommun, se Danderyds kommun.

Danderyds köping var en köping och kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Danderyds köping bildades 1 januari 1946 (enligt beslut den 9 november 1945) genom en ombildning av Danderyds landskommun (med det därinom belägna Enebybergs villastads municipalsamhälle) och hade 6 302 invånare (den 31 december 1945) och omfattade en areal av 13,41 km², varav 13,32 km² land. Köpingen bestod då av de nuvarande kommundelarna Danderyd och Enebyberg. När köpingen bildades gällde först byggnads- och brandstadgorna inom dess område, men enligt beslut den 20 december 1946 skulle samtliga av stadsstadgorna gälla inom Danderyds köping. Den 1 januari 1947 (enligt beslut den 9 november 1945) överfördes från Danderyds köping och församling till Täby köping och församling hemmanet Lahäll med 381 invånare och omfattande en areal av 0,47 km², varav allt land.

Danderyds köping påverkades inte av kommunreformen den 1 januari 1952.

Köpingen uppgick 1 januari 1971 i Danderyds kommun, tillsammans med Djursholms stad (bestående av de nuvarande kommundelarna Djursholm och Stocksund).

Judiciell tillhörighet
I judiciellt hänseende tillhörde köpingen Södra Roslags domsaga och Södra Roslags domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde köpingen Danderyds församling. Församlingen var gemensam för Djursholms stad samt Danderyds och Stocksunds köpingar.

Köpingvapen
Blasonering: Delad av silver, vari en bjälkvis ställd grön ekkvist med två blad och två ollon, och grönt, vari en fisk av silver med röd beväring.

Vapnet fastställdes år 1946.

Geografi
Danderyds köping omfattade den 1 januari 1946 en areal av 13,41 km², varav 13,32 km² land, och den 1 januari 1952 en areal av 12,94 km², varav 12,85 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade köpingen den 1 januari 1961 en areal av 12,66 km², varav 12,63 km² land.

Tätorter i köpingen 1960

Tätortsgraden i köpingen var den 1 november 1960 99,8 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Anmärkningar

Referenser

Tidigare kommuner i Stockholms län
Indelningar i Danderyds kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Sveriges köpingar
Nynäshamns stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Nynäshamns stad. För orten se Nynäshamn, för dagens kommun, se Nynäshamns kommun.

Nynäshamns stad var en kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Nynäshamns stad bildades den 1 januari 1946 (enligt beslut den 2 november 1945) genom en ombildning av Nynäshamns köping. Den nya staden hade 6 883 invånare och omfattade en areal av 14,76 km², varav 14,70 km² land.

Den 1 januari 1964 överfördes till staden och Nynäshamns församling från Ösmo landskommun och Ösmo församling ett område med 35 invånare och omfattande en areal av 12,60 kvadratkilometer land.

Nynäshamns stad ombildades 1 januari 1971 till Nynäshamns kommun.

Judiciell tillhörighet
I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan låg fortsatt under landsrätt i Södertörns domsaga och Södertörns domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde staden först Ösmo församling, ur vilken stadens område utbröts den 1 januari 1947 (enligt beslut den 23 november 1945) för att bilda Nynäshamns församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0061 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapen
Blasonering: I fält av silver ett svart ankare och däröveren av vågskura bildad röd ginstam, belagd med tre kugghjul av silver.

Vapnet är resultatet av en tävling och syftar på sjöfart och industri. Det fastställdes 1946. Efter kommunbildningen registrades vapnet i PRV 1977.
Stadsvapnet kröns även med en murkrona som endast får användas av kommuner som haft stadsrättigheter. Utan murkrona är det ett vapen för kommuner.

Geografi
Nynäshamns stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 14,76 km², varav 14,70 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade staden den 1 januari 1961 en areal av 15,24 km², varav 15,22 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Nynäshamns stad fanns tätorten Nynäshamn, som hade 9 364 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 99,6 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1946-1966

Källor

Indelningar i Nynäshamns kommun
 
Städer i Sverige
Tidigare kommuner i Stockholms län
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Saltsjöbadens köping

Saltsjöbadens köping var en tidigare kommun (köping) i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1909 (enligt beslut den 22 maj 1908) utbröts vissa delar av hemmanen Neglinge nr 1, 2 och 3 samt Skogsö i Nacka socken och Nacka landskommun i Svartlösa härad ut ur landskommunen för att bilda en köping, benämnd Saltsjöbaden. Den nya köpingen hade 2 111 invånare den 31 december 1909.

1 januari 1950 (enligt beslut den 25 februari 1949) överfördes till köpingen från Tyresö landskommun fastigheterna Aljö n:r 1 och 2 (omfattande Älgö) samt Gåsön nummer 1, omfattande en areal av 3,01 km², varav allt land, och med 81 invånare.

Den 1 januari 1971 upphörde köpingen då den uppgick i den nybildade Nacka kommun.

Judiciell tillhörighet
I judiciellt hänseende tillhörde köpingen Södertörns domsaga; till 1916 i Svartlösa tingslag, till 1930 i Svartlösa och Öknebo tingslag och från 1930 i Södertörns domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
Köpingen hörde i kyrkligt hänseende först till Nacka församling. Den 1 maj 1913 (enligt beslut den 4 april 1913) utbröts köpingens område ur Nacka församling för att bilda Saltsjöbadens församling.

Köpingsvapen
Blasonering: I fält av silver en svart treudd, omslingrad av en störtande röd fisk med beväring av guld, därest sådan skall komma till användning.

Vapnet fastställdes för köpingen 1944 och förlorade sin giltighet när den upplöstes. Vapnet används ännu av företag och privatpersoner, till exempel som bildekaler.

Geografi
Saltsjöbadens köping omfattade den 1 januari 1911 en areal av 8,90 km², varav 8,40 km² land, och den 1 januari 1952 en areal av 11,91 km², varav 11,41 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade köpingen den 1 januari 1961 en areal av 12,50 km², varav 12,00 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Saltsjöbadens köping fanns tätorten Saltsjöbaden, som hade 5 302 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 100,0 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Indelningar i Nacka kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Sveriges köpingar
Tidigare kommuner i Stockholms län
Turinge landskommun

Turinge landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka  kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner. Då inrättades i Turinge socken i Öknebo härad i Södermanland denna kommun.

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Denna reform påverkade inte Turinge kommun.

Den 1 januari 1959 överfördes från Turinge landskommun och församling till Mariefreds stad och Taxinge församling i Södermanlands län ett obebott område (Lövdal 1:2) omfattande en areal av 0,47 km², varav allt land.

Den 1 januari 1971 upphörde Turinge landskommun och dess område införlivades i Södertälje kommun. 1999 bröts området ut och ingår därefter i Nykvarns kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Turinge församling.

Geografi
Turinge landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 122,36 km², varav 106,11 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 122,02 km², varav 106,89 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Turinge landskommun fanns tätorten Nykvarn, som hade 1 795 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 66,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Nykvarns kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Vallentuna landskommun

Vallentuna landskommun var en kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den bildades 1863 i Vallentuna socken i Vallentuna härad i Uppland.

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades Frösunda landskommun, Markims landskommun och Orkesta landskommun.

Landskommunen uppgick 1971 i den nybildades Vallentuna kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Vallentuna församling. Den 1 januari 1952 tillkom Frösunda församling, Markims församling och Orkesta församling.

Kommunvapen
Blasonering: Sköld delad av silver, vari en röd örn, och av grönt, vari en bila av guld mellan två sexuddiga stjärnor, likaledes av guld.

Vapnet skapades efter sammanläggningen 1952. Symbolerna hämtades ur Vallentuna och Seminghundra häraders sigill.

Geografi
Vallentuna landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 157,15 km², varav 152,26 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade landskommunen den 1 november 1960 en areal av 157,45 km², varav 153,77 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Vallentuna landskommun fanns tätorten Vallentuna, som hade 3 517 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 64,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Tidigare kommuner i Stockholms län
Indelningar i Vallentuna kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Värmdö landskommun

Värmdö landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar bildades då denna kommun i Värmdö socken i Värmdö skeppslag i Uppland. 

Ur landskommunen utbröts 1902 Gustavsbergs landskommun. 1 januari 1950 (enligt beslut den 10 december 1948) överfördes från Värmdö landskommun och Värmdö jordregistersocken till Vaxholms stad i kommunalt hänseende och i avseende på fastighetsredovisningen den till Vaxholms församling hörande delen av Värmdö landskommun och jordregistersocken eller öarna Ramsö, Skarpö och Tynningö och Långholmen omfattande en areal av 8,59 km², varav 8,31 km² land, och med 385 invånare.

Kommunreformen 1952 påverkade inte Värmdö kommun, som kvarstod som egen kommun fram till 1971, då den ombildades till Värmdö kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen först Värmdö församling. Mellan 1869 och 1949 tillhörde även del av Vaxholms församling Värmdö landskommun.

Kommunvapen
Värmdö landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Värmdö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 163,96 km², varav 158,53 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 163,87 km², varav 160,33 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Värmdö landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Värmdö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Östertälje landskommun

Östertälje landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades denna kommun i Östertälje socken i Öknebo härad i Södermanland.

Den 1 januari 1913 (enligt beslut den 6 december 1912) överfördes 1/2 mantal Rosenberg eller Fogdetorp (jämte därifrån avsöndrade lägenheter), som var en enklav inom Södertälje stads område, från Östertälje landskommun till Södertälje stad. Ett tidigare förslag om överflyttning hade inte bifallits av Kunglig Majestät den 15 mars 1890. Området hade 182 invånare.

Igelsta municipalsamhälle inrättades här den 12 december 1924 som sedan upplöstes den 1 juli 1953. Från den 1 januari 1950 (enligt beslut den 9 september 1949) skulle brandstadgan gälla inom den del av kommunen som inte tillhörde municipalsamhället.

Vid kommunreformen 1 januari 1952 bildade den en storkommun genom att inkorporera Tveta landskommun med 1 100 invånare (enligt folkräkningen den 31 december 1950) och omfattande en areal av 45,43 km², varav 39,06 km² land. Enligt beslut den 25 januari 1952 skulle brandstadgan inte längre gälla i någon del av Östertälje kommun.

1 januari 1963 uppgick Östertälje landskommun i Södertälje stad och är sedan 1971 en del av Södertälje kommun. När Östertälje landskommun upphörde hade den 2 807 invånare.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Södertälje landsförsamling, som från och med 1 januari 1946 benämndes Östertälje församling. Den 1 januari 1952 tillkom Tveta församling.

Kommunvapen
Kommunen saknade vapen.

Geografi
Östertälje landskommun omfattade den 1 januari 1911 en areal av 25,68 km², varav 24,01 km² land, och den 1 januari 1952 en areal av 70,73 km², varav 62,69 km² land. Båda dessa arealsiffror var baserade på Rikets allmänna kartverks kartor i skala 1:20 000 upprättade 1901-1906. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 baserade på nya kartor (ekonomiska kartan i skala 1:10 000) omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 70,88 km², varav 63,41 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 67,9 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Anmärkningar

Källor

Indelningar i Södertälje kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Stockholms län
Österåkers landskommun

Österåkers landskommun kan syfta på:
Österåkers landskommun, Södermanland
Österåkers landskommun, Uppland
Willi Dansgaard

Willi Dansgaard, född 30 augusti 1922, död 8 januari 2011, var en dansk paleoklimatolog. 

Dansgaard forskade på iskärnor från Grönlands glaciärer. Han var den förste som visade att spår av syreisotopen oxygen-18 och väteisotopen deuterium i borrprover från glaciäris kunde vara en indikator för ett forntida klimat.

Dansgaard var professor emeritus i geofysik vid Köpenhamns universitet. Han invaldes 1994 som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien och var ledamot av Det Kongelige Danske Videnskabernes Selskab.

Källor

Noter

Externa länkar 

Danska klimatologer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1922
Avlidna 2011
Mottagare av Crafoordpriset
Nordan (musikalbum)

Nordan är ett musikalbum av Lena Willemark och Ale Möller, utgivet 1994 av skivbolaget ECM Records. Albumet är duons första möte med varandra med de har senare spelat tillsammans i olika sammanhang, bland annat i folkmusikgruppen Frifot tillsammans med Per Gudmundson (som också medverkar på skivan).

Låtlista
Alla låtar är traditionella om inget annat anges.
"Trilo" – 1:15
"Kom Helge Ande" – 3:06
"Gullharpan" – 6:33
"Mannelig" – 4:35
"Polska efter Roligs Per" – 3:00
"Hornlåt" – 2:12
"Sven i Rosengård" – 5:39
"S:t Göran och Draken" – 6:14
"Tacker Herranom / Mats Hansu polskan" – 4:06
"Knut Hauling" – 5:51
"Polska efter Jonas Olle" – 3:02
"Svanegångare / Sven Svanehvit" (Ale Möller/Trad.) – 6:49
"Jemsken" – 1:51
"Båtsman / Turklåten" – 3:28
"Vallsvit" (Ale Möller) – 4:57
"Drömspår – Efterspel" (Ale Möller) – 1:51
Total tid: 65:07
Arrangemang:
Mats Edén, Per Gudmundson (11)
Ale Möller (1-4, 7, 9, 10, 12b, 14)
Ale Möller, Manfred Eicher (8)
Ale Möller, Per Gudmundson (5, 6)
Ale Möller, Lena Willemark (13)

Medverkande
Ale Möller — mandola, flöjt, folkharpa, skalmeja, kohorn, hackbräde, dragspel
Lena Willemark — sång, fiol 
Palle Danielsson — kontrabas
Mats Edén — fiol, kantele 
Per Gudmundson — fiol, säckpipa
Tina Johansson — percussion 
Jonas Knutsson — saxofon, percussion
Björn Tollin — percussion

Externa länkar
Ale Möllers webbplats
ECM Records' webbplats

Musikalbum 1994
Svenska folkmusikalbum
Frida Matsdotter

Frida Sofia Matsdotter Sjöblom, född 8 juli 1971, är en svensk tonsättare och musiker inom jazz, folkmusik och pop. Hon är uppväxt på Björkö i norra delen av Stockholms skärgård och utbildad vid Sjöviks Folkhögskola i Dalarna och på musikvetenskapliga institutionen vid Uppsala Universitet.

År 1998 erhöll Matsdotter Gunnar Wennerbergs resestipendium på drygt 50 000 svenska kronor, vilket möjliggjorde studier i komposition och improvisation i Lake Placid, New York, för bland andra Bob Brookmeyer, Jim McNeely, Kenny Werner, Rufus Reid, Dave Liebman och Jane Ira Bloom. Därutöver har Matsdotter tilldelats en mängd stipendier: Norrtälje kommuns kulturstipendium 1998, SAMI:s stipendium för repertoarutveckling 1999. År 2000, 2002 och 2003 har hon fått Konstnärsnämndens kompositionsstipendium, och 2002 dessutom  ett stipendium för beställningsverk. År 2003 tilldelades hon Svenska byggnadsarbetareförbundets kulturstipendium.	

År 2000 gav hon ut CD:n Tivoli på STIM:s skivbolag Phono Suecia. Materialet är helt och hållet hennes eget, även om hon fått hjälp med den isländska texten på ett av spåren.

Diskografi
2000 - Tivoli

Referenser 

Svenska musiker
Kvinnor
Levande personer
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Tjeggelvas

Tjeggelvas (aktuell stavning Tjieggelvas) är en sjö i Arjeplogs kommun i Lappland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Tjeggelvas ligger i  Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Piteälven.

Tjeggelvas är Piteälvens största sjö. Sjön är både under vinter- och sommartid en naturlig transportled mot fjällvärlden. Sjön är 3 mil lång och mycket djup så allt pimpelmete sker på 30-40 meter. Sjön innehåller röding, öring, harr, sik, abborre, lake, gädda, och kröding. Krödingen är en korsning mellan kanadensisk och svensk röding och kan bli så stor som 10–15 kg.

Örnvik ligger vid Tjeggelvas strand, där vägen tar slut och vildmarken vid, en mil norr om polcirkeln. Byn har ett bofast hus och en liten campinganläggning för fiske och jaktturister. Utanför Örnvik ligger klippön Paktesuolo som trots det karga intrycket har en mycket rik flora.

Från Örnvik utgår under vintern en rad skoterleder. Den största upp mot Västerfjäll och vidare mot Miekak och Mavas samt norrut längs Kungsleden mot Kvikkjokk. Söderut mot Vuonatjviken och Jäckvik. Övriga skoterleder från Örnvik är mot Akkapakte, Stenudden, Ballekjaure och Tjatsavagge.

Området kring sjön utgör även ett naturreservat i Arjeplogs kommun i Norrbottens län, även det benämnt Tjeggelvas.

Delavrinningsområde 
Tjeggelvas ingår i delavrinningsområde (739217-157756) som SMHI kallar för Utloppet av Tjeggelvas. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 150 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Piteälven mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (57 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Arjeplogs kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Piteälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Arjeplogs kommun

Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Zinaida Volkonskaja

Zinaida Aleksandrovna Volkonskaja, född 1790 i Dresden, död 5 februari 1862 i Rom, var en rysk författare, poet, sångare kompositör och salongsvärd, en förgrundsgestalt i den ryska kulturlivet under första hälften av 1800-talet, av Aleksandr Pusjkin kallad "musikens och skönhetens drottning". Hon är känd för sin brevväxling med Alexander Pusjkin.

Biografi 

Dotter till prins Aleksandr Beloselskij-Belozerskij, som vid hennes födelse var ambassadör i kurfurstendömet Sachsen, kort därefter i Turin, och Barbara Jakovlevna Tatisjtjeva. 1808-10 hovdam hos Preussens drottning Louise av Mecklenburg-Strelitz. Hon gifte sig 1810 med prins Nikita Volkonskij (1781 - 1844). Under sina resor blev hon känd i Europa för sina konstnärliga talanger, bland annat vid Wienkongressen i Wien 1815. Hon bosatte sig i Ryssland 1817. I St Petersburg forskade hon i det ryska språket, historia, etnografi och arkeologi i Ryssland. 

1824 flyttade hon till Moskva där hon blev ett centrum för sällskapslivet med sin salong med musik och litterära aftnar där inte bara adeln, utan även professorer, konstnärer och musiker deltog; de flesta av det dåvarande Rysslands konstnärer besökte salongen. 1825 blev hon ledamot i Moskvas sällskap för historia och antikviteter. 1826 konverterade hon till katolicismen och fick därefter från kejsaren Nikolaj tillåtelse att åka utomlands. Hon bosatte sig 1829 i Rom, där hon höll salong för Roms konstnärskoloni och blev känd för sin välgörenhet.

Källor 
 Denna artikel baseras helt eller delvis på dess motsvarighet på ryskspråkiga Wikipedia

Noter 

Födda 1790
Avlidna 1862
Ryska salongsvärdar
Ryska författare under 1800-talet
Ryska kompositörer
Ryska filantroper
Ryska furstinnor
Ryska poeter
Ryska hovdamer
Kvinnor
Personer från Turin
Nakhon Sawan

Nakhon Sawan, (thai:  นครสวรรค์) är en provins (changwat) i centrala Thailand. Provinsen hade år 2000 1 090 379 invånare på en areal av 9 597,7 km². Provinshuvudstaden är Nakhon Sawan city.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i 15 distrikt (amphoe). Distrikten är i sin tur indelade i 130 subdistrikt (tambon) och 1 328 byar (muban). 

Thailands provinser