Vasil Bykov

Vasil Uladzimiravitj Bykaŭ, även Vasil Vladimirovitj Bykov, född 19 juni 1924 i Bytjki, Vitryska SSR, död 22 juni 2003 i Minsk i Belarus, var en belarusisk författare. Han sågs av många som kandidat till Nobelpriset i litteratur. Idag räknas Bykov som en av de största belarusiska författare under 1900-talet. Han var också en framstående kritiker av sovjetstyret och Alexander Lukasjenkos regim i det självständiga Belarus.

Biografi
Vasil Bykaŭ var militär och frilansjournalist fram till 1952. Flertalet av hans romaner handlar om andra världskriget. Hans skildringar av kriget är mer realistiska än vad som var vanligt under Sovjet-epoken. Bykaŭ skrev alla sina verk på belarusiska och översatte själv flera av dem till ryska. Under perioden 1965-70 hamnade han i onåd på grund av att hans kortroman De döda lider inte (1965) kritiserade det hårda sovjetiska politiska systemet. På grund av det mildare politiska klimatet under perestrojkan ägnade Bykov en stor del av sitt författarskap till att kritisera stalinismen.

Bykaŭ var en förgrundsfigur i rörelsen för demokrati när Belarus blev självständigt 1990-91. När Alexander Lukasjenko blev Belarus president 1994 framträdde Bykaŭ som en av hans häftigaste kritiker och han fick svårt att publicera sina verk i Belarus. 1997 gick han i landsflykt och fortsatte sin verksamhet i Tyskland, Finland och Tjeckien. Han återvände till Belarus endast tio dagar före sin död.

Bibliografi 
 Журавлиный крик (Tranropen, 1959) — kortroman
 Здрада (Förräderiet, 1961) — kortroman
 Третья ракета (Den tredje signalraketen, 1962) — kortroman
 Эстафета (Stafetten, 1959)
 Альпийская баллада (Alpballaden, 1963) — kortroman
 Западня (Fällan, 1962) — kortroman
 Мёртвым не больно (De döda lider inte, 1965) — kortroman
 Праклятая вышыня (Förbannade höjden, 1968) — kortroman
 Круглянский мост (Bron vid Krugljany, 1968) — kortroman
 Сотников (Sotnikov, 1970) — kortroman
 Обелиск (Obelisken, 1971) — kortroman
 Дожить до рассвета (Överleva till gryningen, 1972) — kortroman
 Волчья стая (Vargflocken, 1974) — kortroman
 Его батальон (Hans bataljon, 1975) — kortroman
 Пойти и не вернуться (Gå och inte komma tillbaka, 1978) — kortroman
 Знак беды (Olyckstecknet, 1982) — kortroman
 Grustaget (Карьер, 1986) — roman, (översättning: Staffan Skott (1990))
 Облава (Drevjakten, 1986) — kortroman
 В тумане (I dimman, 1987) — kortroman
 Крутой берег реки (Brantstranden) — kortroman
 Блиндаж (Skyddsrummet, 1987/2007) — kortroman
 Стужа (Kylan, 1991) — kortroman
 Полюби меня, солдатик (Bli kär i mig, soldat; 1996) — kortroman
 Veteranen (Афганец, 1998) — kortroman (översättning: Nils Håkanson (2008)
 Волчья яма (Varggropen, 1999) — kortroman
 Пасхальное яичко (Påskägget, 2000) — kortroman
 Болото (Träsken, 2001) — kortroman
 Долгая дорога домой (En lång väg hem, 2002) — memoarer

Filmer baserade på Bykovs verk
 Третья ракета (Den tredje signalraketen, 1963)
 Альпийская баллада (Alpballaden, 1966)
 Западня (Fällan, 1966)
 Долгие вёрсты войны (Långa krigsvägar, 1975)
 Дожить до рассвета (Överleva till gryningen, 1975)
 Волчья стая (Vargflocken, 1975) 
 Обелиск (Obelisken, 1976) 
 Фруза (Fruza, 1981)
 Знак беды (Olyckstecknet, 1985)
 Круглянский мост (Bron vid Krugljany, 1989) 
 Одна ночь (En natt, 1989) 
 Его батальон (Hans bataljon, 1989)
 Пойти и не вернуться (Gå och inte komma tillbaka, 1992)
 Обречённые на войну (Dömda till kriget, 2008)

Externa länkar

Källor

Noter

Belarusiska författare
Belarusiskspråkiga författare
Födda 1924
Avlidna 2003
Män
Personer från Vitsebsk oblast
Sovjetiska författare