kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenska Privatskolan i Uleåborg

Svenska Privatskolan i Uleåborg är en svenskspråkig skola i Uleåborg i norra Österbotten, Finland. Skolan grundades på 1850-talet och har idag drygt 200 elever och 25 lärare. I samma fastighet verkar vid sidan av grundskolan och gymnasiet även en svensk barnträdgård med förskola.

Historia

Skolan grundades ursprungligen av Marie Junnelius i medlet av 1850-talet som en flickskola med två klasser. På grund av ekonomiska svårigheter tog staten över skolan år 1859 och den fick namnet Svenska fruntimmersskolan i Uleåborg. När antalet elever i det svenskspråkiga pojklycéet i Uleåborg sjunkit drastiskt beslöt man att förena verksamheten under namnet Realläroverket för gossar och flickor i Uleåborg. Detta beslut fattades år 1904. Fyra år senare beslöt man att privat inrätta fyra fortsättningsklasser som skulle leda vidare till universitetsstudier.

Svenska Privatskolan uppstår

Under åren 1914–1933 fungerade läroinrättningen som mellanskola under namnet Svenska mellanskolan i Uleåborg. År 1933 beslöt riksdagen att dra in det statliga understödet. Samma år fattades ett beslut om att fortsätta som privat läroinrättning under namnet Svenska Privatskolan i Uleåborg. När folkskolan och läroverket övergick i grundskola och gymnasium år 1974 behöll man namnet för helheten.

Krigets förödelse och återuppbyggnad

När Uleåborg bombarderades från luften under fortsättningskriget totalförstördes skolans lokaler den 21 februari 1944. Den nya skolbyggnaden ritades av arkitekt Gustav Strandberg och undervisningen kunde återupptas höstterminen 1946. Tillbyggnader uppfördes 1951 och 1998. 

I samband med skolans 150-årsjubileum år 2009 införskaffades och renoverades det så kallade Weckmanska palatset intill den gamla skolbyggnaden. I den nya byggnaden inryms Svenska barnträdgården, grundskolans årskurser 7-9 och gymnasiet.

Sedan hösten 2015 återfinns Svenska Barnträdgården i Snellmanska huset på Albertinkatu medan skolan använder sig av de övriga byggnaderna.

Skolans rektorer

Kända elever

Källor

 Silvander, Carl-Eric: Svenska Privatskolan i Uleåborg 1859-1999 samt faktorer som upprätthållit densamma. Vaajakoski: Gummerus Printing, 2006.
 Silvander, Carl-Eric: Svenska Privatskolan i Uleåborg 150 år. Uleåborg: Svenska Kulturens Vänner, 2009.

Referenser

Se även
 Svenska språköar i Finland
 Björneborgs svenska samskola
 Kotka Svenska Samskola
 Svenska Samskolan i Tammerfors

Externa länkar

Skolans webbplats

Uleåborg
Svenska grundskolor i Finland
Svenska gymnasier i Finland
Vitling

Vitlingen, Merlangius merlangus, är en art i familjen torskfiskar.

Utseende
Färgen varierar; upptill är den gulbrun, grön- eller blåaktig. Sidorna är ljusare, gulgråsilvriga, medan buken oftast är rent silverfärgad till vit. Ofta har också vitlingen en mörk fläck vid roten av bröstfenan. Längden är vanligen 30 till 40 centimeter, men exemplar så stora som 70 centimeter har hittats. Unga exemplar kan ha en liten skäggtöm, men den försvinner vid könsmognaden. 

Vitlingen kan väga över 3 kilogram och bli åtminstone 20 år gammal.

Utbredning
Vitlingen förekommer huvudsakligen i Nordsjön runt Skandinaviens och Storbritanniens kuster ända upp till Nordkap (dock sällsynt norr om Trondheim), men även i södra Östersjön, runt Island och Färöarna, samt i Medelhavet och Svarta havet. Ungfiskarna uppehåller sig i kustnära vatten, men vid 1 till 2 års ålder drar den sig ut mot öppna havet. 

Vitlingen återfinns vanligen mellan 30 och 100 meter, men kan gå så djupt som 200 meter. Den föredrar leriga bottnar med småsten, men också sand- och klippbotten. Den äter räkor, krabbor, mollusker och små fiskar med mera. Vitlingen förekommer både i stim och ensam.

Vitlingen rödlistades 2010 som sårbar i Sverige.

Fortplantning
Vitlingen leker under januari till juli på ned till 100 meters djup, där honan i omgångar lägger upptill 300 000 pelagiska ägg. Ynglen, som också är pelagiska, uppehåller sig på 20 till 30 meters djup, gärna intill maneter och deras tentakler. 

Vitlingen blir könsmogen vid 2 till 3 års ålder.

Ekonomisk betydelse
Vitlingen är en god matfisk som fångas i stor skala. Under första och andra världskriget var vitlingen betydligt vanligare än nu i Sverige och ofta den fisk som erbjöds då den fanns i riklig mängd till överkomligt pris, i fiskesamhällena i Skåne inte minst. Därför fick vitlingen ett rykte som "skräpfisk" i den äldre generationen och många ratar den än idag.

Källor
Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar 
ITIS
FishBase

Noter

Externa länkar 

 Läs om vitling och andra fisk och skaldjur i hav och insjöar.

Torskfiskar
Matfiskar
Museifartyg

Ett museifartyg är ett äldre fartyg som bevarats för eftervärlden för allmän beskådan på ett museum, på land eller sjösatt. 

Museifartyg kan antingen ligga vid kaj eller i torrdocka. Mer ovanligt är att fartyget används för trafik. Ovanligt för Sverige är att inte mindre än 8 fartyg är operativa och körs i föreningsregi. I vissa fall med Statens Maritima Museer som ägare och i andra fall rent privat. De flesta fartygen ingår i veteranflottiljen. De som körs i dag är i åldersordning:
Isbrytaren S:t Erik (1914)
Minsveparen M20 (1941)
Motortorpedbåten T26 (1942)
Motortorpedbåten T38 (1951)
Motortorpedbåten T46 (1957)
Motortorpedbåten T56 (1957)
Ytattackfartyget Spica T121 (1966)
Patrullbåten Jägaren P150 (1972)
Robotbåten Ystad R142 (1976)

Andra museifartyg
Fullriggaren Suomen Joutsen i Åbo
Jagaren J19 Småland i Göteborg
Kanonbåten Karjala i Åbo
Linjeskeppet Victory i Portsmouth
Pansarfartyget Georgios Averoff
Regalskeppet Vasa i Stockholm
Räddningskryssaren N.A. Båth i Kåseberga 2007-2012, därefter avyttrad
Slagskeppen i Iowa-klassen på fyra platser i USA
Stålbarken Pommern i Mariehamn
Teklippern Cutty Sark i Greenwich
Träbarken Sigyn i Åbo
Ubåten Hajen 1 i Karlskrona
Ubåten U3 i Malmö
Ubåten Nordkaparen i Göteborg
Ubåten Neptun i Karlskrona
Vikingaskeppet Gokstadsskeppet i Oslo
Ångfartyget Thor i Växjö
Ångfartyget Bohuslän i Göteborg
Ångfartyget S/S Orion i Stockholm
Ångfartyget Queen Mary i Long Beach

Referenser

Externa länkar

Fartygstyper
Vitberget, Älvsbyns kommun

Vitberget, berg i Norrbotten beläget ca 2 mil nordväst om Vidsel. Bergets högsta punkt är 594 meter över havet. Det är landskapet Norrbottens högsta punkt. 

En skoterled går från byn vit berget fot, upp till toppen där en toppstuga med övernattningsmöjligheter finns.
Leden och stugan underhålls av Vidsels skoterklubb.

Byn heter ursprungligen Hvitbäcken och ligger vid Länsväg 374 (den så kallade Jokkmokksvägen) mellan Piteå och Jokkmokk. Ån Vitbäcken rinner igenom byn och gränsen till Lappland går precis vid norra änden av byn.

Vitberget utgör ett naturreservat i Jokkmokks och Älvsbyns kommun i Norrbottens län.

Referenser

 Länsstyrelsen i Norrbotten, Vitberget

Berg i Norrbotten
Sveriges landskaps högsta punkter
Naturreservat i Älvsbyns kommun
Naturreservat i Jokkmokks kommun
Naturskyddsområden bildade 1997
Natura 2000-områden i Norrbottens län
Peter Zumthor

Peter Zumthor, född 26 april 1943 i Basel, Schweiz, är en schweizisk arkitekt.

Peter Zumthor fick 1998 Europeiska unionens pris för samtidsarkitektur för Kunsthaus Bregenz. Han har också ritat bland andra bland badhuset i Vals i Schweiz, vilket blev färdigt 1996. Han har han även varit ansvarig arkitekt för det tillsammans med skulptören Louise Bourgeois skapade Steilneset minnested, ett minnesmärke över häxprocesserna i Vardø i Norge.

År 2009 fick Peter Zumthor Pritzkerpriset.

Verk i urval
1983 Grundskola i Churwalden, Graubünden
1983 Haus Räth, Haldenstein, Graubünden
1986 Skydd för romersk utgrävmningsplats, Chur, Graubünden
1986 Atelier Zumthor, Haldenstein, Graubünden
1989 Den helige Benediktus kapell, Sumvitg, Graubünden
1990 Konstmuseum i Chur, Graubünden
1993 Bostadshus för äldre, Masans, Chur, Graubünden
1994 Gugalun House, Versam, Graubünden
1996 Spittelhof bostadsområde, Biel-Benken
1996 Therme Vals, Vals, Graubünden
1997 Kunsthaus Bregenz i Bregenz i Österrike
1997-2000 Schweiz Pavilion på Expo 2000 i Hannover iTyskland
1997 Villa i Küsnacht, Schweiz
1999 Cloud Rock Wilderness Lodge, Moab, Utah, USA
2007 Bruder Klaus Kapelle, Mechernich-Wachendorf, Tyskland
2007 Kolumbamuseet i Köln, Tyskland 
2011 Steilneset minnested i Vardø i Norge
2011 Serpentine Gallery, paviljong i London

Publikationer 

 Thinking Architecture. Birkhäuser, Basel 1998.
 Atmospheres: Architectural Environments, Surrounding Objects. Birkhäuser, Basel 2006.
 Therme Vals. Scheidegger & Spiess, Zürich 2007.
 Dear to Me: Peter Zumthor in Conversation. Scheidegger & Spiess, Zürich 2021.

Bildgalleri

Externa länkar 

zumthor.org - presentation av projekt

Födda 1943
Schweiziska arkitekter
Mottagare av Pritzkerpriset
Män
Levande personer
Mottagare av Praemium Imperiale
Personer från Basel
Alonzo Church

Alonzo Church, född 14 juni 1903 i Washington, D.C., död 11 augusti 1995, var en amerikansk matematiker och logiker, som lämnade fundamentala bidrag till datavetenskapen. Han var professor vid University of California, Los Angeles och var även verksam vid Princeton University, där han doktorerade 1927 under Oswald Veblen. 

Alonzo Church är främst känd för Churchs teorem 1936, vilket bland annat visar att första ordningens predikatlogik är oavgörbar. Han har formulerat underlaget till det som sedermera kom att kallas Church-Turings hypotes och har skapat den så kallade lambdakalkylen, som påverkade konstruktionen av programspråket Lisp.

Church har under åren haft ett stort antal sedermera framstående matematiker som doktorander, bland andra Alan Turing, Raymond Smullyan och Leon Henkin.

Källor 
 Geoffrey Hunter, Metalogic, MacMillan, London 1973.

Amerikanska matematiker under 1900-talet
Logiker
Födda 1903
Avlidna 1995
Män
Personer från Washington, D.C.
Trehörnings masugn

Trehörnings masugn är en hytta belägen vid sjön Trehörningens utlopp i Mariedamm, ca 1,5 mil öster om Askersund i Lerbäcks socken i Örebro län. Den är en av Sveriges få välbevarade mulltimmerhyttor.

Hyttan anlades år 1636 av bergsmän, men köptes 1648 av Louis De Geer som drev den under Godegårds bruk. Anläggningen tillhörde Godegårds bruk fram till 1888 då den köptes av bröderna Ivan och Gustaf Svensson den äldre som året därpå införlivades egendomen med Skyllbergs bruk, Trehörnings masugn lades ner 1889.

Förutom själva masugnen är flera andra av hyttområdets byggnader bevarade, bland annat två bodar byggda av slaggsten, vattenhjulet och slaggvarpen. Masugnen har restaurerats flera gånger, senast på 1990-talet och är idag en av Sveriges få (och den enda i Örebro län) bevarade mulltimmerhyttor.

Se även
 Mulltimmerhytta
 Masugn
 Mariedamm

Externa länkar

 Länsstyrelsens beskrivning

Svenska järnbruk
Sveriges industrihistoria
Byggnadsminnen i Örebro län
Byggnader och anläggningar i Askersunds kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
William Riker

William Thomas "Will" Riker är en fiktiv figur i TV-serien Star Trek: The Next Generation och spelas av Jonathan Frakes. Han är kommendörkapten och försteofficer på rymdskeppet Enterprise, under kommendör Jean-Luc Picards ledning.

Källor 

Rollfigurer i Star Trek: The Next Generation
Rollfigurer i Star Trek: Voyager
Rollfigurer i Star Trek: Enterprise
Rollfigurer i Star Trek-filmserien
Fiktiva figurer från Alaska
Fiktiva skådespelare
Fiktiva figurer introducerade 1987
E002

E002 eller Europaväg 002 är en europaväg som börjar i Alat i Azerbajdzjan, passerar Armenien och slutar i Sadarak i Azerbajdzjan. Längd ungefär 540 km.

Sträckning
Alat - Saatli - (gräns Azerbajdzjan-Armenien) - Meghri - (gräns Armenien-Azerbajdzjan) - Ordubad - Nachitjevan - Sadarak

Alat ligger vid Kaspiska havet.
Vägen följer sedan nära iranska gränsen till Megri i Armenien. Sträckan Ordubad-Sadarak ligger i enklaven Nachitjevan som tillhör Azerbajdzjan, och som alltså inte har landförbindelse med huvuddelen av Azerbajdzjan.

Sträckan Megri-Sadarak är en förlängning av E002 som gjordes 2004-2005.

Anslutningar till andra europavägar
E119
E117

Europavägar
Vägar i Armenien
Vägar i Azerbajdzjan
Frédéric Leclercq

Frédéric Leclercq är en fransk basist som tidigare var medlem i det brittiska power-metalbandet DragonForce. Han spelar bland annat i bandet Maladaptive och i Kreator.

Band och projekt (urval)
Hors Normes (fusion) – (1994–1996; 2000)
Memoria (heavy metal, black metal) – (1997–1999; 2000–2001)
Heavenly (power metal) – (2000–2004)
DragonForce (power metal) – (2005–2019)
Sinsaenum (blackened death metal) – (2016– ) 
Kreator (thrash metal) – (2019– )

Diskografi (urval)
Album med Heavenly
Sign of the Winner (2001)
Dust to Dust (2004)

Album med DragonForce
Ultra Beatdown (2008)
Twilight Dementia (2010)
The Power Within (2012)
Maximum Overload (2014)
Killer Elite (2016)
Reaching into Infinity (2017)

Album med Menace
Impact Velocity (2014)

Album med Sinsaenum
Echoes of the Tortured (2016)
Repulsion for Humanity (2018)

Externa länkar

Frédéric Leclercq på Encyclopaedia Metallum

Franska musiker
Män
Födda 1973
Levande personer
Triptaner

Triptaner är en grupp farmakologiskt aktiva substanser, vilka binder till och stimulerar serotonin-receptorer (5-HT, 5-hydroxitryptamin), företrädesvis i de kraniella, arteriella blodkärlens väggar, vilket ger en vasokonstriktion (sammandragning av kärlen) . Kärlvidgning och ödem i blodkärlens väggar anses vara den underliggande mekanismen för migränattacker. Triptan dämpar dessutom aktiviteten i hjärnnerven trigeminus, som också kan vara del i migränproblem. Triptan hindrar således den kärlvidgning, som inleder migränattackerna. Triptan skall intagas som akutbehadling när ett migränanfall är under uppsegling, men har effekt även om medlet tas senare i förloppet.

Nyligen har det tillkommit andra direktavsedda migränmediciner som förebygger huvudvärks & migränanfall hos patienter med fler än 3 migränanfall per månad. Dessa verkar på liknande sätt genom att påverka kärlkonstriktionen via minskning av CGRP-signalering, med goda resultat. Denna nya grupp heter CGRP-hämmare och består av monoklonala antikroppar.

Bland triptanerna finns:
 Sumatriptan (Imigran)
 Naratriptan
 Zolmitriptan
 Rizatriptan
 Almotriptan
 Eletriptan
 Frovatriptan.

Referenser
Nippes (stadsdelsområde)

Nippes är ett stadsdelsområde i Köln. Det ligger norr om centrum och omfattar ett administrativt område med stadsdelarna Bilderstöckchen, Longerich, Mauenheim, Niehl, Nippes, Riehl och Weidenpesch. I stadsdelsområdet bor det cirka 109 000 invånare (2005 ) på 31,8 km².

Galleri

Externa länkar

 Officiell webbplats för stadsdelsområdet Nippes

Köln
Jingzhou

Jingzhou, tidigare romaniserat Kingchow, är en stad på prefekturnivå i Hubeiprovinsen i Kina, belägen vid floden Yangtzes stränder. Den ligger omkring 180 kilometer väster om provinshuvudstaden Wuhan. Stadens namn betyder bokstavligen "törneområdet". Storstadsområdet har omkring 5,7 miljoner invånare och själva stadsområdet drygt en miljon. Under 2012 blev Jingzhou en station på den nya Hankou - Yichang-järnvägen.

Geografi
Jingzhous yta är 14 067 km². Området är till stora delar täckt av farbara sjöar och floder. Jingzhou ligger längs Yangtzes mellersta lopp mellan De tre ravinernas damm i väster, provinshuvudstaden Wuhan i öster, staden Jingmen i norr och provinsen Hunan i söder.

Historia
Jingzhou är en mycket gammal knutpunkt för transport och handel. Spår av mänsklig bosättning är belagd sedan minst sex tusen år, från den neolitiska Daxikulturen. Den äldsta delen av Jingzhou ligger i det som idag är distriktet Jiangling. Staden med sitt läge längs Yangtzes mellersta lopp har alltid haft strategisk betydelse.

Den befästa delen av staden kallades Ying (郢) eller Yingdu (郢都) och var under 411 år huvudstad för 20 kungar i riket Chu under vår- och höstperioden (722-481 f. Kr) och de stridande staterna (482-221 f. Kr) fram till att staden 278 f.Kr. erövrades av feodalstate Qin vid Slaget vid Yan och Ying.

Under perioden de tre kungadömena byggde den berömde general Guan Yu om staden. Under perioden de sydliga och nordliga dynastierna var Jingzhou huvudstad i Hedi (Qi), Yuandi (Liang) och Jingdi (Liang). Under perioden De fem dynastierna och De tio rikena var Jingzhou huvudstad i Jingnan.

Runt år hundra före Kristus uppfanns det i regionen en ny metod att mumifiera mänskliga kvarlevor. Denna teknik tillät att kroppens smidighet bibehölls och att hår, hjärna och inälvor bevarades relativt väl. Den andra mumien av detta slag upptäcktes 1974 i närheten av Jingzhou och finns idag utställd på museet i Jingzhou (荆州博物馆，Jīngzhōu bówùguǎn). Den första mumien, som också hittades 1974, finns idag att beskåda på provinsmuseet i Changsha i Hunan. Sedan dess har ett antal mumier av samma slag hittats i Kina.

Administrativ indelning
Storstaden Jingzhou är indelad i två stadsdistrikt, tre härad och tre städer på häradsnivå:

Stadsdistriktet Shashi;
Stadsdistriktet Jingzhou; 
Häradet Jiangling;
Häradet Gong'an;
Häradet Jianli;
Staden Songzi;
Staden Shishou;
Staden Honghu.

Klimat
Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är april, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är december, med  mm nederbörd.

Referenser

Noter 

WP:Projekt Kina
Historiska huvudstäder
Stadsmurar i Kina
Florian Henckel von Donnersmarck

Florian Henckel von Donnersmarck, född 2 maj 1973 i Köln, Västtyskland, är en tysk filmregissör och manusförfattare. 

Han uppmärksammades internationellt och vann flera priser, bland annat en BAFTA Award, för filmen De andras liv (2005).

Filmografi 
 1997 – Mitternacht
 1998 – Das Datum
 1999 – Dobermann
 2002 – Der Templer
 2003 – Petits mythes urbains
 2005 – De andras liv 
 2010 – The Tourist 
 2018 – Werk ohne Autor (internationell titel Never Look Away)

Tyska filmregissörer
Tyska manusförfattare
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Köln
Alumner från New College, Oxford
Skäggtorsk

Skäggtorsk (Trisopterus luscus) är en fisk i torskfamiljen.

Utseende 
Skäggtorsken blir upptill 46 centimeter lång och kan nå en vikt av 2,5 kilogram. Fisken är tämligen hög, ljusbrun till grönaktig på ovansidan, mer silverfärgad på sidorna till nästan rent vit på buken. Den har 3 ryggfenor och 2 analfenor; de senare möts strax under basen. Som namnet antyder har den en tydlig skäggtöm under hakan.

Utbredning 
Den lever i östra Atlanten; runt brittiska öarna, i Skagerrak och söderut längs Nordafrikas kust till mellersta Marocko. Skäggtorsken finns även i västra Medelhavet. Sällsynt vid Danmarks och Västsveriges kuster, något vanligare vid södra Norges kust.

Vanor 
Skäggtorsken lever i stim på 30-100 meters djup nära sandiga bottnar. Ungfiskarna söker sig gärna till brackvatten i flodmynningar. Vid leken söker fiskarna sig till grundare, mer kustnära vatten.

Skäggtorsken lever på bottenlevande kräftdjur, blötdjur, havsmaskar och mindre fiskar. 

Den blir upp till 4 år gammal.

Källor 
Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar 
FishBase

Torskfiskar
Treetex

Treetex var ett varumärke för en porös träfiberskiva tidigare använd som väggmaterial i hus. Skivan har tack vare sin porositet en viss isoleringsförmåga och användes därför ofta på insidan av ytterväggar. Skivan används i dag i mindre omfattning. En senare variant av treetex är asfaboard som används till vindskyddskiva vid trähusbyggnad.

Treetex producerades av det 1929 grundade företaget AB Mo och Domsjö Wallboard Company i Hörneborg, Örnsköldsvik, vilket 1938 fick namnet Mo och Domsjö Treetex AB. Förste disponent och verkställande direktör var Karl Salin och produktionen startade den 7 december 1930. I september 1969 meddelades att produktionen vid Mo och Domsjö Treetex AB skulle upphöra, varvid 370 anställda berördes, och vid årsskiftet 1970/1971 fullföljdes nedläggningen av företaget.

Referenser
 Teknos byggnadsbranschens handbok .
 Byggnadsmaterial

Noter 

Byggnadsmaterial
E012

E012 eller Europaväg 012 är en europaväg klass B som går mellan Almaty och Khorgos i Kazakstan. Längd omkring 300 km. Denna väg har inget samband med europavägen E12 (i Norge, Sverige och Finland), trots sina likheter i vägnumret.

Sträckning 
Almaty - Kokpek - Chundzha - Koktal - Khorgos

Vägen går vid Khorgos fram till gränsen till Kina, men den fortsätter inte över den kinesiska gränsen, eftersom europavägar inte finns i Kina. På kinesiska sidan fortsätter vägen som nummer G30/G312.

Historia
Europavägnumret infördes cirka år 2000 på sträckan från Kokpek till Khorgos, och E011 Almaty-Kokpek-Kirgizistan. Det ändrades år 2003 så att E012 gick Almaty-Kokpek-Khorgos och E011 inte längre Almaty-Kokpek.

Anslutningar till andra europavägar 
E40 i Almaty
E125 i Almaty
E011 i Kokpek
E013 i Koktal
Kinas motorväg G30 mot Lianyungang och riksväg 312 mot Shanghai ansluter och de går ända till östra Kina.

E012 är också Asienväg 5.

Externa länkar
Khorgos vid Kinas gräns  (Google maps har en skarp satellitbild)

Europavägar
Vägar i Kazakstan
E011

E011 eller Europaväg 011 är en europaväg som går från Kokpek i Kazakstan till Tiup i Kirgizistan. Längd omkring 200 km. Denna väg har inget samband med europavägen E11 (i Frankrike), trots sina likheter i vägnumret.

Sträckning
Kokpek - Kegen - (gräns Kazakstan-Kirgizistan) - Tiup

Tyup ligger vid östspetsen av sjön Ysyk-Köl.

Vägen är landsväg.

Historia
Europavägnumret infördes cirka år 2000 på sträckan från Almaty via Kokpek till Tyup. Det ändrades år 2003 så att E012 gick Almaty-Kokpek och E011 nuvarande sträcka.

Anslutningar till andra europavägar
E012 i Kokpek.

Europavägar
Vägar i Kazakstan
Vägar i Kirgizistan
Peter Licht

PeterLicht är en musiker från Köln, Tyskland med hemlig identitet.

Diskografi

Album 
 6 Lieder (2000, Betrug)
 14 Lieder (2001, BMG Modul)
 Stratosphärenlieder (2003, BMG Modul)
 Lieder vom Ende des Kapitalismus (2006, Motor Music)

Singlar 
 Sonnendeck (2001, BMG Modul)
 Heiterkeit (2002, BMG Modul)
 Safarinachmittag (2003, BMG Modul)
 Die Geschichte vom Sommer (2003, BMG Modul)
 Wettentspannen (2006, Motor Music)
 Das absolute Glück (2006, Motor Music)

12" Vinyl 
 Sonnendeck – Remixe (2003, Mofa Schallplatten/Neuton)
 Heiterkeit – Remixe (2002, Mofa Schallplatten/Neuton)
 Die transsylvanische Verwandte ist da – Remixe (2002, Mofa Schallplatten/Neuton)
 Safarinachmittag (2003, BMG Modul)
 Die Geschichte vom Sommer (2003, BMG Modul)
 Antilopen (2003, BMG Modul)
 Das absolute Glück - Remixe (2006, Motor Music)

Externa länkar
 officiell webbplats
 Wir werden siegen – Buch vom Ende des Kapitalismus bok utgiven av Blumenbar Verlag
 Wir werden siegen! Und das ist erst der Anfang

Licht, Peter
John Bush

John Bush, född 24 augusti 1963 i Los Angeles, USA, är sångare i Armored Saint, ett heavy metalband från Los Angeles. Bandet har släppt fem album, en EP, en Greatest Hits-skiva och två DVD:er. På samtliga är John Bush sångare. Under Metallicas tidiga karriär i början av 1980-talet tillfrågades John Bush om att gå med Metallica då sångaren James Hetfield kände sig osäker på sin sång och hellre ville koncentrera sig på gitarren, men Bush valde att stanna i Armored Saint. 

År 1992, efter ett samtal med Scott Ian, gitarristen i Anthrax beslutade sig Bush för att gå med i Anthrax som sångare. Bandet fick ett annat sound, mer seriöst och komplext. Han gjorde fem skivor i Anthrax. Efter tiden i Anthrax gjorde han ett längre avbrott, och 1999 återförenades Armored Saint, med uppsättningen från Symbol. I Armored Saint gjordes albumet Revelation och därefter följdes en turné med Armored Saint.

Diskografi
Album med Armored Saint
March of the Saint (1984)
Delirious Nomad (1985)
Raising Fear (1987)
Symbol of Salvation (1991)
Revelation (2000)
Nod to the Old School (2001)
La Raza (2010)
Win Hands Down (2015)
Carpe Noctum (Live) (2017)
Punching the Sky (2020)

Album med Anthrax
Sound of White Noise (1993)
Stomp 442 (1995)
Volume 8: The Threat Is Real (1998)
We've Come for You All (2003)
The Greater of Two Evils (2004)

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats (Armored Saint)
John Bush på Allmusic
Armored Saint på Allmusic

Amerikanska rocksångare
Män
Födda 1963
Levande personer