kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Talisay

Talisay kan syfta på

 Talisay (Cebu) – en filippinsk stad i provinsen Cebu
 Talisay (Negros Occidental) – en filippinsk stad i provinsen Negros Occidental
Christian Gottlieb Selle

Christian Gottlieb Selle, född 7 oktober 1748 i Stettin, död 9 november 1800 i Berlin, var en tysk läkare.

Selle blev efter studier i Göttingen medicine doktor 1770 i Halle an der Saale på avhandlingen Methodi febrium naturalis rudimenta, utgav 1773 det även utomlands berömda arbetet Rudimenta pyretologæ methodicæ och verkade sedan 1777 som läkare i Berlin, där han författade de ryktbara Medicina clinica (1781) och Neue Beyträge zur Natur- und Arzneywissenschaft (tre band, 1782-86) med beaktansvärda utredningar av barnsängsfebern. Selle var livmedikus hos Fredrik II av Preussen och från 1798 direktor vid Collegium medico-chirurgicum. År 1790 blev han ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Källor 

Tyska professorer i medicin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Tyska läkare under 1700-talet
Personer från Stettin
Födda 1748
Avlidna 1800
Män
Ugglan
Tredje man

Tredje man är en juridisk term som åsyftar en fysisk person eller juridisk person som berörs av ett rättsförhållande men som inte är part av detsamma.

Ett vanligt exempel är när allmänheten (tredje man) drabbas av en strejk på arbetsmarknaden, även om de inte är del av parterna som förhandlar om ett avtal. 

I folkrättsliga och andra mellanstatliga sammanhang och vid internationell handel talar man på samma sätt om tredje land när man avser ett annat land än det där någon av avtalsparterna hör hemma. Inom EU avser tredje land ett land utanför EU.

Juridiska termer
Frivillig brandkår

En frivillig brandkår (ofta förkortat FBK) är en brandkår vars medlemmar inte i första hand försörjer sig på brandmansverksamheten. I många länder sköts brandförsvaret i glesbygder i första hand genom frivilliga brandkårer, då detta arrangemang är mycket billigare än att ha avlönad personal. Också i städer kan det finnas frivillig brandkår, då ofta som komplement till en reguljär brandkår.

Brandmännen kan få lön eller ersättning till exempel för enskilda uppdrag, men är för sitt uppehälle inte beroende av brandkårsverksamheten. Eventuellt kan brandkåren ha viss anställd personal.

Den frivilliga brandkåren finansieras ofta genom avtal med kommunala eller regionala myndigheter och kan samla in medel som andra allmännyttiga föreningar.

Olika länder 
I Finland är frivilliga brandkåren en viktig institution. Det finns över 600 frivilliga brandkårer i landet.

I Sverige finns det ca 300 frivilliga brandkårer där många genom avtal med kommunerna ingår som Räddningsvärn. Det finns en intresseorganisation Sveriges frivilliga brandkårer (FSFB) och en utbildningsplan framtagen tillsammans med  Myndigheten för samhällsskydd och beredskap

I Tyskland är brandförsvaret en kommunal angelägenhet, men ryggraden i det tyska brandförsvaret utgörs av 24 700 frivilliga brandkårer - Freiwillige Feuerwehr (FF) - med 1,3 miljoner brandmän. Varje tätort och samhälle har sin egen frivilliga brandkår, som samordnas på kommunal och högre nivå. Huvudansvaret för brandförsvaret i Österrike utgörs av de frivilliga brandkårerna med 300 000 brandmän. Varje tätort och samhälle har sin egen frivilliga brandkår. Yrkesbrandkårer finns bara i de sex största städerna. I Sydtyrolen är brandförsvaret organiserad efter österrikiskt mönster, med 306 frivilliga brandkårer.

Se även
 Det brinner, min sköna
 Frivilliga brandförsvarets grader i Schleswig-Holstein

Brandförsvar
Abbotts dykare

Abbotts dykare (Cephalophus spadix) är en stor dykarantilop som man hittar på några få spridda platser i Tanzania. Den tros vara en underart till den gulryggade dykaren.

Den är runt 65 centimeter i mankhöjd och den väger cirka 55 kilogram. Dykaren har en mörkbrun päls med en ljusare undersida och 8–12 centimeter långa tunna horn. Den har en röd tofs på huvudet.

Abbotts dykare lever i huvudsak i våta skogar och träsk på mellan 1 700 och 2 700 höjd över havet. Deras diet består av frukt och örter. Den är ett natt levande djur som tillbringar sin dag vilandes i tjocka busksnår. Det är ganska lätt att hitta dykare för de skapar stigar i växtligheten som är lätta att följa. Om de blir hotade försöker de i första hand att fly men det har hänt att en dykare har dödat vildhundar om den är i ett trängt läge.

Man tror att det finns ungefär 2 500 stycken individer av Abbotts dykare kvar i världen, men de är hotade av jakt och skogsavverkning.

Källor

Översatt från engelska Wikipedia.

Noter 

Dykarantiloper
Däggdjur i etiopiska regionen
Liechtensteins bidrag i Eurovision Song Contest

Liechtenstein är ett av de länder som försökt delta i Eurovision Song Contest, trots att det inte har rätt till det. För att få delta i tävlingen krävs ett nationellt TV-bolag som är medlemmar i Europeiska radio- och TV-unionen och detta har inte landet haft förrän på senare år.

Historik 
Inför tävlingen 1969 lät ett franskt skivbolag släppa en skiva med en melodi, Un beau matin med sångerskan Vetty, som sades vara Liechtensteins bidrag det året. Detta var dock ett menat som ett skämt och melodin var aldrig avsedd för tävlan. Melodins text var helt på franska och tävlingens dåvarande språkregler hade ändå inte tillåtit den att tävla för Liechtenstein.

Landet försökte komma med i tävlingen 1976, då Biggi Bachmann var tänkt att representera landet i Haag. Dock kom regeln med EBU-medlemskapet emellan, varpå Schweiz erbjöd sig tävla under gemensam flagg som Liechtenstein. Detta ställde sig dock arrangörerna i Nederländerna emot. 

2008 fick Liechtenstein sitt första nationella TV-bolag, 1FLTV, vilka under 2009 talade om att gå med i EBU och därmed kunna skicka ett bidrag till Eurovision Song Contest 2010 i Oslo, men på hösten 2009 stod det klart att TV-bolaget då inte skulle gå med i TV-unionen av finansiella orsaker. Liechtenstein lämnade in sin medlemsansökan till EBU under sommaren 2010, vilket skulle kunna möjliggöra en tävlan i ett framtida Eurovision Song Contest. 1FLTV har dock sedan dess misslyckats med att bli fullvärdig medlem i EBU och processen går långsamt.

Källor 

 
Eurovision Song Contest

en:List of countries in the Eurovision Song Contest#Unsuccessful attempts to participate
it:Partecipazioni mancate all'Eurovision Song Contest#Liechtenstein
nl:Mislukte pogingen om deel te nemen aan het Eurovisiesongfestival#Liechtenstein
Kjellén

Kjellén och Källén är två svenska efternamn, som har samma uttal. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med efternamnen
 Kjellén 463
 Källén 361
 Kjällén 8
Tillsammans blir detta 832 personer.

Personer med efternamnen Kjellén eller Källén
 Agnes Källén (född 1989), journalist
 Alf Kjellén (1902–1986), litteraturhistoriker
 Bengt Källén (1929–2021), läkare och embryolog
 Birger Källén (1914–2009), musikpedagog
 Bo Kjellén (född 1933), diplomat
 Einar Kjellén (1903–2000), arkeolog
 Erland Källén (född 1954), meteorolog
 Gunnar Källén (1926–1968), teoretisk fysiker
 Hilding Källén (1903–1969), författare
 Johan Fredrik Kjellén (1881–1959), lantbrukare och politiker
 Lars Kjellén (1923–2001), professor i virologi
 Lena Kjellén (född 1954), medicinsk kemist
 Lillebil Kjellén (1921–1994), skådespelare
 Linda Kjellén, TV-programledare
 Per Källén (född 1962), läkare och författare
 Rudolf Kjellén (1864–1922), statsvetare, professor skytteanus och politiker, högerman
 Ruth Kjellén-Björkquist (1894–1973), teckningslärare och författare

Referenser 

Svenska efternamn
Aders dykare

Aders dykare (Cephalophus adersi) är en liten skogslevande dykarantilop som lever i Zanzibar och Kenya.

Utseende 
Aders dykare har en mankhöjd på ungefär 30 centimeter, en kroppslängd (huvud och bål) av 66 till 72 centimeter samt en svanslängd av 9 till 12 centimeter. Vikten skiljer sig något åt mellan individer som lever i olika områden. Dykare som lever i centrala delar av Zanzibar väger runt 12 kilogram, medan de som lever mer söderut har en vikt på ungefär 7,5 kilogram. Djuren har en rödbrun päls, gråaktig nacke och ljus undersida och bakdel. Kännetecknande är breda vitaktiga band över låren samt ljusa fläckar på underarmarna samt underbenen. De har också små horn som kan bli mellan 3 och 6 centimeter långa. Vid svansens slut finns en tofs.

Ekologi 
Aders dykare är ett dagdjur som är aktivt på morgonen och på kvällen. Mitt på dagen brukar den vila en stund. Dieten består av frukt, blommor, frön, knopp och löv som har fallit ner från trädtopparna. Den lever ensam eller i par och varje par har ett litet revir. Territoriet markeras med sekret från körtlarna som ligger nära ögonen samt med avföring. Arten kan uthärda längre tider utan vatten. Aders dykare följer gärna efter grupper av primater som klättrar i trädens kronor och som tappar några matrester.

Honor kan vara brunstiga under olika årstider. Per kull föds en unge som uppfostras gömd i den täta växtligheten.

Status 
Under tidiga 2000-talet uppskattades beståndet av Aders dykare med ungefär  individer och arten listades som akut hotad av IUCN. De främsta hoten mot arten är jakt, vildhundar och skogsavverkning. Den är ett mycket eftertraktat byte för jägare för att den har mjukt skinn och ett gott kött.

Efter inrättning av flera skyddszoner och på grund av avelsprogram ökade populationen fram till 2017 till cirka  exemplar, varar ungefär  är vuxna individer. Artens hotstatus ändrades därför till sårbar (VU).

Noter

Källor
Fritt översatt i från den  engelska Wikipedian.

Externa länkar 
 Foto, ursprungligen från Arkive

Dykarantiloper
Däggdjur i etiopiska regionen
Svart dykare

Svart dykare (Cephalophus niger) är en skogslevande dykarantilop som man hittar i Liberia, Sierra Leone, Ghana och Nigeria.  De lever för det mesta i låglandets regnskogar där de lever på frukt och blad som har ramlat ner ifrån trädtopparna. Den är ett dagdjur som lever ensamt och har ett litet revir.

Den har en mankhöjd av 44 till 50 centimeter och kan väga mellan 17 och 26 kilogram. Den svarta dykaren har som namnet antyder en svart päls. Deras huvud är rödbrunfärgat och de har ett långt rött område mellan öronen. De har tunna horn som kan bli mellan 7 och 9 centimeter långa (hannar) respektive 2 till 3 centimeter långa (honor). Hornen är vid spetsen lite bakåt böjda. Kroppen (huvud och bål) blir 80 till 100 cm lång och därtill kommer en 9 till 14 cm lång svans.

Arten är i ursprungliga landskap dagaktiv men i områden där många människor lever kan den vara nattaktiv. Svart dykare äter olika växtdelar som blad, frukter, rötter, svampar och unga växtskott som kompletteras med några smådjur. I områden med jordbruksmark ingår ofta odlade grönsaker i födan. Antagligen har varje exemplar ett cirka 0,1 hektar stort revir. Svart dykare jagas huvudsakligen av medelstora till stora rovdjur samt av större rovlevande fåglar som örnar och ugglor. Den kan även falla offer för afrikansk klippyton.

Honor kan bli brunstiga under alla årstider. Efter parningen är honan cirka 210 dagar dräktig och sedan föds en enda unge. Nyfödda ungar är ganska bra utvecklade men de håller i sig i början gömda i den täta växtligheten. Könsmognaden infaller för honor efter 9 till 12 månader och för hannar efter 12 till 18 månader.

Man uppskattar att det finns ungefär 100 000 svarta dykare i världen, men det är en sjunkande siffra på grund av jakt och skogsavverkning.

Källor

Fritt översatt i från den engelska Wikipedian.

Noter 

Dykarantiloper
Däggdjur i etiopiska regionen
Cebu City

Cebu City är en stad i Filippinerna (). Den ligger mitt på östra kusten av ön Cebu, med förorter även på ön Mactan, och är administrativ huvudort för provinsen Cebu samt regionen Centrala Visayas. Staden hade 798 809 invånare vid folkräkningen 2007. Staden är indelad i 80 smådistrikt, barangayer, varav samtliga är klassificerade som urbana enheter. Cebu har Filippinernas näst största internationella flygplats, och är också en viktig hamn.

Cebu City är kärnan i storstadsområdet Metro Cebu, som är Filippinernas näst största och består av sju städer samt sex kommuner och hade 2 314 897 invånare år 2007.

Ferdinand Magellan, känd som den förste världsomseglaren, kom aldrig själv jorden runt, utan hans resa tog slut strax utanför dagens Cebu City, där han 1521 dödades på ön Mactan i strid med urinnevånare anförda av hövdingen Lapu-Lapu. Spanjorerna grundade 1565 sin första permanenta koloni på Filippinerna här.

Källor

Externa länkar 
 Stadens officiella webbplats

Cebu City
Historiska huvudstäder
Orter grundade 1565
Ruth Kjellén-Björkquist

Bellis Ruth Sofia Kjellén-Björkquist, född 26 maj 1894 i Domkyrkoförsamlingen i Göteborg, död 14 december 1973 i Sigtuna församling, var en svensk lärare i teckning, känd som biograf (levnadstecknare). Hon var dotter till Rudolf Kjellén och maka till Manfred Björkquist. 

Ruth Kjellén-Björkquist utgav 1970 boken Rudolf Kjellén : en människa i tiden kring sekelskiftet, en biografi i två volymer om fadern och dennes verk. Makarna Björkquist är begravna på Sigtuna kyrkogård.

Bibliografi (i urval)
 Omarbetad översättning av Charlotte Tuckers Jättarnas besegrare, där svenska förordet skrevs av Manfred Björkquist.

Källor

Noter

Svenska lärare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Lärare från Göteborg
Författare från Göteborg
Gravsatta på Sigtuna kyrkogård
Födda 1894
Avlidna 1973
Kvinnor
Ourense

Ourense (spanska: Orense) är en kommun och stad i Galicien i nordvästra Spanien. Staden, som är belägen vid floden Miño, är huvudort i provinsen Ourense. Den hade 105 900 invånare år 2016.

Historia
Staden grundades av romarna eftersom det fanns varma källor på orten, samt dess strategiska läge där floden Miño kunde korsas. Ourense var del av svebernas rike från 400-talet till 600-talet. Staden förstördes av morerna år 716.

Den återuppbyggdes av Alfons III av Asturien omkring 877. Till följd av vikingaräder och den arabiske krigsherren al-Mansurs anfall blev dock staden återigen lagd i ruiner.

Under Sancho II:s regering på 1000-talet återbefolkades orten, som på 1100-talet växte till en betydande stad. Den är numera centralort och största stad i en av de fyra provinserna i den autonoma regionen Galicien.

Referenser

Tentativa världsarv i Spanien
Indelningar i Galicien
Orter i Galicien
Swishahouse

Swishahouse är ett amerikanskt skivbolag i Houston, Texas bildat 1997 som ger ut sydstatshiphop med artister som Michael 5000 Watts och Paul Wall. Bolaget grundades i slutet av 90-talet och tidigare har bland andra Mike Jones, Chamillionaire och Slim Thug gett ut sina skivor på Swishahouse.

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1997
Paddington

Paddington är en stadsdel (district) i den västra delen av centrala London. Stadsdelen är belägen norr om Hyde Park och ligger i kommunen (borough) City of Westminster.

Där finns bland annat järnvägsstationen Paddington som är slutstation för flygtåget från Heathrow. Från stationen utgår även tågen mot den sydvästra delen av Storbritannien.

Referenser

Externa länkar 

Stadsdelar i London
Danao City

För Danao i Bohol, se Danao (Bohol).

Danao City är en stad i Filippinerna. Den ligger i provinsen Cebu i regionen Centrala Visayas och har 98 781 invånare (folkräkning 1 maj 2000).

Staden är indelad i 42 smådistrikt, barangayer, varav 29 är klassificerade som landsbygdsdistrikt och 13 som tätortsdistrikt. Danao City ingår i Cebu Citys storstadsområde, Metro Cebu.

Källor 
 National Statistical Coordination Board, Filippinerna

Orter i Cebu
New Harmony

New Harmony är en historisk stad i Posey County, Indiana, 24 kilometer norr om Mount Vernon. Stadens befolkning var 916 år 2000.

Historia
New Harmony, först kallad "Harmony", var byggt av Harmony Society, som leddes av George Rapp (också känd som Johann Georg Rapp). Det var den andra av tre orter som den religiösa tyska gruppen, kallad Rappites, grundade. När gruppen valde att flytta tillbaka till Pennsylvania, sålde man de 30 000 acres (121 km²) land till Robert Owen, en walesisk utopisk, socialistisk industriman och social reformist, och till William Maclure för $150,000. De ändrade namnet Harmony till New Harmony. Owen rekryterade invånare till sitt modellsamhälle, men ett flertal faktorer ledde till ett tidigt misslyckande.

Experimentet pågick mellan år 1825 och 1829, under ständiga tvister. New Harmony blev skyldig pengar till flera andra orter. En av de ursprungliga deltagarna i projektet var individualanarkisten Josiah Warren, som menade att New Harmony var dömt till att misslyckas på grund av brist på individuellt styre och privat egendom.

En annan av deltagarna i experimentet var Paul Brown. Han hoppade av projektet efter ständiga motsättningar, vilka han skildrade i skriften Twelve Months in New Harmony redan 1827. Forskaren Shawn P. Wilbur betecknar Brown som en tidig frihetlig kommunist.

Källor

Noter

Externa länkar
Josiah Warrens syn av New Harmony(engelsk text): Josiah Warren, The Motives for Communism—How It Worked and What It Led To (1872)

New harmony
Posey County
Före detta tentativa världsarv
Utopisk socialism
Helsingborgsmedaljen


Helsingborgsmedaljen är en utmärkelse som delas ut av Helsingborgs stad till  "särskilt förtjänt anställd eller förtroendeman hos staden". Andra än stadens anställda kan också få medaljen "därest synnerliga skäl därtill föreligga". Vem som belönas med en medalj bestäms av en delegation tillsatt av fullmäktige och invånare i Helsingborg har möjlighet att föreslå personer som de anser bör medaljeras. Medaljen instiftades 1949 efter beslut i stadsfullmäktige och delades det året ut för första gången på stadens födelsedag, den 21 maj. Redan då fick andra än anställda en medalj, då disponenten Henry Dunker och fru Ese Banck fick var sin. Från början delades medaljen ut varje år, men från 1983 delas den bara ut vart tredje. Fram till 2007 har 351 män och 66 kvinnor fått medaljen. Relationen mellan antalet anställda och antalet "välförtjänta medborgare" som får medaljen är ständigt skiftande. På senare tid har det blivit praxis att kommunalt anställda ska vara pensionerade för att kunna få medaljen.

Själva medaljen är utformad av arkitekt G W Widmark och är i 18 karats guld med en illustration föreställande Kärnan och Mariakyrkan med ett skepp med vajande segel i förgrunden. Reversen pryds av Helsingborgs stadsvapen och inskriptionen "Helsingborgs stad i tacksam erkänsla". Bandet är i stadens färger: rött och vitt.

Pristagare
Ett urval av pristagare genom åren:
Bodil Mårtensson, författare (2018)
Henrik Larsson, fotbollsspelare (2007)
Rolf Almqvist, handbollsspelare (2001)
Eva Rydberg, komiker och skådespelare (2001)
Sigvard Bernadotte, prins och formgivare (1998)
Kalle Svensson, fotbollsmålvakt (1989)
Sigurd Persson, ädelsmed (1983)
Göte Friberg, polismästare (1975)
Nils Poppe, komiker och skådespelare (1975)
Karl Ragnar Gierow, Svenska Akademiens ständige sekreterare (1961)
G. W. Widmark, arkitekt (1956)
Gisela Trapp, donator (1952)
Gustaf VI Adolf, Sveriges konung (då kronprins) (1949)
Henry Dunker, disponent (1949)
August Wingårdh, företagare och konsul (1949)

Externa länkar
Helsingborg stad: Bestämmelser för utdelning

Referenser

Noter

Litteratur
Helsingborgs lokalhistoriska förening: Helsingborgs stadslexikon (2006) Helsingborg 

Helsingborgs kommun
Lapu-Lapu City

Lapu-Lapu City är en stad i Filippinerna. Den är belägen på öarna Mactan, Olango samt några mindre öar strax utanför Cebu City i provinsen Cebu, som ligger i regionen Centrala Visayas. Staden hade 292 530 invånare vid folkräkningen 2007.

Lapu-Lapu City är indelad i 30 smådistrikt, barangayer, varav samtliga är klassificerade som urbana enheter. Staden ingår i storstadsområdet Metro Cebu.

Staden har fått sitt namn efter nationalhjälten Lapu-Lapu som här 1521 dödade Ferdinand Magellan. Staden grundades av augustiner år 1730, och hette från början Opon. Opon fick stadsrättigheter den 17 juni 1961, då man samtidigt bytte namn till Lapu-Lapu City.

Källor 

Orter i Cebu
Mandaue

Mandaue City är en stad i Filippinerna. Den ligger i provinsen Cebu som är belägen i regionen Centrala Visayas och har 259 728 invånare (folkräkning 1 maj 2000).

Staden är indelad i 27 smådistrikt, barangayer, varav samtliga är klassificerade som tätortsdistrikt. Mandaue City är grannstad med Cebu City och ingår i dess storstadsområde, Metro Cebu.

Källor 

 National Statistical Coordination Board, Filippinerna

Orter i Cebu
Riksväg 18, Finland

Riksväg 18 är en av Finlands huvudvägar. Den går från Vasa till Jyväskylä.  

Riksvägar i Finland
Riksväg 19, Finland

Riksväg 19 är en av Finlands huvudvägar. Den går från Nykarleby via Seinäjoki till Jalasjärvi.

Externa länkar 

Riksvägar i Finland
Talisay (Cebu)

Talisay (officiellt City of Talisay) är en stad i Filippinerna. Den ligger i provinsen Cebu i regionen Centrala Visayas och har 148 110 invånare (folkräkning 1 maj 2000).

Staden är indelad i 22 smådistrikt, barangayer, varav samtliga är klassificerade som tätortsdistrikt. Talisay ingår i Cebu Citys storstadsområde, Metro Cebu, och ligger direkt söder om staden Cebu City, utan mellanliggande landsbygd.

Barangayer i Talisay

Källor 
 National Statistical Coordination Board, Filippinerna

Orter i Cebu
Riksväg 20, Finland

För den tidigare riksväg 20 i Sverige, se riksväg 19.

Riksväg 20 är en av Finlands huvudvägar. Den går från Uleåborg till Kuusamo, omkring 25 kilometer före Kuusamo passerar den Kuolio.

Externa länkar

Riksvägar i Finland
Clifford Harmon

Clifford Burke Harmon född 1 juli 1866 i Urbana Ohio död 25 juni 1945 i Cannes Frankrike, var en amerikansk byggmästare flyg och luftballongspionjär.

Harmon skapade sig en förmögenhet genom att exploatera villa och bostadsområden runt New York, där flera platser namngavs efter honom liksom järnvägsstationen Croton-Harmon. Runt 1920 sålde han de sista tomterna i området Pelhamwood. 

Efter att ha provat ett antal olika motorsporter bestämde han sig 108 för att lära sig flyga luftballong, året efter räknades han till de högst rankade amatörballongförarna i USA. Han satte 1909 det a,erikanska höjdrekordet i ballongflygning, det slogs först i mars 1923.

Han importerade ett Farman biplan från Frankrike som han placerade i Mineola där flyglegenderna Curtiss, bröderna Wright Louis Bergdoll och Claude Grahame-White. Efter att han fått flyginstruktioner av de andra piojärflygarna tränade han oavbrutet vid flygfältet och utomlands. Han blev den första amatörflygaren som erhöll flygcertifikat nr 6 från Aero Club of America (de fem före honom var yrkesflygare eller flygplanskonstruktörer).

Som flygare satsade han hela tiden på att slå olika flygrekord, han blev den första flyga över Long Island 1910 samma år genomförde han en flygning som varade i en timme och fem minuter i ett Farman plan över Garden City Aviation Field därmed var han amerikansk mästare med längsta tid i luften. Kort tid därefter slog han både det amerikanska distansrekordet och uthållighetsrekordet genom att med ett Curtiss biplan flyga två timmar och tre minuter över Mineola då han tvingades avbryta på grund av bränslebrist. Han havererade första gången 11 juli 1910 när han försökte flyga från Garden City på Long Island till Greenwich i Connecticut för att besöka sin svärfar Elias Cornelius Benedict. Han räddas genom att han och flygplanet föll ner i en skogsdunge.  

Under första världskriget tjänstgjorde han som major i Signal Corps flygande avdelning, han befordrades senare till överste. Hans största bidrag som militär blev att utbilda piloter och leda forskningen i nya flygplanstyper. Redan 1910 hade han utfört ett experiment med att släppa bomber från flygplan inför en grupp marinofficerare utanför Long Island.

Efter kriget bildade han 1925 organisationen Ligue Internationale des Aviateurs i Paris, där han även blev organisationens första ordförande. 1926 blev han sponsor för Harmontrofén som årligen tilldelar en aviator som utfört en bedrift under året en utmärkelse. 

I sitt privatliv gifte han sig 1905 med Louise Adele Benedict, äktenskapet fungerade inte och han såg en utväg att komma bort från henne genom att söka sig till armén. 1916 for han till Europa för att tjänstgöra i Signal Corps flygande avdelning, när freden kom bosatte han sig i Frankrike. Louise Adele ansökte 1924 om skilsmässa som förhandlingana drog ut på tiden och den verkställdes först 1929.

Födda 1866
Avlidna 1945
Amerikanska flygare
Amerikanska ballongflygare
Män