kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jizerbergen

Jizerbergen (tjeckiska Jizerské hory, polska Góry Izerskie, tyska Isergebirge) är ett bergsområde i norra Böhmen, på gränsen mellan Tjeckien och Polen. Jizerbergen är en del av Sudeterna, väster om Riesengebirge och Lausitzergebirge.

Bergen består mest av gnejs och glimmerskiffer och bildar fyra parallella kedjor från sydöst till nordväst Huvvudkedjan är Hoher Iserkamm med Wysoka Kopa (tyska: Hinterberg), 1 127 meter över havet. Genom Iserwiese är denna kedja skild från den sydligare Mittlerer Iserkamm.

Källor 
 

 http://www.ne.se/jizerbergen

Bergskedjor i Tjeckien
Bergskedjor i Polen
171 (tal)

171 är det naturliga talet som följer 170 och som följs av 172.

Inom vetenskapen 
 171 Ophelia, en asteroid

Inom matematiken 
 171 är ett ojämnt tal.
 171 är ett palindromtal i det decimala talsystemet.
 171 är det 18:e triangeltalet.
 171 är ett Jacobsthaltal.
 171 är ett tridekagontal

Se även 
 171 f.Kr. och 171 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Heltal
Örkelljunga pastorat

Örkelljunga pastorat är ett pastorat i Luggude-Åsbo kontrakt i Lunds stift i Örkelljunga kommun i Skåne län. 

Pastoratet bildades 2010 och består av följande församlingar:
Rya församling
Skånes-Fagerhults församling
Örkelljunga församling

Pastoratskod är 071308.

Referenser

Pastorat i Lunds stift
Indelningar i Örkelljunga kommun
Default (olika betydelser)

Default kan avse:

 Default – ett kanadensiskt post-grunge/alternativ rockband från Vancouver
 Default gateway – den standardväg trafik ska skickas till när inget bättre vägval till mottagaren finns
 Credit default swap – ett finansiellt kontrakt mellan två motparter
 Default – engelska för att uppsåtligen fördröja fullföljandet av en juridiskt bindande förpliktelse, se In mora
Spansk igelkott

Spansk igelkott (Atelerix algirus) är ett däggdjur i familjen igelkottdjur (Erinaceidae). Trots namnet utgör Spanien bara en liten del av artens utbredningsområde. Den förekommer främst vid den nordafrikanska Medelhavskusten och på flera öar i samma region.

Utseende 

Den spanska igelkotten liknar morfologiskt den vanliga igelkotten (Erinaceus europaeus) men skiljer sig från denna i flera detaljer. Den är med en kroppslängd av 20 till 25 cm mindre än den väst- och nordeuropeiska arten. Trots allt är spansk igelkott den största arten av taggiga igelkottar som lever i Afrika och den har en längre nos och längre extremiteter än de andra arterna. Därför är den en snabb sprinter. Ansiktet är ljust, nästan vitaktigt, och extremiteterna liksom övriga delar av huvudet är bruna. Bukens färg varierar mellan brun och vit. De stora öronen är tydligt synliga ovanför taggarna. Övriga delar av kroppen är täckta med ganska mjuka ljusa (främst vita) taggar med mörka band. Ett påfallande särdrag som skiljer den spanska igelkotten från närbesläktade arter är pannan som är fri av taggar.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet sträcker sig längs Afrikas norra kustlinje från Marocko över Algeriet och Tunisien till Libyen. Den hittas även i Spanien och på flera öar i Medelhavet, till exempel på Malta, samt på Kanarieöarna. Troligen blev arten på flera av öarna introducerad av människan. En population som infördes i Frankrike antas vara utdöd.

Habitatet varierar mellan halvöknar, de för Medelhavskusten typiska busklandskap, gräsmarker, odlade regioner och trädgårdar. Landskapet är kullig med omkring 400 meter höga toppar, sällan upp till 900 meter. Allmänt är utbredningsområdet torr men den lever inte i äkta öknar som Sahara.

Fortplantning 

Dräktigheten varar för denna art av igelkottar mellan 30 och 40 dagar. Honan föder sedan tre till tio ungar. Vanligen förekommer två kullar per år för arten. Nyfödda ungar vägar mellan 12 och 20 gram. Parningstiden och ungarnas uppfostring sker allmänt mellan oktober och mars. Ungefär åtta till tio veckor efter födelsen är ungarna könsmogna.

Spansk igelkott och människor 

Många igelkottar som hölls som sällskapsdjur är hybrider mellan afrikansk pygméigelkott och spansk igelkott.

Ofta dödas individer i trafiken när de korsar väger. Dessutom utgör habitatförstörelsen ett hot. Arten är allmänt sällsynt men på grund av det stora utbredningsområde listas den av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser

Noter 

Igelkottdjur
Däggdjur i palearktiska regionen
Omega SA

Omega SA är en schweizisk urtillverkare grundad 1848 av Louis Brandt. Omega har sitt säte i Biel och ingår i Swatch Group.

Historia 
Omega grundades 1848 i La Chaux-de-Fonds av Louis Brandt. År 1894 kom Omega att utveckla "Omega Kaliber 19", som blev namnet för varumärket Omega. Sedan dess har Omegas ur bland annat använts vid rymdfärder och företaget har agerat officiell tidtagare vid en lång rad olympiska spel. 

År 1964 började NASA söka efter en kronograf som skulle kunna följa med på bemannade rymdfärder. De valde ut modeller från flera olika tillverkare och lät dem genomgå samma tuffa tester som övrig utrustning som skulle användas under rymdfärderna. Det var en testprocess av extrema temperaturer, vibrationer och hårda stötar, allt i skoningslöst vakuum. Bara en klocka klarade alla delmoment – Omega Speedmaster. Från 1965 och framåt var det den enda klockan astronauter inom Apollo-programmet godkänts att bära utanför kapseln. Speedmaster Professional fick senare epitetet Moon Watch som första klocka på månen. Än idag är den del av NASA:s och ISS permanenta utrustning.

Olympiska spelen i Rio de Janeiro 2016 blev 27:e tillfället sedan 1932 som Omega uppfyllt sin roll som officiell tidtagare för de olympiska spelen. Från löparbanan till simbassängen, har Omega utvecklat några av de avancerade mätinstrument som nu är en förutsättning för alla olympiska spel.

Teknik 
1999 introducerades det nya gångpartiet Co-Axial, industrins första nya på över 250 år. Den nya mekaniken gav inte bara förstklassig precision och prestanda, utan ligger också till grund för Omegas kaliber 8500 som lanserades år 2007. De påföljande åren har Omega varit ledande i utvecklingen av anti-magnetisk mekanik.  

År 2015 inledde Omega ett samarbete med METAS (Swiss Federal Institute of Metrology) för att lansera ett helt nytt certifikat. Den nya Master Chronamer-certifieringen anses vara den främsta certifieringen. Urets precision testas först av Cosc i 15 dagar och sedan av Metas under 10 dagar (fullt monterad i boett under 9 dagar) för att mäta prestanda. Omegas Master Chronometer är ensam i världen om att ha klarat testet.

Ambassadörer 
Sedan år 1995, då rollfiguren James Bond i Pierce Brosnans skepnad blev en av Omegas första ambassadörer på film i Goldeneye, har Omega fortsatt att samarbeta med flera kända personer inom film, sport, mode och expeditioner världen över, till exempel George Clooney, Cindy Crawford, Rory McIlroy, Nicole Kidman, Michael Phelps, Daniel Craig och Buzz Aldrin

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Company Overview of OMEGA SA, Buissnesweek.com , läst 2012-07-27
 https://web.archive.org/web/20120804070731/http://www.omegawatches.com/spirit/history , läst 2012-07-27

Externa länkar 
 http://www.omegawatches.com/

Schweiziska klockmärken
Schweiziska urtillverkare
Bojan Jokić

Bojan Jokić, född 17 maj 1986 i Kranj, Jugoslavien (nuvarande Slovenien), är en slovensk fotbollsspelare som spelar för den ryska klubben FC Ufa och Sloveniens fotbollslandslag.

Externa länkar 
Player profile – FC Sochaux-Montbéliard
Player profile – NZS
Player profile – LFP
Career details at National Football Teams

Slovenska fotbollsspelare
Spelare i ND Gorica
Spelare i FC Sochaux-Montbéliard
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i Villarreal CF
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i FC Ufa
Spelare i VM i fotboll 2010
Idrottare från Kranj
Födda 1986
Levande personer
Män
Stockholms Allmänna Fäktförening

Stockholms Allmänna Fäktförening (SAF) grundades i Östra Reals omklädningsrum av Erik Törnblad och Uno Thulin den 5 december 1921. Initialt var föreningens namn Ungdomens Fäktförening.

Under klubbens första 50 år bedrevs verksamheten i Stockholms innerstad. På 1970-talet flyttades verksamheten till Veterinärhögskolans nedlagda lokaler, nära Roslagstull. 2018 flyttade verksamheten till Hagalund, Solna kommun och i samband med flytten ändrades klubbens namn till SAF Fäktförening.

Meriter
SM i lagflorett, herrar (21): 1936, 1937, 1938, 1940, 1941, 1942, 1943, 1944, 1945, 1946, 1948, 1949, 1950, 1952, 1953, 1954, 1955, 1956, 1959, 1970, 1971
SM i lagvärja, damer (4): 2002, 2003, 2004, 2005
SM i lagvärja, herrar (18): 1945, 1946, 1947, 1948, 1950, 1951, 1954, 1955, 1956, 1957, 1958, 1962, 1985, 1986, 1991, 1994, 2001, 2002
SM i lagsabel, herrar (5): 1934, 1935, 1943, 1945, 1952

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Fäktningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Stockholms kommun
Sportklubbar bildade 1921
Juha Tiainen

Juha Tiainen, född 5 december 1955 i Uguniemi, död 28 april 2003 i Villmanstrand, var en finländsk friidrottare.

Tiainen blev olympisk mästare i släggkastning vid olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles.

Källor 

Födda 1955
Finländska släggkastare
Finländska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Finland
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Finland
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Finland
Män
Avlidna 2003
Personer från Parikkala
Greve Moltke

Greve Moltke är en allmänt odlad päronsort som härstammar från Danmark. Det är en tämligen lättodlad päronsort, som förordas till odling inom odlingszonerna I-II.

Beskrivning

Träd
Trädet växer tämligen kraftigt med hängande skott och grenar och får medelstor krona. Bördigheten är mycket rik, dock ej tidigt inträdande. Angrepp av parasitsvampar förekommer endast sällan.

Frukt
Frukten är stor, brett äggrund, gröngul och antydan till rodnad förekommer stundom. Köttet är tämligen fint, saftigt, sött, välsmakande och aromiskt. God bordsfrukt, mycket användbar även i hushållet, mogen i oktober och hållbar några veckor. Sorten som tidigare ansågs härdig, har under senare vintrar skadats svårt. Trivs ej på dvärggrundstam.

Se även

Adam Wilhelm Moltke Svensk Uppslagsbok

Källor
Fotnoter

Päron
Christine Swane

Christine Swane, född 29 maj 1876 i Kerteminde, Danmark, död 16 augusti 1960 i Farum, Danmark, var en dansk målare, skulptör, keramiker och textilkonstnär.

Biografi 
Swane studerade teckning för Fritz Syberg vid Tekniska skolan i Fåborg 1897–1898 och för Viggo Johansen vid Det Kongelige Danske Kunstakademi 1898–1901 och studerade därefter måleri privat något år för Jens Ferdinand Willumsen och något år för Fritz Syberg i Köpenhamn innan hon fortsatte sina studier vid Giersings målarskola 1920 och Kunstindustrimuseets håndverkskole i Köpenhamn 1926. Hon utgick i sin konst från Fynskolans naturalism men kom genom sitt intresse för Karl Isaksons målningar alltmer att ägna sig åt de koloristiska problemen.

Hon fick tidigt kontakt med Sverige och vistades periodvis på en av hennes fars svenska gårdar där hon målade ett antal koloristiskt finstämda studier och under 1930-talet gjorde hon flera målarresor till Småland och Västkusten där hon fångade klipp- och havslandskap från Båstad och Arildstrakten. Förutom landskap målade hon stilleben.

Hennes keramik är enkel och kraftig med en närmast abstrakt dekor.

Utställningar 
Separat ställde hon ut ett flertal gånger i Köpenhamn och hon medverkade i flera svenska och danska samlingsutställningar. Swane är representerad vid Malmö museum, Museum of Modern Art i Aalborg, Randers Kunstmuseum och Østfyns Museer.

Familj 
Swane var dotter till köpmannen Jeppe Andreas Larsen och Vilhelmine Christine Bless, och syster till konstnären Johannes Larsen. Hon var åren 1910–1920 gift med konstnären Sigurd Swane, och blev mor till konstnären Lars Swane.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 330, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Danska målare
Danska keramiker
Födda 1876
Avlidna 1960
Kvinnor
Personer från Kerteminde
Inge Lehmann

Inge Lehmann, född 13 maj 1888 i Köpenhamn, död 21 februari 1993 i Köpenhamn, var en dansk seismolog och geofysiker.

Biografi 
Lehmann föddes som dotter till psykolog Alfred Lehmann och gick i Hanna Adlers samskola. År 1907 började hon läsa matematik vid Köpenhamns universitet. Efter ett år på universitetet i Cambridge tvingades hon göra ett uppehåll i studierna på grund av stress. Hon arbetade för en aktuarie i drygt fyra år innan hon återupptog studierna på universitetet där hon tar en masterexamen i matematik och fysik 1920. Efter studier i Hamburg i Tyskland  anställdes hon 1925 som assistent till Niels Erik Nørlund vid "Gradmålingen".

Lehmann var chef vid Seismologisk avdeling vid Geodætisk Institut i Köpenhamn åren 1928–1953. År 1936 publicerade hon artikeln P’ där hon påvisade att jorden har en fast inre kärna cirka 5 100 kilometer under ytan. Hon kom fram till denna slutsats genom att studera effekten av ett jordskalv vid Nya Zeeland 1929. Artikeln var banbrytande. Seismologerna på den tiden trodde, att jordens inre var helt och hållet smält. Senare kunde flera forskare bekräfta hennes upptäckt.

Efter pensioneringen ägnade sig  Lemann främst åt jordmanteln och gjorde flera resor till USA och Kanada. Hon utnyttjar data från jordskalv och underjordiska kärnvapenprov och upptäcker en plötslig ökning av S- och P-vågorna på omkring 220 kilometers djup. Fenomenet kallas numera Lehmann discontinuity. År 1956 skrev hon en artikel med data om samtliga danska jordskalv från 1073 och framåt och 1987 publicerade hon sin sista vetenskapliga artikel Seismology in the Days of Old.

Familj 
Lehmann var brorsdotter till den danske religionshistorikern Edvard Lehmann och kusin med den danske läkaren och biokemisten Jörgen Lehmann, som var verksam i Sverige.

Eftermäle
Nedslagskratern Lehmann på planeten Venus och asteroiden 5632 Ingelehmann är uppkallade efter henne.

American Geophysical Union delar årligen ut Inge Lehmann-medaljen till en framstående forskare inom geofysik.

Bibliografi (urval)

Referenser

Noter

Webbkällor
 
 Inge Lehmann, gravsted.dk. Läst 25 november 2020.

Vidare läsning

Danska geologer
Seismologer
Födda 1888
Avlidna 1993
Kvinnor
Forskare från Köpenhamn
Hundraåringar
Alumner från Köpenhamns universitet
Alumner från Universitetet i Cambridge
Skuggmorell

Skuggmorell är en variant av surkörsbär tillhörande familjen rosväxter. Skuggmorell är en stenfrukt vars ursprung är oklart, men är liksom andra körsbär släkt med plommonen.

Beskrivning
Trädet växter först måttligt kraftigt, men sedan de tidigt inträdande och rika skördarna börjat, avstannar det hastigt. Angrepp av fruktmögel kan förekomma. Frukten är medelstor, mörkröd, tämligen lös, sur hushållsfrukt, mogen i början av augusti. Även på skuggig plats och under ogynnsamma betingelser lämnar den ej sällan god avkastning. Trädet fordrar ett avstånd av 5x5 m och lämpar sig utmärkt även till spaljéodling. Förordas till odling inom odlingszonerna I-V. Sorten är självfertil.

Referenser

Rosväxter
Chilelabb

Chilelabb (Stercorarius chilensis) är en stor mörk havsfågel med rovfågelsliknande karaktärer, som tillhör ordningen vadarfåglar där den placeras i familjen labbar.

Utseende 
Chilelabben är en stor labb med kroppslängden 53–58 cm och vingbredden 130–138 cm, dock mindre än antarktislabben som den annars liknar. Chilelabben är mörkare och mer enfärgad ovan, med mörkgrå hjässa och rödbrun undersida och undre vingtäckare, de senare ljusare och inte lika tydliga på äldre fåglar. I flykten syns utstickande förlängda centrala stjärtpennor, vilket inte ses hos antarktislabben. Ungfågeln är lik den vuxna fågeln men har gråare hjässa och är nästan tegelröd op undersida och undre vingtäckare.

Utbredning och systematik 
Chilelabben häckar utmed kusten av Argentina och Chile, men utbredningsområdet utanför häckningstid sträcker sig till Antarktis och norrut till Brasilien och Peru. Labbarnas taxonomi är under diskussion och uppdelningen i arter är komplicerad, förmodligen på grund av att hybridisering är vanligt förekommande. Tidigare har därför vissa auktoriteter behandlat både chilelabb, antarktislabb (S. antarcticus) och sydpolslabb tillsammans som underarter till storlabb (S. skua), men numera anses de dock utgöra skilda arter. Underarten lonnbergi har å andra sidan föreslagits utgöra en egen art.

Släktestillhöriget 
Traditionellt placerades de på södra halvklotet förekommande labbarna samt storlabb i släktet Catharacta, och vissa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att bredstjärtad labb (Stercorarius pomarinus) och storlabb dock kan vara systerarter, vilket gör att de flesta taxonomiska auktoriteter idag placerar alla labbar i ett enda släkte, Stercorarius.

Levnadssätt 
Arten kan uppträda i stora födosökande flockar och utanför häckningstid lever den till stor del av kleptoparasitism vilket innebär att den jagar andra havsfåglar och tvingar dem att släppa, eller spy upp sitt byte. Chilelabb lever av fisk, as, fiskrens, ägg och gnagare.

Status och hot 
Chilelabben har en liten världspopulation uppskattad till högst 10.000 vuxna individer, men utbredningsområdet är stort och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
På svenska har fågeln även kallats chilensk labb.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Labbar
Fåglar i neotropiska regionen
Olivia Holm-Møller

Olivia Holm-Møller, född 5 november 1875 i Homå i närheten av Grenå, död 3 november 1970 i Rungsted, var en dansk konstnär.

Holm-Møller arbetade först som folkhögskolelärare men kom 1901 in på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn. På skolan utbildade hon sig både i måleri och skulptur fram till 1910. Sin debututställning hade hon på Charlottenborgs Forårsustiling och samma år deltog hon på Kunstenerernes Efterårsudstiling.  

Hon utvecklade en starkt personlig, färgrik och symbolfylld expressiv stil, ofta med religiösa, mytologiska och exotiska motiv, de senare hämtade från hennes många resor i och utanför Europa. Som hennes huvudverk räknas bildsviten Slægten (1934–1947) och den abstrakta serien Kun farve og rytme (1937–1947). Slægten består av tio målningar och kan ses som ett epos över människans liv.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Danska målare under 1900-talet
Danska skulptörer under 1900-talet
Födda 1875
Avlidna 1970
Kvinnor
Jon i Vartofta

Jon i Vartofta, död 1697, var tillsammans med en annan man, Per Klepps, bland de sista som avrättades för trolldom i Sverige.

De dömdes som trollkarlar för att de ingått förbund med djävulen. Bland bevisen fanns ett ärr på Jons tumme som ansågs vara ett minne från då han blev inskriven i Satans register med sitt eget blod. Jon uppgav också att ett mjölnarpar som blivit uppsagda från sin kvarn av sin ägare anlitat hans tjänster för att bli kvar. Eftersom kvarnens ägare visade sig vara hovrättsassessor i Örnevinge blev domen enahanda. 

Jon dömdes efter Hovrättens enande till att halshuggas, parteras och steglas till "skälig skräck och varnagel". Per Klepps som varken hade erkänt djävulsförbund eller maleficium avrättades också trots oenighet bland rättens ledamöter.

Källor 

Avlidna 1697
Män
Häxprocesser i Sverige
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1600-talet
Lista över svenska miljardärer (2010)

Det här är en lista över svenska miljardärer, räknat i svenska kronor (SEK), för år 2010'''.

Se även
Lista över världens rikaste personer

Källor
Här är Sveriges 111 miljardärer (Expressen)/Veckans Affärer (2010-10-08)
Expressen, 2010-10-08, sidan 19.
Dagens Industri, 2011-02-08, sidan 7.
Sveriges 108 miljardärer 2011. Veckans Affärer (2011-10-06)

Miljardärer (2010)
Svenska miljardärer (2010)
Listor över svenska miljardärer
Kim Traavik

Kim Traavik, född 11 juli 1946, är en norsk diplomat och politiker. Han har arbetat vid utrikesförvaltningen sedan 1977. Underdirektör i Utenriksdepartementet 1992-1994. Ministerråd 1994-96 och minister 1996-1997 vid EU-delegationen i Bryssel. 1997–99 ambassadör och koordinator för det norske ordförandeskapet i OSSE, från 2000 expeditionschef i Utenriksdepartementet. Statssekreterare i Utenriksdepartementet 2001-2005. 2006-2010 ambassadör hos NATO. Sedan 2010 Norges ambassadör i London. Han är politiker i Høyre.

Källor

Fotnoter

Födda 1946
Levande personer
Män
Norges ambassadörer i Storbritannien
Norska politiker
Norska diplomater
Personer i Norge under 1900-talet
Personer i Norge under 2000-talet
Arnt Rindal

Arnt Magne Rindal, född 28 juni 1938 i Nordfjordeid, död 26 december 2015, var en norsk diplomat. Han var norsk ambassadör i Rumänien (och Bulgarien och Moldavien) från 1999 till 2003 och Portugal från 2003 till 2006.

Källor

Fotnoter

Födda 1938
Avlidna 2015
Män
Norges ambassadörer i Rumänien
Norges ambassadörer i Portugal
Jan Edmund Nyheim

Jan Edmund Nyheim, född 6 oktober 1933 i Fræna, är en norsk diplomat. Han var norsk ambassadör i Ottawa från 1987 till 1993, i Rom från 1993 till 1996, och i Madrid från 1996 till 2000.

Källor

Fotnoter

Födda 1933
Levande personer
Män
Norges ambassadörer i Italien
Norges ambassadörer i Kanada
Norges ambassadörer i Spanien
Personer från Fræna kommun
Norska diplomater
Personer i Norge under 1900-talet
Personer i Norge under 2000-talet
Rolf Andersen

Rolf Andersen, född 25 juli 1897, död 25 juli 1980, var en norsk diplomat. 

Han deltog på fredskonferensen i Paris 1946. Han var senare norsk envoyé
i Bern, samt ambassadör i Rom till 1958, i Köpenhamn från 1958 till 1963, och i Paris från 1963 till 1967.

Källor

Noter

Födda 1897
Avlidna 1980
Män
Norges ambassadörer i Schweiz
Norges ambassadörer i Danmark
Norges ambassadörer i Italien
Norges ambassadörer i Frankrike
Personer från Sarpsborg
Norska diplomater
Personer i Norge under 1900-talet
Jostein Helge Bernhardsen

Jostein Helge Bernhardsen, född 18 juni 1945, är en norsk diplomat.

Han började arbeta på Norges utrikesministerium 1973. Han var norsk ambassadör i Kiev från 2001 till 2006 och i Bryssel från 2006.

Källor

Noter

Födda 1945
Levande personer
Män
Norges ambassadörer i Belgien
Norges ambassadörer i Ukraina
Personer från Melands kommun
Norska diplomater
Personer i Norge under 1900-talet
Personer i Norge under 2000-talet
Bjørn Barth

Bjørn Barth, född 22 mars 1931 i Sandefjord, död 1 maj 2014 i Tønsberg, var en norsk diplomat och officer. Han var i utrikestjänst från 1961 och var Norges ambassadör i Bagdad 1981-1982. Expeditionschef i utrikesdepartementet 1986. Barth var sedan norsk ambassadör hos OECD 1989-1993, i Aten 1994-1996 och i Haag från 1996 till 1999.

Källor

Store Norske Leksikon: Bjørn Barth, läst 11 maj 2014, CC-BY-SA

Norges ambassadörer i Irak
Norges ambassadörer i Grekland
Norges ambassadörer i Nederländerna
Norska diplomater
Norska militärer
Personer i Norge under 1900-talet
Personer från Sandefjords kommun
Födda 1931
Avlidna 2014
Män