kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över damfotbollsklubbar i Sverige

Detta är en lista över damfotbollsklubbar i Sverige.

Damallsvenskan 2018
Djurgårdens IF
Eskilstuna United
FC Rosengård
Hammarby IF
IFK Kalmar
Kopparbergs/Göteborg
Kristianstads DFF
Limhamn Bunkeflo
Linköpings FC
Piteå IF
Vittsjö GIK
Växjö DFF

Elitettan 2018
AIK
Asarums IF
Assi IF
IF Böljan
IK Uppsala Fotboll
KIF Örebro DFF
Kungsbacka DFF
Kvarnsvedens IK
Lidköpings FK
Ljusdals IF
Mallbackens IF
Sundsvalls DFF
Umeå IK FF
Västerås BK 30

Division 1

Division 1 Norrland 2018
AFC Luleå (Utgått från seriespel under året)
Alviks IK (Utgått från seriespel under året)
Domsjö IF
IFK Östersund
Infjärdens SK
Kramfors-Alliansen
Morön BK
Myckle IK
Notvikens IK
Själevads IK
Sunnanå SK
Team TG FF

Division 1 Norra Svealand 2018
Avesta AIK
Bele Barkarby FF
Bollstanäs SK
Bälinge IF
Enköpings SK
Gamla Upsala SK
Gefle IF
Gustafs GoIF
Korsnäs IF
Rimbo IF
Sandvikens IF
Selånger FK

Division 1 Södra Svealand 2018
IF Brommapojkarna
Sätra SK
Tyresö FF
Älvsjö AIK
Södersnäckornas BK
P18 IK
Enskede IK
Telge United FF
Täby FK
Boo FF
DFK Värmbol
Älta IF

Division 1 Mellersta Götaland 2018
Bergdalens IK
IF Eksjö Fotboll
IFK Norrköping
IFK Värnamo
Jitex BK
Mariebo IK
Mariestads BoIS FF
Nittorps IK
Onsala BK
Sjömarkens IF
Valinge-Derome DFF
Vimmerby IF

Division 1 Södra Götaland 2018
Alingsås FC United
Göteborgs DFF
IK Gauthiod
IK Rössö Uddevalla
QBIK
Qviding FIF
Rynninge IK
Rävåsens IK
Skoftebyns IF
Skövde KIK
Torsby IF
Ämterviks FF

Division 1 Norra Götaland 2018
Borgeby FK
Dösjöbro IF
Eskilsminne IF
Färjestadens GoIF
Hammenhögs IF
Ifö Bromölla IF
IS Halmia
Karlskrona FF
Nättraby GoIF
Skurups AIF
Södra Sandby IF
Växjö DFF Akademi

 
Sverige
Engomer

Engomer är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Castillon-en-Couserans som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Engomer  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Engomer

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Magellanskarv

{{Taxobox
| name = Magellanskarv
| status = LC
| status_ref = 
| image = Phalacrocorax magellanicus (Rock Cormorant).jpg 
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Sulfåglar
| ordo = Suliformes
| familia_sv = Skarvar
| familia = Phalacrocoracidae
| genus_sv = 
| genus = Leucocarbo
| species_sv = Magellanskarv
| species = L. magellanicus
| taxon = Leucocarbo magellanicus
| taxon_authority = (Gmelin, 1789)
| synonyms = ’'Phalacrocorax magellanicus}}

Magellanskarv (Leucocarbo magellanicus) är en sydamerikansk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

 Utseende 
Magellanskarven är en medelstor (66 cm) skarv med mörk ovansida, huvud och bröst och vitt på resten av undersidan, med röd ansiktshud, svart näbb och svarta lår. Under häckningstid är det mörka i fjäderdräkten svart med grön eller violett glans. Den har vidare vita örontofsar och vita tråddun på undersidan. Vintertid är den brunare ovan och har varierande mängd vitt på haka, strupe och hals. Unga fåglar är även de brun- och vitaktiga. De skiljs från amazonskarven på slankare kropp, mindre huvud och smalare hals samt röd ansiktshud och mörk näbb.

 Utbredning och systematik 
Magellanskarven häckar längs kusten i södra Sydamerika, från 37°S i Chile och norrut till 50°S i Argentina, inklusive Falklandsöarna. Efter häckning sprider den sig norrut till 33°S i Chile och 35°S i Uruguay. Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

 Släktestillhörighet 
Magellanskarv placerades tidigare traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid magellanskarven med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo''.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Magellanskarven hittas vid havskuster där den häckar i små kolonier på klippor mellan oktober och december. Den är sällskaplig året runt.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i neotropiska regionen
Ercé

Ercé är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Oust som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Ercé  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Ercé

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Svartvit skarv

Svartvit skarv (Microcarbo melanoleucos) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. Den förekommer från Små Sundaöarna i Indonesien till Salomonöarna, Australien och Nya Zeeland.

Utseende och läte 
Svartvit skarv väger 410-880 gram. Som adult är den oftast svart med vitt bröst och kinder men det förekommer även individer med svarta fläckar på bröstet och buken. Näbben är gul och relativt kort. Ögonen är bruna och fötterna svarta. Svartvit skarv har ett kuttrande läte men är generellt tyst utanför häckningssäsong.

Utbredning och systematik 
Svartvit skarv delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Microcarbo melanoleucos melanoleucos – förekommer från Små Sundaöarna till Salomonöarna, Australien och Tasmanien
 Microcarbo melanoleucos brevicauda – förekommer på Rennel (Salomonöarna)
 Microcarbo melanoleucos brevirostris – förekommer på Nya Zeeland, Stewartön och Campbellöarna

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen placerades den liksom flera andra små kortnäbbade skarvar i det stora skarvsläktet Phalacrocorax. De ledande taxonomiska auktoriteterna liksom Sveriges ornitologiska förening för dessa nu till Microcarbo eftersom de utgör en tydlig grupp som skildes från övriga skarvar för 12 miljoner år sedan.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Ekologi

Häckning 
De bygger bon i träd, havsklippor och ibland även övergivna byggnader byggda av människor. Bona byggs ofta av mindre pinnar. I oktober och december lägger honorna 3–5 ägg vars färg kan skifta mellan kalkvit och blåaktig. Äggen ruvas av båda föräldrarna i ungefär 4 veckor.

Föda 
Svartvita skarvar äter små fiskar, ålar, grodor och insekter.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Vitgumpad skarv

Vitgumpad skarv (Phalacrocorax neglectus) är en utrotningshotad fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar som förekommer i sydvästra Afrika.

Utseende 
Vitgumpad skarv är en stor (76 cm), matt brunsvart skarv som saknar olikt många andra skarvar en färgglad strupsäck. I häckningsdräkt uppvisar den adulta fågeln varierande mängder vita fjäderplymer på huvud och övergump. Ovansidan är bronsgrön med mörka kanter på mantel och vingtäckare. En liten tofs ser ut som en liten knöl på pannan. Ungfåglar saknar bronsfärg i dräkten.

Utbredning och systematik 
Vitgumpad förekommer i kustnära sydvästra Afrika (Namibia till sydvästra Kapprovinsen). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Vitgumpad skarv är en kustlevande art som födosöker nära land efter fisk, skaldjur, bläckfisk och mollusker. Den häckar året runt, men mest aktivt maj-oktober i södra delen av utbredningsområdet och november-april i Namibia.

Status och hot 
Vitgumpad skarv har ett begränsat utbredningsområde och en rätt liten världspopulation på endast 5 000 vuxna individer. Den minskar dessutom mycket kraftigt i antal, mellan 1990 och 2006 med 4,3 % per år, till följd av störningar från människan, födobrist och konkurrens från sälar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i etiopiska regionen
Erp, Ariège

Erp är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Girons som ligger i arrondissementet Saint-Girons. År  hade Erp  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Erp

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Småskarv

Småskarv (Microcarbo niger) är en asiatisk fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utseende 
Fågeln är som namnet avslöjar en liten skarv med en kroppslängd på 51 centimeter. Jämfört med indisk skarv (Phalacrocorax fuscicollis), som den delar utbredningsområdet med, är småskarven mindre, har kortare näbb, mer rektangulärt huvud och kortare hals. Den saknar också den gula strupsäcken.

 

Adult fågel i häckningsdräkt är helsvart med några få vita plymer på pannan och sidan av huvudet. Utanför häckningstid är den brunare, saknar plymerna och har en vitaktig haka. Ungfågeln har likaså vitaktig haka, och hals och bröst är något blekare än ovansidan. 

Dvärgskarven är lite större och kraftigare, med tydligare vita plymer i häckningsdräkt. Utanför häckningstid är den lite brunare på kroppen, mer vitfläckig på undersidan samt har en mjukare övergång från vit haka till brun hals.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på lågland från Indien till Sydostasien och norra Java. Den betraktas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare har den tidvis behandlats som underart till dvärgskarv.

Släktestillhörighet 
Fram tills nyligen placerades den liksom flera andra små kortnäbbade skarvar i det stora skarvsläktet Phalacrocorax. De ledande taxonomiska auktoriteterna liksom Sveriges ornitologiska förening för dessa nu till Microcarbo eftersom de utgör en tydlig grupp som skildes från övriga skarvar för 12 miljoner år sedan.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Småskarven föredrar sötvatten där den vanligtvis uppträder i flock. Den häckar i kolonier, varierande tider på året i olika delar av utbredningsområdet.

Status 
Artens populationstrend är oklar, men utbredningsområdet är relativt stort liksom världspopulationen. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Namn 
Arten har på svenska även kallats javaskarv.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Skarvar
Fåglar i orientaliska regionen
Sokotraskarv

Sokotraskarv (Phalacrocorax nigrogularis) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar som enbart förekommer kring Arabiska halvön. Den minskar kraftigt i antal.

Utseende 
Sokotraskarven är en stor skarv med en kroppslängd på 80 centimeter. Den är svartaktig med bronsgrön glans på rygg och vingar. I häckningsdräkt är den än glansigare med små vita fläckar på halsen. Liknande storskarven är större, har kraftigare näbb samt vitt ansikte och vit haka.

Utbredning 
Fågelns utbredningsområde är längs kusterna och öarna i Persiska viken. Den förekommer i två delpopulationer, dels i norr i Persiska viken på öar utmed Bahrain, Förenade Arabemiraten, Saudiarabien, Qatar och möjligen också Iran (dock ingen bekräftad häckning sedan 1972), dels på en eller flera öar i Arabiska sjön utanför Oman och i Adenviken utanför Jemen. I mars 2005 noterades den också häcka på vid Sokotra. Minst tre fjärdedelar av världspopulationen finns i tre kolonier, den största på Suwad al Janubiyah i Hawaröarna. Sokotraskarven förekommer också utmed kusten och öarna utanför centrala och södra Eritrea, framför allt vintertid, och misstänks häcka utanför Danakilkusten, men detta har inte bekräftats. Vintertid ses den även så långt norrut som Kuwait, där den även har häckat. Fågeln är en tillfällig gäst i Indien.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Sokotraskarven är en mycket social fågel som året runt ses i stora samlingar. Arten är uteslutande havslevande och förekommer i närheten av näringsrika uppvällningar. Den häckar på utliggande öar med platta sand- eller grusstränder i kolonier som består av alltifrån 50 till tiotusentals par. Utanför häckningstid ses den på klippiga avsatser eller öar.

Föda 
Fågeln lever huvudsakligen av stimlevande småfisk som den dyker efter till mer än 18 meters djup. Data saknas om exakt vilka byten den tar men tros inta sardiner, taggmakrillarna Selar crumenophthalmus och Atule mate, silversidefisken Atherinomorphus lacunosus, näbbgäddan Hemiramphus far och kaninfisken Siganus javus.

Status och hot 
Sokotraskarven har ett rätt litet utbredningsområde och minskar kraftigt i antal till följd av störningar från människan, oljeutsläpp och exploatering. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar. Världspopulationen uppskattas till 110.000 par. Arten har försvunnit från tolv kolonier i norr sedan 1960-talet, vilket motsvarar en minskning med upp till 80.000 par. Mellan 1980 och 1992 minskade antalet häckande par i Saudiarabien med 75%.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Esclagne

Esclagne är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Mirepoix som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Esclagne  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Esclagne

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Chathamskarv

{{Taxobox
| name = Chathamskarv
| status = CR
| status_ref = 
| image = 20181001 ChathamsA9D3 444 DxO (cropped).jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Sulfåglar
| ordo = Suliformes
| familia_sv = Skarvar
| familia = Phalacrocoracidae
| genus_sv = 
| genus = Leucocarbo
| species_sv = Chathamskarv
| species = L. onslowi
| taxon = Leucocarbo onslowi
| taxon_authority = Forbes, 1893
| synonyms = 
 ’'Phalacrocorax onslowi Phalacrocorax campbelli campbelli}}

Chathamskarv (Leucocarbo onslowi) är en utrotningshotad fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar. 

 Utseende 
Chathamskarven är en stor (63 centimeter) svartvit skarv. Huvud, nacke, nedre delen av ryggen och övre stjärttäckarna är metalliskt blåsvarta. Undersidan är vit och fötterna rosa. Vita fläckar på vingarna ser ut som ett vingband på sittande fågel. I ansiktet syns stora orangefärgade vårtor.

 Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i ögruppen Chathamöarna utanför Nya Zeeland, på öarna , Star Keys, Rabbit, Pitt samt North East Reef. Den behandlas ibland som en underart till campbellskarven.

 Släktestillhörighet 
Chathamskarven placerades tidigare ofta i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid chathamskarv med släktingar lyfts ut till släktet Leucocarbo''.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Arten häckar i kolonier, oftast högt upp på exponerade klippor ovan en udde eller en liten ö, eller på klipphyllor. Den livnär sig huvudsakligen av fisk.

Status 
Chathamskarven har ett mycket litet utbredningsområde och en världspopulation bestående av endast 700 vuxna individer. Den minskar också mycket kraftigt i antal, från 1997 till 2011 med 58%. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar statsmannen William Hillier 4:e earl av Onslow (1853-1911) som bland annat var guvernör över Nya Zeeland 1889-1892, strax innan arten beskrevs vetenskapligt.

Noter

Externa länkar 

Skarvar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Chathamöarna
Escosse

Escosse är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Pamiers-Ouest som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Escosse  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Escosse

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Pelagskarv

Pelagskarv (Phalacrocorax pelagicus) är en fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar som förekommer på både asiatiska och amerikanska sidan av norra Stilla havet.

Utseende och läten 
Pelagskarven är en liten (63–76 cm) och slank skarv, med lång och smal hals, litet rundat huvud och mycket tunn näbb. Adult fågel är svart med vit fläck på flanken som sträcker sig upp på övergumpen, en flygig tofs på hjässan och purpurglans på halsen. Under häckningstid (mars till maj) syns även sparsamt med smala, vita plymer på halssidan. Ögonen är gröna, benen svarta och under ögat syns en mörkröd fläck med bar hud. På häckplats hörs stönande och grymtande läten.

Utbredning och systematik 
Pelagskarv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Phalacrocorax pelagicus pelagicus – förekommer i kustområden i nordöstra Asien från Tjuktjerhalvön söderut till Kurilerna, norra Japan och nordöstra Kina (öar i Liaoning) och österut genom Kommendörsöarna, Aleuterna och Alaska till västra Kanada (Haida Gwaii); västra populationer ses vintertid söderut i Japan och östra Kina
 Phalacrocorax pelagicus resplendens – förekommer i kustområden från sydvästra British Columbia till södra Baja California

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras liksom de allra flesta skarvar traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid pelagskarven förs tillsammans med sina nära släktingar beringskarven, blåstrupig skarv och den utdöda glasögonskarven till släktet Urile.

Skarvarnas släktskap 
Skarvarnas taxonomi har varit omdiskuterad. Traditionellt har de placerats gruppen i ordningen pelikanfåglar (Pelecaniformes) men de har även placerats i ordningen storkfåglar (Ciconiiformes). Molekulära och morfologiska studier har dock visat att ordningen pelikanfåglar är parafyletisk. Därför har skarvarna flyttats till den nya ordningen sulfåglar (Suliformes) tillsammans med fregattfåglar, sulor och ormhalsfåglar.

Levnadssätt 
Pelagskarven är namnet till trots en kustlevande art som hittas utmed skyddade sträckor, även i vikar. Den lever av olika typer av fisk som den fångar över klippbottnar eller i områden med kelp. Fågeln häckar i små kolonier, ibland dock enstaka, på smala klipphyllor, ibland i grottor. Äggläggning sker från maj till juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Skarvar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Jaci Velasquez

Jaci Velasquez, född 15 oktober 1979, är en amerikansk sångerska inom samtida kristen musik och skådespelare.

Hon har vunnit sju Dove Awards och år 2002 vann hon en Billboard Latin Music Award med sin skiva Mi Corazon inom kategorin "årets popalbum - kvinnliga artister".

Biografi
Jaci föddes i Houston Texas. När hon var 11 år vann hon en musiktävling med 3000 deltagare. Två år senare uppträdde hon i Vita huset. Hennes stora genombrott kom när hon var 14 år och introducerades för talangscouten Mike Atkins. Han blev hennes manager två år senare och signade henne snabbt till skivbolaget Myrrh Records.

Den 17 december 2006 gifte sig Jaci med Nic Gonzales från bandet Salvador.
 
Paret har två barn Zealand David (född 2007) och Soren Arthur (född 2009).

Diskografi
Studioalbum

EP

Samlingsalbum

Filmografi i urval 
2003: Chasing Papi
2010: The Encounter
2011: Jerusalem Countdown

Fotnoter

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 

Amerikanska sångare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Musiker från Houston
Skådespelare från Houston
CCM-musiker
Födda 1979
Levande personer
Kvinnor
Esplas

Esplas är en kommun i departementet Ariège i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saverdun som ligger i arrondissementet Pamiers. År  hade Esplas  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Esplas

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Ariège

Källor 

Kommuner i Ariège
Glasögonskarv

Glasögonskarv (Urile perspicillatus) är en utdöd fågel i familjen skarvar inom ordningen sulfåglar.

Utbredning och status 
Glasögonskarv förekom tidigare på öar i Berings hav men är försvunnen och sågs sedan 1852. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras liksom de allra flesta skarvar traditionellt i släktet Phalacrocorax. Efter genetiska studier som visar på att Phalacrocorax består av relativt gamla utvecklingslinjer har det delats upp i flera mindre, varvid glasögonskarven förs tillsammans med sina nära släktingar pelagskarven, blåstrupig skarv och beringskarven till släktet Urile.

Namn 
Glasögonskarven kallades tidigare pallasskarv, efter Peter Simon Pallas som beskrev arten vetenskapligt 1811.

Referenser

Externa länkar

Skarvar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen