kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Perisher Ski Resort

Perisher Ski Resort (fram till 2009 Perisher Blue) är den största skidorten på södra halvklotet och ligger i Snowy Mountains i Australien. Orten består av fyra samhällen (Perisher Valley, Smiggin Holes, Guthega och Blue Cow) och deras gemensamma skidområde som täcker omkring 12 km² på en höjd mellan 1 640 och 2 054 meter (Mount Perishers topp). Området täcks av 271 snökanoner, det finns 47 liftar. Av  backarna är 22% för nybörjare, 60% medelsvåra och 18% svåra. Den längsta backen är 3 km. Det finns även över 100 km spår för längdskidåkning.

Referenser

Noter

Externa länkar
Perishers webbplats 

Vintersportorter i Australien
Orter i New South Wales
Stinsen Arena

Stinsen Arena är en inomhushall för bandy i Nässjö, Jönköpings län. Bygget började den 27 april 2011 och invigdes 6 oktober 2012. 

Den första bandymatchen i Stinsen Arena spelades 11 oktober 2012 då Nässjö IF mötte Vetlanda BK. Matchen slutade 2-7.

Sista matchen på den gamla hemmaplanen Skogsvallen var en match mellan Nässjö IF P16/18 och smålandslaget för pojkar födda 1997. Matchen slutade 5-2 och sista målet utomhus gjorde av norrmannen Arne Rasmus Apall Dybvik. 

Under säsongen 2012/13 blev arenan en stor hemmaborg för det talangfulla P-18-laget som tog sig hela vägen SM-semifinal där man förlorade mot Edsbyn. Under hemmasemifinalen kom det 315 personer och såg laget vinna med 5-3.

Referenser

Bandyhallar i Sverige
Arenor i Sverige
Sportanläggningar invigda 2012
Sport i Nässjö
Sportanläggningar i Nässjö kommun
2012 i Sverige
Skidåkning i Tasmanien

Skidåkning i Tasmanien är möjlig i den australiska delstatens  höglänta delar. Längdskidåkning är möjlig i Tasmaniens vildmark och det finns två mindre områden för utförsåkning vid Ben Lomond och Mount Mawson.

Ben Lomond

Tasmaniens främsta område för alpin skidsport finns vid Ben Lomond, 60 km från Launceston. Orten ligger på 1 460 meters höjd i Ben Lomond nationalpark med en högsta höjd på 1 570 meter. Det finns 10 backar och 6 liftar samt 6 km längdskidåkningsspår i området.

Mount Mawson

Begränsade möjligheter för utförsåkning finns vid  Mount Mawson i Mount Field nationalpark på mellan 1 200 och 1 320 meters höjd. Det finns 10 backar och 4 liftar i området.

Längdskidåkning
När vädret tillåter finns det även möjlighet till längdskidåkning, främst vid Cradle Mountain.

Referenser

Noter

Sport i Tasmanien
Alpin skidsport i Australien
Längdskidåkning i Australien
Fiambalá

Fiambalá är en liten stad som ligger längs med floderna Abaucan och La Troya i departementet Tinogasta i västra delen av Catamarcaprovinsen, Argentina. Staden ligger ungefär 320 kilometer från provinsens huvudstad, San Fernando del Valle de Catamarca, på en höjd av drygt 1 500 meter över havet.

Sport 
Fiambalá var en av platserna som Dakarrallyt gick genom under 2009 och 2010. Rallyt kom inte till staden under 2011, men är tillbaka med bivack 2012.

Galleri

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Orter i Catamarca (provins)
Orter grundade 1702
António José Seguro

António José Martins Seguro, född 1962 i Penamacor, är en portugisisk politiker och var ledare för det socialdemokratiska partiet Socialistpartiet 2011–2014.

António José Seguro har studerat internationell politik vid Universidade Autónoma Luís de Camões och har varit ledamot av Assembleia da República för Socialistpartiet från 1985.

Externa länkar 
Assembleia da República - António José Seguro

Födda 1962
Män
Portugisiska politiker
Levande personer
Örby kyrka

Örby kyrka är en kyrkobyggnad i Örby i Marks kommun. Den tillhör Örby-Skene församling i Göteborgs stift.

Historia
Den gamla kyrkan låg på samma plats som den nuvarande på en höjd som sluttar ned mot Östra Öresjön i ett kulturlandskap med lång kontinuitet bakåt i tiden. Det finns spekulationer om att det kan ha funnits ett hednatempel på platsen, som har en bautasten och gravar från tiden 500-1000 e.Kr. Den medeltida korskyrkan av sten hade kompletterats med ett stentorn, som uppfördes 1788. Kyrkogården har gravvårdar som är över 500 år gamla.

Kyrkobyggnad
Kyrkan började byggas 1836 av byggmästaren Johan Wennberg och man höll den första gudstjänsten 1839. För ritningarna svarade Axel Nyström vid Överintendentsämbetet.  Den invigdes emellertid först 1843 av biskop Anders Bruhn. Byggnaden har sju fönsteraxlar och portalerna har rundbågiga omfattningar, som är något indragna i murlivet. Tornet hade ursprungligen en lanternin, men fick 1883 en spira, efter förslag av Adrian Crispin Peterson. Detta gör att kyrkan avviker från andra nyklassicistiska verk från samma tid.  

Flera renoveringar har genomförts. År 1956-1957 byggdes en sakristia vid den norra långväggen och efter ritningar av Herman Nordgren restaurerades kyrkan grundligt 1963. Dörrarna kläddes med dekorerad kopparplåt, golv av kalksten lades in i vapenhuset och kyrkorummet, bänkarna byttes ut och togs bort helt under läktaren. Sakristian fick ett nytt altare.

Inventarier
 Dopfunten tillverkades 1883 av Andréas Olausson. 
 Predikstol och altarring med altaruppsats med kopplade kolonner krönta av en trekantsgavel är tillverkade 1840 av Johannes Andersson i Mjöbäck.
 Psalmnummertavlor tillverkade av Johannes Andersson.
 Mattan i koret är vävd i Varnhem av Agda Österberg.  
 Läktarorgeln med 33 stämmor är byggd 1974 av Hammarbergs Orgelbyggeri AB i Göteborg.  Orgeln har mekanisk traktur och registratur samt ljudande fasad. Fjärrverket sitter bakom altaruppsatsen och är elektropneumatiskt. Det finns även en kororgel, byggd 1993 av dåvarande Smedmans Orgelbyggeri i Lidköping.

Interiörbilder

Referenser

 Örby-Skene församling

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Marks kommun
Sojuz TMA-03M

Sojuz TMA-03M () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen transporterade Oleg Kononenko, André Kuipers och Donald Pettit till Internationella rymdstationen.

Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur, med en Sojuz-FG-raket, den 21 december 2011. Man dockade med rymdstationen den 21 december 2011.

Efter nästan 190 dagar lämnade farkosten rymdstationen den 1 juli 2012. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 31 avslutad.

Referenser

Noter 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2011 i Ryssland
2011 i Kazakstan
Rymdfartsåret 2011
Rymdfartsåret 2012
SS-Ehrenring

SS-Ehrenring, inofficiellt benämnd Totenkopfring, var en utmärkelse inom nazityska SS. Den utdelades personligen av Reichsführer-SS Heinrich Himmler. Ringen var inte någon statlig utmärkelse, utan en personlig gåva från Himmler åt SS-officerare med minst tre års klanderfri tjänstgöring.

Utmärkelsen, som infördes av Himmler den 10 april 1934, vittnade om bärarens personliga insatser för SS, hans pliktkänsla och hans lojalitet gentemot Adolf Hitler och de nationalsocialistiska idealen. Ringen var i silver och var dekorerad med en dödskalle med korslagda benknotor samt olika armanenrunor. Ringen formgavs av Karl Maria Wiligut.

Ringen presenterades ursprungligen för de allra tidigaste medlemmarna i NSDAP. Varje ring hade mottagarens namn, tilldelningsdatum samt Himmlers signatur graverade på insidan. Ringen kom med ett standardbrev och ett citat från Himmler. Mottagarens namn och tilldelningsdatum lades till i brevet. I brevet stod en text av Himmler som en ”påminnelse om att vara villig att riskera oss själva för hela livet". Ringen skulle endast bäras på vänster ringfinger. Om en SS-medlem avskedades eller avgick från sin tjänst var ringen tvungen att återlämnas.

År 1938 beordrade Himmler att alla ringar från döda SS-män och officerare skulle förvaras i en kista i Wewelsburg. Detta skulle vara ett minnesmärke för att symbolisera det fortlöpande medlemskapet av den avlidne i SS. I oktober 1944 beordrade Himmler att ytterligare tillverkning av ringen skulle stoppas. Himmler beordrade sedan att alla återstående ringar, ungefär 11 500, skulle gömmas i ett berg nära Wewelsburg. I januari 1945 hade 64 procent av de 14 500 ringar som tillverkats återlämnats till Himmler efter ringbärarnas död. Dessutom hade 10 procent gått förlorade på slagfältet och 26 procent var antingen kvar hos innehavaren eller dess öde okänt.

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

SS
Ringar
Böhmens riksregalier

Böhmens riksregalier, även kallade Tjeckiens riksregalier, var de främsta värdighetstecknen för kungarna av Böhmen i det Tysk-romerska riket. Böhmens kung var kurfurste och kejsarens vasall. De böhmiska regalierna, som Tjeckoslovakien övertog från Österrike-Ungern efter första världskriget, utgörs av Sankt Wenzels krona, riksäpplet, spiran och kröningsmanteln.

Regalierna förvaras i Sankt Vituskatedralen (Prags domkyrka) i Pragborgen i ett kassaskåp till vilket det finns sju nycklar, vilka förvaras hos Tjeckiens president, premiärministern, Prags ärkebiskop, deputeradekammarens ordförande, senatens ordförande, katedralens dekan samt Prags borgmästare. Alla sju måste vara närvarande för att regalierna ska flyttas, vilket under 1900-talet endast skett nio gånger. Traditionen med de sju nycklarna går tillbaka till kejsar Leopold II och var ett av villkoren för att regalierna skulle flyttas till Prag från Wien.

Kronan är den äldsta av regalierna och gjord av massivt guld. Den tillverkades inför kejsar Karl IV:s kröning 1347 och tillägnades landets skyddshelgon Sankt Wenzel. Under hela sin livstid lät Karl IV infoga nya ädelstenar allteftersom han kom över dem. Idag är 19 safirer, 44 spineller, 1 rubin, 33 smaragder och 20 pärlor insatta i kronan. 

Riksäpplet och spiran är av senare datum, sannolikt från första halvan av 1500-talet. De antas ha tillverkats under Ferdinand I:s regeringsperiod. Riksäpplet är av guld och är dekorerat med scener ur Bibeln; den övre halvan visar kung Davids liv, och den nedre halvan Adams och Evas. Spiran är också av guld och prydd med ornament efterliknande blad, blommor och vinrankor.

Galleri

Referenser

Riksregalier
Konstverk i Prag
Tjeckiens historia
Böhmens historia
Böhmens regenter
Tysk-romerska rikets riksregalier
Österrike-Ungerns nationalsymboler
Armégrupp Don

Armégrupp Don bildades den 21 november 1942 som ett svar på den sovjetiska inneslutningen av 6. Armee i Stalingrad, Operation Uranus. Erich von Manstein beordrades ta kontroll över de tyska och deras allierades styrkor i Donområdet och bilda Armégrupp Don med hjälp av staben från hans tidigare befäl i Leningradområdet 11. Armee. I februari 1943 slogs armégrupp B och armégrupp Don samman till den nya armégrupp Süd.

Organisation 
Armégruppens organisation i december 1942:
XVII. Armeekorps 
3:e Rumänska armén
6. Armee
4. Panzerarmee

Befälhavare 
Armégruppens chef:
Generalfeldmarschall Erich von Manstein 

Armégruppens stabschef:
Generalmajor Friedrich Schulz 

Armégruppens första operationsofficer:
Generalmajor Theodor Busse

Referenser

Noter

Webbkällor    

Tyska militära enheter under andra världskriget
Tampereen Pyrintö (basket)

Tampereen Pyrintö är en basketsklubb från Tammerfors i Finland som fungerar som idrottsklubben Tampereen Pyrintö basketssektion.

Pyrintös basketssektion grundades år 1941. Klubben har både herr- och damlag. Herrlaget, som spelar i Korisliiga, har vunnit tre finländska mästerskap och finländska cupen två gånger. Damlaget har vunnit åtta finländska mästerskapen, och finländska cupen en gång.

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Basketklubbar i Finland
Sport i Tammerfors
Sportklubbar bildade 1941
Nils Öberg

Nils Öberg, född 1960, är en svensk ämbetsman. Han är sedan juni 2019 generaldirektör vid Försäkringskassan.

Tidigare har han bland annat tjänstgjort i Europeiska kommissionen och inom Säkerhetspolisen. Han var expeditionschef på Justitiedepartementet 2005–2012 och generaldirektör vid Kriminalvården 2012–2019. 

Öberg är filosofie doktor i statskunskap. Han är son till Jean-Christophe Öberg.

Källor 

Regeringens pressmeddelande 22 januari 2011

Levande personer
Män
Svenska departementsråd
Generaldirektörer för Kriminalvården
Födda 1960
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Generaldirektörer för Försäkringskassan
Rudolf Fåhræus

Gustaf Rudolf Fåhræus, född 25 juni 1865 i Stockholm, död 11 februari 1950 i Stockholm, var en svensk skolman och historiker. Han var son till Fredrik Edvard Fåhræus, bror till Fredrik Fåhræus och far till Rolf Fåhræus.

Fåhræus blev filosofie doktor i Uppsala 1891, adjunkt vid Högre latinläroverket å Norrmalm 1900, lektor vid Högre lärarinneseminariet där 1904 och blev samma år rektor där, en tjänst han innehade fram till 1930, med undantag för åren 1909–1914, då han var läroverksråd. 1918 var Fåhræus medlem av Skolkommissionen, och var 1920–1923 dess ordförande. 1941 promoverades han till jubeldoktor inom filosofiska fakulteten. Bland hans skrifter märks Om förändringen af Sveriges allianssystem åren 1680-1682 (1891), Karl XI och Karl XII (i Sveriges historia till våra dagar, 1921), Läroverksreformernas historia i Sverige sedan förra århundradets början (1922), Magnus Gabriel De la Gardie (1936) och Högre lärarinneseminariets historia (1943).

Bland Fåhræus elever märks bland andra sedermera borgarrådet Yngve Larsson.

Rudolf Fåhræus är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Fotnoter

Källor 
 Fåhræus i Emil Nyberg, Gotländsk släktbok (första upplagan, 1910)
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Vidare läsning

Svenska historiker under 1900-talet
Svenska skolledare under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Riddare av Nordstjärneorden
Lärare från Stockholm
Rudolf
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1865
Avlidna 1950
Män
Svensk uppslagsbok
Göran Gyllenstierna

Göran Gyllenstierna kan avse ett flertal personer:
Göran Eriksson (Gyllenstierna) (1498-1576), svenskt rikråd
Göran Nilsson Gyllenstierna (1575-1618), svensk sjömilitär
Göran Göransson Gyllenstierna d.ä. (1601-1646), svensk landshövding 
Jöran Gyllenstierna (1632-1686), svensk statsman
Göran Gyllenstierna (riksmarskalk) (1724-1799), svensk riksmarskalk
Göran Gyllenstierna af Lundholm (1876-1968), svensk militär och kavalleriinspektör
Fredrik Fåhræus

Fredrik Immanuel Fåhræus, född 4 februari 1862 i Stockholm, död 28 november 1936, var en svensk teolog. Han var son till Fredrik Edvard Fåhræus och bror till Rudolf Fåhræus.

Fåhræus blev filosofie doktor i Uppsala 1886, teologie doktor 1907, lektor i Västerås 1886, prästvigd 1891, domprost i Västerås 1909, samt ledamot av kyrkolagstiftningskommissionen 1915. Han var ordförande Västerås stadsfullmäktige 1919–1931. Bland Fåhræus skrifter märks Den evangeliska skriftprincipen (1906). Han är begravd på Östra kyrkogården i Västerås.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932
 Fåhræus i Emil Nyberg, Gotländsk släktbok (första upplagan, 1910)
 
 Fåhraeus, Fredrik Immanuel på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Domprostar i Västerås
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska kommunalpolitiker
Svenska teologer under 1900-talet
Präster från Stockholm
Fredrik
Gravsatta på Östra kyrkogården i Västerås
Födda 1862
Avlidna 1936
Män
Svensk uppslagsbok
Fritz Bracht

Fritz Bracht, född 18 januari 1899 i Heiden, död 9 maj 1945 i Bad Kudowa, Niederschlesien, Tyskland, var en tysk nazistisk politiker och SA-Obergruppenführer.

Biografi 
Bracht blev 1935 ställföreträdande Gauleiter för Schlesien. I januari 1941 delades Schlesien i två Gaue och Bracht utsågs då till Gauleiter för Oberschlesien. Han blev därjämte Oberpräsident i Provinsen Oberschlesien. Koncentrations- och förintelselägret Auschwitz-Birkenau var beläget inom Brachts jurisdiktion. Tillsammans med Heinrich Himmler, Hans Kammler och Ernst-Heinrich Schmauser besökte Bracht i juli 1942 Auschwitz för att bevittna gasning av judar.

Bracht begick självmord tillsammans med sin hustru i maj 1945 genom att inta vätecyanid.

Befordringshistorik 
 SA-Sturmführer: 1 april 1927
 SA-Sturmbannführer: 15 oktober 1933
 SA-Brigadeführer: 30 april 1938
 SA-Gruppenführer: 30 januari 1941
 SA-Obergruppenführer: 20 april 1944

Utmärkelser 
 Järnkorset av andra klassen
 Krigsförtjänstkorset av andra klassen utan svärd
 Krigsförtjänstkorset av första klassen utan svärd: 20 april 1941
 NSDAP:s partitecken i guld
 NSDAP:s tjänsteutmärkelse

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1899
Avlidna 1945
Män
Nazister
Tyska politiker
SA-officerare
Personer som begått självmord
Personer från Nordrhein-Westfalen
AMF Fastigheter

AMF Fastigheter är ett svenskt fastighetsbolag. Bolaget, som är ett helägt dotterbolag till pensionsföretaget AMF, är ett av Sveriges största fastighetsbolag med en fastighetsportfölj som har ett marknadsvärde om cirka 60 miljarder. AMF Fastigheter utvecklar och förvaltar kontor och handelsfastigheter i Stockholm. Pensionsföretaget AMF är även delägare i
bostadsbolaget Rikshem, samt innehar handels- och kontorsfastigheter i Finland.

Fastigheter
AMF Fastigheter har hela sitt bestånd i Stockholm. Merparten finns i Stockholms innerstad men även i Marievik och i Sundbybergs kommun. Tidigare var AMF Fastigheter en av ägarna till gallerian Nordstan i Göteborg vilken såldes till Hufvudstaden 2012. 

Exempel på kända fastigheter är Gallerians fem fastigheter som marknadsförs under namnet Urban Escape, femte hötorgsskrapan, CityCronan, MOOD-gallerian, Västermalmsgallerian  på Kungsholmen, Fältöversten på Östermalm, samt Ringen centrum, Fatburen och Tobaksmonopolet på Södermalm.

Bilder, fastigheter (urval)

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Amf.se

Svenska fastighetsbolag
Carl August Schultz

Carl August Schultz, född 3 januari 1877 i Stockholm, död där 28 januari 1925, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och ämbetsman. 

Schultz utexaminerades 1898 från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för väg- och vattenbyggnadskonst, anställdes samma år vid statens järnvägsbyggnader, övergick 1902 till förvaltningstjänst, blev 1907 ordinarie baningenjör i Luleå, var 1910–1913 byråingenjör och byrådirektör vid Kungliga järnvägsstyrelsens bangårdsbyrå, blev distriktschef 1913 i 5:e distriktet (Luleå) och 1918 i 1:a (Stockholm). Som chef där medverkade han bland annat kraftigt till lösningen av Stockholms bangårdsfråga. Han var även en av statens delegerade vid förhandlingar härom med Stockholms stad. Han var vidare bland annat ledamot av kommunikationsverkens lönenämnd från 1919 och ordförande i Svenska Teknologföreningen från 1923. Schultz är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

 Schultz, Carl August på SvenskaGravar.se

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Ingenjörer från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1877
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Primera División de Chile 2000

Primera División de Chile 2000 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 2000, som slutade med att Universidad de Chile vann för elfte gången.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa Libertadores 2001
 Vinnaren av Primera División: Universidad de Chile
 Tvåa i Primera División: Cobreloa
 Vinnare av Liguilla Pre-Libertadores: Deportes Concepción

Tabell

Liguilla Pre-Libertadores
Santiago Morning kvalificerade sig för Liguilla Pre-Libertadores genom Copa Chile 2000 (kom tvåa efter Universidad de Chile).

Semifinal

Final

Referenser 
 RSSSF Chile 2000

2000 i Chile
Fotbollssäsongen 2000
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Europamästerskapet i basket för herrar 1957

Europamästerskapet i basket för herrar 1957 spelades i Sofia, Bulgarien och var den tionde EM-basketturneringen som avgjordes för herrar. Turneringen spelades mellan den 20 och 30 juni 1957 och totalt deltog 16 lag i turneringen där Sovjetunionen blev Europamästare före hemmanationen Bulgarien och Tjeckoslovakien, det var Sovjetunionens fjärde EM-guld.

Kvalificerade länder

  Bulgarien (som arrangör)

Gruppspelet

Spelsystem
De 16 lagen som var med i EM spelade i fyra grupper med fyra lag, alla lagen mötte varandra en gång i sin grupp. Därefter gick sen de två bästa i varje grupp vidare till en slutspelsgrupp där lagen mötte varandra en gång och fick sedan samma slutplacering som tabellplacering, medan de åtta övriga lagen spelade i en placeringsgrupp, även i den mötte alla varandra en gång och fick samma slutplacering som tabellplacering. Seger i en match gav två poäng och förlust gav en poäng.

Första gruppspelet

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Andra gruppspelet

Placeringsgrupp

Slutspelsgrupp

Slutställning

Externa länkar
 Basket-EM 1957 på fiba archive 
 Basket-EM 1957 på todor66.com 

Internationella baskettävlingar i Bulgarien
1957 i Bulgarien
Sportåret 1957
Sportevenemang i Sofia
1957
Sofia under 1900-talet
Carl Schulz

Carl Schulz, född 12 november 1851 i Trondheim, död 15 augusti 1944, var en norsk lektor i tekniska ämnen och författare. Han var bror till Thomas Norberg Schulz.

Schulz var från 1893 lektor ("overlærer") vid tekniska mellanskolan i Trondheim och från 1899 statens inspektör vid elektriska anläggningar i nordanfjällska Norge. Han utgav bland annat Reise-håndbog över Trondhjem og de to trondhjemske amter (andra upplagan 1893), Grundtræk av elektrotekniken (1909) och läroböcker.

Källor

Norska lärare
Norska fackboksförfattare
Norskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1851
Avlidna 1944
Män
Ugglan
Författare från Trondheim
Thomas Norberg Schulz

Thomas Norberg Schulz, född 12 juli 1866 i Trondheim, död 28 maj 1950 i Oslo, var en norsk elektroingenjör. Han var bror till Carl Schulz. 

Schulz var 1891–1920 verkställande direktör för Kristiania elektricitetsverk och därefter intill 1933 direktör i "vasdrags- og elektricitetsvæsenet". Han var banbrytare för elektricitetens praktiska användning i Norge. Han var ledamot av elektricitetskommissionen (sedan 1897) och andra tekniska kommittéer, varjämte han var stiftare av och förste ordförande (1902–15) för Norske elektricitetsverkers forening.  År 1915–18 var han ordförande i Polyteknisk Forening och blev 1920 ledamot av kommittén angående kraftöverföring från Norge till Danmark. I fackpublikationer samt i dagspressen författade han en mängd uppsatser i elektrotekniska frågor.

Källor

Norska ingenjörer under 1900-talet
Födda 1866
Avlidna 1950
Män
Ingenjörer från Trondheim
Ugglan
Hongkong-baletten

Hongkong-baletten (The Hong Kong Ballet), grundad 1979,  är Hongkongs, och ett av Asiens, ledande balettkompanier för främst västerländsk typ och repertoar av klassisk balett, men även modernare typer av nyskapad balett. Kompaniet är lokaliserat till det stora Hong Kong Cultural Center och består av drygt 40 dansare, huvudsakligen från Kina men även från andra världsdelar. Den svenska hovdansösen Madeleine Onne var konstnärlig ledare för verksamheten mellan 2009 och 2017, då hon ersattes av amerikansk-kubanska Septime Webre.

Kompaniet har turnerat i ett flertal länder i Asien, Europa och Nordamerika och blev i november 2011 utvald, vid sidan av många av världens framstående balettkompanier, som ny anknuten partner till prestigefulla internationella danstävlingen Prix de Lausanne i Schweiz.

Anknuten till balettkompaniet finns även den 1964 startade The Hong Kong Ballet Group, en organisation som verkar för att sprida intresset för klassisk balett i regionen samt att arrangera och samordna produktioner och samarbeten mellan olika dansskolor och verksamheter inom området.

Externa länkar
Hongkong-balettens webbplats
The Hong Kong Ballet Groups webbplats
Hong Kong Cultural Centers webbplats

Källor

Balettkompanier i Hongkong
WP:Projekt Kina
Fläsket

Fläsket kan syfta på:

 Fläsket (Mälaren) – en ö i Mälaren i Lovö socken
 Fläsket (Norra Kvarken) – en ö i Bottenviken i Korsholms kommun i Finland
 Fläsket brinner– ett svenskt instrumentalt proggband från Stockholm
 Fläsket brinner (musikalbum) – den svenska proggruppen Fläsket brinners självbetitlade debutalbum
 Fläsket (musikalbum) – den svenska proggruppen Fläsket brinners andra album