kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Meyer Schapiro

Meyer Schapiro, född den 23 september 1904 i Šiauliai, Litauen, död den 3 mars 1996, New York, USA, var en litauiskfödd amerikansk konsthistoriker som bland annat gjorde sig känd för skapandet av nya interdisciplinära konsthistoriska metodologier.

Bibliografi
 Vincent van Gogh (1950)
 Van Gogh (översättning från tyska utgåven Åke Ohlmarks, Stureförlaget, 1974)
 Paul Cézanne (1952) 
 The Parma Ildefonsus: A Romanesque Illuminated Manuscript from Cluny, and Related Works (1964) 
 Israel: ancient mosaics
 Israel: gamla mosaiker (förord: Meyer Schapiro, anonym översättning, I.P.C., 1967)
 Words and Pictures. On the Literal and the Symbolic in the Illustration of a Text (1973) 
 Selected Papers I: Romanesque Art (1977) 		       	
 Selected Papers II: Modern Art: 19th and 20th Centuries (1978, 1982)
 Modern konst: 1800-talet och 1900-talet: valda studier (översättning Leif Janzon, Nina Weibull, Forum, 1981)
 Selected Papers III: Late Antique, Early Christian, and Medieval Art (1979) 
 The Romanesque Sculpture of Moissac (1985, omtryck av Schapiros avhandling, Ursprungligen publicerad i Art Bulletin) 
 Selected Papers IV: Theory and Philosophy of Art: Style, Artist, and Society (1994) 
 Mondrian: On the Humanity of Abstract Painting (1995) 
 Meyer Schapiro : the bibliography (ed. Lillian Milgram Schapiro, 1995)
 Words, Script, and Pictures: The Semiotics of Visual Language (1996) 
 Impressionism: Reflections and Perceptions (1997) 
 Worldview in Painting—Art and Society: Selected Papers, Vol. 5 (1999) 
 The Unity of Picasso’s Art (2000) 
 Meyer Schapiro: his painting, drawing, and sculpture (2000)
 Language of Forms: Lectures on Insular Manuscript Art (2005) 
 Romanesque architectural sculpture: The Charles Eliot Norton lectures (2006)
 Meyer Schapiro abroad: letters to Lillian and travel notebooks (2009)

Externa länkar
On Archiving Schapiro: An informal forum that communicates and shares milestones during the course of processing the Meyer Schapiro Collection at Columbia University's Rare Book & Manuscript Library (RBML)
New York Times obituary
Jonathan D. Fineberg, "Meyer Schapiro," The Harvard Crimson, Feb. 6, 1967
Schapiro article archive from The New York Review of Books
Columbia 250

Födda 1904
Avlidna 1996
Män
Amerikanska konsthistoriker
Amerikanska författare
Personer från Šiauliai
Morral

Morral är en småort i Marion County i delstaten Ohio, USA. Enligt folkräkningen år 2010 bor 399 personer på orten.

Kända personer från orten 
 Todd Gibson, motorsportförare inom Indy Car.

Referenser 

Orter i Ohio
Marion County, Ohio
Stravaganzza

Stravaganzza är ett spanskt symphonic metal/gothic metal-band, startat i Madrid år 2004, av Leo Jiménez (före detta sångare i bandet Saratoga).

Medlemmar
Senaste medlemmar
Leo Jiménez – gitarr, sång (2003–2010, 2017– )
Pepe Herrero – sologitarr, keyboard (2003–2010, 2017– )
Carlos Expósito – trummor (2006–2010, 2017– )
Patricio Babasasa – basgitarr (2006–2010, 2017– )

Tidigare medlemmar
Dani Pérez – trummor (2003–2006)
Edu Fernandez – basgitarr (2003–2006)

Livemedlemmar
Fernando Martín – keyboard (2004–2010)
Rodrigo Calderón – fiol (2005–2010)
Aroa Martín – sång (2007–2010)
Noemí Pasca – dans (2006–2010)
Merche Guerra – dans (2006–2010)
Soraya Martín – dans (2006–2010)
Natalia Barrios – kroppsmålning, dans (2006–2010)
Migueloud (Miguel Ángel) – gitarr (2017– )

Diskografi
Studioalbum
 Primer acto (2004)
 Sentimientos (2005)
 Requiem (2007)
 Raíces (2010)

EP
 Hijo del miedo  (2006)

Singlar
"Que Te Follen" (2010) 
"Sin Amar" (2010)

Samlingsalbum
The Best Of (2010)

Externa länkar

Stravaganzza på Encyclopaedia Metallum

spanskspråkig musik
Spanska metalgrupper
Spanska gothic metal-grupper
Spanska symphonic metal-grupper
Musikgrupper bildade 2004
Calamus bajonado

Calamus bajonado är en fisk från familjen havsrudefiskar (Sparidae) som finns utanför USA:s och norra Sydamerikas östkuster.

Utseende 
Calamus bajonado är en avlång fisk med hög, ihoptryckt kroppsform och ingröpt stjärtfena. Kroppen är silvervit med ett blåaktigt skimmer. Vissa individer kan ha brunaktiga fläckar. Under varje öga har den ett blått streck; i munvinkeln och på stjärtfenans spole finns en orangefärgad anstrykning. Ryggfenan är lång, och består av en främre del med 12 taggstrålar och en bakre del med 12 mjukstrålar. Även analfenan består av både taggstrålar och mjukstrålar, 3 respektive 10. Som mest kan den bli 76 cm lång och väga 10,6 kg.

Vanor 
Arten finns i kustnära vatten på djup mellan 3 och 180 m, i undantagsfall ner till 200 m. Den föredrar korallbotten, men kan även förekomma på beväxt sandbotten. Äldre individer tenderar att vara solitära. Födan består av sjöborrar, blötdjur och krabbor.

Ekonomisk användning 
Calamus bajonado anses som en god matfisk. Ett visst kommersiellt fiske förekommer; framför allt är den föremål för sportfiske.

Utbredning 
Utbredningsområdet sträcker sig från Rhode Island i USA över Västindien, Bermuda och norra Mexikanska golfen till Brasilien.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Calamus
Marian Harkin

Marian Harkin, född White 26 november 1953 i Sligo, är en irländsk politiker. Hon var ledamot av Europaparlamentet 2004–2019. Hon tillhör inget irländskt parti, utan har ställt upp som oberoende kandidat. Däremot valde hon att som enskild person ansluta sig till Europeiska demokratiska partiet och satt i Gruppen Alliansen liberaler och demokrater för Europa.

Källor 

Ledamöter av Europaparlamentet från Irland
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Ledamöter av Europaparlamentet 2014–2019
Alumner från University College Dublin
Personer från Sligo
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Eileen Heckart

Anna Eileen Heckart, född Stark den 29 mars 1919 i Columbus, Ohio, död 31 december 2001 i Norwalk, Connecticut, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Heckart hade en svår uppväxt med en alkoholiserade mor; tidvis bodde hon hos sin farmor, som misshandlade henne.

1942 tog Heckart examen vid Ohio State University i  med en examen i engelska. Samma år gifte hon sig med John Harrison Yankee Jr, försäkringsmäklare. De fick tre söner, äktenskapet varade i 53 år. 1943 flyttade Heckart till New York för att få fart på en karriär som skådespelare. Hon studerade där vid American Theatre Wing.

1945 gjorde Heckart sin Broadwaydebut, hennes första stora genombrott på Broadway kom dock inte förrän 1953. 1956 kom filmdebuten med Miracle in the Rain. I Det onda arvet från 1956 nominerades hon både till Oscar och Golden Globe. Efter detta tog hennes filmkarriär fart. 1972 belönades hon med en Oscar för sina prestationer i Fri som fjärilen. Rollen som den överbeskyddande modern hade hon tidigare spelat på Broadway. Under 1990-talet gjorde Heckart inhopp i olika TV-serier som The Mary Tyler Moore Show, Ellen, Cybill med flera.

2001 diagnostiserades Heckart med lungcancer och hon avled 31 december samma år.

Filmografi (urval)

1961 – Alfred Hitchcock presenterar, avsnitt Coming, Mama (gästroll i TV-serie)

1997 – Ellen, avsnitt Secrets & Ellen (gästroll i TV-serie)

Källor

Noter

Amerikanska skådespelare
Födda 1919
Avlidna 2001
Personer från Columbus, Ohio
Kvinnor
Oscar för bästa kvinnliga biroll
Alumner från Ohio State University
May Larsson

May Larsson, egentligen Maj Hildegard Larsson, född 5 november 1940, är en svensk författare. Hon debuterade 1981 med När allt ligger öppet . Hon har tidigare arbetat som förskollärare.

Bibliografi 
1981 – När allt ligger öppet
1986 – Ett brev (TV-serie)
1987 – Stjärnor och tunnbröd
1988 – Vägens öga
1990 – Frosten brinner
1994 – Frosten brinner (TV-serie)
1996 – Djurets hjärta slår
1998 – Skrankan och floden
2000 – Fisken har blå mun
2002 – Sol sover
2007 – Sockerbagerskan
2011 – Cirkus med sockerbagerskan
2018 – I min barndoms berså''

Priser och utmärkelser 
1987 – Rörlingstipendiet
1988 – Landsbygdens författarstipendium

Referenser

Externa länkar 
May Larsson i Libris

Svenskspråkiga författare
Födda 1940
Svenska författare
Kvinnor
Levande personer
Trap

Trap kan avse:
Trap (musikgenre) – en musikgenre som härstammar från 1990-talets södra USA
Trap (ort) – en ort i Makedonien
Trap – en sportskyttegren för hagelgevär, se Lerduveskytte
Jens Peter Trap (1810–1885) – dansk författare och kabinettssekreterare
Ernst Schmiegelow

Ernst Carl Schmiegelow, född 13 oktober 1856 i Rønne, död 28 februari 1949, var en dansk öronläkare.

Schmiegelow blev student 1873, candidatus medicinæ 1879, doctor medicinæ 1882 på avhandlingen Testis og Epididymis udviklingshistorie, efter att ha studerat anatomi i Leipzig. På resor till flera av Europas huvudstäder utbildade han sig därefter i otologi och han föranstaltade inrättandet av en otologisk poliklinik vid Köpenhamns kommunehospital. Han ledde denna intill 1898, då det inrättades en universitetsklinik vid Frederiks Hospital, som han övertog, genom att han utnämndes till docent vid Köpenhamns universitet. Kliniken överflyttades som särskild avdelning till Rigshospitalet 1910 och Schmiegelow blev dess överläkare och 1916 tillika professor vid universitetet. Han ledde även en otologisk avdelning vid Sankt Josephs Hospital och var medstiftare av Köpenhamns poliklinik.

Schmiegelow betydelse ligger inte bara i att han var lärare för en mängd nordiska otologer, utan även i, att han genom sin stora kirurgiska förmåga blev en föregångsman på flera områden. Hans operationer på struphuvudet blev således med rätta berömda. Sina stora erfarenheter nedlade han i en mängd avhandlingar och i Ørets sygdomme (1893), som utkom i flera upplagor. Han stiftade Otolaryngologisk selskab i Köpenhamn och var ledamot av många utländska lärda sällskap.

Källor 
 

Öron-, näs- och halsläkare
Danska professorer i medicin
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Danska läkare under 1800-talet
Danska läkare under 1900-talet
Personer från Rønne
Födda 1856
Avlidna 1949
Män
Salmonsens
Sjöbring

Sjöbring är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Henrik Sjöbring (1879–1956), psykiatriker, professor i Lund
 Pehr Sjöbring (professor) (1776–1842), orientalist, professor i Uppsala.
 Pehr Sjöbring (biskop) (1819–1900), biskop i Kalmar; den föregåendes systers sonson.

Svenska efternamn
Sjöström

Sjöström är ett svenskt efternamn, som den 31 december 2013 bars av 7501 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Sjöström

A
 Abraham Sjöström
 Albert Sjöström
 Algot Sjöström (1879–1958),  bageriarbetare och socialdemokratisk politiker
 Anders Sjöström (född 1983), friidrottare, tresteg
 Anna Sjöström (född 1881), konstnär
 Anna Sjöström (född 1977), fotbollsspelare
 Anna Sjöström-Bengtsson (1889–1969), småskollärarinna och politiker, socialdemokrat
 Arne Sjöström
 Axel Gabriel Sjöström (1794–1846), finländsk vitterhetsidkare och  överslättare

C
 Carl Sjöström (1851–1918), ämbetsman och personhistoriker

E
 Eero Sjöström (1924–2019) finländsk kemist och professor
 Eric Sjöström (1833–1899), företagare och frikyrkoman
 Eric Sjöström (född 1966), kulturadministratör
 Erica Sjöström (född 1970), sångerska och saxofonist
 Eva Sjöström (född 1941), skådespelare

F
 Frans Sjöström
 Frans Anatolius Sjöström
 Fredrik Sjöström
 Fritz Sjöström

G
 Gunnar Sjöström (kemist)
 Gunnar Sjöström (pianist)
 Gunnar Sjöström (publicist)
 Gunnar Sjöström (skolman)
 Gustav Sjöström

H
 Hans O. Sjöström
 Henning Sjöström
 Henrik Sjöström
 Henrik Sjöström (arkitekt)

J
 Janne Sjöström
 Johan M. Sjöström (1849–1924), journalist och redaktör
 Johan Alfred Sjöström
 John Sjöström
 Jonas Sjöström
 Jonas Sjöström (konstnär)

K
 Kurt Sjöström

L
 Lars Sjöström
 Lars Sjöström (konstnär)
 Lars Petter Sjöström
 Leif Sjöström (diplomat)
 Leif Sjöström (tecknare)

M
 Maja Sjöström
 Martin Sjöström
 Mats Sjöström
 Monia Sjöström

N
 Nell Sjöström

O
 Olof Sjöström (1940–2021)
 Oskar Sjöström

R
 Roger Sjöström

S
 Sarah Sjöström
 Sonja Sjöström
 Sverker Sjöström

T
 Thomas Sjöström
 Tomas Sjöström
 Torkel Sjöström

V
 Victor Sjöström
 Wilho Sjöström

Å
 Åsa Sjöström
 Åsa Sjöström (fotograf)

Källor

Svenska efternamn
Megreliska

Megreliska eller mingreliska (megreliska: მარგალური ნინა, margaluri nena; georgiska: მეგრული ენა, megruli ena) är ett sydkaukasiskt språk talat i västra Georgien (regionerna Megrelien och Abchazien), främst av georgier med megreliskt påbrå. Språket kallades för iveriska (georgiska: iveriuli ena) på tidiga 1900-talet. Språket är idag utrotningshotat, sedan många överger det för det större språket i regionen, georgiskan. Mingreliskan är nära besläktad med de övriga sydkaukasiska språken georgiska, svanetiska och laziska.

Kända talare 
Ett flertal kända georgier kunde/kan tala språket: 

Lavrentij Berija, sovjetdiktatorn Josef Stalins chef över säkerhetspolisen NKVD
Konstantine Gamsachurdia, en av de mest inflytelserika författarna i Georgien under 1900-talet
Zviad Gamsachurdia, Georgiens första president efter självständigheten 1991
Antisa Chvitjava, en av världens påstått äldsta personer (hävdat födelseår 1880, avliden 2012)

Referenser 
Etnolograpport - mingreliska

Noter 

Kartvelska språk
Héctor Germán Oesterheld

Héctor Germán Oesterheld (även känd som HGO), född 23 juli 1919 i Buenos Aires, försvunnen och troligen avrättad 1977, var en argentinsk journalist och serieskapare (manusförfattare). Oesterheld har kommit att betraktas som en mästare inom sitt område och som en av Latinamerikas främsta serieförfattare. Hans mest kända verk är El Eternauta.

Bland de serieskapare som han samarbetade med fanns Hugo Pratt, Alberto Breccia, Francisco Solano López, Horacio Altuna och Walther Fahrer.

Källor

Externa länkar 
 El Eternauta

Argentinska serieskapare
Argentinska journalister
Försvunna personer
Födda 1919
Män
Personer från Buenos Aires
Henry Seymour, baron Beauchamp av Hache

Henry Seymour, lord Beauchamp, född 1626, död 30 mars 1654, var en engelsk ädling, son till William Seymour, 2:e hertig av Somerset och dotterson till Robert Devereux, 2:e earl av Essex.

Han var liksom sin far övertygad rojalist, så kallad kavaljer, och dog i Towern efter att ha blivit tillfångatagen av Oliver Cromwells styrkor. Han var sedan 1648 gift med Mary Capell.

Barn 

 Lady Elizabeth Seymour (död 1697), gift med Thomas Bruce, 2:e earl av Ailesbury
 William Seymour, 3:e hertig av Somerset (1654–1671)

Källor 

 

Engelsk adel
Personer i England under 1600-talet
Födda 1626
Avlidna 1654
Män
Seymour (släkt)

Seymour eller St. Maur, är en urgammal engelsk adelsätt, etablerad redan under 1200-talet i Monmouthshire. Det ursprungliga namnet sägs ha varit St. Maur, något som senare genom förvrängning blev Seymour.

Släkten fick i omgångar stor makt, bland annat under Henrik VIII av England (vars tredje hustru blev Jane Seymour ) och Karl I av England , liksom hans son Karl II av England som återgav släktens överhuvud den gamla titeln hertig av Somerset, som fråntagits dem 1552.

Medlemmar av ätten 

Edward Seymour, 1:e hertig av Somerset
Henry Seymour, lord Beauchamp
William Seymour, 2:e hertig av Somerset
Beauchamp Seymour, 1:e baron Alcester

Se även
 Hertig av Somerset

Källor
Materialet till denna artikel är helt eller delvis hämtat från engelskspråkiga Wikipedia.

Engelsk adel
Engelska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Yosemite Falls

Yosemite Falls är det högsta uppmätta vattenfallet i Nordamerika. Det är beläget i Yosemite nationalpark i Sierra Nevada i Kalifornien och är en stor attraktion i parken, särskilt i slutet av våren när vattenflödet är som störst. 

Fallet är ett trestegs vattenfall med totalt 739 meter från toppen av det övre fallet till basen av det nedre fallet, vilket gör det till det sjunde högsta vattenfallet i världen.

Beskrivning 
Övre fallet: Det inledande fallet är 440 meter, vilket ensamt sorterar in vattenfallet bland de tjugo högsta i världen. Det går vandringsleder från fallets fot både ned till andra parkområden och upp till toppen av fallet. Det övre fallet bildas av vattendraget Yosemite Creek, som först slingrar sig i Eagle Creek Meadow innan det störtar över kanten både spektakulärt och öronbedövande. 

Mittre fallet: Mellan de två mest synliga fallen finns det en mittre fallsektion som i 5 steg faller 206 meter. Den mittre sektionen, som på engelska kallas Middle Cascades, har därmed en fallhöjd som är mer dubbelt så hög som det mer synliga och lättillgängliga nedre fallet. På grund av den smala, ravinen där dessa fall ligger finns det sämre möjlighet att se dem tydligt på ett säkert sätt.

Nedre fallet: Det avslutande fallet har en fallhöjd på 98 meter, bredvid en tillgänglig utsiktsplats. Detta är den mest sedda vyn över fallen och Yosemite Creek rinner vidare ut i floden Merced i närheten. Liksom många områden i Yosemite är består området vid fallets fot av ett antal Taluskoner, som på grund av den höga luftfuktigheten är extra hala och förrädiska.

Under enstaka år då liten mängd snö har fallit, kan fallen upphöra helt och hållet på sensommaren eller hösten. Då har ett litet antal klippklättrare tagit chansen att klättra uppför den normalt otillgängliga bergväggen nedanför forsen. Detta är dock förenat med stor fara, då ett enskilt åskväder snabbt kan fylla fallet igen.

Det nedre fallet är lätt tillgängligt nära Yosemite Lodge i Yosemite Valley. Det övre fallets topp kan nås via en tämligen brant led på 5,6 kilometer, som oftast är välbesökt. Vandringen börjar vid Sunnyside Walk-in Campground. Det övre fallet kan även nås via flera rutter från California State Route 120 (Tioga Road) i norr.

Ahwahneechee-legenden
Indianfolket Ahwahneechee kallade vattenfallet "Cholock" och folktron sade att bassängen vid det nedre fallets fot var bebott av flera häxors andar, kallade Poloti. En Ahwaneechee folksaga omtalar att en kvinna som gått iväg för att hämta en hink med vatten från fallet, för att istället få hinken full med ormar. Senare samma kväll, efter att kvinnan hade beträtt andarnas territorium, sände de en kraftfull vind som sög ned kvinnan hus i fallets bassäng tillsammans med kvinnan och hennes nyfödda barn.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Yosemite Falls  World of Waterfalls

Vattenfall i Kalifornien
Erik de Laval

Nation:  

Erik Patrik Honoré de Laval, född 28 april 1888, död 9 november 1973, var en svensk modern femkampare och fäktare. Han blev olympisk silvermedaljör i modern femkamp i Antwerpen 1920. Han deltog även i olympiska spelen i Stockholm 1912, där han även tävlade i såväl värjfäktning som modern femkamp, dock utan att nå någon mera framskjuten placering. Han var som sina bröder Georg och Patrik en utmärkt allround idrottare.

de Laval blev underlöjtnant vid Svea artilleriregemente 1909, kapten vid generalstaben 1923, major där 1931, överstelöjtnant där 1935, vid Norrlands artilleriregemente 1937, överste 1941. Han var militärattaché i Warszawa 1933–1937 och 1939, chef för B-avdelningen vid svenska beskickningen i Berlin 1941–1942 och i Washington 1942–1946. de Laval invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademien 1958. Han blev riddare av Svärdsorden 1930  och av Vasaorden 1938.

Bibliografi 
 Marskalk Pilsudski (1939)
 Det polska dramat (1948)

Källor

Noter 

Överstar i svenska armén
Svenska attachéer
Svenska moderna femkampare
Svenska fäktare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1920
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska diplomater under 1900-talet
Diplomater från Stockholm
Militärer från Stockholm
Idrottare från Stockholm
Erik
Födda 1888
Avlidna 1973
Män
Deacon Jones

Carroll Elmer "Deacon" Jones, född den 20 december 1892 i Arcadia i Kansas (enligt Baseball-Reference.com den 20 december 1893 i Oskaloosa i Missouri), död den 28 december 1952 i Pittsburg i Kansas, var en amerikansk professionell basebollspelare som spelade tre säsonger i Major League Baseball (MLB) 1916–1918. Jones var högerhänt pitcher.

Karriär

Major League Baseball

Detroit Tigers 
Jones debuterade i MLB för Detroit Tigers den 23 september 1916, men han deltog bara i den matchen för Tigers den säsongen.

1917 spelade Jones 24 matcher, varav sex starter. Han var 4-4 (fyra vinster och fyra förluster) och hade en earned run average (ERA) på 2,92.

1918, som blev hans sista säsong i MLB, spelade Jones 21 matcher, varav fyra starter. Han var 3-2 med en ERA på 3,09. Han spelade även en match som outfielder.

Jones pitchade totalt 151 inningar i MLB, men släppte inte till en enda homerun.

Minor League Baseball 
Jones karriär i Minor League Baseball (MiLB) varade 1914–1916 och 1919–1921 och omfattade 133 matcher. Han spelade bland annat i Pacific Coast League.

Referenser

Webbkällor 
 
 
 

Amerikanska basebollspelare
Idrottare från Kansas
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Spelare i Detroit Tigers
Födda 1892
Avlidna 1952
Män
Göran Strandberg (1938–2009)

Göran Strandberg, född 2 juni 1938 i Alingsås, död där 14 juni 2009, var en svensk pianist, jazzmusiker, skolledare och musiklärare. 

Göran Strandberg började som jazzpianist under 1950-talet, inspirerad av bland andra Errol Garner och Jan Johansson. År 1966 bosatte han sig i Örebro där han, på ett progressivt sätt tog jazzmusiken in i kyrkan. I början av 1980-talet byggde han som skolledare upp ett nytänkande inom Musikhögskolan i Örebro, där jazz, funk och popmusik fick större utrymme i musikutbildningen än tidigare. År 1985 flyttade han till Uddevalla och satte sin prägel på jazzmusiken där. Under 1980- och 1990-talen arbetade han som musiklärare på Agnebergsgymnasiets musiklinje. I början av 2000-talet kom han tillbaka till sin hemstad Alingsås där han bland annat satte upp Folk och rövare i Kamomilla stad. Han medverkade även under en tid i början av 2000-talet i gruppen Dixieland Society och medverkade på skivan "go marchin' in", som spelades in 2001. I mitten av 2000-talet drog han sig tillbaka på grund av sjukdom.

Utmärkelser och priser 

2009 – Bert Levins stiftelse för jazzmusik

Referenser 

Svenska jazzmusiker
Personer från Alingsås
Män
Födda 1938
Avlidna 2009
Dmitrij Rostovskij

Dmitrij Rostovskij, egentligen Daniil Tuptalo, född 21 december 1651, död 8 november 1709, var en rysk präst och kyrkoledare samt kompositör. Han är helgonförklarad inom den ortodoxa kyrkan.

Dmitrij blev 1702 metropolit i Rostov. Han hade en omfattande, delvis skolastisk bildning, och bekämpade som kyrkopolitiker katolicismen och hävdade den ukrainska kyrkans självständighet mot Moskva. Han verkade även för folkupplysning och tog de förtryckta i försvar till och med mot tsar Peter själv. 

Dmitrij har författat historiska arbeten och mysteriespel, en mängd predikosamlingar och en biografi över ryska helgon, de frommas inom den ortodoxa kyrkan mest lästa bok. Han skrev en mängd psalmer, även som kompositör, och en opera/oratorium från 1705 hävdas ha honom som upphovsman eller sammanställare. Han blev kanoniserad 1757.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1651
Avlidna 1709
Män
Ryska helgon
Ryska författare
Ortodoxa präster från Ryssland
Personer i Ryssland under 1600-talet