kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tadeusz Banachiewicz

Tadeusz Banachiewicz, född 13 februari 1882 i Warszawa, död 17 november 1954 i Kraków, var en polsk astronom.

Banachiewicz studerade astronomi i Warszawa, där han 1905 anställdes vid universitetet, blev 1908 observator vid observatoriet där, var 1910-15 assistent vid Engelhardtobservatoriet i Kazan, från 1915 anställd vid observatoriet i Dorpat, slutligen som extra ordinarie professor, från 1919 professor i astronomi vid Krakóws universitet och direktor för observatoriet där. 

Banachiewicz ägnade sig huvudsakligen åt teoretisk astronomi, och förutom några arbeten om refraktion gav han bidrag till utvecklingen av moderna metoder för beräkning av kometers banor med hjälp av räknemaskin; han införde således de så kallade krakowianerna, som underlättade beräkningen betydligt. Hans arbeten finns till största delen i publikationer från Krakóws observatorium.

Källor

Noter

 
Polska astronomer
Polska professorer
Födda 1882
Avlidna 1954
Män
Professorer i astronomi
Personer verksamma vid Jagellonska universitetet
Personer från Warszawa
Henri Osti

Heinrich (Henri) Ferdinand Friedrich Osti, född 19 mars 1826 i Berlin, död 3 december 1914 i Uppsala, var en fotograf verksam i Stockholm och i Uppsala.

Biografi
Vid 26 års ålder emigrerade Osti från Tyskland till Sverige, och började sin fotografiska bana i Stockholm 1856. 1859 besökte han Uppsala som fotograf, och året därpå öppnade han ateljé på Kungsgatan i Uppsala (först på Kungsgatan 4, men från början av 1870-talet på Kungsgatan 53, och senare på Kungsgatan 57 i kvarteret Svava). Där var han verksam ända till sin död 1914, sånär som en kort tid 1864–1866 då han hade ateljé i Stockholm. Uppsalas framstående familjer lät fotografera sig i Ostis ateljé, han var inte Uppsalas mest produktive fotograf men väl den mest ansedde, och vann medaljer vid världsutställningarna i Wien 1873 och 1875, Uppsala läns hushållningssällskaps medalj 1874, i Philadelphia 1876 och Paris 1878. På vintrarna fick man vänta minst ett par veckor på fotograferingen eftersom Osti endast kunde fotografera på förmiddagarna på grund av vinterhalvårets dåliga ljus.

Osti var inte enbart verksam i ateljén; han tog också unika exteriörbilder på framför allt staden Uppsala.

Henri Osti ligger begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Fotosamling
1929 köpte Upplands fornminnesförening in Henri Ostis unika samling som omfattar cirka 16 000 kollodiumnegativ och andra glasnegativ från hans änka Emma Osti. Samlingen deponerades på Uppsala universitetsbibliotek och där finns fortfarande porträtten kvar. Nästan 800 glasnegativ med topografiska motiv från 1860-talet – 1914 finns idag i Upplandsmuseets samlingar.

Bildgalleri

Källor 
 Montelius, Jan-Olof (1974). "Uppsalafotografen Ostis negativsamling". Årsboken Uppland 1974, sid 117 ff.
 Björnemalm, Barbro (2009). "Samla på Uppland - de första 50 åren". Årsboken Uppland 2009, sid 21 ff.

Noter

Externa länkar 

 Bilder på Upplandsmuseet
 Bilder på Uppsala universitetsbibliotek
 

Svenska fotografer
Födda 1826
Avlidna 1914
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Ljungbergmuseet

Ljungbergmuseet är ett konstnärsmuseum och en konsthall i Ljungby.

Ljungbergmuseet är uppfört på tomten bredvid Sven Ljungbergs tidigare bostad nära Lagan i Ljungby. I museet visas permanent verk av Sven Ljungberg och Ann Margret Dahlquist-Ljungberg samt tillfälliga utställningar. 

Museet är uppfört i etapper 1990 och 2002 och ritat av Pontus Ljungberg. Det ägs och drivs av Sven och Ann Margret Ljungbergs Stiftelse.

Ljungbergmuseets stipendium till Sven och Ann Margret Ljungbergs minne
Ljungbergmuseets stipendium till Sven och Ann Margret Ljungbergs minne instiftades 2013. Ljungby kommun, Ljungbergsmuseets vänförening och Sven och Anmargrets stiftelser svarar för stipendiesumman på 40.000 kronor. Stipendiet delas ut årligen i december.

Stipendiater

2014 Ella Tillema
2015 Fredrik Hofwander
2016 Eva Forsberg
2017 Viktor Rosdahl
2018 Elisabet Thun

Källor

Externa länkar 
Ljungbergmuseets webbplats 

Privata konsthallar i Sverige
Konstnärsmuseer i Sverige
Museer i Kronobergs län
Byggnader och anläggningar i Ljungby
Kultur i Ljungby
Tanit

Tanit var en karthagisk mångudinna,  som dyrkades som en beskyddare av Karthago  där hennes namn från 400 f.Kr. och framöver var associerat med dyrkan av Baal, och fick epitetet pene baal (Baals ansikte) och titeln rabat, den feminina formen av Rab (chef). Tanit dyrkades i puniska sammanhang i västra Medelhavet, från Malta till Cádiz fram till hellenistisk tid. I Nordafrika, där inskriptioner och material är rikare, var hon, förutom maka till Baal, en himmelsk krigsgudinna, en modergudinna och sköterska, och mindre specifikt, en symbol för fruktbarhet.

Referenser

Externa länkar

Fruktbarhetsgudar
Mångudar
Krigsgudar
Karthago
Modersgudar
Autograph

För albumet av Svante Karlsson, se Autograph (album).

Autograph är ett amerikanskt glam metalband som bildades 1983 av sångaren och gitarristen Steve Plunket,t gitarristen Steve Lynch, basisten Randy Rand, keyboardisten Steven Isham och trummisen Keni Richards.

Bandets första album släpptes 1984 och hette Sign In Please. Albumet innehöll bandets enda stora hit Turn Up the Radio som tog sig till tjugonionde plats på billboard Hot 100 och sjuttonde på Hot Mainstream Rock Tracks i USA. 1985 släppte gruppen sitt andra album That's the Stuff som inte blev alls lika populärt som debutalbumet. De släppte en till skiva vid namn Loud and Clear 1987 innan de upplöstes 1989. 1997 släpptes ett album vid namn Missing Pieces som innehöll låtar som de spelat in tidigare men aldrig släppt innan. Bandet återförenades 2002 och släppte två album Buzz och ett album med gamla låtar som aldrig släppts More Missing Pieces. Bandet upplöstes igen 2005, men återförenades 2013.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Steve Lynch – sologitarr, bakgrundssång (1983–1989, 2013– )
Randy Rand – basgitarr, bakgrundssång (1983–1989, 2013– )
Simon Daniels – sång, rytmgitarr (2013– )
Marc Wieland – trummor (2014– )

Tidigare medlemmar
Steve Plunkett – sång, rytmgitarr, keyboard (1983–1989, 2002–2005)
Steven Isham – keyboard, bakgrundssång (1983–1989)
Keni Richards – trummor (1983–1988, 2013–2014)
Eddie Cross – trummor (1988–1989)
T. J. Helmerich – gitarr, bakgrundssång (2002–2005)
Lance Morrison – basgitarr, bakgrundssång (2002–2005)
Matt Laug – trummor (2002–2005)

Diskografi
Album
1984 – Sign In Please
1985 – That's the Stuff
1987 – Loud and Clear
1997 – Missing Pieces
2003 – Buzz
2003 – More Missing Pieces (återutgåva av Missing Pieces med 7 extra spår)
2016 – Louder

Singlar
1984 – "Send Her to Me / All I'm Gonna Take"
1984 – "Turn Up the Radio / Thrill of Love" (#29 på Billboard Hot 100, #17 på US Mainstream Rock)
1985 – "Blondes in Black Cars / Built for Speed" (#38 på US Mainstream Rock)
1985 – "My Girlfriend's Boyfriend Isn't Me" (promo)
1985 – "That's the Stuff" (promo)
1985 – "We're an American Band" (promo)
1987 – "Loud and Clear"
1987 – "Dance All Night"
1987 – "She Never Looked That Good for Me"
2015 – "You Are Us, We Are You"
2015 – "Hot Hot Hot / Turn Up the Radio" (delad singel Buster Poindexter and His Banshees of Blue / Autograph)

Externa länkar
Autograph på allmusic.com

Amerikanska metalgrupper
Glam metal-grupper
Musikgrupper bildade 1983
United States Fish and Wildlife Service

United States Fish and Wildlife Service (förkortningar: USFWS eller FWS) är en amerikansk federal myndighet som tillhör USA:s inrikesdepartement. Myndigheten ansvarar bland annat för miljöbevarande och bevarandet av landets artrikedom.

Organisationen förvaltar till exempel (ofta i samarbete med andra institutioner) över 520 naturreservat som kallas National Wildlife Refuges.

USFWS har cirka 70 akvakulturer för att odla fiskar. Dessa fiskar friges sedan i vattendrag som blev av med sina fiskpopulationer på grund av byggprojekt. En del arter odlas för att öka flodernas och insjöarnas bestånd av åtråvärda byten för hobbyfiskare.

För USFWS arbetar ungefär 120 wildlife inspectors vid USA:s gränser eller på flygplatser och kontrollerar att inga förbjudna djurarter införs. Dessutom finns 260 special agents som spanar efter illegal handel med djur- eller växtarter.

En särskild enhet av USFWS är National Eagle Repository. Alla i USA upphittade döda individer av vithövdad havsörn och kungsörn måste skickas till denna enhet. Örnarna lämnas sedan uteslutande åt indianer för kulturella ändamål. För närvarande ligger väntetiden för en vithövdad havsörn på 3,5 år.

Referenser

Externa länkar 
 United States Fish and Wildlife Service 

USA:s federala myndigheter
Miljöorganisationer
Jäla socken

Jäla socken i Västergötland ingick i Vilske härad, ingår sedan 1974 i Falköpings kommun och motsvarar från 2016 Jäla distrikt.

Socknens areal är 28,4 kvadratkilometer varav 28,31 land. År 2000 fanns här 177 invånare.  Kyrkbyn Jäla med sockenkyrkan Jäla kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Jäla församling och för de borgerliga frågorna bildades Jäla landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Vilske landskommun som 1974 uppgick i Falköpings kommun. Församlingen uppgick 2002 i Grolanda-Jäla församling som 2010 uppgick i Floby församling.

Fram till den 1 januari 1896 (enligt beslut den 3 maj 1895) hörde del av Grolanda socken till Jäla jordebokssocken. Området kallades för Rya rote och bestod av 6½ mantal och hemmanen Smörkullen, Höfveröd, Olofstorp, Flatöna, Hagöna. Kålöna, Torpåsen, Johannelund, Hemmingsholmen, Rya, Grönehögen samt Erikstorp. I samband med överföringen bytte Erikstorp namn till Erikstorp nr 2. Rya rote hörde inte till Jäla kyrkosocken eller Jäla landskommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Jäla, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Vilske härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Vilska kompani och Västgöta regemente, Laske kompani.

Geografi
Jäla socken ligger sydväst om Falköping kring Lidans biå Järlaån. Socknen är en småkuperas bygd med odlingsmark och skog med mossmark i öster, Riplången.

Socknen gränsar till Grolanda socken i Vilske härad, socknarna Kinneved, Brismene och Börstig i Frökinds härad, samt socknarna Öra, Broddarp och Eriksberg i Gäsene härad.

Fornlämningar
I socknen har man funnit några stenyxor och en del flintavslag, vilket tyder på bosättning under slutet av bondestenåldern.  En grav kan möjligen tolkas som en hällkista. I socknen finns skålgropar eller älvkvarnar på två ställen. Den ena skålgropsförekomsten ligger nära Tolarp och innehåller runt 200 skålgropar och tre rännformiga fördjupningar. Den andra innehåller cirka 25 skålgropar. Från järnåldern finns åtminstone nio runda stensättningar och en domarring.

Namnet
Namnet skrevs 1308 Ialum och kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller sannolikt en forntida naturnamn Iali, 'den gulbrända' syftande på en större mosse eller nu försvunnen sjö.

Se även
 Jäla församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Jäla by och hembygdsförening

Socknar i Vilske härad
Indelningar i Falköpings kommun
Offer-, spanings- och ingripandebrott

Offer-, spanings- och ingripandebrott är en begreppsmässig uppdelning för generaliserande tolkning av brottsstatistiken.

Offerbrott 
Offerbrott, eller anmälningsbrott, benämns de brott som har ett definierat offer och i allmänhet är ett brott mot brottsbalken. För att ett offerbrott ska komma till polisens kännedom krävs att brottet anmäls av offret, ett vittne eller annan person som känner till händelsen. Ifall ett brott registreras beror på offrets anmälningsvilja. Anmälningsbenägenheten varierar beroende på i huvudsak offrets och gärningsmannens närhet till varandra.

När det kommer till en kategorisering inom offerbrotten kan det göras i två huvudgrupper: brott mot person och förmögenhetsbrott. Det förstnämnda är det brottslig verksamhet där gärningsmannen direkt inriktar sig på ett offer. Det kan handla om exempelvis misshandel, olaga hot och sexualbrott. När det kommer till förmögenhetsbrott inriktar sig inte gärningsmannen direkt på offret därför det mindre vanligt att en konfrontation sker. Det handlar mer om stölder av olika slag (dock ej butiksstölder), inbrott och skadegörelse.

Spanings- och ingripandebrott 
Spanings- och ingripandebrott benämns de brott som upptäcks som resultat av polisens, åklagarens, tullens eller andras arbetsinsatser, och har därför generellt en hög uppklaringsprocent. Typiska spanings- och ingripandebrott är trafikbrott (exempelvis fortkörning och rattfylla), narkotikabrott och varusmuggling, men även en stor del av den ekonomiska brottsligheten som upptäcks genom kontroller utförda av Skatteverket eller Ekobrottsmyndigheten. Även butiksinnehavarnas bevakningsinsatser (exempelvis väktare och kameraövervakning) för att upptäcka snatteri och stölder ingår i kategorin. Det är långt ifrån alla brott som upptäcks genom dessa insatser. Den dolda brottsligheten är förmodat mycket hög och det skulle krävas oproportionerligt stora spanings- och kontrollinsatser för att upptäcka alla brott som sker i samhället.

Antalet polisanmälda brott i kategorin spanings- och ingripandebrott speglar i huvudsak myndighetsaktiviteter på området och kan därför skapa viss "förvirring", i synnerhet inom massmedia när det kommer till statistikrapportering om kriminalitet. När polisen satsar stora resurser på att övervaka i trafiken upptäcks fler brott och fler polisanmäls, något som kommer synas i brottsstatistiken. Denna statistiska ökning behöver emellertid inte avspegla någon faktisk ökning i antalet trafikbrott, utan beror på att en större andel av den dolda brottsligheten upptäcks.

Se även 
 Kriminalstatistik
 Brottsförebyggande arbete
 Brottsbekämpning
 Brottslighet i Sverige
 Svenska polisen

Referenser

Externa länkar

Brott mot person
Polisväsendet i Sverige
Kriminologi
Radikalortodoxi

Radikalortodoxi är en postmodern teologisk rörelse grundad av John Milbank, som tidigare undervisade vid Cambridgeuniversitetets teologiska fakultet. Bidragande till teologin är Catherine Pickstock, Graham Ward och James K. Smith. John Milbanks bok Theology & Social Theory (1990) räknas som det första bidraget till radikalortodoxin.

I huvudsak är radikalortodoxin en kritik av modern sekularism och den kantianska synen på metafysiken. Rörelsen förespråkar den ursprungliga ordningen där teologin är "vetenskapernas drottning", och att om världen ska kunna tolkas korrekt så måste det ske via teologin. I början vägrade radikalortodoxin föra dialog med de sekulära vetenskaperna eftersom dessas världsbild var ateistisk och nihilistisk. Radikalortodixins syn på ontologi har likheter med nyplatonismen. 

Kristen teologi
Robert Gustav Schram

Robert Gustav Schram, född 18 januari 1850 i Lemberg, död 23 december 1923 i Wien, var en österrikisk astronom och geodet.

Schram studerade i Wien och blev 1872 assistent vid observatoriet i Genève. Han flyttade 1873 till Wien, där han blev Theodor von Oppolzers assistent vid den österrikiska gradmätningen och efter dennes död 1887 dess ledare. Vid sidan av sitt arbete med gradmätningen, framlagd i 14 band, utgivna 1889-1907 tillsammans med Edmund Weiss, publicerade Schram i facktidskrifter talrika mindre meddelanden av kronologiskt innehåll. Av hans större publikationer kan nämnas Hilfstafeln für Chronologie (1883), ny utgåva under titeln Kalendariographische und chronologische Tafeln (1908).

Som Oppolzers assistent arbetade han en del med beräkningar av solförmörkelser och utgav Tafeln zur Berechnung der näheren Umstände der Sonnenfinsternisse (1866), Reduktionstafeln für den Oppolzer'schen Finsterniss Canon (1889), Eclipses of the Sun in India (1896). Efter Oppolzers död fullbordade och utgav Schram dennes arbete "Zum Entwurf einer Mondtheorie gehörende Entwickelung der Differentialquotienten" (1887).

Källor

Österrikiska astronomer
Geodeter
Födda 1850
Avlidna 1923
Män
Salmonsens
Djurgården, Linköping

Djurgården är en blivande stadsdel mellan Garnisonen och Lambohov i Linköping, och är tänkt att inrymma 3 000–5 000 bostäder, 200 000–300 000 m² kontor samt ca 30 000 m² handel. City Gross i Djurgårdens centrum invigdes 25 februari 2015. Även ett apotek har öppnat intill. Planerad byggstart är 2020.

Historia
Namnet Djurgården kommer av att det från 1606 var en kunglig jaktpark med rådjur och dovhjort. Det var Johan III och Gunilla Bielkes son hertig Johan av Östergötland som lät uppföra den. Djurgården utvidgades 1616 och var i drift till början av 1700-talet, då man med släde skickade de levande hjortarna till det då nya Djurgården i Stockholm, som Karl XI låtit uppföra. Under 1700- och 1800-talen var området löningsjord för länets landshövdingar. Området var under den perioden ett uppskattat utflyktsmål för linköpingsborna. Därefter har Djurgården använts som militärt övningsområde fram till regementens nedläggning.

Gränsande stadsdelar
Djurgården gränsar till stadsdelarna Östra Valla, Garnisonen och Lambohov. Precis öster om stadsdelen ligger naturreservatet Tinnerö eklandskap.

Källor

Externa länkar
Gårdarna i Tinnerö Eklandskap (med bland annat Djurgården)
I Linköpings djurgårds historia av Gert Franzén

Stadsdelar i Linköping
Ciudad Real Madrid

Ciudad Real Madrid, ofta kallad "Valdebebas" är Real Madrids träningsarena. Den ligger i utkanten av Madrid nära flygplatsen. Den har tio planer som Real Madrids A-lag, B-lag och C-lag delar på.

Fotbollsanläggningar i Spanien
Real Madrid
Atif Dudaković

Atif Dudaković, född den 2 december 1953 i Gradiška, är en före detta general i den bosniska armén, befälhavare för den femte armékåren innan han blev överbefälhavare för Federationen Bosnien och Hercegovinas armé. Under kriget hade han befälet i Bihać-enklaven som var helt omringad av serbiska styrkor, styrkor från Serbiska republiken Krajina och bosniakiska rebeller ledda av Fikret Abdić 1991 till 1995.

Den 5:e kåren försvarade enklaven och 1995 bröt den igenom belägringen och befriade städerna Bosanski Petrovac, Bosanska Krupa, Ključ, Sanski Most och var på väg att komma in Prijedor och Banja Luka innan USA tvingade fram ett slut på kriget.

Se även 
Operation Storm
Västbosnien

Födda 1953
Bosniska generaler
Män
Levande personer
Personer från Bosanska Gradiška
Preussen (fullriggare)

Preussen var världens största segelfartyg utan hjälpmaskin och den då enda femmastade fullriggaren till skillnad från, till exempel, France II som var ett barkskepp. Fartyget var byggt i stål i Geestemünde (Bremerhafen) 1902 för salpetertraden på 
"västkusten" vilket då, i sjöfartssammanhang, var synonymt med sydamerikanska västkusten.  

Fartyget tillhörde ett tyskt rederi, vanligen kallat "Flying P. Line", eftersom alla deras fartygsnamn började med bokstaven "P": Pamir, Passat, Padua (numera ryska "Kruzenstjern"), Pommern, Peking, Penang m.fl.

Fartyget blev påseglat i Engelska kanalen den 20 november 1910 av ångaren "Brighton", som missbedömt den för segelfartyg ovanligt höga farten, varvid förseglen havererade och gjorde fartyget delvis manöverodugligt. Då vädret var stabilt avböjde "Preussens" kapten assistans men vinden tilltog och när bogserbåtar anslöt brast bogserkablarna varvid fartyget strandade och blev vrak vid engelska kusten.

Segelskeppet Royal Clipper är inspirerat av Preussen.

Avbildat på frimärken

Preußen har varit motiv på frimärken från Falklandsöarna, Tyskland, Grenada, Paraguay och Sierra Leone.

Källor
Den engelska sjöförklaringen.

Tyska segelfartyg
Främmestads kyrka

Främmestads kyrka är en kyrkobyggnad i den nordvästra delen av Essunga kommun. Den tillhör Främmestad-Bärebergs församling i Skara stift.

Kyrkobyggnaden
Enligt sägner och berättelser fanns en kyrka i Främmestad redan på 1000-talet eller 1100-talet. Denna ska ha legat längre österut i Anestad.
Omkring år 1400 uppfördes en stenkyrka i närheten av Främmestads säteri. Under 1710-talet renoverades kyrkan, vilket involverade målarmästaren Petter Wernberg och bildhuggaren Olof Tholin.

Senare under 1700-talet bedömdes kyrkan vara för liten och i för dåligt skick. En ny stenkyrka uppfördes cirka 300 meter väster om gamla kyrkan som revs. Kyrkan byggdes 1775-1785 under ledning av mur- och byggmästaren Adam Pickel. 1780 var nya kyrkan så pass färdig att man började fira gudstjänster där. Från början saknade kyrkan torn och troligen fanns där en enklare klockstapel av trä. 1827 byggdes en kombinerad stiglucka och klockstapel. Samma år belades kyrktaket med tegelpannor ovanpå tidigare takbeläggning av ekspån.

Kyrkan har en originell plan. Den är rekangulär med rundade hörn, liksom tornet som tillkom först 1895. Samtidigt byggdes en sakristia öster om koret och inredningen fick sin klassicerande prägel i vitt och guld.. År 1916 fick korfönstren glasmålningar.

Inventarier
Ett altarkrucifix är från 1500-talet.
Altaruppsatsen är utförd 1895 av Mårten Eskil Winge och skildrar Golgata.
Predikstolen med ljudtak är skänkt 1695 av Lars Hierta på Främmestad. Den består av en femsidig korg som vilar på en åttakantig fot.
Den sexsidiga dopfunten i nyromansk stil är från 1895. Funten är av trä och är målad i vitt och grått. Tillhörande dopfat är av kinesiskt porslin med blå dekor.

Klockor
Lillklockan gjuten 1547 är sannolikt av nederländskt ursprung. Den har en nederländsk inskrift i frakturstil som på svenska lyder: Loy är mitt namn. Jan Moer gjorde (göt) mig. Hur klockan har hamnat i Sverige är obekant.

Orgel
Orgeln, placerad på läktaren i väster, kom till kyrkan 1986. Den har 23 stämmor fördelade på två manualer och pedal och är tillverkad av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Den ljudande fasaden härstammar från 1896 års orgel, som var byggd av Carl Axel Härngren.

Referenser

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Essunga kommun
Kyrkobyggnader invigda 1785
1785 i Sverige
Edmund Weiss

Edmund Weiss (även Weiß), född 26 augusti 1837 i Freiwaldau, död 21 juni 1917 i Wien, var en österrikisk astronom.

Weiss studerade i Wien, blev 1862 adjunkt vid observatoriet där, 1869 e.o. professor vid Wiens universitet, 1875 ordinarie professor och 1878–1907 tillika direktor för universitetsobservatoriet.

Förutom talrika observationer av planeter och kometer, meddelade i facktidskrifter, kan av Weiss talrika publikationer nämnas Beiträge zur Kenntniss der Sternschnuppen (1868, 1905), Höhenberechnung der Sternschnuppen (1905), Entwickelungen zum Lagrangeschen Reversionstheorem (1885), Ueber die Berechnung der Präcession (1886), Ueber die Bestimmung der Bahn eines Himmelskörpers aus drei Beobachtungen (1893) och Bilder-Atlas der Sternenwelt (1892).

Weiss utgav Joseph Johann von Littrows "Wunder des Himmels" (1886, 1897), Katalog der Argelanderschen Zonen von 15° bis 31° südlicher Declination (1890) och Katalog der nördlichen Zonen von Argelander (1919). Tillsammans med Karl Ludwig von Littrow utgav Weiss fyra band meteorologiska observationer vid observatoriet i Wien 1775-1855 och ledde efter dennes död inrättandet av det nya observatoriet. Som direktor för observatoriet utgav Weiss "Annalen der k.k. Sternwarte in Wien", dritter Folge, band 27-29 (1878-80) och "Annalen der k.k. Universitätssternwarte in Wien" (Währing), band 2-20 (1884-1909).

Weiss var medlem av den österrikiska gradmätningskommissionen och utgav tillsammans med Robert Gustav Schram Astronomische Arbeiten des k.k. Gradmessungsbureau (band 1-14, 1889-1907).

Källor

Österrikiska astronomer
Geodeter
Österrikiska professorer
Födda 1837
Avlidna 1917
Män
Salmonsens