kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Markus Lindsmyr

Markus Lindsmyr, född Johansson 1 februari 1972, död 15 april 2011, var en svensk kristen musiker. Han är mest känd som sångare och basist i punkbandet Tekla Knös. På fritiden arbetade han med skivbolaget Etik & Moral Records.

Källor

Födda 1972
Musiker inom kristen musik
Personligheter inom Vineyard Norden
Män
Avlidna 2011
John Frere

John Frere, född 10 augusti 1740 i Roydon, Norfolk, död 12 juli 1807, var en brittisk arkeolog.

Frere var en universitetsutbildad godsägare och blev parlamentsledamot 1799. Genom sin undersökning av det märkliga fyndet i Hoxne och sin datering av fyndet kan han ses som föregångare till Boucher de Perthes. Freres inlägg väckte dock ingen uppmärksamhet, utan uppmärksammades först i början av 1870-talet då de drogs fram ur glömskan av John Evans.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Brittiska arkeologer
Födda 1740
Avlidna 1807
Män
Personer från Norfolk
Ledamöter av Society of Antiquaries of London
Ledamöter av Royal Society
Hans Gudewerth den äldre

Hans Gudewerth den äldre, död 1642, var en träsnidare från Schleswig.

Hans Gudewerth den äldre hade sin verkstad i närheten av Sankt Nikolaikyrkan i Eckernförde i hertigdömet Schleswig. Han var en betydande konstnär i början av 1600-talet och snidade med stora, tunga kistor, indelade i fyra fält och gärna med underliggande sockelparti samt dekorerade med sällsynt kraftiga och dekorativt verkningsfulla reliefer med bibliska motiv.

Ett av hans verk är predikstolen i Sankt Nicolaikyrkan i Eckernförde från omkring år 1600. Den återger scener från Gamla och Nya testamentet. Under bilderna finns inskrifter på plattyska och mellan relieferna finns kolonnskulpturer av apostlar.

Hans Gudewerth den äldre var far till träsnidaren Hans Gudewerth den yngre och farfar till Hans Gudewerth den yngste. 

Gudewerth är representerad vid bland annat Nationalmuseum.

Källor 
 Gustaf Munthe: Gamla möbler, Stockholm 1932

Noter

Tyska träsnidare
Tyska konsthantverkare
Tyska skulptörer under 1600-talet
Personer från Eckernförde
Födda 1500-talet
Avlidna 1642
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Nils Fredrik Höijer

Nils Fredrik Höijer, född 1857 i Svanskog i Värmland, död 1925 i Seattle, USA, var en svensk missionspionjär i Centralasien.

Efter en personlig omvändelse började Höijer 1877 studera  vid Kristinehamns missionsskola i Värmland.
Höijer var en av de fem missionärer, som avskiljdes vid Svenska Missionsförbundets första årskonferens 1880. 

Höijer skickades till hamnstaden Kronstadt i Ryssland för att ta sig an svenska och andra sjömän. 
Efter att ha mötts av motstånd, från bland annat lutherska och ortodoxa präster, tvingades han att lämna staden och gå över isen till närbelägna Sankt Petersburg. Där blev Höijer kvar i över tre år, varefter han bland annat var verksam i nuvarande Azerbajdzjan, Georgien, Armenien, Iran och Ukraina. Han blev även känd för en 45 mil lång äventyrlig rekognoseringsritt över snöiga bergsmassiv till Kashgar i nuvarande Xinjiangprovinsen i nordvästra Kina. Där kom svenska missionärer sedan att etablera svensk missions mest framgångsrika arbete bland muslimer. 

Hemma i Sverige började dock Missionsförbundet att dra öronen åt sig. Ryssland blev allt mer stängt och svårarbetat som missionsland och den dristige Höijer kallades 1902 hem av missionsstyrelsen. Samtidigt flydde stora grupper människor undan de turkiska massakrer som skulle utveckla sig till det armeniska folkmordet. Höijer vägrade därför att återvända och organiserade istället flyktingmottagandet på den ryska sidan av gränsen. När stödet från Sverige sinade lyckades han få pengar från England till fortsatt hjälp med utdelning av mat, filtar och andra förnödenheter.

När Höijer återvände till Sverige 1903 började han att, i avsaknad av fortsatt stöd från det egna samfundet, söka nya vägar för mission. Tillsammans med några vänner bildade han i Stockholm, den 27 oktober 1903 ”Kommittén för Evangelisk Mission i Ryssland” (nuvarande Ljus i Öster). Kommittén beslutade omgående att anställa Höijer och underhålla ett antal ryska evangelister.

Höijer inspirerade  även till bildandet av liknande missionskommittéer i Norge, Danmark, Finland och USA. År 1910 bildades en kommitté i New York som fem år senare anställde honom. Första världskriget hindrade under flera år Höijer från att besöka Sverige och sin hustru och son. Den ryska revolutionen 1917 gjorde det sedan omöjligt för honom att, via hemlandet, resa till Ryssland. 

Men Höijer, som var en äventyrlig och rastlös natur, beslöt sig för att pröva en helt ny väg. Han reste med båt från Alaska över Berings sund till Sibirien men tvingades efter en tid bort av myndigheterna. Han försökte igen i maj 1925 med den egenhändigt byggda båten Ariel. Men båten gick på grund. Höijer blev starkt medtagen och nedkyld och avled på Svenska sjukhuset i Seattle den 20 november 1925.

Källor 

Personligheter inom Svenska Missionskyrkan
Svenska missionärer i Kina
Missionärer i Asien
Personer från Svanskogs socken
Födda 1857
Avlidna 1925
Män
Bjerre Lavesen

Bjerre Lavesen, född 14 juni 1921 i Borsholm, Hornbæk, Danmark, död 19 juli 1993, var en dansk civilingenjör och ämbetsman. 

Lavesen blev civilingenjör 1943 (dansk cand.polyt.-examen). Han var ledamot av flera danska forskningskommittéer och Danmarks representant vid internationella forskningssamarbeten. Han utsågs 1954 till akademisekreterare i Akademiet for de Tekniske Videnskaber och blev 1964 ledamot av både denna akademi samt invaldes som utländsk ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien i Stockholm.

Källor
Kraks Blå Bog 1974

Danska ämbetsmän
Danska ingenjörer
Personer från Helsingör
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1921
Avlidna 1993
Christian Tomner

Hans Lennart Christian Tomner, född 14 december 1948 i Malmö, är en svensk regissör.

Biografi 
Tomner har efter regiutbildningen på Dramatiska Institutet regisserat ett stort antal uppsättningar på ett flertal svenska teatrar, såsom Dramaten, där han inledde med urpremiären på Lars Noréns pjäs Nattvarden 1985, Pistolteatern med Spindelkvinnans kyss 1988 och Fröken Julie 1989, Göteborgs stadsteater (Linje Lusta och Ett resande teatersällskap), Riksteatern, Uppsala Stadsteater (bland annat August Strindbergs Gustav III, Jeanne d'Arc av Marie Silkeberg och Tomner, samt Kliniken av Lars Norén), Helsingborgs stadsteater (Henrik Ibsens Gengångare och Edward Albees Vem är rädd för Virginia Woolf?), Länsteatern i Örebro, Teater Västmanland och flera produktioner på landets teaterhögskolor.

Lars Noréns pjäser har han ofta dragits till och 1997 gjorde han tillsammans med Norén en annorlunda satsning, då han regisserade dennes Så enkel är kärleken på den privata Vasateatern i Stockholm. Pjäsen handlar om ett skådespelarpar, som just avslutat en föreställning av Edward Albees Vem är rädd för Virginia Woolf?. Den sistnämnda pjäsen hade Lars Norén regisserat på samma teater året innan (1996). Båda gångerna spelades huvudrollerna i de komplicerade äktenskapsdramerna av det äkta paret Marie Göranzon och Jan Malmsjö.

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser 
 Östgötateaterns arkiv

Externa länkar 
Produktioner på Dramaten
Riksipedia om Christian Tomner
Svenska Dagbladet Kultur 2007 om Christian Tomner

Svenska teaterregissörer
Regissörer från Malmö
Födda 1948
Levande personer
Män
Adolf Lohmann (fysiker)

Adolf Wilhelm Lohmann, född 20 april 1926 i Salzwedel, Tyskland, död 15 december 2013, var en tysk fysiker som arbetade med optisk informationsbehandling och holografi. Han var professor i fysik vid Friedrich-Alexander-Universität Erlangen-Nürnberg och invaldes 1982 som utländsk ledamot av svenska Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Biografi
Lohmann studerade vid Universitetet i Hamburg, där han tog sitt fysikdiplom 1951 och sin doktorsexamen 1953. Han arbetade sedan på TH Braunschweig, där han blev professor. År 1958/59 var han gästforskare vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm och 1961 var han gästforskare vid IBM:s forskningslaboratorium i San José. År 1963 anställdes han permanent i forskningslaboratoriet vid IBM och ledde Optical Signal Processing Division. Från 1967 var han lektor och från 1968 professor vid University of California, San Diego. År 1973 återvände han till Tyskland till den nyskapade professuren i tillämpad optik vid universitetet i Erlangen. Han gick i pension 1992.

Omkring 1968 uppfann han tillsammans med Byron R. Brown en metod för att skapa datorgenererade hologram (CGH). Två år tidigare hade båda introducerat Fourier transformationstekniker för detta ändamål. Han var fellow i Optical Society of America, där han var nationell resande lärare 1967/68.

Bibliografi (urval) 
 Optical information processing, Universitätsverlag Ilmenau, 2006 (Utgivare Stefan Sinzinger)
 Herausgeber mit Markus E. Testorf, Jorge Ojeda-Castañeda: Selected papers on phase space optics, SPIE Press 2006

Utmärkelser och hedersbetygelser

 C. E. K. Mees utmärkelse av Optical Society of America
 Presidentens utmärkelse av SPIE
 Ledamot av Bayerska vetenskaps- och humanioraakademin
 Ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
 Ledamot av Kinesiska vetenskapsakademin

Referenser

Noter

Vidare läsning
 OSA Confers Honorary Title Upon Adolf Lohmann. från Optik & Photonik. Nr. 4, 2008, sid. 6 (biografi).
 Henry John Caulfield (redaktör): Optical information processing: a tribute to Adolf Lohman. SPIE Press, 2002 (på engelska).

Externa länkar 

Tyska professorer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1926
Avlidna 2013
Apaxco de Ocampo

Apaxco de Ocampo, eller bara Apaxco, är en mindre stad i Mexiko, och administrativ huvudort i kommunen Apaxco i den nordvästra delen av delstaten Mexiko, i den centrala delen av landet. Staden hade 13 836 invånare vid folkräkningen 2010 och ingår i Mexico Citys storstadsområde.

Galleri

Referenser

Externa länkar 

Orter i Apaxco
Mexico Citys storstadsområde
Städer i Mexiko
Administrativa huvudorter i delstaten Mexikos kommuner
Turkmenistan Airlines

Turkmenhowayollary är Turkmenistans statligt ägda flygbolag. Turkmenhowayollary binder samman Turkmenistan med vissa europeiska städer och destinationer i Oberoende staters samvälde (OSS). Även några destinationer i Sydostasien trafikeras. Basen är Ashgabat International Airport.

Den nuvarande Turkmenhowayollary flottan består mestadels av nyare västerländska kort- till medeldistansplan som numera nästan helt har ersatt den åldrande Tupolevflottan (Tu134/Tu154). På vissa charterdestinationer kan Tu-154 fortfarande användas. Flygbolaget flyger även Boeing 717 på rutter med glesare trafik och regionalt.
Flottan omfattar även Boeing 737-700/800, Boeing 757-200 och Boeing 777-200LR som används som regeringsplan.

Flygplansflottan i november 2011 
 7 Boeing 717
 3 Boeing 737-300 
 4 Boeing 737-700 
 2 Boeing 737-800 
 4 Boeing 757-200
 1 Boeing 767-300ER
 1 Boeing 777-200LR
 2 Bombardier Challenger 600

Externa länkar
 Officiell webbplats

Turkmeniska flygbolag
Flygbolag bildade 1992
Lista över kommunala folkomröstningar i Sverige



Kommunala folkomröstningar i Sverige

Referenser
val.se: Kommunala folkomröstningar

Noter 

Folkomröstningar i Sverige
Kung i Preussen

Kung i Preussen (tyska: König in Preußen) var den officiella kungatitel som bars av Preussens kungar mellan 1701 och 1772.  Anledningen till att denna ordalydelse, istället för "Kung av Preussen", valdes var att man ville undvika konflikter i samband med att kurfursten Fredrik III av Brandenburg, som även var hertig av Preussen, utropade sig till Fredrik I, kung i Preussen, 1701.

Konflikterna gällde dels Preussens relation till de tysk-romerska kejsarna av huset Habsburg, eftersom man på detta sätt tydliggjorde att kungatiteln endast gällde det suveräna tidigare hertigdömet Preussen (Ostpreussen) utanför Tysk-romerska rikets gräns, medan kejsaren fortfarande titulärt behöll överhögheten över Preussens territorium inom kejsarriket, och dels relationen med Polen, då man inte gjorde anspråk på det polska Kungliga Preussen (Västpreussen), som lydde under kungariket Polen och därmed var en del av den polska kungatiteln.  I praktiken var dock staten Brandenburg-Preussen även inom Tyskland ett oberoende kungadöme, vilket framför allt kom att visa sig genom Fredrik II:s militära expansionspolitik.

Från och med 1772, i samband med första delningen av Polen, då huvuddelen av det polska Kungliga Preussen tillföll det tyska Preussen, övergick Fredrik II av Preussen till att kalla sig Kung av Preussen, vilket därefter var den kungatitel som användes fram till den preussiska monarkins avskaffande 1918.

Referenser

Polens historia
Preussens historia
Preussens regenter
Härskartitlar
Tofta kyrka, Gotland

Tofta kyrka är en kyrkobyggnad på Gotland. Den är församlingskyrka i Tofta församling i Visby stift.

Kyrkobyggnaden
Tofta  vitkalkade kyrka ligger väl synlig i det öppna landskapet. Kyrkans äldsta synliga del är tornet från 1200-talet. Det uppfördes till en tidigare mindre kyrka från slutet av 1100-talet. Från denna tidigare kyrka finns murar kvar; dessa bildar ett sex meter brett långhus och kvadratiskt kor med fyra meter långa sidor. 

Det nuvarande långhuset och det rakslutande koret med sina gotiska spetsbågiga fönsteröppningar och portaler uppfördes under 1300-talets mitt. Sakristian tillkom så sent som 1881. Invändigt bärs de fyra valven upp av en rundformad pelare som vilar på en ornerad bas och kapitäl. 

1958–59 genomfördes en restaurering under ledning av arkitekt Nils Arne Rosén. Vid denna framtogs målningsfragment från 1300-talet på triumfbågsväggen.

Interiör    
 Skulpterad dopfunt av sandsten från 1100-tals kyrkan med bilder ur Jesu barndom utförd av anonymmästaren Semibyzantios.
 Retabel från 1300-talet antagligen  snidat i Lübeck. Huvudmotivet utgörs av Gud Fader som håller den korsfäste framför sig 
 Predikstolen är troligen utförd under 1600-talet. Baldakinen eller ljudtaket är försett med den danske kungen Fredrik I:s namnskiffer
 Madonnaskulptur samt en snidad Sankt Olofsbild, båda från 1300-talet
 Medeltida brudbänk
 Ringbrynjan i Tofta

Orgel
Kyrkans orgel med fasad i nygotisk stil anskaffades 1900. Den är byggd av K A Anderssons Orgelfabrik, Stockholm, eller Åkerman & Lund, Stockholm. Orgeln är mekanisk.

Bilder

Källor
Gotlands kyrkor av Erland Lagerlöf och Gunnar Svahnström. Tredje upplagan.
Kyrkorna på Gotland. Text: Fil.dr Bengt G Söderberg. Foto:Hans Hemlin.

Vidare läsning

Externa länkar
 
 
 Orgelanders
 Tofta kyrka, text och bild, och sevärdheter i närheten

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Ryska museet

Det Statliga ryska museet (: Gosudarstvennyj Russkij muzej, tidigare Hans kejserliga majestät Alexander III:s ryska museum : Russkij Musej Imperatora Aleksandra III) innehar den största ryska konstsamlingen i Sankt Petersburg.

Historik
Museet grundades 13 april 1895, vid Nikolaj II till minne av hans far Alexander III. Den ursprungliga samlingen kom från Eremitaget, Alexanderpalatset och Ryska konstakademien. Efter Ryska revolutionen, förstatligades många privata samlingar och placerade på Ryska museet, däribland Kazimir Malevitjs Svart kvadrat.

Byggnader
Huvudbyggnaden är Mikhailovskijpalatset, ett storslaget nyklassicistiskt residens, som tillhört storfurste Michael Pavlovitj, uppfört 1819-25 efter Carlo Rossis ritningar i S:t Petersburg. Vid storfurstens död kallades residenset Storfurstinnan Elena Pavlovnas palats efter hans maka och blev känt för sina många teateruppsättningar och baler. Vissa av salarna i palatset har kvar sin ymniga italienska interiör som det hade som tidigare kejserligt residens.

Andra byggnader som hör till Ryska museet är Peter I sommarpalats (1710–14), greve Orlovs marmorpalats (1768–85), tsar Paul I:s St Mikaels slott (1797-1801) och det Rastrelliska Stroganovpalatset på Nevskij prospekt (1752–54).

Den etnografiska avdelningen
Den etnografiska avdelningen låg ursprungligen i en byggnad uppförd av Vladimir Svinyin 1902. Museet fylldes av gåvor som den kejserliga familjen mottagit från representanter från olika folk från olika delar av det ryska imperiet. Fler utställningar betalades av Nikolaj II och andra familjemedlemmar, då statens kassa inte räckte för att finansiera nya utställningar. År 1934 blev den etnografiska avdelningen ett eget museum: Ryska etnografiska museet.

Källor

Externa länkar

Russian Museum website 
Interiors of the Michael Palace I 
Interiors of the Michael Palace II 
Interiors of the Michael Palace III 

Museer i Sankt Petersburg
Konstmuseer och konsthallar i Ryssland
Foreign Policy

Foreign Policy är en amerikansk tidskrift grundad år 1970 av Samuel P. Huntington och Warren Demian Manshel, och som utkommer med sex nummer per år. Tidskriften behandlar framför allt internationell politik och ekonomi.

Sedan 2008 ägs tidskriften av ägarna till Washington Post. 

Foreign Policy publicerar det årliga Globalization Index samt Failed States Index.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Foreign Policys webbplats

Amerikanska tidskrifter
Tidskrifter startade 1970
Tidskrifter om internationella relationer
Henry Bartle Frere

Henry Bartle Edward Frere, 1:e baronet, född 29 mars 1815, död 29 maj 1884, var en brittisk politiker.

Frere kom 1833 i tjänst hos Ostindiska kompaniet, och var 1842-44 privatsekreterare hos guvernören i Bombay, George Arthur. Han blev 1844 resident hos rajan av Satara, vilket land han styrde till 1850, då han övertog administrationen av Sind, där han fullföljde en för landet energisk reformpolitik. Dristigt understödde han under Sepoyupproret 1857 John Lawrence i Punjab och blev 1859 medlem i vicekungens råd. Frere var 1862-67 guvernör i Bombay och var 1867-72 ledamot av indiska rådet i London. Han förärades baronetvärdighet av drottning Victoria 1875, och året efter blev Frere på förslag av kolonialministern Carnarvon guvernör i Kapkolonin och High Commissioner över Brittiska Sydafrika. Carnavons projekt var att hela Brittiska Sydafrika skulle sammansvetsat till ett enhetligt förbund, vilket Frere skulle genomföra. Annekteringen av Transvaal ägde rum omedelbart efter Freres ankomst men utan hans medverkan. Den försvårade läget, varefter ytterligare problem tillstötte. Han stoppade med skicklighet ett upprorsförsök i Transvaal 1879 men tvingades av Gladstone efter den liberala valsegern i hemlandet att avgå 1880. Frere var av religiös läggning och bland annat intresserad av missionen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Brittiska ämbetsmän
Brittiska guvernörer
Födda 1815
Avlidna 1884
Män
Personer från Monmouthshire
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Thomas Forsberg (handbollsspelare)

Thomas Anders "Foppa" Forsberg, född 4 september 1980 i Stockholm, är en svensk tidigare handbollsmålvakt.

Karriär 
Thomas Forsberg fostrades i Stockholmsklubben IF Swithiod och debuterade som senior i BK Söder i början av 2000-talet. Han var kvar i laget då det slogs ihop med Djurgårdens herrlag och bildade Djurgårdens IF HF. Han spelade två säsonger i Djurgården i Elitserien innan han bytte till ligakonkurrenten Hammarby IF, och spelade en säsong med dem. Han lämnade dock Hammarby alldeles innan laget vann tre raka SM-guld (2006–2008).

Från 2005 till 2008 spelade Forsberg i Danmark för Bjerringbro-Silkeborg och Viborg HK. Därefter värvade Partillelaget IK Sävehof honom tillbaka till Sverige. Där blev det nästan omedelbar succé. Förutom den första säsongen, då han delade speltiden jämnt med Hreiðar Guðmundsson, var han ordinarie målvakt och hade stor del i framgångarna när laget tog tre raka SM-guld 2010, 2011 och 2012. Han etablerade sig som en av Elitseriens bästa målvakter och var även bra i Champions League.

Sommaren 2013 valde han att flytta närmare till familj och vänner och skrev på för Stockholmslaget Ricoh HK.

Meriter 
 Svensk mästare tre gånger (2010, 2011, 2012) med IK Sävehof

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 Thomas Forsberg på IK Sävehofs webbplats
 Thomas Forsberg på HerrElit Handboll webbplats

Svenska handbollsmålvakter
Spelare i Hammarby IF HF
Spelare i IK Sävehof
Män
Födda 1980
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Svenska mästare i handboll
Jesper Nielsen

Jesper Claes Martin Nielsen, född 30 augusti 1989 i Norrköping, är en svensk handbollsspelare (mittsexa/försvarare).

Karriär 
Jesper Nielsen började spela handboll i Norrköpings AIS. 2005 blev det flytt till Göteborg för studier på Katrinelundsgymnasiet och spel i HP Warta, där han var med och tog PSM-silver 2006 och JSM-silver 2007. 2008 värvades han till IK Sävehof. Efter fem säsonger med tre SM-titlar var det dags för att bli proffs i tyska Bundesliga och klubblaget Füchse Berlin. Där blev det tre år innan det var dags för europeiska storklubben Paris Saint-Germain HB.

Jesper Nielsen debuterade i A-landslaget vid träningsturneringen Super Cup i Tyskland i november 2011. Vid EM 2014 i Danmark debuterade han i mästerskapssammanhang. Sedan dess har Jesper Nielsen blivit en ordinarie landslagsspelare i det svenska landslaget. 2016 deltog han vid OS i Rio de Janeiro. Vid EM 2018 i Kroatien var han en bidragande orsak till att Sverige överraskande tog silver. Nielsen drog ett tungt lass både offensivt och defensivt, då den ordinarie anfalls-mittsexan Andreas Nilsson inte deltog på grund av att han skulle bli förälder. Nielsens insats belönades med en plats i turneringens all star-lag, som bästa mittsexa.

Meriter 
 Med klubblag
 Svensk mästare tre gånger (2010, 2011 och 2012) med IK Sävehof
 Tysk cupmästare 2014 med Füchse Berlin
 EHF-cupmästare 2015 med Füchse Berlin
 IHF Super Globe-vinnare 2015 med Füchse Berlin
 Fransk mästare två gånger (2017 och 2018) med Paris Saint-Germain HB
 Dansk Cupmästare 2021 med Aalborg Håndbold
Dansk Supercupmästare två gånger (2021 och 2022) med Aalborg Håndbold

 Med landslaget
 EM 2014 i Danmark: 7:a
 VM 2015 i Qatar: 10:a
 EM 2016 i Polen: 8:a
 OS 2016 i Rio de Janeiro: 11:a
 VM 2017 i Frankrike: 6:a
 EM 2018 i Kroatien:  Silver (all star-team, bästa mittsexa)
 VM 2019 i Danmark och Tyskland: 5:a
 EM 2020 i Norge, Sverige och Österrike: 7:a

Referenser

Externa länkar 

 Jesper Nielsen på franska ligans webbplats 
 Jesper Nielsen på handbollslandslaget.se

Svenska handbollsspelare
Spelare i IK Sävehof
Spelare i Füchse Berlin
Spelare i Paris Saint-Germain HB
Spelare i Rhein-Neckar Löwen
Spelare i Aalborg Håndbold
Svenska mästare i handboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2016
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Födda 1989
Levande personer
Män
Idrottare från Norrköping
Spelare i HP Warta
Åre pastorat

Åre pastorat är ett pastorat i Norra Jämtlands kontrakt i stiftet Härnösands stift i Svenska kyrkan.

Pastoratskoden är 101303.

Pastoratet (ny)bildades 2018 och omfattar följande församlingar:
Åre församling Som tidigare utgjort Åre pastorat
 Kalls församling
 Västra Storsjöbygdens församling
Undersåkers församling

Källor 

Pastorat i Härnösands stift
Indelningar i Åre kommun
Lundby Koloniträdgårdar

Lundby Koloniträdgårdar, från början Lundby kolonien, är ett koloniområde i stadsdelen Lundby på Hisingen i Göteborg. År 1972 fick föreningen avstå cirka hälften av området till staden, för fotbollsplan och parkeringsplatser.

Historik
Den 13 juni 1918 bildades Föreningen Lundby Koloniträdgårdar. Bakgrunden var de rådande bekymren med matbrist samt den "medfödda kärleken till jorden". Utlottning av de 104 stycken, 240 kvadratmeter stora kolonilotterna skedde den 18 april 1919. Det fanns två förslag till lokalisering av området; på Sannegården strax väster om Lundby nya kyrka och vid Rambergsstaden, norr om stadens fastigheter. Alternativ två valdes som det mest centrala läget samt att marken var jämn och belägen på Kvillebäcken och Brämaregården. Totalytan var 30 000 kvadratmeter. Utstakning av kolonilotterna skedde söndagen den 4 maj 1919, och den första stugan kom upp samma sommar. Anders Fredman hette den förste innehavaren av en kolonistuga på området. Årsavgiften var då 1 krona om året och arrendet 3 öre per kvadratmeter. Den 22 maj invigdes kolonien med en fest.

År 1943 var koloniområdet cirka 4 600 kvadratmeter stort.

Referenser

Noter

Källor
Lundby kolonien 1919-1969, Göteborg 1969
Göteborg förr och nu, utgiven av Göteborgs hembygdsförbund 1980, s. 90, 97

Externa länkar
Lundby Koloniträdgårdar

Göteborgs geografi
Koloniträdgårdar i Göteborg