kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lennart Båge

Lennart Båge, född 24 november 1947 i Skövde, är en svensk diplomat.

Lennart Båge utbildade sig till  civilekonom vid Handelshögskolan i Stockholm, med examen 1971. Han var 1974–80 anställd vid Utrikesdepartementet (UD), var kanslichef för SAREC 1980–89, åter vid UD från 1990, där han 1994–96 var ambassadör och 1996–2001 enhetschef. Han var 2001–09 chef för Internationella fonden för jordbruksutveckling (IFAD). Han var 2010–15 ledamot i Sidas styrelse. Han var mellan november 2016 och maj 2017 vikarierande generaldirektör för Sida. Sedan början av 2020 sitter han också i styrelsen för stiftelsen Stockholm Environment Institute (SEI).

Källor

Personer inom FN
Svenska diplomater under 1900-talet
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Födda 1947
Levande personer
Män
Personer från Skövde
Rudtjebäcken

Rudtjebäcken var en gruvort i det 25 mil långa Skelleftefältet i norra Västerbottens län. I Rudtjebäcksgruvan, som var i drift 1950–1976, bröts koppar och zink. Året efter stängdes även den närbelägna Adakgruvan. Gruvverksamheten i Skelleftefältet är numera koncentrerad till Boliden och fyra andra orter.

Ej längre existerande orter i Malå kommun
Gruvor i Malå kommun
Gruvor i Lappland
Koppargruvor
Nedlagda gruvor i Sverige
Ånedin-Linjen

Ej att förväxla med Onedinlinjen.

Ånedin-Linjen/Rederi AB Allandia var ett svenskt rederi baserat i Stockholm

Rederiet bildades 1974 men har sedan haft olika ägare. Namnet skulle anspela på den populära brittiska TV-serien Onedinlinjen (originaltitel: The Onedin Line), som gick ungefär samtidigt. Jungfruturen gick den 6 juni 1974 med fartyget Ålänningen. 2002 såldes företaget till Rederi Allandia AB, som tidigare haft fartygen Artemis K (1973) och Achilleus (1974-1979). 

Mellan 1979 och sommaren 2013 trafikerade M/S Birger Jarl rutten mellan Stockholm och Mariehamn. Linjen lades ned på grund av bristande lönsamhet och fartyget, som vid nedläggningen var rederiets enda, omvandlades till ett vandrarhem vid Skeppsbron i Stockholm.

Den 1 juni 2015 är flyttdatumet för vandrarhems/hotellverksamheten från Skeppsbron till Stadsgårdskajen 156 mellan Fotografiska museet och Birka Cruises.

Rederiet ägs av Micael Strauch och VD är hans bror Magnus Strauch.

Källor

Externa länkar
 Officiell webbplats

Ej längre existerande svenska rederier
Jessica Mink

Jessica Mink (tidigare Douglas John Mink), född februari 1951 i Lincoln, Nebraska, USA, är en utvecklare av astronomisk programvara och dataarkivarie vid Harvard-Smithsonian Center for Astrophysics. Hon var en del av teamet som 1977 upptäckte ringarna runt Uranus.

Biografi
Mink utexaminerades från Dundee Community High School 1969. Hon tog en kandidatexamen (1973) och masterexamen (1974) i planetvetenskap vid Massachusetts Institute of Technology (MIT). Hon arbetade vid Cornell University från 1976 till 1979 som astronomisk mjukvaruutvecklare. Det var under denna tid som hon var en del av teamet som upptäckte ringarna runt Uranus. Inom teamet var hon ansvarig för datareduktionsprogramvaran och dataanalysen. Efter att ha arbetat på Cornell flyttade hon tillbaka till MIT, där hennes arbete bidrog till upptäckten av Neptunus ringar. Hon har skrivit ett antal allmänt använda mjukvarupaket för astrofysik, såsom WCSTools och RVSAO.

Trots att Mink inte har en doktorsexamen är hon medlem i American Astronomical Society och International Astronomical Union.

Privatliv
Som privatperson är Mink är en ivrig cykelanvändare och har arbetat som ledare för Massachusetts cykelkoalition. 

Mink är transsexuell kvinna och kom ut offentligt 2011 vid 60 års ålder. Hon har efteråt hållit föredrag om sina erfarenheter från övergången. Hon presenterades också i två artiklar erfarenheterna av övergång i en professionell miljö. Hon har därtill varit medarrangör av konferensen Inclusive Astronomy 2015 vid VanDerBilt University.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Jessica Mink's Homepage

Kvinnor
Födda 1951
Levande personer
Personer från Lincoln, Nebraska
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Forskare från Nebraska
I skymningslandet

I skymningslandet är en novell av Astrid Lindgren. Den utspelar sig i en fantasimiljö och räknas som en barnbok eller fantasynovell. Berättelsen publicerades för första gången i novellsamlingen Nils Karlsson Pyssling utgiven av Rabén & Sjögren.

Handling 
I boken får vi möta en pojke, Göran, som är sängbunden på grund av att han har ont i ett ben.  Varje skymning knackar herr Liljonkvast på rutan, och sedan tar han ut pojken på alla möjliga äventyr i Stockholm - men bara under skymningstimmen.  Och inget spelar någon roll i skymningslandet, inte ens ett ben man har så ont i att man inte kan gå på det. Allt är möjligt i skymningslandet. "Det spelar ingen roll, spelar ingen roll i skymningslandet."

Om boken 
Herr Liljonkvast var en fantasikompis till Lindgrens dotter Karin. Hon menade att ingen annan kunde se honom för att han flög iväg och gömde sig bakom tavlorna om någon annan kom in i rummet. Berättelsen om Skymningslandet var från början skriven för radio, men gavs ut i novellsamlingen Nils Karlsson Pyssling, 1949. Några år senare fick Herr Liljonkvast komma tillbaka igen, men den här gången hade han lagt sig till med några mindre trevliga egenskaper; han hade blivit lite mer egotrippad och tjurig och fått en propeller på ryggen. Lindgren döpte nu om honom till Karlsson på taket. 1994 blev berättelsen en bilderbok, vilken illustrerades av Marit Törnqvist.

Berättelsen uppfyller litteraturprofessorn Maria Nikolajevas kriterier för en fantasynovell. Dessa uppfylls bland annat genom att gränsen mellan vår värld och fantasivärlden (här: Skymningslandet) luckras upp under en viss tid (här: skymningen).

Referenser 

Verk av Astrid Lindgren
Böcker utgivna på Rabén & Sjögren
Svenska noveller
Svensk fantasylitteratur
Stockholm i skönlitteratur
Philip Schuyler

Philip John Schuyler, född 20 november 1733 i Albany, New York, död där 18 november 1804, var en amerikansk politiker och general. Han var ledamot av kontinentala kongressen, ledamot av delstaten New Yorks senat och ledamot av USA:s senat från New York.

Han föddes i en förmögen familj av holländskt ursprung. Han var fjärde generationens Schuyler i Nordamerika. Familjen hade ursprungligen varit fattig men lyckats stegvis utöka sitt inflytande och förmögenhet i Nya världen. Han tjänstgjorde i den brittiska armén i Sjuårskrigets nordamerikanska front, French and Indian War. Han gifte sig 1755 med Catherine Van Rensselaer, också hon från en inflytelserik familj. Paret fick elva barn.

Han blev 1775 invald i kontinentala kongressen. I juni samma år utnämndes han till generalmajor i den kontinentala armén. Han förberedde 1777 som general försvaret mot Saratogafälttåget. Han lämnade armén 1779 och var igen ledamot av kontinentala kongressen 1779 och 1780. Han var ledamot av delstaten New Yorks senat 1780-1784, 1786-1790 och 1792-1797. Där förespråkade han godkännandet av USA:s konstitution. Han var ledamot av USA:s senat 1789-1791 och 1797-1798. Han avled 1804 hemma i Albany och hans grav finns på Albany Rural Cemetery i Menands norr om Albany.

Schuyler County, Illinois och Schuyler County, New York fick sina namn efter Philip Schuyler. I Albany restes 1925 skulptören J. Massey Rhinds staty av Schuyler.

Sonen Philip Jeremiah Schuyler var ledamot av USA:s representanthus och dottern Elizabeth Schuyler gifte sig med Alexander Hamilton. Två av Elizabeth och Alexander Hamiltons söner hette Philip. Den äldre av dessa Schuylers dottersöner dödades 1801 i en duell och 1802 döptes paret Hamiltons yngsta barn likaledes till Philip. Även svärsonen Alexander Hamilton dödades 1804 i en duell. Philip Schuylers kusin Hester Schuyler gifte sig med William Colfax som hade tjänstgjort i George Washingtons livvakt. Dessa var vicepresident Schuyler Colfax farföräldrar.

Källor

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från delstaten New York
Amerikanska generaler
Födda 1733
Avlidna 1804
Män
Personer från Albany, New York
Benjamin Hawkins

Benjamin Hawkins, född 15 augusti 1754 i Granville County (numera Warren County), North Carolina, död 6 juni 1816 i Crawford County, Georgia, var en amerikansk politiker. Han var ledamot av kontinentala kongressen 1781-1783 och 1787. Han representerade North Carolina i USA:s senat 1789-1795.

Hawkins studerade vid College of New Jersey (numera Princeton University). Han hade lärt sig franska och i början av amerikanska revolutionskriget avbröt han sina studier på George Washingtons begäran för att arbeta som tolk i generalens stab.

Hawkins förhandlade år 1785 med cherokeser och muskogeeindianer. Hawkins och Samuel Johnston valdes till de två första senatorerna för North Carolina i USA:s senat. Hawkins var i första kongressen en anhängare av Washingtons regering men bytte sedan sida och blev en av Washingtons motståndare. Efter sin tid i senaten arbetade han som indianagent.

Hawkins County i Tennessee har fått sitt namn efter Benjamin Hawkins.

Externa länkar
Benjamin Hawkins - a North Georgia Notable - biografi på ngeorgia.com
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens hemsida
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från Warren County, North Carolina
Födda 1754
Avlidna 1816
Män
Alumner från Princeton University
Samuel Johnston

Samuel Johnston, född 15 december 1733 i Dundee, Skottland, död 17 augusti 1816 i Chowan County, North Carolina, var en amerikansk politiker. Han var ledamot av kontinentala kongressen, guvernör i North Carolina och en av de första ledamöterna av USA:s senat.

Han kom 1736 till Onslow County, North Carolina, från Skottland. Han var en plantageägare och advokat i Edenton, Chowan County. Han representerade North Carolina i kontinentala kongressen 1780 och 1781.

Johnston var guvernör 1787-1789. Han var ordförande på 1788 års konvent där man röstade om huruvida North Carolina skulle godta USA:s konstitution. Konventet röstade nej trots Johnstons starka stöd för konstitutionen. Konstitutionen godkändes i ett nytt konvent året därpå, där guvernör Johnston igen var ordförande.

Tillsammans med Benjamin Hawkins var han en av de två första senatorerna från North Carolina. Han var ledamot av USA:s senat i den första och i den andra kongressen 1789-1793.

Källor

Externa länkar

Eads Home Ministries: Samuel Johnston ett citat av Samuel Johnston på Eads Home Ministries hemsida
Political Graveyard

Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Ledamöter av kontinentalkongressen
Guvernörer i North Carolina
Födda 1733
Avlidna 1816
Män
William Maclay

William Maclay, född 20 juli 1737 i New Garden, Chester County, Pennsylvania, död 16 april 1804 i Harrisburg, var en amerikansk politiker. Han var ledamot av USA:s kongress i den första kongressen. Han representerade Pennsylvania i USA:s senat från 4 mars 1789 till 3 mars 1791.

Maclay studerade juridik och inledde 1760 sin karriär som advokat. Familjen Penn anställde sedan honom som lantmätare. Han deltog i amerikanska revolutionskriget.

Maclay och Robert Morris valdes till de två första senatorerna för Pennsylvania. Det avgjordes genom lottning att Maclay fick en tvåårig mandatperiod och Morris en sexårig.

Maclays grav finns på Old Paxtang Church Cemetery i Harrisburg. Hans bror Samuel Maclay var senator 1803–1809.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från Pennsylvania
Födda 1737
Avlidna 1804
Män
Theodore Foster

Theodore Foster, född 29 april 1752 i Brookfield i Massachusetts, död 13 januari 1828 i Providence i Rhode Island, var en amerikansk politiker (federalist). Han representerade delstaten Rhode Island i USA:s senat 1790–1803. Han var bror till Dwight Foster som var senator för Massachusetts 1800–1803.

Foster utexaminerades 1770 från Rhode Island College (numera Brown University). Han studerade sedan juridik och inledde 1771 sin karriär som advokat i Providence.

Foster och Joseph Stanton Jr. valdes till de två första senatorerna för Rhode Island i den första  amerikanska kongressen. Foster omvaldes sedan två gånger. Han efterträddes 1803 som senator av Samuel J. Potter.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Alumner från Brown University
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Brookfield, Massachusetts
Födda 1752
Avlidna 1828
Män
Joseph Stanton Jr.

Joseph Stanton, Jr., född 19 juli 1739 i Charlestown, Rhode Island, död 1807 i Charlestown, Rhode Island, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Rhode Island i båda kamrarna av USA:s kongress, först i senaten 1790-1793 och sedan i representanthuset 1801-1807.

Stanton deltog i amerikanska revolutionskriget. Han var delegat till Rhode Islands konstitutionskonvent år 1790. Han och Theodore Foster tillträdde 1790 som de två första senatorerna för Rhode Island. Stanton representerade Rhode Island i senaten i den första och i den andra kongressen. Han efterträddes 1793 som senator av William Bradford.

Stanton var sedan ledamot av representanthuset i den sjunde, åttonde och nionde kongressen (1801-1807). Han efterträddes i mars 1807 som kongressledamot av Isaac Wilbour. Han avled senare samma år i hemstaden Charlestown.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s representanthus från Rhode Island
Födda 1739
Avlidna 1807
Män
Pierce Butler (grundlagsfader)

Pierce Butler, född 11 juli 1744 i grevskapet Carlow, död 15 februari 1822 i Philadelphia, var en amerikansk politiker.

Butler föddes på Irland och kom till Amerika 1758 i egenskap av brittisk officer. Han representerade South Carolina i konfederationens kongress 1787 och i senaten 1789–1796 och 1802–1804.

Källor

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s senat från South Carolina
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Födda 1744
Avlidna 1822
Män
Personer från Carlow (grevskap)
Ralph Izard

Ralph Izard, född 1741 eller 1742 nära Charleston, South Carolina, död 30 maj 1804 nära Charleston, var en amerikansk politiker.

Båda föräldrarna dog när Izard var liten. Han tillbringade en stor del av sin barndom och ungdom i England där han också studerade. Han återvände 1764 till Nordamerika. Han gifte sig tre år senare med Alice DeLancey. Paret fick tretton barn.

Han bodde i Europa under 1770-talet och återvände 1780 till USA. Han var ledamot av kontinentala kongressen 1782-1783. Izard tillträdde som senator för South Carolina i den första kongressen. Han var ledamot av USA:s senat 1789-1795. Izard var president pro tempore i senaten från maj till november 1794. Han var en av grundarna av College of Charleston, den äldsta högskolan i South Carolina.

Izards grav finns på Saint James Goose Creek Episcopal Churchyard i Charleston.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens hemsida
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från South Carolina
Avlidna 1804
Män
Födda 1740-talet
William Grayson

William Grayson, född omkring 1740, död 12 mars 1790 i Dumfries, Virginia, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Virginia i USA:s senat från 1789 fram till sin död.

Grayson studerade vid College of Philadelphia (numera University of Pennsylvania). Han fortsatte sedan studierna vid Oxfords universitet och studerade därefter juridik i London. Han var George Washingtons adjutant (aide-de-camp) under amerikanska revolutionskriget och befordrades 1777 till överste.

Grayson var ledamot av kontinentala kongressen 1785-1787. Vid ratificeringskonventet 1788 var han en av motståndarna till att Virginia ratificerade USA:s konstitution. Han var sedan senator i USA:s första kongress och avled 1790 i ämbetet.

Externa länkar

Political Graveyard

Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Män
Avlidna 1790
Födda 1740
Alumner från University of Pennsylvania
Alumner från Oxfords universitet
John Walker (politiker)

John Walker, född 13 februari 1744 i Albemarle County, Virginia, död 2 december 1809 i Orange County, Virginia, var en amerikansk politiker.  Han representerade delstaten Virginia i USA:s senat i USA:s första kongress från mars till november 1790.

Walker utexaminerades 1764 från The College of William & Mary. Han var sedan verksam som plantageägare i Albemarle County. Han deltog som överste i amerikanska revolutionskriget. Han var 1780 ledamot av kontinentala kongressen.

Senator William Grayson avled 1790 i ämbetet och Walker blev utnämnd till senaten. Han kandiderade inte till att få sitta kvar i senaten fram till slutet av Graysons mandatperiod. Han efterträddes som senator av James Monroe.

Walker gravsattes på familjekyrkogården nära Cismont i Albemarle County.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från Albemarle County
Födda 1744
Avlidna 1809
Män
Alumner från College of William & Mary
Richard Henry Lee

Richard Henry Lee, född 20 januari 1732, död 19 juni 1794, var en amerikansk politiker, ledamot i den första amerikanska kongressen. Han var son till Thomas Lee och bror till William och Arthur Lee.

Lee uppfostrades i England och återvände 1752 till Virginia. 1757 blev han vald till medlem av Virginias representantförsamling (house of burgesses) och gjorde sig där bemärkt bland annat genom ett förslag om förbud mot införsel av slavar och genom livlig opposition mot engelska parlamentets anspråk på beskattningsrätt över kolonierna. Han var en av de första som framkastade tanken på så kallade korrespondenskommittéer (1768) för enhetligt uppträdande av alla de nordamerikanska kolonierna och 1773 blev han medlem av den då inrättade korrespondenskommittén i Virginia. 

Lee blev 1774 en av Virginias delegerade vid den "kontinentala kongressen" i Philadelphia, verkade flitigt i dess många utskott och författade två av dess märkligaste aktstycken, adressen till Brittiska Amerikas befolkning (1774) och adressen till Storbritanniens folk (1775). I ett vältaligt anförande väckte han å Virginias vägnar, 7 juni 1776, det berömda förslaget till kongressresolution, "att dessa förenade kolonier är och bör vara fria och oberoende stater, fritagna från all underdånighet under brittiska kronan, och att all politisk förbindelse mellan dem och staten Storbritannien är och bör vara alldeles upplöst", ett förslag, som direkt ledde till oavhängighetsförklaringen av 4 juli samma år. 

Lee verkade 1780-84 i Virginias folkrepresentation, var 1784-86 president i kontinentala kongressen, motarbetade Philadelphiakonventets förslag till förbundsförfattning, vars federalistiska bestämmelser han fruktade skulle leda till despotisk centralisation, men valdes efter den nya författningens antagande 1789 till senator för Virginia, därvid besegrande Madison. I senaten genomdrev han till skydd för de särskilda staternas självstyrelse det 10:e amendemanget till unionsförfattningen (som åt staterna förbehåller de rättigheter författningen ej förvägrat dem eller delegerat till Förenta staterna). Trots sin motvilja mot federalismen blev Lee dock en varm anhängare av George Washingtons förvaltning och särskilt av hans utrikespolitik. 1792 drog han sig tillbaka till privatlivet. Hans sonson med samma namn (1794-1865) utgav 1825 Memoir of the life of Richard Henry Lee and his correspondence i två band; hans Letters utgavs 1910 av J.C. Ballard.

Källor

Noter

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Födda 1732
Avlidna 1794
Män
Laguna Beach: The Real Orange County

Laguna Beach: The Real Orange County är ett reality-program och handlar om ungdomar från Orange County som är ett av USA:s mest välbärgade områden. Serien har en berättare under varje säsong, en tjej som går i sista året på High School (Laguna Beach High). Seriens andra medverkande är de som kretsar runt den personen som står i fokus.

Historia 
Lauren Conrad, även kallad LC är seriens huvudperson under första säsongen. Under andra säsongen heter berättaren Kristin Cavallari och i den tredje och sista säsongen är det Tessa Keller som står i fokus.

Man visste att TV-kanalen FOX visade den populära ungdomsdramat OC. Då förhöjde MTVs producenter serien med att starta en realityserie baserad på OC, då lade de också till "The Real Orange County" för att serien skulle förknippas med OC. Det första avsnittet visades i USA den 28 september 2004.

Läggs ner 
MTV:s Reality Blog informerade att Laguna Beach läggs ner efter tredje säsongen. Istället kommer de filma en ny serie med Lauren "LC" Conrad från säsong 1 & 2, "The Hills". Men Laguna Beach kommer leva vidare när man kör om alla säsongerna igen. Sista avsnittet av Laguna Beach sändes 15 november 2006 i USA.

Kritik 
Serien har givit staden Laguna Beach ett rykte om att vara fullt av rika, ytliga och bortskämda människor. En webbsida har rapporterat att inte alla medverkande i serien lever i herrgårdar, utan i vanliga medelklasshus. Men det var sagt att MTV bara ville visa överklassen för att fastställa Laguna Beach som ett rikt samhälle. Sidan har också sagt att inte alla tonåringar i Laguna Beach äger designerprylar eller kör dyra bilar.

Det har varit mycket debatt över hur verklig serien egentligen är, eftersom det har kommit fram att producenterna manipulerar scenerna och bara filmar det de vill filma.

Deltagare 
Bland de deltagare som uppnått mer eller mindre berömmelse genom serien finns Heidi Montag.

Reality-program
Amerikanska TV-program
TV-seriestarter 2004
TV-serieavslutningar 2006
Engelskspråkiga TV-serier
Amerikanska dramaserier
Flexografi

Flexografi, flexotryck, är en tryckmetod, en form av rotationshögtryck med en flexibel gummi- eller plastkliché. Färgen som används i flexotryck är tunnflytande och ofta flyktig vilket innebär att man måste se till att färgen överförs från färgkistan till papperet innan den hinner torka. Man använder sig därför av en så kallad färgformvals (aniloxvals) som är graverad med celler som överför färgen till tryckformen. Denna roterar antingen direkt i ett färgbad, eller också har man ytterligare en så kallad doppvals. Färgformvalsen skrapas med en rakel, liknande det som sker i djuptryck mot tryckcylindern. Tekniken är direkttryckande vilket innebär att trycket avsätts direkt från plåtcylindern till pappret (materialet). Motivet på plåten är alltså spegelvänt, precis som vid övrigt högtryck.

Tekniken medger tryck på material som cellofan, plast och metallfolie. Därför har metoden blivit naturlig att använda inom till exempel livsmedelsindustrin. Produkter som vanligen trycks i flexografi är tapeter, etiketter, matförpackningar samt wellpapp.

De flesta flexopressar har utrustning för efterbehandling direkt i pressen (som stansning eller laminering).

Termen flexografi infördes 1952. Tidigare kallades tekniken anilintryck. Det är en slags mekaniserad gummistämpel-tryck. Ursprungligen brottades man med kvalitetsproblem och svårigheter att återge detaljer i trycket. Metoderna och maskinerna har dock förfinats genom åren.

Exempel på flexografiprodukter
Flyttkartonger
Mjölkpaket
Plastpåsar
Bärkassar
Tapeter
Blompapper
Kondomer
Wellpapp

Källor
Nebulosa.se

Tryckteknik