kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elisabeth Nilsson

Marie Elisabeth Nilsson, född 30 september 1953 i Töre församling, är en svensk ämbetsman och företagsledare. Hon var landshövding i Östergötlands län 2010–2018.

Nilsson är uppvuxen utanför Kalix och gick naturvetenskaplig linje på gymnasiet där. Hon är utbildad bergsingenjör (civilingenjör i geoteknologi 1976) vid dåvarande Luleå tekniska högskola och har gjort karriär vid stålföretaget SSAB där hon har arbetat vid SSAB Tunnplåt i Luleå, varit VD för SSAB Merox, och produktionschef med ansvar för Metallurgi-enheten vid SSAB Oxelösund där hon också ingick i företagsledningen. 

Nilsson utsågs 2005 till VD för Jernkontoret. Hon utsågs den 11 mars 2010 av regeringen till landshövding i Östergötlands län med förordnande från den 7 juni 2010. I egenskap av landshövding var hon ordförande för Övralidsstiftelsen, Tåkernfonden, Risbergska donationsfonden och Linköpings slotts- och domkyrkomuseum. Hon avgick som landshövding den 31 augusti 2018. Hon var särskild utredare för utredningen Näringslivets roll inom totalförsvaret samt försörjningstrygghet i fråga om försvarsmateriel. 

Hon har varit ledamot av styrelserna för Sjöfartsverket, Sveaskog, Outokumpu  och Euromaint, samt ledamot i Globaliseringsrådet.

Nilsson var  ordförande för Göta kanalbolag 2011-2020. Hon är ledamot i styrelserna för Boliden, EKN, Tekniska  museet och 2014–2020 ledamot av Skandias fullmäktige. Hon valdes 2018 till ordförande för Allmänna försvarsföreningen. Fr.o.m. 1 juli 2019 är hon styrelseordförande för Stiftelsen för kunskaps- och kompetensutveckling, KK-stiftelsen. Hon är sedan 2018 ordförande för forsknings- och innovationsprogrammet Triple F, Fossile Free  Freight. Hon utsågs till ordförande from 1 januari 2020 för Scandinavian Japan Sasakawa foundation. Hon är från 1 januari ordförande för Vadstena-akademien. Hon är sedan februari 2020 ordförande för föreningen Sörmlandsleden.

Nilsson var ordförande för IVA-projektet Vägval för klimatet, vilket avslutades i februari 2020.

Nilsson är ledamot i direktionen för Hanaholmen, som är ett kulturcentrum för Sverige och Finland. Hon är ledamot i styrelsen för  samarbetsfonden Sverige- Estland.
Elisabeth Nilsson är gift med Arne Andersson. Bostaden finns i Nyköping.

Utmärkelser 
  H. M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM12mserafb, 2020) för framstående insatser inom svenskt organisations- och näringsliv
  Linköpings universitets förtjänstmedalj i guld (LiUGM, 2018)
 Ledamot av Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien (LIVA, 2007)
 Teknologie hedersdoktor vid Luleå tekniska universitet (Tekn. Dr. h.c., 2016)
 Jernkontorets stora guldmedalj
 Priset Stålbjörnen ur Stiftelsen Björn Wahlströms fond
 Anisbrödet av Norrbottensakademien

Källor

Landshövdingar i Östergötlands län
Svenska bergsingenjörer
Alumner från Luleå tekniska universitet
Hedersledamöter vid Östgöta nation i Uppsala
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Personer från Töre socken
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Hedersdoktorer vid Luleå tekniska universitet
Hedersledamöter vid Östgöta nation i Lund
Jesse Franklin

Jesse Franklin, född 24 mars 1760 i Orange County i Virginia, död 31 augusti 1823 i Surry County i North Carolina, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten North Carolina i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1795–1797 och sedan i senaten 1799–1805 samt 1807–1813. Han var guvernör i North Carolina 1820–1821.

Franklin deltog som major i amerikanska revolutionskriget. Han var verksam som jordbrukare i North Carolina. Han återvände till delstatspolitiken i North Carolina efter en mandatperiod i USA:s representanthus. Han efterträdde sedan 1799 Alexander Martin i USA:s senat. Han var president pro tempore of the United States Senate, tillförordnad talman i senaten, från mars till november 1804. Han efterträddes 1805 som senator av James Turner. Franklin tillträdde sedan 1807 på nytt som senator. Han efterträddes 1813 av David Stone.

Franklin efterträdde 1820 John Branch som guvernör i North Carolina. Han efterträddes 1821 av Gabriel Holmes.

Källor

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från North Carolina
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Guvernörer i North Carolina
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Orange County, Virginia
Födda 1760
Avlidna 1823
Män
Timothy Bloodworth

Timothy Bloodworth, född 1736 i New Hanover Precinct (nuvarande New Hanover County), North Carolina, död 24 augusti 1814 i Wilmington, North Carolina, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten North Carolina i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1790-1791 och sedan i senaten 1795-1801.

Bloodworth tillverkade musköter och bajonetter för kontinentala armén under amerikanska revolutionskriget. Han var 1786 ledamot av kontinentala kongressen. Han var motståndare till ratificeringen av USA:s konstitution.

Bloodworth var kongressledamot i den första amerikanska kongressen. Han kandiderade utan framgång till omval. Han efterträdde 1795 Benjamin Hawkins som senator för North Carolina. Han efterträddes 1801 av David Stone.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
North Carolina History Project
Political Graveyard

Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av den första amerikanska kongressen
Ledamöter av USA:s representanthus från North Carolina
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från New Hanover County
Födda 1736
Avlidna 1814
Män
J. Melville Broughton

Joseph Melville Broughton, född 17 november 1888 i Raleigh, North Carolina, död 6 mars 1949 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i North Carolina 1941–1945. Han representerade North Carolina i USA:s senat från 1948 fram till sin död.

Broughton utexaminerades 1910 från Wake Forest College (numera Wake Forest University). Han studerade sedan juridik vid Harvard Law School och inledde 1914 sin karriär som advokat i Raleigh. Han var ledamot av delstatens senat 1927–1929.

Broughton efterträdde 1941 Clyde R. Hoey som guvernör i North Carolina och efterträddes 1945 av R. Gregg Cherry.  Broughton fyllnadsvaldes 1948 till USA:s senat. Han vann samtidigt valet som gällde den åtföljande sexåriga mandatperioden. Han avled dock redan i mars 1949 och efterträddes av Frank Porter Graham. Broughton gravsattes på begravningsplatsen Montlawn Memorial Park i Raleigh.

Noter

Externa länkar

North Carolina History Project

Födda 1888
Avlidna 1949
Guvernörer i North Carolina
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Personer från Raleigh, North Carolina
Män
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Wake Forest University
Musikpsykologi

Musikpsykologi är en disciplin inom musikvetenskapen som studerar upplevelse och beteende i samband med musik.

Musikpsykologin började växa fram i slutet av 1800-talet i samband med psykologins utveckling. En stor del av musikpsykologin behandlar komponenter i musik, såsom tonhöjd, klangfärg, rytm och melodi. Kärnan i musikpsykologin är emellertid studiet av skapande, utförande och upplevelse. Forskning om musikutförande innefattar förutom registreringar av musikutföranden också studier av planering och utvärdering av utföranden liksom av psykologiska och sociala faktorer som kan påverka musikutförande, tex. rampfeber.

Externa länkar
http://oldwww.cs.umu.se/tdb/kurser/TDBC12/HT-96/LABBAR/Fredrik_Mathias/
http://www.ne.se/school/lang/musikpsykologi

Musikvetenskap
Frank Porter Graham

Frank Porter Graham, född 14 oktober 1886 i Fayetteville, North Carolina, död 16 februari 1972 i Chapel Hill, North Carolina, var en amerikansk demokratisk politiker och professor. Han representerade delstaten North Carolina i USA:s senat 1949–1950.

Biografi
Graham utexaminerades 1909 från University of North Carolina at Chapel Hill. Han avlade sedan juristexamen vid samma universitet och fick 1913 sitt advokattillstånd. Han studerade vidare vid Columbia University och tjänstgjorde som professor i historia vid University of North Carolina at Chapel Hill 1915–1930. Han tillträdde 1930 som universitetets rektor och tjänstgjorde 1932–1949 som rektor för delstatens universitetssystem.

Senator J. Melville Broughton avled 1949 i ämbetet och guvernör W. Kerr Scott utnämnde Graham till senaten fram till fyllnadsvalet följande år. Demokraternas primärval inför fyllnadsvalet 1950 blev en jämn kamp. Graham fick 49 procent av rösterna i första omgången. Willis Smith fick 41 procent och Robert Rice Reynolds 10 procent av rösterna. Det krävdes en andra omgång i och med att Graham inte hade fått enkel majoritet. Demokraterna i North Carolina ändrade senare reglerna så att 40 procent i första omgången räcker för den kandidaten som har fått flest röster men år 1950 gällde enkel majoritet. Graham profilerade sig som en liberal demokrat och han ansågs främja slutet på rassegregeringen åtminstone på sikt. Motståndaren Smith lät bli att hålla rasistiska valtal men hans anhängare distribuerade inofficiella pamfletter där rasistiska hotbilder förekom. En av Smiths kampanjmedarbetare var Jesse Helms, som senare blev republikansk senator. Tack vare de rasistiska supportrarna lyckades Smith vända trenden och vann primärvalet med 52 procent mot 48 procent för Graham.

Graham var presbyterian. Han gravsattes på Old Chapel Hill Cemetery i Chapel Hill.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1886
Avlidna 1972
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska professorer
Män
Personer från Fayetteville, North Carolina
Alumner från Columbia University
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Jonas Gudni Saevarsson

Jonas Gudni Saevarsson (Jónas Guðni Sævarsson), född 28 november 1983 i Keflavík, är en isländsk fotbollsspelare som för närvarande spelar i KR Reykjavík. 

Saevarsson inledde sin karriär i IB Keflavík. Han gick 2008 till KR Reykjavík och debuterade kort därefter i Islands landslag. 2009 gick han vidare till allsvenska Halmstads BK. Saevarsson gjorde seriedebut den 27 juli 2009 mot Malmö FF. Under sin första säsong i Halmstad spelade Saevarsson 21 matcher och gjorde ett mål. 

Sedan sommaren 2012 spelar Saevarsson åter i isländska KR Reykjavík efter att ha kommit överens med Halmstads BK om att bryta sitt kontrakt, bland annat på grund av brist på speltid under säsongen 2012.

Källor 
Profil på hbk.se
Jonas Gudni Saevarsson på elitefootball

HBK 100 år: Jonas Gudni Saevarsson

Noter

Isländska fotbollsspelare
Isländska landslagsspelare i fotboll
Spelare i KR Reykjavík
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Personer från Keflavik
Födda 1983
Levande personer
Män
A6 Fäktning

A6 Fäktning, eller A6 Skytte- och Idrottsförening som föreningen officiellt heter, är en av Jönköpings äldsta idrottsföreningar. Föreningen bildades 1907 som Kungl. Smålands artilleriregementes Idrottsförening. Den inledande paragrafen i 1912-års stadgar lyder:Enligt stadgarna bedrev föreningen verksamhet inom ett brett fält av gymnastik- och idrottsgrenar: ridning, fäktning, gymnastik (fria lekar), övningsskjutning, allmän idrott, brottning, atletik och bollspel, simning och annan vattenidrott, skidlöpning, körning eller åkning efter häst, skridskoåkning och skridskosegling.

Goda idrottare har genom åren framgångsrikt fört regementets färger. Den moderna femkampen, som består av grenarna löpning, ridning, simning, skytte och fäktning, kom till föreningen 1913 och blev populär på 1940-talet då den moderna femkampen slog igenom på allvar, med en bronsmedalj av Gösta Gärdin vid OS 1948 i London. Föreningen hade fram till 1940-talet sin tyngdpunkt i ridning, med stora framgångar internationellt, till exempel med en bronsmedalj vid OS 1928 i Antwerpen.

Under mer än 25 år var femkampen den dominerande grenen i idrottsföreningen, även om föreningen utövade grenarna skytte, motorsport, brottning och orientering. Framgången lät inte heller vänta på sig; ett flertal SM-tecken, flera OS-medaljer, med guldmedaljen i OS 1968 i Mexiko för Björn Ferm som höjdpunkt.

Under åren har föreningen även arrangerat flera stora tävlingar som till exempel SM 1953 och 1955, samt VM 1967 och 1978 i modern femkamp. Framgångsrika tränare och fäktmästare som Rolf Edling och Béla Rerrich har fungerat som instruktörer vid elitträningsläger på internationell nivå.

När regementet A6 lades ned 1985 försvann det mesta av verksamheten i idrottsföreningen. Fäktningssektionen överlevde dock, bland annat genom Johan Bergdahl som framgångsrik svensk fäktare. Även hans dotter Johanna Bergdahl har rönt stora framgångar både nationellt och internationellt, och ingick i Sveriges Olympiska Kommittés satsning för OS 2012 i London och OS 2016.

Klubben har cirka 120 medlemmar varav 70 är aktiva fäktare. Föreningen benämns oftast A6 Fäktning och har sin fäktsal på Bäckadalsgymnasiet (Hus 1) i Jönköping.

Externa länkar
klubbens webbplats

Upplösta brottningsklubbar i Sverige
Fäktningsklubbar i Sverige
Upplösta motorklubbar i Sverige
Upplösta orienteringsklubbar i Sverige
Upplösta ridklubbar i Sverige
Upplösta skytteföreningar i Sverige
Sportklubbar i Jönköpings kommun
Sportklubbar bildade 1907
The Box

The Box är en amerikansk psykologisk science fiction- och thrillerfilm från 2009 av Richard Kelly, mest känd för filmen Donnie Darko (2001). Huvudrollerna spelas av Cameron Diaz och James Marsden. Filmen hade biopremiär i Sverige den 6 november 2009 och släpptes på DVD och blu-ray den 17 mars Filmåret 2010 i Sverige. Filmen är baserad på novellen Button, Button av Richard Matheson. Filmen är tillåten från 15 år.

Tagline 
You are the experiment

Handling 
Norma (Cameron Diaz) och Arthur Lewis (James Marsden) lever ett normalt liv, men när ett paket lämnas vid deras dörr en tidig morgon förändras allt. De öppnar paketet och i det finns en låda, en nyckel och en lapp. Lådan har en knapp på toppen inuti en kupa och man öppnar kupan med hjälp av nyckeln. På lappen står det ett meddelande att Arlington Steward (Frank Langella) kommer på besök klockan 17:00 samma dag. När Arlington Steward sedan kommer så får de reda på att om de väljer att trycka på knappen på lådan så kommer de få en miljon dollar men också att en människa de inte känner kommer dö. De har tills klockan 17:00 nästa dag att bestämma sig.

Rollista (i urval) 
 Cameron Diaz - Norma Lewis
 James Marsden - Arthur Lewis
 Frank Langella - Arlington Steward
 Gillian Jacobs - Dana/Sarah Matthews
 Deborah Rush - Clymene Steward
 Sam Oz Stone - Walter Lewis
 Ryan Woodle - Jeffrey Carnes
 James Rebhorn - Norm Cahill
 Holmes Osborne - Dick Burns
 Celia Weston - Lana Burns
 Andrew Levitas - Black Ops Carson
 John Magaro - Charles
 Bill Thorpe - NASA administratör
 Alissa Maurice - Suzanne Weller
 Sal Lizard - Tomten

Externa länkar 
 
 

Amerikanska filmer 2009
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska science fiction-filmer
1970-talet på film
Virginia på film
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Richard Kelly
Engelskspråkiga filmer
Henry Carton de Wiart

Henri Carton de Wiart, född 31 januari 1869 i Bryssel, död 6 maj 1951, var en belgisk politiker.

Carton de Wiart blev juris doktor efter studier i Bryssel och Paris, var därefter praktiserande advokat i Bryssel och blev 1896 en av denna stads representanter i deputeradekammaren, där han länge var en bland det klerikala partiets ledande män. Han var 1912-1918 justitieminister i Charles de Broquevilles ministär och 20 november 1920-16 december 1921 premiärminister och inrikesminister i spetsen för en koalitionsministär bestående av klerikaler, liberaler och socialister.

Carton de Wiart var belgisk delegat vid Nationernas förbund från 1928 till 1935, och socialminister 1932 till 1934. Efter den tyska invasionen av Belgien i maj 1940 följde han den belgiska regeringen i exil till London. Han ingick återigen i regeringen som justitieminister en kort period 1950.

Bland Carton de Wiarts skrifter kan nämnas La lutte contre l'alcoolisme en Belgique (1898), Les mesures protectrices de la petite propriété (1899), den historiska romanen La cité ardente (1907), La Belgique en terre d’asile (1915) och The way of honour (1918).

Källor 

Belgiens regeringschefer
Belgiska kristdemokrater
Belgiska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1869
Avlidna 1951
Män
Personer från Bryssel
Långholmens klippbad

Långholmens klippbad är ett strandbad på ön Långholmen i Stockholm. Badet ligger på Långholmens nordöstra sida vid Lusudden och kallas även Lusuddens klippbad.
 

I samband med att östra Långholmen skulle göras till folkpark i början på 1900-talet anlades ett strandbad på öns norra sida vid Lusudden. I juli 1916 skrev Stockholms-Tidningen en artikel om nedskräpning i parken, men artikeln handlade egentligen om ett polisingripande mot några unga män som hade badat nakna.  De hade även gått nakna omkring i parken och uppträtt opassande och förargat damer som var på utflykt i det gröna. Följden blev att tillkallad polis förbjöd allt friluftsbad på stranden. En annan följd blev även att man 1917 skapade två badplatser, strängt uppdelat på dambad (med barn) och herrbad. Dambadet fanns vid Lusudden och herrbadet på klipporna lite längre västerut. Man införde även krav på baddräkt. 

När Riddarfjärdens vatten på 1930-talet försämrades så mycket att det blev ohälsosamt att bada stängdes Långholmens badplatser. Först 1975 årertinvigdes klippbadet (för både damer och herrar) och nedanför Stora Henriksvik anlades på 1980-talet Långholmsbadet.

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar

Badplatser i Stockholms län
Långholmen
John Pool

John Pool, född 16 juni 1826 i Pasquotank County, North Carolina, död 16 augusti 1884 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten North Carolina i USA:s senat 1868–1873.

Pool studerade vid University of North Carolina at Chapel Hill. Han inledde 1847 sin karriär som advokat i Elizabeth City. Han gick med i Whigpartiet. Pool förlorade guvernörsvalet i North Carolina 1860 mot John Willis Ellis. Pool kandiderade i det valet för Opposition Party som främst bestod av tidigare whigs. Han bytte sedan parti till Republikanska partiet.

North Carolina fick 1868 representation i USA:s kongress för första gången efter amerikanska inbördeskriget. Republikanerna Pool och Joseph Carter Abbott tillträdde som ledamöter av USA:s senat. Senator Pool stödde William Woods Holdens försök att kväsa Ku Klux Klan i North Carolina. Pool efterträddes 1873 som senator av Augustus Summerfield Merrimon.

Efter sin tid i senaten arbetade Pool som advokat i Washington, D.C. Han avled 1884 och gravsattes på Oak Hill Cemetery i Washington, D.C.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
North Carolina History Project
Political Graveyard

Födda 1826
Avlidna 1884
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Män
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Superbike-VM 2005

Superbike-VM 2005 kördes över 12 omgångar och 24 heat. Mästerskapet vanns av Troy Corser, Australien på en Suzuki GSX-R 1000 för Suzukis inofficiella fabriksteam. Tvåa blev Corsers landsman Chris Vermeulen på en Ten Kate Honda Fireblade och trea Noriyuki Haga, Japan på en Yamaha YZF-R1.

Delsegrare

Slutställning

Superbike-VM-säsonger
Motorsportevenemang 2005
Elizabeth City

Elizabeth City är en stad i den amerikanska delstaten North Carolina med en yta av 24,7 km² och en folkmängd, som uppgår till 17 188 invånare (2000). Elizabeth City är beläget dels i Pasquotank County, dels i Camden County. Staden är administrativ huvudort i Pasquotank County.

Externa länkar 

Officiell webbplats

Orter i North Carolina
Camden County, North Carolina
Pasquotank County
Hans Ingvar Roth

Hans Ingvar Roth, född 31 december 1958 i Stockholm, är en svensk professor i mänskliga rättigheter vid Stockholms universitet.  

Roth är den första professorn i mänskliga rättigheter med tvärvetenskaplig inriktning i Sverige. Tidigare arbetade han som forskare vid Centrum för Multietniskt forskning vid Uppsala universitet nu Hugo Valentin institutet. Roth har också arbetat som professor i pedagogik vid Stockholms universitet. Roth är aktiv i samhällsdebatten och har drivit en linje som inkluderar möjlighet till fredlig och framgångsrik samexistens av olika kulturer.

Hans Ingvar Roth har avlagt examen Masters of Letters i filosofi vid Pembroke College, Oxford University genom Overseas Research Scholarship (ORS) och blev teologie doktor i etik vid Lunds universitet 2001 med doktorsavhandlingen Den särskiljande politiken som analyserar den etiska problematiken kring positiv särbehandling och minoritetsrättigheter utifrån ett internationellt jämförande perspektiv. Roth har också skrivit flera böcker om det mångkulturella samhället bland annat boken Mångfaldens gränser som introducerade den amerikanska mångkulturalism-debatten i svenskdebatt och monografin Mångkulturalismens utmaningar. Roth har även arbetat praktiskt med minoritets- och diskrimineringsfrågor bland annat som ämnessakkunnig vid Justitiedepartementet och som Human Rights Officer i Bosnien. Roth deltog under hösten 2003 i US International Visitor's Leadership Program (IVLP). 2016 kom hans biografi över den kinesiske filosofen och människorättsexperten Peng Chun Chang och i amerikansk utgåva 2018  "P.C. Chang and the Universal Declaration of Human Rights" (Penn Press). Hans Ingvar Roth är kulturskribent i Svenska Dagbladet med över 100 understreckare.

Bibliografi 
 Conceptions of Knowledge and Scepticism (Oxford University 1992)
Mångfaldens gränser (Dialogos 1996, 2010)
 The multicultural park (Liber/Skolverket 1999)
 Identitet och pluralism (Linköping University Press 2003)
 Särbehandlingens dimensioner (Carlssons förlag 2004)
 Mångkulturalismens utmaningar (Studentlitteratur 2005)
 Vad är mänskliga rättigheter? (Natur & Kultur 2007)
 Diskriminering (SNS 2008)
 Är religion en mänsklig rättighet? (Norstedts 2012)
 Tolerance and Cultural Diversity Discourses and Practices in Sweden förf. Hans Ingvar Roth, Fredrik Hertzberg, Ulf Mörkenstam and Andreas Gottardis (Accept Pluralism 2013)
 När Konfucius kom till FN - Om Peng Chun Chang och FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna (Dialogos förlag 2016)
P.C.Chang and the Universal Declaration of Human Rights (University of Pennsylvania Press 2018)
Mänskliga rättigheter - kamp i motvind (Världspolitikens dagsfrågor 2020:10).
Diskriminering - utökad och reviderad upplaga. (Studentlitteratur 2021)

Externa länkar 
 Hans Ingvar Roths webbplats
 Understreckare SVD: Ny bok om skapare av FN:s mänskliga rättigheter av Ove Bring    

Män
Födda 1958
Levande personer
Svenska professorer i pedagogik
Personer från Stockholm