kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wylie-translitterering

Wylie-translitterering är en metod för att translitterera tibetansk skrift med bokstäverna i det latinska skriftsystemet. Metoden har fått namn efter Turrell V. Wylie, som utvecklade systemet 1959. Efter det har Wylie-systemet varit standardtranslitterering för tibetanska i USA. Systemet fungerar i båda riktningarna, det vill säga det är möjligt att på en entydigt sätt gå från tibetansk skrift till Wylie-translitterering och tillbaka.

Tibetansk skrift är av indiskt ursprung och baserat på 800-talets uttal. Wyllie-translitterering återger inte dagens uttal av det tibetanska språket.  För detta ändamål har man utvecklat tibetansk pinyin (TP), som är officiellt system  i Folkrepubliken Kina för återgivning av tibetanska persinnamn och geografiska namn med det latinska alfabetet.

Konsonanter 

Enligt Wylie-translittereringen representeras de tibetanska konsonanterna på detta sätt: 

Den sista bokstaven i det tibetanska alfabetet, "nollkonsonanten" ཨ, translittereras inte, i och med att den bara uppträder i vokalinitiala ställningar, och därmed kan rekonstrueras.

Vokaler 

De fyra vokaltecknen representeras på detta sätt:

Om en stavelse inte har vokaltecken tilläggs bokstaven a för att visa den inherenta vokalen a, exempel: ཨ་ blir a (་ motsvarar mellanslag, alltså "slut på ordet").

Stora bokstäver 
I tidigare translittereringssystem för tibetanska användes ofta stora bokstäver för att visa vad som är rotbokstav. Med dessa rotbokstäver var det möjligt att slå upp ord i ordböcker. Metoden var dock inte konsekvent och därför införde Wylie en praxis att skriva den första bokstaven i ett ord med stor bokstav.

Källor

Externa länkar 
 Staatsbibliothek Berlin – A standard system of Tibetan transcription
 Wylie, Turrell (1959). A Standard System of Tibetan Transcription. Harvard Journal of Asiatic Studies, p. 261-267
 Wylie-Tabelle, Nitartha International
 THDL Extended Wylie Transliteration Scheme
 Online-Transliterator

Språk i Kina
Transkriptionssystem
Tibet
WP:Projekt Kina
Jakten på Dodger

Jakten på Dodger (originaltitel: Monkey Trouble) är en familjefilm från 1994 regisserad av Franco Amurri med skådespelare som Thora Birch, Mimi Rogers, Harvey Keitel m.fl.

Handling 
Eva Gregory (Thora Birch) är en 9-årig tjej som längtar efter att ha ett eget husdjur. Hennes mamma Amy (Mimi Rogers) tycker inte att hon är tillräckligt ansvarsfull, dessutom är hennes styvpappa (Christopher McDonald) pälsallergiker. Så när Eva gömmer en apa kallad Dodger, som har flytt från sin ficktjuv mästare Azro (Harvey Keitel) försöker Eva hålla Dodger som en hemlighet. Men det blir svårt, speciellt när ficktjuven Dodger börjar stjäla allt han ser.

Skådespelare

Filmen i andra länder

Externa länkar 

Filmer 1994
Amerikanska familjefilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från New Line Cinema
Ad-Duha

Ad-Duha (arabiska: الضحى aḍ-Ḍuḥà, "Det klara morgonljuset") är den nittiotredje suran i Koranen med 11 verser (ayah).

Även om det debatteras om det bland islamiska lärda, anses suran oftast vara den andra som avslöjades för profeten Muhammed ( fred över han). Efter den första suran (Al-Alaq) mottagits, följde en period av tystnad då inga vidare budskap uppenbarades. Under denna tid undrade den nye profeten om han på något sätt misshagat sin Gud, som för en stund inte verkade sända sitt budskap längre. Denna sura bröt tystnaden och försäkrade profeten Muhammed (fred över han) att allt kommer förstås i sinom tid. Bilden av en morgon (ad-Duha) är det första ordet i suran och kan symbolisera 
profeten Muhammeds (fred över han) nya uppdrag som Guds budbärare, såväl som "gryningen" av det nya liv som skulle utvecklas till att bli islam. Efter denna sura skulle ängeln Gabriel komma att förmedla Koranens ord till profeten  Muhammed (fred över han) regelbundet fram till dennes död.

Sammandrag
Suran börjar med en åkallan av morgonen och natten, med betydelsen att Guds vilja handlar både under dagen (då Hans ljus är synligt och uppenbart), och under natten (när människan tror att Gud är frånvarande). Koranen tröstar den nye profeten med budskapet att han inte väckt Guds missnöje, och att Gud inte övergivit honom; Gud säger faktiskt att han är nöjd med honom. Han säger att "Det liv som ligger framför dig skall förvisso bli lättare än det som hittills varit" - både Muhammeds seger på jorden och i livet efter detta. För att styrka påståendet frågar Koranen retoriskt Muhammed om Gud någonsin lämnat honom i sticket: "[6] Fann Han dig inte faderlös och gav dig ett hem? [7] Och såg Han dig inte vilsen och vägledde dig [8] Och såg Han dig inte lida nöd och skänkte dig allt vad du behövde?" Svaret på samtliga frågor är naturligtvis "jo". ()

Externa länkar
Aḍ-Ḍuḥā på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Duha
Sulpicius Severus

Sulpicius Severus, född cirka 363 i Aquitaine, död mellan 420 och 425 i Sydgallien, var en kristen författare, som skrev en krönika som sträcker sig från världstillblivelsen till cirka år 400 e.Kr. Han skrev även den första biografin över helgonet Martin av Tours.

Källor 

Män
Romerska författare
Hagiografer
Krönikeskrivare
Födda 363
Avlidna 420-talet
Lunds Anarkistgrupp

Lunds Anarkistgrupp var en svensk anarkistgrupp verksam under åren 1969–1973.

Gruppen tillkom i den våg av lokala anarkistgrupper som uppstod i Sverige i Majrevoltens kölvatten. Bildandet av en anarkistgrupp diskuterades 1968, men Lunds Anarkistgrupp anses ha bildats först våren 1969 av två anonyma personer. Den fick snart flera medlemmar och började hålla regelbundna möten på Lunds Bokcafé och i AF-borgen. Gruppen utgav tidskriften Lunds Fria Press. Verksamheten koncentrerades senare till bostadskollektivet på Trädgårdsgatan, och där utgavs också en del nytryck av anarkistiska klassiker. Gruppen var liten och aktivistisk.

Aktioner
Tre ockupationer för ett allaktivitetshus i Lund 1969: från och med den 17 maj på Västra Mårtensgatan, från och med den 31 maj på Kiliansgatan 7, samt över dagen den 10 oktober på Råbygatan 2.<ref>Löfström, Thomas: Allaktivisterna. Paletten 4/1970.</ref> 
Tomburksåterlämning i AB Plåtmanufakturs lokaler för "Håll Skåne Rent" 
Bilfritt-centrum-aktioner
Kampanj för Saluhallens bevarande
Karl XII-tågets avskaffande  
SKI (Svenska Kommittén för Indokina) 
Kritik av Kontaktkonferensen Universitet-Näringsliv
Kampanj för privata umgängesrum på fängelserna 
"Stoppa Matchen" i Båstad 
Vägra Värnplikts-aktion
Domkyrkoaktion mot den sydafrikanska regimen.
En kampanj mot den politiska psykiatrin, med i synnerhet ett attentat mot Rättspsykiatriska Kliniken i Lund, som brändes ner den 30 januari 1970, just före invigningen. Nycander, Svante: Avskaffa rättspsykiatrin! Aldus/Bonniers 1970.

Fram till 1973
Gruppens verksamhet varade till 1973, då den tillsammans med Malmö Ungsocialistiska Klubb inför valet gav ut serietidningen Valhoppet och kortleken De Löjliga Partierna. Därefter splittrades gruppen och dess medlemmar fångades upp av gröna vågen.

Vidare läsning
Kim Salomon och Göran Blomqvist: Det röda Lund. Universitetshistoriska sällskapet, Lund 1998.
Nelhans, Bertil (redaktör): Allaktivitet – ja, men hur?. Prisma, Stockholm 1971. 
Jacobson, Staffan: Dialog om frihet: roman om den heta sommaren i Lund 1968'', Radikal distribution, Malmö, 2001

Se även
Majrevolten i Sverige

Källor

Noter

Anarkism i Sverige
Ibrahim (sura)

Ibrāhīm (arabiska: سورة إبراهيم, Sūratu Ibrāhīm, "Abraham") är Koranens fjortonde sura med 52 verser (ayah). Den är uppkallad efter Ibrahim och berättar dennes historia. Det är en mekkansk sura.

På grund av det muntliga arvet från Abraham går religionerna islam, kristendom och judendom ofta under beteckningen abrahamitiska religioner.

Externa länkar 
 Ibrāhīms sura på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Suror
Abraham
Anita Kratz

Anita Kratz, född 1951, är en svensk journalist, författare och moderator. Kratz är utbildad civilekonom vid Lunds universitet. På 1980-talet var hon ekonomisk reporter i Svenska Dagbladet innan hon 1990 blev politisk reporter och kommentator på tidningen. Vid årsskiftet 1998/1999 gick hon till Aktuellt i Sveriges Television. Sedan cirka 2002 har hon varit verksam som frilansjournalist. Från år 2005 har hon varit politisk skribent på tidningen Vi. Hon har även varit politisk reporter i SVT Agenda och skrivit för Fokus. Dessutom har hon regelbundet medverkat som redaktör och programledare i programmen SVT Forum i Sveriges Television och En bok en författare i UR.

Kratz har skrivit flera böcker om politik, varav biografierna om Ingvar Carlsson och Fredrik Reinfeldt har uppmärksammats i riksmedier.  Biografin om Fredrik Reinfeldt har även blivit en pjäs med samma titel, som hade premiär på Orionteatern hösten 2008 med regi av Lars Rudolfsson och Johan Rabaeus i rollen som Reinfeldt. Anita Kratz har även varit projektledare för Anna Lindhs minnesfond.

Referenser

Bibliografi 
 Informera om ekonomin! Idéer och tips om hur den ekonomiska informationen kan planeras och göras mer begriplig (1982, tillsammans med Madeleine Engfeldt-Julin)
 Ingvar Carlsson. Erlanders siste pojke (1996)
 Spaning med varning. Från maktlöshet till hopp för välfärden (2006, tillsammans med Carlos Rojas och Ursula Berge)
 Tillväxtresan (2007)
 Reinfeldt. Ensamvargen (2008)
 Därför vann dom: Berättelsen om ett ödesval (2011), tillsammans med Claes Lönegård och Torbjörn Nilsson

Externa länkar 
 Presentation hos Norstedts Förlag
 

Kvinnor
Födda 1951
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Levande personer
Svenska författare under 2000-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Al-Inshirah

Al-Inshirah eller Ash-Sharḥ (arabiska: الإنشراح al-ʾInširāḥ, "Har vi inte öppnat ditt bröst?") är den nittiofjärde suran i Koranen med 8 verser (ayah). Den skall ha uppenbarats för profeten Muhammed under dennes period i Mekka. Surans ledvers är "på prövningen följer lättnad", vilket repeteras i vers 5 och 6.

Externa länkar 
 Ash-Sharḥ på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Inshirah
Hud (sura)

Hûd (arabiska: سورة هود, Sūratu Hūd) är den elfte suran i Koranen med 123 verser ayat. Den är uppkallad efter profeten Hud, även om berättelsen om Hud bara täcker en liten del av suran; vers 50-60.

Externa länkar 
 Hûds sura på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Suror
Jorduppgång

Jorduppgång () kommer från namnet på ett fotografi, AS8-14-2383, taget av astronauten William Anders för NASA under det historiska Apollo 8-uppdraget, den första bemannade färden till Månen. Fotografiet togs den 24 december 1968 i omloppsbana runt månen, efter framkomsten, eftersom Apollo 8 aldrig innebar någon landning på månen. Den berömde vildmarksfotografen Galen Rowell kallade det "det mest inflytelserika miljöbetingade fotografi som någonsin tagits".

För övrigt kan noteras att någon jorduppgång inte går att betrakta från månens yta, eftersom den alltid har samma sida vänd mot jorden. Jorden ser alltså ut att stå still på månhimlen.

Se även 
 Den blå pärlan

Källor 

Astronomi
Jorden
Apolloprogrammet
Verk 1968
Fotografier
Dorthe Wolfsberg

Dorthe A. Wolfsberg, född Rasmussen 2 december 1958, är en tidigare dansk friidrottare på nationell elitnivå, gift med den före detta löparen Christian Wolfsberg. Hon har vunnit danska mästerskapsguld i inte mindre än sex olika grenar: 60 meter, 60 meter häck, 100 meter häck, längdhopp, höjdhopp och tresteg. Wolfsberg tävlade både under sin elitkarriär och som veteran för Frederiksberg IF.

Internationellt deltog Wolfsberg i flera europamästerskap både ute och inne i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet. Hennes bästa placering blev en sjätteplats i längdhopp vid Inomhus-EM 1982.

Personliga rekord
Wolfsberg satte under sin karriär åtskilliga danska rekord, både som junior och senior. Flera av dessa står sig fortfarande (2020).

Källor
Dorthe Wolfsbergs meritlista på dafital.dk
IAAFs profil Dorthe A. Rasmussen
Dansk Atletik - Dorthe Wolfsberg fylder 50
fifatletik.dk

Danska längdhoppare
Danska kortdistanslöpare
Danska häcklöpare
Danska höjdhoppare
Trestegshoppare
Födda 1958
Levande personer
Kvinnor
Danska idrottare under 1900-talet
Sant'Angelo in Pontano

Sant'Angelo in Pontano är en ort och kommun i provinsen Macerata i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Falerone, Gualdo, Loro Piceno, Montappone, Penna San Giovanni och Ripe San Ginesio, San Ginesio.

Kända personer
 Nikolaus av Tolentino, helgon

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Macerata
Tolentino

Tolentino är en stad och kommun i provinsen Macerata i regionen Marche i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Belforte del Chienti, Camporotondo di Fiastrone, Colmurano, Corridonia, Macerata, Petriolo, Pollenza, San Ginesio, San Severino Marche, Serrapetrona, Treia och Urbisaglia.

Historia 

Staden har en bro från 1200-talet samt flera för sina konstverk märkliga kyrkor och andra byggnader, som Basilica di San Niccolò och San Catervo, båda med freskomålningar. Tolentino är romarnas Tolentinum in Picenum och är historiskt märkligt genom den 19 februari 1797 mellan general Bonaparte och fullmäktige från påven Pius VI slutna freden, genom vilken påven till Frankrike avträdde Avignon och Venaissin, Bologna, Ferrara och Ancona. Den 2 och 3 maj 1815 vann österrikarna under Friedrich von Bianchi en seger över neapolitanerna, vilken kostade Murat Neapels tron.

Källor

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Macerata
Ugglan
Henry Marion Howe

Henry Marion Howe, född 2 mars 1848 i Boston, död 14 maj 1922 i Bedford Hills, delstaten New York, var en amerikansk metallurg. Han var son till Samuel Gridley Howe och Julia Ward Howe.

Howe graduerades vid Massachusetts Institute of Technology 1871, var docent i metallurgi där 1883–97 och professor i metallurgi vid Columbia University i New York 1897–1913. Att börja med ägnade sig han under fem år åt kopparns metallurgi; han införde därvid kopparsmältning i Chile och grundlade eller ledde anläggningar i bland annat Kanada och Arizona. År 1872 övergick han till järnets metallurgi och verkade flera år som rådgivande metallurg.

Howes utomordentligt rika produktion började på 1870-talet med arbeten om masugnens rationella skötsel. Han tog verksam del i en av tulltekniska förhållanden orsakad strid om frågan: Vad är stål?, och han fortsatte att ägna sitt liv åt vetenskapligt studium av denna fråga. Det omfattande verket The Metallurgy of Steel (1890) gav honom världsrykte som stålmetallurg. Moderna metallografiska synpunkter tillgodogjorde han vidare i arbetet The Metallography of Steel and Cast Iron (1916), där han gav en kritisk sammanfattning av allt det viktigaste på området. Andra kända arbeten är Metallurgical Laboratory Notes (1902) och Iron, Steel and Other Alloys (1903), vartill kommer halvtannat hundratal skilda uppsatser.

Under de sista 15 åren avstod Howe så långt möjligt från praktiska uppdrag för att kunna ägna sig åt sin vetenskapliga verksamhet. Under första världskriget var han ordförande i ingenjörsavdelningen inom National Research Council. Han verkade bland annat även som president i amerikanska samfundet för materialprovning. En stor mängd yttre utmärkelser kom honom till del, däribland Bessemermedaljen (1895) och John Fritz Medal (1917) samt medlemskap av utländska samfund, bland annat svenska Vetenskapsakademien (1905).

Källor

Amerikanska metallurger
Amerikanska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Boston
Födda 1848
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Julia Ward Howe

Julia Ward Howe, född 27 maj 1819 i New York, död 17 oktober 1910 i Portsmouth i Rhode Island, var en amerikansk författare och feminist, mor till Henry Marion Howe och döttrarna Laura Elizabeth Howe, Maud Howe Elliott och Florence Hall.

Hon gifte sig 1843 med den kände läkaren och filantropen Samuel Gridley Howe (död 1876). År 1854 utgav hon sin första diktsamling, Passion Flowers, och 1856 Words for the Hour. 1898 utkom hennes dikter samlade i From Sunset Ridge. Sedermera ägnade hon sig huvudsakligen åt filosofiska studier samt skrev ett stort antal essäer av teologiskt och metafysiskt innehåll. År 1866 utkom samlingen Later Lyrics innehållande hennes bästa poetiska alster, bl.a. den berömda dikten "The Battle Hymn of the Republic", det amerikanska inbördeskrigets (1861–1865) marseljäs. Förutom dramer och reseskildringar skrev hon även Sex and Education (1874), Modern Society (1881), Life of Margaret Fuller (1883) och memoarerna Reminiscences 1819-99 (1900). Hon verkade även för kvinno- och fredsrörelserna samt för reformer inom fångvården.

Howe har en krater på Venus uppkallad efter sig.

Källor

Externa länkar 
Dagny nr 12 1909

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska feminister
Födda 1819
Avlidna 1910
Kvinnor
Bleka blå pricken

Bleka blå pricken () är ett fotografi av planeten jorden, taget av rymdsonden Voyager 1 från ett distansrekord, visande jorden i jämförelse med rymdens omfång. Det är också namnet på en bok utgiven 1994 av astronomen Carl Sagan, som inspirerades av fotot.

Fotografiet 

Carl Sagan och Carolyn Porco fick idén att ta ett familjeporträtt av solsystemet. Uppdragsledningen var först tveksam, och tidigare hade de varit oroliga att kameran skulle ta skada av det relativt kraftiga ljuset, men fick ordern om bilden genom dåvarande Nasaadministratören Richard Truly.
Den 14 februari 1990 beordrade således Nasa Voyager 1, som just fullbordat sitt uppdrag, att vända sig om för att fotografera planeterna i solsystemet. Ett fotografi som Voyager 1 återförde visade jorden som en "blek blå prick" i världsrymden. Sagan återger distansen som 3,7 miljarder engelska mil i sin bok, medan Nasas webbplats beskriver det som "mer än 4 miljarder engelska mil" (6,4 miljarder kilometer). Voyager tog liknande bilder av Venus, Jupiter, Uranus och Neptunus, och skapade ett porträtt av solsystemet. Merkurius närhet till solen förhindrade den från att bli fotograferad och Mars var inte synlig på grund av det starka solskenet mot kamerans optik.

I en avslutande föreläsning den 11 maj 1996 relaterade Sagan till sina tankar om en djupare mening med fotografiet:

Al Gores dokumentär An Inconvenient Truth (2006) presenterade fotografiet av den "bleka blå pricken" i slutet av filmen. Gore använde den i sitt bildspel för att understryka behovet av att stoppa den globala uppvärmningen och citerade Carl Sagan med uttalandet: "That's all we've got" (svenska: "Det är allt/det enda vi har").

Referenser

Se även 
 Dagen då Jorden log
 Den blå pärlan

Astronomi
Solsystemet
Jorden
Verk 1990
Fotografier
Den blå pärlan

Den blå pärlan (, "Den blå spelkulan") är ett berömt fotografi av planeten Jorden, taget 7 december 1972 av Harrison Schmitt som tillhörde besättningen på Apollo 17, under flygningen från Jorden till Månen.

Fotografiet togs från en distans på omkring 29 000 kilometer. Bilden, vars beteckning är AS17-148-22727, togs med en Hasselbladskamera med ett 80-millimeters objektiv.

Namnet har också använts av NASA för att beteckna en modern bildserie över jorden med en relativt hög upplösning. Bilderna, som visar en nästan molnfri jord, har skapats av ett antal ihopfogade satellitbilder. Liksom många andra bilder framställda av medarbetare vid Nasa är denna bild i public domain, det vill säga fri att publicera i de flesta sammanhang.

Se även 
 Bleka blå pricken
 Dagen då Jorden log
 Jorduppgång

Källor

Externa länkar

Astronomi
Jorden
Verk 1972
Fotografier
Rymdfartsåret 1972
Al Ghazali-institutet

Al Ghazali-institutet är en ideell förening vars syfte är att främja islamiskt lärande enligt de traditionella sunnitiska lagskolorna (madhahib). Föreningen strävar efter att verksamheten skall följa islams lag (sharia) och hämta förebild från dess andliga rörelse (tasawwuf=sufism). Institutet verkar för att fördjupa muslimers kunskap i Koranen och sunna, islamisk lag och andlighet, samt fördjupa kunskapen om tro (iman), handling (islam) och inre fulländning (ihsan). Institutet bedriver utbildnings och kursverksamhet , översätter och publicerar böcker samt förvaltar en utbildningsfond.

Institutet hämtar sitt namn från den persiske teologen Mohammad Ghazali.

Målsättning
Föreningen har följande målsättning:
att fördjupa muslimers kunskaper i Koran och sunnah, islamisk lag och andlighet, samt fördjupa kunskapen om tro, handling och inre fulländning (Iman, Islam, och Ihsan) 
verka för etablerandet av traditionell islamisk kunskap i Sverige i enlighet med de fyra lagskolorna (madhahib).
verka för ökad förståelse för islam i samhället.

Verksamhet
Institutet anordnar studiecirklar, kurser och seminarier för både vuxna och barn. Lärda muslimer inbjuds att hålla kurser och seminarier och ekonomiska bidrag ges för studier i traditionell islamisk miljö. Föreningen stödjer etableringen av islamiska skolor och läroinstitut. Böcker publiceras och översätts, speciellt med inriktning på klassisk islamisk litteratur, studiematerial och läroböcker. Sociala aktiviteter för att stärka den muslimska gemenskapen främjas och institutet deltar i samhällsdebatten som rör muslimer framför allt i fråga om kunskap och lärande. Föreningen förvaltar en fond som ger bidrag till att bjuda in lärare i klassisk islam, till långsiktiga studier utomlands samt till resor till kortare kurser.

Al Ghazali-institutet har även en webbplats där de publicerar artiklar och utbildningsmaterial, både text och ljudfiler, över ett brett spektrum av ämnen rörande islam och muslimer; om Koranen och hadither, troslära och andlighet (sufism), rättsskolorna (maddhab), samhällsfrågor samt muslimsk identitet.

Publikationer

Källor

Islamiska organisationer i Sverige
Studieförbund
Erik G:son Odelstierna

Erik Gustafsson Odelstierna, född 5 september 1853 i Vånga socken, Östergötlands län, död 5 februari 1933 i Uppsala, var en svensk metallurg. Han var bror till Axel Odelstierna och far till Erik Odelstierna.

Odelstierna utexaminerades 1873 från Norrköpings tekniska skola och 1876 från Kungliga Tekniska högskolans fackavdelning för metallurgi och hyttkonst, var ingenjör vid Jernkontoret 1883–92, arrenderade Jäders bruk 1889–92, var lärare vid Filipstads bergsskola 1892–97, lärare och föreståndare för Falu bergsskola 1897–1904 och professor i järnets metallurgi vid Kungliga Tekniska högskolan 1904–18.

Efter tillträdet till professuren utgav han sin företrädares, Johan Gustaf Wiborghs, föreläsningar i "Järnets metallurgi" 1904 samt 1913 en egen lärobok Järnets metallurgi avpassad efter ämnets dåvarande omfattning vid högskolan. Dessutom behandlade han i en mängd uppsatser i "Jernkontorets annaler", "Blad för bergshandteringens vänner", "Värmländska bergsmannaföreningens annaler" och "Teknisk tidskrift" samt i utländska facktidskrifter metallurgiska spörsmål, såsom Om martinmetalls beredning och användning (1883), Om malm-martin o.s.v. (1886), Om basisk martintillverkning och dess lämplighet för svenska förhållanden (1896), Martintillverkningen i Sverige (tryckt i USA) och Om olika vällugnstyper och deras lämplighet inom industrien (1904).

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i metallurgi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1853
Avlidna 1933
Män
Ugglan
Personer från Vånga socken, Östergötland
Erik
MSB

MSB kan syfta på:

 MSB – en svensk statlig förvaltningsmyndighet, se Myndigheten för samhällsskydd och beredskap
 MSB – i digitala representationer av heltalsvärden den bit (siffra) som representerar det största värdet, (engelska most significant bit, se mest signifikanta siffra
 msb – svensk militärförkortning av minsprängbomb