kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Great Southern Trendkill

The Great Southern Trendkill är metalbandet Panteras åttonde studioalbum, utgivet 1996. Det blev som bäst fyra på Billboard 200.

Låtlista
Samtliga låtar är skrivna av Pantera.

"The Great Southern Trendkill" - 3:46
"War Nerve" - 4:53
"Drag the Waters" - 4:55
"10's" - 4:49
"13 Steps to Nowhere" - 3:37
"Suicide Note, Pt. 1" - 4:44
"Suicide Note, Pt. 2" - 4:19
"Living Through Me (Hell's Wrath)" - 4:50
"Floods" - 6:59
"The Underground in America" - 4:33
"Sandblasted Skin (Reprise)" - 5:39

Musikalbum 1996
Album av Pantera
Engelskspråkiga musikalbum
Album utgivna på East West Records
You Raise Me Up

You Raise Me Up är en sång som ursprungligen skrevs av norrmannen Rolf Løvland och irländaren Brendan Graham till norsk-irländska gruppen Secret Gardens album Once in a Red Moon som släpptes 2001. Den 26 mars 2002 släpptes den också på en singel. På ursprungsversionen sjöngs sången som en duett med Brian Kennedy och Tracey Campbell-Nation.

Coverversioner
Låten fick ett större genomslag under 2003 då den sjöngs av Josh Groban och fanns med på hans album Closer. Denna version blev en hit i Irland och i Storbritannien.

2005 spelades sången även in av det irländska pojkbandet Westlife. Låten släpptes den 24 oktober 2005 och är gruppens artonde officiella singel. Den 5 november 2005 klättrade den högst upp i topp på den brittiska hitlistan.

Sången har spelats in av ett mycket stort antal artister varav några nämns nedan.

Åsa Jinder har skrivit en text på svenska som heter Rör vid min själ, och den versionen har spelats in av Sanna Nielsen och släpptes på singel 2006. samt på hennes album Nära mej, nära dej från samma år. Christer Sjögren spelade in sången med Åsa Jinders text på albumet Schlagerminnen 2009. Thorleifs spelade också in sången med Åsa Jinders text på albumet Sweet Kissin' in the Moonlight: Den första kyssen från 2009. 

Kari Tapio spelade in sången på finska, Kuin taivaisiin.

Sången finns även i ett arrangemang för blandad kör, skrivet av Karl-Fredrik Jehrlander. Il Divo har spelat in den med text på spanska, Por Ti Seré. På älvdalska sjöng 2011 svenska dansbandet Larz-Kristerz in sången under titeln "Du raiter upp mig".

I anime-serien Romeo x Juliet, som började sändas i Japan i april 2007, sjunger den koreanska sångerskan Lena Park en japansk version av sången som introduktionstema för avsnitten. I avsnitt sju sjungs den även helt på engelska, denna version också av Lena Park. Den engelska opera-kometen Paul Potts gav ut den på spanska på sin CD "One Chance" i mitten av 2007.

Publicerad i
Ung psalm 2006 som nummer 246 under rubriken "Håll om mig – tårar, tröst och vila".

Källor

Låtar av Rolf Løvland
Musiksinglar 2003
Engelskspråkiga sånger
Sånger 2001
When You Tell Me That You Love Me

When You Tell Me That You Love Me är en låt av pojkbandet Westlife tillsammans med Diana Ross. Låten släpptes 2005-12-12 och är gruppens nittonde officiella singel.

Musiksinglar 2005
Låtar av Westlife
Amazing (Westlifelåt)

Amazing är en låt av pojkbandet Westlife. Låten släpptes 20 februari 2006  och är med på deras album Face to Face. Det är gruppens tjugonde officiella singel.

Externa länkar

Musiksinglar 2006
Låtar av Westlife
Stellan Nilsson

Stellan Herbert Nilsson, född 28 maj 1922 i Lund, död 27 maj 2003 i Sankt Johannes församling i Malmö, var en svensk fotbollsspelare. Han spelade som vänsterytter och blev trefaldig svensk mästare, 1944, 1949 och 1950 med Malmö FF. Han gjorde 17 landskamper för Sverige mellan 1943 och 1950 och deltog i VM 1950 där han blev bronsmedaljör.

Klubbkarriär 
Stellan Nilsson tillhörde de legendariska MFF-uppställningar, som är lagets mest framgångsrika genom tiderna och som åren 1949-51 spelade 49 allsvenska matcher i rad utan förlust, varav 23 segrar i följd. Han debuterade i Malmö FF redan 1940, spelade 336 matcher och gjorde 166 mål för föreningen fram till 1950.

Efter bronset i VM 1950 var intresset för de svenska spelarna stort. Nilsson blev proffs i italienska Genoa CFC, dit han fick sällskap av klubbkamraten Börje Tapper såväl som AIK:aren Bror Mellberg. Nilsson gjorde en bra debutsäsong, han medverkade i samtliga 38 matcher och gjorde på dessa tio mål. Sämre gick det för klubben som slutade sist i ligan och därmed degraderades till Serie B.

Efter sejourer i Frankrike med Angers och senare Olympique de Marseille återvände Stellan Nilsson till Malmö varvid hans fotbollskarriär avslutades, eftersom han efter proffssejouren var förbjuden att spela amatörfotboll. Efter att licensen släppts spelade han dock en säsong i BK Kick, bland annat med en ung Krister Kristensson i laget.

Landslagskarriär 
Vid VM i Brasilien 1950 spelade han i två av Sveriges fem matcher, i segermatchen mot Italien, 3-2, och i förlustmatchen mot Brasilien, 1-7. I de avslutande två matcherna mot blivande mästarnationen Uruguay och Spanien ersattes han med Stig Sundqvist. Stellan Nilsson hade tillsammans med "Nacka" Skoglund, efter en festnatt, fallit i onåd hos landslagsledaren "Putte" Kock och de båda spelarna kom att informellt stängas av ifrån spel i de återstående två matcherna.

Meriter 
 SM-guld: 1944, 1949 och 1950 med Malmö FF
 Vinnare av Svenska cupen med Malmö FF 1944, 1946 och 1947
 Brons med Sverige vid VM 1950
 Stor grabb inom svensk fotboll 1947

Referenser 
 Fotbollboken 1948-49, 1949-50.
 Artikel i Sydsvenskan
 Expressen 10-19 juli 1950.

Noter 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Angers SCO
Spelare i Olympique de Marseille
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VM i fotboll 1950
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Lund
Födda 1922
Avlidna 2003
Män
Svenska mästare i fotboll
Pär Bengtsson

Pär Bengtsson, född 21 juli 1922 i Halmstad, död 23 oktober 2007, var en svensk fotbollsspelare (center) från Halmstad.

Efter OS 1948 blev Bengtsson proffs i italienska Torino tillsammans med Åke Hjalmarsson. Han spelade i Torino fram till 1951 och hann med 29 matcher och tio mål. Efter Italien flyttade han till Nice i Frankrike, där han spelade två säsonger. Laget vann ligan två år i rad. Bengtsson hann också spela i både Stade Rennais FC (1953-1955) och Toulouse FC innan den internationella karriären tog slut. 

Svenska fotbollsspelare
Män
Födda 1922
Avlidna 2007
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Spelare i Torino FC
Spelare i OGC Nice
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i Toulouse FC
Personer från Halmstad
Stig Nyström

Stig Nyström, född 25 november 1919, död 31 juli 1983, var en svensk landslagsspelare i fotboll. Han var vänsteryttern i Djurgården IF som fått sin fotbollsuppfostran i IK Brage. Stig Nyström, som år 1941 blev allsvensk skyttekung, kämpade tillsammans med Stellan Nilsson under många år om västerytterpositionen i svenska landslaget.

Referenser

Webbsidor
Lista på landskamper, ''svenskfotboll.se, läst 2013 01 29

Noter

Svenska fotbollsspelare
Födda 1919
Avlidna 1983
Män
Fotbollsspelare i IK Brage
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska idrottare under 1900-talet
Kjell Rosén

Kjell Rosén, född 24 april 1921 i Malmö, död 13 juni 1999 i Bunkeflostrand, var en svensk fotbollsspelare som var med i det svenska landslag som under OS 1948 vann guld i fotbollsturneringen.

Idrottskarriär 
Rosén spelade som högerhalv i Malmö FF men Putte Kock ville ha de bästa spelarna i OS-laget 1948 och placerade honom därför som högerytter.

Rosén började spela fotboll i Malmö BI men gick som 16-åring till Malmö FF. Rosén var sedan en del av laget när MFF vann sitt första SM-guld i Allsvenskan under säsongen 1943/1944.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1921
Avlidna 1999
Svenska fotbollsspelare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Olympiska guldmedaljörer 1948
Fotbollsfunktionärer
Män
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Novara Calcio
Spelare i Angers SCO
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Malmö
Svenska mästare i fotboll
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Birger Rosengren

Birger Eugen "Bian" Rosengren, född 29 oktober 1917 i Norrköping, död 15 oktober 1977 i Norrköping, var en svensk fotbollsspelare, högerhalvback. Han deltog i nio landskamper, under åren 1945 till 1948, av vilka åtta resulterade i vinst och han var lagkapten i det landslag, som vann OS-guld i London 1948. 

Birger Rosengren spelade i IFK Norrköping under klubbens succéfyllda år på 1940-talet och blev svensk mästare fem gånger, 1943, 1945, 1946, 1947 och 1948.

Meriter
 Invald 2010 i Svensk fotbolls Hall of Fame som nummer 35 vilket är inrättat av SFS/Sveriges Fotbollshistoriker & Statistiker och stöds av Svenska Fotbollförbundet.

Referenser

Webbsidor

Lista på landskamper, ''svenskfotboll.se, läst 2013 01 29

Noter

Födda 1917
Avlidna 1977
Svenska fotbollsspelare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1948
Olympiska guldmedaljörer 1948
Män
Fotbollsspelare i IFK Norrköping
Svenska landslagsspelare i fotboll
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Idrottare från Norrköping
Erik Nilsson (fotbollsspelare)

Erik Henry Sixten Nilsson, född 6 augusti 1916 i Limhamn, död 9 september 1995 i Höllviken, var en svensk fotbollsspelare (vänsterback) och flerfaldig svensk mästare för Malmö FF som spelade med i det svenska landslag som i London 1948 vann OS-guld.

Nilsson var dessutom med i de svenska landslag som tog VM-brons i Brasilien 1950 och vann OS-brons i Helsingfors 1952. På klubbnivå representerade han Malmö FF där han gjorde över 600 matcher på 19 år. Med klubben blev han svensk mästare vid fyra tillfällen och tog också hem fyra segrar i Svenska cupen. 

År 1950 tilldelades Nilsson Guldbollen som Sveriges bästa fotbollsspelare.

Nilsson är som medlem nr 7 invald i Svensk fotbolls Hall of Fame.

Karriär 
Nilsson debuterade redan som 17-åring i Malmö FF och kom att tillhöra den laguppställning, som blev klubbens mest svårslagna genom tiderna då man i obruten följd, under åren 1949–1951, spelade 49 allsvenska matcher utan förlust. Han gjorde sin landslagsdebut i fotbolls-VM 1938 i Frankrike och spelade sedan totalt 57 landskamper.

Nilsson tog tre medaljer i tre stora mästerskap, guld i OS 1948, brons i VM i Brasilien 1950 och brons i OS 1952. Han är en av två spelare (den andre är Alfred Bickel, Schweiz) som har spelat VM både före och efter andra världskriget (1938 respektive 1950).

Vid sidan av fotbollen arbetade Nilsson, som flera andra MFF:are, på Statens Järnvägar (SJ).

Stor grabb och Hall of Fame 
Nilsson blev år 1943 Stor grabb inom svensk fotboll och år 2003 valdes han som medlem nr 7 in i Svensk fotbolls Hall of Fame. Han presenteras där med texten:"Slitstark back som under tre decennier spelade minst i semifinal vid internationella mästerskap. Mångårig landslagslagkapten, liksom i det dominerande klubblaget Malmö FF, där han under 19 års tid spelade 600 matcher."

Meriter

I klubblag 
  Malmö FF
 Svensk mästare (4): 1943/44, 1948/49, 1950/51, 1952/53 (fick ingen medalj guldsäsongen 1949/50 pga skada och för få matcher spelade) 
Svensk cupmästare (4): 1944, 1946, 1947, 1951

I landslag 
  Sverige
 57 A-landskamper, 0 mål, 37 gånger lagkapten (1938–1952)
 OS-spel (2): guld 1948, brons 1952
 VM-spel (2): fyra 1938, brons 1950

Individuellt
 Guldbollen 1950

Referenser

Webbkällor
 
 
 Lista på landskamper, ''svenskfotboll.se, läst 2013 01 29

Noter

Svenska fotbollsspelare
Födda 1916
Avlidna 1995
Svenska olympiska guldmedaljörer
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1952
Olympiska guldmedaljörer 1948
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Spelare i VM i fotboll 1938
Spelare i VM i fotboll 1950
Fotbollsspelare i Malmö FF
Svenska landslagsspelare i fotboll
Medlemmar i Svensk fotbolls Hall of Fame
Idrottare från Malmö
Svenska idrottare under 1900-talet
Rune Emanuelsson

Rune Verner Emanuelsson, född 8 oktober 1923 i Göteborgs Annedals församling, död 21 mars 1993 i Göteborgs Sankt Pauli församling, var en svensk fotbollsspelare (högerhalv eller vänsterback). 

Emanuelsson var hemmahörande i Göteborg och spelade för IFK Göteborg. Han var med i det svenska landslag som tog guld i OS 1948.

Noter

Externa länkar 
 

Födda 1923
Avlidna 1993
Svenska fotbollsspelare
Män
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Olympiska guldmedaljörer 1948
Fullerö slott

Fullerö slott är ett slott i Västerås-Barkarö socken, Västerås kommun. Slottet är troligen ritat av Jean de la Vallée, och påminner om Riddarhuspalatset i Stockholm. I slottets omgivningar finns Fullerö golfklubb och Fullerö naturreservat.

Historik 
Fullerö som är känt sedan 1200-talet tillhörde medeltiden Västerås domkyrka. Det ägdes av Gustav Vasa, och ätten Bååt, varifrån den genom gifte kom i Axel Oxenstiernas ägo. Därefter kom det till direktör Gavelius, adlad Cronstedt, och tillhör därefter hans ätt, där det blev fideikommiss 1739. 

Huvudbyggnaden, en träbyggnad i palatsliknande arkitektur, uppförd 1656 av rikskanslern Erik Axelsson Oxenstierna, restaurerades 1859, och har uppgetts vara ritat av Nicodemus Tessin den äldre men anses numera vara ritat av Jean de la Vallée. Carl Johan Cronstedt sammanförde en större konstsamling på Fullerö, bland annat med skulpturer av Johan Tobias Sergel och Jacques-Philippe Bouchardon.

Den 2 maj 1739 instiftades Fullerö fideikommiss av makarna Jacob Cronstedt och Margareta Beata Grundel. Fideikommissurkunden finns bevarad på Fullerö.

1995 beslutade regeringen att förlänga Fullerö Fideikommiss. I regeringsbeslutet från Kulturdepartementet motiveras förlängningen med att Fullerö “utgör en av vårt lands mer betydelsefulla kulturmiljöer” och har ett “synnerligt kulturhistoriskt värde och bör därför inte skingras.“

1999 förklarade Länsstyrelsen i Västmanland Fullerös herrgårdsanläggning till byggnadsminne. I Länsstyrelsens beslut undertecknat landshövding Jan Rydh motiveras byggnadsminnet med att “Fullerö säteri är en utomordentlig arkitektonisk exponent för svensk stormaktstid” och att “Anläggningen äger i sin helhet med park och omgivande byggnader ett synnerligen stort intresse från kulturhistorisk synpunkt.”

2020 ansökte Carl Johan Cronstedt hos regeringen om en förlängning av fideikommisset tills vidare, det vill säga till dess förhållandena är sådana att en avveckling kan genomföras utan att skadliga effekter uppkommer på de kulturhistoriska värden som de kulturvårdade remissmyndigheterna (Kungliga biblioteket, Nationalmuseum, Riksantikvarieämbetet, Riksarkivet och Länsstyrelsen) velat skydda. Vidare ansökte Carl Johan Cronstedt hos Fideikommissnämnden om att ändra successionsreglerna från 1739 så att dessa skulle bli könsneutrala och medföra samma rätt för kvinnor och män att bli innehavare av fideikommisset i det fall regeringen skulle ge bifall till en förlängning. Ansökan avslogs i juni 2022.

Se även 

 Ätten Cronstedt

Referenser

Externa länkar
 Fullerö Säteris webbplats
 

 
Byggnader och anläggningar i Västerås kommun
Slott i Västmanland
Byggnadsminnen i Västmanlands län
Fideikommiss i Sverige
Byggnader med anknytning till ätten Cronstedt
Grand (tidskrift)

GRAND är ett livsstilsmagasin som distribueras till Sveriges 30 000 mest förmögna män och kvinnor i åldern 55+. GRAND Magasin skriver om ekonomi och pension, resor och rekreation, hälsa och skönhet, kultur och mode samt livsstil och boende.

Grand ges ut av Grand Publishing AB.

Externa länkar
Grand

Svenska tidskrifter
Rudi Carrell

Rudi Carrell, egentligen Rudolf Wijbrand Kesselaar, född 19 december 1934 i Alkmaar, död 7 juli 2006 i Bremen var en nederländsk nöjespersonlighet, sångare och komiker.

Rudi Carrell föddes in i nöjesbranschen där fadern Andries Kesselaar var verksam under artistnamnet André Carrell. Rudi Carrell slog igenom med Rudi Carrell Show som började visas i nederländsk TV 1959. Han deltog för Nederländerna i Eurovision Song Contest 1960.

1965 följde den tyska versionen av hans TV-show och han blev en av Tysklands stora TV-personligheter via TV-program på Radio Bremen. Under 1970- och 1980-talet hade han stora framgångar med program som Rudis Tagesshow, Am laufenden Band och Die Rudi Carrell Show. 1975 hade Carell en stora framgångar med låten Wann wird’s mal wieder richtig Sommer?.

2006 avled Rudi Carell i cancer. Hans sista offentliga framträdande skedde i samband med galan Goldene Kamera i början av 2006 då han tilldelades Goldene Kamera für sein Lebenswerk och fick stående ovationer av publiken.

Utmärkelser 
Utmärkelser i urval.
 1964 – Silverrosen vid Montreuxfestivalen för "Die Rudi Carrell-Show"
 1970 – Silberner Bambi
 1974 – Goldene Kamera: Publikens pris som bästa frågesportprogramledare ("Quizmaster")
 1975 – Radio Luxemburgs lejon
 1975 – Bambi
 1975 – Bravo Otto i silver
 1979 – Bambi
 1980 – Bambi
 1982 – Goldene Kamera för "Rudis Tagesshow"
 1982 – Goldene Europa för "Rudis Tagesshow"
 1984 – Pris som Europa bästa showmaster
 1985 – Bundesverdienstkreuz
 1987 – WDR:s hederspris
 1988 – Karl-Valentin-Orden
 1991 – Goldene Kamera:  Publikens pris som bästa programledare för en TV-show för "Die Rudi Carrell Show"
 1998 – Bambi: Bästa TV-komedi för  "7 Tage, 7 Köpfe"
 1999 – Goldener Gong: Bästa TV-komedi för "7 Tage, 7 Köpfe"
 2001 – Deutscher Comedypreis: Hederspris för sitt livsverk
 2001 – Orde van de Nederlandse Leeuw
 2001 – Alexander-Graham-Bell-Medaille
 2003 – Deutscher Fernsehpreis
 2003 – Romy für sein Lebenswerk
 2004 – Deutscher Comedypreis
 2005 – Münchhausen-Preis
 2006 – Goldene Kamera för sitt livsverk

Källor

Externa länkar

 

Tyska TV-programledare
Nederländska sångare under 1900-talet
Nederländska komiker
Artister som representerat Nederländerna i Eurovision Song Contest
Födda 1934
Avlidna 2006
Män
Deltagare i Eurovision Song Contest 1960
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Nederländska sångare under 2000-talet
Gerard Kuiper

Gerard Kuiper, född Gerrit Pieter Kuiper 7 december 1905 i Nederländerna, död 23 december 1973 i Mexico City, var en nederländsk-amerikansk astronom.

Kuiper var den förste att förutsäga existensen av Kuiperbältet i solsystem på rent teoretiska grunder 1951. Han upptäckte Uranus-månen Miranda, Neptunus-månen Nereid och Titans atmosfär.

Kuiper-kratern på månen, Kuiper-kratern på Mars och Kuiper-kratern på Merkurius är alla uppkallade efter honom.

Även Kuiperbältet och asteroiden 1776 Kuiper är uppkallade efter honom.

NASA:s flygburna observatorium Kuiper Airborne Observatory, aktivt 1975–1995, var också uppkallat efter honom.

Se även 
 Astronomiska upptäckter av GP Kuiper

Källor

Externa länkar
Gerard Peter Kuiper: NASA KAO's Namesake 
National Academy of Sciences Biographical Memoir

Amerikanska astronomer under 1900-talet
Nederländska astronomer
Mottagare av Jules Janssens pris
Alumner från Leidens universitet
Födda 1905
Avlidna 1973
Män
Johan Barthold Jongkind

Johan Barthold Jongkind, född 3 juni 1819, död 9 februari 1891, var en nederländsk målare och grafiker.

Biografi 
Jongkind var elev till Andreas Schelfhout och Eugène Isabey, och stod med ömsesidigt utbyte i kontakt med de franska impressionisterna, även om han i motsats till dessa lade stor vikt vid kompositionen. Jongkind skildrade huvudsakligen sin hemtrakts landskap i en efterhand allt mer förenklad men samtidigt allt känsligare teknik.

Jongkind var till stor del verksam i Frankrike och målade tillsammans med Eugène Boudin på 1860-talet vid kusten i Normandie. Genom kontakter med den unge Claude Monet kom han att spela en viss roll för utvecklingen av impressionismen.

Galleri

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Nederländska landskapsmålare
Nederländska grafiker
Grafiker under 1800-talet
Nederländska målare under 1800-talet
Födda 1819
Avlidna 1891
Män
Svensk uppslagsbok
Bohle

För den östtyska lätta motorcykeln med namnet Schwalbe som tillverkades i Suhl, se Simson Schwalbe.

Ralf Bohle GmbH är en tysk däcktillverkare med huvudkontor i Reichshof-Wehnrath 

Bohle tillverkar däck och andra tillbehör för cyklar, skotrar och rullstolar.

Schwalbe (ty. "svala") är företagets varumärke för däck. Schwalbe blev ett av Bohles varumärke i början av 1970-talet då man började importera cykeldelar från Asien. I Sydkorea tillverkades däck under namnet Swallow, på tyska Schwalbe.

Externa länkar
Schwalbe

Tyska företag
38628 Huya

38628 Huya (2000 EB173) är ett transneptunskt objekt i Kuiperbältet. Det är klassificerat som en plutino och är möjligen en dvärgplanet. Objektet upptäcktes den 10 mars 2000 av Ignacio Ferrin vid Merida och är det ljusaste transneptuniska objekt man hittat sedan Pluto.  Den är uppkallad efter guden Huya i Wayuu folkets mytologi.

Fysiska egenskaper 
Objektet uppskattades ha en diameter på cirka 530 kilometer enligt Spitzerteleskopet, men har senare, enligt både Spitzer- och Herschelteleskopets mätningar, ändrats till 458,7 ± 9,2 km. Med tanke på att objektet har en måne uppskattas numera diametern vara 406 ± 16 km. 

Himlakroppen har ett svagt synligt rödfärgat, nästan infrarött reflektionsspektrum, vilket tyder på att ytan kan vara rik på organiskt material som t. ex. tholiner.

Omloppsbana 
Medelavståndet från solen är cirka 39,72 astronomiska enheter. Objektet befann sig perihelium under december 2014 och befinner sig i mars 2017 28,6 astronomiska enheter från solen. Huyas omloppsbana är formad, liksom Plutos, så att objektet ibland befinner sig närmare solen än Neptunus. Objektet befinner sig för närvarande närmare solen än Neptunus och kommer vara det tills juli 2029.

Månar 
Den 12 juni 2012 upptäcktes en måne som kretsar runt objektet. Den upptäcktes av Keith S. Noll, William M. Grundy, Hilke E. Schlichting, Ruth Murray-Clay och Susan D. Benecchi genom observationer med Hubbleteleskopet. Månen uppskattas ha en diameter på 213 ± 30 km och ha 1 800 kilometers avstånd från Huya. Månen har den provisoriska beteckningen S/2012 38628 Huya 1.

Referenser 

Plutinor
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av I Ferrin
Astronomiska upptäckter 2000
Ranma ½

Ranma ½ (らんま½ Ranma Nibun no Ichi, uttalas "Ranma en halv") är en japansk komedi-manga författad och illustrerad av Rumiko Takahashi. Serien har animerats.

Handling 
Ranma är sexton år och en mycket duktig kampsportare. Under en träningsresa i Kina faller han och hans far Genma ned i förhäxade källor, vilket får dem att byta kroppsform när de får kallt vatten över sig. Ranma förvandlas till flicka, medan hans pappa Genma förvandlas till en panda. Varmt vatten återställer deras kroppar.

Ranma är förlovad med Akane Tendo, enligt en överenskommelse mellan deras föräldrar. I början av mangan flyttar därför Genma och Ranma in hos familjen Tendo, som består av pappa Soun och hans tre döttrar, varav Akane är den yngsta. Både Ranma och Akane retas ofta med varandra, och hävdar åtskilliga gånger att de inte tycker om varandra. Trots detta framgår det tydligt att de har ett romantiskt intresse för varandra. Under berättelsens gång kompliceras detta förhållande av diverse sidofigurer som är intresserade av Ranma respektive Akane.

Handlingen är upplagd utifrån olika konflikter eller situationer som huvudpersonerna utsätts för. Ofta är det andra figurer som drar igång en konflikt eller annat. Många personer försöker skilja Ranma och Akane åt, men ibland handlar det om hämnd för saker som Ranma gjort när han var yngre. Det kan också röra sig om märkliga objekt med egenskaper som huvudpersonerna måste hantera. I bakgrunden ligger huvudfokusen på om Ranma och Akane slutligen kommer erkänna att de tycker om varandra.

Referenser
Ranma ½ - MangaWorld

Mangaserier
Anime (TV)
Anime (OVA)
Anime (film)
Verk av Rumiko Takahashi
Tokyo i fiktion
HBTQ-relaterade tecknade serier
Gender-bendermanga/anime
WP:Projekt Japan