kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kirsten Ortwed

Kirsten Møller Ortwed, född 28 maj 1948 i Virum på Själland, är en dansk skulptör, målare och formgivare.

Utbildning och levnad
Kirsten Ortwed är dotter till inspektören Nicolaus Rudolf Møller och Karin Johanne Ortwed. Hon utbildade sig först i textilhantverk 1967–1969 och därefter på Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn för Arthur Køpcke och Gunnar Aagaard Andersen. Hon har undervisat Skolen for Brugskunst och på Kunstakademiet.

Kirsten Ortwed är en av de danska nutida skulptörer som fått uppmärksamhet internationellt. Hon använder sig av skilda material, från prefabricerade betongelement och färdiga föremål till klassiska material som lera och gips. År 1997 representerade hon Danmark på konstbiennalen i Venedig med konstverket Tons of Circumstances. Hon vann efter en tävlan 1998 Stockholms stads uppdrag att skapa ett minnesmärke över Raoul Wallenberg.

Kirsten Ortwed har sina rötter i 1960-talets minimalism och konceptkonst. Hon bor och arbetar sedan 1982 i Köln i Tyskland. och har sedan 1996 också periodvis arbetat i staden Pietrasanta nära marmorbrotten i Toscana i Italien. Hon är sedan 1978 sambo med målaren Troels Wörsel.

Hon fick 1995 Eckersbergmedaljen och 2002 Thorvaldsenmedaljen.

Offentliga verk i urval
Brønden (1995–1996), brons och granit, Anlægstorvet i Aars på Jylland 
Ædeltårnet (1995–1996), onyx och marmor, Kirketorvet i Aars på Jylland
Till Raoul Wallenberg (1998–2001), brons, Raoul Wallenbergs torg i Stockholm
Beringsøen (2000–2002), brons och granit, Horsens på Jylland 
 Terra Vento, (2003), brons, vestibulen i Clarion Hotel, Ringvägen, Stockholm
Stene til gårdrum (2000–2004), marmor och granit, Frederiksbergs Gymnasium i Köpenhamn
Syntax (2000–2004), Sölvegatan, Språk- och Litteraturcentrum, Lunds universitet
Sektion (2000–2004), Språk- och Litteraturcentrum, Lunds universitet
Platform (2004–2006), brons och granit, Østjylland Statsfængsel i  Horsens 
Full length (2006–2008), brons, 12 meter långt, Statens Museum for Kunst i Köpenhamn

Litteratur
Kirsten Ortwed. Full length, Statens Museum for Kunst, Köpenhamn 2008
Bera Nordal (red.): Barry Le Va, Kirsten Ortwed, Lawrence Weiner, Malmö Kunsthall, Malmö 1999
Mikkel Bogh och Annelie Pohlen: Kirsten Ortwed, Center for Dansk Billedkunst 1997

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Film om Kirsten Ortwed och Full Length
Intervju med Kirsten Ortwed av Per Jonas Storsve
Foton av verk

Danska skulptörer
Danska konstnärer
Mottagare av Thorvaldsenmedaljen
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Födda 1948
Kvinnor
Levande personer
Den amerikanska natten

Den amerikanska natten (The American Night) är en postumt utgiven samling av dikter och andra texter av den amerikanske låtskrivaren och poeten Jim Morrison (1943–1971), mest känd som sångare i rockgruppen The Doors.

Bakgrund
Utöver de texter han skrev till The Doors skivalbum skrev Jim Morrison tre diktsamlingar: The Lords (1969), The New Creatures (1969) och An American Prayer (1970). Hans efterlämnade opublicerade texter publicerades senare i de två volymerna Wilderness (1988) och The American Night (1990). I den sistnämnda inkluderades också den redan publicerade An American Prayer. 

The American Night har getts i svensk översättning av Måns Wiberg som Den amerikanska natten, på bokförlaget Bakhåll 2009. Utgåvan innehöll också den engelska originaltexten och ett efterord av den svenske författaren Peter Glas.

Innehåll

Innehållet i samlingen består mestadels av Morrisons dikter. En del är skrivna i en fri, modernistisk form medan andra är i delvis bunden form och påminner om Morrisons sångtexter på The Doors skivor. I sektionen Lyriska verser återfinns också flera sångtexter från The Doors skivor, som L.A Woman. Även en del av texterna på fri vers är kända från skivinspelningarna där de reciterats av Morrison, ibland till musik. 

Stilen spänner från en gåtfull, bildrik lyrik till ett mer direkt och enkelt tilltal, även om de gåtfulla metaforerna dominerar. Temat för dikterna är ofta sexualitet, död och en samhällskritik gränsande till civilisationskritik. Ett kortfilmsmanus, Liftaren, ingår också. Morrison försökte med egna medel spela in filmen som aldrig avslutades. Det som trots allt spelades in har bevarats och lever vidare på webbplatser som Youtube. Dikten Dagbok från Paris som avslutar samlingen har antagits vara det sista Morrison skrev innan sin död i Paris 1971.

Se även 

Jim Morrisons film The Hitchhiker på Youtube. Sedd 2009-02-22

Källor 
 Morrison, Jim: Den amerikanska natten. Översättning Måns Winberg. Bakhåll 2009. , efterord av Peter Glas.

Diktsamlingar
Amerikansk litteratur
Fritz Henriksson (journalist)

Fritz Henriksson, född 30 maj 1872 i Skånes Fagerhult, död 31 mars 1941 i Lidingö, var en svensk journalist.

Fritz Henriksson 1894–1899 korrespondent för Göteborgs Handels och Sjöfartstidning och var 1899–1903 korrenspondent i Berlin och 1903–1919 i London, 1915–1918 som ackrediterad krigskorrespondent vid brittiska och franska högkvarteren  för Göteborgs Handels och Sjöfartstidning samt tidningar i Danmark och Norge. Krigskorenspondent på västfronten under första världskriget.

Fritz Henriksson blev legationsråd på utrikesdepartementet och den första chefen för den nystartade UD:s pressbyrå 1919 med uppdrag att organisera den. Ordförande i rundradions programråd 1924. Utrikesråd 1933. Ordförande i radionämnden 1935. En av initiativtagarna till Pennklubbens svenska avdelning. Ordförande i Internationella pressunionen 1926 och vice ordförande där till sin död.

Han var från 1899 till sin död gift med Elin Dominick (1870–1941). De är begravda på Landskrona kyrkogård.

Bibliografi
Från det moderna Tyskland (1901)
När vi resa till London - en kort handledning för Londonsresande (1914, tillsammans med Hugo Valentin)
England i världskriget (1917)
Med Sveriges kronprinspar genom Amerika (1926).

Noter 

Män
Födda 1872
Avlidna 1941
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Skånes-Fagerhults socken
Paltrockkvarn

En Paltrockkvarn är en mindre vanlig typ av väderkvarn, som liksom stubbkvarnen vrider hela kvarnbyggnaden efter aktuell vindriktning. Den avgörande skillnaden är att Paltrockkvarnen är hjullagrad på ett fundament som radikalt förstorar kvarnens stödyta, jämfört med en stubbkvarn där en mindre stödyta är placerad i kvarnens centrum. Genom denna konstruktion kan kvarnens storlek och tyngd ökas väsentligt för en högre effektivitet. 

Kvarnbyggnaden är axiellt lagrad på en ringformad krans med hjul, som löper längs det cirkulära fundamentets ytterradie, som medger att hela kvarnbyggnaden stabilt kan vridas emot vindögat. Själva vridningen kan ske genom manuell dragning eller genom att förse hjulkransen med en kuggkrans, som i sin tur automatiskt kan drivas med en vindrosett.

Historia
Paltrockkvarnarna fick ett uppsving i början av 1900-talet och kom bland annat att användas relativt ofta i de tyska regionerna; östra Niedersachsen, Sachsen-Anhalt, Brandenburg, Mecklenburg och Pommern. Det finns dock flera exempel på denna kvarnprincip på andra håll också.

Flertalet av paltrockkvarnarna tillkom genom ombyggnad av tidigare stubbkvarnar på platsen, även om helt nya paltrockkvarnar också förekom. Ägare till befintliga stubbkvarnar såg dock ofta en ekonomisk fördel i att bygga om stubbkvarnen till en paltrockkvarn, snarare än att anlägga en ny holländarkvarn i motsvarande storlek.

Konstruktion
Jämfört med en stubbkvarn var fördelen med paltrockkvarnens konstruktion att storleken och tyngden kunde ökas på grund av den ökade stödytans flerpunktlagring, vilket medförde en stabilare rörlig kvarnbyggnad samt att ett stationärt rum kunde erhållas innanför fundamentets perifera lagring. I vissa fall kunde totalytan utökas än mer, genom att sidoansluta ytterligare malningsutrustning i en mindre utbyggnad, som kan skymtas på den övre bilden. Genom tillkomsten av ett stabilt fundament kunde också denna förses med en kuggkrans som ofta kom att drivas genom vindrosetter, även om det fanns exempel på andra former av rotationsdrivning.

Galleri

Referenser

Externa länkar 
 Mühlenportal: Infos über Mühlen
 Standorte von Paltrockwindmühlen
 Deutsche Gesellschaft für Mühlenkunde und Mühlenerhaltung (DGM) e. V.
 Väderkvarnar - Bilder
 Kalmar läns museums kvarnprojekt

Väderkvarnar
Nils-Henrik Lundquist

Nils-Henrik Lundquist, född 29 juni 1919 i Ludvika församling i Kopparbergs län, död 4 april 1997 i Farsta församling i Stockholms län, var en svensk ingenjör och ämbetsman som var generaldirektör för Försvarets forskningsanstalt 1974–1984.

Biografi
Lundquist avlade studentexamen i Malmö 1938. Han avlade civilingenjörsexamen vid Tekniska högskolan 1943 och arbetade som ingenjör på Saab AB 1942–1946. Där deltog han i utvecklingen av radarsystem för krigsmakten och ledde utvecklingen av den första flygburna radarn. År 1945 inrättades Försvarets forskningsanstalt (FOA) och myndigheten övertog radarforskningen. Åren 1946–1984 tjänstgjorde han vid FOA, först vid Avdelning 3 (för teleteknik) 1946–1974, där han blev forskningsingenjör 1947, laborator 1953 och var avdelningschef 1957–1974. Åren 1974–1984 var han generaldirektör och chef för FOA. Under tiden vid FOA kom han att allt mer sysselsätta sig med problem rörande luftförsvaret, han medverkade i flera utredningar och bidrog som avdelningschef till utvecklingen av STRIL 60. Han var ledamot av 1969 års försvarsforskningsutredning, som syftade till att ge underlag för en förändring av verksamheten vid FOA. Han fann anledning att i viktiga avseenden reservera sig mot betänkandets huvudlinje och när det slutgiltiga beslutet fattades 1974 var det i enlighet med hans rekommendationer. Hans tid som generaldirektör präglades av långtgående organisationsförändringar. Han insisterade hela tiden på att det måste finnas resurser till såväl experimentell som teoretisk verksamhet.

Nils-Henrik Lundquist invaldes 1962 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien, 1967 som ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien och 1975 som hedersledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet. Han promoverades till teknologie hedersdoktor vid Kungliga Tekniska högskolan 1983.

Utmärkelser
  Riddare av Nordstjärneorden, 1961.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1919
Avlidna 1997
Personer från Ludvika
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer med anknytning till Saab
Svenska generaldirektörer
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Riddare av Nordstjärneorden
Masters 1996

Masters 1996 (Benson and Hedges Masters) var en professionell inbjudningsturnering i snooker, som spelades 4 - 11 februari 1996 i Wembley Conference Centre. Startfältet bestod av de sexton högst rankade spelarna, plus två wild cards: Andy Hicks, som nått semifinal i VM året innan, och den unge walesaren Matthew Stevens, som markerade generationsskiftet i walesisk snooker genom att slå ut Terry Griffiths i första omgången.

Stephen Hendry vann turneringen, hans sjätte och sista Masterstitel. Han slog titelförsvarande Ronnie O'Sullivan i finalen, och fick därmed sin enda inteckning i den nya pokalen. Den gamla hade Hendry behållit för alltid, efter sina fem första segrar.

Resultat 

1996 i Storbritannien
1996
Snookersäsongen 1995/1996
Zeit

Zeit kan syfta på:

 Zeit (musikalbum) –  Rammsteins åttonde studioalbum från 2022
 Zeit (singel) – en singel av Rammstein från 2022
 Die Zeit – en rikstäckande tysk veckotidning 1946–
 Die Neue Zeit – en tysk socialdemokratisk tidskrift 1883–1923
Frändefors socken

Frändefors socken i Dalsland ingick i Sundals härad, ingår sedan 1974 i Vänersborgs kommun och motsvarar från 2016 Frändefors distrikt.

Socknens areal är 219,76 kvadratkilometer varav 205,43 land. År 2000 fanns här 3 370 invånare. Tätorten Frändefors med sockenkyrkan Frändefors kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Frändefors församling och för de borgerliga frågorna bildades Frändefors landskommun. Landskommunen uppgick 1974 i Vänersborgs kommun. I början av 1970-talet avskiljdes den sydligaste delen av socknen till Vänersborgs församling i Skara stift, för att ge plats åt stadsdelen Katrinedal i Vänersborg.

1 januari 2016 inrättades distriktet Frändefors, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Sundals härad. De indelta soldaterna tillhörde Västgöta-Dals regemente och Valbo kompani.

Geografi och natur
Frändefors socken ligger norr om Vänersborg med Vänern i öster kring Frändeforsån och sjön Hästefjorden. Socknen är en slättbygd på södra delen av Dalboslätten med skogstrakter i söder.

Det finns två kommunala naturreservat i socknen: Dalbobergen och Sjöbotten. Största insjöar är Stora Hästefjorden och Östra Hästefjorden.

En sätesgård var Forsane herrgård.

I Dykälla fanns ett gästgiveri.

Fornlämningar
Boplatser och elva hällkistor från stenåldern är funna. Från järnåldern finns några mindre gravfält.

Namnet
Namnet skrevs 1380 Frändäfors och kommer äldst från en fors i Frändeforsån. Förleden innehåller troligen ett mansnamn Frände.

Befolkningsutveckling
1861–1930 utvandrade över 3 000 personer från socknen. Den tidigaste emigrationen skedde till Norge och strömmen dit fortsatte att vara ganska hög ända till 1880, sen dominerar emigrationen till USA. Emigrationen nådde sin höjdpunkt 1881–1890.
Mellan åren 1881 och 1905 emigrerade 1 995 personer från Frändefors. År 1865 var folkmängden i Frändefors socken 5 401. Den största folkmängden uppnåddes 1881 med 5 931 personer. 1931 hade den minskat till 3 644 invånare.

Se även
 Frändefors församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Frendefors socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Indelningar i Vänersborgs kommun
Socknar i Sundals härad
Erik Thomasson

Erik Åke Lars Viktor Thomasson, född 16 maj 1901 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, död 2 augusti 1981 i Lycksele, var en svensk jurist och kommunalpolitiker.

Thomasson avlade juris kandidatexamen vid Stockholms högskola 1925. Efter tingstjänstgöring blev han tillförordnad fiskal i Svea hovrätt 1929 och assessor där 1934. Thomasson blev hovrättsråd 1939 och var häradshövding i Västerbottens västra domsaga 1945–1968. En period var han sekreterare i riksdagens lagutskott och 1941–1943 chef för försvarsstabens socialdetalj. 

Thomasson var ordförande för drätselkammaren i Lidingö 1939–1944 och ledamot för högerpartiet i stadsfullmäktige i Lycksele 1945–1954 (ordförande i drätselkammaren 1945–1946). Han var starkt engagerad i miljöfrågor och startade 1953 organisationen Norrlands Naturvärn. Särskilt drivande var han i arbetet med att stoppa kraftverksutbyggnaden av framför allt Vindelälven.

Erik Thomasson var son till justitierådet Åke Thomasson (1863–1929) och dennes hustru Gertrud Augusta Leonia Ekenman (1870–1933). Han gifte sig år 1931 med Maj Henriksson (1909–1949) och år 1950 med provinsialläkaren Marianne Lindstén (1909–1979). Makarna Thomasson är begravda på Gamla kyrkogården i Lycksele.

Vidare läsning 
Filip Gerhardsson: Medan jag ännu minns, Svenska polisidrottsförlaget 2004, ISBN 91-631-4815-3

Källor

Noter 

Svenska hovrättsråd
Svenska häradshövdingar
Svenska kommunalpolitiker
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Jurister från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Politiker från Stockholm
Födda 1901
Avlidna 1981
Män
Austriska språk

Austriska språk är en hypotetisk språkfamilj först föreslagen av Wilhelm Schmidt 1906 . 

Hypotesen har senare utvidgats och vidareutvecklats av andra forskare, men är fortfarande omstridd bland historiska lingvister.  Reid (2005) sammanfattar det nuvarande forskningsläget.

Familjen kan inkludera:

 Austronesiska språk
 Austro-asiatiska språk
 Tai-kadaispråk
 Hmong-mienspråk

Referenser

Externa länkar
 Phonological links among Austronesian and Austroasiatic languages
 Glossary of purported lexical links among Austronesian and Austroasiatic languages

Se även

Historisk lingvistik
Språkfamilj
Systematisk lista över språk

Språkindelning
Marbles (musikalbum av Marbles)

Marbles är det enda musikalbumet av musikgruppen Marbles från 1970. Den självbetitlade skivan släpptes efter duon hade splittrats.

Låtlista
Sida 1
I Can't See Nobody (Barry Gibb, Robin Gibb)
A House Is Not A Home (Burt Bacharach, Hal David)
Storybook Children (Taylor, Vera)
Daytime (Trevor Gordon)
By The Light Of The Burning Candle (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Stay With Me Baby (Ragavoy, Weiss)

Sida 2
Only One Woman (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
To Love Somebody (Barry Gibb, Robin Gibb)
Breaking Up Is Hard To Do (Greenfield, Neil Sedaka)
Elizabeth Johnson (Trevor Gordon)
Little Laughing Girl (Graham Bonnet)
The Walls Fell Down (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)

Albumet återutgavs på CD av Polydor i Australien 1994 under titeln "Marble-ized" med ett extra spår.
I Can't See Nobody (Barry Gibb, Robin Gibb)
A House Is Not A Home (Burt Bacharach, Hal David)
Storybook Children (Taylor, Vera)
Daytime (Trevor Gordon)
By The Light Of The Burning Candle (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Stay With Me Baby (Ragavoy, Weiss)
Only One Woman (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
To Love Somebody (Barry Gibb, Robin Gibb)
Breaking Up Is Hard To Do (Greenfield, Neil Sedaka)
Elizabeth Johnson (Trevor Gordon)
Little Laughing Girl (Graham Bonnet)
The Walls Fell Down (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Love You (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)

Repertoire Records i Storbritannien återutgav albumet i 2003, även denna med bonusspår.
I Can't See Nobody (Barry Gibb, Robin Gibb)
A House Is Not A Home (Burt Bacharach, Hal David)
Storybook Children (Taylor, Vera)
Daytime (Trevor Gordon)
By The Light Of The Burning Candle (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Stay With Me Baby (Ragavoy, Weiss)
Only One Woman (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
To Love Somebody (Barry Gibb, Robin Gibb)
Breaking Up Is Hard To Do (Greenfield, Neil Sedaka)
Elizabeth Johnson (Trevor Gordon)
Little Laughing Girl (Graham Bonnet)
The Walls Fell Down (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Only One Woman [Mono Single Version] (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
By The Light Of The Burning Candle [Mono Single Version] (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
The Walls Fell Down [Mono Single Version] (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
Love You [Mono Single Version] (Barry Gibb, Robin Gibb, Maurice Gibb)
I Can't See Nobody [Mono Single Version] (Barry Gibb, Robin Gibb)
Little Boy [Mono Single Version] (Barry Gibb, Maurice Gibb)
Musikalbum 1970
Musikalbum 2003
Musikalbum 1994
Marianne Lindstén

Marianne Charlotte Lindstén, född 6 oktober 1909 i Mora, Kopparbergs län, död 1979 i Lycksele, blev Sveriges första kvinnliga provinsialläkare (det som idag kallas distriktsläkare) i Vilhelmina 1946.

Lindstén blev student i Landskrona 1927, medicine kandidat 1930 och medicine licentiat 1936 i Lund. Hon var tillförordnad underläkare vid tuberkulossjukhuset i Örnsköldsvik fyra månader 1936, e.o. amanuens vid psykiatriska kliniken i Lund tre månader 1936–1937, t.f. 2:e underläkare vid Landskrona lasarett tio månader 1937 och två månader 1938, assistentläkare vid barnsjukhuset i Lund tre månader 1938, e.o. amanuens där två månader 1938, t.f. underläkare vid Karlshamns lasarett augusti–oktober 1938 och blev 2:e underläkare vid Gällivare lasarett i mars 1939.

Marianne Lindstén blev kvar i Vilhelmina till 1955 då hon fick en provinsialläkartjänst i Lycksele som hon innehade till fram till sin pensionering år 1972.

Hon var gift med häradshövdingen Erik Thomasson. Makarna är begravda på Gamla kyrkogården i Lycksele.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Kvinnor
Födda 1909
Avlidna 1979
Svensk kvinnohistoria
Svenska provinsialläkare
Svenska läkare under 1900-talet
Personer från Mora
Kütükuşağı

Kütükuşağı är en ort (erhöll ortsstatus 7 juni 1992) och kommun i distriktet Cihanbeyli i provinsen Konya i Turkiet. De närmaste orterna är Yeniceoba (ca 9 km), Bulduk och Kusca, och avståndet till Konya är cirka 14 mil. Kütükuşağı tillhör underdistriktet Yeniceoba och folkmängden uppgick i slutet av 2012 till 1 904 invånare. Orten har en borgmästare. Av dem som utvandrat från orten bor flest i Danmark (2 000 personer) och i Tyskland (500 personer).

Noter

Källor 
Nüfus Kutukusagi Belediyesi. Läst 22 februari 2009.

Externa länkar 
Kütükuşağıs webbplats

Orter i Turkiet
Eva Bergström

Eva Bergström född 1961, uppvuxen i Stureby och Sköndal, numera boende på Södermalm i Stockholm är en svensk lärare och barnboksförfattare.

Bibliografi 
 Snurran och den osande abborren 2003 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Snurran och dum-overallen 2004 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Benny Blixt och Sega Råttans hämnd 2005 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Snurran och fjärrkontrollen 2005 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Benny Blixt och jakten på rockidolen 2006 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Snurran äter ketchup 2006 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Snurran hjälper polisen 2008 (tillsammans med Annika Samuelsson)
 Snurran städar 2009 (tillsammans med Annika Samuelsson)

Priser och utmärkelser 
 Bokjuryn kategori 0-6 år 2006
 Bokjuryn kategori 0-6 år 2009

Svenskspråkiga författare
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1961
Kvinnor
Levande personer
Zwiesel

är en stad i Landkreis Regen i Regierungsbezirk Niederbayern i förbundslandet Bayern i Tyskland.

Geografi
Zwiesel ligger i Bayerischer Wald, söder om Bodenmais och nordväst om Grafenau. I det närliggande området finns berget Großer Arber, högst i Bayerischer Wald.

Stadens indelning

Zwiesel består av åtta distrikt:
 Zwiesel
 Bärnzell
 Griesbach
 Innenried
 Klautzenbach
 Lichtenthal
 Rabenstein
 Theresienthal
 Zwieselberg

Ekonomi
Glastillverkning, bryggeri och turism är viktiga inkomstkällor.

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Regen
Utpost

Utpost är ett något äldre uttryck, som beskriver en plats i periferin, såsom en fyrplats eller en fjällstation.

Inom frikyrkorörelsen, har uttrycket använts och används om en påbörjad församlingsbildning, tillhörande en befintlig församling. Besläktade begrepp är annexförsamling och församlingsplantering.

Externa länkar
Smyrnakyrkan i Gårdsten är en utpost till Smyrnaförsamlingen i Göteborg
Stuvstakyrkans startade som en utpost till Stockholms fria missionsförsamling
Vallhamrakyrkan verkade som utpost till Sionförsamlingen i Göteborg
Församlingen var första tiden annexförsamling till Linköpings första baptistförsamling
Elim Skärholmen, en församlingsplantering i Skärholmen

Kristna församlingar
Masters 1997

Masters 1997 (Benson and Hedges Masters) var en professionell inbjudningsturnering i snooker, som spelades 2 - 9 februari 1997 i Wembley Conference Centre. Startfältet bestod av de sexton högst rankade spelarna, plus två wild cards: Paul Hunter, som senare skulle komma att vinna Masters tre gånger, och Brian Morgan, som året innan gått till final i Asian Classic och vunnit Benson & Hedges Championship, vilket automatiskt ger en plats i Masters.

Steve Davis vann sin tredje och sista Masterstitel, den första på nio år. Det var dessutom hans första inteckning i någon av de tre "stora" titlarna (Masters, VM och UK Championship) sedan hans VM-seger 1989. I finalen mot Ronnie O'Sullivan låg Davis under med 4-8, men vände och vann med 10-8.

Resultat 

1997 i Storbritannien
1997
Snookersäsongen 1996/1997