kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Isaac Tichenor

Isaac Tichenor, född 8 februari 1754 i Newark i Provinsen New Jersey, död 11 december 1838 i Bennington i Vermont, var en amerikansk federalistisk politiker. Han representerade delstaten Vermont i USA:s senat 1796–1797 och 1815–1821. Han var guvernör i Vermont 1797–1807 och 1808–1809.

Tichenor utexaminerades 1775 från College of New Jersey (numera Princeton University), studerade juridik i Schenectady och inledde sin karriär som advokat i Bennington. Han var talman i Republiken Vermonts representanthus House of Representatives of the Freemen of Vermont 1783–1784.

Vermont blev 1791 USA:s 14:e delstat och Tichenor tillträdde som domare i delstatens högsta domstol. Han var domstolens chefsdomare 1794–1796.

Senator Moses Robinson avgick 1796 och efterträddes av Tichenor. Han avgick i sin tur följande år för att tillträda som guvernör. Tichenor efterträddes 1807 som guvernör av Israel Smith. Han tillträdde 1808 på nytt som guvernör och efterträddes 1809 av Jonas Galusha. Tichenor efterträdde sedan 1815 Jonathan Robinson i USA:s senat. Tichenor efterträddes 1821 som senator av Horatio Seymour.

Tichenor var församlingsledare i den lokala kongregationalistkyrkan i Bennington 1832–1834. Han gravsattes på Village Cemetery i Bennington.

Referenser

Externa länkar

Ledamöter av USA:s senat från Vermont
Guvernörer i Vermont
Amerikanska federalister
Amerikanska domare
Amerikanska politiker under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Princeton University
Personer från Newark, New Jersey
Födda 1754
Avlidna 1838
Män
Horatio Seymour (senator)

Horatio Seymour, född 31 maj 1778 i Litchfield, Connecticut, död 21 november 1857 i Middlebury, Vermont, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Vermont i USA:s senat 1821–1833.

Seymour utexaminerades 1797 från Yale. Han studerade juridik i Litchfield och inledde 1800 sin karriär som advokat i Middlebury, Vermont. Han var postmästare i Middlebury fram till 1809 och åklagare i Addison County, Vermont 1810–1813 samt 1815–1819.

Seymour efterträdde 1821 Isaac Tichenor som senator. Han var först demokrat-republikan och senare anhängare av John Quincy Adams och Henry Clay. Seymour efterträddes 1833 i senaten av Benjamin Swift.

Seymour gick med Whigpartiet men förlorade partiets nominering i guvernörsvalet i Vermont 1836 mot Silas H. Jennison. Seymour avled 1857 och gravsattes på West Cemetery i Middlebury.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Vermont
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Litchfield County
Födda 1778
Avlidna 1857
Män
Jiří Novák

Jiří Novák, född 22 mars 1975 i Zlín, Tjeckoslovakien, är en före detta tjeckisk tennisspelare. Han bor idag i Monte Carlo, Monaco.

Tenniskarriären
Novák blev professionell tennisspelare 1993 och har vunnit 7 singeltitlar och 18 dubbeltitlar under sin karriär. Han har vunnit $7 618 613 i prispengar. Under sex år har han varit den högst rankade tjeckiska spelaren i ATP-rankingen. 21 oktober 2002 nådde han sin högsta placering på rankingen som femma. Novák slog ut Roger Federer i första omgången i Wibledon 1999.

Externa länkar

Födda 1975
Levande personer
Tjeckiska tennisspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Tjeckien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tjeckien
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tjeckien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Män
Barbro Bäckström

Barbro Agneta Bäckström, född Erhardsson 6 december 1939, död 8 februari 1990 i Lund, var en svensk skulptör.

Barbro Bäckström växte upp på Vindö i Stockholms skärgård, utbildade sig till teckningslärare och hade sin debututställning 1965 på Galleri Atheneum i Lund. Hon är känd för sina skulpturer av människokroppen, framför allt för dem som formats av metallduk. Hon var gift med Holger Bäckström. Makarna Bäckström har donerat medel till Barbro & Holger Bäckströms stipendiefond.

Offentliga verk i urval
Tre pågar (1997), brons, von Troils väg 1 i Malmö
Vattenresan (1985), brons, järnvägsstationen i Jönköping
I rena glädjen (1975), brons, Kulladalsgatan 22 i Malmö
Ljusspegel (1970), polerad aluminium, Lunds universitetssjukhus
Skärm (1969), brons, Lerbäcksskolans gård i Lund
Hyllemöllan (1968, med Holger Bäckström), stålplåt och -rör, Sörbäcksgatan 10 i Malmö

Bäckström är representerad vid Moderna museet, Skissernas museum, Kalmar konstmuseum och Örebro läns museum.

Fotogalleri

Bibliografi
Barbro Bäckström: Barbro Bäckström, Malmö Konsthall katalog 140, 1999,

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1939
Avlidna 1990
Kvinnor
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Representerade vid Moderna museet
Murat

Murat kan syfta på:
 Joachim Murat (1767–1815), marskalk av Frankrike

Geografi
 Murat, Allier – en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne i de centrala delarna av Frankrike
 Murat, Cantal – en kommun i departementet Cantal i regionen Auvergne i mitten av Frankrike
 Labastide-Murat – en kommun i departementet Lot i regionen Midi-Pyrénées i södra Frankrike
 Murat (flod) – källflod till Eufrat
Västerviks skeppskompani

Västerviks skeppskompani var ett rederi som bildades år 1646 och upphörde 1680, som mest sysslade med saltimport från Portugal. Kompaniet, som även kallades Stora saltkompaniet  var hemmahörande i nuvarande Gamla Stan i Stockholm, men skeppen byggdes i Västervik och det var en tid Sveriges största skeppsredare.. 

År 1666 hade rederiet en fartygskapacitet på 2 700 skeppsläst. Utöver import av salt från Portugal och ibland från Frankrike importerades även vin från Rouen. Detta skedde då med rederiets mindre fartyg, (bojorter), eftersom Rouens hamn var för grund för de större skeppen. Frakten på utresan bestod oftast av beck och tjära, ofta med järn som barlast. Som för många andra rederier vid denna tid hyrdes även fartyg ut till staten för krigstjänst, bland annat vid Karl X Gustavs andra danska krig 1658-1660 där minst tre av rederiets fartyg (Småland, Östergötland och Leoparden) gjorde tjänst.

En av delägarna i företaget var Maria Sofia De la Gardie som var en av dåtidens största företagare i Sverige. Andra tidiga delägare var Axel Oxenstierna, amiral Erik Ryning, Joachim Lillienhoff, Louis De Geer samt köpmannen Jakob Momma, som senare adlades som Jakob Reenstierna.

I och med Jakob Momma-Reenstiernas inträde som delägare och meddirektör 1665 blev det oenighet mellan ägarna, och företaget delades 1666. Bland de som utträdde var Maria Sofia De La Gardie och arvingarna efter Louis De Geer.

I Stockholm köpte Västerviks skeppskompani 1647 en tomt i kvarteret Aeolus, söder om Slottsbacken med adress Skeppsbron 2 och uppförde där ett packhus för sin verksamhet. Här hade företaget magasin och kontor. Packhuset var granne till Flemingska palatset  och kallades Saltkompaniets hus.  Företagets verksamhet (bland annat saltimport) gav även namn till gränden som begränsade tomten mot syd; Saltkompaniegränden. År 1868 revs Saltkompaniets hus för att ge plats åt Stockholms telegrafstation och 1876 döptes Saltkompaniegränden om i Telegrafgränd.

Referenser

Tryckta källor

Hafström, Georg och Börjeson, Hjalmar: "Flotta och sjöfart" i Volym V av Wrangel, Ewert, red.: "Svenska folket genom tiderna", Tidskriftsförlaget Allhem AB, Malmö 1939
Börjeson, Hjalmar: "Stockholms segelsjöfart", Stockholm 1932

Ej längre existerande svenska rederier
Historiska verksamheter i Gamla stan
Västerviks historia
Rederier bildade 1646
Rederier upplösta 1680
Bombus sylvicola

Bombus sylvicola (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som finns i Nordamerika.

Utseende 
Humlan, som har en medellång tunga, är övervägande gulpälsad med en svart fläck på mellankroppen mellan vingfästena. De två första och de två näst sista segmenten på bakkroppen är gula, och bakkroppsspetsen är svart. För bakkroppssegment 3 och 4 finns det två färgvarieteter: En som främst finns i Kaskadbergen och Sierra Nevada, där vanligtvis dessa segment är svarta med få eller inga gula hår, och en som har segmenten orangeröda. Honorna har dessutom svart ansikte, till skillnad från hanarna som har gult. .

Vanor 
De övervintrande drottningarna kommer fram i början av juni, arbetarna i slutet av juni och hanarna i början av juli. I slutet av september – början av oktober upplöses kolonierna och alla djuren dör, utom de nya drottningarna som övervintrar i jorden. Bombus sylvicola samlar nektar och pollen från ett flertal växtfamiljer, främst från familjerna korgblommiga växter (som korsörter och Raillardella) och ärtväxter (som lupiner och sötväpplingar). Den är framför allt en bergslevande art som kan gå upp till över 4 200 meters höjd i bergen.

Utbredning 
Bombus sylvicola finns i västra Nordamerika från Alaska och Newfoundland söderut via Kaskadbergen, Sierra Nevada och Klippiga bergen, Kalifornien, Utah, Nevada till New Mexico. Den har även påträffats i östra Nordamerika, Ontario (1958), nordvästra Québec, Labrador och North Carolina (1935). Arten är ingenstans vanlig.

Källor 

Insekter i nearktiska regionen
Humlor
Bombus
Oktoberhästen

Oktoberhästen (latin october equus) var en romersk skördefest som hölls 15 oktober. Då offrades en häst, som hade segrat i en kapplöpning hållen till skördeguden Mars ära, på Mars gamla altare vid Appiska vägen. Hästhuvudet blev föremål för livlig strid mellan de båda äldsta stadskvarteren i Rom (Suburra och Sacra via), eftersom ägandet av detta hästhuvud ansågs bringa lycka. Hästhuvudet var smyckat med en krans av många bröd.

Källor 

Romersk religion
Portugisiska lånord i japanska

Det finns många portugisiska lånord i japanska språket. Portugal inrättade 1571 en hamn för handel i sydvästjapanska Nagasaki, och den staden förblev i lång tid ett centrum för västerländskt inflytande i Japan.

Källhänvisningar 

Japanska
Japanska
Nordjobb

Nordjobb är ett nordiskt arbetsmarknadsprogram, som funnits sedan 1985. Programmet ägs av Föreningarna Nordens Förbund, FNF, och finansieras av Nordiska ministerrådet, nationella departement och myndigheter samt i viss mån genom projektpengar. Det koordineras från det Nordiska sekretariatet, beläget i Köpenhamn men Nordjobb har verksamhet i alla de nordiska länderna, Danmark, Finland, Island, Norge och Sverige, inklusive de självstyrande områdena Färöarna, Grönland och Åland. Nordjobb har inget vinstintresse och är opolitiskt. Varje år förmedlas ca 700–800 sommarjobb till nordiska och europeiska ungdomar mellan 18 och 30 år. Nordjobb har som grundkoncept att förmedla arbete, boende och kultur- och fritidsprogram till deltagarna. Sedan starten 1985 har mer är 25 000 arbeten till ungdomar i de nordiska länderna förmedlats.

Mission 
Att öka rörligheten bland ungdomar på den nordiska arbetsmarknaden samt att bidra till att stärka den nordiska arbetsmarknaden. Ett särskilt fokus ligger också på att motverka den nordiska ungdomsarbetslösheten. Därutöver arbetar Nordjobb för att öka kunskapen om Norden, dess språk och kulturer bland programmets deltagare. Det var den svenska Volvo-chefen Pehr G. Gyllenhammar som ledde gruppen som föreslog att Nordjobb skulle upprättas.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.nordjobb.org, Nordjobb
 http://norden.org, Nordiska ministerrådet
 http://www.fnfnorden.org, Föreningen Nordens Förbund

Bildanden 1985
Nordiska ministerrådet
Nordiskt samarbete
Israel Smith

Israel Smith, född 4 april 1759 i Suffield, Connecticut, död 2 december 1810 i Rutland, Vermont, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten Vermont i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1791–1797 samt 1801–1803 och sedan i senaten 1803–1807. Han var guvernör i Vermont 1807–1808.

Smith utexaminerades 1781 från Yale College. Han studerade sedan juridik och inledde sin karriär som advokat i Republiken Vermont.

Vermont blev 1791 USA:s 14:e delstat och Smith blev invald i representanthuset. Han efterträddes 1797 av Matthew Lyon. Smith tillträdde 1801 på nytt som kongressledamot. Han efterträdde sedan 1803 Nathaniel Chipman som senator för Vermont. Smith avgick 1807 som senator för att tillträda som guvernör. Han efterträddes 1808 som guvernör av Isaac Tichenor.

Smith avled 1810 och gravsattes på West Street Cemetery i Rutland.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Vermont
Ledamöter av USA:s senat från Vermont
Guvernörer i Vermont
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Hartford County
Födda 1759
Avlidna 1810
Män
Huskvarnafallen

Huskvarnafallen är en samling vattenfall i Huskvarnaån som ligger i Huskvarna i Jönköpings län. Den totala fallhöjden på 116 meter är fördelad på åtta fall på en total sträcka av ungefär en kilometer. Det största fallet, Slipstensfallet, har en fallhöjd på 21 meter. Söder om fallen ligger vandringsleden "Pustaleden" och norr om fallet ligger Ådalsvägen. I fallens ravin finns flera jättegrytor av postglacialt ursprung. 

I ravinen, som är en så kallad kanjondal (alternativt sprickdal), finns flera olika biotoper. Grönstenar utgör berggrunden, och mossor samt översilade lodytor bidrar till höga biologiska värden. Mulm i ihåliga träd, jätteträd och död ved ansamlar insekter, lavar, svampar och mossor. Fallen är en del av Östra Vätterbranterna och består av många ädellövträd. I området trivs ovanligare fåglar på grund av det strömmande vattnet, såsom strömstare, forsärla och drillsnäppa. I den angränsande ädellövskogen trivs andra ovanligare fåglar, såsom grönsångare, härmsångare, stenknäck och mindre hackspett. Växter som trivs i den torrare delen av området är bland andra blodnäva, backlök och kungsmynta. De blötare områdena hyser växter såsom blåsippa, myska, skogsvicker och trolldruva. I området finns även stor bandmossa (Metzgeria conjugata), det enda stället i Jönköpings kommun där den växten finns, samt bokarv (Stellaria neglecta).

Vattenfallets kraft har använts sedan 1640 då en kruttillverkning startade, och 1689 tillverkade man kanoner med hjälp av vattenfallets kraft. Under 1900-talet började man använda vattenfallet för energiutvinning, 1906-1969 var Ebbes kraftstation i drift, med en installerad effekt på 2,1 MW. 1969 ersattes anläggningen av en ny med en effekt på 15 MW .

Bildgalleri

Referenser

Noter

Källförteckning
Jönköpings kommuns informationsskylt uppsatt vid Huskvarnafallen

Externa länkar

 Broschyr över Pustaleden
 Huskvarna Fabrikmuseums hemsida

Vattenfall i Sverige
Huskvarna
Vattendrag i Jönköpings kommun
Vattendrag i Småland
Platser avbildade i Suecian
Vilmar

Vilmar, som också kan stavas Wilmar, är ett forntyskt förnamn, ursprungligen Willimar, med betydelsen "berömd vilja". Den engelska formen av namnet är Wilmer.

Det äldsta belägget i Sverige är från 1830.

Namnsdag: 26 maj (mellan 1986 och 1993)

Kända personer vid namn Vilmar
 Vilmar Ljungdahl, svensk politiker

Se även 
 August Friedrich Christian Vilmar

Mansnamn
Acke Hydén

Inga Monica "Acke" Hydén, född 13 september 1943 i Jönköping, är en svensk skulptör.

Acke Hydén utbildade sig på Konstskolan Forum i Malmö. Hon har varit projektledare för den konstnärliga utsmyckningen av Citytunneln i Malmö. Hon bor och arbetar i Borrby.

Offentliga verk i urval
Oxymoron, granit och betong, Kaptensgårdens skulpturpark i Landskrona

Externa länkar
Leif Mattsson: Alfabet mellan nu och då på OmKonst.com 2003-06-01

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1943
Kvinnor
Levande personer
Konstnärer från Jönköping
Svenska skulptörer under 2000-talet
Moses Robinson

Moses Robinson, född 22 mars 1741 i Hardwick, Massachusetts, död 26 maj 1813 i Bennington, Vermont, var en amerikansk politiker och jurist. Han var Republiken Vermonts statschef 1789–1790. Han representerade delstaten Vermont i USA:s senat 1791–1796.

Robinson flyttade 1761 till Bennington. Han var chefsdomare i Republiken Vermonts högsta domstol 1778–1781 och 1782–1789. Robinson efterträdde 1789 Thomas Chittenden som statschef, Republiken Vermonts guvernör. Han efterträddes följande år av företrädaren Chittenden.

Vermont blev 1791 USA:s 14:e delstat och till de två första senatorerna valdes Robinson och Stephen R. Bradley. Robinson gick 1795 med i demokrat-republikanerna. Han avgick 1796 och efterträddes som senator av Isaac Tichenor.

Robinsons grav finns på Old Bennington Cemetery i Bennington. Brodern Jonathan Robinson var senator 1807–1815.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Republiken Vermonts guvernörer
Ledamöter av USA:s senat från Vermont
Personer från Hardwick, Massachusetts
Födda 1741
Avlidna 1813
Män
Alumner från Dartmouth College
Heterosexism

Heterosexism är en term för ett system av negativa attityder, fördomar och diskriminering till fördel för heterosexuell sexualitet och relationer. Det kan inkludera antagandet att alla är heterosexuella eller att heterosexuella attraktioner och relationer är den enda/rätta normen, och därför överlägsen.

Termen heterosexism började användas i början av 1900-talet, ungefär samtidigt som det liknande begreppet homofobi. Det senare begreppet refererar i allmänhet till en individs HBTQ-negativa attityder, medan heterosexismen syftar på ett helt samhälles kulturella förtryck av HBTQ-yttringar. Heterosexism relaterar också till de snarlika diskriminerande begreppen sexism och rasism (förstärkning av skillnader mellan kön respektive ras/folk).

Heterosexismen i ett samhälle osynliggör HBTQ-personer, genom att nedvärdera deras uttryck och utestänga dem från sociala funktioner och aktiviteter. Samtidigt attackeras dessa människor av de normer, lagar och institutioner som förstärker och upprätthåller normerna och lagarna, när HBTQ-personer väl försöker synas och göra sig hörda. Detta förstärker en ojämlikhet mellan människor baserat på deras sexuella identiteter.

I ett land som USA upprätthålls denna ojämlikhet genom att förbjuda öppet homosexuella från att arbeta inom militären, brist på stöd mot heterosexistisk diskriminering i tjänstesammanhang och i arbetslivet, fientlighet mot homosexuella parrelationer, liksom lagar mot sodomi i mer än en tredjedel av delstatslagarna i landet. I många andra länder är heterosexismen mer långtgående, och 2019 var homosexuella handlingar olagliga i 72 länder; 32 av dem ligger i Afrika. Hälften av dessa 32 länder är före detta brittiska kolonier, där kolonialmakten en gång införde lagar specifikt mot homosexualitet, men även andra kolonialmakter låg bakom liknande lagar i sina afrikanska besittningar.

Se även 
Heteronormativitet
Homofobi

Referenser 

Sexism
Queerteori
Hat
Homofobi
Harv (musikgrupp)

Harv är en svensk instrumental folkmusikgrupp. Den bildades 1996 ursprungligen som en duo bestående av Magnus Stinnerbom (harvfiol, viola, dragspel, sälgflöjter) och Daniel Sandén-Warg (hurvfiol, fiol, moraharpa, mungiga), men är numera en kvartett, då Christian Svensson (percussion, inspelningstekniker) och David Tallroth (gitarr) tillkommit som permanenta medlemmar.

Sedan senaste studioalbumet har gruppens arbete haft uppehåll. Stinnerbom har sedan dess spelat och turnerat med Ale Möller Band, samt arbetat som kompositör och musikansvarig på Västanå teater i Sunne .

Priser och utmärkelser
2000 – Gevalias musikpris

Diskografi
1997 – Harv (Magnus Stinnerbom & Daniel Sandén-Warg)
2000 – Must
2002 – Töst!
2005 – Direktör Deg (EP)
2005 – Polka Raggioso

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska folkmusikgrupper
Bernhard August Beskow

Bernhard August Beskow, född den 4 april 1837 på Lundby, Munktorps socken, Västmanland, död den 31 december 1910 i Göteborg, var en svensk ingenjör och ståldekoratör.

Biografi 
Beskow studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg 1857–1858 och tog 1858 inträdesexamen till Teknologiska institutet där han studerade 1858–1860. 1860–1970 arbetade han som elev vid åtskilliga mekaniska verkstäder, järnbruk och var 1871–1977 ritare och materialbokhållare vid Karl Gustafs stads gevärsfaktori. Där lärde han känna konsten att etsa i metall och inbränna förgyllning på densamma, en konst, som infördes i Sverige från Solingen på 1770-talet av Sven Rinman och sedermera utövades i Eskilstuna av Kristian Johannesén. 

Så småningom hade denna industri förfallit i fråga om det konstnärliga utförandet, medan däremot den tekniska traditionen fortlevat bland arbetarna. Beskow övade sig 1878–1880 på egen hand i ståletsning.

Han tillverkade sedan dekorativa sköldar med vapen och emblem, lampetter, solfjädrar, svärd, hillebarder, sablar, värjor, vaser, prydnadsfat och skålar, dryckeshorn, kannor och pokaler, juvelskrin, skrifportföljer och albumpärmar, beslag till kistor, skåp och andra möbler, fotografiramar, skrivbordstillbehör med mera. Hans arbeten är djupetsade på svartprickad oxiderad, blåanlöpt, gråetsad eller förgylld botten; ornamenten är mattetsade, blåanlöpta eller blankpolerade i metallens egen färg eller i förgyllning. Den ornamentala verkan förhöjs genom anbringande av flera färger på stålet vid framställningen av vapensköldar m. m. 

Arbeten av Beskow finns i Nationalmuseum, Nordiska museet, Tekniska skolans museum, Göteborgs stadsmuseum, Slöjdföreningens museum i Göteborg, Columbiamuseet i Chicago och Lybecks museum. Han prisbelöntes flera gånger på utställningar.

Beskow var son till sjökaptenen Jacob Beskow och Ulrika Maria Norman och från 1876 gift med Carolina Herica Amanda Kolthoff. Han var bror till Jacob Fredrik Beskow och syssling till Gustaf Emanuel Beskow. Bernhard August Beskow är begravd på Västra kyrkogården i Göteborg.

Källor 

Svenskt konstnärslexikon del I sid 171, Allhems Förlag, Malmö. 
 Beskow, Bernhard August på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
 

Svenska gravörer
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Personer från Munktorps socken
Gravsatta på Västra kyrkogården i Göteborg
Födda 1837
Avlidna 1910
Män
Bernhard August
Thomas Chittenden

Thomas Chittenden, född 6 januari 1730 i East Guilford (nuvarande Madison), Connecticut, död 25 augusti 1797 i Williston, Vermont, var en nordamerikansk politiker. Han var Republiken Vermonts statschef 1778–1789 och 1790–1791. Efter att ha tjänstgjort som Republiken Vermonts guvernör fortsatte han som den första guvernören i delstaten Vermont från 1791 fram till sin död.

Chittenden flyttade 1774 till Williston. Han var med om att förhandla med kontinentala kongressen om möjligheten för Vermont att gå med i Amerikas förenta stater. Ärendet bordlades i och med att både New York och New Hampshire hade krav gällande Vermonts territorium. Detta ledde till grundandet av den självständiga staten Republiken Vermont år 1777. Chittenden tillträdde 1778 som statschef med titeln guvernör. Han efterträddes 1789 av Moses Robinson. Chittenden tillträdde 1790 på nytt som statschef och valdes till den första guvernören i delstaten Vermont då USA godkände Vermont som delstat år 1791 och den självständiga republiken upphörde att existera. Guvernör Chittenden avled 1797 i ämbetet och efterträddes av Paul Brigham.

Chittenden gravsattes på Old Williston Cemetery i Williston. Sonen Martin Chittenden var guvernör i Vermont 1813–1817.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard

Republiken Vermonts guvernörer
Guvernörer i Vermont
Amerikanska politiker under 1700-talet
Personer från Madison, Connecticut
Födda 1730
Avlidna 1797
Män
Bernhard Beskow

Bernhard Beskow kan syfta på bland andra:

* Bernhard von Beskow (1796–1868), svensk publicist
 Bernhard August Beskow (1837–1910), svensk ståletsare
 Bernhard Emanuel Beskow (1862–1907), svensk skolman och präst