kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hild Rolfsdotter

Hild Rolfsdotter (norröna: Hildr Hrólfsdóttir nefju) var enligt Harald hårfagres saga i Heimskringla dotter till den norske stormannen Rolf näsa (Hrólfr nefja) och hustru till Ragnvald jarl på Möre. Det var denne jarl som, sedan "Harald luva" hade lagt under sig Norge, klippte kungen och kallade honom "Harald den hårfagre". 

Ragnvald hade många barn med flera kvinnor. Med hustrun Hild — som bör ha varit minst tjugo år yngre än han själv — hade han sönerna Rolf och Tore (Þórir). Sonen Rolf blev senare kallad Gånge-Rolf (Göngu-Hrólfr) eftersom han var för stor och klunsig för att sitta till hästs och därför fick använda fötterna. 

Rolf var en väldig viking och härjade mycket i österväg, står det i Heimskringla. En sommar då han var på hemväg från en sådan österfärd gjorde han strandhugg och plundrade bönderna i Viken. Kung Harald råkade befinna sig i denna trakt just då och blev mycket vred. Han hade nämligen förbjudit plundring i sina egna skatteländer. Rolf blev därför dömd fredlös på tinget. Då for mamma Hild till kungen för att försvara sin gosse. Men Harald var obeveklig och Hild fick ohörd ge sig av. Hon kvad då följande visa:

{|
|
Hafnið Nefju nafna,nú rekið gand ór landi
horskan hölða barma.Hví bellið því, stillir?
Illt's við ulf at ylfaskYggs valbríkar slíkan,
muna við hilmis hjarðirhœgr, ef hann renn til skógar.|
 Du förskjuter Näsas namne;
 du jagar flyktig ur landet
 stormäns kloke ättling.
 Vi [=varför] far du fram så våldsamt?
 Med sådan ulv att retas
 det är ej rådligt, furste!
 Han skonar ej kungens hjordar,
 om så till skogs han drives.
|
|}

"Vare sig strofen har diktats av Hild själv eller ej, är den utan tvivel mycket gammal", skriver filologen Finnur Jónsson: "Tonen däri liknar mycket Torv-Einars, och metern likaså." Torv-Einar (Torf-Einarr) var en yngre frilloson till Ragnvald Mörejarl och således styvson till Hild, och han blev senare en känd skald. Kanske lärde han sin skaldekonst av henne.

Att Gånge-Rolf i strofen kallas "Näsas namne" beror på att han var uppkallad efter sin morfar, hersen Rolf näsa (Hrólfr nefja). När han senare liknas vid en ulv har det nog också, gissar Finnur Jónsson, med namnet Rolf att göra (Hrólfr, det vill säga Hróð-ulfr).

Källor och litteratur 
 Berättelsen om Hild finns i Harald hårfagres saga (24) i Heimskringla liksom i långsagan om Olav Tryggvason (Óláfs saga Tryggvasonar en mesta (95).) Hild är också nämnd i Landnámabók och i Orkneyinga saga (4), men där kallas hon Ragnhild.
 Finnur Jónsson, Kritiske studier over en del av de ældste norske og islandske skjaldekvad, København, 1884, sid 94-95.
 Guðmundur Þorláksson, Udsigt over de norsk-islandske skjalde fra 9. till 14. århundrede, København, 1882.

Noter

Externa länkar 
 Hildr Hrólfsdóttir: Lausavísa.
 Kapitlet om Hild i Harald hårfagres saga, översatt av Emil Olson.

Norröna skalder
Kvinnor
Födda 800-talet
Avlidna okänt år
Personer i Norge under 800-talet
Anthony Merry

Anthony Merry, född den 2 augusti 1756, död den 14 juni 1835, var en brittisk diplomat.  

Merry, som var son till en vinhandlare i London, tjänstgjorde på olika poster i Europa mellan 1783 och 1803, mestadels konsulära. Han var chargé d'affaires i Madrid 1796 och i Köpenhamn 1799 samt minister ad interim i Paris 1802. 

Därefter blev han brittisk ambassadör i Förenta Staterna med stationering i Washington från 1803 till 1806. Han kände sig inte välkommen, vilket fick honom att agera mot den amerikanska regeringen. Detta ledde till att han återkallades av Charles James Fox, som fann hans diskussioner med Aaron Burr mindre lämpliga.

Merry förväntade sig inte att bli erbjuden någon ny tjänst, men redan 1807 skickade den nya brittiska regeringen honom till Köpenhamn för att försonas med danskarna efter Köpenhamns bombardemang. Merry blev sedan sänd som brittisk minister till Sverige 1808, en post från vilken han drog sig tillbaka redan 1809.

Källor

Noter

Brittiska diplomater
Storbritanniens ambassadörer i Danmark
Storbritanniens ambassadörer i Sverige
Storbritanniens ambassadörer i USA
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från London
Födda 1756
Avlidna 1835
Män
Konstantia av Sicilien (regent)

Konstantia av Sicilien, född 1324, död 22 oktober 1355, var regent i Sicilien som förmyndare för sin bror, kung Ludvig av Sicilien, mellan 1352 och 1354. 

Hon var dotter till kung Peter II av Sicilien och Elisabet av Kärnten. Vid sin mors död 1352 övertog hon dennas plats som förmyndarregent för sin bror. Hennes regeringstid utmärktes av digerdödens härjningar och strider mellan adelsklanerna. Hon avled ogift och barnlös i digerdöden strax efter sin bror. Hennes bror Ludvig efterträddes av en yngre broder, med deras syster Eufemia av Sicilien som förmyndarregent 1355-1357.

Källor 
 

Födda 1324
Avlidna 1355
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Italienska prinsessor
Siciliens regenter
Skärfläcksålar

Skärfläcksålar eller snäppålar (Nemichthyidae) är en familj i ordningen ålartade fiskar med nio arter, indelade i tre släkten. Familjens vetenskapliga namn kommer av grekiskans nema som betyder tråd och ichthys som betyder fisk. 

De nio arterna i familjen förekommer i världshaven Atlanten, Indiska oceanen och Stilla havet och alla arter är djuphavslevande fiskar som hör hemma i den mesopelagiska och batypelagiska zonen.

Kännetecken 
Snäppålar har långa smala kroppar och de längsta arterna kan som fullvuxna nå en längd på över en meter, medan de mindre arterna blir något mindre än en meter långa. Antalet kotor i ryggraden är 170-220 hos släktena Labrichthys och Avocettina och över 750 hos släktet Nemichthys. Ryggfenan och analfenan är långsträckta. Stjärtfenan är sammanvuxen med ryggfenan och analfenan, någon synlig stjärtfena finns därför inte. Bröstfenor finns, men är ganska små. En noterbar egenhet är att anus är belägen på den främre delen av kroppen, nedanför bröstfenorna, eller en bit bakom dem (släktet Avocettina). 

Ögonen är proportionellt mot huvudet stora. Käkarna är långa och näbbliknande. Den övre käken är något längre än den undre käken och den yttre delen av käkarna är mer eller mindre böjda. Käkarnas säregna utformning gör att de inte kan slutas helt. 

När hanarna når könsmognaden genomgår de signifikanta utseendemässiga förändringar, deras käkar tillbakabildas delvis och blir kortare och tänder förloras.

Systematik 
Det finns nio arter, indelade i tre släkten:

 Släktet Avocettina
 Avocettina acuticeps (Regan, 1916).
 Avocettina bowersii (Garman, 1899).
 Avocettina infans (Günther, 1878).
 Avocettina paucipora (Nielsen & Smith, 1978).
 Släktet Labichthys
 Labichthys carinatus (Gill & Ryder, 1883).
 Labichthys yanoi (Mead & Rubinoff, 1966).
 Släktet Nemichthys
 Trådål, N. scolopaceus (Richardson, 1848).
 Nemichthys curvirostris (Strömman, 1896).
 Nemichthys larseni (Nielsen & Smith, 1978).

Källor 
Nemichthyidae på FishBase

Noter

Externa länkar 

Ålartade fiskar
Eufemia av Sicilien

Eufemia av Sicilien, född 1330, död 21 februari 1359, var regent i Sicilien som förmyndare för sin bror, kung Fredrik III av Sicilien, mellan 1355 och 1357.

Biografi
Hon var dotter till kung Peter II av Sicilien och Elisabet av Kärnten. Hon avled ogift och barnlös.  

Hon tilldelades regeringsmakten i Messina i november 1355 efter sin syster  Constanza av Siciliens död. Beslutet godkändes av kungarikets baroner. 

Hennes befogenheter begränsades av exakta klausuler kring maktutövningen: hon regerade genom de ämbetsmän som redan var utsedda av baronernas råd och kunde ge order endast i närvaro av kungen. Balansen mellan det latinska och katalanska partiet i rådet brast när hon orsakade en konflikt med Francesco Ventimiglia genom att be kungen resa från Messina till Catania för att förhandla om fred med upprorsledaren Chiaramonte. Detta utlöste en konflikt mellan Eufemia och kungen, och hon försökte isolera honom från hans egna anhängare. I september 1356 slöts emellertid fred mellan dem. 

När Neapel invaderade Sicilien organiserade Eufemia med framgång öns försvar och avvärjde attacken vid Aci 27 maj 1357.

Referenser

Noter

Födda 1330
Avlidna 1359
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Siciliens regenter
Arkeobotanik

Arkeobotanik är studiet av växtrester knutna till arkeologiska lämningar, varigenom information om till exempel odling, matkultur, medicin och foderhantering inom forna kulturer kan erhållas. Oftast studeras rester av fröer/frukter (förkolnade eller bevarade i subfossilt tillstånd), men även studier av andra växtdelar (till exempel pollen, ved, rötter eller fibrer) förekommer. Synonymt med arkeobotanik används ibland termen paleoetnobotanik. Arkeobotaniken kan också beskrivas som en gren av ämnena vegetationshistoria och paleoekologi.

Externa länkar 
Vegetation History and Archaeobotany, tidskrift inom arkeobotanik.

Botanik
Arkeologiska discipliner
Fördraget i Bukarest

Fördraget i Bukarest kan syfta på följande fredsavtal:

 Fördraget i Bukarest (1812) – som avslutade det sjunde rysk-turkiska kriget
 Fördraget i Bukarest (1886) – som avslutade kriget mellan Serbien och Bulgarien
 Fördraget i Bukarest (1913) – som avslutade Andra Balkankriget
 Fördraget i Bukarest (1916) – alliansfördrag mellan Rumänien och ententen (Frankrike, Storbritannien, Italien och Ryssland)
 Fördraget i Bukarest (1918) – som slöts mellan Rumänien och Centralmakterna under Första världskriget
Franz Kutschera

Franz Kutschera, född 22 februari 1904 i Oberwaltersdorf, Niederösterreich, Österrike-Ungern, död 1 februari 1944 i Warszawa, var en österrikisk SS-general och Gauleiter för delstaten Kärnten. Enligt en överenskommelse med den polska regeringen i exil dömdes han till döden av Armia Krajowa (AK) och avrättades för brott och folkmord mot civilbefolkningen i den ockuperade Warszawa.

Biografi 
Efter Anschluss, Tysklands annektering av Österrike i mars 1938, blev Kutschera ledamot av den tyska riksdagen. Han var ställföreträdande Gauleiter för Reichsgau Kärnten från 1938 till 1941. År 1940 befordrades han till Brigadeführer. I januari 1942 överfördes Kutschera till staben hos den Högre SS- och polischefen i centrala Ryssland, Erich von dem Bach. Kutschera utmärkte sig särskilt inom partisanbekämpning. Han var SS- och polischef i Mogilev från april 1943 till september 1943 och SS- och polischef i distriktet Warschau (Warszawa) från september 1943 till sin död.

Under sin tid som SS- och polischef i Warszawa föresatte sig Kutschera att krossa den polska motståndsandan och införde offentliga avrättningar, vilka utfördes på gator och torg. En polsk specialdomstol för brott begångna mot den polska nationen, i synnerhet massmord på civila i Warszawa, dömde Kutschera till döden. Domen godkändes av den polska exilregeringen och aktionen genomfördes av medlemmar ur Szare Szeregi ("De grå leden"). Kutschera dödades på order av den polske generalen Emil August Fieldorf, kallad "General Nil". Attentatet skildras i den polska filmen General Nil från 2009.

Befordringar i SS 
 Hauptscharführer: februari 1933
 Untersturmführer: 9 november 1935
 Obersturmführer: 9 november 1936
 Sturmbannführer: 14 september 1937
 Obersturmbannführer: 16 mars 1938
 Standartenführer: 25 juli 1938
 Oberführer: 30 januari 1939
 Brigadeführer: 9 november 1940
 Generalmajor i polisen: 9 november 1942

Utmärkelser 
 Hedersärmvinkel (Ehrenwinkel der Alten Kämpfer)
 Järnkorset av förska klassen
 Järnkorset av andra klassen
 Krigsförtjänstkorset av första klassen utan svärd
 Krigsförtjänstkorset av andra klassen utan svärd
 Anschlussmedaljen (Medaille zur Erinnerung an den 13. März 1938)
 NSDAP:s partitecken i guld
 NSDAP:s tjänsteutmärkelse i brons
 SS-Ehrenring (Totenkopfring)
 SS Hederssvärd (Ehrendegen des Reichsführer-SS)

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1904
Avlidna 1944
Män
Personer från Niederösterreich
SS- und Polizeiführer
Gauleiter
Generalguvernementet
Mördade politiker i Nazityskland
SS-Brigadeführer
Mottagare av Krigsförtjänstkorset av första klassen
Brent Eleigh

Brent Eleigh är en by (village) och en civil parish i Babergh, Suffolk i sydöstra England. Orten har 174 invånare. Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.geograph.org.uk/gridref/TL9447
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/brent+eleigh

Orter i Suffolk
Babergh
Civil parishes i Suffolk
Norra Liden

Norra Liden är en gata på Otterhällan i stadsdelen Inom Vallgraven i centrala Göteborg. Dess längd är numera cirka 275 meter från utgångspunkten Lasarettsgatan. På grund av ändrad stadsplan är liden idag en återvändsgata.

Historik
På kartan Plan af Götheborgs Stad inom Fästnings-vercken...år 1792 återfinns gatunamnet Åkaregatan med en sträckning, som ungefär motsvarar nuvarande Norra Liden.  I "Stadsplan för Stora Otterhällan" (1804) hittas namnet Norra Liden första gången och kommer av gatans sträckning åt norr, från toppen av Stora Otterhällan och då i förhållande till numera igenlagda Södra Liden. Ytterligare namnformer har varit: NordLiden (1804), Norliden (1809), Norrliden (1815), Norrlidsgatan (1855), Norlidsgatan (1875) och Nordlidsgatan (1878–84). År 1900 uppgavs gatan vara 119 meter lång, med en medelbredd av 8,6 meter och med en yta av 1 023 kvadratmeter.

Den senare Norra Liden''' har historiskt haft flera sträckningar: "från Magasinsgatan uppåt Otterhälleberget" (1875); "från Magasinsgatan till Södra Liden" (1885 och karta 1923); "från Magasinsgatan till Lasarettsgatan" (1933, då bara delvis utlagd samt 1957); "från Lasarettsgatan 7 i en båge norr, öst och söder ut" (1965, ännu ej utlagd); "från Lasarettsgatan 7 över Västra Liden 4" (1972) och "från Lasarettsgatan 7 till Magasinsgatan 3" (1981). 

Under åren 1960–62 revs större delen av stenhusen på Norra Lidens södra sida – jämna nummer – ända ner till Lilla Torget. Detta gäller exempelvis Norra Liden 10, som uppfördes 1895 i fyra våningar och revs 1960. Huset innehöll 33 lägenheter, tre spisrum och två butiker. Pannrum och wc i alla våningar hade installerat 1936 i huset.. Med början i oktober 1960 revs i tur och ordning: Norra Liden 16, 18, 20 och 22 i kvarteret Residenset. Även Lilla Torget 2 ingick i rivningarna under denna period.

Vid Norra Liden 9 bodde "Ester i Brunnsparken" (1898–1962). Hon ägnade större delen av sitt liv åt att sälja tidningar i Brunnsparken. En göteborgstidning skrev vid hennes bortgång: "Hon blev en symbol för småstaden Göteborg". Huset där hon hade bott revs omkring 1955.

Referenser
 
Noter

 
Källor
 Göteborgs Gatunamn 1621-2000'', Greta Baum, Tre Böcker Förlag, Göteborg 2001, , s. 218, 315, 333.

Externa länkar
Eniro kartor, Norra Liden

Gator i Göteborg
Gator och torg Inom Vallgraven
Inom Vallgraven
Återvändsgator
Appleby-in-Westmorland

Appleby-in-Westmorland är en ort och civil parish i grevskapet Cumbria i nordvästra England. Orten ligger i distriktet Eden vid floden Eden, 52 kilometer sydost om Carlisle. Tätorten (built-up area) hade 3 048 invånare vid folkräkningen år 2011.

På en höjd i ortens södra utkanter ligger Appleby Castle från 1100-talet, där Anne Clifford levde under 1600-talet.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Cumbria
Civil parishes i Cumbria
Eden (distrikt)
Västra Liden

Västra Liden är en gata på Otterhällan i stadsdelen Inom Vallgraven i centrala Göteborg. Den är cirka 35 meter lång, och sträcker sig från Otterhällegatan till Lasarettsgatan.

Gatan fick sitt namn 1895 efter sin riktning från Otterhällans topp. Tidigare motsvarades gatan ungefär av Otterhällsgatan (1792).

Referenser

Noter

Webbkällor
 Eniro.se: Mät sträcka.

Tryckta källor
 , s. 313.
 Göteborg, Partille och Mölndals Gatukalender, Otto Asphem, Göteborg 1979, avsnitt "V".

Externa länkar
 Eniro kartor, Västra Liden
 Västra Liden, Gator & Torg, Innerstaden Göteborg.

Gator och torg Inom Vallgraven
Det tredje rikets uppgång och fall

Det tredje rikets uppgång och fall (engelska: The Rise and Fall of the Third Reich) är en facklitterär bok av den amerikanske journalisten William L. Shirer, bosatt i Nazityskland fram t.o.m. december 1940. Boken tecknar en ingående historisk bild av Adolf Hitler, Nazityskland (Tredje riket) 1933-1945 samt även Hitlers väg till makten och Tredje rikets inre konsolidering 1933-35.

Boken är baserad på beslagtagna dokument från Tredje Riket, dagböcker från propagandaminister Joseph Goebbels, general Franz Halder och den italienske utrikesministern Galeazzo Ciano, bevisföring från Nürnbergrättegångarna, brittiska utrikesrapporter, författarens egen forskning och läsning av tidningsartiklar med mera.

Referenser

Litteratur
Evans, Richard J. The Coming of the Third Reich (2004) Penguin Press HC.

Externa länkar
Recension av boken av Bryan Hiatt

Facklitteratur 1960
Engelskspråkig facklitteratur
Litteratur inom historia
John Ward, 1:e earl av Dudley

John William Ward, 4:e viscount Dudley och Ward, sedermera 1:e earl av Dudley, född den 9 augusti 1781, död den 5 maj 1833, var en engelsk politiker, son till William Ward, 3:e viscount Dudley och Ward.

Dudley blev 1802 underhusledamot, ärvde 1823 sin fars viscounttitel och blev av sin intime ungdomsvän Canning satt till utrikesminister i dennes ministär (april 1827). Han behöll denna post under Goderich och sedan under Wellington till maj 1828, då han avgick tillsammans med Huskisson och de övriga "canningiterna". Som utrikesminister ansågs han synnerligen osjälvständig.

Källor

Noter

Födda 1781
Avlidna 1833 

Storbritanniens utrikesministrar
Engelsk adel
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Corpus Christi College, Oxford
Alumner från Oriel College, Oxford
Otterhällegatan

Otterhällegatan är en gata på Otterhällan i stadsdelen Inom Vallgraven i centrala Göteborg. Den är cirka 500 meter lång, och sträcker sig från Lilla Torget till Lasarettsgatan. Otterhällegatan har udda nummer från 1 till 7 och jämna nummer från 2 till 16.

Gatan fick sitt namn fastställt 1895, men redan 1792 fanns namnet Otterhäls. gatan på en karta med sträckning från Ekelundsgatan till Åkaregatan. Åren 1932 och 1953 ändrades gatans läge. På 1970-talet kom den att vid Drottning Kristinas jaktslott överta Övre Kyrkogatans västra sträckning.

Källor

Webbkällor
Eniro kartor, Otterhällegatan

Tryckta källor

Vidare läsning
 

Inom Vallgraven
Gator i Göteborg
Gator och torg Inom Vallgraven
Paul Gasq

Paul-Jean-Baptiste Gasq, född 30 mars 1860 i Dijon, död 1944 i Paris, var en fransk skulptör.

Gasq utförde flera arbeten för prydandet av offentliga platser i Paris och andra franska städer, bland annat för monumentet över Marie François Sadi Carnot i Dijon.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 
 

Franska skulptörer
Franska konstnärer under 1900-talet
Personer från Dijon
Födda 1860
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
Subtropisk virvel

Subtropiska virvlar är havsområden med stora system av roterande havsströmmar. Jordens oceaner har fem stora subtropiska virvlar – en på vardera sidan om ekvatorn i Atlanten och Stilla havet samt en i Indiska oceanen. Dessa virvlar påverkas i viss grad av kraftiga vindar.

Beskrivning
En subtropisk virvel har djupcirkulerande vatten som begränsas av passadvindsbältena norr och söder om ekvatorn. 

I centrum av en subtropisk virvel finns en högtryckszon, kring vilken vindar till följd av Corioliseffekten cirkulerar medurs på norra halvklotet och moturs på södra halvklotet. Högtrycksområdet i centrum uppstår till följd av västliga vindar på norra sidan av området och östliga vindar söder om detta. 

Rotationen drivs i första hand av att vindarna orsakar en ekmantransport vinkelrätt mot vindriktningen in mot virvelns mitt (så kallad subtropisk konvergens).

Vindarna orsakar ytströmmar mot centrum av området, en uppbyggnad av vatten som genom en komplex dynamik skapar strömmar mot ekvatorn i havets övre vattenskikt på en till två kilometers djup. Denna ström motsvaras av en ström mot polerna i områdenas västkanter. Dessa senare strömmar är Golfströmmen i Nordatlanten, Kuroshioströmmen i norra Stilla havet, den brasilianska strömmen i Sydatlanten och den östaustraliska strömmen i södra Stilla havet samt Agulhasströmmen i Indiska oceanen.

Större subtropiska virvlar 
 Indiska oceanens subtropiska virvel
 Den nordatlantiska subtropiska virvel
 Norra Stilla havets subtropiska virvel
 Den sydatlantiska subtropiska virveln
 Södra Stilla havets subtropiska virvel

Se även
 Intertropiska konvergenszonen
 Det stora stillahavssopområdet
 Friendly Floatees

Referenser
Denna artikel baseras på¨artikeln Ocean gyre på engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar

Havsströmmar
Oceanografi
Miljövård
William Ward, 2:e earl av Dudley

William Humble Ward, 2:e earl av Dudley, född den 25 maj 1867, död den 29 juni 1932, var en engelsk politiker, son till William Ward, 1:e earl av Dudley, far till William Ward, 3:e earl av Dudley.

Dudley var 1895–1902 parlamentssekreterare i handelsministeriet i Salisburys tredje ministär och deltog 1899–1900 som yeomanryofficer i boerkriget. Hans takt och stora förmögenhet gjorde honom anlitad på framskjutna representativa poster. 

Sålunda var han 1902–1906 lordlöjtnant på Irland och 1908–1911 Australiens generalguvernör. Han deltog 1915–1916 i första världskriget som överste för ett yeomanryregemente i Egypten och på Gallipolihalvön.

Källor 

 

Engelska politiker
Australiens generalguvernörer
Brittiska militärer
Personer i Storbritannien under första världskriget
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Födda 1867
Avlidna 1932
Män
Ugglan
Edward Matthew Ward

Edward Matthew Ward, född den 14 juli 1816, död den 15 januari 1879, var en engelsk målare, gift med Henrietta Ward, far till sir Leslie Ward.

Ward studerade vid akademien under Wilkie och vistades i Rom 1836-39, studerade en kort tid freskomåleri i München under Cornelius och utställde efter sin återkomst till England en bild av Cimabue och Giotto. Han tävlade 1843 med en kartong för dekorering av parlamentshuset, men lyckades bättre med ett par genremålningar, framför allt Dr Johnson i Lord Chesterfields väntrum (1845). Denna tavla samt Lord Clarendons onåd (1846), The South Sea Bubble (börsspelsscen utanför en bankirlokal 1720 i London; 1847) och Jakob II mottar rapport om prinsens av Oranien landstigning (1850) finns i National Gallery. 

År 1852 erhöll Ward i uppdrag att utföra åtta historiemålningar i korridoren till underhuset. Medlem av Royal Academy blev han 1855. Av hans många arbeten märks Charlotte Corday förs till avrättningsplatsen (1852), Marie-Antoinette och dauphin (1856), Napoleon III tar emot Strumpebandsorden (1850, målad för drottning Viktorias räkning), Karl II:s sista stunder (1861), Rizzios mord (1865) samt Sista mötet mellan Napoleon I och drottning Luise av Preussen (1877). Han behandlades i en monografi av Dafforne 1879.

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1816
Avlidna 1879
Engelska målare
Brittiska historiemålare
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Män
Personer från London
Córdoba CF

Córdoba Club de Fútbol är en spansk fotbollsklubb i Córdoba, grundad 1954. Klubben spelar i Segunda División B och spelar sina hemmamatcher på Estadio Nuevo Arcángel, som har kapacitet för drygt 20 000 åskådare. 

Klubben flyttades upp till La Liga inför säsongen 2014/15 och spelade sin totalt nionde säsong i högsta serien i Spanien. Senaste sejouren dessförinnan var säsongen 1971/72. Återbesöket blev kort med en sistaplats, och omedelbar nedflyttning till 2015/16. Under merparten av klubbens existens har den pendlat mellan andra- och tredjedivisionerna i Spanien.

Externa länkar 

 

Fotbollsklubbar i Spanien
Sportklubbar bildade 1954