kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åke Hellberg

Åke Hellberg, född 19 december 1944, är en svensk skådespelare.

Biografi
Redan när Hellberg flyttade till Malmö 1961, började Hellberg med teaterkurser hos ABF. Han uppträdde i Malmö Folkets park  den sommaren. Senare kom han in på teaterskolan Thespis som var tvåårig. Med anledning av  de prov han avlade kontaktades han av Malmö stadsteater och erbjöds jobb i en pjäs på Intiman, Dürenmats Fysikerna Där han spelade son till Möbius spelad av Sture Lagervall. Hans mor spelades av Gudrun Brost. Sen Spelade han  hos "Teater 23" i Malmö 1964 samtidigt som han gick i Ulla Rohdes teaterskola.  Vid slutet av 1960-talet kontaktades han av Fred Hjelm som fått tillstånd att starta PRO-TEATERN som en ensemble vid Riksteatern. Han engagerades där, först i pjäsen Prima Liv av Arnold Vesker. Pjäsen spelades både 68 och 69 i Sverige med Riksteatern. Sedan har Hellberg medverkat i en lång rad produktioner Som fast anställd skådespelare vid Riksteatern, bland annat Anne Franks dagbok, Can Can, Kvinnor och äppelträd, Kiss me Kate, Spökhotellet, Den jäktade, Vintergatan, där de enda två skådespelarna var han och Kent Andersson. Han har också spelat enmansföreställningen Mannen med läderbollen 2003. Sommaren 1971 spelade han piccolon i Nils Poppes uppsättning av Vita Hästen på Fredriksdalsteatern i Helsingborg. Han spelade sommarteater med Berit Carlberg i Södertälje 2006 och medverkade i revyn Med ålderns rätt på Nya Casinoteatern i Stockholm. Under åren har Åke Hellberg också regisserat ett ganska stort antal föreställningar vid Riksteatern. Hellberg har spelat på Stokckholms stadsteater Malmö stadsteater Dramaten Västerbottensteatern. I tre säsonger spelade han sommarteater i Södertälje med Berit Carlberg. Somrarna 2014 och 2015 spelade han vid Mälarhöjdens friluftsteater. Hellberg är även aktiv som nämndeman vid Tingsrätten Södertörn och förvaltningsdomstolen migration Stockholm genom Vänsterpartiet i Årsta.

Filmografi

 1988 – Guld!

Teater

Roller (ej komplett)

Källor

Noter

Externa länkar
 

Födda 1944
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Mike Easley

Michael Francis "Mike" Easley, född 23 mars 1950 i Rocky Mount, North Carolina, USA, är en amerikansk demokratisk politiker. Han var North Carolinas guvernör 2001-2009.

Biografi
Easley studerade statskunskap vid University of North Carolina at Chapel Hill. 1976 avlade han juristexamen, J.D., vid North Carolina Central University.

I 2000 års guvernörsval besegrade Easley republikanen Richard Vinroot. Easley är katolik. Före honom fanns det bara en katolsk guvernör i delstaten North Carolinas historia, nämligen Thomas Burke åren 1781-1782. 2004 omvaldes Easley trots republikanernas starka medvind i president- och senatsvalen det året.

Referenser

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations hemsidor

Guvernörer i North Carolina
Personer från Rocky Mount, North Carolina
Födda 1950
Levande personer
Män
Alumner från University of North Carolina at Chapel Hill
Slaget vid Seelowhöjderna

Slaget vid Seelowhöjderna (tyska: Schlacht um die Seelower Höhen) var den första delen av slaget om Berlin som utkämpades mellan Sovjetunionen och Polen mot Nazityskland under andra världskrigets slutskede. Den sovjetiska armén (inklusive 1:a polska armén) under marskalk Georgij Zjukov bröt sig genom tunga tyska försvarsanläggningar och fortsatte sin väg mot Berlin. Slaget varade i fyra dagar, mellan 16 och 19 april 1945, och är ett av de hårdaste slagen under andra världskriget.

Seelowhöjderna (tyska: Seelower Höhen) är ett kuperat område beläget nära staden Seelow i Tyskland, omkring 90 kilometer öster om Berlin och höjer sig över västra flodslätten till floden Oder, som ligger ytterligare 17 kilometer österut. Höjderna har ibland kallats för "Portarna till Berlin" på grund av att den viktigaste vägen till och från Berlin i öst-västlig riktning går igenom dessa höjder.

Slagets förlopp 
Slaget utspelade sig vid Seelowhöjderna mellan tyska 9:e armén ur Armégrupp Weichsel (112 143 soldater, 587 stridsvagnar, 2625 artilleripjäser) ledda av Gotthard Heinrici och Theodor Busse och Sovjets anfallande styrkor, 1:a vitryska fronten (1 000 000 soldater, 3059 stridsvagnar, 16 934 artilleripjäser och granatkastare) under Georgij Zjukovs ledning. Inledande sovjetiska anfall stoppades av resterna av en Wehrmacht-division som förskansade sig på höjderna 48 meter ovanför den omkringliggande terrängen. Röda armén förlorade mer manskap än tyskarna men kunde inte hållas tillbaka under någon längre tid. Redan mot slutet av andra dagen bröt de sovjetiska styrkorna igenom tyskarnas försvar och efter totalt fyra dagars hårda strider (med bl.a. massiva sovjetiska pansaranfall) kunde de fortsätta framryckningen mot huvudstaden Berlin som omringades 23 april och föll den 2 maj 1945. Totalt dog 45 000 soldater under slaget (12 000 tyskar och 30 000 ryssar).

Minnesplats

På platsen för slaget utanför staden Seelow finns en minnesplats med ett museum över slaget.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

Seelowhöjderna
Krigsåret 1945
Brandenburgs historia
Seelowhöjderna
Seelowhöjderna
Seelowhöjderna
1945 i Tyskland

no:Slaget om Berlin#Slaget ved Seelowhøydene
Naypyidaw

Naypyidaw (uttal: [nèpjìdɔ̀]; även Nay Pyi Taw) är den nybyggda huvudstaden i Myanmar. Fram till 2005 var landets största stad Rangoon huvudstad. Naypyidaw har uppförts under en kort tid i en svårtillgänglig djungelterräng i inlandet nära Pyinmana, som idag ingår i unionsterritoriet. 6 november 2005 inledde den styrande militärjuntan flytten av regeringsfunktionerna, och alla delar av landets administration inklusive personal finns i den nya staden sedan 2007. Naypyidaw utgör sedan 29 maj 2008 ett administrativt unionsterritorium i Myanmar. Namnet på staden betyder ungefär "den kungliga staden" eller "kungarnas boning", men någon koppling till landets historiska kungadöme finns inte.

Administrativ indelning
Naypyidaws unionsterritorium är indelat i följande åtta kommunala distrikt (myo ne) (med folkmängd 2011):
Det Khi Na, 28 565 invånare
Lewe, 263 892 invånare
Oke Ta Ra, 57 087 invånare
Poke Ba, 79 491 invånare
Pyinmana, 156 701 invånare
Tatkon, 199 773 invånare
Za Bu, 72 837 invånare
Zay Yar, 75 272 invånare

Naypyidaw är planerat i olika zoner, och bebyggelsen är än så länge ganska utspridd och uppdelad på de olika områdena.

Demografi
Naypyidaw hade 933 618 invånare 2011, varav 193 392 invånare (20,7 procent) var urban befolkning och 740 226 invånare (79,3 procent) var landsbygdsbefolkning. Av den totala folkmängden var 456 843 invånare (48,9 procent) män och 476 775 invånare (51,1 procent) kvinnor. 281 423 invånare (30,1 procent) var under 15 år, 492 553 invånare (52,8 procent) var 15 till 49 år.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

 
Asiens huvudstäder
G. Gordon Liddy

George Gordon Battle Liddy, född 30 november 1930 i Brooklyn i New York, död 30 mars 2021 i Fairfax County, Virginia, var en amerikansk radiopersonlighet som på 1970-talet var en av huvudaktörerna i Watergateaffären.

Biografi 
Liddy studerade juridik vid Fordham University. 1957 blev han anställd av FBI och gifte sig samma år med Frances Ann Purcell. 1962 lämnade han FBI för att arbeta som advokat i New York. 1966 organiserade han gripandet av Timothy Leary. Rättegången mot Leary var inte framgångsrik den gången.

Liddy arbetade för Vita huset i samband med Nixons återvalskampanj 1972. Tillsammans med E. Howard Hunt planerade Liddy inbrottet i demokraternas huvudkvarter på Watergatehotellet. Liddy dömdes till ett tjugoårigt fängelsestraff för stämpling, inbrott och avlyssning. Han satt i fyra och ett halvt år i fängelse.

På 1980-talet gjorde han föreläsningsturnéer tillsammans med Timothy Leary, en annan fd. fängelsekund.

1992 blev han programledare. Han startade ett konservativt radioprogram, där han presenterade sina extrema, provokativa åsikter.

I många år var han agnostiker, men återgick till den romersk-katolska kyrkan.

Liddy hade en del filmroller och uppträdde i olika tv-program.

Källor

Externa länkar

Amerikanska jurister
Amerikanska brottslingar
Amerikanska radioprogramledare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska republikaner
Personer från Hoboken, New Jersey
Födda 1930
Avlidna 2021  
Män
Watergate
Amerikanska politiker under 1900-talet
Politiker från New Jersey
Skådespelare från New Jersey
Alumner från Fordham University
Slaget vid Kivinebb

Slaget vid Kivinebb stod mellan Jöns Månsson Ulfsparre, och hans fåtaliga soldater, och en betydligt större rysk armé vid Kivinebb i Karelen den 11 mars 1555. Ulfsparres soldater segrade på grund av den för året stränga vintern och att den svenska enheten hade skidor, varför deras rörlighet var mycket högre. Anledningen till slaget var att ryska styrkor hade gått in över den svenska gränsen för att erövra Finland. Ryssland var redan vid denna tid ett rike som hade förmågan att mobilisera mängder med folk, och en strid på dessa ryska villkor, skulle kunna blivit förödande.

Slaget, om det nu skall kallas så, var en del av Stora ryska kriget som Rysslands tsar Ivan IV "den förskräcklige" (1533–1584) förklarat Sverige.

Se även 
Joutselkä
Anfallet mot Nöteborg
Anfallet mot Viborg
Stora ryska kriget

Externa länkar 
Stora ryska kriget

1555
Kivinäbb
Kivinäbb
Kivinäbb
Sverige under vasatiden
Democid

Democid (ett hybridord från grekiska δῆμος demos, "folk" och det latinska suffixet -cida, "den som dödar"; på engelska democide) är ett begrepp introducerat av den amerikanske forskaren R.J. Rummel, som kan beskrivas som "mord genomfört av en nationell statsmakt" oavsett det handlar om politiska lönnmord, politiska massmord eller folkmord.

Följande definitioner ingår:
 Democid: mord av någon person eller folk av statsmakten i ett land inkluderande folkmord, politicide och massmord.
 Politicid (engelska: politicide): mord på någon person eller folk av statsmakten i ett land på grund av deras politiska åsikter eller av politiska anledningar
 Massmord: obegränsat dödande av någon person eller folk av statsmakten i ett land
 Folkmord (genocid; engelska: genocide): bland annat dödande av människor av statsmakten i ett land på grund av deras grupptillhörighet (ras, etnicitet, religion, språk)

Democid är ett vidare begrepp än folkmord enligt Folkmordskonventionen antagen av FN. Anledningen till att Rummel föreslagit detta begrepp är att genocid/folkmord har begränsad tillämpbarhet och flera grova fall av massdödande utförda av myndigheter klarar sig undan folkmordsetiketten, vilket kan strida mot rättsmedvetandet hos allmänheten. Democid omfattar inte döda i strider mellan militärer och inte heller dömda till döden på legala grunder. "Government", som på engelska som har något vidare begrepp, avser i Rummels definition flera grupper som utövar makt, till exempel regering, statliga myndigheter, säkerhetspolis, militärer, gäng och krigsherrar som agerar med statsmaktens godkännande.

Democid under perioden 1900–1987
R.J. Rummel har redovisat antal döda inom democid-begreppet för 1900-talet:
 Sovjetunionen (1900-1987): 61 911 000
 Kina, folkrepubliken (1949-1987): 35 236 000
 Tyskland, nazistregimen (1933-45): 20 946 000
 Kina, Kuomintang (1928-1949): 10 075;000
 Japan, militärregimen (1936-1945): 5 964;000
 Kina, Mao Zedongs rådsstyre (1923-1949): 3 466;000
 Kambodja, Röda Khmerernas regim (1975-1979): 2 035 000
 Turkiet (1909-1918): 1 883 000
 Vietnam (1945-1987): 1 670 000
 Nordkorea, misstänkta mord (1948-1987): 1 663 000
 Polen, den tidiga kommunistperioden (1945-1948): 1 585 000
 Mexiko, misstänkta mord (1900-1920): 1 417 000
 Jugoslavien, Titoperioden (1944-1987): 1 072 000
 Ryssland, misstänkta mord (1900-1917): 1 066 000
 Kina, krigsherrar (1917-1947): 910 000
 Turkiet, Atatürks regim (1919-1923): 878 000
 Storbritannien (1900-1987): 816 000
 Portugal (1926-1982): 741 000
 Indonesien (1965-1987): 729 000

Se även 
 Internationella brottmålsdomstolen
 Internationella domstolen i Haag
 Mord
 Massaker
 Massmord

Referenser

Externa länkar
 Democratic Peace - Rummels blogg
 Freedom, Democracy, Peace, Power, Democide, and War - R.J. Rummels webbsajt
 Freedom, Democracy, Peace; Power, Democide, and War -  R.J. Rummels webbsajt

Juridiska termer
Folkmord
Brott mot mänskligheten
Våld
Devildriver

DevilDriver är en amerikansk musikgrupp bildad 2002 av Dez Fafara från gruppen Coal Chamber. De släppte sitt självbetitlade debutalbum år 2003, vilket bland annat innehåller låtarna "Meet The Wretched" (The Wretched är även namnet på DevilDrivers fanclub) och "Devil's Son". År 2005 följde de upp med sitt andra albumThe Fury of Our Maker's Hand, och år 2007 gavs det tredje albumet The Last Kind Words ut. Den 13 juli 2009 släpptes deras fjärde album Pray For Villains. DevilDrivers genre har folk försökt specificera sedan deras debut år 2003, och det har kommit att kallas för allt från thrash metal till black metal. Enligt Dez Fafara och John Boecklin själva så spelar de inte ens metal, utan en odefinierad musikstil som är en så kallad "one of a kind".

Medlemmar 
Nuvarande
 Dez Fafara – sång (2002–)
 Michael Spreitzer – gitarr (2004–)
 Austin D'Amond – trummor (2015–)

 Diego "Ashes" Ibarra – basgitarr (2016–)

Tidigare medlemmar
 Evan Pitts – gitarr (2002–2004)
 Jonathan Miller – basgitarr (2002–2011)
 Jeff Kendrick – gitarr (2003–2014)
 John Boecklin – trummor (2003–2014)
 Chris Towning – basgitarr (2013–2017)
 Neal Tiemann – gitarr (2015–2021)

Turnerande medlemmar
Patrick Lachman – basgitarr (2008)
Aaron "Bubble" Patrick – basgitarr (2010–2012)
Chris Towning – basgitarr (2012–2013)
Kevin Talley – trummor (2008, 2010, 2011)

Diskografi

Devildriver - 2003
The Fury Of Our Maker´s Hand - 2005
The Last Kind Words - 2007
Pray For Villains - 2009
Beast - 2011
Winter Kills - 2013
Trust No One - 2016
Outlaws 'til the End, Vol. 1 - 2018
Dealing with Demons I - 2020
Dealing with Demons II - 2021

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska metalgrupper
Amerikanska thrash metal-grupper
Melodisk death metal-grupper
Musikgrupper bildade 2002
Augustin Mannerheim

Augustin Mannerheim, född den 17 augusti 1915, död 30 augusti 2011, var svensk friherre, jägmästare, lyriker och psalmförfattare.

Biografi 
Augustin Mannerheim var son till Johan Mannerheim och dennes hustru Sophie Palæmona Treschow (död 1948) samt brorson till marskalken, sedermera Finlands president, Gustaf Mannerheim. Hans föräldrar flyttade 1904 från Finland till Sverige, och genom sonen erhöll ätten Mannerheim, vilken tidigare utdött i Sverige, 1947 förnyad representationsrätt på det svenska Riddarhuset. 
 
Mannerheim studerade på 1930-talet i Uppsala och kom därvid att, tillsammans med bland andra Carl-Erik af Geijerstam och Karl-Gustaf Hildebrand, tillhöra den litterära studentkrets som kallades "skaldernas matlag". Han valde dock så småningom att byta studierna i litteraturvetenskap mot en jägmästarutbildning; detta för att kunna överta och driva fädernegodset Grensholm, vilket han gjorde fram till 1982. Förutom godsägarvärvet och författandet ägnade han sig åt forskning inom metrik och musikvetenskap. Han utnämndes till filosofie hedersdoktor vid Linköpings universitet 1997.

På uppdrag av psalmbokskommittén 1969 bearbetade, nyöversatte och kommenterade Augustin Mannerheim äldre psalmer. De finns samlade i Gamla psalmisters röst (1982).

"I sin diktning använder han bilder från sina åkrar, sin gård, dess park och dess allé för att ställa de stora existentiella frågorna. I många av dikterna finns en orgelton, en fuga som sänder sitt tema genom de olika diktraderna” har Bo Lennart Anbäcken skrivit om Mannerheims poesi. 

Mannerheim nyöversatte bland annat Goethes poesi till svenska, och 2007-2009 publicerade han en stor del av dennes dikter i tidskriften Aorta. 

Augustin Mannerheim ärvde Grensholm vid Roxen, som han ägde till 1982.

Augustin Mannerheim gifte sig 1940 med barn- och ungdomspsykiatern Brita Mannerheim, född Danell (1916–2011). Paret hade fyra barn.

Bibliografi 

 

 Ännu ej utkommen.

Tolkningar

En blomma uti öknen stod (Sv.ps.347), bearbetning

Priser och utmärkelser 
2011 – Zibetska priset
2011 – Samfundet De Nios Särskilda pris

Källor 
 Sveriges ridderskaps och adels kalender 2010 (Stockholm 2009)
Presentation hos Pequod press
"Lyckad diskret poesi" i Svenska Dagbladet 2005-07-11 (recension av Mannerheims diktsamling Öppnas om natten)
Recension i Östgöta Correspondenten av Öppnas om natten

Noter

Externa länkar 
Mannerheim läser Goethe hos Autor Eter
Om Mannerheims bilintresse

Svenska psalmförfattare
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Hedersdoktorer vid Linköpings universitet
Födda 1915
Män
Personer med anknytning till Linköpings kommun
Avlidna 2011
Författare från Östergötland
Allvar Olsson

Allvar Olsson, född 23 november 1838 i Grättve, Edsleskogs socken, Älvsborgs län, död 24 januari 1903 i Tösse församling, Älvsborgs län, var en svensk politiker.

Olsson genomgick Åmåls elementarläroverk och var därefter bokhållare under många år vid järnbruk samt verksam som lantbrukare. Han var politiskt aktiv som kommunalman och landstingsman. Olsson var ledamot av andra kammaren 1885–1887, invald av Tössbo och Vedbo domsagas valkrets. Han efterträddes i valkretsen av August Låftman.

Källor
 
 Norberg, Anders Tvåkammarriksdagen 1867–1970. Ledamöter och valkretsar (1985)

Noter

Svenska lantbrukare under 1800-talet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska landstingspolitiker
Svenska kommunalpolitiker
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Edsleskogs socken
Födda 1838
Avlidna 1903
Män
Herenco

Herenco Holding AB är en koncern ägd av Lovisa Hamrin med säte i Jönköping. Koncernen bedriver verksamhet inom flera olika områden, främst förpackningsindustrin och hållbara bygglösningar som ventilation, solskyddsprodukter och golv. Verksamheten är organiserad i de tre underkategorierna Emballator, Herenco Invest och delägda innehav samt tidigare Hall Media, Hamhus och PacsOn.

Emballator 
Emballator tillverkar metall- och plastförpackningar till bland annat livsmedel, färg och kemikalier. Emballator har en rad produktområden som är fördelade i företagen Lagan, Mellerud, Tectubes, Växjö, Metal Group och Emballator Packaging UK. Emballator omsatte 1740 Mkr 2016.

Herenco Invest 
Herenco Invest, tidigare Vättern Industrier, har som uppdrag att bredda Herencos utbud genom att gå in på nya marknader. Gruppen består 2022 av företagen inom ventilation, solskyddsprodukter och golv. Inom ventilation finns bolagen Hagab, Acticon, Leif Arvidsson och LGG Inneklimat. Inom solskyddsprodukter finns Nimex Group, Markis & Persienn Fabriken och SunOff. Inom golv finns bolagen Miljöhallen Golv, JKS Golv, Nättraby Kakelservice, Varbergs kakelhus, Winsth Golv & Kakel och Fribergs Golvtjänst.

Hall Media 
Hall Media var ett mediehus som ger ut tidningstitlarna Jönköpings-Posten, Smålands-Tidningen, Vetlanda-Posten, Tranås Tidning, Smålands Dagblad, Värnamo Nyheter, Smålänningen, Falköpings Tidning, Västgöta-Bladet, Skaraborgs Läns Tidning, Jönköping Nu, Finnveden Nu, Västboandan, Höglandet Nu, Skövde Nyheter, TranåsAktuellt och Smålänningens Veckoblad samt den renodlade webbtidningen Jnytt.se.

Hall Media omsatte 544 Mkr 2016.

I februari 2020 tecknade Herenco ett avtal om att avyttra tidningsverksamheten till Amedia och Mittmedia.

Hamhus 
Hamhus är ett fastighetsbolag i Jönköping som förvaltar ett 15-tal fastigheter. Hamhus fokuserar på bostäder, kommersiella lokaler och kontor. Hamhus ingår i The Hamrin Foundation, Carl-Olof och Jenz Hamrins Stiftelse.

Hamhus omsatte 52 Mkr 2016.

PacsOn 
PacsOn består av 12 företag som säljer industriemballage, mjukpapper, kontorsmaterial m m. PacsOn består av AMJ Papper AB (Kiruna), PacsOn Papperspartner (Skellefteå, Umeå), PacsOn Norrpartner (Östersund, Sundsvall), PacsOn Mälardalen (Stockholm), ML Försäljning (Stockholm), PacsOn Östgöta Papper (Linköping, Motala), PacsOn Pellviks (Falköping), PacsOn Paul Hall (Jönköping), PacsOn Väst (Göteborg), Magnusson & Freij (Göteborg), PacsOn AB Helmer Nilsson (Växjö, Ljungby, Sölvesborg), PacsOn ÖresundsPapper (Malmö).

PacsOn omsatte 748 Mkr 2016.

2021 såldes PacsOn till Optigroup.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Svenska tidningsförlag
Svenska tillverkningsföretag
Metallindustri
Fastighetsförvaltning
Gösta "Lill-Lulle" Johansson

Gösta "Lill-Lulle" Johansson, född den 2 mars 1929 i Stockholm, död den 10 april 1997 i Oscars församling i Stockholm, var en legendarisk svensk ishockeyspelare och son till Gustaf "Lulle" Johansson. 

Han var en av de första svenska ishockeyspelare som blev professionell och vann tyskt mästerskap som spelare i Krefeld i dåvarande Västtyskland. Vid sidan av en verksamhet som affärsman var Johansson under senare år en framgångsrik tränare i Sverige, Schweiz och för italienska HC Bolzano som han förde till mästartitlar.

Biografi 
Johansson blev världsmästare 1953 för Sverige. Han spelade för det svenska ishockeylandslaget, mellan åren 1949 och 1955, tillsammans med Sven Tumba, Roland Stoltz, Lasse Björn. Han blev världsmästare 1953 och Stor grabb nummer 32 i ishockey. Han deltog vid de olympiska vinterspelen 1952 där han var med och erövrade en bronsmedalj. Johansson vann ytterligare två medaljer i VM, silver 1951 och brons 1954. 

Som spelare i Djurgårdens IF blev han svensk mästare sex gånger.

Proffskarriär 
Johansson blev Sveriges andra ishockeyproffs, dock inte i Kanada utan i Europa. År 2002 uppmärksammades Gus Forslund som den förste svensken som spelat i NHL, något som tidigare värmlänningen Ulf Sterner (säsongen 1964–65 spelade för New York Rangers) ansetts vara. Forslund spelade säsongen 1932-33 48 matcher för Ottawa Senators, och gjorde 13 poäng, fyra mål och nio assists.  

Johansson spelade som proffs i Zürich - Schweiz, samt Krefeld - Tyskland säsongen 1950-51 i KTSV Preussen 1855 Krefeld, eller Preussen Krefeld . Han vann tyskt mästerskap som spelare i Krefeld i dåvarande Västtyskland.

Familj och senare år 
Efter avslutad aktiv karriär fortsatte Johansson som ishockeytränare, vid sidan av en verksamhet som affärsman, i Sverige, Schweiz och för italienska Bolzano. Han avslutade tränaruppdragen 1980. Vann italienska mästerskapet 3 år i rad, 1976 till 1979, och fick igång den vilande italienska ishockeynationen. 

1955 gifte sig han sig med den tyska konståkarinnan Gundi Busch-Johansson. Hon blev Tysklands första VM-guldmedaljör i konståkning 1954. Senare flyttade de till Stockholm med sonen Peter Lulle Johansson. I Stockholm jobbade hon många år som konståkningstränare innan hon drog sig tillbaka 1997.

Gösta Johansson dog 1997 i levercancer hemma i sin bostad på Östermalm i Stockholm. Han är gravsatt i minneslunden på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Meriter
 SM-guld 1950, 1954, 1955, 1958, 1959, 1960
 VM-guld 1953
 VM-silver 1951
 VM-brons 1954
 OS-brons 1952

Referenser

Eurohockey.Net

Svenska ishockeyspelare
Födda 1929
Avlidna 1997
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Spelare i Djurgården Hockey
Ishockeyspelare i Västerås IK
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska mästare i ishockey
Världsmästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1952
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Män
Johan Andersson Stålkofta

Johan Andersson "Stålkofta" eller Stalcop född 1627 i Strängnäs, Södermanland, död före 3 februari 1686 i New Castle County, Delaware, USA. Han reste 1641 med fartyget Charitas till Amerika där han blev en av ca 20 konstaplar hos den svenske guvernören Johan Printz i Nya Sverige, Delaware, USA. Mest känd är Stålkofta som släktbildare i USA; en amerikansk forskare kunde efter 22 års arbete presentera 14 000 ättlingar. Stålkofta gifte sig 1656 med Kerstin Carlsdötter från Lijtestegen i Värmland. De fick sju barn.

Externa länkar
Satellitkarta över New Castle County
rootsweb.com

Personer i Nya Sverige
Personer från Strängnäs
Födda 1627
Avlidna 1600-talet
Män