kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Crazy Heart

Crazy Heart är en amerikansk dramafilm från 2009 som bygger på en roman av Thomas Cobb. Jeff Bridges spelar Otis "Bad" Blake, en avdankad country-sångare, som tänker börja ett nytt liv efter att ha inlett ett förhållande med journalisten Jean, spelad av Maggie Gyllenhaal.

Filmen, som är regisserad av regidebuterade Scott Cooper, tilldelades i mars 2010 två Oscar-priser, för bästa manliga huvudroll till Jeff Bridges och för bästa sång ("The Weary Kind"). Den nominerades även för bästa kvinnliga biroll för Maggie Gyllenhaal.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer 2009
Amerikanska filmer baserade på böcker
Colorado på film
Texas på film
New Mexico på film
Arizona på film
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Engelskspråkiga filmer
Runo Lette

Runo Vilhelm Lette Johansson, född 11 november 1908 i Stockholm, död 12 december 1981 i Avesta, var en svensk skulptör.

Runo Lette utbildade sig i skulptur på Kungliga Akademien för de fria konsterna i Stockholm 1933–1938. Han livslånga intresse för samerna gjorde att han arbetade som illustratör åt Ernst Manker på Nordiska Museet och reste runt i Lappland på 1940-talet och dokumenterade samernas liv och slöjd. Han var under åren 1948–1952 sameslöjdskonsulent i Jokkmokk vid Samernas folkhögskola och utkom 1968 med Mönsterbok i Samisk slöjd. 

Han var gift med Märtha Lette (1909–1992), textilkonstnär med finnväv som specialitet.

Offentliga verk i urval 
Timmerflottaren, 1954, brons, torget i Jokkmokk 
Anna Karin, brons i Danderyd (stulen 2003, återfunnen 2008)
Spåtrummans tecken, 1964, koppar, utanför Vattenfalls kontor i Vuollerim
Smederna, rostfritt stål, Kungsgatan i Avesta
Elie himmelsfärd (inspirerad av Erik Axel Karlfeldts dikt med samma namn), 1970, koppar på rostfritt stål, Avesta
Samhällsbyggarna, 1970, rostfritt stål i Västerfärnebo
Hasselforssmederna, 1965, rostfritt stål, Bruksparken i Hasselfors
Porträtt av Nils Nilsson Skum, Anta Pirak och Gruvvisare i brons på Nordiska museet

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar 
 

Män
Födda 1908
Avlidna 1981
Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska illustratörer
Niels Klims underjordiska resa

Niels Klims underjordiska resa är en satirisk roman från 1741 av Ludvig Holberg. Han skrev den på latin och uppnådde därmed, att romanen nådde längre ut i världen, än om den skrivits på danska. Den har sedan översatts till danska flera gånger, bland annat av Jens Baggesen 1789. Hans översättning blev illustrerad med teckningar av Nicolai Abildgaard stuckna i koppar av Johan Frederik Clemens. Denna vackra utgåva bekostades av historikern Peter Friederich Suhm. På svenska kom boken 2007. Språkdräkten stod Erik Carlqvist för.

Handling
Bokens huvudperson, den norske studenten Niels Klim vänder tillbaka till sin födelsestad Bergen efter studentexamen. På en utflykt litet utanför staden faller han i ett djupt hål i klippan och landar på en planet i jordens inre kallad Nazar. Här möter han många olika besynnerliga samhällen. De beskrivs satiriskt av Ludvig Holberg, som ostraffat kan göra narr av sin samtid. Ett av länderna heter Potu, vilket är en lätt omskrivning av namnet Utopia. Romanen liknar Jonathan Swifts satiriska roman Gullivers resor från 1726.

Svenska översättningar
Niels Klims underjordiske Rejse kom ut i svensk översättning redan på 1700-talet. Den andra upplagan på svenska med titeln "Nikolaii Klimii resa uti den underjordiska werlden" utgavs 1767 i Västerås, på Joh. Laur. Horrns förlag. Den tredje svenska upplagan kom 1884, hos Bokförlagsföreningen Swea, Stockholm. Om översättningen av 3:e upplagan står endast: i fri översättning.

Noter

Verk av Ludvig Holberg
Skönlitteratur 1741
Science fiction-böcker
1600-talet i skönlitteratur
Norge i skönlitteratur
Underjorden i skönlitteratur
Matilda Jungstedt

Matilda Emilia Charlotta Jungstedt-Reuterswärd, född 13 oktober 1864 i Norrköping, död 21 november 1923 i Stockholm, var en svensk operasångare (mezzosopran).

Biografi 
Jungstedt genomgick Kungliga Musikkonservatoriet 1884–1888 och studerade sång för Julius Günther och Fritz Arlberg samt plastik för Signe Hebbe. Efter engagemang vid Kungliga Teatern där hon 1889 gjorde sin debut som Bergadrottningen i Den bergtagna 1889 fortsatte sångstudierna hos Désirée Artôt i Paris 1890–1891, senare för Raimund von Zur Mühlen i London. Efter att en säsong varit kunten till Stora teatern i Göteborg återvände hon till Kungliga Teatern där hon var engagerad 1888–1890, 1892–1906 och 1908–1910 samt gjorde gästuppträdanden i Norge, Danmark och Finland. Under perioden 1906–1908 var hon anställd vid Oscarsteatern i Stockholm.

Bland hennes roller märks Leonora, Orfeus, Carmen, Delila, Amneris i Aida, Ortrud i Lohengrin, Valkyrian, Cherubin i Figaros bröllop, Nicklaus i Hoffmanns äventyr och Boccaccio.

Jungstedt tilldelades Litteris et Artibus 1894 och invaldes som ledamot nr 544 av Kungliga Musikaliska Akademien den 24 mars 1915.

Hon var 1891–1899 gift med operasångaren och regissören Emil Linden och från 1905 med konstnären Fritz Reutersvärd. Hon var mor till konstnären Kurt Jungstedt. Hon var också mor till Clarence Jungstedt som dog blott 17 år gammal.

Matilda Jungstedt är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.
Matilda Jungstedts Väg i den så kallade Kärringstan i Enskede, södra Stockholm, och Mathilda Jungstedts gata i Klockaretorpet i Norrköping är uppkallade efter henne.

Teater

Bilder

Roller (urval)

Diskografi
Grammofonskivan 100 år i Sverige: en dokumentation av de första 50 åren . Albophone ACD 99115. 1999. – Innehåll: 2. Ur min famn min älskling flydde = Che farò senza Euridice. (Ur: Orfeo ed Euridice = Orfeus och Eurydike) (Gluck).

Referenser

Noter

Källor
 Walborg Hedberg – Louise Arosenius: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden, Stockholm 1914, sidan 49.
 Svenskt biografiskt handlexikon, 1906, sidan 559.
 Reutersvärd Jungstedt, Matilda på SvenskaGravar.se

Vidare läsning

Externa länkar 
 Mathilda Jungstedts arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Svenska mezzosopraner
Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska operasångare under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Musiker från Norrköping
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1864
Avlidna 1923
Kvinnor
Benjamin Delessert

Jules Paul Benjamin Delessert,  född den 14 februari 1773 i Lyon, död den 1 mars 1847 i Paris, var en fransk baron och lärd. 

Delessert inrättade det första franska bomullsspinneriet i Passy (1801) och en betsockerfabrik, varför Napoleon 1812 gav honom barontiteln. Han var 1815 under de hundra dagarna, 1817–1824 och 1827–1842 medlem av deputeradekammaren och sedermera president i Seinedepartementets handelsdomstol. 

Han gjorde sig högt förtjänt som föreståndare för Paris fattighus, som grundläggare av sparbanker, som en bland stiftarna avSociété philanthropique och som en frikostig uppmuntrare av vetenskapliga och konstnärliga strävanden. Han var tillika ägare av mycket rika botaniska och konkyliologiska samlingar. 

De märkligaste bland hans arbeten är: Icones selecta plantarum (5 band, 1820–1839), Des avantages de la caisse d'épargne et de prévoyance (1835), Le guide du bonheur (1839; flera gånger omtryckt) och Recueil des coquilles décrites par Lamarck (1841–1842).

Källor 

 

Franska botaniker
Fransk adel
Botaniker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Lyon
Födda 1773
Avlidna 1847
Män
Ugglan
False Bay

False Bay (afrikaans Valsbaai) är en bukt av Atlanten vid sydvästra hörnet av Västra Kapprovinsen i Sydafrika, mellan Kaphalvön i väster och Kap Hangklip i öster. Vid bukten ligger bland annat staden och flottstationen Simon's Town.

Källor 

Bukter i Afrika
Bukter i Atlanten
Sydafrikas geografi
Västra Kapprovinsen
Julia Claussen

Julia Claussen, född Ohlsson, 11 juni 1879 i Stockholm, död där 1 maj 1941, var en svensk operasångerska (mezzosopran).

Biografi
Claussen genomgick Musikkonservatoriet i Stockholm 1898–1901, där Oskar Lejdström var hennes lärare i sång, samt även vid operaskolan. Senare studerade hon som Jenny Lind-stipendiat i Berlin. Hon debuterade som Leonora i Donizettis La favorite vid Kungliga Teatern 1903 och var engagerad där 1903–12, därefter vid bland annat Chicago Grand Opera från 1913 och Covent Garden Royal Opera i London och slutligen 1917–32 vid Metropolitan Opera i New York. Hon blev kunglig hovsångerska 1923.

Bland hennes roller märks Leonora, Amneris i Aida, Carmen, Ortrud i Lohengrin, Fides i Le Prophète, Brünhilde i Valkyrian och Delila i Simson och Delila. Hon tilldelades Jenny Lind-stipendiet och var ledamot av Musikaliska Akademien. Hon ingick äktenskap med sjökapten Th. Claussen 1902.

Diskografi (urval)
Wagners Wesendonck-Lieder. No. 4. Schmertzen. Wagner in Stockholm. Bluebell ABCD 091.
O, min son, ur Meyerbeers Profeten. Spår: 1. O, min son, ur Profeten; 2. Ljuft som på blommors kalk, ur Simpson och Delila. Stockholm : Skandinaviska Grammophon, [1912]. Monarch Record Gramophone : 083023, 083024. 78 v/m. Svensk mediedatabas.
Ur min famn ur Orpheus ; Canzone ur Trubaduren. Concert Record Gramophone : GC-83706, GC-83707. 78 v/m. Svensk mediedatabas.
Shadows (Carrie Jacobs-Bond) ; Rinaldo: ”Lascia ch'io Pianga” (Here let my tears flow) (Handel.). Columbia (USA) : A 5732. 78 v/m. Svensk mediedatabas. 
Ach wie ist möglich (German folk song [-- von Chezy]) ; Goodbye, sweet day (Kata Vannal [-- Thaxter]). Columbia (USA) : A 5719. 78 v/m. Svensk mediedatabas.
Swedish opera singers in New York. Bluebell 196. 1986. Svensk mediedatabas.

Källor

Walborg Hedberg–Louise Arosenius: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden'', Stockholm 1914, sidan 22.
Julia Claussen – Modern Roads to Vocal Success, etudemagazine.com/, The Etude, april 1921.

Externa länkar 

Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska mezzosopraner
Svenska hovsångare
Födda 1879
Avlidna 1941
Kvinnor
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Sångare från Stockholm
Sigrid Lindberg

Sigrid Johanna Lindberg, född 5 januari 1871 i Stockholms finska församling, Stockholm, död där 16 mars 1942, var en svensk violinist. 

Lindberg studerade vid Musikkonservatoriet i Stockholm 1886–1890; sedan vid Conservatoire de Paris för Henri Berthelier och i Berlin. Hon uppträdde som solist på Kungliga Teaterns symfonikonserter och på konserter i bland annat Paris, Berlin och Monte Carlo. Hon konserterade i Sverige, Danmark, Finland, Ryssland, Polen och Turkiet. Hon tilldelades Musikaliska Akademiens jetong och innehade Beskowska resestipendiet i två år. Hon invaldes som ledamot nr 583 av Kungliga Musikaliska Akademien den 25 februari 1926.

Sigrid Lindberg var dotter till Johan Lindberg och dog ogift.

Källor
Walborg Hedberg - Louise Arosenius: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden, Stockholm 1914, sid. 60.

Externa länkar

Noter 

 

Svenska violinister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1871
Avlidna 1942
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Germiston

Germiston är en stad i provinsen Gauteng i Sydafrika, 13 km sydost om Johannesburg, 1 670 meter över havet. Folkmängden uppgick till 255 863 invånare vid folkräkningen 2011. Den tillhör storstadskommunen Ekurhuleni och ingår i den stora stads- och industriregionen Witwatersrand omkring Johannesburg. 

Gemiston ligger i hjärtat av guldfältet Rand, och har betydlig guldindustri. Den är en viktig järnvägsknutpunkt. Industrin i övrigt omfattar bland annat järnvägsverkstäder, bomulls- och stålindustri samt kemisk industri.

Källor

Noter

Orter i Sydafrika
Sigrid Carlheim-Gyllensköld

Sigrid Carlheim-Gyllensköld, född 9 maj 1863 i Vederslöv, död 7 februari 1938 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk pianist och musikpedagog.

Carlheim-Gyllensköld studerade vid Musikkonservatoriet i Stockholm 1880–1884; i Dresden 1885–1886; i Wien 1886–1887; 1888–1889 för Theodor Leschetizky. Hon öppnade 1889 Stockholms musikinstitut, 1912 filialer på Södermalm, Kungsholmen och Lidingö. Hon gjorde även konsertturnéer, uppträdde i Wien, Helsingfors och Stockholm. 

Carlheim-Gyllensköld tilldelades 1884 Musikaliska Akademiens stora jetong, samt Mazerska jetongen. Hon invaldes 31 oktober 1912 som ledamot nr 537 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Sigrid Carlheim-Gyllensköld är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
Walborg Hedberg - Louise Arosenius: Svenska kvinnor från skilda verksamhetsområden, Stockholm 1914, sid. 20.
 Carlheim-Gyllensköld, Sigrid på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 http://runeberg.org/spg/21/0027.html

Fotnoter

Svenska klassiska pianister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musikpedagoger
Personer från Vederslövs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1863
Avlidna 1938
Kvinnor
Key lime pie

Key lime pie är en amerikansk dessert som görs på keylimesaft, äggulor, och kondenserad mjölk i ett pajskal. Den ursprungliga bahamanska versionen består av äggvitor och har ett marängskal på ovansidan. Rätten namngavs efter de små keylime-frukter som finns naturligt i hela Florida Keys. Medan dess taggar gör dem mindre eftertraktansvärda, och deras tunna, gula skal mer lättförstörbara, är de surare och mer aromatiska än den vanliga persiska limen som säljs på andra ställen.

Pajen görs på kondenserad mjölk på burk, då färsk mjölk inte var vanligt i Florida Keys före moderna kylningsmetoder. Keylimesaften, till skillnad från andra limesafter, är blekgul. Fyllningen i pajen är gul likaså, till stor del på grund av äggulorna. En del kockar lägger till livsmedelsfärgämnen för att ge pajen en grön färg, vilket dock inte uppskattas av de som lagar traditionella pajer.

När man blandar kondenserad mjölk och syrliga limesaften inträffar en reaktion som gör att fyllningen tjocknar utan att gräddning krävs. Många tidiga recept instruerade inte kocken att grädda pajen, beroende på den kemiska reaktionen som kallas syrning, för att skapa rätt konsistens. Idag gräddas ofta pajen av säkerhetsskäl på grund av de råa äggen en kort stund, vilket även får fyllningen att tjockna än mer.

Lagstiftning
1965 introducerade Bernie Papy, Jr., Floridas ombud, lagstiftning krävande 100 $ böter för alla som annonserar för keylime utan att den innehåller det. Motionen gick dock inte igenom. Sedan den 1 juli 2006 är pajen Floridas officiella paj.

I populärkultur

I episoden "Easy As Pie" från tv-serien Dexter använder Dexter Morgan key lime paj spetsad med tiopental för att döda "Camilla Figg". Hon hade bett honom att hitta den perfekta pajen innan hon dog.

Referenser 

Amerikanska desserter
Pajer
Östra Värends Järnväg

Östra Värends Järnväg (ÖVJ) var en svensk 891 mm smalspårig järnväg som löpte mellan Brittatorp och Älghult  i Kronobergs län. Den var 42,4 km lång varav 3,8 km på Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg (VÅHJ) som den anslöt till innan Brittatorp. I Älghult anslöt den till Ruda–Älghults Järnväg (RÄJ). Banan började anläggas 1917 och var fullbordad 1922. När Ruda–Älghults Järnväg anslöt 1923 gick det att frakta gods på smalspårsjärnvägar mellan Växjö och Oskarshamns hamn.

Historik

Den första delsträckan som fick koncession var Brittatorp-Sävsjöström den 25 juni 1909 och den 1 juni 1912 blev koncessionen klar för Sävsjöström-Älghult. Östra Värends järnvägaktiebolag bildades den 8 november 1913. Första världskriget försenade järnvägen men 1916 var den färdigstakad och bygget kunde börja 1917. Avtal träffades med Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg om att använda Brittatorps station och med Nybro-Sävsjöströms Järnväg (NSJ) om anslutning till Sävsjöström station och korsande av dess bana. Banan öppnade för allmän trafik den 9 december 1922. Bygget kostade 2,5 miljoner kronor och det finansierades av ett statslån på 1 miljon kronor och aktieteckning. Ekonomin var hela tiden ansträngd och redan 1931 försattes bolaget i konkurs men driften fortsatte i likvidationsbolaget. Riksgäldskontoret som största fordringsägaren köpte bolaget på exekutiv auktion 1933 och järnvägen arrenderades till Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg som 1936 köpte den från staten och drev det som ett dotterbolag. Ekonomin för både Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg och Östra Värends Järnväg fortsatte att vara dålig, 1941 köpte staten bolagen och införlivade driften i Statens Järnvägar (SJ). Hastigheten var 35 kilometer per timme som 1925 höjdes till 40 kilometer per timme.

Östra Värends Järnväg hyrde två tanklok från Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg som Växjö-Åseda-Hultsfreds Järnväg hade köpt från den nerlagda Näs-Morshyttans Järnväg, en personvagn och elva godsvagnar. Det fanns lokstall och vändskivor i Brittatorp och Älghultsby. Östra Värends Järnväg ingick i Trafikförvaltningen Växjö Järnvägar från 1922. 

SJ upphörde med persontrafiken och det mesta av godstrafiken den 29 september 1963. Kvar var godstrafiken mellan Lenhovda och Sävsjöström som upphörde 1 oktober 1983 i samband med att godstrafiken upphörde på den normalspåriga banan genom Sävsjöström. En del trafik förekom fram till 1967 till Kalmar Verkstad från smalspåren i norra Småland då banan började rivas mellan Sevedstorp och Lenhovda, följd av Sävsjöström - Älghult som revs färdigt 1969. Sträckan Lenhovda-Sävsjöström revs året efter nerläggningen.

Nutid
Delar av banvallen har gjorts om till mindre vägar.  Eftersom järnvägen ursprungligen gick genom skogsmark, finns även övriga delar av banvallen kvar, om än i övervuxet skick.

Källhänvisningar

Externa länkar
Historiskt om Svenska Järnvägar: Fakta om Östra Värends Järnväg

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Järnvägslinjer öppnade 1922
Vanuatiska köket

Vanuatiska köket innehåller fisk, rotfrukter såsom taro och jams, frukter och grönsaker. De flesta öfamiljerna odlar mat i sina trädgårdar, och livsmedelsbrist är ovanligt. Papaya, ananas, mango, matbanan och sötpotatis finns i stora mängder under stora delar av året. Kokosmjölk och kräm används för att smaksätta många rätter. Den mesta maten lagas med heta stenar eller genom kokning och ångning. Väldigt lite av maten steks eller friteras.

Referenser

Externa länkar 
 "Voila Vanuatu" 

Vanuatu
Mat och dryck i Vanuatu
Olika regioners kök i Oceanien
Porsche 918

Porsche 918 Spyder är en hybrid-sportbil som den tyska biltillverkaren Porsche tillverkade mellan 2013 och 2015. Under utvecklingsperioden har Porsche visat upp flera prototyper.

Prototyper

Porsche 918 Spyder 
Den första prototypen visades på Internationella bilsalongen i Genève 2010. Bensinmotorn är en utveckling av den V8-motor som användes i sportvagnsprototypen RS Spyder och som levererar 608 hk. Den är kopplad till Porsches sjuväxlade dubbelkopplingslåda PDK. Hybridsystemet består av elmotorer på fram- och bakaxel på sammanlagt 279 hk. Dessa drivs av vätskekylda litiumjonbatterier placerade bakom sittbrunnen. Porsche uppger att bilens bränsleförbrukning uppgår till 3 l/100 km och att koldioxidutsläppet stannar på 70 g/km. Föraren kan välja mellan fyra olika program med olika fördelning av kraften mellan bensin- och elmotorer. Med enbart eldrift har bilen en räckvidd på 40 km.

Bilens chassi är till stor del uppbyggt av magnesium och aluminium, medan karossen består av kolfiberförstärkt plast.

Grundpriset sattes från 847 975 Euro.

Porsche 918 RSR 

På bilsalongen i Detroit i januari 2011 visades den dolda prototypen Porsche 918 RSR. Bilen har två elmotorer på framhjulen. Vid inbromsning fungerar dessa som generatorer och laddar en svänghjulsackumulator på passagerarplatsen. Rörelseenergin i svänghjulet används sedan för att driva elmotorerna vid acceleration.

Produktionsbil 
I juli 2010 meddelade Porsche att man avser att sätta bilen i produktion. Leveranserna började hösten 2013 och Porsche planerar att tillverka 918 st bilar.

Tekniska data

Referenser

Externa länkar 

 Porsche.se
 Ultimatecarpage.com om Porsche 918 Spyder. 

918
Fyrhjulsdrivna fordon
Kempton Park

Kempton Park är en stad i provinsen Gauteng i Sydafrika, nordost om Johannesburg. Staden tillhör storstadskommunen Ekurhuleni i stadsregionen Witwatersrand omkring Johannesburg och hade 171 575 invånare vid folkräkningen 2011. Kempton Park är en bostadsförort med stora järnvägsverkstäder och OR Tambo internationella flygplats.

Referenser

Noter

Källor 
 

Orter i Sydafrika
Gauteng
Monegaskiska köket

Monegaskiska köket är på grund av sitt geografiska läge mycket likt det franska köket, samt med influenser från det provensalska och italienska köket. Exempel på populära rätter är den franska fisksoppan bouillabaisse, den typiska monegaskiska raviolin barbaguiai (ordagrant "farbror John"), socca (crêpes på kikärtor), stokafi (torkad torsk kokt i tomatsås) och fougasse (en slags bröd). De olika bakelser som äts innehåller ofta nötter och mandlar, samt ofta även apelsinblomvatten. Tapenade är populärt likaså. 

Vin är en populär dryck.

Referenser
Foodetc.com: Monegaskiska köket, läst den 16 mars 2010.
Morris, Kim: Barbagiuan, 3 juli 2004. Läst den 14 mars 2010.
Resguide till Monaco, Travelmarket.se
Cuisine of Monaco, travel.mapsofworld.com

Mat och dryck i Monaco
Olika regioners kök i Europa
Olika regioners kök vid Medelhavet
Klerksdorp

Klerksdorp är en stad i Nordvästprovinsen i Sydafrika, 15 mil sydväst om Johannesburg. Staden ligger 1 325 meter över havet och hade (inklusive Jouberton i väster) 186 515 invånare vid folkräkningen 2011. Den är en järnvägsknutpunkt och ett gruvcentrum, med guld- och urangruvor. Desmond Tutu föddes den 7 oktober 1931 i Klerksdorp.

Klerksdorp grundades 1837 som det första boersamhället i dåvarande Transvaal.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Orter i Sydafrika
Barbagiuan

Barbajuan, barbagiuan eller barbagiuai, även stavat barbaguiai (farbror John ordagrant), är en typisk förrätt från västra delen av Franska rivieran och Monaco. Förrätten, som är en slags ravioli, görs på pumpa, spenat, ris, ost och purjolök.

Referenser
Cuisine of Monaco

Mat och dryck i Monaco
Franska maträtter
Hanna Brandén

Name the Pet, eller Hanna Brandén, är en svensk popartist född 1986 i Gävle.

Hennes debutalbum Name the Pet släpptes i november 2009. Uppföljaren Future/Now släpptes den 5 februari 2014.

Diskografi
2009 - Name the Pet (album)
2014 - Future/Now (album)

Referenser
SvD - Recension: Name the Pet

Noter

Svenska popsångare
Kvinnor
Födda 1986
Levande personer
Musiker från Gävle
Mats Huldén

Lars Mats Olof Huldén, född 1949 i Karleby, son till Lars Huldén och Ingeborg, född Slotte, är en finlandssvensk rockmusiker, musikproducent, författare och översättare. Han var den ursprungliga basisten i bandet Wigwam, men främst har han uppträtt med Kauko Röyhkä. Förutom för Kauko Röyhkä har han även varit producent för bland andra Don Huonot, Liisa Akimof, Neljä Ruusua och YUP.

Av hans översättningar till svenska har främst uppmärksammats Kalevala (1999), gjord i samarbete med fadern Lars Huldén. Han har även översatt, helt eller i samarbete, William Shakespeares pjäser Macbeth, Othello, As You Like It och Titus Andronicus. 

Mats Huldén har även skrivit texter till sånger på engelska, finska och svenska, även under pseudonymen "T.P. Vankka".

Hans enda soloskiva är maxi-singeln Ghost Riders (In The Sky) / Le Baron Criminel från 1983.

Översättningar
 M.A. Numminen: Diskreta hejdlösheter (Tiden, 1978)
 Matti Pulkkinen: Och den granen grät (Ja pesäpuu itki) (Rabén & Sjögren, 1979)
 M. A. Numminen: Sagor och osagor (Satuja) (Tiden, 1981)
 William Shakespeare: Othello (Othello) (översatt tillsammans med Lars Huldén (Ordfront, 1987)
 Heikki Ylikangas: Klubbekriget: det blodiga bondekriget i Finland 1596-97 (Nuijasota) (Atlantis, 1999)
 Kalevala: finsk folkdikt (översatt tillsammans med Lars Huldén) (Atlantis, 1999)
 Mimmo Morina: Dikter: Selecta minima 1964-1998 (översatt tillsammans med Lars Huldén) (Euroeditor, 2001)

Priser och utmärkelser 
 2000 – Översättarbjörnen

Referenser 

Finlandssvenska författare
Finländska översättare
Översättare från finska
Översättare från engelska
Översättare från italienska
Finländska musiker
Män
Födda 1949
Levande personer
Personer från Karleby
Finlandssvenska producenter