kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edward Morley

Edward Williams Morley, född 29 januari 1838 i Newark, New Jersey, död 24 februari 1923 i West Hartford, Connecticut, var en amerikansk vetenskapsman, berömd för Michelson–Morleys experiment.

Morley föddes i Newark och växte upp i West Hartford. Han gick ut Williams College 1860 och fortsatte sedan att studera såväl naturvetenskap som teologi.

Forskning 
Från 1869 till 1906 var han professor i kemi vid Western Reserve College (som numera gått samman med dagens Case Western Reserve University).

Morleys mest-betydande arbete gjorde han inom fysikens och optikens fält. Morley arbetade med och assisterade fysikern Albert A. Michelson under flera år omkring 1887. De satte upp, genomförde och förbättrade sin teknik många gånger i vad vi kallar Michelson–Morleys experiment. Detta inkluderade flera allt mer noggranna mätningar av ljusets hastighet i flera riktningar och vid olika tider under året när jorden roterade i sin bana runt solen. Dessa noggranna mätningar gjordes för att mäta skillnaden i ljusets hastighet i olika riktningar. Michaelson och Morley fann varje gång att ljusets hastighet inte alls var beroende av i vilken riktning man mätte, eller i vilken position jorden befann sig i sin bana. Detta var vad vi kallar ett "noll-resultat" i deras ljushastighetsexperiment.

Varken han eller Michelson ansåg någonsin att dessa nollresultat motsade hypotesen om en ljusbärande eter i vilken elektromagnetiska  vågor inverkade. Deras nollresultat fick den irländske fysikern George FitzGerald att anta vad som nu kallas FitzGerald-Lorentz kontraktionen av fysiska objekt i deras rörelseriktning i inertialsystem. Det visade sig senare att Fitzgerald, och några år senare, Lorentz, fick riktiga resultat, men deras resonemang var fel.

Andra forskare kom till slutsatsen att den ljusbärande etern inte existerade. Resultatet av Michaelson-Morleys experiment var ett stort steg fram emot Albert Einsteins postulat att ljusets hastighet är konstant i alla inertialsystem i hans speciella relativitetsteori. Enligt Einstein hade Michelson–Morleys mätning inget med hans teoribyggnad att göra.  Men nollresultatet av Michelson–Morleyexperimentet hjälpte till att få kunskapen spridd om den konstanta ljushastigheten och bli allmänt accepterad.

Morley samarbetade också med Dayton Miller i positiva  eterexperiment efter arbetet med Michelson. Morley själv gjorde också mätningar av ljusets hastighet när det passerar genom ett starkt magnetfält. Dessutom gjorde Morley studier av fasta materials utvidgningskoefficient.

Inom kemin, hans ursprungliga verksamhetsfält, arbetade Morley med att bestämma densiteten och atomvikten hos olika gaser, speciellt syrgas. Han tilldelades Willard Gibbs-priset 1917.

Källor

Externa länkar

 Edward Williams Morley from the Encyclopædia Britannica

Födda 1838
Avlidna 1923
Amerikanska fysiker under 1800-talet
Personer från Newark, New Jersey
Män
Amerikanska professorer i kemi
Forskare från New Jersey
Alumner från Williams College
Tidsaxel över romernas historia

Romerna har under lång tid varit en del av den kollektiva mytologin i väst, där de ofta betraktats som outsiders och till och med som ett hot. Dessutom har de fördrivits från plats till plats och från land till land. Bilden av deras ursprung har framstått som extra mytiskt eftersom språket, romani, fram till relativt nyligen enbart varit ett talspråk. Idag är dock stora delar av romernas historia belagd.

Tidsaxel över romernas historia
 900-talet eller 1000-talet: Grupper av lågkastliga indier börjar migrera från norra Indien mot det Persiska imperiet och Armenien. 
 1100: En grupp romer rapporteras finnas i Bysans. 
 1300-talet: Romer slår sig ner i Serbien. 
 1407: En grupp romer bosätter sig i Tyskland, men utvisas efter tio år. 
 1418: En grupp romer registreras i Frankrike
 1422: En grupp romer registreras i Rom, Italien. 
 1425: En grupp romer registreras i Spanien.
 1471: Anti-romska lagar antas i Schweiz.
 1492: Spanien antar anti-romska lagar och utsätter dem för inkvisitionen. 
 1498: Fyra romer följer med Christofer Columbus på hans tredje resa till Amerika. Därmed påbörjas den romska bosättningen i den nya världen.
 1502: Ludvig XII utvisar romerna från Frankrike. 
 1505: Romer omnämns första gången i Danmark.
 1512: Romer nämns första gången i Sverige.
 1514: Schweiz uppmuntrar "jakt" på romer, för att förmå dem att lämna landet.
 1526: Henrik VIII utvisar romerna från England. 
 1530: Egyptians Act 1530 antas i England.
 1536: Lag i Danmark förklarar att alla romer ska utvisas ur landet (lagen upprepas 1561).
 1538: Portugal utvisar romer till Brasilien.
 1560: I Sverige förbjuder den lutherska kyrkan alla kontakter med romer.
 1563: Romer nekas att bli präster av Konciliet i Trient.
 1584: Alla romer utvisas ur Danmark-Norge (allmänt dödsstraff utfärdas 1589).
 1589: Danmark inför ett dödsstraff på alla romer som påträffas i landet.
 1595: Ştefan Răzvan, son till en romsk immigrant från Ottomanska imperiet, styr över Moldavien i fyra månader. 
 1619: Philip III av Spanien ger order till alla romer att de skall bosätta sig (inte flytta runt) och att de skall överge sin traditionella livsstil och kultur. Att misslyckas med detta bestraffas med döden.
 1637: Sverige utfärdar Placat om Tatarnes fördrifwande af landet, enligt vilket romska män ska dödas och kvinnor och barn fördrivas. 
 1940–1945: 200 000–1 500 000 romer och sinti mördades i de nazistiska förintelselägren..
2006: Det första genuina Romani-partiet, "MCF Roma összefogás" (MCF Union of the Roma), grundas i Ungern. University of Manchester färdigställer sitt Romaniprojekt om romska dialekter.
2010: I juli 2010 påbörjar Nicolas Sarkozys regering en deportation av romska migranter med rumänskt eller bulgariskt medborgarskap från Frankrike.

Referenser

Externa länkar
Romernas historia 
Romernas historia i Tyskland och näraliggande länder

Romsk historia
Romernas historia
Stefan Klockare

Stefan Lars Lennart Klockare, född 30 maj 1972 i Kalix, är en svensk ishockeytränare och före detta ishockeyback.

Klockare spelade åtta säsonger i Brynäs IF under åren 1990-1998. 1999 värvades han av Timrå IK och var bland annat med om att spela upp laget i Elitserien år 2000. Efter ett elitserieår i Timrå fick gick han över till Skellefteå AIK i allsvenskan och var med om att föra upp även dem. Hans sista säsong som spelare var 2002/03 i Skellefteå AIK.

Han har sedan säsongen 2003/04 haft en rad olika tränaruppdrag för Skellefteå AIK och blev till säsongen 2010/11 biträdande tränare till Skellefteå AIK:s A-lag, under huvudtränaren Anders Forsberg. Son till Lennart Klockare.

Källor

Externa länkar

Svenska ishockeyspelare
Svenska ishockeytränare
Ishockeyspelare i Skellefteå AIK
Födda 1972
Män
Levande personer
Ishockeyspelare i Timrå IK
Ishockeyspelare i Bodens IK
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Idrottare från Kalix kommun
Svenska mästare i ishockey
Yves Delage

Marie Yves Delage, född 13 maj 1854 i Avignon, död 7 oktober 1920 i Sceaux, var en fransk zoolog.

Delage blev professor vid Paris universitet 1889. Han utgav värdefulla arbeten över evertebraternas embryologi och anatomi, såsom om blodkärlssystemet hos kräftdjuren, om utvecklingen av havssvampar och av rankfotingen Sacculina samt över på experimentell väg framkallad partenogenes hos sjöborreägget. 

Bland Delanges skrifter märks L'hérédité et les grands problèmes de la biologie générale (2:a upplagan 1903) och tillsammans med Edgard Hérouard den ofullbordade handboken Traité de zoologie concrète (5 band, 1896-1903).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska zoologer
Franska marinbiologer
Franska professorer
Personer verksamma vid Paris universitet
Födda 1854
Avlidna 1920
Män
Personer från Avignon
Personer i Frankrike under 1800-talet
Personer i Frankrike under 1900-talet
Kim Dickens

Kimberly Jan "Kim" Dickens, född 18 juni 1965 i Huntsville i Alabama, är en amerikansk skådespelare. I regel har hon oftast biroller i olika filmer men bland de mer kända rollerna hon gjort finns huvudrollen i Things Behind the Sun.

Biografi 
Dickens studerade vid Lee High School och sen vid Vanderbilt University. När hon flyttade till New York fortsatte hon sina studier vid Lee Strasberg Theatre and Film Institute och tog sin examen vid American Academy of Dramatic Arts.

Under slutet av 1990-talet flyttade hon till Los Angeles.

Filmografi i urval 
 (TV-film)
1997 - Spin City, avsnitt Kiss Me, Stupid (gästroll i TV-serie)

 (återkommande gästroll)

Källor

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Personer från Huntsville, Alabama
Skådespelare från Alabama
Johan Georg De la Grange

Johan Georg De la Grange, född 1 juli 1774, död 26 mars 1844, var en svensk militär. Han var son till general Erik Johan De la Grange och svärfar till Ivan Feodor Aminoff.

De la Grange deltog som major i Gustav IV Adolfs krig i Tyskland 1805-1806, tillfångatogs av fransmännen i överraskningen i Lübeck 1806. Han blev senare utväxlad och var en av de officerare som biträdde Carl Johan Adlercreutz vid Gustav IV Adolfs arrestering 1809. Samma år blev han landshövding i Kalmar län. Under fälttåget mot Norge 1814 blev han generalintendent och samma år utnämnd till generalmajor.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931

Noter

Vidare läsning 
 

Landshövdingar i Kalmar län
Generalmajorer i svenska armén
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Födda 1774
Avlidna 1844
Män
Svensk uppslagsbok
Adelig Öfning

Adelig Öfning är en samling handledningar i aritmetik, jordbrukslära, lantmäterikonst, skeppsbyggnadskonst, fortifikationslära, ekonomi, hushåll och andra ämnen, ett verk som har kommit att kallas "Sveriges första encyklopedi".

Verket utgavs av Åke Claesson Rålamb 1690–1694, och var tänkt att omfatta 20 volymer, men endast 6 hann komma i trycket. Ett utdrag ur verket, innehållande ränteberäkningar och andra kortare matnyttiga delar, utkom senare under titeln En liten handbok af adelig öfning, och utgavs i en mängd upplagor in på 1800-talet.

Källor 
 Nationalencyklopedin, CD-utgåvan, 2000

Externa länkar
 Adelig öfning i Libris
 Adelig öfning från Leif Gustavsson (2001)

Svenska uppslagsverk
John Thadeus Delane

John Thadeus Delane, född 11 oktober 1817, död 22 november 1879, var en brittisk publicist.

Delane var chefredaktör för The Times 1841-1877. Delane förskaffade den redan mäktiga tidningen världspolitiskt inflytande och var på sin tid Storbritanniens ledande publicist. Till sin politiska uppfattning var han liberal, men försökte höja tidningarna över partierna och verkade på samma gång för en oberoende och stark regeringsmakt.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Brittiska chefredaktörer
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Alumner från King's College London
Födda 1817
Avlidna 1879
Män
Svensk uppslagsbok
Stora Malms kyrka

Stora Malms kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Katrineholmsbygdens församling i Strängnäs stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes på 1200-talet och bestod då av långhus och kor. Under den senare delen av medeltiden byggdes vapenhus och sakristia. På 1700-talet byggdes kyrkan ut, korsarmar byggdes till och målningar från 1600-talet kalkades över. Kyrkan renoverades 1910 då den överkalkade målningen delvis återställdes. Långhus och kor byggdes om och kyrkan fick nya bänkar.

Kyrkan restaurerades 1909-1910 under ledning av Sigurd Curman.

Klockstapeln är från 1736 där storklockan är från 1501. Uret i klockstapeln är tillverkat 1766 av urmakaren Per Larsson i Ändebol.

Inventarier
Altartavlan är utförd av Pehr Hörberg. I  Ericsbergskoret finns en altartavla gjord av Olle Hjortzberg. Predikstolen är  utförd av Olof Malmström.

Orgel
1749 byggdes en orgel av Jonas Gren och Petter Stråhle, Stockholm. Orgeln skänktes av ryttmästaren David Henrik Hildebrand.

1879 byggde Åkerman & Lund, Stockholm en orgel med 17 stämmor fördelat på två manualer och pedal.

Den nuvarande pneumatisk orgeln byggdes 1946 av Olof Hammarberg, Göteborg. Fasaden som används till orgeln är från 1879 års orgel.

Bilder

Referenser

 
 Sörmlands museum

Externa länkar

 SDHK-nr: 28481, Utfärdare: Claus i Malm, Laurens i Lerbo, Laurens i Stigtomta och Johannes i Halla, kyrkopräster 

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Katrineholms kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Eugène Delaplanche

Eugène Delaplanche, född 28 februari 1836 i Belleville, död 10 januari 1891 i Paris, var en fransk bildhuggare.

Delaplanche utförde i en graciös och formskön stil flera statyer i marmor eller brons, som blev mycket populära. Bland dessa märks Eva efter syndafallet, Musiken, Aurora, Dansen, Afrika (i förgylld brons). Några av hans statyer finns uppställda i parker i Paris. Hans staty av Aubert är uppställd i operans foajé där. Delaplanche utförde även dekorationsarbeten för kyrkor och andra byggnader. Delaplanche är väl representerad på Ny Carlsberg Glyptotek, Köpenhamn.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Franska konstnärer under 1800-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1836
Avlidna 1891
Män
Svensk uppslagsbok
Andrew Kliman

Andrew Kliman, född 1955, är en amerikansk heterodox ekonom, professor i nationalekonomi vid Pace University i New York och författare och debattör.

Tolkning av Marx arbetsvärdelära 
Mest känd är han för sin tolkning av Marx arbetsvärdelära. Kliman menar att denna teori inte kan tolkas som en simultan teori (där input- och output-priser är identiska), utan att värden och priser förändras, även om teknologi och reallöner förblir konstanta. Denna tolkning av arbetsvärdeläran går under det engelska namnet Temporal Single System Interpretation (TSSI). Klimans mest kända bok på detta tema är Reclaiming Marx's 'Capital': A Refutation of the Myth of Inconsistency från 2007.

Mottagande av Reclaiming Marx's 'Capital': A Refutation of the Myth of Inconsistency (2007) 
I History of Political Economy, argumenterade professor Bill Lucarelli att "Reclaiming Marx’s “Capital” står som en fyr i relation till nutida akademiska kontroverser angående Marx arbetsvärdeslära.

... I grund och botten, vad boken syftar till att uppnå är inte att försvara och helgonförklara "St." Marx, utan snarare att avslöja myten om de (påstådda) inneboende motsättningarna. I detta lyckas, Professor Kliman på ett hyfsat beundransvärt vis. 

Det är ... en anklagelse mot den akademiska yrkeskåren att TSSI perspektivet har blivit undanskuffat i mer än en fjärdedels århundrade. Spöket av Sraffa, verkar fortfarande som det ser ut, hemsöka akademikernas elfenbenstorn."[2] 

I Nova Economia skrev professor Eduardo Maldonado Filho att "Bokens struktur, och tillvägagångssättet och träffsäkerheten med vilken de kontroversiella argumenten har förts fram av författaren, gör det möjligt för den intresserade läsaren, även om läsaren inte är införstådd i Marxistisk ekonomi eller matematik, att förstå frågorna, dess kontrovers och, inte mindre viktigt, att bilda sin egen uppfattning kring frågorna som diskuterats. ... [A]tt bemöda sig att läsa boken... leder till en förståelse kring varför Marx kritiker har fel i sina anklagelser. I min mening, så är Klimans bok det viktigaste bidraget till nationalekonomi under de senaste trettio åren, och därav, är det starkt rekommenderat för alla som är intresserade av Marx verk."[3] 

Alltmedan positiva recensioner finns, möttes boken också av kritik.[4][5]

Externa länkar 
 Klimans hemsida
Klimans CV

Amerikanska nationalekonomer
Män
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Heterodoxa ekonomer
Alumner från University of Utah
Jacobus Herculaas de la Rey

Jacobus Herculaas "Koos" de la Rey, född 22 oktober 1847, död 15 september 1914, var en sydafrikansk boergeneral.

De la Rey var från 1893 medlem av Sydafrikanska republikens "första" folkråd. Vid utbrottet av boerkriget 1899 utnämndes han till general, och besegrade 12 oktober britterna i slaget vid Kraai Pan, varefter han framgångsrikt kämpade under Piet Cronjé på västra krigsskådeplatsen. Av Louis Botha utnämndes han till generalkommendantassistent och medlem av regeringen. De la Rey erhöll samtidigt västra Transvaal som operationsområde och vann här 1901 bland annat framgångar vid Modderfontein och Vlakfontein. 1902 besegrade han i slaget vid Tweebosch Paul Sanford Methuen, vilken han dock senare frigav. Efter fredsslutet blev de la Rey 1907 ledamot av Transvaals parlament, och 1910 av Sydafrikanska unionens senat. Vid första världskrigets utbrott slöt han sig till det av Manie Maritz startade upproret mot Storbritannien och blev skjuten av en polispatrull i närheten av Johannesburg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Sydafrikanska generaler
Sydafrikanska politiker under 1800-talet
Födda 1847
Avlidna 1914
Män
Piet Cronjé

Pieter "Piet" Cronjé, född 4 oktober 1836 i Colesberg i nuvarande Norra Kapprovinsen, död 4 februari 1911 i Potchefstroom i dåvarande Transvaal, var en sydafrikansk boergeneral.

Cronjé förde under Transvaalkriget 1880-81 befälet över boerna och stred framgångsrikt i slaget vid Potchefstroom och Majuba Hill. Därefter var Cronjé medlem av folkrådet och överuppsyningsman över de infödda. Vid Leander Starr Jamesons infall besegrade han denne vid Krugersdorp 1 januari 1896 och tvingade honom till kapitulation. Då boerkriget blev Cronjé befälhavare för västra boerarmén i Transvaal och startade en belägring av Mafeking. Genom slagen vid Moder river och Magersfontein samma år tvingade han Paul Sanford Methuen att uppge sin framryckning mot Kimberley, men måste sedan Frederick Sleigh Roberts i februari 1900 övertagit befälet över de brittiska stridskrafterna, vika för övermakten och dra sig tillbaka och tvingades slutligen vid Paardeberg ge sig fången med hela sin armé om 4.300 man. Cronjé fördes i fångenskap till Sankt Helena, varifrån han efter fredsslutet 1902 återvände till Transvaal.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Sydafrikanska generaler
Sydafrikanska politiker under 1800-talet
Personer från Norra Kapprovinsen
Födda 1836
Avlidna 1911
Män
De la Grange

De la Grange var en svensk adelsätt varav en gren hade friherrlig rang.

Ättens stamfader Paul De la Grange var född i Frankrike, där hans ätt enligt Gabriel Anrep tillhörde uradeln. Karl IX inkallade honom till Sverige som lärare till prinsessorna Maria Elisabet och Kristina, och kvarblev vid hovet under Gustav II Adolf såsom page. År 1638 blev han jägmästare i Småland. Gabriel Anrep uppger att han hade åtta söner och två döttrar, och namnger två av sönerna, Lorentz och Erik De la Grange.

Lorentz De la Grange inträdde i militären och hade rangen av kapten i överste de Mortaignes regemente när han 1676 adlades med bibehållet namn. Han introducerades på Sveriges riddarhus 1680 med nummer 917. Hans hustru var Magdalena Stråle af Ekna, dotter till löjtnant Magnus Stråle af Ekna och Elisabeth Sabelsköld, och hon födde honom en dotter och en son. Sonen Magnus dog späd. Dottern Catharina Magdalena gifte sig med majoren Bertil Hammarhjelm, och slöt ätten på spinnsidan när hon avled, varmed ätten nr 917 slocknade.

Lorentz yngre bror Erik De la Grange var löjtnant vid Kalmar regemente när han adlades år 1692. Hans ätt introducerades året därpå med nummer 1245 och med ett annat vapen än broderns. Med första hustrun, som tillhörde ätten Silfversparre, fick han inga barn. Andra hustrun var Margareta Leijonhielm, en syster till Anders Eriksson Leijonhielm, dotter till Erik Baaz som hade adlats, och sondotter till biskop Joannes Baazius d.ä. Hon födde honom fem barn, varav den enda dottern avled späd. En av sönerna, Otto Johan, var korpral men ogift. Ätten fortlevde därmed i tre grenar genom sönerna Paul, Erik Gustaf och Johan Lorentz De la Grange.

Paul De la Grange var major och gift med friherrinnan Märta Mörner af Tuna, från vilket äktenskap ätten fortlevde i ett led på svärdssidan, med löjtnanten Erik Otto De la Grange, vars gren slocknade på svärdssidan år 1790 när hans son stupade under ryska kriget.

Erik Gustaf De la Grange var kapten och riddare av Svärdsorden, och gift med Sara Adlerfelt. Paret fick sju döttrar, varav fyra gifte sig och släckte denna gren på spinnsidan.

Johan Lorentz De la Grange var löjtnant och gift med sin kusin Catharina Leijonhielm, som han fick två barn med. Dottern Catharina var ogift. Sonen Erik Johan De la Grange var landshövding och generalmajor, och gifte sig med Elsa Maria av den adliga ätten Uggla nr 100. Av deras fyra barn var två döttrar gifta och en son ogift. Äldste sonen Johan Georg De la Grange upphöjdes år 1817 till friherre enligt 1809 års regeringsform, och introducerades året därefter med nummer 386. Hans hustru hette Sara Maria Linroth och hade vuxit upp på Gustavsviks herrgård. De fick fyra döttrar. När Johan Georg De la Grange avled 1844 slocknade såväl den adliga som friherrliga ätten på svärdssidan. På spinnsidan slocknade ätten med hans äldsta dotter Axianne Louise, som var gift med Carl August Lind af Hageby. En annan av hans döttrar var gift med Ivan Feodor Aminoff.

Källor
Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Warren De la Rue

Warren de la Rue, född 18 januari 1815, död 19 april 1889, var en brittisk pappersfabrikant och amatörastronom.

De la Rue sysslade vid sitt observatorium i Kew främst med fotografering av solen och månen. Tillsammans med Balfour Stewart och Benjamin Loewy utgav han Researches on solar physics (2 band, 1869–1870) med fotografier av solfläckar 1862–1868. De la Rue blev Fellow of the Royal Society 1850. Han tilldelades Royal Astronomical Societys guldmedalj 1862, Royal Medal 1864 och Lalandepriset 1865.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Brittiska astronomer under 1800-talet
Ledamöter av Royal Society
Mottagare av Lalandepriset
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av Royal Medal
Personer från Guernsey
Födda 1815
Avlidna 1889
Män
Svensk uppslagsbok
Lucie Delarue-Mardrus

Lucie Delarue-Mardrus, född 3 november 1874, död 26 april 1945, var en fransk författare. Hon var gift med läkaren Joseph Charles Mardrus.

Delarue-Mardrus var mångsidig och produktiv, och var livigt verksam både som poet, dramatiker och romanförfattare. I diktsamlingar som Horizons (1904) och Par vents et marées (1910) hyllar hon sin hemtrakt i Normandie. Åskilliga av hennes romaner utspelar sig även de i normandisk miljö såsom Le roman de six petites filles (1909), Ex-voto (1915) samt Le pain blanc (1920, svensk översättning Lyckans dagar 1926).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Franska författare
Födda 1874
Avlidna 1945
Kvinnor
Mårten Strömquist

Lars Mårten Strömquist, född 9 september 1949 i Kalmar, död 16 maj 2012 i Malmö, var en svensk konstnär. Han studerade vid Målarskolan Forum i Malmö 1970–1971 samt debuterade på Regionmuseet i Kristianstad 1979.

Strömquist var enligt "Bild och upphovsrätt i Sverige" (BUS)  representerad med drygt 80 verk i offentliga samlingar bland annat i Ystads konstmuseum, Kristianstads museum, Malmö museum samt hos Statens Konstråd.

Strömquist verkade som studieledare vid Konstskolan i Kristianstad 1998–2004. Mellan åren 1997 och 2012 har han utvecklat workshopar och seminarier i formlära och grafisk form bland annat på Linköpings och Växjö universitet samt högskolorna i Malmö, Kristianstad och Karlskrona.

Han har ställt ut på Borås konstmuseum och Ystad, på Liljevalchs konsthall, Konstnärshuset i Stockholm, Kongens Have i Köpenhamn, WG Expozaal  & Hotel De Filosoof i Amsterdam, Koppischstrasse 1 i Kreutzberg, Berlin och "Le socle de l'Arche de la Défense" i Paris. Strömquist är begravd på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Bibliografi 
 Formspel (Liber,1996)
 Basic 2D design (Accent, 2003)
 Drawings (Artists book, 2009)
 The journey to this book (Insearch.se, 2011).

Källor 

Män
Födda 1949
Avlidna 2012
Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Konstnärer från Kalmar
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård