kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Herman Banning

James Herman Banning född 1899 i Oklahoma död 5 februari 1933 i San Diego, var en amerikansk flygpionjär.

Herman Banning växte upp i Oklahoma, 1919 flyttade familjen till Ames där Herman började studera elektroteknik vid Iowa State College. Under studietiden växte hans intresse för flyg, och han sökte sig till Raymond Fisher's Flying Field i Des Moines där han genomgick flygutbildning. Han blev den första manliga färgade pilot som tilldelades flygcertifikat av U. S. Dept. of Commerce. Som färgad var det under 1910-1920-talen inte lätt att få flygutbildning på grund av rasism. Flera flygskolor vägrade att utbilda svarta piloter, dessutom var många flygfält stängda för färgade, de fick inte ens nödlanda på vissa fält. Många färgade piloter som Eugene Bullard tvingades åka till Europa för sin flygutbildning.   
     
Banning startade 1922 företaget J. H. Banning Auto Repair Shop i Ames, men 1928 bestämde han sig för att uteslutande leva på inkomster från flyget. Han flyttade till Los Angeles år 1929 där han blev flygchef vid Bessie Coleman Aero Club, klubben var uppkallad efter USA:s första färgade pilot Bessie Coleman. För att tjäna sitt levebröd ställde han upp som taxipilot, en av hans mest framträdande kunder var politikern Oscar Depriest som för att spara tid flög mellan valmötena.

Tillsammans med den färgade piloten Thomas C. Allen genomförde de en transkontinental flygning mellan Los Angeles och Long Island 1932. Flygplanet de använde tillverkade de av delar från skrotade och havererade flygplan. Flygtiden för hela etappen var knappt 42 timmar, men hela flygningen tog 21 dagar att genomföra eftersom de saknade pengar till bränsle. Vid varje mellanlandning genomförde de enklare flyguppvisningar och tog med passagerare mot betalning för att tjäna pengar till sin fortsatta flygning.

Vid flygmässan San Diego air show 1933 på Camp Kearney, satt Banning som passagerare i ett dubbeldäckat Travelair flygplan, hans öppna sittbrunn var inte utrustad med styrkontroller, flygplanet flögs av Albert Burghardt en US Navy-pilot som försökte imponera på Banning med avancerad flygning, under en flygmanöver med en kraftig stigning kom flygplanet i stall som resulterade i en flatspinn som piloten inte kunde häva. Flygplanet totalhavererade framför ett tusental åskådare. Han fördes från nedslagsplatsen till County Hospital där han avled efter några timmar utan att ha återfått medvetandet.

Födda 1899
Avlidna 1933
Amerikanska flygpionjärer
Män
Björn Davidsson

Björn Davidsson, född 1987 i Stockholm, är en svensk skådespelare.

Han var modell på klädmärket Filippa K:s fashionshow för sommarkollektionen 2008.

Filmografi
 – Jens
 – Max

Källor

Externa länkar

Födda 1987
Män
Levande personer
Skådespelare från Stockholm
Carl-Arne Breger

Carl-Arne Breger, född 29 augusti 1923 i Trelleborg, död 15 januari 2009 i Malmö, var en svensk formgivare och industridesigner som blev känd för formgivning av föremål i främst plast.

Carl-Arne Breger utbildade sig 1943–1948 på Konstfack i Stockholm. År 1953 anställdes han som mönsterritare av Stig Lindberg på Gustavsbergs porslinfabrik. Breger gick snart över till design av sanitetsgods och plast. Han formgav bland annat Gustavsberges mest säljande handfat, modell 525, och mängder av vardagsföremål i plast som till exempel den fyrkantiga, lättburna hinken som det var lätt att hälla vatten ur. Hinken fick 1960 priset som "femtiotalets plastprodukt" och Breger fick epiteten "Mister Plast" och "han med hinken". Hans mest kända plastprodukt är en skulptural vattenkanna i styrenplast. Efter 18 månaders utvecklingsarbete presenterades den i februari 1959 i tre färger: svart, rött och benvitt. Kannan tillverkades bara något år, eftersom det frigjordes farliga gaser vid limningen av kannans delar. Idag är "Breger-kannan" ett eftertraktat samlarföremål. Juicepressen "Duett", ritad för Gustavsberg 1967, är en annan Breger-klassiker, som köptes in av Museum of Modern Art.

Åren 1957–1959 var Breger designchef för Bernadotte & Bjørn Industridesign AB, (Sigvard Bernadottes och Acton Bjørns designkontor i Stockholm) och 1959 startade han det egna kontoret Breger Design i Malmö. Här formgav han många föremål som är designklassiker idag och som fanns och finns fortfarande i många svenska hushåll: TV-kannan Signatur för Husqvarna Borstfabrik 1962, mikrovågsugnen Cupol för Husqvarna Vapenfabrik (1969) , glassförpackningen Bigpack 1970, barncykelsitsen Rex i helgjutet orange plast för Rex 1975, margarin-bordsasken Flora 1972. Breger har kallat sig själv "det allmängiltigas mästare" och har ritat funktionella föremål som kabelvindor, tändare, kassaskåp, en likkista, väggkrokar, tandborstar, glasögon, våffeljärn, Jedematic kaffeautomat, dammsugare, verktyg för Sandvik, nycklar, en symaskin, bensinpumpar och biltakboxar. Mest nöjd var han själv med Diavoxtelefonen för LM Ericsson 1975. Kåpan var lätt avtagbar och kunde bytas ut mot andra färger. Diavox blev Televerkets första standard-knapptelefon och exporterades till många länder. Genom åren har närmare 3.000 produkter lämnat ritborden på Breger Design.

Breger var gift sedan 1940-talet med Bibi Breger, som gjorde sig känd som dekorritare på Gustavsberg 1953–1957. Carl-Arne Breger är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Makarna Breger är gravsatta på Särslövs kyrkogård i Skåne.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

 Sydsvenskan om Carl Arne Breger 

Svenska formgivare
Industridesign
Representerade vid Nationalmuseum
Personer från Trelleborg
Födda 1923
Avlidna 2009
Män
Nova khirgiz

Nova Khirgiz är en hästras som härstammar från Ryssland och utvecklades i områdena runt Kirgizistan med ursprung i en häst som kallades Khirgiz, eller numera "den gamla Khirgiz" då Novo Khirgiz betyder "Nya Khirgiz". Det finns tre olika typer av denna hästras som har olika användningsområden. Den mest omstridda är den lite massivare typen som mest används till köttproduktion, vilket uppfödarna har blivit kritiserade för världen över. Men dessa hästar används även till mjölkning och stona kan producera över 20 liter mjölk per dygn.

Historia

Nova Kirgizhästen härstammar från de statliga och kollektiva gårdarna i Kirgizistan. Man korsade lokala jordbrukshästar kallade "gamla Khirgiz" med den ryska Donhästen. 

År 1918 importerades nästan 50 engelska fullblod som skulle ge bättre uthållning och snabbhet hos hästarna. Under 1930-talet blev rasen fixerad och har ersatt den gamla Khirgizhästen helt. De gamla Khirgizhästarna avlades helt in i nya Khirgizhästen. 

De tre olika typerna utvecklades genom att man selektivt avlade de hästar med mer inblandning av de olika raserna. Den tunga massiva typen hade mer inblandning av de inhemska hästarna, saddletypen hade mer inblandning av det engelska fullblodet och standardtypen hade en jämn balans de inhemska stona och fullblodet med en anings mer blod av Donhästen.

Egenskaper

Nova Kirgizhästen är väl anpassade till de bergsområden och hedarna där den utvecklats med sin säkerhet och lugna temperament. Rasen har ganska korta ben och är massiva och påminner i utseendet mest om Donhästen. 

Saddletypen av rasen är lite lättare variant som används mest inom ridningen och har utvecklats senare än de andra två typerna genom mer inblandning av det engelska fullblodet. Rasen är vanlig på tävlingar i Ryssland och även internationellt 

Den tunga och massiva typen är den typ av häst som är mest omstridd. Från början uppfödd som jordbrukshäst men idag används den lika mycket till köttproduktion och mjölkproduktion. Den används fortfarande inom jordbruket och även som körhäst, men då det finns andra ryska kallblodshästar som t.ex. Vladimirhäst och Ryskt kallblod så har Nova Khirgiz inte slagit igenom ordentligt hos bönderna. Den tyngre typen utvecklades genom mer inblandning av de inhemska arbetshästarna och mindre engelskt fullblod. 

Standardtypen är den vanligaste typen i medelstorlek. Den används både som ridhäst, körhäst och jordbrukshäst och trots att den inte är lika stor som den massiva typen har den en enorm styrka och säkerhet på foten som krävs i Kirgizområdet. Många av dessa hästar har importerats av bland annat Estland, Lettland och Litauen och har spritt sig ut från Ryssland till övriga Eurasien och västra Asien.

Källor 

 New Kirgiz hos Breeds of Livestock

Varmblodshästar
Hästraser från Ryssland
Eric Forsselius

Eric Forsselius, född 3 mars 1850 i Forssa församling, Södermanlands län, död där 1 augusti 1914, var en svensk lantbrukare och riksdagspolitiker.

Forsselius var lantbrukare i Ekeby i Forssa socken. Han var även politiker och var ledamot av riksdagens andra kammare 1885–1890, invald i Villåttinge härads valkrets.

Referenser 
 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 1, sid. 368.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1850
Avlidna 1914
Män
Personer från Forssa socken
Villmanstrands rådhus

Villmanstrands rådhus är en byggnad i den finländska staden Villmanstrand i landskapet Södra Karelen. Rådhuset byggdes i trä 1829 efter ritningar av arkitekt J. W. Palmroth. År 1845 byggdes en tillbyggnad och huvudbyggnadens torn. Tornet representerar empirstil. Rådhuset är ett av de äldsta rådhusen i trä i Finland. Villmanstrands administration flyttade 1983 från byggnaden och in i det nya stadshuset. I början av 1990-talet renoverades rådhuset.

Referenser

Byggnader och anläggningar i Finland
Villmanstrand
Jens Smærup Sørensen

Jens Smærup Sørensen, född 30 maj 1946 i Staun nära Nibe, är en dansk författare.

Sørensen är sedan 1995 medlem av Danska akademien och även dess sekreterare från 2006. 

Hans senaste roman, Mærkedage, kom ut i Danmark 29 mars 2007. Det är en släktsaga. Romanens ram är släktgården i författarens barndomsby, Staun.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1994 – Brev (novellsamling)

Priser och utmärkelser 
1972 – Otto Gelsted-priset
1989 – Kritikerpriset för Katastrofe
1990 – Danska Akademiens Stora Pris
2005 – Holger Drachmann-legatet
2007 – Blicherpriset
2007 – DR Romanprisen för Mærkedage
2007 – Weekendavisens litteraturpris för Mærkedage
2008 – Boghandlernes gyldne Laurbær för Mærkedage
2013 – Søren Gyldendal-priset

Referenser

Noter

Danska författare
Danskspråkiga författare
Födda 1946
Män
Levande personer
Ledamöter av Det Danske Akademi
Rummel och Rabalder

Rummel och Rabalder är en TV-serie inom TV4:s barnprogramkoncept Lattjo Lajban. Serien skapades av Torbjörn Jansson och bygger på de två karaktärerna Rummel och Rabalder - två råttor tillika detektiver som lever i ett ventilationssystem och löser mysterier. Originalfigurerna till Rummel & Rabalder ritades av Dan Håkansson.

60 episoder med 12 minuter långa deckaravsnitt skapades. 20 TV-magasin skapades också där karaktärerna själva gjorde TV, träffade kända och intressanta personer i den riktiga världen och hittade på diverse upptåg.

Bakom produktionen låg produktionsbolaget Decam AB från Karlskrona. Budgeten var på 16 miljoner kronor, den största enskilda barnprogrambudgeten i TV4:s historia.

Handling 
Råttbröderna Rummel och Rabalder tar över en detektivbyrå efter den avlidna mästerdetektiven, bävern Allan. Det går inte helt problemfritt och helst vill de göra något helt annat. Allans osaliga ande får ingen ro, utan irriteras över att hans framgångsrika byrå drivs av fega råttor. Ibland kommer råttflickan Meralda på besök. De har alltid nya fall att lösa och Rummel måste stå ut med Rabalders galna upptåg och uppfinningar.

Dockspelare 
 Sara Denward
 Petter Lennstrand
 Cecilia de Rico
 Helena Bäckman
 Katarina von Wachenfeldt

Röster 
 Rummel: Jonas Malmsjö
 Rabalder: Ivan M. Petersson
 Meralda: Polly Kisch
 Allan & Orgel Kapellen, Kapten Hansson: Mats Sandelius
 Babs, Misty & Sussie: Cecilia Sörman

Datorspel

Som en kringförsäljningsprodukt skapades också ett TV-spel i Lattjo Lajban där Rummel och Rabalder flög fram på en flygande matta och skulle samla på sig ostbågar på vägen. Tittarna fick ringa in till programmet på morgonen och vara med och spela i direktsändning. I barnprogrammet Gomårr i samma kanal fick barn skriva och önska se sin mamma, farmor, kusin eller tonårssyrra spela Rummel & Rabalder-spelet. Figurerna i spelet styrdes med knapparna på telefonen. Spelet gavs senare även ut på CD-ROM. Rummel och Rabalder ersattes år 2003 av spelet Loophole, som spelades efter samma princip.

Källor 
Svensk mediedatabas

Svenska barnprogram på TV
Fiktiva radarpar
fiktiva figurer från Sverige
Henrik Rung

Henrik Rung, född den 31 mars 1807, död den 12 december 1871, var en dansk tonsättare, far till  meteorologen Georg Rung, dirigenten Frederik Rung och operasångerskan Sophie Keller.

Rung studerade under Hardenack Otto Conrad Zinck, Christoph Ernst Friedrich Weyse med flera och blev 1834 anställd i Det Kongelige Kapel i Köpenhamn. För sin musik till Henrik Hertz' Svend Dyrings huus (1837) fick han ett stipendium för tre år, varpå han i Italien och Paris studerade vokalmusik.

Efter sin återkomst blev han 1842 anställd som "syngemester" vid Det Kongelige Teater. Sedan 1851 var han grundare av och dirigent för Cæciliaforeningen, vars medlemmar till stor del var hans elever, och vars huvudsakliga uppgift var att odla den äldre italienska kyrkomusiken.

Bland hans elever kan nämnas Catharine Simonsen och Leocadie Gerlach. Utom till nyss nämnda skådespel komponerade han musiken till flera andra, även operor (Stormen paa Kjöbenhavn) och andra vokalverk. Mest känd blev han genom sina romanser, av vilka en del blivit verkliga folksånger.

Källor

Noter

Externa länkar
 

Danska klassiska kompositörer
Medlemmar av Det Kongelige Kapel
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1807
Avlidna 1871
Män
Personer från Köpenhamn
Michael Deaver

Michael Deaver, född 11 april 1938 i Bakersfield, Kalifornien, död 18 augusti 2007 i Bethesda, Maryland, var en amerikansk politisk tjänsteman, mediastrateg och lobbyist.

Deaver tjänstgjorde först i sin hemstat Kalifornien som medlem av Ronald Reagans administration under dennes tid som guvernör 1967-1980. Deaver kom med tiden att tillhöra Reagans innersta krets av kaliforniska rådgivare, the Kitchen Cabinet. Efter att Reagan valts till USA:s president tjänstgjorde Deaver som Vita husets vice stabschef 1981-1985, under stabschefen James Baker. Deaver var Reagans massmediestrateg och hjälpte till att utforma och planera presidentens medieframträdanden. Reagan fick under denna tid smeknamnet The Great Communicator ("den gode kommunikatören") tack vare dessa framträdandens genomslagskraft i de amerikanska hushållen. Efter 1985 arbetade Deaver som republikansk lobbyist, en karriär som ledde till att han 1987 dömdes till tre års villkorligt fängelse samt 100 000 dollar i böter för mened under kongressförhör. Deaver återupptog dock under senare år sitt arbete som lobbyist och mediastrateg.

Amerikanska politiker
Födda 1938
Avlidna 2007
Män
Personer från Bakersfield
Amerikanska lobbyister
Hal Gill

Harold Priestley "Hal" Gill III, född 6 april 1975 i Concord, Massachusetts, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare. Gill var med sina 201 cm och 114 kg en av NHL:s allra största spelare.

Hal Gill valdes av Boston Bruins först i åttonde rundan som 207:e spelare totalt i 1993 års NHL-draft. Efter fyra år med collegehockey debuterade han i NHL säsongen 1997–98. Gill spelade över 600 grundseriematcher i NHL för Bruins innan han den 1 juli 2006, som free agent, skrev på ett treårskontrakt med Toronto Maple Leafs. Den 4 juli 2013 valde Nashville att köpa ut Gill från sitt kontrakt till en kostnad av $1333333. Han har även spelat för Pittsburgh Penguins, med vilka han vann Stanley Cup säsongen 2008–09, Montreal Canadiens, Nashville Predators och Philadelphia Flyers.

Gill ingick i USA:s VM-trupp i ishockey åren 2000, 2001, 2004, 2005 och 2006.

Statistik

Klubbkarriär

Referenser

Noter

Övriga källor 
Hal Gill - nhl.com
Hal Gill hockeydb.com

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Boston Bruins
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Montreal Canadiens
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Philadelphia Flyers
Idrottare från Massachusetts
Personer från Concord, Massachusetts
Födda 1975
Levande personer
Män
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Stanley Cup-mästare 2009
Ishockeyspelare i Providence Friars (herrar)
Alumner från Providence College
Spelare valda i NHL Entry Draft 1993
Spelare valda av Boston Bruins i NHL Entry Draft
Plevenhäst

Plevenhästen är en hästras som härstammar från Pleven i Bulgarien och är i stora drag egentligen en Angloarab, dvs en korsning mellan Engelskt fullblod och Arabiskt fullblod men med tillförsel av Gidran-arab. Rasen är en perfekt sporthäst som möter alla krav från de flesta ridsporter.

Historia

Plevenhästen utvecklades under slutet av 1800-talet och början av 1900-talet vid det före detta Klementinastuteriet i Pleven (numera Georgi Dimitrov Agricultural Center). Man utgick från de hästar som fötts fram genom korsningar av de engelska fullbloden och arabiska fullbloden, i grund och botten är dessa korsningar egentligen Angloaraber. Men man tillförde Gidran-araber som importerades från Ungern för att fortfarande behålla fullblodshästens inverkan men för att få fram en unik häst. Man fortsatte införa renrasigare arabiska fullblod och gidranhästar under cirka 25 år innan typen fixerades 1938. 

Plevenhästen förbättrades ytterligare efter lite införande av engelskt fullblod i rasen och en hel del av dessa ston skickades till statsstuteriet i Sofia där de skulle ingå i utvecklingen av Danubierhästen. 1951 blev Plevenhästen godkänd som en egen ras. Efter det fördes en strikt selektiv avel och det görs det än idag med syfte att göra hästarna lite mindre i mankhöjd för att göra rasen ännu attraktivare som tävlingshäst.

Egenskaper

Plevenhästen är en riktig tävlingshäst som har en naturlig hopptalang. Rasen har ärvt uthållighet från det arabiska fullblodet och snabbhet från det engelska fullblodet. Dock är Plevenhästen lite stabilare i temperamentet efter influensen från Gidranaraberna. Rasen har naturligt flytande och fina gångarter vilket gör den till en utmärkt dressyrhäst. 

Hästarna har ganska långa ryggar, lång och muskulös hals och ett ädelt huvud med rak profil. Exteriören är liknande Angloarabens med lite mer influens av arabiskt fullblod som gör den lite slankare. 

Plevenhästen är populär på grund av att de är sunda, modiga, intelligenta, lugna och arbetsvilliga. De är även billiga i drift och klarar sig på lite mindre foder än många andra fullblodshästar.

Källor 

Plevenhästen hos Equine Kingdom
Samlad fakta om Plevenhästen

Varmblodshästar
Hästraser från Europa
Husdjursraser från Bulgarien
Erik Dietman

Erik Dietman, född 11 september 1937 i Jönköping, död 28 juni 2002 i Paris, var en svensk-fransk skulptör, målare och tecknare.
Erik Dietman utbildade sig en kort period på Skånska målarskolan i Malmö och flyttade till Frankrike 1959. Han deltog i en utställning första gången 1962 på Galerie Girardon i Paris och hade sin första separatutställning 1964 på Galleria Sperrone i Turin. Moderna museet hade 1987 en retrospektiv utställning, vilken också visades i Malmö, Helsingfors, Amsterdam och Lyon. 

Erik Dietman hade också en utställning på Centre Georges Pompidou i Paris 1994. Under president Jacques Chirac regeringstid fick han 1998, som förste svenske konstnär ett verk placerat i Tuilerieträdgården.

Erik Dietman var professor dels vid Académie des Beaux-Arts i Paris, dels vid Kungliga konsthögskolan i Stockholm. Han var påverkad av Marcel Duchamp och Dada-rörelsen och deltog i nya realismen och i Fluxus. Dietman finns representerad vid bland annat Nationalmuseum, Länsmuseet Gävleborg och Moderna museet i Stockholm.

Offentliga verk i urval
L'Ami de personne, brons, 1992, Jardin des Tuileries i Paris
Nalle-Knallarna i Värnamo
Skulptur i stadshuset i Chinon i Frankrike 
Den sista cigaretten, 1975, i Arkitekturmuseets trädgård i på Skeppsholmen i Stockholm
 Holme vid Brønnøysund i Norge, gestaltad so en fisk, landskapskonst
Yesterday and the Day before Today and Tomorrow, 1988, Olympiaparken i Seoul
Jo, la belle bouillotte irlandaise baisant avec l'art modertne. Hommage à Courbet, 1998, metall, i Stadsbiblioteket i Jönköping
Les nains diaboliques protègent les oliviers et dadaniers, 1998 skulpturparken Il Giardino di Daniel Spoerri i Italien
Montant, 1995, Fondation Maeght i Saint-Paul-de-Vence i Frankrike
Bossuet enfant, 2001, Fondation Maeght

Källor
Erik Dietman på konstnärslexikonett Amanda, läst 2011-04-10
Om Erik Dietman på Galerie Moreuws webbplats, läst 2011-04-11

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
Bild på Erik Dietman.
Skulpturlandskap Nordland
Om Erik Dietman på Fondation Maeghts webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Franska skulptörer
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Moderna museet
Svenskar i Frankrike
Konstnärer från Jönköping
Födda 1937
Avlidna 2002
Män
Ryttarlicens

Ryttarlicens är en licens som utfärdas av Svenska Ridsportförbundet och som krävs för deltagande av tävlingar inom ridsport i Sverige. Ryttarlicensen krävs även i lokala tävlingar, och fungerar som identitetskort, försäkring och som bevis för att ryttaren är medveten om reglerna under tävlingen och vad som gäller på tävlingsplatsen.

Att lösa licens 
För att lösa ryttarlicens krävs det att man har så kallat "grönt kort", vilket kan sägas vara ett slags "körkort" som kräver att man genomför teoretiskt och praktiskt prov. Den gröna kortet kan tas lokalt i den klubb som ryttaren är medlem i. Kraven för grönt kort är att lära sig att hitta i Tävlingsreglementet, TR, och samtidigt lära sig vilken utrustning som gäller för häst och ryttare på en tävlingsplats samt andra viktiga regler under tävlingssammanhang.

För att få ryttarlicens krävs att en ansökan fylls i och att en avgift betalas. Ridsportförbundet skickar därefter en licensbricka hem till ryttaren med ett licensnummer som ryttaren får behålla genom hela sin tävlingskarriär. Varje år behöver man däremot betala en avgift för att förnya licensen, vilket därmed skiljer licensen från det gröna kortet.

Olika licenser 
Det finns ett par olika licenser man kan lösa ut beroende på ryttarens ålder och vilken status tävlingarna man deltar i har. Även priset varierar, från cirka 150 kronor till runt 1 000 kronor.

 Juniorlicens – gäller för tävlande på både ponny och häst samt för alla typer av tävlingar till och med elitnivå samt internationella tävlingar. Juniorlicensen gäller tills man har fyllt 18 år.
 Senior – gäller från lokal till och med elitnivå för dem över 18 år.
 Lokallicens – gäller för lokaltävlingar, lektionsryttare, handikapptävlingar och galoppnoviser. Lektionsryttare på lektionshäst kan rida på lokallicens upp till och med nationell tävling.
 Licens guld – ska lösas av alla ryttare tillhörande landslaget i hästhoppning, dressyr och fälttävlan, samt de ryttare som gör två eller fler internationella tävlingar per år. Detta gäller dock inte juniorer med juniorlicens då de får tävla även internationellt med sin licens.
 Gästlicens – för att utländska ryttare ska kunna tävla i Sverige. Gästlicensen ínfördes den 1 januari 2003 och kräver att den utländske ryttaren har ett godkännande från det egna landets ridsportförening.
 Groomlicens - vid körtävlingar är groomen försäkrad på travkuskens licens, vilket gäller sen 1 januari 2003. Kusken måste lämna groomens personnummer med alla tio siffror vid startanmälan i tävlingens sekretariat för att försäkringen ska gälla.

Externa länkar 
 Svenska Ridsportföreningen - info licenser

Ridsport
Leitz

Leitz kan avse:

Företag
 Leitz (optik) – en tillverkare av kameror, mikroskop, kikare och optik i Wetzlar, Tyskland — varav delar finns i Leica
 Leitz (kontorsprodukter) – en tillverkare av pärmar och övrig kontorsmateriel i Stuttgart, Tyskland, köpt av Esselte 1992
 Leitz (verktygtillverkare) – en verktygtillverkare i Oberkochen, Tyskland

Personer
 Johan Leitz (död innan 1692), en svensk akademiritmästare
 Ernst Leitz I (1843–1920), grundare av optisk industri i Wetzlar, Tyskland 
 Ernst Leitz II (1871–1956), son till Ernst Leitz I 
 Louis Leitz (1846–1918), grundare av tillverkning av kontorsmateriel i Stuttgart, Tyskland 
 Albert Leitz (–1951), grundare av tillverkning av verktyg i Oberkochen, Tyskland