kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Yoga Alliance

Yoga Alliance är en ideell organisation i USA som håller ett internationellt register över yogalärare och utfärdar certifieringar för lärare och skolor inom yoga.  Registrerade lärare får använda beteckningen RYT (Registered Yoga Teacher) eller E-RYT (Experienced Registered Yoga Teacher). Vissa skolor får använda beteckningen RYS (Registered Yoga School), vilket innebär att elever som examineras därifrån automatiskt får använda beteckningen RYT. För alla tre beteckningarna finns det en 200-timmarsstandard och en 500-timmarsstandard.

Grundandet av Yoga Alliance 
Yoga Alliance bildades 1999 genom en sammanslagning av Unity in Yoga, som arbetade för att stödja yogakonferenser, och Ad Hoc Yoga Alliance, som försökte utforma minimikrav för yogalärare. I september 1999 upprättade Yaga Alliance ett nationellt (i USA) register över yogalärare med utbildning som uppfyllde en viss standard, och beteckningen RYT infördes. 2005 utökades standardiseringen med beteckningen E-RYT.

Externa länkar
Yoga Alliance' webbplats

Yoga
Gambit

Gambit kan syfta på:

 Gambit (schack) – en typ av schacköppning, se 
 Gambit (seriefigur) – en av de manliga X-Men
Hôtel du Nord, Kungsträdgårdsgatan

Hôtel du Nord (även Restaurang du Nord) var en populär restaurang på Kungsträdgårdsgatan 8 i Stockholm, fram till dess den revs 1912.

Historik
 
Restaurangen, som låg granne med dåvarande Kungliga Dramatiska Teatern och nära Operan, blev ett omtyckt vattenhål för Stockholms borgerskap och kulturpersonligheter. Ritningarna till huset utformades av arkitekterna Edvard Medén och Carl Stål och godkändes 1857. Som byggherre stod Wilhelm Davidson som ägde flera fastigheter utmed gatan.

Källarmästare Bengt Carlsson (tidigare källarmästare på Operakällaren) initierade 1890 en ombyggnad av interiören. Arkitekten Gustaf Wickman, som tidigare ritat det Carlssonska huset kontrakterades varvid Vicke Andrén och J.A.G. Acke skapade en omtalad fris föreställande Stockholms samtida nöjesliv.

Bengt Carlsson efterträddes av Ivar Bäckström, även han källarmästare på Operakällaren.

På Hôtel du Nord bildades 1889 Stockholms Byggmästareförening. 

Byggnaden fick 1912 ge plats för Stockholms Enskilda Banks palats.

Referenser

Noter

Källor
Fredric Bedoire, En arkitekt och hans verksamhetsfält kring sekelskiftet, Gustav Wickmans arbeten 1884-1916
Nils & Edvard Selander - Två gamla Stockholmares anteckningar (P.A. Nordstedt & Söner förlag 1920) (pdf)

Kungsträdgårdsgatan
Ej längre existerande byggnader på Norrmalm
Ej längre existerande restauranger i Stockholm
Srf konsulternas förbund

Srf konsulternas förbund, före 2016 Sveriges Redovisningskonsulters Förbund, SRF  bildades 1936 och är branschorganisation för redovisnings- och lönekonsulter i Sverige. De anlitas av över 300 000 företag och har cirka 5 000 medlemmar.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Branschorganisationer i Sverige
Interop V-Lab

Interop V-Lab  är ett internationellt forskningsnätverk bildat 2007 för att verka inom området interoperabilitet mellan företag. Nätverket består av 250 forskare och 70 organisationer som representerar akademiker, forskningscentra, industriella avnämare och små och medelstora företag från Europa och Kina. Interop V-Lab finansieras av EU som en del av ett Network of Excellence vid namn Interop-NoE (Interoperability research for networked enterprise applications and software). 

Interop V-Lab:s forskning baserar sig på tre nyckelkomponenter:

 Informationsteknik och Kommunikationsteknik, den tekniska basen i interoperabla system 
 Företagsmodellering, för att utveckla organisationsstrukturer som kan förbättra organisationers interoperabilitet
 Ontologi, för att säkerställa den semantiska enhetligheten i organisationer och system. Här arbetar man inom tre områden: (i) teoretiska grunder; (ii) möjliggörande teknologi; (iii) exemplifierande tillämpningar.

Två resultat av INTEROP-NoE-projektet är särskilt intressanta:

 I-V KMap (INTEROP-VLab Knowledge Map), ett kompetenshanteringssystem inom företagsinteroperabilitetsområdet som använder sig av en ontologibaserad sökmotor. I-V KMap kan användas för att finna och lagra relevant innehåll (dokument, projekt och produktbeskrivningar, folks kompetens, organisationer, händelser av all slag så som möten, besök...) inom ett specifikt kunskapsområde, baserat på den tillhörande ontologin.
I-V KMap-teknik kan också tillämpas på andra områden än företagsinteroperabilitet.
 I-V e-Learning-plattformen, som innehåller mer än 50 webbkurser och övningar utvecklade av experter inom företagsinteroperabilitet och relaterade områden som företagsmodellering, ontologier och arkitektur & plattformar.

Se även
EDI

Externa länkar

 Interop V-Lab webbplats

Nätverk
Julöfjorden

Julöfjorden utgör en betydande del av den västra delen av sjön Åsnen i södra Småland. Flera socknar möts i vattenområdet,  däribland Västra Torsås, Skatelöv och Urshult. Vattenområdet ligger huvudsakligen i Alvesta kommun. I norr ansluter Skatelövfjorden, den nordvästligaste delen av sjön. I söder ligger en del av Åsnen som kallas Aspöfjorden. 

Fiskbeståndet har varit rikt, som gädda, gös, abborre samt ål. Flodkräftan var förr rikligt förekommande men dog ut på 1950-talet genom nedsmittning med kräftpest enligt lokala fiskare. Många fina badplatser med sandstränder finns, bland annat på Hössöhalvön. "Kosanden" mellan Järnsmedbacken och Vackratorp är en sådan naturstrand. En stor ö är Julö i södra Julöfjorden, där Knut Berg i Hagstad olovandes uppförde en liten jaktstuga i början av 1900-talet - finns kvar än idag. Den tidigare laxrika Mörrumsåns flöde hämtar sitt vatten från sjön Åsnen. I norr ansluter sjön Salen, med utlopp i Åsnen vid Huseby bruk.

Vid Julöjordens östra sida ligger naturreservaten Bjurkärr och Agnäs samt längre norrut Husebymaden. Där ansluter också naturreservatet Västra Åsnens övärld, sedan 25 maj 2018 en stor del av Åsnens nationalpark,  med 200 öar, varav den största är Bergön på ca 7 hektar. På fjordens västra sida ligger samhället Torne, historiskt med ett järnbruk och stångjärnshannare från 1600-talet. Samhället etablerades som järnvägsknut 1874 och en bro byggdes där över Julöfjorden 1884, bl.a. på initiativ av Gunnar Olof Hyltén-Cavallius på Sunnanvik, en herrgård på Skatelövsfjordens östra sida. Torne gård blev en del av Huseby järnbruk på 1880-talet.

Från gården Julås på Hössöhalvön skedde kyrkrodd till Skatelövs kyrka under slutet av 1800-talet. Fjorden användes också för flottning av timmer och andra förnödenheter till Huseby bruk, Ålshult bruk och Torne hammare. Julöfjorden var en del av den s.k. Holländareleden, som användes för transporter av produkter från järnbruken till Karlshamn (Bodekull), via Hackekvarn och senare även en parallell vangsled utmed Mörrumsån. I Skatelövfjorden och tillflödet via sjön Salen ovanför Huseby bedrevs också en omfattande upptagning av sjömalm vintertid när sjöarna var isbelagda.

Källor

Hössöboken - Historik om en halvö i sjön Åsnen, utgiven 2009 som e-bok (, 483 sidor på CD-skiva) av samma författare.
Skatelövskrönikan 2010, utgiven av Skatelövs hembygdsförening, s 171-203, Hössöhalvön - en viktig Husebydomän av Ingolf Berg.
Artiklar i Smålandsposten den 26, 27 och 28 juli 2011 om nationalparken Västra Åsnen
Planerad nationalpark  - Västra Åsnen

Alvesta kommuns geografi
Tingsryds kommuns geografi
Vikar i Sverige
Åsnen
Rysk-turkiska kriget (1768–1774)

Rysk-turkiska kriget (1768–1774) utkämpades mellan Kejsardömet Ryssland och Osmanska riket. Kriget avslutades genom fredsavtalet i Küçük Kaynarca den 21 juli 1774 och ledde till att det ryska väldet utvidgades söderut och österut i norra Kaukasus och de södra delarna av nuvarande Ukraina. Krimkhanatet förklarades självständigt men blev i verkligheten beroende av Ryssland. Ryssland tillerkändes ett stort krigsskadestånd och tillgång till två hamnar vid Svarta havet. Katarina den Stora inbjöd därefter mennoniter att komma till de erövrade områdena och odla upp den karga stäppen, mot löften om religionsfrihet.

Bakgrund
Under Katarina II hade Ryssland genom ambassadören Nikolaj Repnin och den ryskvänlige polske regenten Stanisław II politisk kontroll över det Polsk-litauiska samväldet, något som 1768 ledde till att samväldet blev ett ryskt protektorat. Det politiska läget i Polen var dock spänt och ledde till revolter av adeln, kyrkan och bönderna. I den befästa staden Bar i nuvarande Ukraina skapades i februari 1768 en konfederation under ledning av adelsmannen Kazimierz Pułaski som under sommaren hade fått ihop en styrka på 8,000 man, men konfederationen var fortfarande militärt underlägsen Ryssland vilka till slut kunde besegra konfederationen i Podolien. Den 20 juni kunde Ryssland inta fästningen i Bar och de överlevande konfederateristerna flydde över gränsen till Osmanska riket. Repnin kunde slå ner de polska revolterna, men det blev allt svårare när de spred sig genom landet och till slut var det mycket svårt för Katarina II att behålla kontrollen över Polen.

De flyende polackerna förföljdes in i det Osmanska riket av kosackförband. Sultanen Mustafa III mottog rapporter om att staden Balta hade blivit brutalt attackerad av zaporogkosacker för Rysslands räkning. Ryssland nekade till anklagelserna, men på inrådan av både den franska ambassaden och sina egna rådgivare så lät Mustafa III i oktober fängsla hela den ryska ambassaden och förklara krig mot Ryssland.

Samtidigt hade myndigheterna i det Osmanska riket börjat bli mer dysfunktionella och fått svårare att effektivt sköta rikets administration, speciellt i militärt avseende. Många av landets janitsjarer och imamer var missnöjda med sultanen Mustafa IIIs politik och stod på gränsen till öppet uppror. Det Osmanska riket stod också inför ett eventuellt militärt hot i öster från vad som senare skulle bli ett åteförenat persiskt rike under Qajardynastin.

Källor

Ryska krig
Krig under 1760-talet
Krig under 1770-talet
Osmanska krig
Relationer mellan Osmanska riket och Ryssland
Katarina den stora
Krimkhanatet
Guyana vid världsmästerskapen i friidrott 2009

Guyana deltog i Världsmästerskapen i friidrott 2009 i Berlin med en trupp som bestod av 3 aktiva friidrottare (2 kvinnor och 1 man). Aliann Pompey var endast 41 hundradelar från att nå finalen på 400 meter (W).

Deltagare från Guyana

Damer

Herrar

2009 i Guyana
Nationer vid världsmästerskapen i friidrott 2009
Stephen Zarlenga

Stephen Zarlenga, född 1941, död 25 april 2017 i Chicago, Illinois,  var en amerikansk aktivist för reformering av det amerikanska penningsystemet.

Zarlenga var grundare och chef för American Monetary Institute, ett institut som arbetar för en penningreform i USA. Zarlenga har skrivit boken The Lost Science of Money, a study of monetary history and monetary reform. Tillsammans med sina medarbetare på institutet har han även konkretiserat hur en penningreform skulle kunna gå till i USA, American Monetary Act. Förslaget går i korthet ut på att: 

 centralbanken skall nationaliseras och göras till en del av finansministeriet.
 att systemet med fraktionella reserver avskaffas. 
 att offentlig utgivning av pengar ersätter det fraktionella banksystemet. De pengar som injiceras fritt i ekonomin (utan kreditkrav) skall användas till uppbyggnad av miljövänlig infrastruktur, miljövänliga energikällor samt hälsovård och utbildning . 

American Monetary Act bygger enligt Zarlenga på den så kallade Chicago-planen, som lades fram under 1930-talet av ekonomer från Chicago. Den planen byggde på 100-procentiga reserver istället för fraktionella reserver.

Externa sidor 
AMI:s hemsida
http://www.youtube.com/watch?v=V_kbyAl3-AM

Källor 

Amerikanska fackboksförfattare
Avlidna 2017
Män
Penningreformister

en:American Monetary Institute
Henry Augustus Smyth

Sir Henry Augustus Smyth,född 25 november 1825 död 1906, var guvernör över Malta, general och kommendant över brittiska artilleriet. Född på St James's Street, London. Han var tredje son till amiral William Henry Smyth (1788–1865) med dennes hustru Annarella.

Födda 1825
Avlidna 1906
Brittiska generaler
Män
Ledamöter av Society of Antiquaries of London
Sydängsgräshoppa

Sydängsgräshoppa (Chorthippus dorsatus) är en art i insektsordningen hopprätvingar som tillhör familjen markgräshoppor.

Kännetecken
Honan har en kroppslängd på 19 till 25 millimeter och hanen har en kroppslängd på 14 till 18 millimeter. Färgteckningen är brunaktig till olivfärgad, men bland finns också grönaktiga inslag, särskilt på kroppens ovansida. Hos hanen är bakbenen och bakkroppsspetsen ofta delvis rödaktiga.

Utbredning
Sydängsgräshoppan finns i delar av Europa och österut genom temperade Asien till Amurområdet och nordöstra Kina. I centrala Europa är den vanligast på höjder mellan 500 och 800 meter, men arten har återfunnits på höjder upp till 1 800 i Schweiz och 2 200 meter i Bulgarien.

Levnadssätt
Fuktiga ängsmarker och myrar hör till denna gräshoppas föredragna habitat, men den kan även förekomma på något torrare ängsmarker. Födan består av olika sorters gräs. Som andra hopprätvingar har den ofullständig förvandling och genomgår utvecklingsstadierna ägg, nymf och imago. Hanen stridulerar, det vill säga spelar, för att locka till sig honor.

Referenser
Denna artikel är baserad på en översättning från tyska Wikipedia 19 augusti 2009

Externa länkar

Hopprätvingar
Dödsdomen

Dödsdomen är en roman av Val McDermid, utgiven i Storbritannien år 1999. Engelska originalets titel är A Place of Execution. Johan Nilsson översatte romanen till svenska 2002.

Handling
I december 1963 försvinner 13-åriga Alison Carter från den lilla byn Scarsdale i norra England. Poliserna George Bennett och Tommy Clough får utstå en svår utredning då de även möts av misstänksamhet och slutenhet i en liten by där alla känner alla och rentav är släkt på något vis. Så småningom lyckas polisen gripa en misstänkt som slutligen avrättas genom hängning. Alisons kropp återfinns dock aldrig och den fällande domen bygger på starka indicier. 35 år senare beslutar sig journalisten Catherine Heathcote, uppvuxen i regionen, att skriva en bok om det gamla men välkända fallet. Nya och överraskande rön görs emellertid i samband med detta och handlingen tar en milt sagt oväntad vändning. Bärande teman i boken är bland annat gemenskap och hur rättvisa ska definieras. McDermid fick många fina priser för denna roman, av bedömare betraktad som en originell spänningsroman.

Källor
 McDermid, Val, Dödsdomen, AlfabetaAnamma böcker, Göteborg 2002.

Skönlitteratur 2002
Brittiska romaner
Brittiska kriminalromaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Romaner av Val McDermid
1963 i skönlitteratur
Henry Moseley

Henry Gwyn Jeffreys Moseley, född 23 november 1887 i Weymouth i Dorset, stupad i första världskriget 10 augusti 1915 på Gallipolihalvön, var en brittisk fysiker.

Biografi 
Moseley bedrev sina universitetsstudier i Oxford, där han 1910 tog examen. Efter två års lektorat vid Universitetet i Manchester återvände han till Oxford och arbetade hos John Sealy Townsend. Moseley utförde först några arbeten inom radioaktivitetsläran, undersökte bl. a. ß-strålarnas laddningsförhållanden, men över gick sedan till röntgenstrålarnas gebit. Epokgörande blev hans bestämningar av våglängderna hos de karakteristiska röntgenstrålar, som utsänds från olika grundämnen. Därvid använde han den av W. H. och W. L. Bragg konstruerade röntgenstrålspektrografen, men med fotografisk upptagning. Moseley fann, att våglängderna för korresponderande linjer stod i bestämd relation till respektive ämnens atomnummer enligt den s. k. Moseleys lag , där ν = svängningstalet, a och c är konstanter och N atomnumret. 

Moseleys arbeten, som lade grunden till en helt ny uppfattning om grundämnenas uppbyggnad och inbördes förhållande, är publicerade i Philosophical magazine 1913-1914. Hans upptäckter gav stöd åt Rutherfords atommodell som formulerats 1911 av Ernest Rutherford samt för Bohrs atommodell från 1913. Moseley visade att det fanns luckor i atomnummerserien vid numren 43, 61, 72, och 75. De båda första mellanrummen är nu kända för att vara platserna för de radioaktiva syntetiska grundämnena teknetium och prometium. De båda övriga mellanrummen tillhör de ganska ovanliga naturligt förekommande stabila grundämnena hafnium (upptäckt 1923) och rhenium (upptäckt 1925). Inget av dessa fyra grundämnen var kända under Moseleys livstid, inte ens deras existens.

Vid första världskrigets utbrott lämnade Moseley sitt forskningsarbete vid Oxfords universitet för att ta värvning i brittiska arméns ingenjörtrupper. I samband med Slaget vid Gallipoli dödades han av ett skott från en prickskytt som träffade honom i huvudet.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Moseley's ursprungliga artikel med illustrationer

Brittiska fysiker
Brittiska militärer
Födda 1887
Avlidna 1915
Män
Personer från Dorset
Alumner från Trinity College, Oxford
Personer som stupat i strid under första världskriget
Mottagare av Matteuccimedaljen
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Kvarnagårdens vattenverk

Kvarnagårdens vattenverk ligger invid Himleån vid Kvarnagården i östra Varberg. Vattenverket levererar kranvatten till stora delar av Varbergs centralort.

Vattnet kommer från ytvatten. På vattenverket höjs vattnets hårdhet, pH-värde och alkalinitet med hjälp av kalk och kolsyra. Det filtreras också i ett sandfilter. Kloramin tillsätts för att ta bort bakterier. Vattnet passerar slutligen en barriär med ultraviolett ljus.

Vattnet i Varberg har ett pH-värde på 8,3. Vattenhårdheten är 4,0 ºdH, vilket räknas som mjukt vatten.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Varberg
Vattenverk i Sverige
Schweiz i olympiska vinterspelen 1984

Schweiz deltog i olympiska vinterspelen 1984. Schweiz trupp bestod av 42 idrottare, 29 män och 13 kvinnor.

Medaljer

Guld
 
Störtlopp damer: Michela Figini
Storslalom herrar: Max Julen

Silver
 
Störtlopp herrar: Peter Müller
Störtlopp damer: Maria Walliser

Brons
 
Fyra-manna herrar: Rico Freiermuth, Silvio Giobellina, Urs Salzmann och Heinz Stettler

Trupp
 
Peter Müller 
Maria Walliser 
Thomas Bürgler 
Conradin Cathomen 
Ariane Ehrat 
Joël Gaspoz 
Erika Hess 
Monika Hess 
Brigitte Oertli 
Urs Räber 
Pirmin Zurbriggen 
Michela Figini  
Max Julen 
 
Beat Meier 
 
Rico Freiermuth 
Silvio Giobellina 
Urs Salzmann 
Heinz Stettler
Ekkehard Fasser 
Hans Hiltebrand 
Hans Märchy 
Meinrad Müller 
Ralph Pichler 
Kurt Poletti 
Rolf Strittmatter 
   
Joos Ambühl 
Markus Fähndrich
Monika Germann
Christina Gilli-Brügger
Andreas "Andi" Grünenfelder
Giachem Guidon
Konrad Hallenbarter
Evi Kratzer
Daniel Sandoz
Karin Thomas
 
Sandra Cariboni
Myriam Oberwiler
 
Walter Hurschler
 
Christian Hauswirth
Fabrice Piazzini
Hansjörg Sumi
 
Silvia Brunner

Källor
SR/Olympic Sports

1984 i Schweiz
1984
Nationer i olympiska vinterspelen 1984
The Micragirls

__INGENINNEHÅLLSFÖRTECKNING__

The Micragirls var ett finländskt rockband bestående av tre kvinnor. Deras musik påminner om garagerock men innehåller också 1960-talspop samt 1950-tals-rock. Alla medlemmar kom från Kuopio. Gruppen skapades under en helg på en rockfestival när de unga kvinnorna firade i en Nissan Micra, därav gruppens namn. 

The Micragirls sjöng alla sina låtar på engelska. Bandet turnerade ofta i Centraleuropa, då främst i Tyskland och Schweiz.

Karriär
The Micragirls bildades 2001 av fyra väninnor som delade en passion för rock'n'roll. Till en början kunde de unga kvinnorna inte spela några instrument, men inom ett par månader kunde de själv skriva sina egna låtar och uppträda inför publik. 

The Micragirls gav ut sin första 7" EP redan 2002, och ytterligare två under 2003 och 2004. När basisten Hakkarainen lämnade gruppen 2003 valde de andra att fortsätta som en trio. År 2005 tog de ett sabbatsår på grund av mammaledighet. 

2006 fick bandet ett skivkontrakt med finsk-tyska Bone Voyage Recording Company. Debutalbumet "Feeling Dizzy Honey!?" släpptes 2006, först som en 10" vinylskiva med åtta låtar, och 2007 som en dubbel-CD. På cd-albumen fanns också åtta tidigare låtar från den andra och tredje EP:n.

The Micragirls släppte nästa EP 2008 och ett par e-singlar 2009. Deras andra album, Wild Girl Walk, släpptes i september 2009.

Medlemmar
 Mari Halonen (sång, elgitarr)
 Katariina "Kata" Haapalainen (keyboard)
 Kristiina "Risu" Haapalainen (trummor)

Tidigare medlemmar
 Elina Hakkarainen (elbas)

Diskografi
Album
"Feeling Dizzy Honey!?" (10", 2006)
"Feeling Dizzy Honey!?" (2CD, 2007)
"Feeling Dizzy Honey!?" (CD Japan, 2007)
"Feeling Dizzy Honey!?" (12", 2008)
Wild Girl Walk (CD och LP, 2009)

EP / Singel
Are You Insane, Girls? (7", 2002)
Mind Twistin' Weekend with The Micragirls (7", 2003)
Primitive Homeorgan Blast (7", 2004)
Haunted Heart (7", 2008)
"Summer's Gone" / "Girl Go Crazy" (nerladdbar singel, 2009)
"C'mon Dance With Santa Claus" (nerladdbar singel, 2009)

Källor

Externa länkar
The Micragirls officiella webbplats
The Micragirls i MySpace

Finländska rockgrupper
Francis Bedford

Francis Bedford, född 1816 i London, död 15 maj 1894, var en brittisk fotograf.

Bilder av Francis Bedford

Externa länkar

Män
Födda 1816
Avlidna 1894
Brittiska fotografer under 1800-talet
Simon Vukčević

Simon Vukčević, född 29 januari 1986 i Titograd, Jugoslavien (nuvarande Podgorica, Montenegro), är en montenegrinsk fotbollsspelare.

Klubbkarriär

Partizan
Vukčević kom till Partizan som 16-åring och tillbringade sina första två år i klubbens ungdomslag innan han slog sig in i A-laget. Hans bästa säsong i klubben var 2004/2005 då han gjorde tio mål i ligan från sin mittfältsposition. Han gjorde även ett antal starka insatser i UEFA-cupen. Följande säsong klarade han inte av dem högt satta förväntningarna och fick ofta dålig kritik och i januari 2006 lämnade han den serbiska klubben.

Saturn Moskva Oblast
Efter flytten till Moskva hoppades Vukčević på att hitta tillbaka till den fina formen han hade under 2004/2005 och faktum är att han till och med blev skickad till Saturns reservlag i juli 2006.

Saturn slutade på en medioker 11:e plats i ligan 2006 och inför 2007 klagade Vukčević på att coachen Vladimír Weiss spelade honom på fel position. Han sa även att det var ett misstag att gå till Saturn och att han borde gått till en mer ambitiös klubb.

Säsongen 2007 började annars relativt bra för Vukčević när han äntligen fick göra sitt första mål för klubben. Det dröjde dock inte länge innan han återigen blev petad och hans chanser att få spela blev väldigt små.

Sporting Lissabon
28 juni 2007 kom Saturn överens med Sporting Lissabon om en övergång för Vukčević. Vukčević gjorde mål i sin debut i en träningsmatch mot Lille och blev snabbt en viktig kugge för Sporting. I hans debut i Primeira Liga mot Académica så blev han matchens lirare. Han var även en av få Sportingspelare som imponerade under deras tunga period i december/januari då han ofta fick bära laget på sina axlar. Han gjorde även viktiga mål mot både Benfica och Porto i början av 2008. 

I början av säsongen 2008/2009 hamnade Vukčević i en dispyt med managern Paulo Bento efter att han förlorat sin plats i startelvan. Efter att ha hoppat in i halvtid i Sportings 2-0-vinst över Belenenses så förklarade Vukčević att han ville lämna klubben under vinteruppehållet.

Blackburn Rovers
26 augusti 2011 blev det klart att Vukčević lämnar Sporting och hade skrivit på ett 3-årskontrakt med Blackburn Rovers. Han gjorde debut i Blackburns 3-2-seger över Arsenal hemma på Ewood Park och hans första mål kom i en ligacup match mot Leyton Orient 20 september 2011. Hans första ligamål kom mot Sunderland 11 december 2011.

Landslaget
Vukčević debuterade i Serbien och Montenegros landslag 2004 och spelade fem landskamper innan de två länderna gick skilda vägar. Sedan 2007 representerar han Montenegro i internationella sammanhang.

Meriter
Partizan
Meridianska Superligan: 2005

Sporting Lissabon
Supertaça Cândido de Oliveira: 2008

Referenser

Montenegrinska fotbollsspelare
Män
Födda 1986
Spelare i FK Partizan Belgrad
Spelare i Saturn Ramenskoje
Fotbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i FK Karpaty Lviv
Spelare i FK Vojvodina
Levande personer
Personer från Podgorica
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Serbien och Montenegro
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2004