kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Haparanda SKT

Haparanda Sportklubb/Taktik är en sportklubb i Haparanda bildad 1956 genom sammanslagning av Haparanda SK, bildad 1929, och IF Taktik, bildad 1932. Klubben bedriver verksamhet inom bland annat sektionerna bandy, bordtennis, friidrott, skidsport och brottning, där man anordnar Haparanda Cup sedan 1981 . För klubben tävlade bland andra brottaren Tomas Johansson.

Elitbandyverksamheten gick samman med Torneå PV och bildade Haparanda Tornio BF den 3 maj 2004.

Fotboll 
Säsongen 1956/1957 vann IF Taktik division IV Norrbotten norra, vilket innebar att Haparanda SKT premiärsäsongen fick spela i division III 1957/1958, landets då tredje högsta serie. Efter en topplacering första säsongen åkte man ur 1959, återkom 1962 men spelade i övrigt i division IV eller division V. Efter säsongen 1976 uppgick fotbollssektionen i Haparanda FF.

Externa länkar
HSKT Bandy
Brottning
Friidrott
Skidor

Källor

Bandyklubbar i Sverige
Bordtennisklubbar i Sverige
Brottningsklubbar i Sverige
Friidrottsklubbar i Sverige
Skidklubbar i Sverige
Sport i Haparanda
Sportklubbar bildade 1956
Svenska idrottsgalan 2009

Svenska idrottsgalan 2009 hölls i Globen den 19 januari 2009 med Peter Settman som värd. Komikerna Robert Gustafsson och Björn Gustafsson levererade underhållning under galan.

Priser till Sveriges bästa idrottare under 2008 delades ut i följande kategorier. Årets kvinnliga idrottare, Årets manlige idrottare, Årets lag, Årets ledare, Årets nykomling, Årets prestation och Årets idrottare med funktionshinder. Dessutom delades Jerringpriset, Bragdguldet, Idrottsakademins hederspris och TV-sportens Sportspegelpris ut.

Priser

Underhållare
Brolle, Markus Fagervall och Magnus Bäcklund, framförde Tom Jones-medley
Robert Gustafsson, framförde utklädd till Per Gessle Gyllene tider-/Roxette- och Per Gessle-sololåtar.
Peter Johansson och Malena Ernman, framförde Barcelona
Peter Settman, framförde Vi kan (Go West)
Timo Räisänen, framförde The Best
Tommy Körberg, framförde The Winner Takes It All

Källor
Svenska idrottsgalan

Fotnoter

2009 i Sverige
Sportåret 2009
2009
Söne

Söne är kyrkbyn i Söne socken i Lidköpings kommun i Västergötland. Byn ligger cirka 15 kilometer väster om Lidköping. 

I byn ligger Söne kyrka från 1100-talet.

Utanför byn finns naturreservatet Hindens rev och badstranden Svalnäs.

Den lokala idrottsklubben Söne SK bildade 2013, tillsammans med Örslösa IF, föreningen Örslösa-Söne IK. Idrottsplatsen heter Sönevallen och har två fotbollsplaner.

Referenser

Noter 

Orter i Lidköpings kommun
Oskar Rieding

Oskar Rieding, född 1840 i Stettin, död 1916 i  Cilli, Untersteiermark, var en tysk violinist och kompositör.

Rieding blev känd för sina bidrag till den ungerska musiken, och framför allt till det musikaliska livet i Budapest. Han studerade först på musikaliska akademien i Berlin, för att sedan fortsätta på konservatoriet i Leipzig. I slutet av 1860-talet flyttade han till Wien, där han vistades när han 1871 föreslogs av Hans Richter, som då var dirigent och direktör vid Ungerska statsoperan, att bli ledare för dess orkester. Han arbetade där i 32 år, och komponerade några konserter och många piano- och violinstycken. Efter sin pensionering 1904 flyttade han till Cilli och levde där till sin död.

Verk 
Konsert i B-moll för violin och piano Opus 35
Konsert i D-dur violin och piano Opus 25
Konsertin i A-moll för violin och piano Opus 21
Zigenarnas Marsch Opus 23 Nummer 2 för violin och piano
Konsertin i G-dur för violin och piano Opus 24
Rondo

Källor 

Tyska violinister
Klassiska violinister
Tyska klassiska kompositörer
Tyska musiker under 1800-talet
Födda 1840
Avlidna 1916
Män
Iktyos

Iktyos är ett samlingsnamn för ett flertal ärftliga hudsjukdomar, så kallade gendermatoser. Sjukdomen karakteriseras av att patientens hud är torr, sträv, förtjockad och fjällig hud på hela eller delar av kroppen. En del har även en rodnad hud eller hud med blåsor. Det finns åtminstone 28 olika typer, de flesta mycket sällsynta. Den nuvarande indelningen av iktyos har baserats på hudens utseende och sjukdomens ärftlighetsgång.

Referenser

Externa länkar 
 Socialstyrelsens information om sjukdomen
 European Network for Ichthyosis

Hudsjukdomar
Ämnesomsättningssjukdomar
Genetiska sjukdomar
Apigenin

Apigenin (4′,5,7-trihydroxiflavon) är en flavonoid som är aglykon till apiin, som finns i många växter. Det är ett gult kristallint ämne som har använts för färgning av ull.

Källor i naturen
Apigenin finns i många frukter och grönsaker, men persilja, selleri, rotselleri och kamomillte är de vanligaste källorna. Apigenin är särskilt rikligt i blommorna av kamomillväxter, som utgör 68 procent av de totala flavonoiderna. Torkad persilja kan innehålla cirka 45 mg apigenin/gram ört och torkad kamomillblomma cirka 3-5 mg/gram. Apigeninhalten i färsk persilja är enligt uppgift 215,5 mg/100 gram, vilket är mycket högre än den näst högsta matkällan, gröna sellerihjärtan ger 19,1 mg/100 gram.

Biosyntes

Apigenin är biosyntetiskt härledd från den allmänna fenylpropanoidvägen och flavonsyntesvägen. Fenylpropanoidvägen utgår från de aromatiska aminosyrorna L-fenylalanin eller L-tyrosin, båda produkter från Shikimatvägen. Vid start från L-fenylalanin deamineras först aminosyran icke-oxidativt av fenylalanin ammoniaklyas (PAL) för att göra cinnamat, följt av oxidation vid parapositionen av cinnamat 4-hydroxylas (C4H) för att producera p-kumarat. Eftersom L-tyrosin redan oxideras vid parapositionen hoppar den över denna oxidation och deamineras helt enkelt av tyrosin ammoniaklyas (TAL) för att komma fram till p-kumarat. För att slutföra den allmänna fenylpropanoidvägen ersätter 4-kumarat CoA-ligas (4CL) koenzym A (CoA) vid karboxigruppen av p-kumarat. Vid ingång i flavonsyntesvägen använder typ III-polyketidsyntasenzymet chalkonsyntas (CHS) på varandra följande kondensationer av tre ekvivalenter av malonyl CoA följt av aromatisering för att omvandla p-coumaroyl-CoA till chalkon. Chalkonisomeras (CHI) isomeriserar sedan produkten för att stänga pyronringen för att göra naringenin. Slutligen oxiderar ett flavanonsyntas (FNS) enzym naringenin till apigenin. Två typer av FNS har tidigare beskrivits; FNS I, ett lösligt enzym som använder 2-oxogluturerat, Fe2+ och askorbat som kofaktorer och FNS II, ett membranbundet, NADPH-beroende cytokrom p450 monooxygenas.

Glykosider
De naturligt förekommande glykosiderna som bildas genom kombinationen av apigenin med sockerarter inkluderar:

 Apiin (apigenin 7-O-apioglukosid), isolerat från persilja och selleri
 Apigetrin (apigenin 7-glukosid), finns i maskros, kaffe
 Vitexin (apigenin 8-C-glukosid)
 Isovitexin (apigenin 6-C-glukosid)
 Rhoifolin (apigenin 7-O-neohesperidosid)
 Schaftoside (apigenin 6-C-glukosid 8-C-arabinosid)

Referenser

 Merck Index, 11th Edition, 763.

Noter

Externa länkar 

 ScienceDirect.com - Apigenin

Flavoner
Sokollu Mehmed Pasha

Sokollu Mehmed Pasha, född 1506 i Sokolovići, död 11 oktober 1579 i Istanbul, var en storvesir i 1600-talets osmanska rike. 

Han föddes som ortodox kristen Bosniak i östra Bosnien, men blev tidigt bortförd genom devschirmesystemet där osmanerna tog den kristna befolkningens söner för att bli janitsjarer i den osmanska armén. Han hade en framgångsrik karriär. Han konverterade till islam och lyckades behålla sin makt som storvesir under tre olika sultaner tills han blev mördad. Han var över två meter lång vilket var ovanligt för osmanerna.

Personer i Osmanska riket under 1500-talet
Födda 1506
Avlidna 1579
Män
Osmanska slavar
Claes-Göran Hedén

Claes-Göran Hedén, född 12 oktober 1944 i Engelbrekts församling i Stockholms stad, är en svensk militär.

Biografi
Hedén avlade studentexamen i Stockholm 1964. Han avlade marinofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1967 och utnämndes samma år till fänrik vid Vaxholms kustartilleriregemente, där han var instruktör och plutonchef 1967–1970 och 1969 befordrades till löjtnant. Han var rekryteringsofficer vid Marinstaben 1970–1971 och kompanichef vid Kustjägarskolan 1971–1974 samt befordrades till kapten 1972. Han gick Allmänna kursen vid Militärhögskolan 1974–1975. År 1975 befordrades han till major och 1975–1976 var han lärare i taktik vid Kustartilleriets skjutskola, varefter han gick Stabskursen vid Militärhögskolan 1976–1978. Han tjänstgjorde 1978–1980 vid Försvarsstaben och studerade vid franska sjökrigshögskolan 1980–1981. År 1982 befordrades han till överstelöjtnant och 1982–1984 var han kurschef vid Militärhögskolan, varpå han var chef för Kustjägarskolan 1985–1988.

Han var försvarsattaché vid ambassaderna i Paris och Madrid 1988–1991, befordrad till överste 1990. Åren 1991–1992 var han underrättelse- och säkerhetschef vid staben i Mellersta militärområdet, varefter han gick en högre chefskurs 1992 och var chef för Vaxholms kustartilleriregemente 1992–1994. År 1994 befordrades han till överste av första graden, varefter han 1994–1996 var chef för Norrlandskustens marinkommando och tjänstgjorde vid Supreme Headquarters Allied Powers Europe 1996. Åren 1996–1997 var han kustartilleriinspektör och chef för Kustartillericentrum, varefter han gick Chefskursen vid Försvarshögskolan 1997. Åren 1997–2002 var han chef för Försvarets internationella kommando (som år 2000 namnändrades till Försvarsmaktens centrum för internationell verksamhet) och 2000 befordrades han till brigadgeneral.

Claes-Göran Hedén invaldes 1986 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet. Han utträdde ur sällskapet 1999. Hedén är överadjutant hos Hans Majestät Konungen. Åren 2006–2015 var han slottsfogde på Gripsholms slott och Strömsholms slott. År 1990 tilldelades han H.M. Konungens medalj av 8:e storleken i Serafimerordens band.

Claes-Göran Hedén är gift med Elizabeth Hedén.

Utmärkelser
   Hans Majestät Konungens medalj, 8:e storleken i serafimerordens band (1990)
   Kommendör av Norska förtjänstorden (1 juli 1993)

Referenser

Män
Födda 1944
Levande personer
Militärer från Stockholm
Diplomater från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Brigadgeneraler i svenska marinen
Svenska regementschefer
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Svenska attachéer
Slottsfogdar
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Umma (Mesopotamien)

Umma var namnet på en sumerisk stadsstat, belägen nära floden Tigris i nuvarande Irak. Platsen för Umma har tidigare trotts vara Tell Jokha men arkeologer tror nu att staden motsvarar ruinhögen Umm al-Aqarib ungefär 6,5 kilometer sydost om Tell Jokha.

Historia 
Umma är känd för att ha varit en part i en långvarig gränskonflikt med grannstaten Lagash vilket ledde till flera krig mot dessa och nederlag för Ummas del. Umma är även känd för kung Lugalzagesi som var Sumers sista storkonung innan den akkadiska erövringen. Lugal-zage-si skall ha förstört Lagash när han erövrade staden men den omnämns snart igen under det Akkadiska imperiet. Umma nådde sin höjdpunkt under Lugal-zage-si kring 2275 f.Kr. Några år innan hela Sumer erövrades av Akkaderna. Umma skapade Umma-kalendern vilken är föregångare till den Babylonska kalendern. Staden skall ha övergivits under mellersta bronsåldern, omkring 1600 f.Kr.

Umma omnämns i den sumeriska texten "Inannas nedstigning till underjorden" då gudinnan Inanna övertalar dödsrikets demoner att inte ta den sörjande guden Shara (Ummas huvudgud), som led bittert av gudinnans frånfälle, utan istället ge sig efter guden Dumuzi av Uruk som inte uppvisade några tecken på sorg över Inannas hädanfärd, utan levde som vanligt. 

Över 30 000 lertavlor och fragment med kilskrift har återfunnits gällande Umma. Dessa ger enorma mängder administrativ och ekonomisk information och innebär en detaljerad insikt i Ummas affärer.

Arkeologi 
Det skulle dröja länge innan Umma utgrävdes systematiskt. Den brittiske geologen, upptäcktsresanden och arkeologen William Loftus besökte platsen 1854 och senare under samma århundrade besöktes platsen av John Punnett Peters från University of Pennsylvania i Philadelphia, i förbindelse med amerikanska utgrävningar i Nippur. Under tidigt 1900-tal började lertavlor med kilskrift från vad man trodde var Umma dyka upp på antikmarknader. Irakiska arkeologer har under utgrävningar hittat bevis för att Tell Jokha, där man tidigare trott att Umma låg, egentligen var staden Gisha, som hörde under Ummas styre. Staden Umma identifieras nu istället med ruinhögen Umm al-Aqarib. Där har man funnit flera byggnadsrester samt ett tempel eller palats från 2900-2300 f.Kr. 2017 började det slovakiska arkeologiska och historiska institutet nya utgrävningar kring Tell Jokha.

Plundring 
Under invasionen av Irak 2003 utsattes området kring Umm al-Aqarib för bombräder. Efter det skedde en massplundring av utgrävningarna på platsen och plundrarna grävde hundratals diken och hål på platsen. Detta har gjort extrem skada på kvarlämningarna och möjligheten för vidare utgrävning och forskning om staden Umma på platsen anses nu extremt försvårad. Ett område på lite mer än en kilometer av möjliga arkeologiska fynd anses nu som totalförstörd.

Källor 

Mesopotamska städer
Mamma Mia! The Movie Soundtrack

Mamma Mia! The Movie Soundtrack Featuring the Songs of Abba är ett soundtrackalbum för Universal Pictures musikalfilm Mamma Mia! från 2008, baserad på scenmusikalen med samma namn. Den innehåller framträdanden av filmskådespelarna Meryl Streep, Amanda Seyfried, Pierce Brosnan, Stellan Skarsgård, Colin Firth, Julie Walters, och Christine Baranski.

Låtlista

CD

iTunesversion

Icke utgivna sånger 
"I Have a Dream" (prolog) - Amanda Seyfried
"Chiquitita" - Christine Baranski och Julie Walters
"I Do, I Do, I Do, I Do, I Do" - Cast
"Mamma Mia (Repris)" - Cast
"Dancing Queen (Repris)" - Cast
"Waterloo" - Cast

"Honey, Honey" har också listats som nr. 16 på Norwegian Singles Chart och nr. 50 på den australiska ARIA Singles Chart, beroende på hög nerladdningsförsäljning.

Tabell

Rollista 
 Amanda Seyfried som Sophie Sheridan
 Meryl Streep som Donna Sheridan
 Julie Walters som Rosie
 Christine Baranski som Tanya
 Pierce Brosnan som Sam Carmichael
 Colin Firth som Harry Bright
 Stellan Skarsgård som Bill Anderson
 Dominic Cooper som Sky
 Philip Michael som Pepper

Medverkande

Musiker 
Benny Andersson - Piano och keyboard 
Rutger Gunnarsson - Bas och bouzoki 
Per Lindvall - Trummor
Lasse Wellander - Gitarr och bouzoki
Jörgen Steinberg - Slagverk
Lasse Jonsson - Akustiska gitarrer
Lasse Jonsson - Flöjt, piccola och barytonsaxofon
Perra Moraeus - Blockflöjt, klarinett och saxofon
Leif Lindvall - Trumpet
Calle Jakobsson - Tuba 
Kalle Moraeus - Bouzoki, gitarr och fiol

Körsångare 
Anna Afzelius
Tobias Ahlsell
Anki Albertsson
Anna Andersson
Michael Blomqvist
Magnus Borén
Robert Carlson
Sara Dahlgren
Johanna Eriksson
Hans Johansson
Thérèse Löf
Markus Lönneborg
Jenny Minna
Mats Nilsson
Robin Olsson
Henrik Orwander
Martin Redhe Nord
Stefan Rundqvist
Anna Rydgren
Jesper Sjölander
Cecilia Skarby
Robert Skowronski
Barn från Italia Conti-akademin

Referenser

Soundtrackalbum 2008
Album samproducerade av Benny Andersson och Björn Ulvaeus
Själ (film)



Själ (originaltitel: Душа, Dusja) är en sovjetisk film från 1981. Den var en av de mest visade filmerna i det forna Sovjetunionen.

Externa länkar

Själ på kinox.ru 
kino-teatr.ru 

Filmer 1981
Sovjetiska dramafilmer
Varkala

Varkala (malayalam: ) är en stad i delstaten Kerala i södra Indien. Den tillhör distriktet Thiruvananthapuram och hade 40 048 invånare vid folkräkningen 2011.

Källor

Externa länkar 

Orter i Kerala
Inget Kan Bli Skönt Nog

Inget Kan Bli Skönt Nog är Ismens debutalbum, utgivet 2008 på Pumpa Records.

Låtlista 
 Intro
 Phuck U
 Vita Stolen
 Alla älskar en död man
 Dr. Majk is back in town (med Bettan)
 Ställ er upp (med Allaywan)
 Jag ska (med Axel)
 Freak (med Mofeta)
 Inget kan bli skönt nog
 Rökpaus
 Beng som en snut (med Heli)
 Visa hur du flowar (med Mofeta & Callecuttar)
 Schyssta Bananer
 Fet skit
 Overkligheten (med Cleo)

Musikalbum 2008
Album av Ismen
Svenska debutalbum
Länsväg Z 998

Länsväg Z 998 är en övrig länsväg i Tåsjö socken, Jämtlands län, börjar i Väster-Hoting vid E45, följer mestadels Tåsjöns norra strand och slutar cirka 49 kilometer längre norrut vid gränsen mellan Jämtlands och Västerbottens län i Norråker varefter Länsväg AC 1055 fortsätter norrut. Hela sträckan är sedan 1990-talet asfalterad, något invånarna i norra Tåsjödalen kämpat för i flera årtionden då vägen tidvis varit ofarbar. På Idéstugan i Norråker finns en klippbok med notiser och artiklar om vägen. Vägen är slutsträckan av Bävervägen. Länsväg Z 1005 börjar vid Z 998 vid Viken och slutar vid Z 998 i Brattbäcken. Länsväg Z 1002 börjar vid Z 998 vid Tåsjöedet, följer Tåsjöns södra sida mot nordväst och slutar vid Z 998 i Norråker. Länsväg Z 1004 börjar vid Z 998 vid Kyrktåsjö och slutar vid Granbergsvägen.

Z 998
Länsvägar i Jämtlands län
Peter Leibing

Peter Leibing, född 1941, död 2 november 2008, är en tysk fotograf känd för sitt porträtt från 1961 av den flyende östtyska gränsvakten Conrad Schumann som hoppar över det taggtrådsstängsel som satts upp under konstruktionen av Berlinmuren.

Leibing arbetade för den i Hamburg belägna bildbyrån Contiepress. Den 15 augusti 1961 hade han blivit tipsad av polisen att en östtysk gränsvakt kanske skulle komma att fly undan från Berlinmuren, som börjat byggas två dagar tidigare. Vid den tidpunkten under uppbyggnaden var Berlinmuren inte mer än ett lågt taggtrådsstängsel. Då folk på den västra sidan ropade Komm rüber! ("kom över") tog Leibing en bild av Schumann som hoppade över taggtrådsstängslet och genomförde sin flykt. Fotot blev en välkänd bild från Kalla kriget.

Referenser

Externa länkar
Foto av Leibing poserande med sitt berömda foto.

Tyska fotografer under 1900-talet
Män
Födda 1941
Avlidna 2008
Carpi

Carpi är en ort och kommun i provinsen Modena i regionen Emilia-Romagna i Italien, vid Secchiakanalen. Kommunen hade  invånare (2018). Staden är biskopssäte.

Carpis ekonomi bygger traditionellt på textilindustri.

Referenser

Externa länkar 

 Capris officiella webbplats

Kommuner i provinsen Modena
Orter i Emilia-Romagna
Ungersk tandrot

Ungersk tandrot (Cardamine glanduligera) är en art i familjen korsblommiga växter och förekommer naturligt från östcentrala till sydöstra Europa. Den odlas som trädgårdsväxt i Sverige.

Vetenskapliga synonymer
Cardamine glandulosa (Waldst. & Kit.) Schmalh. (1895) nom. illeg.
Dentaria glandulosa Waldst. & Kit.

Ej att förväxla med Cardamine glandulosa Blanco (1837) som är en synonym till kinakrasse (Rorippa indica).

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

 

Korsblommiga växter
Un Växtindex
Internetdagarna

Internetdagarna är en årlig konferens som arrangeras av Internetstiftelsen sedan år 2000. Konferensen är för människor som på ett eller annat sätt formar internet idag och i framtiden. Den pågår som regel under två dagar på hösten och hålls i Stockholm.

Keynotetalare 
Varje år gästas Internetdagarna av ett antal keynotetalare. Under åren har flera välkända namn funnits med bland deltagarna.

2013 
Jimmy Wales, grundare av Wikipedia och Wikimedia

2014 
Eben Upton, hjärnan bakom datorn Raspberry Pi

Annie Machon, tidigare underrättelseofficer för MI5

Cory Doctorow, science fiction-författare och journalist

2015 
Ethan Zuckerman, amerikansk medieforskare och internetaktivist

Kathryn Parsons, grundare av utbildningsföretaget Decoded

Hilary Mason, grundare av Fast Forward Labs

2016 
Edward Snowden, amerikansk visselblåsare och tidigare CIA-anställd. Deltog via videolänk.

Mikko Hyppönen, datasäkerhetsexpert och forskningschef på F-Secure

Juliana Rotich, kenyansk datavetare och it-entreprenör

Daniela Rus, professor och chef för MIT:s laboratorium för datavetenskap och artificiell intelligens

2017 
Sue Gardner, journalist och tidigare VD för Wikimedia Foundation

2018 
Max Tegmark, Svensk-amerikansk fysiker och kosmolog

Tricia Wang, etnolog med det digitala landskapet som specialitet

Referenser

Externa länkar 

 Internetdagarna
 Internetstiftelsen

Internet i Sverige
Formula Renault 2.0 Eurocup 2005

Formula Renault 2.0 Eurocup 2005 kördes över 16 omgångar, och samma säsongs italienske mästare Kamui Kobayashi vann även den här titeln, före tvåan i det italienska mästerskapet; Michael Ammermüller. Kobayashis titel här kom efter att ha hämtat upp ett 61 poängs underläge med halva säsongen kvar. Ammermüller gjorde en riktigt dålig andra halva, medan Kobayashi hittade formen, och gick förbi med en tredjeplats i det allra sista racet, medan Ammermüller blev poänglös.

Kalender

Slutställning

2005
Motorsportevenemang 2005
2005 i Europa
Yann Clairay

Yann Clairay, född den 2 december 1983 i Laval, Frankrike, är en fransk racerförare.

Racingkarriär
Clairay har sakta arbetat sig uppåt i karriären, med en andraplats i franska Formel Renault 2004, vilket ledde till en styrning i Formel Renault Eurocup för 2005. Han tog tre segrar och bronset i mästerskapet bakom Kamui Kobayashi och Michael Ammermüller. Efter ett förlorat år utan seriösa heltidssatsningar kom Clairay till F3 Euroseries inför 2007. Han överraskade och blev tvåa i F3 Masters på Zolder bakom Nico Hülkenberg, och i serien blev han tolva och fjärde bästa F3-rookie. När hans gamla stall SG Formula tillkännagav sina avsikter att starta ett stall i serien skrev Clairay på för dem, och han körde för teamet under hela 2008, till en slutgiltig niondeplacering.

Referenser 

Födda 1983
Franska racerförare
F3 Euroseries-förare
Le Mans Series-förare
Män
Levande personer
Personer från Laval
Anzjus öar

Anzjus öar (, Ostrova Anzju, även Anjouöarna) är en ögrupp bland Nysibiriska öarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Historia
Kring 1773 upptäcktes Kotelnijön och Faddejevskijön av ryske köpmannen Ivan Ljachov under dennes upptäcktsresa i området. 1805 utforskades området av ryske Jakov Sannikov som åren 1808-1810 ånyo utforskade området med Mathias Hedenström. Anzjus öar namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna. Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge  i rysk tjänst en forskningsresa till området då man bland annat upptäckte stora förekomster av fossilt elfenben, mammutskelett och annan megafauna.

Geografi
Anzjuöarna ligger ca 4.500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst och utgör den mellersta ögruppen i området. Huvudöns geografiska koordinater är . De obebodda öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 29 900 km². Den högsta höjden är berget Malakatyn-Tas cirka 374 m ö.h. och ligger på Kotelnyjön.

Ögruppen består av de fyra större öarna

 Kotelnyjön, huvudön, ca 11 665 km²
 Faddejevskijön, ca 5 300 km²
 Belkovskijön, ca 500 km²
 Novaja Sibir-ön, ca 6 200 km²

samt

Bungeland, en ca 6 200 km² sandbank som förbinder Kotelnyjön och Faddejevskijön. Den sammanlagda arealen på 23 165 km² gör trippelön till den tredje största ön bland Rysslands arktiska öar efter tvillingön Novaja Zemlja. 

Några småöar kring huvudön, däribland Zjeleznjakovön (Ostrov Zjeleznjakova), Matarön (Ostrov Matar) och längst i norr Nanosnyjön (Ostrov Nanosnyj).

Förvaltningsmässigt ingår ögruppen i den ryska delrepubliken Sacha.

Referenser

Externa länkar
 Om Anzjuöarna
 Bild över Anzjuöarna
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands ögrupper
Nysibiriska öarna
Arktis