kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lillemor Abrahamsson

Ann Ingela Lillemor Abrahamsson, född 22 juli 1938, är svensk universitetslektor i näringslära.

Hon är dotter till Nils Hansson och Inga Börjesson. Hon gifte sig 1966 med Gunnar Abrahamsson (1941–2022).

Lillemor Abrahamsson examinerades 1965 som lanthushållslärare vid Seminariet för huslig utbildning i Uppsala, studerade vid Nordiska högskolan för hushållsvetenskap, Oslo universitet 1966–1968, blev 1969 nordisk hushållskandidat och 1978 filosofie doktor i näringslära vid Uppsala universitet. Hon var 1965–1966 hemkonsulent i Nyköping vid Södermanlands läns hushållningssällskap, 1970–1977 nutritionist vid Uppsala universitet och blev 1977 universitetslektor i näringslära med dietetik vid Institutionen för hushållsvetenskap vid Uppsala universitet. Hon var 1985–1998 institutionens prefekt.

Bibliografi
Barnmat i u-land och i-land (1968), doktorsavhandling
Näringslära för högskolan (1985), medförfattare
Kunskaper, färdigheter och personlighetsutveckling (1987)

Källor
 
 Gunnar Abrahamsson på Fonus minnessidor

Externa länkar
Institutionen för kostvetenskap, Uppsala universitet

Näringslära
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1938
Levande personer
Kvinnor
Iterativ

Iterativ kan syfta på:

 Iterativ (aspekt) – inom grammatiken en aktionsart som betecknar upprepad handling
 Iterativ (kasus) – inom grammatiken ett kasus som betecknar upprepning
 Iterativ metod – ger ungefärliga numeriska lösningar på vissa matematiska problem, se Iteration
Aero Lloyd

Aero Lloyd var ett tyskt flygbolag som flög bland annat Airbus A320, Airbus A321 och McDonnell Douglas MD-83. De flög tidigare även Sud Aviation Caravelle.

16 oktober 2003 ansökte Aero Lloyd om konkurs. En mindre del av personalen överfördes till efterföljarbolaget Aero Flight som existerade 2003-2005.

Ej längre existerande tyska flygbolag
Flygbolag upplösta 2003
Flygbolag bildade 1979
Kerstin Abram-Nilsson

Kerstin Abram-Nilsson Axelsson, född Abram-Nilsson 7 juli 1931 i Stockholm, död 18 december 1998 i Djursholm, var en svensk konstnär och illustratör.

Biografi 
Kerstin Abram-Nilsson var dotter till läkaren Abram Nilsson och sjuksköterskan Margareta Dahlström samt gifte sig 1962 med arkitekten Axel Valdemar Axelsson.

Hon studerade 1951–1952 vid Konstfackskolan och 1953–1958 vid Konsthögskolan i Stockholm. Hon arbetade därefter i Somalia, Trinidad och Mexiko med illustrationer och reportage. Hon har även gjort frimärken, bland annat för det första Världsflyktingrådet. 1965–1966 arbetade hon i Grafiska sällskapets verkstad i Stockholm.

Hon har gjort debattutställningar om energifrågor och miljöfrågor. Hon var lärare vid Konstfack 1971–89, illustrerat en skolbok om Somalia, varit lärare i Trinidad och gjort teater i Venezuela tillsammans med den fria teatergruppen Teater 9. Hennes verk har visats på utställningar i Europa, USA, Mexiko och Sovjetunionen. Hon har gjort utsmyckningar till Huddinge sjukhus och Stockholms universitetsbibliotek vid Frescati och  är representerad vid Kalmar konstmuseum och Moderna museet.

Hon har också skrivit Porträtt inifrån samt artiklar för tidskrifterna Paletten, Synpunkt och Konstvännen.

Priser och utmärkelser 
1979 – Knut V. Pettersson-stipendiet

Källor 
 
 Kerstin Abram-Nilsson i Konstnärslexikonett Amanda

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska illustratörer under 1900-talet
Kvinnor
Födda 1931
Avlidna 1998
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Moderna museet
Brink (olika betydelser)

Brink kan syfta på:

 Brink – en kort backe
 Brink (norra delen) – en småort i Botkyrka kommun
 Brink (spel) – en klass- och uppgiftsbaserad förstapersonsskjutare som utvecklats av Splash Damage

Personer med efternamnet Brink eller Brinck
 Anders Magnus Brinck (1794–1861), svensk borgare och politiker
 André Brink (1935–2015), sydafrikansk författare
 Bernhard Brink (född 1952), tysk sångare och programledare i TV
 Bernhard ten Brink (1841–1892), tysk språkforskare
 Camilla Brinck (född 1974), svensk popartist 
 Carl Brink (1844–1926), svensk borgmästare och militärjurist
 Cecilia Brinck (född 1962), svensk politiker, moderat
 Christian Brink (född 1983), norsk fotbollsspelare
 Daniel Brink Towner (1850–1919), musikdirektör och tonsättare i USA
 Edvard Brink (1883–1970), dansk kompositör, musiker och kapellmästare
 Gunnar Brinck (1895–1972), svensk militär
 Gustaf Brink (1858–1904), svensk pianist, pianopedagog och tonsättare
 Gösta Brink (1907–1996), svensk flygare
 Inga Brink (1913–2010), svensk skådespelare och sångerska
 Ivar Diderichsen Brinch (1665–1728), dansk psalmdiktare
 Jan Brink (född 1960), svensk ryttare
 Jan ten Brink (1834–1901), nederländsk författare
 Johan Brinck (född 1959), fotbollsspelare och tränare
 Johan Brink (född 1958), svensk friidrottare
 Johan Fredrik Brinck (1816–1900), svensk kopparslagare och politiker
 John Brinck (1908–1934), amerikansk roddare
 Josefin Brink (född 1969), svensk politiker och journalist
 Julia Brinck (1854–1926), svensk läkare
 Julius Brink (född 1982), tysk beachvolleybollspelare
 Jörgen Brink (född 1974), svensk längdskidåkare och skidskytt, flerfaldig vinnare av Vasaloppet
 Kalle Brink (född 1975), svensk golfspelare
 Lars Brink (1943–2022), svensk fysiker
 Niels Brinck (född 1975), dansk singer-songwriter
 Nils G. Brink (1912–1983), svensk arkitekt
 Per Brinck (1919–2013), svensk professor i zoologi
 Reinier Cornelis Bakhuizen van den Brink (1810–1865), nederländsk arkivarie, historiker och litteraturforskare
 Rolf van den Brink (född 1958), svensk journalist
 Seth Brinck (1894–1971), svensk skeppsredare
 Sigurjón Brink (1974–2011), isländsk musiker
 Stefan Brink (född 1952), svensk språkvetare
 Stig Brink (1932–2018), svensk jurist
 Søren Brinck (1668–1743), dansk militär
Richard Westling

Per Richard Westling, född 14 november 1868 i Söderåkra, Kalmar län, död 19 december 1942, var en svensk apotekare.

Westling, vars far var apotekare, avlade mogenhetsexamen i Skara 1888 samt blev farmacie kandidat 1892 och examinerad apotekare 1897. Från 1895 tjänstgjorde han vid botanisk-farmakognostiska avdelningen vid Farmaceutiska institutet som amanuens, assistent och (från 1912) som laborator, 1902–1918 därjämte som lärare vid dess kurs för apotekselever. Under tiden studerade han botanik vid Stockholms högskola samt blev 1907 filosofie kandidat, 1911 licentiat och samma år doktor på avhandlingen Über die grünen Spezies der Gattung Penicillium. År 1918 utnämndes han till professor i botanik och farmakognosi vid Farmaceutiska institutet, för vilket han var föreståndare 1924–1933. 

Westling författade bland annat de farmakognostiska artiklarna i "Kommentar till Svenska farmakopén (Edition VIII)", utgiven 1902–1906 under samarbete med Gustaf Bergh, Arvid Blomquist och Thore Delphin, och Kort handledning i mikroskopisk teknik (1908). Han var redaktör för "Svensk farmaceutisk tidskrift" 1912–1919. I Farmaceutiska föreningen var han styrelseledamot 1903–1907. Han var ledamot av Svenska Läkaresällskapet (1907), av styrelsen för Svenska medicinalväxtföreningen (1912) och av permanenta farmakopékommittén (1919).

Penicillium
1811 upptäckte han P. notatum, länge felaktigt identifierad som en P. chrysogenum, som senare skulle frambringa det moderna penicillinet. 2011 kunde man emellertid med β-tubulin sekvensiering visa att han hade haft rätt.

Källor

Noter 

Svenska professorer i farmaci
Personer verksamma vid Farmaceutiska institutet
Födda 1868
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Personer från Söderåkra socken
Birgitta Adde

Siv-Birgitta Adde, tidigare Lennartsson, född 17 juli 1925 i Katarina församling, Stockholms stad, död 16 januari 2015 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk jurist.

Birgitta Adde blev 1948 juris kandidat vid Stockholms högskola. Efter tingstjänstgöring 1948–1950 blev hon 1951 fiskal i Svea hovrätt, 1958 assessor där och 1964 revisionssekreterare. Birgitta Adde var 1968–1970 rådman i Stockholms rådhusrätt, 1970–1977 hovrättsråd i Svea hovrätt och 1977–1985 rådman i Södra Roslags tingsrätt. Hon blev 1985 lagman i Leksands tingsrätt.

Birgitta Adde hade politiska uppdrag för moderaterna 1975–1985, bland annat som ledamot av kommunfullmäktige i Danderyds kommun.

Privatliv 
Adde var dotter till Sven Lennardtsson och Brita Johansson. Hon gifte sig 1951 med Sten Bergh och 1958 med Ragnar Adde.

Källor

Noter

Vidare läsning
 

Svenska häradshövdingar
Svenska hovrättsråd
Svenska revisionssekreterare
Svenska kommunalpolitiker
Svenska moderater
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Jurister från Stockholm
Politiker från Stockholm
Födda 1925
Avlidna 2015
Kvinnor
Didier Van Cauwelaert

Didier Van Cauwelaert, född 29 juli 1960 i Nice i Frankrike, är en fransk romanförfattare, dramatiker och manusförfattare från en familj med rötter i Belgien.

Han hade tidigt litterära ambitioner: han skrev en thriller när han åtta år, och var säker på att han skulle publiceras. Det tog några år innan han fick motta Goncourtpriset för Un aller simple 1994, men redan 1982 hyllades hans romaner av kritikerna och han fick en del andra litteraturpriser.

Han är beundrare av Marcel Ayme och Romain Gary, och upphovsman till verk som berör rikligt bred publik. Hans arbete präglas delvis av människor med identitetsproblem, som misslyckas med att ta sin position i samhället, ibland på grund av bristande föräldraskap.

Hans böcker finns idag översatta till över tjugo språk. Un aller simple (Enkel biljett) finns på svenska i översättning av Mats Löfgren.

Didier Van Cauwelaert har även arbetat med film som författare och har regisserat två filmer.

I mars 2009 var han kandidat till Franska akademien, men det blev François Weyergans som valdes.

Bibliografi urval

Romaner
Vingt ans et des poussières, 1982
Poisson d’amour, 1984
Les vacances du fantôme, 1986
L’orange amère, 1988
Un objet en souffrance, 1991
Cheyenne, 1993
Un aller simple, 1994
La vie interdite, 1997
Corps étranger, 1998
La demi-pensionnaire, 1999
L’éducation d’une fée, 2000
L’apparition, 2001
Rencontre sous X, 2002
Hors de moi, 2003
L’évangile de Jimmy, 2004
Attirances, 2005
Cloner le Christ?, 2006
Le père adopté, 2007
La nuit dernière au XVe siècle, 2008
La mison des lumières, 2009
Thomas Drimm – T1: La fin du monde tombe un jeudi, 2009

Teater
L’astronome Actes Sud/Papiers, 1983, prix du Théâtre de l'Académie française
Le nègre Actes Sud/Papiers, 1986
Noces de sable, 1995

Källor

Biografi, Van Cauwelaerts webbplats

Externa länkar

Officiell webbplats

Franska författare
Franskspråkiga författare
Goncourtpristagare
Födda 1960
Levande personer
Män
Märta Adolfsson

Märta Nanna Linnea Adolfsson, född 3 april 1903 i Magria utanför Fjugesta i Knista församling, död 5 april 1989 i Örebro, var en svensk läkare verksam i Sydafrika. 

Märta Adolfsson blev 1934 medicine licentiat vid Karolinska institutet och fick 1939 bachelor-graden i kirurgi (MB BCh) vid University of Witvatersrand i Johannesburg, Sydafrika. Hon anställdes 1934 vid Svenska kyrkans mission som missionärsläkare vid Ceza missionssjukhus i Ceza i Zululand. Där blev hon överläkare 1943 och var verksam fram till 1968. Tuberkulosavdelningen (TB wing) avknoppades i november 1965 som Thulasizwe hospital och Märta Adolfsson var föreståndare till sin pensionering. Verksamheten fortsatte som missionssjukhus med andra missionärer till 1978, då både Ceza och Thulasizwe togs över av regeringen för "hemlandet" KwaZulu.

Tillsammans med sjukskötetskan Anna Berntsson skrev hon Ceza – ett missionssjukhus (1975), som även utkom på engelska.

Märta Adolfsson var dotter till Adolf Pettersson och Amande Olsson. Hon blev 1956 ledamot av Vasaorden.

Källor

Svenska läkare under 1900-talet
Sydafrikanska läkare
Kvinnor
Födda 1903
Personer från Knista socken
Avlidna 1989
Svenska missionärer
Missionärer i Afrika
Ed Begley

Edward James "Ed" Begley, född 25 mars 1901 i Hartford, Connecticut, död 28 april 1970 i Hollywood, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare]. Hans första filmroll var Bumerang (1947). Han medverkade i bland annat Mörk stad (1950), Terror (1952), Polis i skottlinjen (1966) och Häng dom högt (1968). Han är far till skådespelaren Ed Begley, Jr.

Filmografi i urval

Externa länkar 
 

 

Skådespelare från Connecticut
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1901
Avlidna 1970
Män
Oscar för bästa manliga biroll
Finn Sandberg

Finn Sandberg, född 11 april 1920 i Randers, död 20 juli 2011 i Skokloster, var en dansk-svensk apotekare.

Sandberg avlade apotekarexamen 1948, blev medicine kandidat 1950, medicine doktor vid Karolinska institutet 1952 på avhandlingen Chemistry and Pharmacology of New N-Substituted and N, N'-Disubstituted Barbituric Acid Derivatives, docent i farmakologi där 1952 och var professor i farmakognosi vid Farmaceutiska institutet från 1954 och efter detta instituts flyttning 1968 vid Uppsala universitet intill 1986.  

Sandberg blev ledamot av Medicinalstyrelsens vetenskapliga råd 1956 och tjänstgjorde som Unesco-expert i Pakistan 1961. Han introducerade farmakologiska metoder i form av djurförsök för att bättre studera medicinalväxter, och bedrev en stor internationell verksamhet med insamlings- och forskningsresor i Asien, Afrika och Sydamerika. Han författade skrifter i fytokemi och farmakologi och var hedersdoktor vid Uppsala universitets farmaceutiska fakultet samt inspektor och hedersmedlem i Farmacevtiska Studentkåren. 

Hans grav finns nära klosterkyrkan i Skokloster.

Utmärkelser 

  Kommendör av Nordstjärneorden, 6 juni 1972.

Källor

Noter

Svenska professorer i farmaci
Personer verksamma vid Farmaceutiska institutet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1920
Avlidna 2011
Män
Personer från Randers
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Jean-Baptiste Nothomb

Jean-Baptiste Nothomb, född 3 juli 1805 i Luxemburg, död 6 september 1881 i Berlin, var en belgisk baron, jurist och politiker.

Nothomb blev 1826 juris doktor (motsvarande en svensk juristexamen) vid University of Liège. Han arbetade därefter i Courrier des Pays-Bas, det belgiska liberala partiets främsta organ, samt bidrog kraftigt till belgiska revolutionen 1830. Efter revolutionens seger blev han konstitutionsutskottets sekreterare, invaldes i nationalkongressen (i oktober 1830), där han fick stort inflytande och blev en av ledarna för det doktrinära partiet, som arbetade för den konstitutionella monarkin. I februari 1831 blev han generalsekreterare för utrikes ärenden och tog som sådan viktig del i förhandlingarna med konferensen i London, som ledde till valet av Leopold av Coburg till Belgiens konung. I januari 1837 utnämndes Nothomb till minister för allmänna arbeten och verkade som sådant för byggandet av järnvägar och kanaler samt för gruvdriftens utveckling. Han var 1840-1841 Belgiens sändebud vid tyska förbundsdagen i Frankfurt am Main, 1841-1843 inrikesminister och från  13 april 1841 konseljpresident (premiärminister) för ett katolsk-liberalt kabinett, som fick avgå 30 juli 1845. Från 1845 till sin död 1881 var han belgiskt sändebud i Berlin. Leopold I utnämnde honom 1852 till baron.

Nothomb var god parlamentstalare och diplomat samt vann anseende även som historisk författare genom Essai historique et politique sur la revolution belge (1833; 4:e upplagan 1876).

Jean-Baptiste Nothomb var bror till Alphonse Nothomb (1817-1898), som var Belgiens justitieminister 1855-1857.

Källor

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiska liberaler
Belgiska baroner
Belgiska jurister
Belgiska politiker under 1800-talet
Födda 1805
Avlidna 1881
Män
Ugglan
Patrick Chamoiseau

Patrick Chamoiseau, född 3 december 1953 i Fort-de-France i Martinique, är en fransk författare känd för sitt arbete för den litterära rörelsen Créolité. Han mottog Goncourtpriset 1992 för romanen Texaco.

Efter att han studerat juridik i Paris återvände Chamoiseau till Martinique inspirerad av Édouard Glissant att intressera sig för den kreolska kulturen. Chamoiseau är författare till ett historiskt verk om Antillerna under Napoleon I:s regeringstid och flera faktaböcker som omfattar Eloge de la créolité, som han skrivit tillsammans med Jean Bernabé och Raphaël Confiant. Chamoiseau belönades med det kreolska Carbetpriset (1990) för Chemins d'enfance. Hans roman Texaco belönades med Goncourtpriset 1992 och valdes av New York Times till Notable Book of the Year.

Chamoiseau kan också betraktas som en av de mest nyskapande författarna på den franska litterära scenen sedan Louis-Ferdinand Céline. Hans fria användning av franska språket – en mycket komplicerad än flytande blandning av konstant innovation och ”creolism” – driver intensiva och sinnliga skildringar av människor i Martinique i synnerhet och av mänskligheten i stort.

Bibliografi

Romaner 
Chronique des sept misères (1986)
Solibo magnifique (1988)
Antan d’enfance (1990)
Texaco (1992)
Chemin d’école (1994)
L'esclave vieil homme et le molosse(1997)
Biblique des derniers gestes (2002)
À bout d’enfance (2005)
Un dimanche au cachot (2007)
Les neuf consciences du malfini (2009)

Antan d’enfance, Chemin d’école och À Bout d’enfance utgör den självbiografiska trilogin Une enfance Créole.

Drama 
Manman Dio contre la fée Carabosse (1982)

Films 
L'exil du roi Behanzin (1994)
Le passage du milieu (2000)
Biguine (2004)
Nord plage (2004)
Aliker (2007)

Serier 
Monsieur Coutcha, under namnet Abel tillsammans med Tony Delsham (en av de första karibiska serietecknarna, publicerad 1970).
Encyclomerveille d'un tueur 1. L'orphelin de Cocoyer Grands-Bois (2009)

Barnlitteratur 
Emerveilles (1998)

Essäer 
Éloge de la créolité (med Jean Bernabé et Raphaël Confiant) (1989)
Lettres créoles. Tracées antillaises et continentales de la littérature (med Raphaël Confiant) (1991)
Martinique (med V. Renaudeau) (1994)
Guyane: Traces-Mémoires du bagne (1994)
Ecrire en pays dominé (1997)
Elmire des sept bonheurs: confidences d'un vieux travailleur de la distillerie Saint-Etienne (1998)

Källor

Externa länkar 

Patrick Chamoiseau, Auteurs.contemporiain.info (franska).
Patrick Chamoiseau - l’oiseau marqueur de paroles, Lekti-ecriture.com, 3 januari 2005 (franska).

Franska författare
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga författare
Goncourtpristagare
Födda 1953
Levande personer
Män
Rossbolbodarna

Rossbolbodarna är en by belägen i Lockne distrikt (Lockne socken) i Östersunds kommun, invid riksväg E14, sju kilometer söder om Brunflo. Byn var fram till 1930-talet, då riksvägen drogs om, en ensligt belägen fäbodvall.

Orter i Östersunds kommun
Lockne distrikt
Joseph Lebeau

Jean Louis Joseph Lebeau, född 3 januari 1794, död 19 mars 1865, var en belgisk advokat och politiker (liberal).

Efter juridikstudier vid University of Liège blev Lebeau 1819 advokat i Liège. Han deltog 1824 i bildandet av den "nationella associationen" mellan liberala och katoliker med syfte att frigöra Belgien från Nederländerna. Efter revolutionen 1830 blev Lebeau medlem av nationalkongressen och verkade 1831, som utrikesminister, kraftigt för att prins Leopold av Sachsen-Coburg skulle väljas till Belgiens konung. Det var Lebeau som i denna fråga ledde förhandlingarna med stormakterna och i kongressen genomdrev att "de 18 artiklarna" antogs. 1832-1834 var han justitieminister, utnämndes 1838 till guvernör i provinsen Namur. 1840 övertog han åter utrikesministerportföljen och var från 18 april 1840 premiärminister, men tvingades 13 april 1841 av klerikalerna att avgå. Han fortsatte dock att framföra de liberala grundsatserna i pressen och andra kammaren.

Källor

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiens utrikesministrar
Belgiska liberaler
Belgiska advokater
Belgiska politiker under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Sylvain Van de Weyer

Jean-Sylvain Van de Weyer, född 19 januari 1802, död 23 maj 1874 i London, var en belgisk politiker (liberal).

Van de Weyer blev efter belgiska revolutionens utbrott 1830 ledamot av den provisoriska regeringen och 1831 utrikesminister samt verkade för prins Leopold av Coburgs kandidatur till Belgiens tron. Han var 1831-1867 belgiskt sändebud i London med ett kort avbrott 30 juli 1845-31 mars 1846, då han som premiärminister stod i spetsen för den belgiska ministären.

Källor

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiens utrikesministrar
Belgiska liberaler
Belgiska politiker under 1800-talet
Födda 1802
Avlidna 1874
Män
Ugglan
Pierre Combescot

Pierre Combescot, född 9 januari 1940 i Limoges, död 27 juni 2017 i Paris, var en fransk journalist och författare. Han arbetade för den satiriska veckotidningen Le Canard Enchaîné under pseudonymen Luc Décygnes, och som kolumnist i Paris Match.

Combescot mottog Medicispriset 1986 för Funérailles de la Sardine och Goncourtpriset 1991 för Les filles du Calvaire. Han har även fått prins Pierre av Monacos pris för sin livsgärning.

Hans första bok var en biografi över Ludvig II av Bayern, 1974.

Bibliografi
1974: Louis II de Bavière
1975: Les chevaliers du crépuscule, (ASIN B0000DQ1EB)
1986: Les funérailles de la Sardine, Médicispriset 1986 ()
1990: Les petites mazarines, ()
1991: Les filles du Calvaire, Goncourtpriset 1991 ()
1996: La sainte famille, ()
1998: Le songe du Pharaon, ()
2002: Lansquenet, ()
2003: Les diamants de la guillotine, ()
2004: Ce soir on soupe chez Pétrone, ()
2009: Pour mon plaisir et ma délectation charnelle, ()

Källor

Franska författare
Franskspråkiga författare
Goncourtpristagare
Födda 1940
Avlidna 2017
Män
Dean Jagger

Ira Dean Jagger, alternativnamn Dean Jeffries Jagger, född 7 november 1903 i Columbus Grove, Ohio, död 5 februari 1991 i Santa Monica, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. 
Jagger filmdebuterade 1929 och fortsatte arbeta som karaktärsskådespelare livet ut, utan att nå verklig stjärnstatus. Sitt genombrott i en huvudroll gjorde han som Brigham Young i Mormonernas kamp (originaltitel Brigham Young, 1940). Han belönades med en Oscar för bästa manliga biroll för Luftens örnar (1949). Han har också bland annat medverkat i The Robe (1953), White Christmas (1954), The Proud Rebel (1958), Firecreek (1968) och Alligator (1980).

Flera årtionden efter att ha porträtterat dess ledare Brigham Young, döptes Jagger till medlem i Jesu Kristi kyrka av sista dagars heliga, 1972.

Filmografi i urval 

 (alt. titel Blodig gryning)

Källor

Externa länkar 
 
 Internet Broadway Database
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1903
Avlidna 1991
Män
Oscar för bästa manliga biroll