kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sproge kyrka

Sproge kyrka är en kyrkobyggnad på Gotland som tillhör Sproge församling i Visby stift. Kyrkan ligger några hundra meter från Mästermyr och vid den gamla vägen längs Littorinavallen.

Kyrkobyggnaden
På nuvarande kyrkas sydportal finns årtalet 1058 angivet vilket troligen syftar på en tidigare träkyrka som funnits på platsen. Ett fyrtotal ekplankor har återfunnits och förvaras nu i Gotlands fornsal. Den befintliga medeltida stenkyrkan består av ett rektangulärt långhus med smalare absidkor och kyrktorn. Byggnadsmaterialet är i huvudsak grå kalksten. Långhus och kor härstammar från 1200-talets förra hälft, medan tornet tillfogades i slutet av 1200-talet eller omkring 1300. Kyrkan har vitputsade fasader. Långhuset och det lägre koret täcks av sadeltak, absiden har ett konformat tak. Tornet har spetsbågiga kolonettförsedda ljudgluggar i tre våningar, gavelrösten i alla väderstreck samt åttkantig tornspira. De stora rundbågefönstren härrör från en ombyggnad 1839–1840 (norra fönstren tillkom 1844), då även den romanska sydportalen flyttades och korportalen igenmurades. Tornet har en spetsbågig perspektivportal på norra sidan. Kyrkorummets fyra kryssvalv med mittkolonn fick vid ombyggnaden 1839–1840 ge vika för nuvarande trätunnvalv. Koret täcks av ett tryckt kryssvalv, absiden har ett hjälmvalv, och tornrummet ett högt tältvalv. Triumf- och tornbågarna är rundbågiga. 1965 restaurerades kyrkan efter förslag av arkitekten Olle Karth.

Inventarier
 Triumfkrucifixet av ek är från 1300-talet.
 Dopfunten av sandsten är från 1600-talet.
 Altartavlan är målad 1669 av Johan Bartsch d.y.
 Predikstolen är från 1800-talet.

Orgel
 Orgeln byggdes 1901 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri i Stockholm. Orgeln är mekanisk.

Omgivning
 Sockenmagasinet i kyrkogårdens nordvästra hörn är uppfört av kalksten under 1820-talet.

Källor och information

Litteratur

 Våra kyrkor, sidan 688, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Internet

  (Fritt material varifrån denna artikel delvis är hämtad)
 guteinfo
 på Gotland
 Orgelanders

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Ernst Friedrich Langhans

Ernst Friedrich Langhans, född den 2 maj 1829 i Wimmis, död den 17 april 1880 i Bern, var en schweizisk reformert teolog, tillhörande den liberala riktningen. 

1855 blev han präst i Lauenen och 1858 vid den psykiatriska kliniken Waldau. År 1866 grundade han Kirchliche Reformverein i kantonen Bern, som senare blev en avdelning av den 1871 grundade Schweizerische Verein für freies Christenthum, och kämpade för denna förenings angelägenheter på synoder och i tidskrifter. År 1871 blev han extra ordinarie och 1876 ordinarie professor i teologi vid universitetet i Bern.

Bibliografi
Pietismus und Christentum im Spiegel der äußern Mission, Leipzig 1864
Pietismus und äußere Mission vor dem Richterstuhl ihrer Verteidiger, Leipzig 1866
Das Christentum und seine Mission im Lichte der Weltgeschichte, Zürich 1875

Källor 

 

* Werner Raupp: Langhans, Ernst Friedrich. In: Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Band 4, Bautz, Herzberg 1992, , Sp. 1118–1120 (Bibliogr.).

* Werner Raupp: Art.     Langhans, Ernst Friedrich. In: Religion in Geschichte und Gegenwart (RGG), 4. Aufl., Bd. 5 (2002), Sp. 73.

Schweiziska teologer
Reformerta teologer
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid Berns universitet
Födda 1829
Avlidna 1880
Män
Personer från Wimmis
Tamanrasset (provins)

Tamanrasset  (arabiska: ولاية تمنراست) är en provins (wilaya) i södra Algeriet som omfattar nästan en fjärdedel av hela landet. Provinsen har 198 691 invånare (2008). Tamanrasset är huvudort. Provinsen har två nationalparker, Tassili n'Ajjer och Ahaggar.

Administrativ indelning  
Provinsen är indelad i sju distrikt (daïras) och tio kommuner (baladiyahs).

Källor

Externa länkar

Algeriets provinser
Näs, Lerums kommun

Näs är en ort vid sjön Sävelången strax öster om Floda i Lerums kommun. Orten består huvudsakligen av slottet Nääs med tillhörande byggnader.  

Nääs slott blev under den senare delen av 1800-talet känt för sin slöjdutbildning, vilken bedrevs ända fram till 1960-talet. 

Verksamheten på slottet kallas Nääs Slott och slöjdseminarium och drivs av August Abrahamsons stiftelse. Stiftelsen ägs av staten.

Orter i Lerums kommun
Argentinsk trattkaktus

Argentinsk trattkaktus (Eriosyce strausiana) är en art inom trattkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Argentina.

Beskrivning
Argentinsk trattkaktus är en klotformad kaktus som blir mellan 8 och 15 centimeter i diameter. Den är uppdelad i 12 till 14 åsar som är 1 centimeter höga. Längs åsarna sitter styva gråsvarta, uppåtböjda taggar, som består av 4 centraltaggar som blir upp till 3 centimeter långa. Runt dessa sitter 12 till 16 radiärtaggar som är kortare än centraltaggarna. Blommorna är blekgula till blekröda och blir upp till 5 centimeter i diameter. Frukten är grönaktig, oval och något täckt med ull.

Underarter
E. strausiana ssp. strausiana
Beskriven enligt ovan.

E. strausiana ssp. pachacoensis (Rausch) Ferryman 2003
Klotformad och blir upp till 8 centimeter i diameter. Uppdelad i 13 åsar som i sin tur är uppdelade i vårtor. 8 till 12 radiärtaggar och 1 till 2 centraltaggar. Gula blommor som blir upp till 3,5 centimeter i diameter.

Synonymer
E. strausiana ssp. strausiana
Echinocactus strausianus K.Schum. 1901
Pyrrhocactus strausianus (K.Schum.) A.Berger 1929
Neoporteria strausiana (K.Schum.) Donald & G.D.Rowley 1966
Echinocactus catamarcensis Speg. 1905
Malacocarpus catamarcensis (Speg.) Britton & Rose 1922
Pyrrhocactus catamarcensis (Speg.) F.Ritter 1959
Echinocactus sanjuanensis Speg. 1905
Pyrrhocactus sanjuanensis (Speg.) Backeb. 1939
Neoporteria sanjuanensis (Speg.) Donald & G.D.Rowley 1966
Pyrrhocactus vollianus Backeb. 1957
Neoporteria volliana (Backeb.) Donald & G.D.Rowley 1966
.Pyrrhocactus atrospinosus Backeb. 1963, nom. inval. 
Pyrrhocactus setiflorus Backeb. 1963, nom. inval.
Neoporteria setiflorus (Backeb.) Donald & G.D.Rowley 1966, nom. inval.
Neoporteria backebergii Donald & G.D.Rowley 1966, nom. inval.
E. strausiana ssp. pachacoensis
Pyrrhocactus pachacoensis Rausch 1975
Eriosyce strausiana var. pachacoensis (Rausch) Katt. 1994
Pyrrhocactus platyacanthus F.Ritter 1980

Källor

Ar Växtindex
Krukväxter
Kaktusväxter
Växter i Argentina
Husby-Rekarne socken

Husby-Rekarne socken i Södermanland ingick i Österrekarne härad, ingår sedan 1971 i Eskilstuna kommun och motsvarar från 2016 Husby-Rekarne distrikt.

Socknens areal är 92,25 kvadratkilometer, varav 89,96 land. År 2000 fanns här 4 162 invånare. Tätorterna Skogstorp, Hållsta och Bälgviken samt sockenkyrkan Husby-Rekarne kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Husby-Rekarne socken har medeltida ursprung.  Före den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) var namnet Husby socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Husby-Rekarne församling och för de borgerliga frågorna till Husby-Rekarne landskommun. Landskommunen inkorporerade 1952 Näshulta landskommun och uppgick 1971 i Eskilstuna kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Husby-Rekarne, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Österrekarne härad.  De indelta soldaterna tillhörde Södermanlands regemente, Öster Rekarne kompani.

Geografi
Husby-Rekarne socken ligger söder om Eskilstuna med Hyndevadsström i norr. Socknen är en slättbygd i norr och skogsbygd i söder.

Fornlämningar

Sex boplatser från stenåldern och gravrösen och skärvstenshögar från bronsåldern är funna, liksom flera gravfält från järnåldern. Vid Tandersten ligger en fornborg och fyra runristningar är kända.

Namnet
Namnet (1292 Husaby arech, 1316 Husaby-Byringhi) kommer från kyrkbyn. Namnet innehåller Husaby, 'Kungsgård' och ett särskiljande suffix.

Se även
Husby-Rekarne församling

Referenser

Externa länkar

Husby-Rekarne hembygdsförening

Socknar i Österrekarne härad
Indelningar i Eskilstuna kommun
Bohème (musikalbum)

Bohème är ett musikalbum av Fredrik Kempe från 2004.

Låtlista 
 My Love
 Jerusalem
 Finally
 Disco Volante
 With You All The Time
 Un Bel Di
 Dangerously Yours
 Open Air
 Miss America
 Counting On You
 Greatest Feeling
 I'll Never Forget To Remember
 With You All The Time nitesite Version
 Vincero

Musikalbum 2004
Ordino

Ordino () är en ort och en av Andorras sju parròquies (kommuner). Ordino ligger i nordvästra delen i furstendömet. Orten hade 3 095 invånare (2021). Kommunen (parròquia) hade 5 069 invånare (2021), på en yta om 89 km².

Ordino är indelat i fem quarts (kvarter): Ordino, Sornàs, Ansalonga, La Cortinada och Llorts.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Andorra
Andorras parròquies
Lars-Erik Husberg

Lars-Erik Husberg, född 12 januari 1913 i Göteborg, död 14 februari 2006 i Lidingö, var en svensk skulptör, tecknare och grafiker. Han var son till Knut Husberg, halvbror till Marguerite Husberg och farbror till Maud Husberg samt mellan 1945 och 1959 gift med konstnären Lis Husberg.

Biografi 
Lars-Erik Husberg utbildade sig på Reimann School i London, Högre Konstindustriella Skolan i Stockholm och Skolan för grafisk konst på Konstakademien i Stockholm. Han arbetade som lärare på Konstfack. Husberg är begravd på Lidingö kyrkogård.

Offentliga verk i urval 
Staden, brons, uppsatt 1967 på Karlavägens skulpturstråk i Stockholm
Ögat, brons, uppsatt 1985 utanför Lidingö stadshus
Skuggan, brons, Ärvingeskolan i Kista i Stockholm

Litteratur 
Lars-Erik Husberg: Djur,  Nordisk Rotogravyr 1946 (Roto-serien Lär och teckna nr 5
Lars-Erik Husberg, Gummesons konstgalleri 1962 (utställningskatalog)
Lars-Erik Husberg, Svensk-franska konstgalleriet 1966 (utställningskatalog)

Noter

Externa länkar

Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Män
Födda 1913
Avlidna 2006
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Svenska tecknare under 1900-talet
Adolf Fredrik av Mecklenburg-Schwerin

Adolf Fredrik av Mecklenburg-Schwerin, född 10 oktober 1873, död 5 augusti 1969, var hertig av Mecklenburg, upptäcktsresande m.m.

Adolf Fredrik föddes som son till Fredrik Frans II av Mecklenburg-Schwerin. Han företog 1907-1911 forskningsresor i Tyska Östafrika och Centralafrika, vilka han publicerade i de populärt hållna skildringarna Ins innerste Afrika (1909) och Vom Kongo zum Niger und Nil (1912). 1912–1914 var han också guvernör över Togoland i tyska Västafrika.

Efter freden i Brest-Litovsk den 22 september 1918 utsågs Adolf Fredrik av ett tysk-baltiskt dominerat s.k. lantråd till statsöverhuvud över den provisoriska stat, och tilltänkta storhertigdöme under tyske kejsaren, som upprättades i Baltikum, innefattande dagens Estland och Lettland. Adolf Fredrik kom dock aldrig att acceptera utnämningen då styret redan den 28 november 1918 upphörde att fungera.

Adolf Fredrik var mellan 1926 och 1956 medlem i den Internationella olympiska kommittén, och 1949–1951 president för den tyska olympiska kommittén.

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 9 november 1922.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar 

Födda 1873
Avlidna 1969
Hertigar av Mecklenburg
Huset Mecklenburg
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Tyska upptäcktsresande
Stånga kyrka

Stånga kyrka är en kyrkobyggnad i Stånga  på Gotland. Den är församlingskyrka i Stånga-Burs församling i Visby stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är uppförd av kalksten och består av långhus, kyrktorn i väster, smalare absidkor i öster samt sakristia på korets nordsida. Den ovanligt rikt utformade långhusportalen på södra sidan är av stort intresse och tillhör Gotlands märkligaste kyrkliga monument. Ett romanskt långhus med kyrktorn ersattes vid 1300-talets mitt av nuvarande långhus och torn, verk av den anonyme stenmästaren "Egypticus" (nedre delen av tornet är dock ursprunglig). Romanska grundmurar påträffades vid arkitekt Sven Brandels restaurering 1929. Absidkor och sakristia från 1200-talet fick kvarstå vid 1300-talets omdaning, men nybyggdes 1864–1865 efter ursprunglig förebild. Kyrkan har vitputsade fasader med markerade hörnkedjor och fönsteromfattningar i kalksten. Långhuset täcks av ett brant sadeltak, liksom det lägre koret. Absiden har ett konformat tak och sakristian pulpettak. 

Det höga tornet, krönt av en kort åttkantig spira, har spetsbågiga, kolonettförsedda ljudgluggar i tre våningar och spetsiga gavelrösten i alla väderstreck. Absidkoret har rundvälvda fönsteröppningar, medan långhusets enda ljusintag utgörs av ett stort spetsbågigt masverksfönster i söder. Korportalen och tornets västportal är rundvälvda i flera språng. Långhusportalen har tillskrivits "Egypticus" verkstad, 1300-talets mitt, liksom de öster om portalen inmurade relieferna, vilka troligen ursprungligen var avsedda för en annan plats. Invändigt täcks långhuset av fyra kryssvalv vilande på en mittkolonn. Tornbågen och den vidare triumfbågen är båda spetsbågiga, och ringkammaren samt koret täcks av varsitt kryssvalv. En rundvälvd tribunbåge leder till den av ett hjälmvalv täckta absiden. Väggar och valv är vitputsade, utom i bågar och omfattningar där kalkstenen lämnats bar. Vid arkitekt Olle Karths restaurering 1962–1963 framtogs ett mindre målningsfragment, troligen från 1400-talet, i ringkammaren.

Inventarier
 Dopfunten höggs på 1100-talet av Hegvald. Figurerna på cuppan visar Bebådelsen, Kristi födelse, Herodes gästabud, Konungarnas tillbedjan samt en knäböjande man.
 Triumfkrucifixet tillkom omkring 1250 och är snidat i ek av "Hejnumsmästaren".
 Altaruppsatsen är från 1690 och har ett medeltida processionskrucifix.
 Predikstolen är från 1723.

Orgel
1871 tillverkade Åkerman & Lund Orgelbyggeri en orgel med åtta stämmor.
En ny orgel byggdes 1970 av John Grönvall Orgelbyggeri. Den är mekanisk. Orgelfasaden är från 1871 års orgel har bibehållits.

Galleri

Källor och information

Litteratur

 Våra kyrkor, sidan 691, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Internet
 
  (Fritt material varifrån denna artikel delvis är hämtad)
 guteinfo
 på Gotland
 Orgelanders

Vidare läsning

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Orgeldispositioner
Birger Sjöberg-sällskapet

Birger Sjöberg-sällskapet, bildat i Vänersborg 1961, är ett litterärt sällskap tillägnat författaren och skalden Birger Sjöberg (1885-1929).

Sällskapets syfte är enligt dess stadgar:

Sällskapet ger sedan 1962 ut en årsskriftserie på ca 200 sidor, med både delar av Sjöbergs litterära kvarlåtenskap och olika artisters insjungningar på fonogram. Materialet har delvis hämtats från det arkiv av efterlämnade manuskript som förvaras i Göteborgs universitetsbibliotek. Bland skriftseriens många bidragsgivare märks borgarrådet Yngve Larsson och författarna Johannes Edfelt, Birgitta Holm, Maria Bergom Larsson och Stellan Mörner. 

Nuvarande ordförande (2009) är litteraturprofessorn Eva Haettner Aurelius och vice ordförande är trubaduren Maria Lindström. En ständig medlem i sällskapet var musikern Lars Bertil Jönsson.

Utgivning

Referenser
Officiell webbplats

Noter 

Svenska litterära sällskap tillägnade enskilda författarskap
Organisationer bildade 1961
Vänersborgs kommun
Hólmavík

Hólmavík är en ort i nordvästra Island i Västfjordarna.

Hólmavík hade 322 invånare 2021. I Hólmavík finns ett museum över isländsk trolldom och häxkonst. Känd från orten är Gunnar Þórðarson från bandet Hljómar.

Referenser 

Orter i Västfjordarna
Kalciumvätefosfat

Kalciumvätefosfat, även kallat dikalciumfosfat, är ett salt av kalcium och fosforsyra med formeln CaHPO4. Det förekommer naturligt i mineralerna monetit och brushit.

Framställning
Kemiskt ren kalciumvätefosfat framställs genom att låta fosforsyra (H3PO4) angripa kalciumhydroxid (släckt kalk – Ca(OH)2).

Användning
Kalciumvätefosfat används som surhetsreglerande medel och kosttillskott för att tillföra kalcium. Det förekommer i exempelvis frukostflingor, nudlar mjöl och djurfoder, och har E-nummer 341b.

Se även
Kalciumfosfat
Kalciumdivätefosfat

Källor
Material Safety Data Sheet

Kalciumföreningar
Fosfater
Payson AB

Payson AB är ett svenskt E-handelsföretag som lanserades i början av 2004 för person- till personbetalningar över Internet. Paysons tjänster finns idag bland annat på Tradera, Sello, Fyndiq med flera. Payson riktar sig både till privatpersoner och företag.

Payson AB är idag enligt egen uppgift Sveriges största aktör inom person-till-personbetalningar och ska ha över en miljon svenska användare.

Payson stoppade 2013 betalningsförmedlingen till en webbshop för sexleksaker i Lund, vilket fått Finansinspektionen att kräva svar på vilka grunder detta görs.

Bedrägeri i Payson AB:s namn 
2013 uppmärksammades ett flertal fall av bedrägeri, i vilka gärningsmännen utgav sig för att använda Paysons personbetalningstjänst för betalningar på köp- och säljsidor. I själva verket hade de fakturor som skickats ingen koppling till Payson AB, utan ledde direkt till gärningsmännens bankkonto.

Se även 
 Paypal
 Trepartssystem

Externa länkar 
 Företagets webbplats

Källor 

Svenska e-handelsföretag
Portal: Internet i Sverige
Betalningssystem
Andrew Lang

Andrew Lang, född 31 mars 1844, död 20 juli 1912 i Banchory, Aberdeenshire, var en skotsk etnolog och mytforskare.

Biografi
Lang hävdade i opposition mot den evolutionistiska religionshistorien monoteismens ("urmomoteismens", höggudlärans)prioritet i förhållande till polyteism och animism. 

Han ställde sig med sina arbeten Custom and Myth (1884: fjärde upplagan 1898), Myth, Literature and Religion (1887; tredje upplagan 1899), The Making of Religion (1898), Magic and Religion (1901), The Secret of the Totem (1905) och The Clyde Mystery (samma år) i främsta ledet bland de forskare, som hos de på hans tid ännu levande "vilda" folkslagens myter och sägner försökte uppvisa motsvarigheter till de forntida mytologierna samt hur även dessa måste ha uppkommit hos folk, som ännu befann sig i naturtillståndet. 

Lang skrev även en History of Scotland (fyra band, 1900-07) och biografier över Lockhart (1896) och Tennyson (1901). Han översatte också Odysséen (tillsammans med Butcher) och Iliaden (tillsammans med Myers och Leaf). Bland Langs många övriga arbeten märks vidare Books and Bookmen (1886), Cock Lane and Common Sense (1894), The Book of Dreams and Ghosts (1897), Modern Mythology (samma år), Historical Mysteries (1904) och John Knox and the Reformation (1905) samt flera diktsamlingar och sagobearbetningar. Han invaldes som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1910.

Källor

Tryckta källor

Noter

Skotska folklorister
Skotska etnologer
Sagoforskare
Alumner från Balliol College, Oxford
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1844
Avlidna 1912
Män
Eva Haettner Aurelius

Eva Haettner Aurelius, under en period Eva Haettner Olafsson, född 5 september 1948 i Trollhättan, är en svensk professor i litteraturvetenskap vid Lunds universitet.

Hon är gift med biskop Erik Aurelius och sedan 2009 ordförande i Birger Sjöberg-sällskapet.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1993)
 Schückska priset (2003)

Bibliografi

Redaktör

Referenser

Externa länkar
CV
Personlig sida på lu.se

Vidare läsning

Ledamöter av Vitterhetsakademien
Svenska professorer i litteraturvetenskap
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Per Christian Ellefsen

Per Christian Ellefsen, född 14 februari 1954, är en norsk skådespelare som under de senaste åren har varit känd för sin tolkning av Ingvar Ambjørnsens karaktär "Elling" i teateruppsättningen och filmtrilogin om honom.

Ellefsen är utbildad vid Statens teaterhøgskole i Oslo, där han var elev från 1974 till 1977. Efter att ha avslutat sin utbildning arbetade han två år vid Sogn og Fjordane Teater, innan han 1979 började som frilansande skådespelare i Oslo storkvarterer. Ellefsen spelade i flera uppsättningar på Oslo Nye Teater, och blev snabbt engagerad av Nationaltheatret där han spelade "Peter" i Anne Franks dagbok. Han har varit fast anställd vid Nationaltheatret sedan 1997. 

Ellefsen har medverkat i många filmer och tv-serier och fick Gullruten 2001 som bästa skådespelare för sitt arbete i TV-serien Soria Moria. 2008 spelade han huvudrollen i musikalen "Little Me" med Riksteateret.

Teater (i urval) 
2008 Rogaland Teater Little Me - Noble Eggleston, Val du Val, Fred Poitrine
2006 Nationaltheateret En tjener for To herrer - Pampalone
1988 Oslo Nye Teater Karlsson på taket - Karlsson
1983 Godspell
Nationaltheatret Anne Franks Dagbok - Peter

För NRK Radioteatern 
 2003 Peer Gynt - Peer

Filmografi (i urval) 

2005 – Elsk meg i morgen - Elling 
2004 The Homolulu Show - Martin 
2004 Asfaltevangeliet - Arbeidsnarkoman
2004 Thunderbirds (röst)	
 - Elling
2002 Min søsters børn i sneen - Bjørn, norsk hotelldirektör
2002 Jeg er Dina
 - Elling
2000 De 7 dødssyndene
2000 Likegyldighet
2000 Soria Moria (TV-serie) - Trosten
1999 Den lengste reisen (röst) - Ravn, skådespelarpolis, mager hantverkare 
1999 Olsenbandens siste stikk - Säkerhetsvakten Håvik 
1999 Absolutt Blåmandag - Birger
1998 Red Indian - Teos far
1986 Mama Tumaini
1986 Plastposen - Assistent
1940 Pinocchio (röst) - Mikkel From

TV-framträdanden 
 "Hotel Cæsar", Fast roll som hotellgiganten Tom-Ivar Hove.
 Karl & Co, episoden Sivertsen
 1994 Fredrikssons fabrikk - Syver Vågåmo (episoden Seiern er vår)
 Deltagare i tv-tävlingen Isdans
 1996 Mot i Brøstet - Toffe (episoden "På Glattisen")

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Födda 1954
Levande personer
Män
Adriaen Brouwer

Adriaen Brouwer, född 1605 i Oudenarde, död 1638 i Antwerpen, var en flamländsk målare.

Brouwer utbildades i Antwerpen och i Haarlem för Frans Hals. Han var även en tid bosatt i Amsterdam men överflyttade omkring 1630 till Antwerpen där han rönte inflytande från och högt värderades av Rubens. Han tidigare arbeten visar en mera kantig gruppering och brokig färggivning. Under holländskt inflytande nådde han så småningom en mättnad, sammansmält kolorit i grönt och brunt, med skirande ljusbehandlingen eller varmt ljusdunkel. I kompositionen blev han klarare och mera koncentrerad.

Källor
 Carl G. Laurin, Konsthistoria, Stockholm 1919
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 
 

Flamländska målare
Belgiska konstnärer under 1600-talet
Avlidna 1638
Födda 1605
Män
Svensk uppslagsbok
Abstrakta substantiv

Abstrakta substantiv tillhör ordklassen substantiv.
De betecknar egenskaper, förhållanden, tillstånd, med mera. Exempel är kärlek, fantasi, känslor med mera. Det är inte alltid enkelt att dra gränsen mellan abstrakta och konkreta substantiv, och många substantiv kan användas både i abstrakt och konkret bemärkelse: "Svensson sitter på jobbet" respektive "Svensson har förlorat jobbet".

Se även 

 Substantiv

Substantiv