kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alfred Gustaf Ahlqvist

Alfred Gustaf Ahlqvist, född 17 juni 1838 i Runstens prästgård på Öland, död 26 mars 1881 i Växjö, var en svensk historiker. Han var son till Abraham Ahlqvist.

Biografi
Ahlqvist blev filosofie magister i Uppsala 1863, docent i fäderneslandets historia 1864, lektor i Jönköping 1864 och i Växjö 1869. 1879 valdes han till ledamot av Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien.

Ahlqvists historiska studier handlar om äldre Vasatidens historia. När han 1868 hävdade att Erik XIV förgiftades på sin bror Johan III:s befallning väckte det en livlig polemik. På dödsbädden förordnade han att hans samlingar skulle överlämnas till Riksarkivet.

Bibliografi 
 Om oroligheterna i Småland och Vestergötland 1529 (1863)
 Konung Erik XIV:s fängelse och död (1868)
 Karin Månsdotter (1874)
 Om Sturemorden (1877)
 Konung Erik XIV:s sista lefnadsår (1878)

Externa länkar 
 
 

Svenska lektorer
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Svenska historiker under 1800-talet
Personer från Runstens socken
Födda 1838
Avlidna 1881
Män
Ahti

Ahti eller Ahto är i finsk mytologi havets eller i allmänhet vattnets gud. I Kalevala förekommer ordet Ahti som binamn på Lemminkäinen. 

Ahti skildras som en gammal man med skägg av sjögräs, höljd i en mantel av skum. Tillsammans med sin maka Vellamo härskar han över sina barn och undersåtar, vattnets lägre gudomligheter. Under de djupa böljorna ligger Ahtola, Ahtoskarans hem. Där finns rikedomar av alla slag.

I modern kultur 
Det finska viking/folk metal bandet Ensiferum har en låt vid namn Ahti på sitt album Victory Songs, som släpptes 2007.

Källor

Se även 
 Mytologi: Havet

Gudar i finsk mytologi
Havsgudar
Tāna

Tāna, thaana eller taana (ތާނަ) är ett modernt skriftsystem för divehi, ett språk som talas på Maldiverna. Det har drag av att vara både abugida (diakritiska vokaltecken samt ett tecken som markerar avsaknad av vokal) och alfabet (alla vokaler skrivs ut). Konsonanterna är baserade på arabiska och indiska siffror medan vokalerna bygger på vokaltecknen i den arabiska abjaden. Ortografin är mestadels fonematisk.

Tāna dök upp på Maldiverna för första gången på 1700-talet i en form kallad gabulhi thaana. Skriften utvecklades, bland annat genom att bokstäverna kom att lutas 45 grader, och kom så småningom att ersätta den äldre dhives akuru-skriften.

Tāna, liksom arabiska, skrivs från höger till vänster. Konsonanter måste bära ett vokaltecken eller ett sukun (som markerar avsaknad av vokal). Enda undantaget är nūnu som, när den skrivs utan diakritisk tecken, markerar prenasalisering av den följande klusilen.

Bokstaven alifu har inget eget ljudvärde och används för tre olika ändamål.
 Den kan agera vokalbärare.
 Med ett sukun markerar den att den följande konsonanten ska förlängas. Förlängning av nasaler skrivs dock som ett nūnu med sukun.
 Alifu med sukun i slutet av ett ord står för /eh/.

Ursprung 
Tānas ursprung är unikt bland världens skriftspråk: de första nio bokstäverna är baserade på arabiska siffror och de följande nio på lokala indiska siffror. De övriga, som används för lånord, består av bokstäver med liknande uttal som försetts med diakritiska tecken. Undantaget är yaa som är av okänt ursprung.

Bokstavsordningen följer varken den hos indisk eller hos arabisk skrift. Det finns inte heller någon form av logik bakom. Då skriften till en början primärt användes för magiska ramsor så är en teori att ordningen beror på försök att hemlighålla skriften. Med tiden kom dock de lärda männen på öarna att börja använda skriften också i vardagliga sammanhang.

I mitten av 70-talet införde den maldiviska staten telex-maskiner. Detta sågs som ett stort tekniskt framsteg och eftersom meddelande bara kunde skrivas med det latinska alfabetet så sågs tāna som ett hinder för denna utveckling.

Ett translittereringssystem togs fram 1976 och infördes snabbt som officiell skrift. Systemet använde sig av bokstaven <h> på ett omdömeslöst sätt för icke-aspirerade ljud – stick i stäv med etablerade system för indiska språk. På samma sätt ignorerades etablerade normer för vissa arabiska språkljud. De långa vokalerna <ee> och <oo> lånades från engelskan för att representera långt i respektive u – resultatet är följaktligen att långt e och o skrivs som <ey> och <oa>.

Den amerikanska antropologen Clarence Maloney, som befann sig på Maldiverna vid tiden för bytet, beklagade inkonsekvensen i dhivehi letin och undrade varför ett modernt etablerat system som IAST inte övervägts.

Tāna återinfördes av president Maumoon Abdul Gayoom år 1978. Det latinska translittereringssystemet åtnjuter dock också en utbredd användning.

Konsonanter

Vokaler 

Skriftspråk i Brahmifamiljen
Arabiskderiverade alfabet

fr:Divehi#Alphabet
SVT-triangel

SVT-triangeln är ett triangelformat diagram som kan användas för att snabbt ta fram formlerna för att räkna ut medelfarten v, sträckan s eller tiden t för en rätlinjig, likformig rörelse om de övriga två storheterna är kända. Triangeln består av två rader: på övre raden står storheten s och på undre raden återfinnes storheterna v och t. För att erhålla formeln för en storhet täcker man i triangeln över storheten; då kommer formeln för den aktuella storheten uttryckt i de två andra att stå ensam i diagrammet. Om man till exempel för en rörelse känner till medelfarten och sträckan, och vill veta hur lång tid rörelsen tar, så håller man för tiden t. Då återstår i diagrammet s ovanför v, vilket tolkas som formeln s/v. Om man i stället håller över s, så ser man i diagrammet vt, vilket tolkas som produkten av v och t. V står för velocity (hastighet på engelska), T för tid och S för sträcka.

Mekanik
Olivia Bergdahl

Anna Olivia Bergdahl, född 24 juli 1989 i Göteborg, är en svensk poet som vid 12 års ålder ställde upp i tävlingen Poetry slam. Bergdahl vann Poetry slam 2007 i Helsingborg. År 2008 deltog hon i världsmästerskapen i poetry slam, där hon kom fyra.

År 2007 gav hon ut diktsamlingen Demo. Bergdahl romandebuterade med Efter ekot i januari 2015 på Ordfronts förlag. Sonettkransen Barnet nominerades till Augustpriset 2019.

Bibliografi
2007 – Demo (dikter)
2015 – Efter ekot (roman)
2019 – Barnet (sonettkrans)
2022 –  Vård & Omsorg (roman)

Priser och utmärkelser 
 2016 – Sveriges Radios Novellpris för novellen Hjälten Josef Schultz på fotografiet
2016 – Samfundet De Nios Julpris

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska poeter under 2000-talet
Svenskspråkiga poeter
Författare från Göteborg
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Alf Sandqvist

Alf Robert Sandqvist, född 27 maj 1945 i Othem, Gotlands län, är en svensk militär (generalmajor). Han har varit rikshemvärnschef och var slutligen arméinspektör.

Biografi
Sandqvist avlade studentexamen 1966 och gick på aspirantskola 1967. Han genomgick Karlberg 1968–1969, blev kapten vid Södermanlands regemente (P 10) och genomgick Arméns allmänna stabskurs vid Militärhögskolan 1974–1975 samt Högre kursen 1977–1979. Sandqvist blev major vid Södermanlands regemente (P 10) 1980, var kompanichef där 1984–1985 och chef för underhållssektionen vid Östra militärområdet 1985–1988. Han blev överstelöjtnant 1986, var chef för grundutbildningsbataljonen vid Södermanlands regemente (P 10) 1988-1989, chef för EU-bataljonen från regementet 1988 samt överste och chef för Skaraborgs regemente (P 4) 1989–1992. Sandqvist var överste av 1:a graden och försvarsområdesbefälhavare 1992–1993 för Skaraborgs försvarsområde, pansarinspektör 1993–1995, brigadinspektör 1995–1997 samt generalmajor och rikshemvärnschef 1997–2000. Han var därefter generalinspektör för armén och chef för armétaktiska kommandot 2000–2002 samt arméinspektör i grundorganisationsledningen i Försvarsmaktens högkvarter 2003–2005.

Han är ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien och förutvarande rikskårchef för Frivilliga automobilkårernas riksförbund.

Sandqvist är gift med Yvonne Marianne (född 1948) och tillsammans har de två barn.

Militär karriär

1969 - Fänrik
1971 - Löjtnant 
1972 - Kapten
1980 - Major
1987 - Överstelöjtnant
1990 - Överste
1992 - Överste av 1:a graden
1997 - Generalmajor

Befattningar
1984–1985 - Kompanichef
1985–1988 - Sektionschef Milo Ö
1988–1989 - Bataljonschef
1989–1992 - Brigadchef
1992–1993 - Chef Skaraborgs regemente och Skaraborgs försvarsområde, Skövde
1993–1995 - Pansarinspektör vid Arméns pansarcentrum
1995–1997 - Brigadinspektör vid Arméns brigadcentrum
1997–2000 - Rikshemvärnschef
2000–2005 - Arméinspektör

Utmärkelser
För nit och redlighet i rikets tjänst (NOR)
Hemvärnets förtjänstmedalj i guld
Riksförbundet Sveriges lottakårers förtjänstmedalj i guld
Svenska Kvinnliga Bilkårers kungliga medalj i guld
Hemvärnsbefälets Riksförbunds förtjänsttecken
Försvarsmaktens värnpliktsmedalj
Legion of Merit (USA)
Hjemmevaernets fortjensttegn (Danmark)

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1945
Levande personer
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Generalmajorer i svenska armén
Personer från Othems socken
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Försvarsområdesbefälhavare
Hermann Ahlwardt

Hermann Ahlwardt, född 21 december 1846 i Krien nära Anklam, död 16 april 1914 i Leipzig, var en tysk politiker. 

År 1881 blev han rektor vid en skola i Berlin och 1892 invald i den tyska riksdagen. Oavlåtligen gick han till attack mot judarna i Tyskland, i både tal och skrift. Mest bekant är hans beskyllning (i skriften Judenflinten, 1892) mot firman Löwe, att denna genom oredliga vapenleveranser skulle medvetet bedragit staten. Eftersom han inte kunde bevisa sin anklagelse åtalades han och dömdes till fem månaders fängelse. Under fängelsetiden fick han emellertid sitt mandat förnyat 1903. Hans ytterliga hätskhet och personliga ovederhäftighet fick till och med en del av hans antisemitiska meningsfränder att ta avstånd och säga upp alla förbindelser med honom.

Externa länkar 
 Hitler's rise to power
 Jewish Encyclopedia
 

Tyska skolledare
Tyska riksdagsledamöter
Personer inom antisemitism
Tyska politiker under 1800-talet
Födda 1846
Avlidna 1914
Män
Ugglan
Jacob Axel Staël von Holstein

Jacob Axel Staël von Holstein, född 1680 i Livland, död 19 mars 1730 i Stralsund, var en svensk officer. 
 Han var son till Jacob Staël von Holstein (född 1628, död 1679 i duell), bror till svensk friherre Otto Wilhelm Staël von Holstein och kusin till Georg Bogislaus Staël von Holstein.

Gift första gången med grevinnan Ulrika Augusta Amalia Lewenhaupt och andra gången med friherrinnan Anna Margareta von Krassow.,

Militär karriär
Staël var kapten vid grenadjärerna vid general Berners regemente i Holstein och generaladjutant hos den polska kungen Stanisław I Leszczyński. Under sin militära bana var han bland annat med vid slaget vid Duna 9 juli och det andra slaget vid Höchstedt, även kallat slaget vid Blenheim den 13 augusti 1704.

Duellen med Peder Tordenskjold
Den 9 november 1720 var Staël von Holstein på en bjudning hos kammarpresident baron von Görtz i Hannover, där en av gästerna, den dansk-norske viceamiralen Peder Tordenskjold, förolämpade honom. Staël von Holstein blev förnärmad och de båda männen började slåss. Slagsmålet avslutades med att Staël von Holstein krävde upprättelse genom duell. Det bestämdes att de skulle mötas den 12 november i en by 15 kilometer söder om Hannover som heter Laatzen. Klockan 5 på morgonen den 12 november blev Tordenskjold hämtad av sin för honom okände sekundant Münnichhausen. Det hade tidigare bestämts att duellen skulle utkämpas med pistol men då Tordenskjolds kammartjänare Christian Nielsen Kold överlämnade pistolen sade sekundanten att det inte skulle bli någon duell eftersom Staël von Holstein hade åkt till Hamburg. Sekundanten hävdade dock att Tordenskjold av formella skäl ändå måste åka till duellplatsen. Tordenskjold och hans kammartjänare åkte i vagn och sekundanten red till häst till duellplatsen. Då de kom fram försvann sekundanten men återkom en stund senare med beskedet att Staël von Holstein fanns på plats och var redo att börja duellera. Tordenskjold, som kommit till platsen utan sin pistol, fick därmed använda sin värja. Staël von Holstein var bättre rustad och hade en lång karolinervärja. Tordenskjold träffades av en kraftig stöt som gick in under armen, träffade ryggraden och dödade honom.

Referenser

Noter

Webbkällor
Historisk Tidskrift, Bind 11. række, 6 (1960 - 1962) 1
Blev Tordenskjold myrdet? En Prøve paa C. P. Rothes Kildebenyttelse af H. D. Schepelern

Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1680
Män
Avlidna 1730
Personer från Livland
Jacob Axel
Deltagare i slaget vid Düna
Deltagare i slaget vid Blenheim
Tage Algreen-Ussing

Tage Algreen-Ussing, född den 11 oktober 1797 i Lille Lyngby, död den 25 juni 1872, var en dansk politiker och jurist.

Biografi 
Algreen-Ussing blev student 1816 och juris kandidat 1822. Han började redan 1817 sin författarbana med Napoleon den eneste och utgav 1819-1821 några mycket hänsynslösa kritiker riktade mot universitetslärare, bland annat Beviis for at Adam Öhlenschläger er gaaet fra Sans og Samling. 

På 1830-talet framträdde Algreen-Ussing, trots att han var ämbetsman, i främsta ledet av oppositionen mot enväldet och invaldes 1835 i Själland-Fyns provinsialständer. Här liksom i många skrifter framförde han sina förslag på reform och reste, först av alla, 1838 kravet på en gemensam representation för det samlade kungariket Danmark. År 1844 var han borgmästare i Köpenhamn. 

Under 1840-talet skildes Algreen-Ussing från oppositionen, då denna behärskades av den blomstrande nationalliberalismen. I motsats till nationalliberalerna var Algreen-Ussing helstatsman och accepterade aldrig Ejdergränsen. Han blev konservativ och närmade sig därmed kungamakten. Från 1848 till 1849 räknades han till de konservativa i nationalförsamlingen och från 1854 till 1864 i riksrådet.

Källor

Externa länkar 

 De danska ständerförsamlingarnas historia historia 1830—1848 
 Inrikesministeriets uppdrag och organisation 1848-1998 

Danska jurister
Danska dissidenter
Borgmästare i Köpenhamn
Danska ämbetsmän under 1800-talet
Danska politiker under 1800-talet
Personer från Själland
Födda 1797
Avlidna 1872
Män
Ugglan
Mentos och läsk-utbrott

En läskgejser är ett vardagsexperiment där man sänker ned Mentos godistabletter i en stor flaska med sötad läskedryck, bäst resultat uppnås med lightdrycker. Detta leder till ett utbrott av skum där skumpelaren kan bli en halvmeter hög, eller ännu högre om man använder flera tabletter.

Enligt TV-programmet Mythbusters beror fenomenet på att sötningsmedlet aspartam och konserveringsmedlet kaliumbensoat i lightläsk, som till exempel Coca-Cola Light, reagerar våldsamt med gelatinet och akaciagummit i Mentos-tabletterna, samtidigt som tabletternas porösa yta påskyndar bildandet av koldioxidbubblor.

Enligt Mentos svenska webbplats är det inte fråga om en kemisk reaktion, utan en fysiklag. Jämvikten kolsyra/vatten störs av Mentos-tabletten. Godisytan är hård och mikroskopiskt sett ojämn, vilket medför att det bildas bubblor kring godiset som transformeras till skum. Ju fler Mentos som kommer i kontakt med den kolsyrade drycken, desto kraftigare skumbildning.

Den populärvetenskapliga tidskriften Illustrerad Vetenskap har förklarat det mer ingående och menar att främst gummi arabicum (som finns i Mentos) minskar ytspänningen i vattnet, som i sin tur medför att gasbubblor lättare bildas. Enligt Illustrerad Vetenskap kan man använda alla typer av läsk, men koldioxidinnehållet och andra ingredienser varierar mellan läskedrycker, vilket medför skillnad på gejserns storlek. Experiment har visat att man får bäst effekt med cola light.

Enligt Guinness rekordbok sattes världsrekord i antal läskgejsrar den 15 november 2014 i Mexiko, då man avfyrade 4 334 flaskor samtidigt.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Internetfenomen
Kolloidkemi
Norrbysjön

Norrbysjön är en sjö i Linköpings kommun och Motala kommun i Östergötland och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Motala Ström.

Norrbysjön är en klarvattensjö genomströmmad av Motala ström mellan Boren och Roxen. Den östra tredjedelen av Norrbysjön ligger i Linköpings kommun (Ljungs socken) medan de två tredjedelarna i väster finns i Motala kommun (f.d. Brunneby socken). Söder om sjön finns gården Sörby, norr om sjön låg gården Norrby (senare Kungs Norrby, sedan 1700-talet belägen strax uppströms Norrbysjön) efter vilken sjön fått sitt namn.

Norrbysjöns area är 630 hektar. Höjd över havet 66,3 m.

Sjön har en rik undervattensvegetation och rymmer flera rödlistade fågelarter.

Delavrinningsområde 
Norrbysjön ingår i delavrinningsområde (649088-147366) som SMHI kallar för Utloppet av Norrbysjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 383 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Motala Ström mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (26 procent), öppen mark (10 procent) och jordbruk (47 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Linköpings kommun

Källor 

 
Naturinventering av sjöar i Linköpings kommun, Linköpings kommun 2004.

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Motala ströms avrinningsområde
Insjöar i Östergötland
Insjöar i Linköpings kommun
Insjöar i Motala kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Eliseo Martin

Eliseo Martin, född den 5 november 1973, är en spansk friidrottare som tävlar i hinderlöpning.

Martin deltog vid VM i Sevilla 1999 där han tog sig vidare till finalen och slutade på en sjätte plats på tiden 8.16,09. Samma placering nådde han vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney.

Hans främsta merit är från VM i Paris 2003 där han slutade trea på tiden 8.09,09. Efter bronsmedaljen slutade han på nionde plats vid Olympiska sommarspelen 2004 och sjua vid VM i Osaka 2007.

Hans deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008 men blev utslagen redan i försöken.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1973
Män
Spanska hinderlöpare
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Spanien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Spanien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Spanien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tibor Klampár

Tibor Klampár, född 30 april 1953, är en före detta ungersk bordtennisspelare, som under 1970-talet var bland de bästa i världen.

Karriär
Klampár spelade tre VM dubbelfinaler (tillsammans med István Jónyer) och vann en av dessa. Han var även med i det ungerska lag som vann lagtävlingen 1979 och spelade i det lag som tog sig till final 1981. 

Under sin karriär tog han 5 medaljer i bordtennis-VM, varav 2 guld och 3 silver.

Klampár vann aldrig singeltiteln i bordtennis-EM men tog sig till en semifinal och fyra kvartsfinaler. Han vann dock dubbeltiteln 1974, och var med i det vinnande laget 1978 och 1982.

1981 vann han Europa Top 12, och i OS 1988 kom han på en fjärde plats i singel.

Klampár tog sin första guldmedalj i ungerska mästerskapet 1969, och sin sista 1985. Det blev totalt 25 guldmedaljer, 9 i singel, 11 i dubbel och 5 i mixed dubbel.

Meriter 
 Bordtennis VM
 1971 i Nagoya
 1:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1973 i Sarajevo
 2:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1977 i Birmingham
 4:e plats med det ungerska laget
 1979 i Pyongyang
 2:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1:a plats med det ungerska laget 
 1981 i Novi Sad
 2:a plats med det ungerska laget

 Bordtennis EM
 1970 i Moskva
 3:e plats dubbel (med István Jónyer)
 1974 i Novi Sad
 1:a plats dubbel (med István Jónyer)
 2:a plats med det ungerska laget
 1978 i Duisburg
 2:a plats mixed dubbel (med Gabriella Szabó)
 1:a plats med det ungerska laget
 1980 i Bern
 3:e plats dubbel (med István Jónyer)
 1982 i Budapest
 3:e plats singel
 1:a plats med det ungerska laget

 Europa Top 12
 1972 i Zagreb: 6:e plats
 1973 i Böblingen: 8:e plats 
 1974 i Trollhättan: 4:e plats
 1981 i Miskolc: 1:a plats
 1986 i Södertälje: 9:e plats 
 1987 i Basel: 8:e plats

 Internationella mästerskap – ej fullständig
 1969 SOC: 1:a plats singel
 1972 Hagen: 2:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1980 World Cup: 7:e plats singel
 1981 World Cup: 1:a plats singel
 1987 World Cup: 12:e plats singel

Referenser

Fotnoter 

Tibor Klampár i ITTFs - Databank
Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Externa länkar 

 ITTF.com
 ITTF:s museum

Ungerska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Europamästare i bordtennis
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Ungern
Tävlande i bordtennis vid olympiska sommarspelen 1988
Födda 1953
Levande personer
Män
Hans Jørgen Darre-Jenssen

Hans Jørgen Darre-Jenssen, född 22 juni 1864 på Ranheim gods i Strinda vid Trondheim, död 26 juni 1950, var en norsk ingenjör och politiker. Han var dotterson till Hans Jørgen Darre samt bror till Lauritz Jenssen Dorenfeldt och Worm Darre-Jenssen.

Darre-Jenssen var 1887-89 anställd i det engelska bolag som hade koncession på byggandet av Malmbanan, 1889-90 i Spanien vid anläggandet av Zaragoza-Medelhavsbanan, 1891-1910 i Norge, där han deltog i byggandet av Hamar-Sell-banan, Kristiania-Gjøvik-banan, ombyggandet av Kristiania-Drammen-banan och, som byggnadschef, 1904-07 vid ombyggnaden av Østbanestasjonen till centralbangård samt anläggandet av sammanbindningsbanan mellan Øst- och Vestbanen. Han hade under flera utlandsresor studerat järnvägsväsendets senaste utveckling och blev överingenjör vid statsbanorna (NSB) 1909.

Han var 1905-08 medlem av Kristiania stadsfullmäktige och stadsstyrelse, 1907-10 ordförande i den kommunala gasverksstyrelsen. Under några år var han även ordförande i Hovedstadens frisinnade valmansförening, 1910-12 var han medlem av Wollert Konows ministerium som statsråd och chef för departementet för offentliga arbeten.

Kort efter sin avgång därifrån blev han byggnadsteknisk direktör vid statsbanorna och medlem av Hovedbanens direktion. Denna befattning lämnade han 1919 (tillsammans med de övriga järnvägsdirektörerna) efter en kompetensstrid med Arbejdsdepartementet och blev 1920 administrativ direktör vid A/S Akersbanerne. Åren 1913-17 var han ordförande i Norges Røde Kors.

Källor

Norska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Norska politiker
Norges statsråd
Födda 1864
Avlidna 1950
Män
Salmonsens
R410A

R-410A är en färglös, och vid rumstemperatur och normalt atmosfärstryck, gas. Ett vanligt användningsområde för R410A är som köldmedium i kylanläggningar och värmepumpar. R-410A består av en blandning av fluorkolväte-gaserna pentafluoretan och difluormetan.

Blandningar
Gaser
Kylning
Växthusgaser