kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kimitoön (ö)


Kimitoön
(Kimito; finska: Kemiö, Kemiönsaari) är en ö i Åboland i Egentliga Finland. Ön är Finlands största kustö; den är 25 kilometer bred, nästan 50 kilometer lång och upptar en yta om cirka 560 kvadratkilometer.

På Kimitoön finns Kimitoöns kommun samt en del av Angelniemi, som numera är en del av Salo stad. Majoriteten av öborna är svenskspråkiga. Mellan 1969 och 2008 fanns fyra kommuner på ön: huvuddelarna av Kimito, Dragsfjärd och Västanfjärd samt en del av Halikko i Angelniemi som sammanslogs med Halikko 1967. 

Sandöström är sundet mellan Kimito och Karuna. Träsköfjärden skiljer Kimito från Finby i Salo stad. Finnudden (finska: Suomenkulma) är också en del av ön.

Litteratur
 Matti Tikkanen & John Westerholm: Kimitoön. En regionalgeografisk analys. Bidrag till kännedom av Finlands natur och folk utgivna av Finska Vetenskaps-Societeten. Helsingfors: Finska Vetenskaps-Societeten, 1992. .

Se även
Lista över öar i Finland enligt storleksordning

Källor

Externa länkar
Officiell besöksportal för Kimitoöarna www.visitkimitoon.fi
Öar i Skärgårdshavet
Kimitoön
Öar i Finland större än 100 kvadratkilometer
Öar i Kimitoön
Medelhöga bergsområden

Medelhöga bergsområden (tyska: Mittelgebirge) är en typ av bergsregion som är vanlig i Centraleuropa. Bergens toppar ligger på ungefär mellan 200 och 1500 meter över havet. De geologiska processer som är ansvariga för uppkomsten av dessa landskap förekommer över hela världen.

På grund av den låga höjden finns inga glaciala landskapsformer. Dessutom ändrar sig växtligheten inte med höjden. Ett gränsfall är Sudeterna som har växter som är typiska för höga bergskedjor men landskapets form liknar andra medelhöga bergsområden.

Dessa bergsområden är ofta mycket gamla. De bildades i många fall för 350 miljoner år sedan i karbon. Under perm förekom omfattande erosioner. På grund av att landet sjönk i trias hamnade dessa regioner under havsytan och större sediment bildades. Samtidigt med Alpernas bildande inträffade stora spänningar i de gamla bergsområdena. Spänningarna resulterade i sprickor och förkastningar. Några områden ökade i höjden och andra sjönk.

Referenser

Noter 

Topografi
Scare quotes

Scare quotes är ett uttryck som ungefärligen betyder att man i en text sätter citationstecken runt en term eller ett uttryck som inte är ett citat. Genom att sätta något inom citationstecken kan författaren frånsäga sig ansvaret för termen eller uttrycket. 

Det kan användas av många anledningar, exempelvis för att beteckna ironi eller upplysa andra om att uttrycket används på ett ovanligt sätt. Överdriven användning kan uppfattas som sarkasm.

Typografi
Språkbruk
Symboler

fr:Guillemet#Guillemets ironiques
10 Downing Street

10 Downing Street i City of Westminster i London är adressen till den brittiska förste skattkammarlordens (ett ämbete som vanligen innehas av premiärministern) officiella residens och tjänstebostad. Efter att Robert Walpole etablerade traditionen på 1730-talet har de flesta brittiska premiärministrar bott i detta hus. Huset har därmed blivit en stark symbol för den brittiska premiärministerns ämbete. 

Under en period på 1800-talet var huset mindre populärt bland Storbritanniens ministrar. Det återspeglade det faktum att de flesta av dem var mycket rika och redan hade betydligt bättre bostäder som de hellre använde. Huset hade också präglats av dåligt underhåll. 

På 1900-talet har det blivit vanligare att premiärministerfamiljen faktiskt bor i huset. Ett undantag var Tony Blair, premiärminister från 1997 till 2007. Han och hans finansminister Gordon Brown bytte bostad. Premiärministern flyttade till den närliggande byggnaden, 11 Downing Street, residenset för den brittiska finansministern. Även David Cameron valde att bo på 11 Downing Street.

10 Downing Street är egentligen förste skattkammarlordens officiella residens och inte premiärministerns, men sedan 1902 har dessa båda dessa ämbeten alltid innehafts av samma person.
Likaledes är 11 Downing Street egentligen andre skattkammarlordens officiella residens.

Se även 
 Högste musfångare för regeringen

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Officiella residens i Storbritannien
Byggnader och anläggningar i Westminster
Regeringschefers residens
Regeringsbyggnader
Wesergebirge

Wesergebirge är ett medelhögt bergsområde i de tyska delstaterna Nordrhein-Westfalen och Niedersachsen.

De högsta topparna ligger 340 meter över havet. Området består huvudsakligen av kalksandsten och är täckt av skog. Det går i norr långsamt över i det nordtyska slättlandet och har på sydsidan branta sluttningar. Delar av Wesergebirge står under naturskydd. Större städer i bergsregionen eller vid gränsen är Porta Westfalica, Minden och Bückeburg. Turistiska sevärdheter är till exempel Schaumburg, Arensburgs slott och gruvan Kleinenbremen.

Bergskedjor i Tyskland
Raab-Katzenstein RK-9

Raab-Katzenstein RK-9 Grasmücke var ett tyskt flygplan för tävling och flyguppvisning i avancerad flygning.

Flygplanet var tillverkat i en kompositkonstruktion där trä metall duk användes. Det var i ett dubbeldäckat utförande med en liten tre-cylindrig motor. Flygplanet visade mycket goda flygegenskaper och användes vid ett flertal tävlingar och flyguppvisningar under 1930-talet. Tanken när flygplanet konstruerades var att flygplanet skulle bli billigt att köpa, och när Raab lanserade flygplanet sattes priset till 5 900 riksmark. När serieproduktionen kom igång sattes priset till 6 900 riksmark.

Totalt tillverkades 20 exemplar, ett flygplan som köptes av Fritz Gramm 1929 är det enda bevarade exemplaret. Samma år som han köpte flygplanet tvingades han nödlanda efter att motorn slutat fungera. Flygplanet placerades i en hangar och efter 38 år återupptäckte man flygplanet. Efter att flygplanet renoverats ställdes det ut vid Otto Lilienthal museet i Anklam. I slutet på 1990-talet fördes det som lån över till Deutsches Technikmuseum i Berlin.

Tävlingsflygplan
Raab-Katzenstein
Henry Cabot Lodge den äldre

Henry Cabot Lodge (den äldre), ibland kallad Henry Cabot Lodge, Sr., född 12 maj 1850 i Boston, Masschusetts, död 9 november 1924 i Cambridge, Massachusetts, var en amerikansk republikansk politiker och historiker.

Lodge avlade 1874 juristexamen vid Harvard Law School. Han doktorerade därefter i historia vid Harvard University. Han var ledamot av USA:s representanthus 1887-1893 och ledamot av USA:s senat från 1893 fram till sin död.

Som ordförande i senatens utrikesutskott 1919-1924 ledde Lodge den framgångsrika kampen mot USA:s inträde i Nationernas förbund. Han var dessutom majoritetsledare i senaten 1920-1924. Lodge förespråkade en restriktiv invandringspolitik; han var den mest kända medlemmen i Immigration Restriction League.

Han var farfar till senatorn för Massachusetts och USA:s FN-ambassadör Henry Cabot Lodge.

Externa länkar
 
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens webbplats
Senate Leaders: Henry Cabot Lodge, Senate Leader, Presidential Foe - biografi på senatens webbplats

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Amerikanska historiker under 1800-talet
Alumner från Harvard University
Födda 1850
Avlidna 1924
Män
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Forskare från Boston
Tammerfors domkyrka

Tammerfors domkyrka () är en kyrkobyggnad i staden Tammerfors i Birkaland. Kyrkan är domkyrka i Tammerfors stift inom den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Byggnaden är uppförd åren 1902–1907 i nationalromantisk stil.

Innan kyrkan blev domkyrka år 1923 kallades den för Johanneskyrkan. Arkitekten Lars Sonck hade bland annat Finströms kyrka på Åland som förebild.

Kyrksalens kända freskomålningar är gjorda av Hugo Simberg.

Bildgalleri

Externa länkar

 Tammerfors stads turistbyrå - Tammerfors kyrkor
 Tammerfors domkyrka, på församlingens webbplats 

Domkyrkor i Finland
Kyrkobyggnader i Tammerfors
Kyrkobyggnader i Tammerfors stift
Kyrkobyggnader invigda 1907
Byggnader ritade av Lars Sonck
1907 i Finland
Revelj

Revelj (av franska réveil, från réveiller "(åter) väcka") är en militär signal som ges på morgonen som ett tecken på att manskapet skall stiga upp. Revelj kan spelas på trumpet, jägarhorn eller trumma. I läger och på skepp kunde reveljen förr föregås av ett kanonskott.

Sverige
I dag är det vanligt att använda sig av en inspelad revelj som spelas upp i högtalare.

Revelj för hel musikkår, såsom Svenska arméns revelj är, liksom Svenska arméns tapto ett orkesterverk i en sats och har inspirerat till vår tids tattoo och är ett konsertnummer som spelas av en hel musikkår. Båda orkesterverken började användas omkring 1814 och har tillskrivits kung Oskar I och är sannolikt komponerat av den tyske musikern Johann Heinrich Walch.

Ordet "revelj" är belagt i svenska språket sedan 1699.

Se även 
Tapto
Hornsignal

Referenser

Externa länkar
 Svenska signalen Revelj på trumpet Youtube
 Svenska Arméns Revelj Youtube

Sambandstjänst
Militärmusik
USA:s militär
Martti Välikangas

)Martti Välikangas (förfinskning av Buddén), född 1 augusti 1893 i Kuopio landskommun, död 9 maj 1973 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. Han utexaminerades som arkitekt från Tekniska högskolan 1895. Åren 1921-25 gjorde han studieresor till Italien, Spanien, Norra Afrikas länder, Frankrike, Tyskland och Skandinavien. Välikangas grundade sin egen arkitektbyrå 1920. Byggnadsstyrelsens överarkitekt var han 1937-40, och 1942-44 ledde han det statliga återuppbyggandet i staden Viborg.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Se även
Olympiabyn

Källor

Finländska arkitekter under 1900-talet
Män
Personer från Kuopio
Födda 1893
Avlidna 1973
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
O sole mio

O sole mio, egentligen ’O sole mio (neapolitanska: ’Min sol’), är en neapolitansk sång från 1898 som är spridd över hela världen. Texten är skriven av Giovanni Capurro och musiken av Eduardo di Capua. Sången har framförts och spelats in av ett stort antal artister, bland andra Jussi Björling, Enrico Caruso, Mario Lanza, Luciano Pavarotti, Josephine Baker, Frank Sinatra, Louis Prima, Claudio Villa, Il Volo och Bryan Adams.

Titeln skrivs i original ’O sole mio – inte O, sole mio. ”O” är alltså inte en interjektion, ”Oh!”, utan en bestämd artikel.

Texten har blivit översatt till många språk, men originalet är på neapolitanska. Den mest kända engelska texten är It's Now or Never, känd genom Elvis Presleys inspelning.

Texten 
Che bella cosa na jurnata ’e sole,
n’aria serena doppo na tempesta!
Pe’ ll’aria fresca pare gia’ na festa …:
Che bella cosa na jurnata ’e sole.

Ma n’atu sole
cchiu’ bello, oi ne’.
’o sole mio
sta ’nfronte a te!

Lùcene ’e llastre d’’a fenesta toia;
’na lavannara canta e se ne vanta
e pe’ tramente torce, spanne e canta
lùcene ’e llastre d’a fenesta toia.

Ma n’atu sole
cchiu’ bello, oi ne’.
’o sole mio
sta ’nfronte a te!

Quanno fa notte e ’o sole se ne scenne,
me vene quase ’na malincunia;
sotto ’a fenesta toia restarria
quanno fa notte e ’o sole se ne scenne.

Ma n’atu sole
cchiu’ bello, oi ne’.
’o sole mio
sta ’nfronte a te!

Externa länkar 
 'O sole mio (på italienska)

O sole mio
Neapolitanska sånger
Sånger framförda av Elvis Presley
Italienska ord och uttryck
Davide Facchin

Davide Facchin, född 29 april 1987 i San Donà di Piave, Venedig, Italien, är en italiensk fotbollsmålvakt som för närvarande spelar för AC Pavia.

Facchin fick spela sin första Serie A-match för AC Milan mot Messina 25 november 2006 p.g.a. att förstemålvakten Dida var skadad. Facchin behöll sin plats som lagets tredjemålvakt tills 17 januari 2007, då Milan värvade Marco Storari och Dida återhämtade sig.

Externa länkar
 

Italienska fotbollsmålvakter
Spelare i AC Milan
Spelare i Calcio Padova
Spelare i Reggina Calcio
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från San Donà di Piave
Födda 1987
Levande personer
Män
Puhdys

Puhdys var en tysk musikgrupp som var en av de främsta rockgrupperna i Östtyskland.

Historia
Gruppen bildades 1965 som Udo-Wendel-Combo. Det aktuella namnet uppkom 1969 och är sammansatt av de första bokstäverna av bandmedlemmarnas förnamn. Medlemmarna studerade vid Musikhochschule Friedrichshain (Berlin) och fick sedan tillåtelse att uppträda professionell. I början inspirerades bandet av hårdrocksgrupper som Deep Purple, Uriah Heep och Led Zeppelin. Bekant för allmänheten blev bandet genom framträdande i östtysk TV. 1972 blev gruppens låt "Geh dem Wind nicht aus dem Wege" "årets schlagersång" i DDR.

1973 sjöng de "Wenn ein Mensch lebt", som var filmmusiken till den östtyska filmklassikern Die Legende von Paul und Paula. Filmens manusförfattare Ulrich Plenzdorf skrev även texter till Puhdys. Av albumet Rock'n'Roll Music sålde bandet  exemplar året 1977.

Puhdys var en av de få östtyska musikgrupper som hade tillåtelse att spela i Västtyskland. Där blev de så kända att de 1981 samlade cirka 12 000 åskådare i Västberlins Waldbühne. Efter 1984 komponerade bandet allt fler låtar med text som inte var önskad av Östtysklands regering. Några låtar blev till och med förbjudna.

1989 tänkte bandet att sluta och gav en större Good-Bye-Tour, men återförenades 1992. Bandet splittrades åter 2016.

Bandmedlemmar

Senaste medlemmar 
Dieter "Maschine" Birr — gitarr, sång (1969–2016)
Dieter "Quaster" Hertrampf — gitarr, sång (1965–2016)
Peter "Eingehängt" Meyer — keyboard, saxofon, bakgrundssång (1965–2016)
Klaus Scharfschwerdt — trummor (1979–2016)
Peter "Bimbo" Rasym — basgitarr, bakgrundssång (1997–2016)

Tidigare medlemmar 
Harry Jeske — basgitarr (1969—1997)
Gunther Wosylus — trummor (1969—1979)

Diskografi (urval)

Album 
 1974 – Die Puhdys
 1975 – Puhdys
 1976 – Sturmvogel
 1977 – Rock'n'Roll Music
 1978 – Perlenfischer
 1977 – 10 wilde Jahre ... 1969 - 1978
 1979 – Puhdys live
 1980 – Heiß wie Schnee
 1981 – Schattenreiter
 1982 – Far From Home
 1983 – Computerkarriere
 1984 – Das Buch
 1984 – Live in Sachsen
 1986 – Ohne Schminke
 1989 – Neue Helden
 1989 – Jubiläumsalbum
 1992 – Rock aus Deutschland Vol. 19: Puhdys
 1992 – Wie ein Engel
 1994 – Zeiten ändern sich
 1994 – Raritäten
 1995 – Bis ans Ende der Welt
 1996 – Die schönsten Balladen
 1996 – Live: In flagranti
 1997 – Frei wie die Geier
 1999 – Wilder Frieden
 1999 – 20 Hits aus dreißig Jahren
 2000 – Was bleibt
 2001 – Zufrieden?
 2001 – Dezembertage
 2003 – Undercover
 2003 – Die Lieder 1970 bis 1984
 2004 – Raritäten Volume 2
 2005 – 36 Hits aus 36 Jahren
 2005 – Alles hat seine Zeit
 2006 – Dezembernächte
 2009 – Abenteuer 
 2011 – Live Aus Der O2-World
 2012 – Es war schön

Källor

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Diskografi på MusicMight
Diskografi på Discogs

Tyska musikgrupper
Östtyska musikgrupper
Luca Antonelli

Luca Antonelli, född 11 februari 1987 i Monza, Italien är en italiensk vänsterback som spelar för Empoli. 

Lucas far Roberto Antonelli spelade förr i tiden också för AC Milan.

Antonelli fick göra sin första match för AC Milan 8 november 2006 i italienska cupen mot Brescia som avbytare för Lunati i halvtid. P.g.a. många skador i laget fick han även sitta på bänken i Serie A-matcher mot Empoli och Messina samt mot AEK Aten i en Champions League-match. 28 november 2006 fick han återigen visa sin talang i returmatchen mot Brescia.

23 december 2006 fick Antonelli göra sin Serie A-debut i en match mot Udinese, där han ersatte Clarence Seedorf i andra halvlek, när AC Milan vann med 3–0.

Den 2 februari blev Antonelli klar för Milan. Den 8 februari gjorde han sin debut mot dåvarande serieledaren Juventus. I den 27 minuten kvitterade Milan till 1-1 genom Luca Antonelli.

Statistik 
Korrekt: 21 augusti 2010

Externa länkar 
 

Italienska fotbollsspelare
Spelare i AC Milan
Spelare i SSC Bari
Spelare i Parma FC
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Empoli FC
Födda 1987
Levande personer
Män
Deltiologi

Deltiologi är studiet och samlandet av vykort. Den som samlar på vykort kallas deltiolog eller vykortssamlare.

Hemortssamlande 

Många deltiologer samlar på vykort från sin hemort. Äldre vykort i svartvitt trycktes ofta i små upplagor på olika småförlag. I stället gjordes många olika upplagor med olika motiv, vilket gör att det även från mindre orter finns en rik flora av vykort. Vanliga motiv är järnvägsstationer, hotell, kyrkor och andra representativa byggnader, men även gatuvyer är vanliga. När vykorten började tryckas i färg tvingades man på grund av den nya trycktekniken göra större – och färre – upplagor. Det gör att många deltiologer riktat in sig på äldre vykort.

Reklamkort 

Reklamkort är inte vykort i ordets egentliga mening, då de inte är avsedda att sändas som post. Dock är de uppskattade samlarobjekt. 

Reklamkortens historia är äldre än vykortens. Redan i mitten av 1800-talet spreds kort med reklam för olika varuhus. Andra objekt det gjordes reklam för var kaffe, choklad och tvål.

Reklamkorten hade ofta blank baksida. Dessa kallades i Sverige för "handräckningskort" och skickades i kuvert eller överlämnades till kunder vid jul och nyår.

Senare banade tekniska moderniteter vägen för nya reklamkort. Ofta var korten avsedda att påvisa apparaternas förträfflighet. Till exempel gav Electrolux ut ett kort med en liten flicka som använder en dammsugare och texten "Ett barn kan sköta E-lux".

Vykort från utställningar 

Några av de första vykorten gavs ut till världsutställningarna i slutet av 1800-talet. Dessa kort är populära bland samlare.

Det var vid världsutställningen i Paris 1889 som vykortet fick sitt stora uppsving. Det fanns särskilda vykort med Eiffeltornet där avsändaren kunde markera var i tornet han befann sig då han skrev kortet. Idag finns deltiologer som uteslutande samlar på vykort med Eiffeltornet.

Glamourkort 

Glamourkort är vykort som visar människor med "speciell charm alltifrån helnakna till lättklädda eller fullt påklädda", enligt Stanley Gibbons Postcard Catalogue.

Glamourkorten uppstod i slutet av 1800-talet. De tidiga visar ofta badflickor. Efter år 1900 blev motiven djärvare, inte minst genom franska konstnärer som utförde mer vågade motiv med nakna kvinnor. Utanför Frankrike var kvinnorna på glamourkorten i allmänhet mer påklädda

Vissa glamourkort, till exempel de med nakna kvinnor av Suzanne Meunier, ansågs av Posten vara så stötande att man beslagtog dem vid sorteringen. Idag är de näst intill omöjliga för deltiologer att hitta postgångna.

Övrigt 
Vykortssamlande kan varieras i det oändliga, och begränsas endast av samlarens egen fantasi. Det finns vykort med allt från fartyg och ishockeyspelare till cirkusartister och filmstjärnor. Åter andra deltiologer samlar på kort med motiv från Olympiska spelen eller med fotbollsspelare.

Även julkort är populära samlarobjekt, i Sverige inte minst med motiv av Jenny Nyström.

Se även 
Filateli

Referenser 

Frost, Lennart (2013) Svensk vykortshistoria. Sveriges Filatelist-Förbund. 

Vykort
Samlande
Livsblad

Livsblad (Kalanchoe daigremontianum, tidigare Bryophyllum daigremontianum) är en kalankoeväxt som ibland även kallas myrdaling eller tusenmoder. Detta för att bladen kantas av små skott med rötter. Ett blad kan få uppåt 50 skott och det är bara att plocka av och lägga på jorden i en annan kruka. Krukan man har moderplantan i blir lätt överbebodd av nya livsblad då de ofta ramlar av bladet och lägger sig i jorden och börjar växa. Kan blomma sporadiskt med rosa blommor på 30 cm höga stänglar.

Hela plantan är giftig och kan vara dödlig för barn och husdjur.

Fetbladsväxter
Li Växtindex
Vertigo (bokförlag)

Vertigo förlag är ett svenskt bokförlag som grundades 1992 och gav ut sina första böcker 1993.  Grundaren var 
idéhistorikern Carl-Michael Edenborg, som innehade och drev det till 2015 med adress i Stockholm. Detta år sålde han det til Alexandra Nedstam som flyttade förlaget till Malmö.

Vertigo är ett av de mindre och personligt drivna bokförlagen, där utgivningen bestäms av innehavarnas personliga intressen. Enligt förlagets webbplats hade förlaget i maj 2022 inga anställda utan anlitade frilansare för förekommande uppdrag.

Utgivningar
Förlaget är känt för att ge ut "texter på avgrundens rand". Det har betecknat sig stå i en upplysningstradition och har haft en utgivning av klassisk litteratur från 1500-talet och framåt, som på olika sätt ifrågasatte eller överskred sin samtids rådande normer. Hit hör klassiska författare av erotisk litteratur som  Markis de Sade och Leopold von Sacher-Masoch. Från nyare tid kan nämnas fransmannen Georges Bataille, norrmannen Stig Sæterbakken och från Sverige pseudonymerna Nikanor Teratologen och Anastasia Wahl. Andra speciella områden i förlagets utgivning har varit klassisk skräcklitteratur samt ockultism, det senare i linje med Edenborgs verksamhet som idéhistoriker.
Denne har även bidragit som redaktör av antologier och som författare under pseudonymen Gunnar Blå.

Till förlaget hörde även de senare nedlagda bokcaféerna  Edenborg och Café Sodom i Stockholm.

Källor

Externa länkar
Förlagets webbplats

Vertigo
Företag bildade 1992
Nizami Aruzi

Nizami Aruzi (persiska: نظامی عروضی), var en persisk ämbetsman, poet, författare verksam på 1100-talet i nuvarande Afghanistan. Nizami Aruzi föddes i Samarkand och verkade som hovförfattare under den ghuridiska dynastin i mer än fyrtiofem år. Han betraktas som en av den klassiska persiska litteraturens främsta prosaförfattare. 

Nizami Aruzi är berömd för sitt verk Chahâr Maqâla ("Fyra skrifter", persiska: چهار مقاله) där han redogör för de fyra olika yrkesklasser, eller ämbetsmän, som varje upplyst härskare enligt honom står i behov av: skrivare, poeter, astronomer och läkare. Detta verk är särskilt omtyckt för hans charmerande biografiska skildringar av poeterna Omar Khayyam och Ferdousi och vetenskapsmännen Avicenna, Razi och Biruni. Chahâr maqâla är översatt till svenska av Ashk Dahlén.

Av Nizami Aruzis poesi finns inte mer än några fragment bevarade. Nizami Aruzi skall inte förväxlas med den mer berömde Nizami Ganjavi.

Nizami Aruzi har utgjort en förebild för flera senare författare, inte minst i modern tid. Muhammad-Taqi Bahar (d. 1951) hyllade honom för hans otvungna och lediga stil.

Nizami Aruzi i översättning 
 Fyra skrifter, inledning, översättning och kommentarer av Ashk Dahlén, Stockholm: Bokförlaget Atlantis, 2010. (svenska)
 The four discourses of Nizami-i-ʻArudi of Samarqand, followed by an abridged translation of Mirza Muhammad's notes to the Persian text by Edward G. Browne, London, 1921. (engelska)
 Les quatre discours, traduit du persan par Isabelle de Gastines, Paris, 1968. (franska)
 "Persisk litteratur", Orientalisk diktning, innehåller ett litet urval ur Chahar maqala i översättning av Bo Utas, Stockholm, 1970. (svenska)

Om Nizami Aruzi på svenska 

 Ashk Dahlén, Diktare och mecenater i medeltidens Persien, Aorta: journal för retrogardistisk kultur, Göteborg, 2009. (Denna artikel diskuterar bl.a. Nizami Aruzis poetik)

Se även 
 Persisk litteratur

Referenser

Externa länkar 
 Nizamis Aruzis "Fyra skrifter" på svenska - Atlantis förlag
 "Medeltida råd till poeter" - Svenska Dagbladet 16 juni 2010
 "En utsökt och sirlig persisk miniatyr." - Dagens Nyheter 4 augusti 2010

Persiskspråkiga författare
Persiskspråkig litteratur
Iranska poeter
Iranska ämbetsmän
Persiska filosofer
Personer i Iran under 1100-talet
Män
Personer från Samarkand
Poeter under 1100-talet
Personer i Afghanistans historia