kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
George Gray

George Gray, född 4 maj 1840 i New Castle, Delaware, död 7 augusti 1925 i Wilmington, Delaware, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1885–1899.

Gray utexaminerades 1859 från College of New Jersey (numera Princeton University). Fadern Andrew C. Gray undervisade sedan honom i juridik. Gray fortsatte sina juridikstudier vid Harvard Law School och inledde 1863 sin karriär som advokat i New Castle, Delaware. Han var delstatens justitieminister (Delaware Attorney General) 1879–1885.

Senator Thomas F. Bayard avgick 1885 för att tillträda som USA:s utrikesminister. Gray tillträdde som senator för Delaware den 17 mars 1885. Han omvaldes 1887 och 1893. Delstatens lagstiftande församling lyckades inte enas om en efterträdare åt honom år 1899. Efter ett dödläge som varade i fyra år kunde L. Heisler Ball tillträda i mars 1903.

Gray tjänstgjorde som domare i en appellationsdomstol 1899–1914.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1840
Avlidna 1925
Amerikanska demokrater
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Män
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Princeton University
Josiah O. Wolcott

Josiah Oliver Wolcott, född 31 oktober 1877 i Dover, Delaware, död 11 november 1938 i Dover, Delaware, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1917–1921.

Wolcott utexaminerades 1901 från Wesleyan University. Han studerade sedan juridik och inledde 1904 sin karriär som advokat i Delaware.

Wolcott var delstatens justitieminister (Delaware Attorney General) 1913–1917. Han besegrade den sittande senatorn Henry A. du Pont i senatsvalet 1916. Senator Wolcott avgick 1921 för att tillträda som Delawares kansler, chefsdomare i Delaware Court of Chancery. Han efterträddes som senator av republikanen T. Coleman du Pont.

Wolcott avled 1938 i kanslersämbetet och han gravsattes på Lakeside Cemetery i delstatens huvudstad Dover.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Dover, Delaware
Födda 1877
Avlidna 1938
Män
Marine Seagull

Marine Seagull var ett brittiskt företag som bland annat tillverkade utombordsmotorer med namnet Seagull.

Historia
År 1931 tillverkade The Sunbeam Motor Company i Wolverhampton den första Seagull-motorn. Den kallades för Marston Seagull, och var konstruerad specifikt för marin användning, och inte en konverterad industrimotor. År 1938 grundades British Seagull, som tog över tillverkningen. Den fortsatte ända till 1996, då den sista Seagull-motorn tillverkades. Företaget Sheridan Marine innehar dock rättigheterna till British Seagull, och tillverkar fortfarande reservdelar och tillbehör till motorerna.

Teknik

British Seagull hann tillverka 39 olika Seagull-modeller, och man satsade på att göra enkla motorer i material av god kvalitet. Man använde bara två olika cylinderstorlekar för alla modeller, 64 cm3 och 102 cm3 . Dessutom finns det bara åtta olika växelhus.

Seagull-motorns topplock är gjort av gjutjärn, så det rostar inte . Eftersom motorn går på låga varv, kan lagren göras av brons, som till och med klarar av att hamna under vatten utan att ta skada. 

Fram till 1978 hade växelhusen ingen oljepackning, utan som växelhusolja används SAE 140-olja, som är mycket trögflytande. Vatten läcker ändå in i växelhuset, men lagren är gjorda så att de ska fungera i den vatten-olje-emulsion som uppstår. Från 1978 finns det modeller med oljepackning som ska ha SAE 90 i växelhuset. Man kan även använda EP-olja, som visserligen innehåller tillsatser som kan skada lager gjorda av brons, men bara om temperaturen blir mycket hög, vilket den inte blir i Seagullens växelhus som ju är nersänkt i vattnet under gång.

Bränsle

Seagull-motorerna ska köras med en bränsleblandning på 10 % olja ända till årsmodell 1978, därefter 4 %. Motorer tillverkade från och med 1968 kan konverteras till 4 %.

Källor

Ej längre existerande brittiska företag
Företag bildade 1938
Företag upplösta 1996
Båtmotortillverkare
Süperstar Orkestar

Süperstar Orkestar är ett svenskt brassband som spelar balkanmusik, brassbandsmusik från Balkan främst från Serbien och Makedonien, så kallad Trubaci-musik.

Bandet 
Bandet grundades 1997 i Stockholm. De har spelat på de flesta scener i Sverige, men också turnerat i Serbien och Makedonien och har bland annat spelat tre gånger (2003, 2009 och 2015) på den stora festivalen Sabor Trubaca i Guca, Serbien. De har även framträtt i radio och TV både i Sverige och utomlands. 2016 spelade gruppen en huvudroll i dokumentär serien Svenskarna i Guca på SVT.

Gruppens repertoar består av romska, serbiska, makedonska och turkiska låtar men också mycket eget material, pop, bulgariska, grekiska låtar och annat.

Diskografi 
Första skivan ¨Süperstar Orkestar¨ kom  2001, följd av "Süper Internazional" 2004. 

2008 släpptes tredje skivan "Balkanized" där bandet bland annat spelar med den makedonskromske mästermusikern Ferus Mustafov på klarinett och saxofon och den svenske dansbandssångaren Thorleif Torstensson. 

2016 kom albumet "Trubaci", 2020 "Hope" med många kompositioner av bandets medlem Håkan Säfvestad. 

Süper Shock släpptes 2022.

Bandmedlemmar 
Süperstar Orkestar består av:
 Magnus Hedenborg, trumpet
 David Bryntesson, trumpet
 Jens Edenhed, klarinett
 Lars Ydgren, altsaxofon
 Anton Grandert, tenortuba
 Håkan Säfvestad, tenortuba
 Göran Christensen, bastuba
 Erik Nilsson, bubanj

Se även 
 Musik på Balkanhalvön

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Svenska blåsorkestrar
Musik i Stockholm
Musikgrupper bildade 1997
Spiritual Front

Spiritual Front är ett neofolk-band från Rom, Italien. Medlemmarna själva beskriver sin musik som "nihilist suicide pop", översatt till svenska "nihilistisk självmordspop".

Externa länkar 
Officiell webbplats
Spiritual Front på MySpace
Spiritual Front på Youtube

 
Italienska musikgrupper
Adam Wilhelm Hauch

Adam Wilhelm Hauch, född 26 september 1755 i Köpenhamn, död där 26 februari 1838, var en dansk hovämbetsman och teaterchef.

Efter att ha tjänstgjort som kavalleriofficer, slutligen i Livgarden til hest, utnämndes han 1783 till stallmästare hos kungen, blev samma år kammarherre, 1789 chef för Staldetaten, 1794 hovmarskalk och chef för Det Kongelige Teater och Kapel och slutligen 1798 överhovmarskalk, efter att kort dessförinnan entledigats från posten som teaterchef. Sistnämnda ämbete återfick han 1801 och hade det till 1811; han förblev dock chef för Det Kongelige Kapel fram till sin död. År 1809 utnämndes han till överstallmästare. 

Hauch hade studerat fysik och kemi i utlandet och höll föreläsningar i dessa ämnen. Han utgav Begyndelsesgrunde til naturlæren (två band 1794, andra upplagan 1799) och flera avhandlingar. Hans fysikaliska samlingar tillföll Sorø Akademi. År 1829 blev han chef för Det Kongelige Museum for Naturvidenskaberne och för Det Kongelige Bibliotek, två år senare president i Videnskabernes Selskab. Under krigen 1801 och 1807 ledde han Studenterkorpset och vann då stor popularitet. Han hedrades med Elefantorden 1817, kreerades 1822 till filosofie hedersdoktor vid Köpenhamns universitet, blev överkammarherre 1828 och ordensvicekansler 1831. Han ägnade sig även åt filantropisk verksamhet, främst beträffande blinda. Han invaldes som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm 1796.

Källor

Danska ämbetsmän under 1700-talet
Danska teaterchefer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1755
Avlidna 1838
Män
Hedersdoktorer vid Köpenhamns universitet
Teaterchefer under 1700-talet
High altitude, low opening

High altitude, low opening (HALO) är en typ av fallskärmshopp där fallskärmshopparen gör uthoppet på hög höjd och öppnar upp fallskärmen på låg höjd, fallskärmshopparen faller fritt under lång tid. Denna typ av hopp kräver att fallskärmen utlöses manuellt av hopparen och inte via automatutlösning.

HALO-hopp används av militära enheter som specialförband för att minska tiden som fallskärmshopparen är i luften.

Se även
 HAHO - High Altitude-High Opening

Militär taktik
Ord och fraser på engelska
Henry A. du Pont

Henry Algernon du Pont, född 30 juli 1838 i Greenville nära Wilmington, Delaware, död 31 december 1926 i Greenville, Delaware, var en amerikansk republikansk politiker, militär och affärsman. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1906–1917.

Han var barnbarn till kemiindustrialisten E.I. du Pont de Nemours och började 1855 studera vid University of Pennsylvania. Han utexaminerades 1861 från United States Military Academy och deltog sedan i amerikanska inbördeskriget som officer i nordstatsarmén. Han tilldelades Medal of Honor för sina insatser i slaget vid Cedar Creek. Han befordrades till överstelöjtnant. Senare i livet var han känd som "Colonel Henry". Han tjänstgjorde i USA:s armé fram till år 1875. Efter den militära karriären tjänstgjorde du Pont som verkställande direktör för järnvägsbolaget Wilmington & Northern Railroad Company 1879–1899.

Politiken i Delaware hamnade i ett dödläge kring sekelskiftet 1900 då du Pont och en annan affärsman, J. Edward Addicks, var inblandade i en hård maktkamp i delstaten. Addicks, som kallades "Napoleon of Gas", misslyckades med sina försök att bli invald i USA:s senat. Mellan 1901 och 1903 hade Delaware ingen representation alls i senaten. L. Heisler Ball fick tjänstgöra som senator de sista två åren av en ursprungligen sexårig mandatperiod men hans mandat blev vakant på nytt år 1905. Delawares lagstiftande församling valde du Pont till senaten den 13 juni 1906. Han omvaldes 1911. Bråket i Delawares lagstiftande församling hade påskyndat valreformen som verkställdes efter att det sjuttonde tillägget till USA:s konstitution trädde år 1913 i kraft. Från och med 1914 års senatsval har ledamöter av USA:s senat varit folkvalda med undantag av situationer då en vakans har uppstått mitt i mandatperioden. Eftersom Delaware hade inget senatsval år 1914, kom det nya systemet att tillämpas i delstaten för första gången i samband med senatsvalet 1916. Demokraten Josiah O. Wolcott besegrade du Pont med 50% av rösterna mot 45% för du Pont.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Personer inom USA:s näringsliv
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Mottagare av Medal of Honor
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från New Castle County
Födda 1838
Avlidna 1926
Män
Alumner från United States Military Academy
Norderland

Norderland är ett historiskt frisiskt landskap i nuvarande nordvästra Ostfriesland, Niedersachsen, Tyskland, runt staden Norden.

Norderland gränsar i öster mot det gamla frisiska landskapet Harlingerland och i söder mot Brookmerland. I dag brukar man räkna in kommunerna Norden, Hage, Grossheide och Dornum i Norderland.

Liksom de övriga frisiska landskapen skickade Norderland årligen företrädare till det frisiska tinget vid Upstalsboom utanför Aurich för att diskutera frisiska rätts- och lagfrågor.

Ostfriesland
Niedersachsen
T. Coleman du Pont

Thomas Coleman du Pont, född 11 december 1863 i Louisville, Kentucky, död 11 november 1930 i Wilmington, Delaware, var en amerikansk republikansk politiker och affärsman. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1921–1922 och 1925–1928.

T. Coleman du Pont tillhörde industrialistsläkten du Pont och var son till Antoine Bidermann du Pont samt barnbarnsbarn till Du Pont-koncernens grundare Éleuthère Irénée du Pont och kusinbarn till senatorn Henry A. du Pont. Han studerade vid Urbana University i Ohio och fortsatte sedan studierna vid Massachusetts Institute of Technology. Han var verkställande direktör för E. I du Pont de Nemours and Company 1902–1915. Företaget övertog över hundra konkurrenter under Coleman du Ponts ledarskap. Han sålde sin andel i företaget år 1914 och blev en betydande ägare inom hotellbranschen. Han köpte år 1918 Waldorf-Astoria i New York och två år senare Willard Hotel i Washington, D.C.

Senator Josiah O. Wolcott avgick 1921 för att tillträda som chefsdomare vid Delaware Court of Chancery. Guvernör William Denney utnämnde sedan du Pont till senaten. Kritikerna kallade överenskommelsen för "Dirty Deal", eftersom de ansåg att den grundläggande orsaken till Denney att inte förlänga Charles M. Curtis ämbetsperiod i domstolen var ett republikanskt övertagande av demokraten Wolcotts mandat i USA:s senat. Demokraten Thomas F. Bayard, Jr. besegrade sedan du Pont i fyllnadsvalet 1922.

Sittande senatorn L. Heisler Ball utmanades av du Pont i republikanernas primärval inför senatsvalet 1924. Republikanerna i Delaware nominerade du Pont som sedan vann själva senatsvalet. Han avgick 1928 och efterträddes av Daniel O. Hastings.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1863
Avlidna 1930
Amerikanska republikaner
Personer inom USA:s näringsliv
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Män
Personer från Louisville
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
North Face

North Face kan avse:

The North Face – ett utomhusklädesföretag.
The North Face (bok) - en roman av Mary Renault från 1948.
North Face – en tysk dramafilm från 2008, se  Nordwand
Edith Wharton

Edith Wharton (), ursprungligen Edith Newbold Jones, född 24 januari 1862 i New York, död 11 augusti 1937 i Saint-Brice-sous-Forêt i Val-d'Oise, Frankrike, var en amerikansk författare. Hon var nominerad till Nobelpriset i litteratur 1927, 1928 och 1930.

I sina romaner skildrar Wharton med viss kritisk blick den amerikanska societsmiljö hon själv kom ifrån. År 1921 tilldelades hon Pulitzerpriset för sin roman Oskuldens tid (1920).

Biografi 
Wharton hade förmögna föräldrar och reste med dem under sin barndom i Amerika och Europa. Mot slutet av sitt liv var hon bosatt i Frankrike. Under första världskriget utvecklade hon hjälpverksamhet för belgiska flyktingar.

Böcker översatta till svenska 
 En gåfva från grafven (översättning Hanny Flygare, Svithiod, 1901)
 Messalianser: noveller (översättning Maria Ronge, Wahlström & Widstrand, 1905)
 Glädjens hus (översättning Märta Lindqvist, Skoglund, 1922). Ny översättning av Irja Carlsson, Trevi, 1989 (The house of mirth, 1905)
 Månstrålar (översättning Hildegard Wieselgren, Skoglund, 1923). Ny översättning av Eva Sjöstrand, Trevi, 1996, med titeln En skymt av månen (The glimpses of the moon, 1922)
 Deras son (översättning Anna Warodell, Skoglund, 1924) (A son at the front, 1923)
 Hans öde (översättning Ebba Atterbom, Skoglund, 1925). Ny översättning av Karin Sjödin, Pontes, 1992 med titeln Ethan Frome (Ethan Frome, 1911)
 Lyckligt ogift (okänd översättare, Bonnier, 1929) (Twilight sleep, 1927)
 Den brutna linjen (okänd översättare, Bonnier, 1930) (Hudson River bracketed, 1929)
 Barnen (översättning Dagny Henschen, Bonnier, 1931) (The children, 1928)
 Oskuldens tid (översättning Irja Carlsson, Trevi, 1988) (The age of innocence, 1920). Ny översättning av Charlotta Theorin, Harlequin, 2008
 Landets sed (översättning Irja Carlsson, Trevi 1991) (The custom of the country, 1913)
 Blindskär (översättning Harriet Alfons, Trevi, 1993) (The reef, 1912)
 Lycksökerskorna (översättning Marianne Öjerskog, Forum, 1997) (The Buccaneers, 1938)

Filmatiseringar 
 Ethan Frome – amerikansk film från 1993
 Oskuldens tid – amerikansk film från 1993
 Lycksökerskorna – brittisk TV-serie från 1995
 Glädjens hus – brittisk film från 2000

Referenser

Noter

Allmänna källor
 Litteraturhandboken (1971)

Externa länkar 

 

Amerikanska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Födda 1862
Avlidna 1937
Kvinnor
Riddare av Hederslegionen
Federgo

Federgo (Federitga eller Federgau) är ett historiskt frisiskt landskap i nordvästra Ostfriesland, Niedersachsen, Tyskland.

Landskapet ligger vid Vadehavet och omfattar bland annat nuvarande Krummhörn. Federgo gränsade i öster till det frisiska landskapet Brokmerland och i söder till Emsigerland. Liksom de andra frisiska landskapen skickade Federgo representanter till det årliga tinget i Upstalsboom utanför Aurich under tiden för den frisiska friheten.

Ostfriesland
Niedersachsen
S/S Teutonic

S/S Teutonic var ett brittiskt ångfartyg, med hemmahamn i Liverpool. Skeppet var 178 meter långt och 18 meter brett. Hennes toppfart var 20,5 knop (38 km/h). Det var bygg i Nordirland 1889 för White Star and Dominion Line. Fartyget övergick 1891 till rederiet Blue Ribbon. Det hade plats för 1490 passagerare varav 1000 passagerare i tredje klass. Teutonic skrotades i Tyskland 1921.

Referenser

Brittiska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1889
Brittiska passagerarfartyg
Fartyg byggda i Belfast
Fartyg byggda av Harland and Wolff
Ertzaintza

Ertzaintza är Baskiens regionala poliskår. Den bildades 1980, men bygger på gamla traditioner.

Organisation

Grader och gradbeteckningar

Polispersonal

Teknisk personal

Bildgalleri

Se även 
 Polisen i Spanien
 Guardia Civil
 Policía Nacional
 Policía Foral de Navarra
 Mossos d'esquadra
Polisens grader i Spanien

Referenser

Polisorganisationer
Spaniens samhälle
Emsigerland

Emsigerland är ett historiskt frisiskt landskap i västra Ostfriesland, Niedersachsen, Tyskland. Området ligger vid Vadehavet runt staden Emden.

Emsigerland gränsade i norr mot det frisiska landskapet Federgo, i nordost mot Brokmerland, i öster mot Moormerland och i söder mot Rheiderland.

Emsigerland har sitt ursprung i Emsgo (Emsgau). Medan det i övriga Ostfriesland efter tiden för den frisiska friheten etablerades ett system av hövdingsfamiljer förblev Emsigerland och de andra länderna i Emsgau autonoma. Detta ändrades 1379 då först familjen tom Brok och sedan familjen Cirksena fick makten i området.

Ostfriesland
Niedersachsen
Long Beach Grand Prix 1989

Long Beach Grand Prix 1989 var ett race som var den andra deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1989. Racet kördes den 23 april på Long Beach gator. Al Unser Jr. tog sin första seger för säsongen, vilket gjorde att han gick upp i mästerskapsledning. Michael Andretti och Emerson Fittipaldi blev tvåa respektive trea.

Slutresultat

1989 i USA
Champ Car-tävlingar 1989
1989
Porsche Motorsports

Porsche Motorsports var Porsches fabriksstall i PPG IndyCar World Series under slutet av 1980 och början av 1990-talet.

Historia
Porsche gjorde sitt första försök att vinna Indianapolis 500 under 1970-talet, men man kom aldrig still start efter oense med USAC om hur mycket boost man skulle få ha i turbon. Porsche återvände till säsongen 1988. Teamet fick bära Porsches namn och ställde till en början upp med både deras chassin och motorer. Chassit var ingen succé, utan stallet bytte till March istället. Under säsongen 1989 lyckades stallets enda förare Teo Fabi sluta fyra i mästerskapet, vilket var stallets största framgång. Efter några år utan framgång i Indy 500, valde dock Porsche att dra tillbaka stödet med motorer och finanser, och istället startade stallchefen Derrick Walker Walker Racing, som kom att bli ett framgångsrikt team i slutdelen av 1990-talet.

Porsche
Amerikanska racingstall
Tyska racingstall 
Champ Car-team
Policía Nacional

Cuerpo Nacional de Policía (CNP) är den spanska statspolisen. Det är en civil myndighet underställd inrikesdepartementet. Den har huvudansvaret för allmän ordning och säkerhet i tätorter med över 20 000 invånare. Övriga delar av landet faller under Guardia Civils ansvarsområde. I Baskien, Katalonien och Navarra är det dock de regionala poliskårerna Ertzaintza, Mossos d'Esquadra och Policía foral som har huvudansvaret för allmän ordning och säkerhet i regionen.

Nationellt uppdrag
CNP har ensam ansvaret för följande områden:
 Identitetskort och pass
 Gränspolis, invandring, asyl
  Hasardspel
 Narkotika
 Interpol, Europol
 Bevakningsföretag

Organisation
CNP och Guardia Civil lyder bägge under  Dirección General de la Policía y de la Guardia Civil.

Se även 
 Polisen i Spanien
Tjänstegrader och uniformer vid Spaniens statspolis

Referenser
 

Polisorganisationer
Spaniens samhälle
Ludvig Hedin

Abraham Ludvig Hedin, född den 15 maj 1826 i Stockholm, död där den 18 februari 1917, var en svensk arkitekt, bosatt i Stockholm.

Biografi 
Hedin studerade vid Kungliga Akademien för de fria konsterna 1842–1849 och var därefter konduktör vid i Fångvårdsstyrelsen 1849–1851 samt vid Överintendentsämbetet 1849–1893 (från och med 1864 2:e arkitekt) och som sådan deltog han i om- och tillbyggnad av cirka 100 kyrkor. Mellan åren 1863 och 1898 verkade han som stadsarkitekt i Stockholm.
Under Ludvig Hedins tid som stadsarkitekt genomgick Stockholms bebyggelse en omfattande förvandling. Det gällde att omsätta Albert Lindhagens så kallade Lindhagenplanen. 

Ett annat område var omgestaltning av husfasader i Gamla stan, där Hedin godkände många ändringsritningar. Istället för en totalsanering av Gamla stan började man i slutet av 1800- och början av 1900-talet att riva, snygga till eller putsa upp enskilda fastigheter. Längs Skeppsbroraden och  Västerlånggatan, som var stadens affärscentrum, rustades butiker upp och husfasaderna smyckades med gjutjärnsdetaljer och graciösa fönsteromfattningar i jugendstil. Enskilda affärsfastigheter förnyades även i andra dela av Gamla stan, exempelvis längs Österlånggatan. 

Under Hedins tid blev även stadsarkitekttjänsten delad. 1879 gavs projekteringen av stadens byggnader åt en stadsbyggmästare, en uppgift som av tradition föll (sedan Nicodemus Tessin d.ä.:s tid) under stadsarkitektens arbetsuppgifter. Stadsarkitekten behöll från och med denna tidpunkt granskning och kontroll av den enskilda byggverksamheten. 

Hedin var gift med Anna Sofia Karolina Berlin, dotter till kyrkoherden Christian Gissel Berlin, och blev med henne far till upptäcktsresanden och författaren Sven Hedin och Alma Hedin, grundare av Blomsterfonden och känd för sitt engagemang för fattiga och äldre.

Släkten Hedin är känd sedan mitten av 1600-talet. Släktens anfader bodde i byn Hidingsta i Norrbyås socken. Hans son, kronouppbördsmannen Lars, tog sig efternamnet Hedin efter byns namn. Ludvig Hedins far, Sven Anders Hedin, var kansliråd, och hans farfar, Sven Anders Hedin, var hovmedikus.

Verk i urval
 Herrhamra (huvudbyggnad), 1850.
 Sorsele kyrka 1859-1860
 Släps kyrka 1852-1853
 Valla kyrka, Bohuslän 1859-1861.
 Hallaryds kyrka, 1862–1863.
 Forsheda kyrka, 1866. 
 Larvs kyrka, 1863–1865.
 Multrå kyrka, 1867
 Pajala kyrka, 1868-1871.
 Södra Åby kyrka, 1869–1870. 
 Älmeboda kyrka, 1877
 Svarttorps kyrka, 1868–1870
 Källna kyrka, 1871–1872
 Revsunds kyrka, 1872–1876
 Håsjö nya kyrka, 1875–1877. (Brann ned 1901) 
 Junsele kyrka, 1885. 
 Västra Hoby kyrka, 1885. Äldre torn. 
 Blidö kyrka, 1855. 
 Eldkvarn (magasinshus), 1859
 Långholmens centralfängelser på Långholmen, Stockholm 1849-1851. 
 Skola i Hudiksvall, 1867
 Skola i Karlskoga, 1859. 
 Skola i Eskilstuna, 1883. 
 Fyr på Kanholmen, 1868.

Bilder av några verk

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Stockholms stadsarkitekter
Födda 1826
Avlidna 1917
Män
Ludvig
Arkitekter från Stockholm
Don Garlits

Donald Glenn "Don" Garlits, född 14 januari 1932 i Tampa, Florida, är en amerikansk dragracingförare och en av förgrundsgestalterna inom den tidiga dragracingen. Han anses vara något av dragracingens fader, och är känd under smeknamnet "Big Daddy"

Som konstruktör utvecklade han i samarbete med T.C. Lemons top fuel-dragstern till dess nuvarande utförande med motorn placerad bakom föraren. Som förare var han tidigt ute med att använda brandsäkra skyddskläder. Garlits var den första föraren någonsin som nådde slutfarter på 170, 180, 200, 240, 250, 260, och 270 mph på 1/4 engelsk mil (402,33 m), och också den förste att köra 200 mph på distansen 1/8 engelsk mil (201,17 m). Han invaldes 1997 i International Motorsports Hall of Fame.

Galleri

Källor 
 

Dragracingförare
Racerförare från Florida
Idrottare från Tampa
Födda 1932
Levande personer
Män
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame