kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albert Engström-samlingarna

Albert Engström-samlingarna  ingår i Eksjö museums samlingar. 

Eksjö museum har en fast utställning om Albert Engström med föremål ur museets samling av Engströmiana.

Samlingarna är en donation av apotekaren Carl David Carlsson och har visats för allmänheten sedan 1968.

Källor

Noter 

Författarmuseer i Sverige
Museer i Jönköpings län
Byggnadsminnen i Jönköpings län
Kultur i Eksjö
Museer invigda 1968
Gruppe 47:s litteraturpris

Gruppe 47:s litteraturpris (Preis der Gruppe 47) var ett litterärt tyskt pris som delades ut av Gruppe 47 till ännu okända författare. Priset instiftades 1949 och delades ut åren 1950–1967. Prispengarna kom de första två åren från en amerikansk reklamfirma. Senare kom finansieringen i skiftande grad från förlag och radiostationer.

Pristagare 

1950: Günter Eich
1951: Heinrich Böll, för "Die schwarzen Schafe"	
1952: Ilse Aichinger	
1953: Ingeborg Bachmann, för "Die gestundete Zeit"
1954: Adriaan Morriën, för satiren Zu große Gastlichkeit verjagt die Gäste	
1955: Martin Walser, för "Templones Ende"
1958: Günter Grass, för Die Blechtrommel (på svenska, Blecktrumman)	
1962: Johannes Bobrowski 	
1965: Peter Bichsel, för "Die Jahreszeiten" ( på svenska, Årstiderna)
1967: Jürgen Becker, för "Ränder"

Referenser 

Tyska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1950
Ej längre existerande priser
Klorhexidin

Klorhexidin är en kemikalie som i Sverige räknas som receptfritt läkemedel i huvudsak för utvärtes bruk med antiseptisk verkan och ofta i kombination med någon alkohol för att förstärka effekten. Det är fettlösligt och inaktiveras vid kontakt med organiska ämnen som fett, tvål, blod och blodprodukter och liknade. Klorhexidin är effektivt mot såväl grampositiva som gramnegativa bakterier och har både baktericid och bakteriostatisk verkan, då den är membranstörande. Det har även verkan på svampar och vissa virus, men denna funktion har inte närmare utretts.

Varning
Produkter som innehåller höga koncentrationer av klorhexidin bör inte användas i ögon och får ej användas i leder eller på senor. Klorhexidin är neurotoxiskt och får därför inte heller användas på eller i centrala nervsystemet som hjärnan, hjärnhinnorna eller i öron vid perforerade trumhinnor. Klorhexidin i mycket låga koncentrationer används dock i vissa kontaktlinsvätskor.

Biverkningar
Sällsynt förekommer anafylaktisk reaktion liksom nässelutslag och kontakteksem.

Miljöpåverkan
Bedömningen är att användning av klorhexidin kan medföra medelhög risk för miljöpåverkan och det finns kvar länge i miljön men har låg potential att ackumuleras i levande organismer.

Referenser

Medel mot öronsjukdomar
Konserveringsmedel
Antiseptika
Guanidiner
Klororganiska föreningar
Erik Weiman

Erik Weiman, född den 30 januari 1961 i Solna församling, moderat politiker, valdes i oktober 2006 till landstingsråd och ordförande i Landstingsstyrelsen för landstinget i Uppsala län. Weiman har också flera andra politiska uppdrag, bland annat som vice ordförande i Mälardalsrådet, ledamot i kommunfullmäktige i Knivsta kommun, ersättare i riksdagen samt i Rikssjukvårdsnämnden. Tidigare har Weiman arbetat inom handeln samt drivit eget konsultföretag inom marknadsföring och kommunikation.

Weiman växte upp i Edsbyn i Hälsingland, aktiverade sig i politiken i slutet av 70-talet och var under 1980-talet ledamot i Moderata Ungdomsförbundets förbundsstyrelse och samtidigt verksam i kommunalpolitiken, först i Gävle kommun och senare i Uppsala kommun, där Weiman hade en lång rad uppdrag i bland annat kommunstyrelse, kommunfullmäktige och olika kommunala nämnder. Inför valet 2002 var Weiman också en av de politiker som tog aktiv del i bildandet av den nya kommunen Knivsta. Mellan 2000 och 2006 arbetade Weiman som politisk sekreterare för moderaterna i Uppsala.

Weiman avgår som landstingsråd till följd av valresultatet 2014.

Erik Weiman är gift, far till tre barn samt bosatt i Knivsta strax söder om Uppsala.

Födda 1961
Svenska moderater
Svenska landstingsråd
Män
Levande personer
Källsjön, Ockelbo kommun

Källsjön är en liten by och tidigare småort som ligger vid Kölsjöån och sjöarna Källsjön, Hemsjön och Styvjesjön, cirka 10 kilometer väster om Åmot i Ockelbo kommun. Runt byn avgränsade SCB år 1990 en småort omfattande 10 hektar med 104 invånare.

Det bor cirka 15 personer i byn. Vid mitten av 1990-talet fanns där ett tjugotal, mestadels äldre, men under de följande åren skedde en inflyttning av bland annat barnfamiljer. 

Byn befolkades i början av 1600-talet av svedjefinnar med ursprung i Savolax. Skogsarbete och småbruk var en väldigt viktig näring förr i tiden, men genom skogsbrukets rationaliseringar och landsbygdens avfolkning är den epoken över.

Referenser 

Orter i Ockelbo kommun
Tidigare småorter i Sverige
Glenroy Gilbert

Glenroy Gilbert, före detta kanadensisk friidrottare (sprinter och längdhoppare) och bobåkare, född i Port of Spain i Trinidad och Tobago 31 augusti 1968. Gilbert har främst gjort sig ett namn som en del av det mycket framgångsrika kanadensiska stafettlaget över 4x100 meter.

Friidrottsarrär
Gilbert gjorde sin internationella debut i OS 1988 i längdhopp. Vid Samväldesspelen 1990 blev Gilbert åttonde man i längdhoppstävlingen men vid OS 1992 deltog han endast som stafettlöpare. Vid VM 1993 löpte Gilbert andrasträckan i det kanadensiska bronslaget som noterade nationsrekordet 37,83 bakom Förenta Staterna (37,48) och Storbritannien (37,77). Året efter Gilbert i guldlaget på 4x100 meter i Samväldesspelen i Victoria samt noterade en fin femteplats i den individuella finalen.

Säsongen 1995 blev kanske den främsta i Gilberts idrottsliv. Denna säsong vann han 100 meter vid panamerikanska spelen samt 4x100 meter vid VM i Göteborg. Vid Atlantaolympiaden 1996 stadfäste Kanada sin position som världens främsta löparnation då de, med Gilbert i laget, pulveriserade hemmanationen och den tidigare dominanten Förenta Staterna på 4x100 meter. Det är den enda kanadensiska stafettsegern där Förenta Staterna besegrats i finalen; vid övriga lönnlövstriumfer har amerikanerna slagit krokben på sig själva redan i försökstävlingarna.
Gilbert ingick vidare i segrarlagen i VM 1997 och i Goodwill Games 1998. Efter OS 2000 la Gilbert löparskorna på hyllan och har därefter ägnat sig åt arbete inom radion samt innehaft tränaruppdrag.

Bobkarriär
Gilbert är en av ytterst få idrottsutövare i modern tid som deltagit i såväl sommar- som vinterolympiader. I Lillehammer-OS 1994 deltog Gilbert som bobåkare med en elfteplats i fyrmansbob och en femtondeplats i tvåmansbob som resultat.

Medaljer
Guld
 OS 1996 4x100 meter (Kanada: Esmie, Gilbert, Surin och Bailey, 37,69 Samväldesrekord/NR)
 VM 1995 4x100 meter (Kanada: Bailey, Esmie, Gilbert och Surin, 38,31)
 VM 1997 4x100 meter (Kanada: Esmie, Gilbert, Surin och Bailey, 37,86)

Brons
 VM 1993 4x100 meter (Kanada: Esmie, Gilbert, Surin och Mahorn, 37,83 NR)

Rekord
100 meter: 10,10, Victoria, 22 augusti 1994
200 meter: 20,37, New Orleans, 5 juni 1993
Längdhopp: 8,01, Ottawa, 6 augusti 1988

Referenser
Kanadas friidrottsförbund
Engelska Wikipedia/Glenroy Gilbert

Kanadensiska kortdistanslöpare
Kanadensiska bobåkare
Födda 1968
Män
Levande personer
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Kanada
Tävlande i bob vid olympiska vinterspelen 1994
Idrottare i LSU Tigers
Alumner från Louisiana State University
Flerstegsraket

En flerstegsraket är en raket som använder sig av två eller fler raketsteg, som vart och ett innehåller sina egna raketmotorer och raketbränsle. Raketsteg kan antingen staplas ovanpå varandra eller fästas parallellt bredvid varandra. Tvåstegsraketer är ganska vanliga, men raketer med så många som fem steg har avfyrats framgångsrikt. Genom att stöta bort raketsteg allt eftersom deras bränsle tar slut minskar raketens massa. Denna stegning gör det enklare för de återstående raketstegen att accelerera raketen till dess slutliga hastighet och altitud.

Principer 
I raketstaplar är förstasteget det understa och vanligtvis det största. Andrasteget placeras ovanpå och är vanligtvis det näst största. Ytterligare raketsteg befinner sig ovanför dessa. Parallella raketsteg används för att hjälpa till vid raketstart och kallas ibland för 'steg 0'. Normalt avfyras förstasteget och eventuella hjälpsteg för att skjuta raketen uppåt. När hjälpstegen förbrukat sitt bränsle kopplas de loss från resten av raketen (oftast med hjälp av en mindre sprängladdning) och faller iväg. Förstasteget förbrukar sedan sitt bränsle och faller också iväg. Då återstår en mindre raket, med andrasteget längst ner, som nu startas. Denna procedur upprepas tills det sista stegets motor har förbrukat allt bränsle.

Rymdfart

ja:ロケット#多段式ロケット
Västanfjärds nya kyrka

Västanfjärds nya kyrka ligger i Västanfjärd på Kimitoön i Egentliga Finland. Den tillhör Kimitoöns församling inom Evangelisk-lutherska kyrkan i Finland.

Historia 
I början av 1900-talet ansågs Västanfjärds gamla kyrka från 1759 vara för liten. Man beslöt sig för att bygga en större kyrka. Byggnadsarbetena på Västanfjärds nya kyrka inleddes år 1910 och den kunde invigas i november 1912. 

Västanfjärd hörde till Kimito församling, men Västanfjärds kapellförsamling avskildes år 1904 till en egen församling med egen kyrkoherde, efter att ha varit kapell sedan 1600-talet och haft egen kaplan sedan 1779. Den gemensamma kaplanen hade haft sitt boställe i Sirnäs åren 1637–1695, men han betjänade alla kapellförsamlingarna.

I samband med en kommunfusion 2009 gick också församlingarna ihop, och Västanfjärd är åter en kapellförsamling under Kimitoöns församling.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan av råhuggen gråsten byggdes år 1910–1912 öster om den gamla kyrkan. Stilen är nationalromantik, och arkitekten var Helge Rancken.  

Kyrkans interiör är inte den ursprungliga, utan förändrades fullständigt 1956 under ledning av arkitekt Kaj Englund, Då revs sidoläktarna, väggarna täcktes med panel och koret byggdes om.  

En ny renovering av interiör avslutades med återinvigning 2008.

Inventarier
 Altartavlan från år 1864 är målad av A. F. Ahlstedt.

Referenser

Externa länkar

 Museiverket

Kyrkobyggnader i Kimitoön
Västanfjärd
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Av längtan till dig

"Av längtan till dig", musik av Janne Krantz och text av Åsa Jinder, är en kärleksballad framförd av Åsa Jinder och CajsaStina Åkerström, och släppt på singel 2001. Melodin låg på Svensktoppen i sammanlagt 25 veckor under perioden 9 juni-24 november 2001 innan den lämnade listan, varav 12 av dessa veckor tillbringade på förstaplatsen. Dessa framgångar gjorde melodin till den framgångsrikaste på Svensktoppen under 2001, baserat på ett poängsystem.

Källor

Låtar av Åsa Jinder
Musiksinglar 2001
Svensktoppsmelodier 2001
Svenskspråkiga sånger
Tommy Wahlgren

Tommy Lennart Wahlgren, född 8 mars 1945 i Lokrume är en svensk journalist och radioman. Wahlgren började som journalist på Gotlänningen/Gotlands Tidningar för att sedan bli lokalradiochef på nystartade Radio Gotland 1977. Han var presschef på Svenska Spel 1989-2007 och är även känd som en av presentatörerna vid Keno-dragningen i tv, en roll som senare togs över av dottern Matilda. Wahlgren medverkade under många år i det årligen återkommande radioprogrammet Julöppet i Visby tillsammans med Bertil Perrolf. Wahlgren har också varit revymedlem i Närrevyn och programledare i SVT för underhållningsprogrammet Summarn kummar.

Referenser

Födda 1945
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Lokrume socken
Svartån, Gästrikland

Svartån är ett vattendrag i södra Hälsingland, Bollnäs kommun och norra Gästrikland, Ockelbo kommun. 

Den är cirka 12 km lång, och har ett cirka 60 km² stort flodområde. Den rinner upp sydväst om Gruvberget, och kallas Svartån från och med ett bäcksammanflöde strax väster om landsvägen mellan Gruvberget och Svartnäs. I källflödesområdet finns en del småsjöar, bland annat Välsjön, men efter landsvägspassagen rinner Svartån utan uppehåll genom ett skogs- och myrområde ner mot utloppet i Bresiljorna.

Vattendrag i Hälsingland
Vattendrag i Gästrikland
Vattendrag i Bollnäs kommun
Vattendrag i Ockelbo kommun
Testeboåns avrinningsområde
California Sun

California Sun, skriven av Henry Glover och Morris Levy, är en sång som ursprungligen framfördes av Joe Jones 1961. Jones version blev bara en mindre framgång och stannade på plats 89 på Billboardlistan. California Sun blev en mycket större hit i en coverversion av The Rivieras, utgiven tidigt 1964. Med en femteplats på Billboardlistan blev den gruppens största hitsingel. I Sverige blev den också mycket populär och nådde högre listplacering än i USA. Däremot gick den obemärkt förbi i Storbritannien där den inte listnoterades. Rivieras version spelas i en av de sista scenerna i filmen Good Morning, Vietnam från 1989.

Coverversioner 
The Rivieras 1964
The Royal Waterford Showband 1969
Rockgruppen The Dictators från New York framförde sången på sitt album "The Dictators Go Girl Crazy"  1975. 
Sången framfördes av The Ramones 1977 på deras album "Leave Home". Sången finns också med i filmen Rock 'n' Roll High School. Sången finns också på diverse samlingsalbum, som All the Stuff (And More!) Volume 1, och Hey Ho! Let's Go: The Anthology.
1994 spelade Dick Dale in en cover på den på sitt album Unknown Territory.
Den svenske rockartisten och komikern Eddie Meduza har spelat in en cover på sången på bandet "Dom 21 värsta" från 1982.
Wasa Express spelade in en cover på låten på albumet On With the Action.

Svenska översättningar 

California Sun har spelats in med flera olika svenska texter:
1975 spelade Kungälvsbandet Streaplers in den med titeln King River Rock på albumet Bugga 1975. 2007 spelade Larz-Kristerz in samma version på albumet Stuffparty 3. 
En annan version, med text på svenska av Per Gessle, spelades in av den svenska popgruppen Gyllene Tider med titeln Tylö Sun och släppte den som enspårig promosingel den 14 augusti 1981.
En textversion skrevs 2006 av Svante Karlsson, Varje dag som går älskar vi HBK, som kampsång för den svenska fotbollsklubben Halmstads BK.

Listplaceringar The Rivieras

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Gyllene tider - Diskografi
 Elektroniska tider - Tylö Sun

Låtar framförda av Gyllene Tider
Musiksinglar 1964
Musiksinglar 1981
Sånger 1961
Engelskspråkiga sånger
Nagakute (Aichi)

är en stad öster om Nagoya, Aichi prefektur, Japan. Staden fick stadsrättigheter 2012. Nagakute är mest känt för att den huvudsakliga utställningsarean för Världsutställningen i Aichi 2005 var i östra Nagakute. Till världsutställningen byggdes maglevbanan Linimo som fortsatt genomkorsar kommunen från öst till väst och ger Nagakute anslutning till Higashiyamalinjen i Nagoyas tunnelbanenät och järnvägslinjen .

Historia 
Vid  17 maj 1584 besegrade Tokugawa Ieyasu Toyotomi Hideyoshi. Slaget representerar klimax för konflikten mellan Japans två största krigsherrar.

Sevärdheter 
Toyota bilmuseum.

, lokalen för världsutställningen är idag en park och idrottsanläggning med ishall, badhus, utomhus vattenpark för barn mm.

Källor 

Orter i Aichi prefektur
WP:Projekt Japan
Adolfo Bioy Casares

Adolfo Bioy Casares, född 15 september 1914 i Buenos Aires, död 8 mars 1999 i Buenos Aires, var en argentinsk författare. Flertalet av hans verk har filmatiserats, däribland El perjurio de la nieve och Diario de la guerra del cerdo. Under pseudonymen H. Bustos Domecq skrev han deckare tillsammans med Jorge Luis Borges.

Bioy Casares debuterade som 15-åring med novellsamlingen Prólogo, vilken hans far på egen bekostnad lät trycka i 300 exemplar. Hans första roman, La invención de Morel (Morels uppfinning), gavs ut 1940 och är det verk han är mest känd för. 1940 gifte han sig också med författaren Silvina Ocampo, som han skrev Los que aman, odian tillsammans med.

Bibliografi

Romaner
1945 - Plan de evasión
1954 - El sueño de los héroes
1969 - Diario de la guerra del cerdo
1973 - Dormir al Sol
1985 - La aventura de un fotógrafo en La Plata
1993 - Un campeón desparejo
1998 - De un mundo a otro

Novellsamlingar
1929 - Prólogo
1933 - 17 disparos contra lo por venir
1936 - La estatua casera
1937 - Luis Greve, muerto
1949 - Las vísperas de Fausto
1956 - Historia prodigiosa
1959 - Guirnalda con amores
1962 - El lado de la sombra
1967 - El gran serafín
1978 - El héroe de las mujeres
1986 - Historias desaforadas
1990 - La muñeca rusa
1997 - Una magia modesta

Med Jorge Luis Borges
1942 - Seis problemas para don Isidro Parodi
1946 - Dos fantasías memorables
1946 - Un modelo para la muerte
1960 - Libro del Cielo y del Infierno
1967 - Crónicas de Bustos Domecq
1977 - Nuevos cuentos de Bustos Domecq

Med Silvina Ocampo
1946 - Los que aman, odian

Svenska översättningar 
 Morels uppfinning (La invención de Morel) (översättning Lasse Söderberg (Bonnier, 1989)
 Sällsamma historier (Cuentos breves y extraordinarios'') ([sammanställda av] Jorge Luis Borges, Adolfo Bioy Casares, översättning och efterskrift Torsten Ekbom) (Rönnells antikvariat, 2014)

Födda 1914
Avlidna 1999
Spanskspråkiga författare
Argentinska författare under 1900-talet
Män
Författare publicerade under pseudonym
Andrej Bitov

Andrej Bitov, född 27 maj 1937 i Leningrad (nuvarande Sankt Petersburg), död 3 december 2018 i Moskva, var en rysk författare.

Bitov studerade till gruvingenjör 1955–1962 och deltog i flera geologiska expeditioner. Ett av hans viktigare verk är Puskinskij dom (Pusjkins hus). Romanen skrevs på 1960-talet men publicerades på ryska för första gången i USA 1978 och efter kommunismens fall även i Ryssland.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Pusjkins hus 1982
 Den flyende Monachov 1986

Källor

 

Ryska författare
Födda 1937
Ryskspråkiga författare
Författare från Sankt Petersburg
Avlidna 2018
Män
Charlotta Almlöf

Anna Maria Franziska Charlotta Almlöf född Ficker 16 juni 1813 i Stockholm, död där 11 november 1881, var en svensk skådespelerska. Hon var dotter till Christian Fredrik Ficker och Johanna Charlotta Widerberg och syster till Mathilda Gelhaar samt gift med Nils Almlöf.

Biografi och karriär 
Charlotta, vars far var anställd vid hovkapellet, blev elev vid Dramatens elevskola 1830 och blev fast anställd vid Dramaten 1834. Hon gifte sig 1839 med skådespelaren Nils Almlöf, hennes förre instruktör vid elevskolan. Hon ansågs vacker och graciös och var en av de mest populära skådespelarna under 1840-talet och 1850-talet.

Efter debuten som Selinda i "Kalifen i Bagdad" gjorde hon pojkroller i "Kung Edwards söner", huvudrollen i "Preciosa" och spelade mot sin nyblivna man i "De Gifta" strax efter bröllopet. Hennes mest lyckade roller ansågs vara huvudrollen i "Anna av Österrike", drottning Anna i "Ett glas vatten" och Hedvig Eleonora i "Lucidor Den Olycklige". Bland övriga roller fanns Lucretia av Urbino i Boja och krona mot Nils Almlöf, Emilie Högquist och Aurora Österberg säsongen 1844–1845, Hildegard i Läkaren mot Almlöf och Gustaf Kinmansson och Fanny Westerdahl 1845–1846, drottning Filippa i Engelbrechkt 1846–1847 mot Georg Dahlqvist, Westerdahl och Almlöf, drottningen i Karl IX mot Almlöf, Georg Dahlquist, Zelma Hedin och Fanny Westerdahl 1847–1848 och hertiginnan av Boullion i Adrienne Lecovreuer mot Zelma Hedin och Almlöf 1851–1852. 

Hon började i sångroller och gick vidare till drama. Hon ansågs vara nätt och förtjusande som hjältinna och "tycks någon gång själv vara ganska road". Då Charlotta Eriksson slutgiltigt lämnade teatern 1842 fick Almlöf överta mycket av dennas rollfack, särskilt de "koketta" rollerna. Hon blev dock så överskattad i början att det var svårt att svara upp till de högt ställda förväntningarna. Många kritiker ansåg henne kokett och affekterad (1841), elegant och med bra hållning men konstlad, sakna mimik, gestikulera dåligt och inte kunna nyansera rösten (1850), men hon var populär i den "finare komedin" och spelade koketta salongsdamer och muntra flickor. År 1843 hade hon en lön på 1333. Hon beskrivs som en av de mest populära skådespelarna hos publiken under samtiden, men hon var inte lika populär hos kritikerna som hos publiken och ansågs överskattad och utan att riktigt "förtjäna" sin popularitet. 

Den 27 juni 1859 höll hon sin avskedsföreställning i "Lucidor".

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 
 
 Nordensvan, Georg, Svensk teater och svenska skådespelare från Gustav III till våra dagar. Förra delen, 1772-1842, Bonnier, Stockholm, 1917
 Svenska män och kvinnor (1942)

Vidare läsning

Externa länkar 

Svenska scenskådespelare
Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1881
Kvinnor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Skådespelare från Stockholm
Muonionalusta församling

Muonionalusta församling var en församling i Luleå stift, i Pajala kommun, Norrbottens län. Församlingen uppgick 2006 i Pajala församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1854 genom en utbrytning ur Pajala församling och ingick i pastorat med denna till 1962. Från 1962 till 1996 ett eget pastorat, för att från 1996 till 2006 vara återingå i pastorat med Pajala församling. 2006 uppgick församlingen i Pajala församling.

Areal
Muonionalusta församling omfattade den 1 januari 1976 en areal av 1 373,7 kvadratkilometer, varav 1 338,3 kvadratkilometer land.

Befolkningsutveckling

Språk och etnicitet 
Nedanstående siffror är tagna från SCB:s folkräkning 1900 och visar inte medborgarskap utan de som SCB ansåg vara av "finsk, svensk eller lapsk stam".

Kyrkor
Muodoslompolo kyrka

Källor

Historiska församlingar i Luleå stift
Indelningar i Pajala kommun
Veierland

Veierland är en norsk ö som tillhör Færders kommun i Vestfold og Telemark fylke. Fram till 1 januari 1965 tillhörde ön Stokke kommun, därefter fram till 1 januari 2018 tillhörde ön Nøtterøy kommun. Ön har en fastboende befolkning på cirka 140 människor. Öns areal är på cirka 4,4 kvadratkilometer. Veierland är mest känd som en semesterö med sina cirka 400 stugor. Ön ligger vid Tønsbergfjorden, mitt emellan Nøtterøy, Tjøme, Stokke och Sandefjord. Ön har färjeförbindelse med Tenvik på Nøtterøy och Engø vid Sandefjord. 

Författaren Jens Bjørneboe bodde ett tag på Veierland. En annan känd författare knuten till ön är Karin Bang som har skrivit två historiska romaner med motiv från valfångstmiljöer på Veierland. I sina romaner kallar hon ön för Jutøy. 

Veierland är också ett norskt efternamn. 14 november 2005 var det 26 personer i Norge som hade det som efternamn.

Færders kommun
Öar i Vestfold og Telemark
Årsta stadsdelsområde

Årsta var under 1997 och 1998 ett eget stadsdelsområde i Söderort i Stockholms kommun, vilket omfattade stadsdelarna Årsta, Östberga och Johanneshov. Stadsdelsnämnden startade sin verksamhet den 1 januari 1997 som en av 24 stadsdelsområden.

Stadsdelsområdet gick 1 januari 1999 samman med Enskede stadsdelsområde och bildade Enskede-Årsta stadsdelsområde.

Referenser

Enskede-Årsta-Vantörs stadsdelsområde
Historiska stadsdelsområden i Stockholm
Enskede stadsdelsområde

Enskede stadsdelsområde var ett stadsdelsområde under 1997 och 1998 i Söderort i Stockholms kommun, vilket omfattade stadsdelarna Enskedefältet, Enskede gård , Gamla Enskede (med Dalen),  Stureby. Stadsdelsnämnden startade sin verksamhet den 1 januari 1997 som en av 24 stadsdelsområden.

Stadsdelsområdet slogs ihop 1 januari 1999 med Årsta stadsdelsområde och bildade Enskede-Årsta stadsdelsområde, vilket i sin tur slogs samman till Enskede-Årsta-Vantörs stadsdelsområde 2007.

Referenser

Noter  

Enskede-Årsta-Vantörs stadsdelsområde
Historiska stadsdelsområden i Stockholm