kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pierre François Marie Auguste Dejean

Pierre François Marie Auguste Dejean, född 10 augusti 1780 i Amiens, död 18 mars 1845 i Paris, var en fransk general och entomolog; son till Jean François Aimé Dejean, far till Pierre Charles Dejean.

Dejean blev brigadgeneral vid 30 års ålder, adjutant hos Napoleon I och divisionsgeneral 1813 samt deltog med utmärkelse i slagen vid Ligny och Waterloo. Han levde i landsflykt 1815–18, men blev, efter faderns död, pär av Frankrike 1824.

Dejean hade stort intresse för entomologi och utgav bland annat Species général des coléoptères (1825–39) och Histoire naturelle et iconographie des coléoptères d'Europe (tillsammans med Boisduval och Aubé, 1829–36). Dejean invaldes som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm 1834.

Källor

Franska entomologer
Franska generaler 
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1780
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Personer från Amiens
Storkorset av Hederslegionen
Björn Dahlbäck

Björn Dahlbäck, född 1949, är en svensk läkare. Han disputerade 1981 vid Lunds universitet och är professor i blodkoagulationsforskning vid Skånes Universitetssjukhus i Malmö samt sedan 1995 ledamot av Vetenskapsakademien.

Utmärkelser
  H.M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (2019) för förtjänstfulla insatser inom medicinsk forskning.

Källor

Tryckt litteratur 
Kungl. vetenskapsakademien, Matrikel 1998/1999, ISSN 0302-6558, sid. 51.

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska professorer i transfusionsmedicin
Alumner från Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1949
Levande personer
Lennart Bengtsson (meteorolog)

Olof Lennart Bengtsson, född 5 juli 1935 i Trollhättans församling i Älvsborgs län, är en svensk professor i dynamisk meteorologi.

Biografi
Bengtsson blev filosofie kandidat vid Uppsala universitet 1957, filosofie magister i Uppsala 1959 och filosofie licentiat vid Stockholms universitet 1964. var tidigare verksam vid European Centre for Medium-Range Weather Forecasts (ECMWF) i Reading, från 1976 till 1981 som biträdande chef och forskningschef, och från 1982 till 1990 som chef. Han är professor i dynamisk meteorologi vid Max-Planck-Institut für Meteorologie i Hamburg, och var föreståndare för institutet 1991–2000. Sedan 2000 är han professor vid University of Reading.

Hans forskningsområde innefattar bland annat atmosfärmodellering.

Bengtsson invaldes 1993 som ledamot av svenska Vetenskapsakademien. År 2007 tilldelades han Rossbypriset och 2009 promoverades han till hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Han utkom 2019 med boken Vad händer med klimatet?, som nominerades till Stora fackbokspriset.

Bibliografi
 2019 – 
 2022 –

Källor

Externa länkar 

Män
Födda 1935
Levande personer
Personer från Trollhättan
Svenska professorer i meteorologi
Alumner från Uppsala universitet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Georg Gustafsson (fysiker)

Nils Allan Georg Gustafsson, född 21 juni 1932 i Granbäck, är en svensk rymdfysiker. Han disputerade 1970 vid Umeå universitet och är professor emeritus i rymdfysik vid Institutet för rymdfysik. Han invaldes 1993 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor 
Kungl. vetenskapsakademien, Matrikel 1998/1999, ISSN 0302-6558, sid. 63.

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska professorer i rymdfysik
Alumner från Umeå universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1932
Levande personer
Jan-Eric Gustafsson

Jan-Eric Gustafsson, född 1949, är en svensk pedagog. Han disputerade 1976 vid Göteborgs universitet där han senare blivit professor i pedagogik. Han invaldes 1993 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor 
Kungl. vetenskapsakademien, Matrikel 1998/1999, ISSN 0302-6558, sid. 63.

Noter

Externa länkar 

Svenska professorer i pedagogik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1949
Levande personer
Alumner från Göteborgs universitet
Magdalena Asktappare

Magdalena Asktappare, död 1546, var en dömd svensk mördare. 

Magdalena var en borgare i Stockholm, gift med Jörgen Asktappare. Hon ställdes inför rätta anklagad för att ha mördat sin man år 1546. Hon ska ha försökt övertala Jacob Trappow från Tyskland att mörda maken under en lång tid, men han hade inte gått med på det. Hon drack sedan maken berusad och dödade honom sedan i sängen med en yxa. Trappow och dennes tjänare, en gammal man, hjälpte henne sedan att stycka liket och placera det i en tunna och välta den i sjön för att undgå upptäckt. Magdalena och hennes medanklagade dömdes skyldiga. Trappow och den äldre mannen blev avrättade genom stegling. Magdalena anses ha blivit avrättad genom att antingen brännas på bål eller begravas levande, men det är inte känt vilken av dessa metoder som slutligen användes vid hennes avrättning:

Källor 

 

Avlidna 1546
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1500-talet
Svenska mördare
Kvinnor
Födda okänt år
Petter Olson

John Petter Olson, född 14 februari 1991, är en svensk mångkampare som tävlar för Hässelby SK (Malmö AI till och med säsongen 2012).

Karriär 

Vid Junior-EM i friidrott i Novi Sad, Serbien 2009 blev Olson silvermedaljör i tiokampen med 7 734 poäng och slog det gamla svenska juniorrekordet med 130 poäng.

Olson vann år 2009 mångkamps-SM både inomhus (sjukamp) och utomhus (tiokamp).

Han vann också mångkamps-SM inomhus 2011, utomhus 2011, inomhus 2013, utomhus 2013, inomhus 2014 samt inomhus 2015. 

Olson förbättrade 2010 det svenska juniorrekordet i tiokamp till 7 763 poäng. Han deltog 2011 vid U23-EM i Ostrava, Tjeckien och kom där på en åttonde plats med säsongsbästa 7 724 poäng. År 2012 placerade han sig på en 10:e plats i tiokampen under EM i Helsingfors.

Vid Inomhus-EM 2013 i Göteborg kom han på en trettonde plats i sjukamp med 4 933 poäng. Han tävlade även vid U23-EM 2013 i Tammerfors men avslutade inte tiokampstävlingen.

2015 deltog Olson vid inomhus-EM i Prag och kom där på en åttondeplats i sjukamp med 5 869 poäng.

Vid inomhus-VM i Portland 2016 deltog Olson i sjukampen som gick 18-19 mars och slutade på en tionde plats med 5 697 poäng.
 
Olson tränas av Hässelbys före detta tiokampare och numera mångkampstränare Conny Silfver

Olson har även två SM-guld på distansen 400 meter häck från 2012 och 2014.

Han utsågs 2015 till Stor grabb nummer 539 i friidrott.

Personliga rekord 

Utomhus 
100 meter – 10,70 (Ribeira Brava, Portugal 5 juli 2014)
200 meter – 21,79 (Sollentuna 27 juni 2013)
400 meter – 48,36 (Ostrava, Tjeckien 14 juli 2011)
1 500 meter – 4:20,14 (Huddinge kommun 5 september 2010)
1 500 meter – 4:26,29 (Ostrava, Tjeckien 15 juli 2011)
110 meter häck – 14,38 (Halmstad 6 juli 2013)
110 meter häck – 14,34 (medvind 2,1 m/s) (Karlstad 16 juli 2014)
400 meter häck – 51,27 (Göteborg 2 september 2012)
Höjdhopp – 2,00 (Götzis, Österrike 29 maj 2010)
Stavhopp – 5,05 (Helsingfors, Finland 30 augusti 2008)
Längdhopp – 7,19 (Ribeira Brava, Portugal 5 juli 2014)
Kulstötning – 13,98 (Arona, Spanien 4 juni 2016)
Diskus – 42,94 (Manhattan, USA 12 maj 2012)
Spjut – 57,13 (Austin, USA 29 mars 2012)
Tiokamp – 7 857 (Austin, USA 29 mars 2012)

Inomhus 
60 meter – 6,98 (Göteborg 2 mars 2013)
200 meter – 22,20 (Malmö 24 januari 2010)
400 meter – 48,95 (New York, USA 3 februari 2012)
1 000 meter – 2:39,97 (Nampa, USA 10 mars 2012)
60 meter häck – 8,06 (Norrköping 8 februari 2015)
Höjdhopp – 2,03 (Västerås 14 mars 2009)
Stavhopp – 5,14 (Västerås, 15 mars 2009 2012)
Längdhopp – 7,16 (Malmö 24 februari 2008)
Kulstötning – 14,19 (Växjö 8 februari 2014)
Sjukamp – 5 904 (Växjö 9 februari 2014)

Referenser

Källor

Fotnoter

Svenska stafettlöpare
Svenska stavhoppare
Svenska mästare i häcklöpning
Män
Födda 1991
Levande personer
Svenska mästare i tiokamp
Svenska mästare i sjukamp
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Friidrottare i Malmö AI
Friidrottare i Hässelby SK
Blåst klaff

Blåsta klaffar är en typ av klaffar som används för att ge flygplansvingar mer lyftkraft. Högre lyftkraft innebär att planet kan flyga långsammare utan att överstegra, vilket i sin tur minskar start- och landningssträckan. Traditionella blåsta klaffar används sällan idag, då de är underhållskrävande.

Bakgrund

Under 1950- och 1960-talen utvecklades en ny generation jaktplan anpassade för hög hastighet. För att nå de höga hastigheter som krävdes ökades vingbelastningen, i vissa fall upp till fyra gånger de värden som räknats som "höga" under andra världskriget. Effekten hos traditionella klaffar minskade kraftigt vid de här vingbelastningarna, då luftströmmen över vingen inte ville "följa med" vingprofilen om klaffens vinkel var för brant i förhållande till planets hastighet. När hastigheten på gränsskiktet närmar sig noll uppstår en turbulens som inte bidrar med lyft. Problemet kan lösas med avancerade flerstegsklaffar, men det är en avancerad och tung lösning som inte ansågs lämplig för dåtidens stridsflygplan.

Funktionsprincip

Blåsta klaffar löser problemet genom att leda en del av den komprimerade tryckluften från planets jetmotor genom rörledningar i vingarna. Tryckluften leds sedan så att när klaffarna befinner sig i en viss vinkel släpps luften ut. På så sätt ökar gränsskiktets hastighet, vilket förhindrar att gränsskiktet separerar och bildar turbulens.

Experimentplanet Hunting H.126 som flög första gången i mars 1963 var en av de första framgångsrika användarna av blåsta klaffar. Planet lättade från marken vid endast 52 km/h, en hastighet som få flygplan kan mäta sig med än idag. Det första serietillverkade flygplanet som använde blåsta klaffar var Lockheed F-104 Starfighter, ett plan ökänt för sin höga vingbelastning. Ett flertal flygplan som användes från hangarfartyg utrustades också med blåsta klaffar, då en kort start- och landningssträcka är ett absolut krav vid operationer till sjöss. Bland dessa kan exempelvis brittiska Blackburn Buccaneer och amerikanska A-5 Vigilante märkas.

Problem

Blåsta klaffar utnyttjar ett stort antal interna rörledningar, vilka gör att systemet är mycket underhållskrävande. Med början från 1970-talet visade erfarenheter från bland annat Vietnamkriget att manöverbarhet också var en viktig faktor vid designen av jaktplan. Detta, tillsammans med nya och mer effektiva vingprofiler och flygkroppsmodeller, ledde till en omprioritering vid designen av nästa generation av stridsflygplan, vilket minskade vingbelastningen.

Idag används traditionella blåsta klaffar nästan inte alls. Ett antal enklare system som använder motorernas avgaser för att öka klaffarnas lyftkraft finns, bland annat använder Airbus A380 ett system inspirerat av blåsta klaffar som inte inbegriper rörledningar i vingarna. Antonov An-72 använder motorer monterade ovanpå vingarna och Coandaeffekten för att öka lyftkraften.

Referenser

Flygteknik
Strömslundstornet

Strömslundstornet är ett torn för radio- och TV-antenner i Trollhättan. Tornet står i stadsdelen Strömslund i Trollhättan. Den är av självbärande konstruktion och uppfördes 1966  kompletterat med antenner för FM 1-3 och TV1. 1969 tillkom TV2 och 1992 TV4.

Strömslundtornet är syskonstation med stationen i Helsingborg (Olympia). 

Tornet är sedan höjningen av TV2-antennen 1999 135 m hög och står 90 m över havet. Stationen matas från Herrestadmasten.

Teknisk data
Sju MUX:ar för digital-TV finns och sex FM-sändare.

FM-radio

Referenser

Byggnader och anläggningar i Trollhättan
TV-torn i Sverige
Beach House (musikalbum)

Beach House är debutalbumet från det amerikanska dream pop-bandet Beach House. De enda musikerna som medverkar på skivan är Victoria LeGrand (sång, piano, synth) och Alex Scally (gitarr, bas, trummor). 

Albumet släpptes i oktober 2006 och fick överlag god kritik i amerikansk och internationell press. Ursprungligen fanns albumet tillgängligt på vinyl (begränsat till 500 exemplar). Andra format är CD och digital nedladdning (mp3).

Låtlista

Musikalbum 2006
Amerikanska debutalbum 
Album av Beach House
Valentin Ivanov

Valentin Ivanov kan syfta på flera personer:

Valentin Kozmitj Ivanov (född 1934), sovjetisk fotbollsspelare
Valentin Valentinovitj Ivanov (född 1961), rysk fotbollsdomare och den förres son
Gaetano Savi

Gaetano Savi, född 13 juni 1769 i Florens, död 28 april 1844 i Pisa, var en italiensk botaniker.

Savi var professor i Pisa och föreståndare för därvarande botaniska trädgård. Han författade ett stort antal skrifter, mest av floristiskt innehåll. Han var från 1816 korresponderande ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm.

Bibliografi (i urval)
Flora Pisana (1, 2, 1798)
Trattato degli alberi della Toscana (1801; ny upplaga 1811)
Botanicon etruscum (1-4, 1808-25)
Flora italiana (1-3, 1818-24)

Källor
 

Italienska professorer i botanik
Alumner från universitetet i Pisa
Personer verksamma vid universitetet i Pisa
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Botaniker under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Florens
Födda 1769
Avlidna 1844
Män
Ugglan
Savi

Savi kan syfta på:
Savi, Benin
Gaetano Savi (1779–1844), en italiensk botaniker
 Savi Järv – en sjö i Estland

Se även
 Savi (auktor)
Glee

Glee kan syfta på:

 Glee (musik) – en engelsk kompositionsart
 Glee (TV-serie) – en amerikansk TV-serie
 Glee (Bran Van 3000-album) – ett musikalbum av Bran Van 3000
 Glee Glacier – en glaciär i Östantarktis
Högby IF

Högby IF är en idrottsklubb belägen i Löttorp på norra Öland, bildad 1935.

Klubben har haft stora framgångar, främst på friidrottssidan, genom åren. Mest kända är löparprofilerna David, Ida och Johanna Nilsson som har segrar i såväl Terräng-SM som på bana på sina meritlistor. Mest meriterad är storasyster Ida med ett flertal SM-guld på 5 000 meter, 3000 meter hinder och terränglöpning, samt vinster i Finnkampen som största framgångar.

På veteransidan är klubben ofta framgångsrik när det kommer till svenska mästerskap. Bland andra kan nämnas Carl-Gustaf Nilsson, Sten Medelius och Georg Johansson som några av de som tagit hem medaljer till Öland.

Externa länkar
Högby IF:s hemsida

Friidrottsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1935
Hjalmar von Bonsdorff

Hjalmar von Bonsdorff, född 26 november 1869 i Helsingfors, död 5 april 1945 i Stockholm, var en finländsk ämbetsman, kusin till Carl von Bonsdorff.

von Bonsdorff blev Ålands förste landshövding då Ålands län skapades 1918. Han blev snabbt illa omtyckt av ålänningarna då han bland annat försökte diktera vad som skulle skrivas i tidningarna. Han ersattes redan samma år av William Isaksson.

Från och med 1925 var von Bonsdorff ägare av Söderkulla gård. Den finlandssvenska nazistorganisationen Samfundet Folkgemenskap konstituerades på gården hösten 1940 och von Bonsdorff valdes till organisationens ordförande.

Referenser 

Ålands landshövdingar
Finlandssvenska ämbetsmän
Finländska ämbetsmän under 1900-talet
Ämbetsmän från Helsingfors
Hjalmar
Födda 1869
Avlidna 1945
Män
Nazister
Long Beach Grand Prix 1990

Long Beach Grand Prix 1990 var ett race som var den andra deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1990. Racet kördes den 22 april på Long Beach gator. Al Unser Jr. tog sin första seger för säsongen, vilket förde upp honom i mästerskapsledning. Emerson Fittipaldi blev tvåa, följd av Danny Sullivan.

Slutresultat

1990 i USA
Long Beach
1990
Mia Berner

Mia Anne Marie Berner, även Berner Öste och Berner Saarikoski, född 13 juni 1923 i Stavanger i Norge, död 9 december 2009 i Norge, var en norsk-svensk sociolog och författare.

Mia Berner var dotter till direktören Joachim Berner och Maria Magdalena (Maggi), ogift Rönning Hartvigsen. Hon började 1942 studera logik vid universitetet i Oslo.. Under sin studietid i Oslo rekryterades Berner som kurir i den så kallade Næssgruppen, en motståndsgrupp ledd av professor Arne Næss. 1943 blev Berner tvungen att fly till Sverige.

Genomslaget som författare kom först när Mia Berner var i sextioårsåldern med boken PS : anteckningar från ett sorgeår där hon skildrar det åttaåriga äktenskapet med Pentti Saarikoski. Mia Berner gjorde sig känd bland annat för sitt erotiska men samtidigt intellektuella språk.

Berner var även sociolog på Göteborgs universitet i 25 år. Efter sin pension drev hon fiske och en lantgård på Tjörn. 

I filmen Porträtt av en död – resan till Pentti Saarikoski av Ulf von Strauss har Mia Berner en framträdande roll.

Mia Berner var 1948–1963 gift med journalisten Sven Öste (1925–1996) och 1975 med författaren Pentti Saarikoski (1937–1983).

Källor

Svenska författare
Norska författare
Svenska sociologer
Norska sociologer
Födda 1923
Avlidna 2009
Kvinnor
Personer från Stavanger
Charles Dutoit

Charles Dutoit, född den , är en schweizisk dirigent. 

Dutoit har belönats med mer än 40 internationella utmärkelser, däribland två Grammy.

Referenser

Noter 

Schweiziska dirigenter
Födda 1936
Män
Levande personer
ATP World Tour Champion

ATP World Tour Champion är en utmärkelse på den tennisspelare som vid årets slut är rankad som världsetta på ATP-rankingen. Svenska spelare som Björn Borg, Mats Wilander, och Stefan Edberg har innehaft denna utmärkelse.

Tidigare innehavare av utmärkelsen "ATP World Tour Champion" 
1973  Ilie Năstase (1)
1974  Jimmy Connors (1)
1975  Jimmy Connors (2)
1976  Jimmy Connors (3)
1977  Jimmy Connors (4)
1978  Jimmy Connors (5)
1979  Björn Borg (1)
1980  Björn Borg (2)
1981  John McEnroe (1)
1982  John McEnroe (2)
1983  John McEnroe (3)
1984  John McEnroe (4)
1985  Ivan Lendl (1)
1986  Ivan Lendl (2)
1987  Ivan Lendl (3)
1988  Mats Wilander (1)
1989  Ivan Lendl (4)
1990  Stefan Edberg (1)
1991  Stefan Edberg (2)
1992  Jim Courier (1)
1993  Pete Sampras (1)
1994  Pete Sampras (2)
1995  Pete Sampras (3)
1996  Pete Sampras (4)
1997  Pete Sampras (5)
1998  Pete Sampras (6)
1999  Andre Agassi (1)
2000  Gustavo Kuerten (1)
2001  Lleyton Hewitt (1)
2002  Lleyton Hewitt (2)
2003  Andy Roddick (1)
2004  Roger Federer (1)
2005  Roger Federer (2)
2006  Roger Federer (3)
2007  Roger Federer (4)
2008  Rafael Nadal (1)
2009  Roger Federer (5)
2010  Rafael Nadal (2) [1]

Siffran inom parentes anger vilken gång i ordningen spelaren fick utmärkelsen.

Tendensen är att flera spelare försvarat utmärkelsen, detta mycket beroende på att man ju inleder nästa säsong som världsetta och därmed har ett försprång. Amerikanen Pete Sampras innehade denna utmärkelse från 1993 till 1998 vilket inte bara är rekord i antal raka utan också rekord totalt (6 stycken).

[1] Rafael Nadal leder redan nu rankingen så överlägset att titeln år 2010 redan är bärgad.

ATP-touren
Sportpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1973
Malin Dalbjer

Malin Dalbjer, född 7 oktober 1984, är en svensk innebandyspelare, forward. Spelar sedan 2005 med IBF Falun, spelade tidigare med Högdalens AIS. Dalbjer spelar också i landslaget och var med och vann VM-guld vid innebandy-VM 2009.

Externa länkar
 Profil på innebandy.se

Kvinnor
Svenska innebandyspelare
Levande personer
Födda 1984
Hanna Pettersson

Hanna Pettersson, född 29 maj 1983 i Alunda, är en svensk innebandyspelare (målvakt). Säsongen 2007 blev hon svensk mästare med Västeråslaget Rönnby IBK. Hanna var med i det svenska landslag som vann VM-guld vid innebandy-VM 2009 som spelades i Västerås. 2010 blev Hanna åter svensk mästare med Rönnby IBK. I december 2011 blev Hanna åter världsmästare vid innebandy-VM 2011 som då spelades i Schweiz.

Hanna har blivit framröstad som årets målvakt säsongerna 2008/2009, 2009/2010 och 2010/2011. Priserna som Årets bästa innebandyspelare utses av elitserietränarna tillsammans med tidningen Innebandymagazinet.

Säsongen 2010/2011 fick Hanna även ta emot priset som Årets spelare från Svenska innebandyförbundet.

Klubbar i karriären
 Alunda IBF
 Alunda IBK
 IF Vesta
 Rönnby IBK

Referenser

Noter

Externa länkar
 Profil på innebandy.se

Kvinnor
Svenska innebandyspelare
Levande personer
Födda 1983
Spelare i Rönnby IBK
Personer från Östhammars kommun
Richard Reynolds

Richard Reynolds var en engelsk munk i Birgittinorden som led martyrdöden 1535. Han saligförklarades av påven Leo XIII 1886 och kanoniserades av Paul VI den 25 oktober 1970 som en av Englands och Wales fyrtio martyrer. De har gemensam minnesdag den 25 oktober. Han hedras som Birgittasystrarnas viktigaste martyr.

Biografi 
Richard Reynolds föddes cirka 1492 i Devonshire i England och studerade vid Christ's College i Cambridge och tog en doktorsgrad i teologi. Han anslöt sig till birgittinklostret Syon House 1515. 

Han var teologisk rådgivare till Thomas More och John Fisher, särskilt i samband med Henrik VIII:s föreslagna skilsmässa med Katarina av Aragonien. Richard Reynolds stod på påvens, och eventuellt drottningens, sida och var motståndare till en eventuell skilsmässa.

År 1535 arresterades Richard Reynolds eftersom han vägrade erkänna suprematiakten, den lag som förklarade Henrik VIII "det enda högsta överhuvudet på jorden över kyrkan i England", och spärrades in på Towern.

Han dömdes till döden genom "hängning, uppsprättning och styckning", hanged, drawn and quartered. Straffet utfördes den 4 maj 1534 i Tyburn.

Externa länkar 
 Norsk katolsk webbplats om helgon

Engelska helgon
Män
Avlidna 1535
Engelska munkar
Födda 1492
Katolska martyrer
Englands och Wales fyrtio martyrer
Kejsartamarin

Kejsartamarin (Saguinus imperator) är en art i släktet tamariner som tillhör familjen kloapor. De första europeiska zoologerna som beskrev arten tyckte att den påminner om den tyska kejsaren Vilhelm II och på så sätt fick djuret sitt namn. Epitet imperator i det vetenskapliga namnet var från början tänkt som skämt men senare blev det allmänt godkänt.

Kännetecken 

Djurets päls har huvudsakligen en mörkgrå färg med gulbruna skuggor på rygg. Händer och fötter är svarta, svansen har en rödbrun färg. Även huvudet är svart. Påfallande är apans långa vita skägg. Liksom andra kloapor har den klor istället för naglar vid tårna (undantaget stortån). Dessa primater når en kroppslängd mellan 23 och 26 centimeter och därtill kommer en 35 till 41 centimeter lång svans. Vikten ligger vanligen mellan 450 och 500 gram.

Utbredning och habitat 

Djuret lever i sydvästra delen av Amazonområdet i Sydamerika. Utbredningsområdet sträcker sig över västra Brasilien (delstater Acre och Amazonas), östra Peru samt Bolivias allra nordligaste delar. Habitatet utgörs av regnskog. De vistas företrädesvis i regioner med tät undervegetation.

Levnadssätt 

Kejsartamarin är aktiv på dagen och vistas nästan hela livet i träd. Den rör sig snabb på fyra extremiteter och har bra förmåga att hoppa. Den vistas företrädesvis i trädkronorna, 10 meter över marken eller längre upp.

Dessa primater lever i grupper av två till åtta individer. Flocken består av en eller flera vuxna honor, en eller flera vuxna hannar och deras ungdjur. Varje grupp har ett revir som är cirka 30 hektar stor. Flockmedlemmarna visar ett utpräglad socialt beteende, bland annat genom att vårda varandras päls. Ofta förekommer blandade grupper med andra tamariner, till exempel Saguinus fuscicollis. De har olika läten för kommunikationen, bland annat för att uppmärksamma artfränder om fiender.

Föda 

Liksom andra tamariner är kejsartamarinen allätare som främst äter frukter, insekter och trädens vätskor. Dessutom ingår fågelägg och mindre ryggradsdjur (ödlor och grodor) i födan. På grund av artens lätta vikt kommer den fram till byten som sitter på små kvistar.

Fortplantning 

I varje grupp är det bara den dominanta honan som föder ungar. Denna hona kan para sig med alla hannar i flocken. Efter dräktigheten som varar i 140 till 145 dagar föds främst två ungar, sällan ett eller tre. Alla hannar och även de andra honorna hjälper vid ungarnas uppfostring. Ungefär efter tre månader slutar honan att ge di och cirka vid slutet av andra levnadsåret är ungarna könsmogna. Medellivslängden ligger vid 15 år.

Hot 

Kejsartamarinens naturliga fiender utgörs av mindre kattdjur, rovfåglar och ormar. Det största hotet är däremot skövlingen av regnskogen. I flera djurparker finns avelsprogram för artens skydd.

Populationen minskar men IUCN listar arten fortfarande som livskraftig (least concern).

Referenser

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Springer-Verlag, 2003, 
 Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder (utgivare): Mammal Species of the World. 3 upplaga. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, .

Noter

Externa länkar 

Kloapor
Däggdjur i neotropiska regionen