kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lena Hellman

Brita Lena Hellman, född 21 april 1946 i Bromma, död 26 oktober 1996 i Engelbrekts församling i Stockholm, var en svensk filmfotograf, regissör och dokumentärfilmare.

Hellman var Sveriges Televisions första kvinnliga filmfotograf. Efter att ha arbetat heltid många år på SVT övergick hon i början av 1980-talet till en deltidstjänst och gjorde som frilans flera uppmärksammade dokumentärer. Hennes mest kända film, Lumpen, hade biopremiär 1986. 

Hellman avled 1996 och en minnesfond som tillkom efter hennes död utdelar årligen ett stipendium till en dokumentärfilmare. Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Filmografi

Regi
1982 Dom flesta går hit för killarnas skull 
1982 Laget
1985 Olle Ohlsson silvermålarn

1988 Epoxy, kärlek & rock 
1993 Killjakten
1994 Ingen har berättat

Foto (urval)
1985 Heta linjen, regi Solveig Nordlund
1986 Anne-Marie alkoholist?, regi Birgitta Öhman
1988 Vem har sagt att allt ska vara lätt...? , regi Antonia Carnerud

Källor

Fotnoter

Webbkällor 
 Lena Hellmans Minnesfond
 
 Hellman, Brita Lena på SvenskaGravar.se

Svenska dokumentärfilmare
Svenska filmfotografer
Svenska regissörer under 1900-talet
Svenska fotografer under 1900-talet
Personer inom Sveriges Television
Fotografer från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Brommabor
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1946
Avlidna 1996
Kvinnor
Slaget vid Fleurus (1794)

Slaget om Fleurus 1794 () stod den 26 juni 1794 vid Fleurus mellan de franska trupperna under Jean-Baptiste Jourdan och en koalition av Hannover, britter, nederländare och habsburgare under Fredrik Josias av Sachsen-Coburg-Saalfeld och var ett av de avgörande slagen under de franska revolutionskrigen. Båda sidorna hade i området ca 80 000 man, men fransmännen hade större möjlighet att effektivt koncentrera styrkorna för att besegra koalitionen.

Fransmännen använde sig av spaningsballongen l'Entreprenant, vilket var första gången i historien som en luftfarkost hade avgörande betydelse för utgången av ett fältslag.

Musik 
Den i Paris verksamme tyske kompositören Franz Metzger skrev ett musikstycke, Bataille de Fleurus, i vilket Marseljäsen citerades. Stycket spelade en avgörande roll i den så kallade musikprocessen i Uppsala år 1800.

Referenser

Fleurus
Fleurus
Fleurus
Fleurus
Fleurus
Krigsåret 1794
Lista över Göteborgs högsta byggnader

Det här är en lista över Göteborgs högsta byggnader. Se även Lista över Sveriges högsta byggnader.

Göteborgs högsta byggnader

Pågående projekt 

Status benämns som Under konstruktion (UK), Laga kraft, Samråd eller Startplan etc. Årtalet efter Startplan anger vilket år detaljplanearbetet var tänkt att påbörjas när planbesked gavs.

Övriga byggnadsverk och konstruktioner i urval

Rivna byggnader

Gasklockan, som byggdes 1933, var Göteborgs högsta byggnad fram till 1989, då Läppstiftet byggdes. Gasklockan var 86 meter hög och revs 2017. Den var vid den tidpunkten Göteborgs tredje högsta byggnad.. Den var placerad norr om Falutorget mellan Mårten Krakowgatan och Gullbergskaj.

Åkattraktionerna Uppskjutet och Höjdskräcken på Liseberg som invigdes 1996 respektive 2000  var cirka 60 meter höga och revs 2015.

Bilder

Regler för listorna 
Listan är avsedd för byggnader över 50m inom Göteborgs tätort.

Byggnaderna är sorterade efter arkitektonisk höjd. I den ingår t.ex. kors på kyrkor och räcken på fasader men exkluderar teknisk utrustning såsom antenner, åskledare, ventilationsutrustning m.m.. Den arkitektoniska höjden avser avståndet från markplan till toppen på byggnaden.

Byggnader sätts in i rätt lista baserat på hur långt projektet är kommet. De förs in i listan "Göteborgs högsta byggnader" efter färdigställandet.

Listan tar inte med konstruktioner som radiomaster, pyloner, kommunikationstorn, flygledningstorn, transportbyggnader och åkattraktioner.

Referenser

Noter

Webbkällor 
vasakronan.se
Skyscragerpage, Gothenburg Uppgifterna om höjd, byggnadsår och antal våningar kommer från Skyscraperpage.

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Listor över byggnader efter höjd
Listor över byggnader i Sverige
Alexios IV Angelos

Alexios IV Angelos, död 1204, var en bysantinsk kejsare 1203-04, son till Isak Angelos.

Vid farbrodern Alexios III Angelos uppror mot fadern flydde Alexios IV till västerlandet, där han anropade bland annat sin svåger kejsar Filip av Schwaben om hjälp. Denne förmådde tillsammans med dogen av Venedig Enrico Dandolo de i Dalmatien församlade korsriddarna att åta sig Alexios IV:s sak. Det fjärde korståget riktades mot Konstantinopel, staden intogs, och jämte fadern utropades Alexios IV till kejsare. Snart kom dock korsfararna i tvist med Alexios IV, som började en ny belägring av staden, under vilken Alexios omkom.

Referenser
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Bysantinska kejsare
Födda okänt år
Avlidna 1204
Män
Nina Hedenius

Nina Hedenius, född  16 september 1942 i Solna, är en svensk dokumentärfilmare och filmfotograf. 

Hedenius är känd för sina poetiska, dröjande och inkännande filmer om livet på svenska landsbygden. Hon påbörjade sin utbildning 1962 som en av de första eleverna vid Christer Strömholms fotoskola i Stockholm, men slutade efter ett år sedan hon blivit erbjuden att göra en film för SVT.  Sedan dess arbetar hon som frilans, och kallar sig själv auteurfilmare, en filmare som gör allt själv. 

1996 gjorde Hedenius dokumentärfilmen Gubben i stugan som är en av SVT:s mest efterfrågade dokumentärfilmer.  I filmen följer hon under ett år Ragnar som bor ensam i ett torp i Dalarnas finnskogar. Filmen tilldelades Ikarospriset.

Filmografi
1970 – Från en gård
1972 – Människor på landet
1973 – Rundö
1984 – Nära jorden, nära skogen
1986 – Olika världar
1988 – Likt vinden far min längtan
1992 – Det speglar i mitt öga
1996 – Gubben i stugan
2000 – Christian - vårterminen 1999
2003 – Konsten att städa
2008 – Naturens gång
2020 –  Sång till Bergslagen

Utmärkelser
2005 – Parling-priset 
2010 – Årets Filmbana 
2021 – Dan Andersson-priset

Källor

Noter

Externa länkar

Nina Hedenius på Svensk mediedatabas 
Nina Hedenius på SVT-play

Svenska dokumentärfilmare
Svenska filmfotografer
Kvinnor
Födda 1942
Levande personer
Personer från Solna
Överraskande arv

Överraskande arv, tysk-österrikisk film från 1998 skriven och regisserad av Stefan Ruzowitzky.

Handling
En bonde hittas mördad på Österrikes landsbygd i början av 1930-talet och en äldre kvinna fängslas för mordet. Bondens bröder ärver gården och får arbeta hårt för att tjäna ihop till skatterna, men lyckas till slut. Gårdens förman och ägaren till granngården sätter eld på brödernas lada, vilket leder till våldsamheter och mord.

Om filmen
Filmen är inspelad i Altenhof, Bad Zell och Kollerschlag i Oberösterreich, Österrike. Den hade världspremiär i Österrike den 19 juni 1998 och svensk premiär den 16 juli 1999 på Filmstaden 4 i Göteborg och Saga 2 i Stockholm. Den svenska åldersgränsen är 15 år.

Rollista
Simon Schwarz - Lukas Lichtmeß 
Sophie Rois - Emmy 
Lars Rudolph - Severin 
Tilo Prückner - förman 
Ulrich Wildgruber - Danninger 
Julia Gschnitzer - gamla Nane 
Susanne Silverio - Lisbeth 
Kirstin Schwab - Lissi 
Werner Prinz - poliskonstapel Ganders 
Dietmar Nigsch - Sepp 
Elisabeth Orth - Rosalind 
Christoph Gusenbauer - stallpojke
Gertraud Mayböck - Gertrud 
Norbert Perchtold - Danningers brorson
Michael Popp Kreiner - elefanthållare
Johann Naderer - präst
Eddie Fischnaller - Florian

Musik i filmen
La donna è mobile ur Rigoletto, komponerad av Giuseppe Verdi, framförd av Enrico Caruso

Utmärkelser
1998 - Flanderns internationella filmfestival - Grand Prix, Stefan Ruzowitzky 
1998 - Fort Lauderdales internationella filmfestival - juryns pris, bästa utländska film, Stefan Ruzowitzky 
1998 - Max Ophülsfestivalen - bästa unga skådespelare, Simon Schwarz 
1998 - Max Ophülsfestivalen - Saarlands ministerpresidents pris, Stefan Ruzowitzky
1998 - Rotterdams internationella filmfestival - Tigerpriset, Stefan Ruzowitzky 
1998 - Valladolids internationella filmfestival - FIPRESCI-priset, specialomnämnande, Stefan Ruzowitzky 
1998 - Valladolids internationella filmfestival - Silverspiken, Stefan Ruzowitzky 
2001 - Erich Neuberg-priset, Stefan Ruzowitzky

Källor
 

Tyska dramafilmer
Tyska mysteriefilmer
Österrikiska dramafilmer
Österrikiska mysteriefilmer
Filmer 1998
Alexios V Dukas

Alexios V Dukas, född 1140, död i december 1205 i Konstantinopel, var en bysantinsk kejsare. Han var kejsare mellan 5 februari och 12 april 1204.

Alexios V Dukas tog makten i Konstantinopel under belägringen 1204, sedan han låtit avrätta Alexios IV Angelos och Isaac II Angelos. Genom en utmanande politik retade han ytterligare "frankerna" och flydde vid stadens fall till Alexios III Angelos i Trakien, som läkt blända honom. Den blinde Alexios hamnade därefter i korsriddarnas våld, som lät avrätta honom.

Referenser
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Bysantinska kejsare
Födda 1100-talet
Avlidna 1200-talet
Män
Paul Alexis

[[Fil:Paul Cézanne - Paul Alexis Lê um Manuscrito a Zola.jpg|thumb|right|263px|Paul Alexis läser för Zola, oljemålning av Paul Cézanne, (1869-70)]]
Paul Alexis, född 16 juni 1847 i Aix-en-Provence, Frankrike, och död 28 juli 1901 i Levallois-Perret, Frankrike, var en fransk författare.

Biografi
Alexis studerade vid College Bourbon där han först fick kännedom om Emile Zola, som var student själv. På föräldrarnas önskemål studerade han juridik vid universitetet i Aix, men längtade efter livet som författare, och slutligen lämnade han Aix-en-Provence för att flytta till Paris. Han kom till huvudstaden 1869 där han snabbt blev bekant med Zola och hans familj.

Alexis blev nära vän till Zola och trogen anhängare av dennes naturalistiska uppfattning. År 1875 var han en kort fid fängslad, oskyldigt misstänkt för att vara en communard, vilket i sig skulle kunna ha medfört livstids fängelse, men Zola kunde använda sitt inflytande för att få honom släppt. 

Han skrev noveller (La fin de Lucie Pellegrin (1880)), romaner (Madame Meuriot (1890), Vallobra (1901)), men även dramer, av lika Monsieur Betsy (1890, tillsammans med Oscar Méténier) är det mest betydande. Värdefull är också Alexis biografiska skiss Émile Zola, notes d'un ami'' (1882).

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Lund 1929.

Franska författare under 1800-talet
Födda 1847
Avlidna 1901
Män
Personer från Aix-en-Provence
Zambias provinser

Zambia är indelat i 10 provinser. Provinserna är i sin tur indelade i 103 distrikt.

Se även 
 ISO 3166-2:ZM

Referenser 

 
Zambias provinser
Administrativa indelningar av länder i Afrika
Johannes Merkel (1819–1861)

Paul Johannes Merkel, född 1 augusti 1819 i Nürnberg, död 19 december 1861 i Halle an der Saale, var en tysk rättshistoriker. Han var son till Paul Wolfgang Merkel och far till Johannes Merkel. 

Merkel verkade först som praktisk jurist, men efter att hans vetenskapliga intresse väckts genom studiet av Friedrich Carl von Savigny företog han 1845–47 en resa till Italien för att undersöka bibliotekens och arkivens skatter, särskilt vad gällde langobardisk rätt. År 1847 blev han juris doktor i Erlangen, 1850 privatdocent i Berlin, 1851 extra ordinarie professor i Königsberg, 1852 ordinarie professor i Halle an der Saale. 

Som inledning till sin utgåva av Lex Alamannorum (Monumenta Germaniæ historica. Leges, III, 1851) publicerade Merkel, nära förbunden med Georg Heinrich Pertz och Friedrich Bluhme, avhandlingen De republica Alamannorum (1849), i realiteten en schwabisk rätts- och författningshistoria; dessa arbeten supplerades med Lex Salica (1850, med företal av Jacob Grimm), Lex Angliorum et Werinorum h.e. Thuringorum (1851), Lex Saxonum (1853) samt Lex Baiuwariorum (Monumenta Germaniæ historica. Leges III, 1861). 

Merkel utförde en pionjärgärning genom sin banbrytande granskning av den langobardiska rätten, sin lärare Savigny tillägnade han Die Geschichte des Langobardenrechts. Eine Abhandlung. Als Beitrag zu Savigny's Geschichte des römischen Rechts in Mittelalter (1850); 1856 utgav han en kommenterad samling sicilianska rätskällor. 

Merkel skrev även artiklar i bland annat "Zeitschrift für Rechtsgeschichte", vilken han stiftade 1861 tillsammans med Adolf August Friedrich Rudorff, Karl Georg Bruns, Paul von Roth och Hugo Böhlau. Han författade även en rad småskrifter om religiösa och kyrkliga frågor, till exempel Das lutherisch-kirchliche Verein der k. preussischen Provinz Sachsen (1856) och Gregorius Heimburger und Lazarus Spengler (1856). Familjens konstföremål, bland annat en värdefull Dürersamling, skänkte han till den av honom inrättade Paul Wolfgang Merkels familjestiftelse i Nürnberg.

Källor

Externa länkar

Tyska rättshistoriker
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Födda 1819
Avlidna 1861
Män
Salmonsens
Georg Wästlund

Karl Georg Wästlund, född 11 januari 1905 i Karlstad, död 15 februari 1980 i Stocksund, Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och professor.

Wästlund tog studentexamen 1924 och utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan (KTH) 1928. Han blev teknologie doktor och docent i byggnadsstatik där 1934 och var professor i brobyggnad där 1941–70. Han var anställd vid AB Vattenbyggnbyrån 1928–29, 1:e assisent vid KTH:s byggnadsstatiska laboratorium 1929–36, konstruktionschef vid AB Skånska Cementgjuteriet i Malmö 1936–41 och föreståndare för Cement- och betonginstitutet i Stockholm 1946–72. 

Wästlund var ledamot av direktionen för Statens geotekniska institut 1944–71, ordförande i statens betongkommitté från 1956, Nordiska betongförbundets normkommitté från 1961, Svenska betongföreningen 1948–52, vice ordförande i Svenska Teknologföreningen 1951–54, teknisk rådgivare i Internationella föreningen för bro- och byggnadskonstruktion 1947–65, vice ordförande från 1965, ordförande i dess svenska nationalkommitté från 1962, styrelseledamot i Europeiska betongkommittén 1957–71, vice ordförande 1966–71, ordförande Liaison Committee of the International Organizations of Civil Engineering 1963–65 och Réunion Internationale des Laboratoires d'Essais et de Recherches sur les Matériaux et les Constructions (Rilem) 1969–70.

Wästlund innehade expertuppdrag i Colombia och Etiopien, var inspektor för studentkåren vid KTH 1954–60, hedersledamot 1961, blev inspektor för Värmland-Dals nation i Stockholm 1963 och hedersledamot i Värmlands nation i Uppsala 1968, Svenska betongföreningen 1968. Han blev teknologie hedersdoktor i Wien 1952, i München 1967, ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1945, hedersledamot av American Concrete Institute 1971 och Rilem 1971.

Bibliografi i urval
 Untersuchungen über die Festigkeit von Beton (doktorsavhandling 1934)
 Silotryck (1939)
 Buckling of webs in deep steel l-girders (1947)

Referenser

Noter 

Svenska professorer i brobyggnad
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1905
Avlidna 1980
Ingenjörer från Karlstad
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Stångehuvuds naturreservat

Stångehuvud är ett naturreservat i Lysekils socken och kommun i Bohuslän. Det ligger längst ut på Stångenäset och gränsar till tätorten Lysekil. 

Naturreservatet är känt för den röda bohusgraniten. Graniten bildades för cirka 920 miljoner år sedan och klippornas runda former uppkom när inlandsisen smälte. Under den senare hälften av 1800-talet var Stångehuvuds granit mycket eftersökt av stenbrytningsföretag och verksamheten pågick i närmare 50 års tid. 

1925 donerades marken till Kungliga vetenskapsakademien av Calla Curman. Stångehuvud klassades som naturreservat 1982.  

Längst ut på Stångehuvud fanns länge en fotogendriven fyr, som 1917 byttes ut mot en AGA-fyr. Den stängdes av 1940. Fyrhuset i trä finns kvar och ägs av Vikarvet. Fyren fick 2014 belysning tack vare Curmanska stiftelsen.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Stångehuvuds webbplats
Stångehuvud, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Naturreservat i Lysekils kommun
Naturskyddsområden bildade 1982
Adolf Merkel

Adolf Joseph Matthäus Merkel, född 11 januari 1836 i Mainz, död 30 mars 1896 i Strassburg, var en tysk jurist. 

Merkel blev professor 1868 i Graz, 1872 i Wien och 1874 i Strassburg. Han var en skarpsinnig tänkare, benägen att finna förmedlande ståndpunkter vid de allmänna rättsproblemens behandling. Som kriminalist var han anhängare av den klassiska skolans vedergällningsteori, dock med en strävan att frigöra denna från dess indeterministiska utgångspunkt.

Merkels främsta arbeten är Kriminalistische Abhandlungen (två band, 1867), Juristische Encyklopädie (1885; tredje upplagan 1904), en lärobok som även ofta användes i Sverige, Lehrbuch des deutschen Strafrechts (1889), Vergeltungsidee und Zweckgedanke im Strafrecht (i festskriften för Rudolf von Jhering, 1892). Han behandlade även avdelningen om förmögenhetsbrott i Franz von Holtzendorffs "Handbuch des deutschen Strafrechts". Postumt utgavs Hinterlassene Fragmente und gesammelte Abhandlungen (två band, 1898-99).

Källor
 

Straffrättsexperter
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid universitetet i Graz
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Mainz
Födda 1836
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Friedrich Merkel

Johann Friedrich Sigmund Merkel, född 5 april 1845 i Nürnberg, död 28 maj 1919 i Göttingen, var en tysk anatom. 

Merkel blev medicine doktor 1869, professor i anatomi i Rostock 1872, i Königsberg 1883 och i Göttingen 1885. Han författade, förutom en mängd i vetenskapliga tidskrifter utgivna avhandlingar, bland annat Ueber die Endigungen der sensiblen Nerven in der Haut der Wirbelthiere (1880) och Handbuch der topographischen Anatomie (1885 och senare). Från 1892 utgav han tillsammans med Robert Bonnet "Ergebnisse der Anatomie und Entwicklungsgeschichte", liksom "Anatomische Hefte".

Han upptäckte Merkelcellen.

Merkel blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1905.

Källor
 

Tyska anatomer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Födda 1845
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Personer från Nürnberg
Broken Bells

Broken Bells är ett amerikanskt indierockband grundat av James Mercer från The Shins och Brian Burton aka Danger Mouse, ena halvan av Gnarls Barkley. De båda musikerna träffades på Roskildefestivalen 2004. 2008 började de spela in debutalbumet, det självbetitlade Broken Bells. 2009 släpptes låten The High Road gratis för nedladdning på deras hemsida. Bandets debutalbum släpptes i mars 2010.

Medlemmar
James Mercer - sång, gitarr, bas, keyboard
Brian Burton (Danger Mouse) - keyboard, bas, trummor

Diskografi 
Album 
 Broken Bells (2010)
 After the Disco (2014)
 Into the Blue (2022)
EP 
 Meyrin Fields (2011)

Singlar 
 The High Road (2009)
 The Ghost Inside (2010)
 October (2010)
 Vaporize (2011)
 Holding On for Life (2013)
 After the Disco (2014)
 Perfect World (2014)
 Leave It Alone (2014)
 Control (2014)
 It's That Talk Again (2015)
 Shelter (2018)
 Good Luck (2019)
 We're Not In Orbit Yet... (2022)
 Saturdays (2022)
 Love On The Run (2022)

Externa länkar

 Officiell webbplats
 MySpace

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 2009
MTV Rocks

MTV Rocks är en brittisk musik-TV-kanal som funnits sedan oktober 1998, och främst visar musikvideor inom genren alternativ rock. Kanalen distribueras till UK och övriga Europa och däribland Sverige. MTV Rocks är fokuserad på musiken, till skillnad från MTV:s huvudkanaler, som sänder olika former av program. Eftersom man i Sverige sänder den brittiska versionen av MTV Rocks ser vi även reklam som inte är riktad till oss. MTV Rocks gick fram till den 1 mars 2010 under namnet MTV2, ett namn som kanalen fortfarande använder i USA.

På den europeiska marknaden finns, förutom olika versioner av MTV och VH1, även de brittiska kanalerna  MTV Rocks,  MTV Base, MTV Dance och  MTV Hits tillgängliga för europeiska operatörer, däribland svenska. Den svenska kabeloperatöreren Com hem hävdar dock att det inte finns något intresse för kanaler med musikvideor hos den konservativa svenska publiken varför sändningar av MTV Base, MTV Dance och MTV Hits aldrig skett.

Multinationella TV-kanaler
Musikkanaler i TV
MTV Networks
TV-kanaler och TV-stationer startade 1998
Armeniens provinser

Armenien är, utanför huvudstaden Jerevan, indelat i 10 provinser, marzer (), singular: marz (մարզ). Jerevan utgör en fristående kommun med 12 administrativa distrikt.

Provinserna är i sin tur indelade i kommuner, hamajnkner (համայնքներ), singular: hamajnk (համայնք). År 2022 hade landet totalt 79 kommuner, inklusive Jerevan.

Se även 
 ISO 3166-2:AM, ISO 3166-2.

Referenser

Externa länkar 

 Statistical Committee of the Republic of Armenia
 Statoids

 
Administrativa indelningar av länder i Asien
REC 2

REC 2 är en spansk skräckfilm regisserad av Jaume Balagueró  och Paco Plaza. Filmen är en uppföljare för skräckfilmen REC från 2007.

Handling 
Handlingen tas direkt upp efter den första filmen. En läkare och ett SWAT-team utrustat med videokameror skickas till den spärrade lägenheten för att kontrollera situationen.

Om filmen 
 Pablo Rosso som spelade Pablo (kameramannen) i REC spelar en SWAT-polis vid namn Rosso (kameramannen) i den här filmen.
 Den 3 maj 2010 rapporterade regissörerna Jaume Balagueró och Paco Plaza att två till REC-filmer är på väg. En prequel vid namn REC: Genesis som kommer att utspela sig innan de två första kommer att släppas på biograferna i slutet av 2011. Och en annan vid namn REC: Apocalypse vilket är en direkt uppföljare till REC 2. och kommer att släppas i slutet av 2012.

Rollista 

Spanska filmer 2009
Spanska skräckfilmer
Zombiefilmer
Spanskspråkiga filmer
Alfons av Jaén

Alfons av Jaén, död 1388, var en spansk biskop och Heliga Birgittas biktfader.

Alfons härstammade från Kastilien och blev 1359 biskop av Jaén. 1368 avsade han sig biskopsstolen och övergick till eremitlivet. Lockad av ryktet om Birgitta, som vid denna tid uppehöll sig i Rom, uppsökte han henne och blev hennes biktfader. Enligt en uppenbarelse, som Birgitta fått, erhöll Alfons i uppdrag att efter hennes död redigera hennes skrifter. Hans andel i det skick som dessa är kända, har varit omtvistad. I varje fall kan urskiljandet av de uppenbarelser, som behandlar kungar och furstar, till en särskild bok, senare kalla den 8:e, tillskrivas hans insats. Till den boken har han författat en intressant inledning, som bland annat innehåller en karakteristik av Birgittas uppenbarelser.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Spanska biskopar
Födda okänt år
Avlidna 1388
Män
Jaén (provins)
A51 (Frankrike)

A51 är den franska motorvägen som går mellan Marseille och Gap samt mellan Col du Fau och Claix. Mellan Col du Fau och Gap förbereds en sammanlänkning av motorvägen, som p.g.a. den mycket kuperade terrängen inte kommer att vara färdig förrän tidigast 2018.

Externa länkar 

Motorvägar i Frankrike