kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Masoala nationalpark

Masoala nationalpark är en nationalpark i Madagaskar. Den ligger i den nordöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden Antananarivo. Masoala nationalpark ligger  meter över havet. Arean är  kvadratkilometer.

Terrängen runt Masoala nationalpark är kuperad. Den högsta punkten i närheten är  meter över havet,  km väster om Masoala nationalpark. Runt Masoala nationalpark är det glesbefolkat, med  invånare per kvadratkilometer. I omgivningarna runt Masoala nationalpark växer i huvudsak städsegrön lövskog.

Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är december, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är juli, med  °C. Genomsnittlig årsnederbörd är  millimeter. Den regnigaste månaden är januari, med i genomsnitt  mm nederbörd, och den torraste är november, med  mm nederbörd.

Nationalparken täcker stora delar av halvön Masoala. Till parken hör även några korallrev i havet, några avskilda ställen vid östkusten och ön Nosy Mangabe. Nationalparken som inrättades 1997 är den största på Madagaskar. Enligt nationella uppgifter är den 2 400 km² stor men i verkligheten täcker den bara en yta av 2 096,325 km². Sedan 2007 är flera nationalparker på Madagaskar listade i Unescos naturarvslista (se: Atsinananas regnskogar).

Bredvid regnskogen finns en del mangrove i nationalparken. Här lever flera djur som är kännetecknande för hela ön, till exempel olika lemurer, fingerdjuret, tanrekar, kameleonter, flera groddjur (bland annat tomatgrodan, Dyscophus antongilli). Lemurarten röd vari (Varecia rubra) förekommer bara här och madagaskarormörnen (Eutriorchis astur) listades redan som utdöd innan den 1993 återupptäcktes på Masoala. Även en köttätande växt från kannrankesläktet, Nepenthes masoalensis, är typisk för området.

Viken mellan halvön och Madagaskars fastland besöks mellan juli och september av knölvalar. Här får de sina ungar.

Kring nationalparken finns en övergångszon där ekologiskt skogsbruk är tillåtet. Flera utländska projekt hjälper befolkningen att lyckas med uppgiften.

Madagaskars regering satsar främst på ekoturism i nationalparken. Stora delar av besöksavgiften går till utvecklingsprojekt. I parken finns inga fasta övernattningsställen. Besökare ska antingen tälta eller starta sina dagsresor från hotell utanför parken. På grund av avsaknaden av större vägar använder turister vandringsleder eller båtturer

Kommentarer

Källor 

Alex Rübel, Mathew Hatchwell, James MacKinnon: Masoala - Das Auge des Waldes. Th. Gut Verlag, Stäfa 2003, 
Nomination des Forêts Humides de l'Atsinanana pour inscription sur la liste du Patrimoine Mondial - UNESCO par le Gouvernement de la République de Madagascar

Externa länkar 
Parc National de Masoala (franska)

Madagaskars geografi
Atsinananas regnskogar
Nationalparker i Madagaskar
Snedbana

Snedbana kallas en lutande transportort från markytan ner till en gruva, eller mellan olika nivåer i en gruva. Golvet i snedbanan kallas sula. En kortare snedbana kallas ramp. En av fördelarna med snedbanan är att malmen och personalen kan ta sig upp och ner på olika ställen.

Gruvdrift
Christiane Sehested

Christiane Sehested, född den 15 juli 1626, död 1670, morganatisk dotter till kung Kristian IV av Danmark och Kirsten Munk. Hon delade titeln grevinna af Slesvig-Holsten med mor och syskon.

Biografi
Christiane Sehested var kungens dotter men var inte prinsessa, då föräldrarna hade ingått ett morganatiskt äktenskap. Vid tio års ålder 1636 förlovades hon med Norges ståthållare Hannibal Sehested. De gifte sig under stor pompa i Köpenhamn 1642 och hon bodde sedan på Akershus i Oslo fram till att maken förlorade sin plats 1651.  

Relationen till syskonen och maken beskrivs inte som bra, och hon levde 1651–1658 under ekonomiska bekymmer i Hamburg. År 1658 återvände hon till Danmark och ställde sig liksom maken på de belägrande svenskarnas sida i deras läger utanför huvudstaden. År 1660 fick maken tillbaka kungens gunst, och från 1662 kallade hon sig återigen grevinna. Vid makens död 1666 drog hon sig tillbaka till sitt gods.   

Hon skrev även flera folkvisor.

Källor

Noter

Danska grevinnor
Personer i Norge under 1600-talet
Danska godsägare under 1600-talet
Tvillingar
Födda 1626
Avlidna 1670
Kvinnor
DBL
Tobias Warvne

Tobias Warvne, född 18 januari 1987 i Lindesberg, är en svensk handbollsspelare (vänsternia). Warvne tillhör den exklusiva skara som gjort över 1 000 mål i Sveriges högsta serie.

Karriär 
Tobias Warvne var med i det svenska U21-landslag som tog guld vid U21-VM 2007 i Makedonien. I semifinalen mot Danmark gjorde han bland annat tio mål och i finalen mot Tyskland gjorde han fyra mål, men det var i slutet av matchen och avgörande mål.

Tobias Warvne har spelat för moderklubben LIF Lindesberg och IFK Skövde i Sveriges högsta serie, dåvarande elitserien. Han blev uttagen i allstar-laget i Elitserien 2008/2009 som bästa vänsternia. Han landslagsdebuterade hemma i Lindesberg i januari 2010 mot Egypten.

Warvne skrev på ett kontrakt för A1 Bregenz HB under 2014. 2017 lämnade han den österrikiska klubben efter att ha gjort succé i Österrike. Han valdes till bästa utländska spelare i Österrike under två säsonger. Ny klubbadress blev HSC 2000 Coburg i Tyskland.

Sommaren 2022 återvände Warvne till Sverige och moderklubben LIF Lindesberg, som då spelade i tredjedivisionen, division 1. Säsongen slutade med uppflyttning till Allsvenskan för Lindesberg.

Meriter 
 Handball Liga Austrias bästa utländska spelare två gånger (2014/2015 och 2015/2016)
 Elitseriens All-Star Team 2008/2009
  Guld vid U21-VM 2007 med Sveriges U21-landslag
 Årets komet i Elitserien 2005/2006

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1987
Svenska handbollsspelare
Levande personer
Spelare i IFK Skövde
Personer från Lindesberg
Nordlig tomatgroda

Nordlig tomatgroda (Dyscophus antongilli) är en art i familjen trångmynta grodor (Microhylidae) som förekommer på Madagaskar.

Kännetecken 

Arten har en robust kropp och en kort nos. Ögonen har stora runda pupiller och sitter på långt avstånd från varandra. Det finns en utpräglad könsdimorfism, då hannar bara blir upp till 65 millimeter långa medan honor når en längd upp till 105 millimeter. De största individerna blir 230 gram tunga. Vid innersta baktåns rot finns en hård, linsformig knöl för att gräva i marken. På grund av sina korta extremiteter kan de inte hoppa långt men ibland klättrar de på växter.

Djurets namn syftar på den intensiva kroppsfärgen i orange, röd eller rödbrun som påminner om en tomat. Buken är gul- till vitaktig och strupen har ibland svarta punkter.

Utbredning och levnadssätt 

Utbredningsområdet sträcker sig från västra Masoala söderut till Toamasina. Grodan lever mellan kustlinjen och 200 meter över havet. Tomatgrodan lever på marken och är aktiv på natten. På dagen vilar den i ett självgrävt gömställe i regnskogen.

Födan utgörs av insekter och deras larver, blötdjur, små däggdjur samt andra amfibier och daggmaskar. Under den torra årstiden är grodan mindre aktiv.

Vid fara avsöndrar grodan ett hudsekret. Hos människan kan ämnet leda till allergiska reaktioner.

Fortplantning 

I mars besöker den nordliga tomatgrodan träskmarker, dammar eller andra vattenansamlingar. Hannarna utstöter läten som påminner om kacklande höns för att locka en hona till sig. Parningen sker som hos flera andra groddjur med amplexus. Honans rom består av 1000 till 1500 tre millimeter stora ägg.

Redan efter 36 timmar kläcks larverna. Efter 6 till 9 veckor är de 45 till 55 millimeter långa (med svans) och efter sin avslutade metamorfos är de 15 millimeter långa. Vid denna tid har de en gulaktig färg, först när de är cirka två centimeter långa blir de rödaktiga.

Hot 

Den nordliga tomatgrodan hotas främst genom förstöringen av levnadsområdet. Ibland fångas djuret illegalt trots förbud enligt CITES regler. IUCN listar arten som missgynnad.

Källor

Referenser 

Stjärtlösa groddjur
Groddjur i etiopiska regionen
Baboon

S/Y Baboon är en tremastad bramsegelskonare med hemmahamn Monte Carlo i Monaco. Hon är 50,0 m lång och har med bogsprötet en totallängd om 60,0 m. Fartyget har ett deplacement om cirka 800 ton.

Baboon är det största segelfartyg som byggts i Sverige för privat bruk och en av landets få superyachter. 

Baboon kölsträcktes 1989 på Marstrands Mekaniska Verkstad i Marstrand och riggades i Skagen i Danmark. Fartyget var det sista nybygget på Marstrands Mekaniska Verkstad. Inredningen utfördes på ett varv i Genua i Italien och färdigställdes 1990. Hennes skrov är byggt i 14 mm stål. Ur skrovet har skåror frästs, vilket liknar bordläggning. Därav misstas hon ofta för ett äldre träfartyg.

Förebilden till Baboon är skonaren Lady Ellen, byggd 1982 på Kockums skepps- och ubåtsvarv. Också Lady Ellen byggdes ursprungligen för privat bruk, men seglar idag i kommersiell passagerarfart. Båda fartygen är riggade som bramsegelskonare, en riggtyp som var vanligt förekommande runt sekelskiftet hos de kända skutvarven kring Svendborg i Danmark.

Baboon konstruerades av Lars och Lars-Erik Johansson, far och son i redarfamiljen Johansson från Skärhamn på Tjörn. Under varumärket Tradewind Yacht Design har de ritat ett tiotal fartyg, framför allt segelfartyg med klassiska linjer.

Källor

Externa länkar
Webbplats

Segelfartyg
Vorsteh

Vorsteh eller vorstehhund kan syfta på olika hundraser:

 Korthårig vorsteh (Deutsch Kurzhaar)
 Långhårig vorsteh (Deutsch Langhaar)
 Strävhårig vorsteh (Deutsch Drahthaar)
 Stichelhaariger deutscher vorsteh (Deutsch stichelhaar)
 Grosser Münsterländer Vorstehhund är alternativt namn för Grosser münsterländer
 Kleiner Münsterländer Vorstehhund är alternativt namn för Kleiner münsterländer
 På tyska är vorstehhund samlingsnamn för alla stående fågelhundar.

Hundrastyper
Chris Holder

Chris Holder, född den 24 september 1987 i Sydney, Australien, är en australisk speedwayförare. Världsmästare i speedway 2012.

Speedwaykarriär
Holder började tävla i den brittiska speedwayserien 2006, och blev snart en av världens ledande juniorer i sporten. Han började snart köra både i Sverige och Polen, samt blev tvåa i junior-VM 2008 bakom Emil Saifutdinov från Ryssland. Han fick ett genombrott under 2009, då han kunde matcha internationella förare i lag-VM, och är en av kandidaterna för att bli ordinarie till säsongen 2010 års Grand Prix.
Det blev en deltävlings-vinst i Cardiff 2010. Slutade som nr.8 i slutställningen och kvalificerade sig då till Grand Prix 2011.

Födda 1987
Australiska speedwayförare
Män
Levande personer
Världsmästare i speedway
Idrottare från Sydney
Korthårig vorsteh

Korthårig vorsteh (Deutsch Kurzhaar) är en hundras från Tyskland, en stående fågelhund av braquetyp. Korthårig vorsteh är en mångsidig jakthund som även används som apportör och eftersökshund. I en undersökning 2012/2013 utnämndes korthårig vorsteh till en av världens trettio populäraste hundraser.

Historia
Den korthåriga vorstehn har sitt ursprung i de stående fågelhundar som funnits runt Medelhavet genom historien. Egenheten att stå för vilt blev ännu mer värdefull efter uppfinnandet av den dubbelpipiga jaktbössan 1750. 1805 blev det möjligt för den tyska medelklassen att jaga småvilt, för att fylla efterfrågan tog hemvändande officerare med sig hundar av rasen perdiguero de burgos som utgör en viktig del av stommen i den korthåriga vorstehns tillkomst. 1870 kom ett mer målinriktat avelsarbete igång och en stambok upprättades. Bl.a. användes den engelska pointern för att göra typen lättare och snabbare och för att förbättra luktsinnet. 1879 skrevs den första rasstandarden. Den första stamboken sammanställdes 1897 av prins Albert av Solms-Braunfels.

Egenskaper
Korthårig vorsteh hör till de mest framgångsrika raserna när det gäller draghundssport, speciellt kortare distanser i så kallad nordisk stil, då en skidåkare dras av en hund. För att en korthårig vorsteh skall få högre utmärkelser på hundutställning måste den ha meriter från jaktprov för stående fågelhund.

Utseende
Korthårig vorsteh är en medelstor och rektangulär hund som skall vara ädel och harmonisk. Huvudet är torrt och välskuret, svansen högt ansatt.

Referenser

Noter

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Ivan Swedrup: Våra hundar i färg, Stockholm 1974, 
 Malcolm Wallerstedt (red): Stora nordiska hundboken, Malmö 1966
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Stockholm 1955-1956
 Carl O. M. P. Leuhusen: Rashundar i ord och bild, Stockholm 1932
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Kelly Caldwell: Breed snapshot: German Short-haired Pointer, Dogs in Canada, juni 2011, Canadian Kennel Club (CKC)
 David Hancock: German gun dogs, Dogs in Canada, juni 2011, Canadian Kennel Club (CKC)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS),  Svenska Vorstehklubben 
 Deutsch-Kurzhaar-Verband, Tyskland

Stående fågelhundar
Hundraser från Tyskland
Långhårig vorsteh

Långhårig vorsteh (Deutsch Langhaar) är en hundras från Tyskland, en stående fågelhund av spanieltyp.

Historia
Rasen anses ha utvecklats ur wachtelhundar från 1600-talet, med inkorsning av settrar och franska spanielar. 1878 mönstrades ett antal på hundutställning. Den första rasstandarden upprättades 1897, den tyska rasklubben bildades 1902.

Egenskaper
Långhårig vorsteh är en mångsidig jakthund som även används som apportör och eftersökshund.

Utseende
Den är av spanieltyp, till skillnad från övriga tyska stående fågelhundar som delar beteckningen vorsteh på svenska, som är av braquetyp. Långhårig vorsteh påminner närmast om en grosser münsterländer, som den är nära besläktad med, men är något högre samt mer muskulös.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Tine Luther: Jægerens langhårede partner, Hunden, mars 2007, Dansk Kennel Klub (DKK) 
 David Hancock: German gun dogs, Dogs in Canada, juni 2011, Canadian Kennel Club (CKC)
 Långhårig vorsteh, Hundrasguiden, Svenska Kennelklubben (SKK) (läst 2011-07-30)
 German Longhaired Pointer, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC (läst 2011-07-30)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Vorstehklubben 
 Deutsch-Langhaar-Verband, Tyskland
 The German Longhaired Pointer Club, Storbritannien

Stående fågelhundar
Hundraser från Tyskland
American Pie Presents: Book of Love

American Pie Presents: Book of Love är en amerikansk komedi 2009 i regi av John Putch. Filmen, som gavs ut direkt på DVD, hade Sverigepremiär den 30 december 2009. Det är den fjärde filmen i spinoffserien om American Pie.

Handling
High school grabbarna Rob, Nathan och Lube hittar den mytomspunna boken The book of love i skolans bibliotek, men till deras stora besvikelse är det en del sidor i den som saknas. Fast beslutna på att reparera boken ger sig grabbarna iväg för att försöka få tag på de som har skrivit de saknade sidorna, vilket visar sig vara lättare sagt än gjort.

Rollista (urval)
 Eugene Levy - Mr. Levenstein
 Bug Hall - Rob
 Kevin M. Horton - Nathan
 Brandon Hardesty - Lube
 Beth Behrs - Heidi
 Melanie Papalia - Dana
 Jennifer Holland - Ashley
 John Patrick Jordan - Stifler
 Louisa Lytton - Imogen
 Rosanna Arquette - Rob's mor

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2009
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska sexkomedifilmer
Direkt till video-filmer
Engelskspråkiga filmer
Gàidhealtachd

Gàidhealtachd (gaeliska: ) är den skotskgaeliska termen för de områden där gaeliska tradidionellt talades eller ännu talas. Det används även ibland som en synonym till de Skotska högländerna, och även Hebriderna kan inkluderas. 

En närbesläktad term hittar man på Irland, där de regioner där iriska talas allmänt kallas gaeltacht. Medan regionerna på Irland har officiell status och därmed är tydligt avgränsade existerar ingen sådan status i Skottland. 

Skottlands geografi
Skotsk gaeliska
Ogam

Ogam eller ogham är ett tidigmedeltida alfabet främst använt inom det iriska språkområdet och emellanåt också använt inom kymriska. 

Ogam kallas ibland ”det keltiska träalfabetet”, på grund av att varje enskild bokstav är uppkallad efter varsin specifika träsort. Det finns ungefär 400 bevarade ogaminskriptioner på stenmonument på Irland och på Storbritannien; de flesta bildar en bågformation som sträcker sig från County Kerry i Sydirland över Dyfed i Sydwales. De flesta resterna finns i sydöstra Irland, västra Skottland, på Isle of Man och omkring Devon–Cornwall-gränsen i England.

Majoriteten av inskriptionerna består av personnamn. Ursprunget till namnet ogam är ännu oklart. En teori är att ordet kommer från det irländska ordet og-úaim, syftande på ärr skapat av ett skarpt vapen.

Externa länkar 
 Ancient scripts

Alfabet
Laguna de Paca

Laguna de Paca är en sjö som ligger mycket nära staden Jauja, Peru. Den utgör en populär utflyktplats för de boende i Jauja och får också mycket besök av människor från hela Mantarodalen. 

Sjön ligger på en höjd av 3 418 meter över havet mellan distrikten Paca, Chun och Pance och cirka 2,5 km norr om staden Jauja. Ytan är 21,40 km² och sjöns vattenvolym har beräknats till 85,50 tusen m3, vassområdena i sjön utgör livsmiljöer för många vilda fåglar. Det är det mest besökta området i Mantarodalen. Längs sjön ligger hotell och restauranger, och under helger helger fylls de med besökare för promenader längs vattnet eller för att äta den traditionella rätten Pachamanca eller stekt öring. 

Jauja
Insjöar i Peru
Kroatien i olympiska vinterspelen 1998

Kroatien deltog i olympiska vinterspelen 1998. Kroatiens trupp bestod av 6 idrottare varav 4 var män och 2 var kvinnor.

Resultat

Alpin Skidåkning
Super-G
Vedran Pavlek - 30  
Renato Gašpar - 32  

Storslalom herrar 
Thomas Lödler - 23  
Vedran Pavlek - 28  
Renato Gašpar - ?

Slalom herrar 
Thomas Lödler - ?

Störtlopp damer 
Janica Kostelić - 25  

Super-G damer 
Janica Kostelić - 26  

Storslalom herrar
Janica Kostelić - 24  

Slalom damer
Janica Kostelić - ?

Kombinerad damer
Janica Kostelić - 8

Längdskidåkning
10 km herrar 
Antonio Rački - ?

10+15 km herrar
Antonio Rački - ?

Konståkning
Singel damer
Ivana Jakupčević - ?

Källor
SR/Olympic Sports

1998 i Kroatien
1998
Nationer i olympiska vinterspelen 1998
Kroatien i olympiska vinterspelen 1994

Kroatien deltog i olympiska vinterspelen 1994. Kroatiens trupp bestod av 3 idrottare, alla var män.

Resultat

Alpin Skidåkning
Super-G herrar
Vedran Pavlek - 41  

Storslalom herrar
Vedran Pavlek - 27  

Slalom herrar
Vedran Pavlek - ?

Längdskidåkning
10 km herrar
Siniša Vukonić - 56  
Antonio Rački - 79  

30 km herrar
Siniša Vukonić - 44  
Antonio Rački - 62  

50 km herrar
Antonio Rački - 52  
Siniša Vukonić - 54  

10+15 km herrar
Siniša Vukonić - 44  
Antonio Rački - 71

Källor
SR/Olympic Sports

1994 i Kroatien
1994
Nationer i olympiska vinterspelen 1994
Kroatien i olympiska vinterspelen 1992

Kroatien deltog i olympiska vinterspelen 1992. Kroatiens trupp bestod av 4 idrottare varav 3 var män och 1 var kvinnor.

Resultat

Alpin Skidåkning 
Super-G herrar
Vedran Pavlek - ?  

Storslalom herrar 
Vedran Pavlek - ?  

Slalom herrar
Vedran Pavlek - 36

Längdskidåkning 
10 km herrar
Siniša Vukonić - 75  

50 km herrar 
Siniša Vukonić - 60  

10+15 km herrar 
Siniša Vukonić - 69

Konståkning 
Singel herrar
Tomislav Čižmešija - ?

Singel damer
Željka Čižmešija - ?

Källor 
SR/Olympic Sports

1992 i Kroatien
1992
Nationer i olympiska vinterspelen 1992
Jauja (distrikt)

Distriktet Jauja är ett av de trettiofyra distrikt som utgör provinsen Jauja, i regionen Junín, Peru.

Dess tillkomst är från tiden för Perus bildande och på dess territorium ligger staden Jauja, som var den första huvudstaden i Peru, och grundades av Francisco Pizarro. 

Distriktet har en yta på 10,10 km² och en befolkning på cirka 22 000.

Se även
 Provinsen Jauja
 Junín (region)
 Perus administrativa indelning
 Peru

Referenser 

Perus distrikt
Jauja
ATC-kod H03: Tyreoideahormoner och antityreoida substanser



H03A Tyreoideahormoner

H03AA Tyreoideahormoner
H03AA01 Levotyroxin, T4
H03AA02 Liotyronin, T3
H03AA03 Kombinationer av levotyroxin och liotyronin
H03AA04 Tiratrikol
H03AA05 Sköldkörtel, torkad

H03B Antityreoida substanser, tyreostatika

H03BA Tiouraciler
H03BA01 Metyltiouracil
H03BA02 Propyltiouracil
H03BA03 Bensyltiouracil

H03BB Svavelhaltiga imidazolderivat
H03BB01 Karbimazol
H03BB02 Tiamazol
H03BB52 Tiamazol, kombinationer

H03BC Perklorater
H03BC01 Kaliumperklorat

H03BX Övriga antityreoida substanser, tyreostatika
H03BX01 Dijodtyrosin
H03BX02 Dibromtyrosin

H03C Jodmedel

H03CA Jodmedel

H
Barnarve

Barnarve är en fastighet med kulturhistoriskt intressant bebyggelse belägen mellan Strandvägen och Hemängsstigen i badorten Ljugarn på Gotlands östra kust, förvärvad som sommarnöje av Stockholms-borgarrådet Yngve Larsson och Elin Larsson (född Bonnier) 1918. Efter makarna Larssons bortgång drygt sex decennier senare övergick fastigheten 1981 genom testamente till Stiftelsen Barnarve, som alltjämt förvaltar fastigheten för parets ättlingar.

Stiftelsen Barnarve har en egen hemsida med mera information, se under referenser nedan.

Namnet Barnarve skapades av paret Larsson, och kommer av orden barn och det gotländska ortnamnsefterledet arve, som betyder "gård som har ärvts" och återfinns i många äldre gårdsnamn på ön.

Byggnader

På fastigheten uppfördes 1919 Stora huset av ett gammalt hus från en närbelägen socken, som flyttades till fastigheten, delades i två och byggdes samman igen med en nybyggd del i mitten, efter ritningar av den tidigare arkitekten vid Stockholms stads byggnadsnämnd Gustaf Linden. Huset inreddes bland annat med en kakelugnsrelief som tros vara utförd av skulptören Gustaf Sandberg, verksam vid det samtida stadshusbygget i Stockholm, samt tapeten "Elsagården" av den sedermera berömde funktionalisten Uno Åhrén och som presenterades vid Hemutställningen 1917 där Yngve Larsson var sekreterare. Huset har under 2000-talet renoverats varsamt under medverkan av inredningsdesignern Sara Szyber; barnbarnsbarn till makarna Larsson.

Samtidigt med Stora huset tillkom bulhuset Tvättstugan; ursprungligen en parstuga som tros ha byggts i slutet av 1700-talet i Guffride i Alskogs socken och flyttades till Barnarve i samband med att Stora huset uppfördes 1919. I den kulturhistoriska bebyggelseinventering som gjordes i Ljugarn 1984 betecknades huset som kulturhistoriskt intressant.

1921 uppfördes den mindre Strandstugan som makarnas eget hus vid början av strandheden, då Stora huset redan upplevdes trångt för det stora hushållet med sex barn och tjänstefolk.

1933 byggdes ytterligare ett hus, kallat Funkis, i tidens funktionalistiska arkitektur efter ritningar av arkitekten, sekreteraren i Svenska Slöjdföreningen och sedermera SAR-grundaren Hakon Ahlberg. Stilen var snarlik Ahlbergs Villa 48 från Stockholmsutställningen 1930. Utbyggt i etapper under 1940- och 1950-talen, under medverkan av byggherreparets son arkitekten Mårten Larsson och hans fru inredningsarkitekten Lena Larsson.

Referenser

 Stiftelsen Barnarves hemsida: www.barnarve.se

Ljugarn
Byggnader och anläggningar i Gotlands kommun
Vast

Vast eller Stentun är en äldre gotländsk benämning för murar i sten, uppförda sedan stenåldern som avgränsning av jordbruksmark, men senare även som tomtgräns för högreståndsfastigheter och sommarvillor.

Referenser
Gotlands museum

Byggnadstyper
Murar
Sveriges agrarhistoria
Kultur på Gotland
Präriesolros

Präriesolros (Helianthus ×laetiflorus) är en hybrid inom familjen korgblommiga växter. Namnet representerar korsningar mellan höstsolros (H. pauciflorus) och jordärtskocka (H. tuberosus). Den förekommer naturligt i Nordamerika, där båda föräldraarterna möts. Olika kloner av hybriden odlas som trädgårdsväxter i Sverige.

Synonymer

Helianthus atrorubens Lam. nom. illeg. non L.
Helianthus severus E. Watson
Helianthus superbus E. Watson

Referenser

Noter

Webbkällor
 Svensk Kulturväxtdatabas

Korgblommiga växter
Pr Växtindex