kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gumboro

För IBD (Inflammatory Bowel Disease), se Inflammatorisk tarmsjukdom
Gumboro eller Infectious bursal disease, ofta förkortat IBD, är ett virus först påvisat i Gumboro, Delaware i USA som finns hos höns. Sjukdomen angriper bursa fabricii, en körtel nära kloaköppningen, som är en del av fågelns immunförsvar, och reducerar antalet b-lymfocyter, vilket i sin tur leder till en reducerad förmåga att tillverka antikroppar. Upp till tio procent av de sjuka djuren kan vid en utbruten epidemi bland en bosättning dö, och de övriga försvagas. Det finns ingen behandling mot sjuka djur, men man kan förebygga med vaccinering. De fåglar som överlever sjukdomen är inte verksamma för vaccinering mot andra sjukdomar. Nyligen har stora utbrott av sjukdomen, ofta angripande på kycklingar, utbrutit i Europa, Latinamerika, Sydostasien, Afrika och Mellanöstern.

Referenser

Webbkällor

Fågelsjukdomar
Virologi
Tiazol

Tiazol är en aromatisk, heterocyklisk ring med fem atomer varav tre är kol, en kväve och en svavel. Den har formeln C3H3NS.

Funktionell grupp
Tiazoler är en grupp organiska föreningar baserade på en tiazol-ring. Den ingår i till exempel tiamin (Vitamin B1). Tiazoler har stora likheter med imidazoler.

Se även
Oxazol
Imidazol

Källor
Thiazole chemicalbook.com

Tiazoler
Aromatiska baser
Fritz Machlup

Fritz Machlup, före 1940 Machlup-Wolf, född 15 december 1902 i Wiener-Neustadt, död 30 januari 1983 i Princeton, New Jersey, var en österrikisk-amerikansk nationalekonom. 

Machlup föddes i Wiener-Neustadt i Österrike-Ungern och flyttade 1933 till USA efter att ha fått ett stipendium. Han hade dessförinnan dock avlagt doktorsexamen vid universitetet i Wien 1923 med en avhandling om guldmyntfot och Ludwig von Mises som handledare. 1925 gifte sig Machlup med Marianne Herzog, och de fick senare två barn.

I USA var Machlup verksam vid University of Buffalo 1935-47, Johns Hopkins University 1947-59, Princeton University 1960-83 och New York University 1971-83.

Machlup hörde till den österrikiska skolan inom nationalekonomin och är främst känd för sin forskning om informationens roll i samhällsekonomin. Han gjorde begreppet "informationssamhälle" vidare känt i boken The Production and Distribution of Knowledge in the United States, utkommen 1962. Machlups forskning rörde även kapitalteori, handelsteori och metodologi.

Machlup var grundare av Bellagio Group, föregångaren till Group of Thirty, och medgrundare av Mont Pelerin Society. Han var också ordförande för Southern Economic Association (1960), viceordförande och senare ordförande för American Economic Association (1966), och ordförande för International Economic Association (1971-74).

Referenser

Noter

Externa länkar 
Biografi över Fritz Machlup på Misesinstitutets hemsida

Österrikiska nationalekonomer
Personer verksamma vid New York University
Födda 1902
Avlidna 1983
Män
Fredric Palmqvist

Fredric Palmqvist, född 28 juli 1720, död 18 juli 1771, var en svensk friherre och matematiker. Han var son till Magnus Palmqvist och far till Magnus Daniel Palmqvist.

Palmqvist blev student i Uppsala 1736, ingick därefter som volontär vid Fortifikationen. År 1739 drabbades han av en sjukdom, som resulterade i obotlig lamhet och omöjliggjorde den militära banan. Han började då att studera matematik, fick slutligen majors titel och en liten pension samt bosatte sig först i Östergötland, sedan i Skåne. Han blev 1745 ledamot av Vetenskapsakademien. 

Palmqvist var en produktiv författare, främst som utgivare av läroböcker, inom vissa ämnen de första svenskspråkiga. Några av dessa läroböcker är huvudsakligen sammandrag av utländska arbeten, andra mer självständiga. Han skrev även bland annat anmärkningar till fjärde upplagan (1754) av Anders Celsius "Arithmetica" och översatte några arbeten, dels av matematiskt, dels av allmänt innehåll.

Bibliografi
Mathematisk tractat om kroppars fasthet och styrka (1744)
Inledning til algebra (I-III, med bihang, 1745-49; ny upplaga av I-II, 1748-49)
Undervisning af räknekonsten (1750; ny upplaga 1763)
Tillämpning af arithmetiken, geometrien och plana trigonometrien uti det allmänna lefvernet (1750)
Coniske sectionerne, kårteligen beskrifne (1752)
Grunderne til mechaniken (1756)

Källor

Svenska matematiker under 1700-talet
Svenska friherrar
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1720
Avlidna 1771
Män
Ugglan
Fredric
Hawa Mahal

Hawa Mahal, svenska Vindarnas palats, är ett palats i Jaipurs gamla stad i Indien. Det uppfördes av maharadjan Pratap Singh II 1799 och ritades av arkitekten och astrologen Lad Chand Usta. 

Hawa Mahal utgör i själva verket stadspalatsets östra flygel, och byggdes som en utvidgning av palatsets kvinnoområden. Byggnaden är fem våningar hög och byggd av röd och rosa sandsten. I den magnifika fasaden finns över 950 fönster och burspråk, som tillät kvinnorna att osedda beskåda basaren och torghandeln. Byggnaden har ingen framdörr utan nås enbart från baksidan, genom de andra delarna av palatset.

Källor 
 
 

Jaipur
1799 i Indien
Palats i Indien
Rüstringen

Rüstringen var under medeltiden ett frisiskt landskap som i dag motsvarar Butjadingen, stora delar av den nuvarande havsbukten Jadebusen och en del områden i Jeverland i Ostfriesland. 

Rüstringen var nära förbundet med två andra landskap i den östra delen av den ostfrisiska halvön, Östringen och Wangerland. Rüstringen omnämns första gången år 787 och runt år 1200 var det ett av de frisiska landskap som slöt sig samman i den så kallade frisiska friheten. Företrädare för de frisiska landskapen kom årligen i samband med pingst till Upstalsboom utanför Aurich för att diskutera frisiska rätts- och lagfrågor. 

Efter den frisiska freden följde den så kallade hövdingatiden som präglades av krig och konflikter. En av de ledande hövdingarna var Edo Wiemken den äldre. Rüstringens hövdingar bodde på Sibetsburg som ligger i dagens Wilhelmshaven. Efter ett angrepp från Hamburg flyttades hövdingasätet till borgen i Jever, vilken låg utanför landskapet Rüstringen. 

Delar av Rüstringen förstördes genom en rad stormfloder under 1100- till 1400-talen och sköljdes ned i havet, nuvarande Jadebusen. Exempelvis området öster om Jade, Butjadingen, förlorade landförbindelsen med övriga Rüstringen. Ander delar av det gamla Rüstringen kom att ingå i Wilhelmshaven, Jever och Varel. Alla delar av Rüstringen kom så småningom att ingå i Oldenburg.

Staden Rüstringen 
Namnet Rüstringen kom att leva vidare genom staden Rüstringen på Jadebusens västra strand som grundades 1911 men upphörde 1937 då den införlivades med Wilhelmshaven.

Källor 

Niedersachsen
Ostfriesland
Walter Eucken

Walter Eucken, född 17 januari 1891 i Jena, Sachsen-Weimar-Eisenach, död 20 mars 1950 i London, var en tysk nationalekonom. Euckens far var filosofen Rudolf Eucken, som tilldelades Nobelpriset i litteratur 1908.

Eucken studerade nationalekonomi i Kiel, Jena och Bonn och fick en professur i Berlin 1921. 1927 flyttade han till Freiburg, där han var professor fram till sin död. Under nazismen var Eucken del av motståndsrörelsen i Freiburg. 1947 var Eucken med och grundade Mont Pelerin Society.

Eucken grundade på 1930-talet vad som brukar kallas Freiburgskolan inom nationalekonomin, under sin tid vid universitetet i Freiburg. Freiburgskolan var ledande i att utveckla teorin om den "sociala marknadsekonomin" och ordoliberalismen, som senare var tongivande för det tyska undret. Freiburgskolan hämtade inspiration från såväl den historiska skolan som vissa företrädare för den österrikiska skolan (bl.a. Friedrich Hayek och Wilhelm Röpke), och betonade att staten har en roll i att utforma det politiska ramverk som en fri marknadsekonomi kan verka inom.

1954 grundades Walter Eucken-institutet i Freiburg, som verkar i Euckens anda. Ludwig Erhard gav institutet stöd vid dess grundande. Nuvarande ordförande för institutet är Nobelpristagaren i ekonomi James M. Buchanan.

Externa länkar 
 Walter Eucken-institutet 

Tyska nationalekonomer
Män
Födda 1891
Avlidna 1950
Personer från Jena
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Jena universitet
Wismars vapen

Wismars vapen fastställdes i sitt nuvarande utseende 1995 av staden Wismar, men bygger på det vapen som antogs under revolutionsåret 1918. Före 1918 användes ett annat vapen, som dock fortfarande används i vissa sammanhang och räknas som stadens lilla vapen. Staden har alltså två vapen, ett stort och ett litet.

Blasonering 
Den officiella blasoneringen för Wismars stor vapen på tyska lyder: "Das Wappen zeigt in Silber über blauem Wellschildfuß, darin drei (2:1) silberne Fische, die oberen zugewendet, der untere nach links gekehrt, eine nach links schwimmende rote Kogge mit zwei silbernen Streifen längs der Deckslinie, goldbeschlagenem Ruder und goldenem Bugspriet; am Mast eine goldene Tatzenkreuzspitze, darunter eine nach links wehende, zweimal von Silber und Rot längsgestreifte Flagge, ein goldener Mastkorb und ein goldener Schild, dieser belegt mit einem herschauenden schwarzen Stierkopf mit silbernen Hörnern, goldener Krone, geöffnetem Maul, ausgeschlagener roter Zunge und abgerissenem Halsfell, das bogenförmig ausgeschnitten ist und sieben Spitzen zeigt; auf dem Bug der Kogge eine nach links gekehrte widersehende natürliche Möwe."

Det äldre vapnet, lilla vapnets blasonering på tyska: "Das frühere, ehemalige Wappen der Stadt Wismar – gespalten, rechts in Gold ein halber herschauender schwarzer Stierkopf mit silbernen Hörnern, goldener Krone, geöffnetem Maul, ausgeschlagener roter Zunge und abgerissenem Halsfell am Spalt; links vier Querbänder gleicher Breite von Silber und Rot."

Bakgrund 
Det äldsta kända sigillet för staden härstammarfrån 1250 och visar en kogg och en sköld med ett tjurhuvud på masten. Skeppet visar på handelns betydelse för den hansastaden, fiskarna under båten, på fiskets betydelse. Måsen som i skeppets för, tillkom först på 1300-talet och om den har någon särskild symbolisk betydelse är inte längre känt. Skölden i masten är vapenskölden för hertigdömet Mecklenburg, som staden sedan tidigare tillhörde.

Fram till 1918 hade staden ett vapen med ett framkommande tjurhuvud och vit-röda ränder hämtade från Wismars flagga. Från 1918 återinfördes ett vapen baserat på sigillen från medeltiden, men vapnet hade då blått fält, vilket från 1995 ändrades till silver. Det gamla vapnet räknas numera som stadens lilla vapen, kallas "signet" (ung. "signatur" eller "litet sigill") och får användas av vem som helst som representera Wismar, medan det stora vapnet används av stadens myndigheter.

Referenser 
Texten baseras på tyska wikipedias artikel https://de.wikipedia.org/w/index.php?title=Wismarer_Wappen&oldid=68690546 Wismarer Wappen], läst 2010-01-01

Noter

Tryckta källor 
 Georg Braun (utg.), Frans Hogenberg: Civitates Orbis Terrarum, Köln 1572–1612.

 
Kommunvapen i Tyskland
Heraldiska vapen med flaggor
Heraldiska vapen med fartyg
Heraldiska vapen med fiskar
Heraldiska vapen med tjurar
Heraldiska vapen med fåglar
Heraldiska vapen med sköldar som sköldemärke
Belterra Resort Indy 300 2000

Belterra Resort Indy 300 2000 var ett race som var den åttonde och näst sista deltävlingen i Indy Racing League 2000. Racet kördes den 27 augusti på Kentucky Speedway. Buddy Lazier gav sig själv ett perfekt läge inför den sista tävlingen att säkra sin första titel. Han vann tävlingen på den nybyggda banan i Kentucky, strax före Scott Goodyear, med Sarah Fisher på tredje plats. Fisher blev den första kvinnan att sluta på prispallen i en Indytävling.

Slutresultat

2000 i USA
Kentucky
2000
Zacharias Strandberg

Zacharias Johan Strandberg, född 12 oktober 1712 i Sunds socken, Östergötland, död 30 april 1792 i Stockholm, var en svensk stadsläkare.

Biografi
Strandberg blev medicine doktor i Uppsala 1741, var assessor i Collegium medicum 1748–76 och stadsfysikus i Stockholm 1748–64. Han invaldes som ledamot av Vetenskapsakademien 1745 och av Fysiografiska sällskapet i Lund 1786. 

Strandberg är främst känd för att han 1792 genom testamente stiftade den Strandbergska läkarinrättningen i Stockholm, vilken började sin verksamhet 1793 och sedermera fick åtskilliga donationer. Den hade till huvudsakligt ändamål att med läkarvård, medicin, ved och smärre pekuniära understöd bistå "pauvres honteux" av båda könen under sjukdom och krämpor. Inrättningen avlönade två läkare i Stockholm, en på Norrmalm och en på Södermalm för att till personer av nämnda kategori stå till tjänst. Enligt testators bestämmelse ska inrättningens direktion utgöras av "underståthållaren, justitie borgmästaren,
præses i kungl. Collegium medicum och Stockholms stadsphysicus samt tvenne af direktörerna vid
stadens änkhus", började sin verksamhet 1793, då tillgångarna utgjorde 3,000 rdr b:ko. Sedermera har dock dessa tillgångar väsentligt ökats, så att de omkring 1906 uppgick till omkring 260,000 kronor i runt tal.

Källor

Svenska läkare under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1712
Avlidna 1792
Män
Ugglan
Personer från Sunds socken
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Gränge-Säfsnäs församling

Gränge-Säfsnäs församling är en församling i Västerbergslagens kontrakt i Västerås stift. Församlingen ligger i Ludvika kommun i Dalarnas län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen bildades den 1 januari 2010 genom sammanslagning av Grangärde församling, Grängesbergs församling och Säfsnäs församling och utgör därefter ett eget pastorat.

Kyrkobyggnader 
 Grangärde kyrka
 Grängesbergs kyrka
 Säfsnäs kyrka
 Saxdalens kapell

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Västerås stift
Indelningar i Ludvika kommun
Émile Friant

Émile Friant, född 16 april 1863 i Dieuze, död 6 september 1932 i Paris, var en fransk målare. Under sin livstid var en stor del av hans verk utställda vid Le Salon de Paris. 1923 utsågs han som professor i måleri vid École des Beaux-Arts i Paris. Han belönades med Hederslegionen och blev ledamot av Institut de France. Han dog en plötslig död i september 1932.

Verk 
 Un étudiant, (1885) musée des Beaux-Arts de Nancy
 La Toussaint, (1886) musée des Beaux-Arts de Nancy
 La douleur, (1898) musée des Beaux-Arts de Nancy
 Les amoureux, musée des Beaux-Arts de Nancy
 La discussion politique, privat samling
 La lutte, (1889) Musée Fabre Montpellier
 l'expiation, (1909) privat samling
 Portrait de madame Coquelin Mère, privat samling
 Tendresse maternel, privat samling
 Portrait de Madame Petitjean, privat samling
 La visite au studio (1906), privat samling
 L'Expiation, (1908), privat samling
 Autoportrait, privat samling
 Portrait d'Albert Jasson (1911), musée des Beaux-Arts de Nancy.

Externa länkar 

Franska konstnärer
Födda 1863
Avlidna 1932
Män
Excite 500 2000

Excite 500 2000 var ett race som var den nionde och avslutande deltävlingen i Indy Racing League 2000. Racet kördes den 15 oktober på Texas Motor Speedway. Scott Goodyear gjorde allt vad som stod i hans makt för att vinna titeln, och lyckades också ta målflagg som segrare, men eftersom Buddy Lazier slutade fyra, så räckte det inte hela vägen. Det var Laziers första titel, men också den sista för honom i IRL. Eddie Cheever blev tvåa, med Billy Boat på tredje plats.

Slutresultat

2000 i USA
TexasOktober
2000Oktober
Södra Mähren

Södra Mähren (, , ) är en administrativ region (kraj) i Tjeckien. Regionens huvudort är Brno. Regionen hade 1 197 651 invånare vid folkräkningen år 2021, på en yta av 7 187,72 km².

Regionen är indelad i 672 kommuner.

Av regionens invånare är 73,36 % tjecker, 31,34 % mährer, 2,46 % slovaker och 0,91 % ukrainare (2021).

Distrikt 
 Blansko
 Břeclav
 Brno-město
 Brno-venkov
 Hodonín
 Vyškov
 Znojmo

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

 
Tjeckiens regioner
Marockansk padda

Marockansk padda (Sclerophrys mauritanica) är en padda från Nordafrika som tillhör familjen äkta paddor.

Utseende 
Den marockanska paddan är en robust, påtagligt vårtig padda med distinkta rödbruna fläckar. Den kan bli upp till 12 cm lång.

Utbredning 
Arten finns, med delvis stora mellanrum men i stort antal, i Nordafrika från Marocko, norra Algeriet, Tunisien och de spanska besittningarna Melilla och Ceuta samt, osäkert, i Västsahara. Den är införd i Spanien där den lever i naturparken los Alcornocales.

Vanor 
Paddan är en anpassningsbar art som lever i ett flertal biotoper, likt klipplandskap, macchia, korkekslundar, odlad mark, oaser och floddalar, samt gärna vistas i närheten av mänsklig bebyggelse. I Atlasbergen kan den gå upp till 2 650 meters höjd. Den är inaktiv under dagen, då de gömmer sig under stenar eller i grävda utrymmen. Parning och larvutveckling sker i stillastående eller trögflytande vatten, även bräckt sådant, där honan kan lägga mellan 5 000 och 10 000 ägg.

Status 
Den marockanska paddan är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN, och populationen är stabil. Några egentliga hot existerar knappast, men vissa, lokala begränsande faktorer kan vara byggnation och trafikdöd.

Referenser 

Bufonidae
Blizzcon

Blizzcon är ett årligt konvent som sedan 2005 hålls av Blizzard Entertainment någon gång under hösten i Anaheim Convention Center i Anaheim i Kalifornien i USA.

Spelkonvent
E-sport
Evenemang i Kalifornien
Andizjan (provins)

Andijan (Uzbekiska: Andijon viloyati / Андижон вилояти) är en viloyat (provins) i Uzbekistan. Den gränsar till Kirgizistan samt provinserna Fergana och Namangan. Provinsen har uppskattningsvis 1 899 000 invånare och en yta på 4 200 km². Huvudorten är Andijan

Distrikt 
Provinsen är indelad i 14 administrativa tuman (distrikt) med huvudort inom parentes:
 Andizan (Kuyganyor)
 Asaka (Asaka)
 Baliqchi (Baliqchi)
 Buloqboshi (Buloqboshi)
 Bo`z (Bo`z)
 Jalolquduq (Oxunboboyev)
 Izboskan (Poytug`)
 Marhamat (Marhamat)
 Oltinko`l (Oltinko`l)
 Paxtaobod (Paxtaobod)
 Ulug`nor (Oqoltin)
 Xo`jaobod (Xo`jaobod)
 Shahrixon (Shahrixon)
 Qo`rg`ontepa (Qo`rg`ontepa)

Uzbekistans provinser
Alberget

Alberget eller Ahlberget, är ett inofficiellt område på Södra Djurgården i Stockholm som sträcker sig ungefär 500 meter utmed Stockholms inlopp mellan Beckholmssundet och Ryssviken. Bland intressanta byggnader märks (från väster till öster) Nannylund (Alberget 1), Franska värdshuset (Alberget 2), Rosenvik (Alberget 3), Villa Kåa (Alberget 3), Lilla Rosenvik (Alberget 3), villorna Alberget 4A och B, Lilla Berga och Sofiedal (Alberget 5A och B), Weylandts villa (Alberget 6), och före detta Villa Vintra (Alberget 7). Området avgränsas i norr av Djurgårdsvägen och gränsar i öster mot Djurgårdsstaden. Rosenvik ingår i Stockholms sjögård och är en del av Nationalstadsparken.

Historia

Alberget var på 1700-talet bebyggt med mindre gårdar men kom under 1800-talet att tas i anspråk av välbärgade Stockholmare som uppförde villor längs vattnet. Bland husen som uppfördes är finns det bevarande Franska värdshuset från 1806 och fastigheten Stora Rosenvik som uppfördes för livmedikus Magnus Martin af Pontin. Egendomen har givit namn åt området Rosenvik som utgör en del av Alberget.

Under första världskriget uppfördes nya lokaler, enligt arkitekten Sigge Cronstedts ritningar på Rosenvik för dåvarande Lotsverket, som 1956 förenades med de övriga statliga sjörelaterade och bildade Sjöfartsstyrelsen som 1969 bytte namn till Sjöfartsverket. Byggnaderna används fortfarande som verkstäder för reparation och underhåll av fyrmaterial, bojar, sjömärken och annat material för farlederna. Två fartyg, Fyrbyggaren och Baltica, har sina kajplatser på Rosenvik. Byggnaderna rymmer också Sjöfartsverkets Stockholmsfilial, med kontor för chefen för Stockholms sjötrafiksområde och Sjöfartsinspektionens Stockholmsavdelning.

Från 1890-talet fram till 1930-talet höll Abraham Rydbergs stiftelse till på adressen Alberget 4B (nuvarande Djurgårdsvägen 136–140), stiftelsen bedrev sjömansskola. Vid Djurgårdsvägen 158, intill Ryssviken fanns arkitekt Ferdinand Bobergs hem Villa Vintra, som han köpte 1902 och där han bodde med hustru Anna till 1925. Huset byggdes om 1925 av den nya ägaren, i ett försök att ge huset ett äldre utseende revs allt ut som Bobergs hade skapat.

Den 12 mars 1891 bildades idrottsföreningen Djurgårdens IF på ett (numera försvunnet) kafé med adressen Alberget 4A (nuvarande Djurgårdsvägen 124). Ett öl från Grebbestad Bryggeri som saluförs sedan den 1 april av Systembolaget, bär namnet Alberget 4A.

Historiska bilder

Byggnader på Alberget i urval
I byggnadernas husnummer-ordning från väst till öst:

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar

Djurgården
Sjöfart i Stockholm
Lerkrogen

Lerkrogen är en byggnad i Solberga i södra Stockholm. Huset disponeras sedan 1986 av Brännkyrka hembygdsförening och en del av nedervåningen av Hägerstens hembygdsförening. Lerkrogen utgjorde ursprungligen ett torp under Västberga gård. Torpet låg mittemot fattigstugan i dåvarande kyrkbyn i anslutning till Brännkyrka kyrka, omkring 200 meter väster om kyrkan. Den före detta krogbyggnaden nedmonterades i samband med vägbyggen och anläggningsarbetena för Stockholmsmässan år 1968. Byggnaden återuppfördes 1986 nära Älvsjö station.

Historik

År 1661 nämns Västberga-torpet första gången, då som "Lars på krogen", året därpå "Lillkrogen". Det lämpliga läget intill Göta landsväg gjorde att krogrörelse startades redan under 1600-talet. År 1680 finns en krog inlagd på karta, i närheten av Brännkyrka kyrka. Mellan 1689 och 1719 benämns krogen Brännkyrka krog med krögarna Erik, Mats Jansson respektive Jöran Persson. År 1719 tillkommer namnet Lerkrogen, troligtvis i kontrast till den andra krogen på Västberga ägor, Stenkrogen. 

Krogen gick också under namnet Brännkyrkatorp och avsöndrades 1788 från Västberga gård till jordbruksfastighet. Lerkrogen blev omväxlande bostadshus och värdshus. I början av 1800-talet genomfördes en ombyggnad för att kunna ta emot övernattande gäster. Då fick huset sitt nuvarande utseende. För att hålla fönstersymmetrin anordnades några blindfönster. Fastigheten hade därefter en stor mängd ägare samt stundtals oklara ägarförhållanden, och blev föremål för flera tvister. Fastigheten återgick 1901 till Västberga gård och var bebodd ända fram till rivningen 1968.

Rivning och återuppbyggnad
I samband med byggandet av Åbyvägen och Götalandsvägsviadukten år 1968, nedmonterades byggnaden och förvarades under presenning. På Brännkyrka hembygdsföreningens initiativ och med delvis nya material återuppfördes Lerkrogen i kvarteret Prästgårdstegen vid Götalandsvägen 224 i Älvsjö centrum. På samma tomt fanns redan den så kallade Doktorsvillan eller Villa Elfhem från 1904. Lerkrogens ritningar rekonstruerades av arkitektbyrån på Stockholms fastighetskontor och  invigningen skedde 20 september 1986. Fastigheten ägs av Stockholms Stad och hyrs av Brännkyrka respektive Hägerstens hembygdsföreningar. Idag påminner Lerkrogsvägen, som utgör Västberga industriområdets västra begränsning om den gamla krogen.

Historiska bilder

Nutida bilder

Älvkvarnsstenen

Alldeles intill huset ligger Älvkvarnstenen, en skålgropssten med cirka 120 "älvkvarnar" (RAÄ-nummer Brännkyrka 134:1).
Den flyttades till Lerkrogen i oktober 1994 och låg ursprungligen i Hästhagen väster om Älvsjö gård.

Se även
 Stockholms historiska krogar, värdshus och restauranger

Källor

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Söderort
Solberga
Ej längre existerande restauranger i Stockholm