kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amphitrite (1818)

Amphitrite var Sveriges första ångbåt i reguljär passagerartrafik. 

Hjulångaren Amphitrite, uppkallad efter sjöguden Poseidons maka, byggdes av den av Samuel Owen grundade och ledda Kungsholmens Mekaniska Werkstad i Stockholm. Dessförinnan hade Owen experimenterat med eldbåtarna Experiment och Witch (ibland kallad Witch of Stockholm, Water Witch eller Stockholmshäxan). 

Amphitrite, som under sina första år saknade namn, gick i trafik på Mälaren från augusti 1818 och fem år framåt, med enstaka längre resor till Uppsala och till Västerås. Under de följande åren hyrdes hon ut för sällskapsresor och gjorde även regelbundna helgturer mellan Riddarholmen i Stockholm och Drottningholms slott. Hon ersattes av hjulångarna Stockholm (i trafik 1820) och Yngve Frey (i trafik 1821) med kraftigare ångmaskiner. Även dessa fartyg hade Owens maskineri och den förra var också konstruerad och byggd av Owen. 

År 1821 sattes Amphitrite in på en passagerarfärd till Uppsala, men gick vid detta tillfälle på grund på en lerbank vid Flottsund. Båtens passagerare fick lov att antingen inkvartera sig i trakten eller vandra den sista biten till Uppsala. Det hindrade dock inte att Amphitrite till höstmarknaden 30 september sattes in på en ny Uppsalaresa. Denna gång specificerades att passagerarantalet inte fick överstiga 100 personer. Redan året därpå ersattes dock Amphitrite av den nybyggda ångbåten Upsala, och skrotades och sänktes vid Owens verkstad på Kungsholmen.

Amphitrite hade en ångmaskin på 6 hästkrafter och tog upp till 182 passagerare.

Källor

Noter

Hjulångare
Historiska svenska ångfartyg
Historiska svenska passagerarfartyg
Fartyg byggda i Stockholm
Tokyo Monorail

Tokyo Monorail (東京モノレール, Tōkyō Monorēru) är ett av Tokyos tre monorailsystem. Det går mellan Haneda och Hamamatsuchō i innerstan. Tågen kör på en bana längs Tokyobukten.

Historia 
Banan öppnade i samband med de olympiska spelen 1964 som hölls i staden.
Banan sägs ofta var den mest tungt belastade i världen, då den 24 januari 2007 hade kört totalt 1,5 miljarder människor.

Se även 
 Lista över tunnelbanor och stadsbanor
 Lista över monorailsystem
 Tokyos tunnelbana

Referenser 

Monorail
Transport i Tokyo
WP:Projekt Japan
Glasfibertejp

Glasfibertejp är en tejp av glasfiber och med värmehärdande häftämne. Den används för isolering, fasthållning av kablar och utrustning i elektriska apparater. Tejpen har en hög dragkraftförmåga. Glasfibertejp kan även användas som packtejp för tyngre gods och kartonger.

Referenser 

Tejp
Vem vet

Vem vet är en visa framförd av Lisa Ekdahl som också skrivit text och musik. Låten låg på albumet Lisa Ekdahl 1994. På singellistorna placerade sig den som bäst på 4:e plats i Sverige och 4:e plats i Norge.

Melodin låg på Svensktoppen i tio veckor under perioden 12 mars-14 maj 1994, och låg den 9 april samma år på listans förstaplats. Låten spelades ofta i radio i Sverige under det året, och betraktades som en "monsterhit".

Listplaceringar

Externa länkar och referenser

 Information i Svensk mediedatabas.

Musiksinglar 1994
Singlar utgivna på EMI
Svensktoppsmelodier 1994
Svenska visor
Svenskspråkiga sånger
Låtar av Lisa Ekdahl
Tokyobukten

Tokyobukten (東京湾, Tōkyō-wan), äldre namn Edobukten (江戸湾, Edo-wan) är en bukt i de södra delarna av Kantoregionen vid Japans huvudstad Tokyo. Det omges av Bōsōhalvön i öster och Miurahalvön i väster. I bukten finns det ett antal konstgjorda öar byggda under Meiji och Taishōperiod. Egentligen är bara en av öarna i bukten uppbyggda på naturlig väg. Ett antal hamnar finns också vid bukten. I Yokosukas hamn finns örlogshamnar för USA:s flotta i Japan och för Japans självförsvarsstyrkor.

Bukter i Japan
WP:Projekt Japan
Aluminiumtejp

Aluminiumtejp eller alutejp är en tejp med ett yttre skikt av aluminiumfilm. Används som störningsskydd, skärmning, fuktspärr, reflektor, värmeskydd av kabelmantlar vid krympning, för förankring av värmekabel på till exempel vattenledningsrör etc.

Se även
Silvertejp

Tejp
Landsarkivet i Uppsala

Landsarkivet i Uppsala, ibland förkortat ULA, inrättades 1903 och existerade som självständig arkivmyndighet fram till 2010 då det blev en avdelning inom Riksarkivet. På landsarkivet förvaras i första hand handlingar från regionala och lokala statliga myndigheter inom ett distrikt som omfattar Uppsala, Södermanlands, Örebro, Västmanlands och Dalarnas (Kopparbergs) län. Exempel på myndigheter vilkas arkiv finns på landsarkivet är församlingar i Svenska kyrkan, polismyndigheter, domstolar och fångvårdsanstalter. Även en del enskilda arkiv förvaras här, exempelvis bruksarkiv, gårdsarkiv och personarkiv.

Landsarkivet inrymdes vid sin tillkomst i Uppsala slott. Lokalerna valdes av sparsamhetsskäl och tedde sig redan från början otidsenliga. De mest akuta förvaringsproblemen löstes efterhand genom skapandet av depåer på skilda håll i Uppsala. Först 1993 flyttade landsarkivet till nya lokaler i "Uppsala arkivcentrum", där hela den inre verksamheten nu är samlad. I Uppsala arkivcentrum finns också Institutet för språk och folkminnen.

Externa länkar
Webbplats för Landsarkivet i Uppsala

Svenska arkivinstitutioner
Organisationer bildade 1903
Torso (film)

Torso (italienska I corpi presentano tracce di violenza carnale) är en italiensk giallo från 1973 i regi av Sergio Martino.

Externa länkar

Filmer 1973
Italienska skräckfilmer
Pupi Avati

Pupi Avati, född 3 november 1938 i Bologna, Italien, italiensk filmregissör, filmproducent och manusförfattare.

Filmografi 
 La casa dalle finestre che ridono (1976)
 Zeder (1983)
 Regalo di Natale (1986)
 The Mysterious Enchanter (1996)
 The Hideout (2007)

Källor

Externa länkar

Födda 1938
Italienska filmproducenter
Italienska manusförfattare
Italienska filmregissörer
Skräckfilmsregissörer
Alumner från Florens universitet
Män
Levande personer
Arkivmyndighet

En arkivmyndighet är ett organ som har mandat att bedriva tillsyn vid myndigheter och motsvarande inom arkivområdet.

Sverige
I Sverige är Riksarkivet statlig arkivmyndighet med det särskilda ansvar för den statliga arkivverksamheten och för arkivvården i landet som framgår av bland annat arkivlagen (1990:782), arkivförordningen (1991:446) och förordningen (1995:679) med instruktion för Riksarkivet och landsarkiven. Undantagna är riksdagen och dess organ där riksdagens arkiv (i riksdagsförvaltningen) med vissa undantag fungerar som arkivmyndighet. Som en följd av den kommunala självstyrelsen är även varje kommunstyrelse arkivmyndighet i sin kommun och landstingsstyrelsen i det egna landstinget om inte kommunfullmäktige eller regionfullmäktige har utsett någon annan nämnd eller styrelse till arkivmyndighet.

Finland
Riksarkivet är arkivmyndighet för republikens presidents kansli, statsrådet samt statsrådets kansli och ministerierna, justitiekanslersämbetet, de högsta domstolarna och andra domstolarna i högsta instans samt de centrala ämbetsverken och med dem jämförbara inrättningar, såvida i 13 § arkivlagen (184/81) avsett centralarkiv inte finns för det förvaltningsområde som är i fråga.

Riksarkivet är arkivmyndighet för de i 13 § arkivlagen avsedda centralarkiven för förvaltningsområden.

Landsarkiv är arkivmyndighet för överrätterna och andra allmänna och specialdomstolarna, högskolorna och övriga läroanstalter samt för länsstyrelserna och övriga ämbetsverk och inrättningar som hör till statens distrikts- och lokalförvaltning, såvida i 13 § arkivlagen avsett centralarkiv inte finns för det förvaltningsområde som är i fråga. Landsarkiv är även arkivmyndighet för de kommunala arkiven inom dess distrikt.

Externa länkar
Förordning (1995:679) med instruktion för Riksarkivet och landsarkiven

Arkivväsen
Myndigheter
Yngve Frey (ångbåt)

Yngve Frey var Sveriges tredje ångbåt i trafik och seglade från 1821 på trader i Mälaren, framför allt Stockholm – Strängnäs- Västerås – Arboga. Yngve Frey var även den första ångbåten över Östersjön.

Fartyget konstruerades och byggdes på Södra varvet vid Tegelviken på Södermalm i Stockholm. Ångmaskinen kom dock, liksom de på företrädarna Amphitrite och Stockholm, från Samuel Owens mekaniska verkstad. Beställare var ett rederi som startats för ändamålet av en annan svensk ångfartygspionjär, Carl af Forsell, och en bror till honom. Yngre Frey var en hjulångare i ek med en ångmaskin på 22 hästkrafter och även försedd med segel (galeastacklad). Hon var 26,5 m lång, 5,7 m bred och hade ett djupgående på 1,9 m. Däcket var öppet, och därför gjorde hon på rutten Stockholm - Arboga uppehåll för övernattning i Västerås. Hon gick i trafik på Mälaren till 1851.

När Yngve Frey pingstdagen 1821 gjorde sin första långresa, med Mariefred som slutmål, var de 200 biljetterna slutsålda redan en månad i förväg. Folksamlingar bildades både vid avgångsplatsen på Riddarholmen och vid hamnen i Mariefred. Under hela färden saluterades det från alla landställen vid Mälaren och saluten besvarades från Yngve Frey.

Yngve Frey är det fartyg som tar mamsellen Sara Videbäck och sergeanten Albert från Stockholm och en lång bit på vägen till Lidköping i Carl Jonas Love Almqvists tendensroman Det går an.

Källor 

Historiska svenska ångfartyg
Historiska svenska passagerarfartyg
Svenska hjulångare
Fartyg byggda i Stockholm
Sergio Martino

Sergio Martino, född 19 juli 1938 i Rom, Italien, italiensk filmregissör, filmproducent manusförfattare och skådespelare.

Martion är bror till producenten Luciano Martino. De två samarbetade ofta i respektive yrke. Deras morfar var regissören Gennaro Righelli.

Martino har både arbetat med storfilmproduktioner och olika serier for italiensk TV.

Han jobbade ofta med skadespelerskan Edwige Fenech som under sjuttiotalet var gift med Sergios bror, Luciano. Han har också återkommande arbetat med aktörer som Geroge Hilton, Ivan Rassimov, Claudio Cassinelli och manusförfattaren Ernesto Gastaldi.

Liksom så många andra italienska regissörer och filmskapare under den här tiden har Sergio Martino använt sig av flera olika pseudonymer, däribland: Julian Barry, Martin Dolman, Serge Martin, Christian Plummer, George Raminto.

På senare år har Sergio Martino i huvudsak jobbat med italiensk TV-produktion.

Externa länkar
IMDb profil för Sergio Martino

Födda 1938
Italienska filmregissörer
Män
Levande personer
Rätans socken

Rätans socken ligger i Jämtland, ingår sedan 1971 i Bergs kommun och motsvarar från 2016 Rätans distrikt.

Socknens areal är 792,50 kvadratkilometer, varav 761,10 land. År 2000 fanns här 799 invånare. Tätorten kyrkbyn Rätan med sockenkyrkan Rätans kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Rätans socken bildades på 1530-talet genom en utbrytning ur Bergs socken och tillhörde Norge fram till freden i Brömsebro år 1645. 1891 överfördes Turingenbyarna, Hede, Kroknäs och Lönstersjön från Rätans socken i Jämtlands län till Haverö socken i Västernorrlands län. Det överförda området tillhörde dock fortsatt landskapet Jämtland.

Vid kommunreformen 1862 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Rätans församling och för de borgerliga frågorna till Rätans landskommun. Landskommunen uppgick 1971 i Bergs kommun. Församlingen uppgick 2010 i Rätan-Klövsjö församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Rätan, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Jämtland. De indelta soldaterna tillhörde Jämtlands fältjägarregemente.

Geografi
Rätans socken ligger kring Ljungan. Socknen är utanför älvdalen en kuperad skogsbygd som i sydväst har höjder som når 900 meter över havet.

Socknen genomkorsas av Europaväg 45, länsväg 315 samt Inlandsbanan.

Fornlämningar
Man har funnit omkring 70 fornlämningar. De flesta är fångstboplatser från stenåldern. Från järnåldern finns några gravar i strandlägen. I området finns även gott om slagg från medeltida järnhantering. I anknytning till dessa slagghögar finns det fortfarande en del blästerugnar. Vidare finns ungefär 230 fångstgropar.

Namnet
Namnet (1479 Rætan) kommer från kyrkbyn som i sin tur fått namn efter sjön Rätansjön. Förleden rät, 'den raka' syftar då på sjöns form, efterleden är vin, 'betesmark; äng'. Från 1168, hade byn namnet Rett an, således norskt, och kommer av att de pilgrimer som färdades mot Stiklestad vid framkomsten till sjöns, "Rettens", södra ände fann att sjön pekade rakt mot Stiklestad.  Efter 1645 var bynamnet Rätt an, eller Rätta by, senare Rätan.  I slutet av 1800-talet fick poststationen namnet Rätansbyn, på grund av de många sammanblandningarna med Ratan, norr om Umeå.

Befolkningsutveckling

Se även
Rätans församling
Bergs tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Bilder från Rätans socken. Källa: Jämtlands läns museum
Rätans hembygdsförening

Socknar i Jämtland
Indelningar i Bergs kommun
Nätnyttomodellen

Nätnyttomodelen (The Network Performance Assessment Model) är en teknisk och ekonomisk modell som användes för att reglera de svenska elnättarifferna avseende åren 2003-2007 (modellen avskaffades formellt 29 januari 2009). Modellen var ur ett internationellt perspektiv en unik och teoretiskt avancerad ansatts för detta ändamål. Även om den inte används längre kan både goda och dåliga erfarenheter av denna användas när framtida regleringar tas fram. 

Elmarknaden avreglerades 1997 i Sverige, men distributionen av elektricitet utgörs av ett så kallat naturligt monopol uppdelat geografiskt mellan olika elnätsbolag. Att någon form av reglering behövs är de flesta därför eniga om, men Nätnyttomodellen mötes av kritik från flera håll. Tidigare reglering innebar mer eller mindre att elnätsbolagen fick betalt för alla sina omkostnader plus en viss vinst, emedan Nätnyttomodellen försökte uppskatta ett rimligt värde för tjänsten att distribuera elektricitet. Många elnätsbolag blev efter införandet av Nätnyttomodellen ålagda att betala tillbaka en viss del av tarifferna till sina abonnenter, vilket de bestred i domstol. Det hela slutade med att parterna gjorde upp i godo under 2008 där återbetalningen blev betydligt lägre än vad myndigheten från början yrkat på samt att modellen formellt övergavs. Från och med 2012 kommer en ny reglering att träda ikraft i samband med att Sverige går över till en förhandsreglering (vilket inte har med avskaffandet av Nätnytomodellen att göra då denna teoretiskt kan tillämpas på såväl ex-post som ex-ante regleringar utan på ett EU-direktiv).

Nätnyttomodellen fungerade på följande sätt: Varje år skickar varje ägare av eldistributionsnät in data till Energimarknadsinspektionen, till exempel abonnentdata (läge, förbrukning, nättariff etc.) och tillförlitlighetsdata (SAIDI och SAIFI). Utifrån all mängd data beräknar Nätnyttomodellen ett fiktivt referensnät, med samma abonnenter men med annan struktur jämfört med verkligheten. En kostnad för att driva referensnätet beräknas (till exempel kapitalkostnader, administrativa kostnader, kostnader till övriga aktörer och kostnad för förluster) och i de fall det varit "många" kundavbrott görs ett avdrag. Detta ger den så kallade nätnyttan som sedan jämförs med verklig tariff, vilket ger en kvot (debiteringsgrad). Denna kvot tillsammans med andra utdata från modellen är sedan en hjälpmedel för myndigheten i sitt arbete.

För mer information:

Energimarknadsinspektionen

Rapport skriven av Nätnyttomodellens upphovsman

Elektricitet
Kent Larsson

För konstnären, se Kent Larsson (konstnär).

Kent Larsson, född den 10 juni 1963, är en svensk före detta friidrottare från Östersund. Han tävlade i kulstötning och även är stor grabb i svensk friidrott. Under sin karriär representerade han föreningarna  IF Castor, KA 2 IF, Spårvägens FK, Trångsvikens IF, Upsala IF. Han blev svensk mästare 1993 och 1995. Hans personliga rekord i kulstötning är 20,03 m, noterat vid SM i Kvarnsveden sommaren 1993.

Internationella meriter 
Kent Larsson var med på friidrotts-VM 1991 i Tokyo där han blev sexa. Vid VM 1993 i Stuttgart kom han tia.

Han deltog även vid VM 1995 i Göteborg, där blev han utslagen i kvalet.

Han var även med i OS 1992 och 1996 samt vid EM i Helsingfors 1994.

Referenser

Iaaf:s webbsida

Webbkällor
http://www.storagrabbar.se/grabbar_9.html

Svenska kulstötare
Födda 1963
Män
Levande personer
Svenska mästare i kulstötning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Massimo Bontempelli

Massimo Bontempelli född 12 maj 1878 i Como, död 21 juli 1960 i Rom, var en italiensk författare.

Bontempelli var 1927–1928 sekreterare i italienska författarförbundet och 1930–1938 medlem av Italienska akademien. Han valdes till senator på livstid men blev senare fråntagen posten på grund av sina sympatier för fascismen.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Son av två mödrar (Il figlio di due madri) (översättning Signe Bodorff, Bonnier, 1939)

Källor 

Italienska författare
Alumner från universitetet i Turin
Italienskspråkiga författare
Personer från Como
Födda 1878
Avlidna 1960
Män
Dalkia

Dalkia är ett franskt företag inom energitjänster. Företaget är ett dotterbolag till den franska energikoncernen EDF. 

Företaget hade tidigare bolag i flera länder, bland annat Sverige. År 2013 kom de dåvarande ägarna EDF och Veolia överens om att EDF skulle överta verksamheten i Frankrike under namnet Dalkia och att Veolia tog över den internationella verksamheten.  Som en följd av det blev Dalkia Norden 2015 en del av Veolia Norden.

Källor

Franska energiföretag
Cahuenga Pass

Cahuenga Pass (IPA: [kə'wɛŋgə]) (från Tongva-språket) 227 m ö.h. är ett bergspass som passerar genom den östra delen av Santa Monica Mountains norr om stadsdelen Hollywood i Los Angeles, Kalifornien, USA.

Passet förbinder Los Angeles-slätten med San Fernando Valley via "Hollywood Freeway"/U.S. Route 101 och Cahuenga Boulevard. Det är det lägsta passet genom bergskedjan.

Los Angeles
Kaliforniens geografi
Bergspass i USA
Åbo stadsbibliotek

Åbo stadsbibliotek är ett bibliotek i den finländska staden Åbo. Biblioteket grundades 1912 genom sammanslagning av det år 1863 grundade folkbiblioteket och det år 1869 grundade stadsbiblioteket. Sedan år 1970 har det också fungerat som Egentliga Finlands landskapsbibliotek. Biblioteket hade cirka 1,9 miljoner besökare år 2011. Stadsbibliotekets huvudbibliotek ligger i centrala Åbo vid Lilltorget, längs Slottsgatan.

Huvudbiblioteket 
Stadsbibliotekets huvudbiblioteks gamla byggnad stod färdig 1903. Byggnaden var en donation av kommerseråd Fredric von Rettig. Den byggdes i holländsk renässansstil med Riddarhuset i Stockholm som förebild. Arkitekten var Karl August Wrede. Byggnaden har en yta av 2 900 m² och används nu för konstavdelningen, med bland annat skönlitteratur för vuxna.

Den nya biblioteksbyggnaden invigdes i mars 2007. Den byggdes efter ritningar av arkitektbyrå JKMM, med Asmo Jaaksi som huvudarkitekt. Byggnadsarbetet kostade cirka 20 miljoner euro. Byggnaden rymmer bland annat fackavdelningen, barn- och ungdomsavdelningen, tidningsläsesal och café.

Närbiblioteken 
 Hammarbacka bibliotek
 Hirvensalo bibliotek
 Ilpois bibliotek
 Kråkkärrets bibliotek
 Laustis bibliotek
 Martins bibliotek
 Mikaels bibliotek
 Nummis bibliotek
 Oxbacka bibliotek
 Pansio bibliotek
 Runosbackens bibliotek
 S:t Marie bibliotek

Därtill har stadsbiblioteket två bokbussar.

Externa länkar 

  Åbo stadsbibliotek

Bibliotek i Finland
Åbo
Skyttis

Skyttis är ett friluftsområde och idrottsanläggning i Örnsköldsvik.

Skyttis ligger vid Vattentornsområdet i norra utkanten av centrala Örnsköldsvik. Spårsystemet för löpning och skidåkning i skogsmiljö finns i flera olika längder (1,5-13km) och kupering (belysning finns på ca 13km). Sju kilometer av detta är asfalterat för rullskidåkning sommartid. Den delen har också en anläggning för konstsnö. 

Skyttis IP består av tre fotbollsplaner av grus, gräs och konstgräs. Gräsplanen är omgärdad av tartanbanor för alla friidrottsgrenar. Här finns också en skrinnarbana, en curlinghall och en ishockeyhall, Skyttishallen (ej att förväxla med Fjällräven Center).

Den 28 september 2007 invigdes Skyttis Arena, som är en hall främst för innebandy. Arenans area är ca 2 000 kvadratmeter och rymmer totalt 1 000 åskådarplatser, varav 800 sittande. Här finns också ett café och läktarplatser för funktionshindrade. 

Skyttis har varit värdplats för många större idrottsevenemang. Bland annat hölls SM i skidor 1987 och 1993 här, liksom junior-VM 1980. Även isracing har förekommit, bland annat så hölls VM-semifinalen 2004 på Skyttis.

På skyttisområdet arrangeras varje vår en mässa, kallad Örnexpo.
Under mässan fylls området med mängder av utställare, gästande artister och uppemot 50 000 besökare.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Skyttis

Sportanläggningar i Örnsköldsviks kommun
Sport i Örnsköldsvik
Sverige i olympiska spelen

Sverige har deltagit i samtliga olympiska spel förutom ett. Sverige var en av 14 nationer som var med i det första av de moderna sommarspelen (Olympiska sommarspelen 1896) som hölls i Aten. Sedan dess har Sverige varit med i samtliga sommarspel, med undantag för olympiska sommarspelen 1904. När Sverige återigen deltog 1908 så hade bara Storbritannien och Frankrike fler deltagare. Sverige har totalt 213 os guld (sommar+vinter).

1912 hölls de olympiska spelen i Stockholm.

Medaljtabeller

Medaljer i sommarspelen

Medaljer i vinterspelen

Medaljer i sommarsporter

Medaljer i vintersporter

Svenska tv-kanaler som har sänt de olympiska spelen
Eftersom Sveriges Radio och SVT länge hade monopol i Sverige, utgick TV-sändningarna tidigare från SVT:s sportredaktion. Den 17 juni 2011 meddelades att SVT från och med olympiska vinterspelen 2014 i Sotji och olympiska sommarspelen 2016 i Rio de Janeiro skulle gå miste om sändningarna sedan rättigheterna köpts av Viasats ägare MTG. I juni 2015 meddelades genom ett pressmeddelande att Discovery Networks Sweden skulle ta över sändningarna av de fyra närmast kommande spelen, med start i och med vinterspelen 2018 i Pyeongchang.

Sveriges kandidaturer 
 Olympiska sommarspelen 1912 – Stockholms ansökan om olympiska sommarspelen 1912
 Olympiska vinterspelen 1984 – Göteborgs ansökan om olympiska vinterspelen 1984
 Olympiska vinterspelen 1988 – Faluns ansökan om olympiska vinterspelen 1988
 Olympiska vinterspelen 1992 – Faluns ansökan om olympiska vinterspelen 1992
 Olympiska vinterspelen 1994 – Östersunds ansökan om olympiska vinterspelen 1994
 Olympiska vinterspelen 1998 – Östersunds ansökan om olympiska vinterspelen 1998
 Olympiska vinterspelen 2002 – Östersunds ansökan om olympiska vinterspelen 2002
 Olympiska sommarspelen 2004 – Stockholms ansökan om olympiska sommarspelen 2004
 Olympiska vinterspelen 2022 – Stockholms ansökan om olympiska vinterspelen 2022
 Olympiska vinterspelen 2026 – Stockholms ansökan om olympiska vinterspelen 2026

Se även 
Sverige i olympiska vinterspelen
Svenska medaljer vid olympiska sommarspel
Svenska medaljer vid olympiska vinterspel
Lista över svenska fanbärare vid olympiska spelen

Referenser
Åbo synagoga

Åbo synagoga () är en synagoga i Åbo i landskapet Egentliga Finland i Finland. Den fungerar som synagoga för Judiska församlingen i Åbo. Synagogan är en av Finlands två synagogor, den andra är synagogan i Helsingfors. Synagogan stod färdig 1912. Den byggdes efter ritningar av August Krook och Johan Eskil Hindersson. Byggnadsarbetet finansierades med donationer.

Referenser

Externa länkar

Synagogor i Finland
Byggnader och anläggningar i Åbo
Synagogor invigda 1912
Carl Sjolander

Carl T. Sjolander (Sjölander), född 12 maj 1883 i Foss socken, Bohuslän, idag i Munkedals kommun, död 23 mars 1928 i Oakland, Kalifornien, var en svensk-amerikansk flygpionjär. 

Sjolander emigrerade till USA 1902, och bosatte sig i Oakland. I början av 1910-talet blev han intresserad av flygning och sökte sig till Curtiss Aviation School i San Diego. Efter godkända certifikatprov tilldelades han Aero Club of America (ACA) aviatördiplom nummer 138 26 juni 1912. Sjolander arbetade därefter med flygets utveckling i USA. 1990 skrev den svenska flygtidningen Mach en specialartikel om hans livsgärning inom flyget.     

Födda 1883
Avlidna 1928
Amerikanska flygpionjärer
Män
Personer från Foss socken