kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tobias Angerer

Tobias (Toby) Angerer, född 12 april 1977 i Traunstein, Bayern, Tyskland, är en tysk längdskidåkare. Han är idrottssoldat med fanjunkares grad vid Bundeswehr. Han har tävlat professionellt sedan 1996.

Olympiska meriter 
Angerer har deltagit i tre olympiska spel. Vid Olympiska vinterspelen 2002 blev han sjua i sprinten, 23:a i dubbeljakten och 33:a på 20 km fristil. Vid samma mästerskap ingick han tillsammans med Jens Filbrich, Andreas Schlütter och Rene Sommerfeldt i det tyska stafettlaget som blev bronsmedaljörer efter Norge och Italien. Vid Olympiska vinterspelen 2006 blev han bronsmedaljör individuellt på 15 km klassiskt efter Andrus Veerpalu och Lukáš Bauer. Han blev även tolva i dubbeljakten och 24:a på 50 km fritt. Dessutom ingick han tillsammans med Filbrich, Schlütter och Sommerfeldt i stafettlaget som slutade på andra plats bakom Italien. Vid Olympiska vinterspelen 2010 blev han sjua på 15 km fritt och i dubbeljakten slutade han på andra plats bakom Marcus Hellner.

Meriter från världsmästerskap 

Angerer har deltagit vid VM 2003, 2005, 2007, 2009, 2011 och 2013.Totalt har han vunnit tre individuella medaljer. Vid VM 2007 blev det brons på 15 km fritt och silver i dubbeljakten efter landsmannen Axel Teichmann. Vid VM 2009 blev han bronsmedaljör på 50 km fristil. Silvermedaljer har Angerer tagit i sprintstafett vid VM 2007 tillsammans med Teichmann, likväl som i vanlig stafett från VM 2005 och VM 2009. Vid VM 2011 tog han brons i stafett.

Övriga meriter 

I världscupen har Angerer vunnit elva individuella segrar, där den mest betydande var totalsegern i den första omgången av Tour de ski 2006/2007. Dessutom vann han den totala världscupen två gånger, både 2005/2006 och 2006/2007.

Källor 
 Fakta på FIS-webbplats

Noter

Externa länkar 

Födda 1977
Tyska längdåkare
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Tyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2006
Olympiska silvermedaljörer 2010
Olympiska bronsmedaljörer 2002
Olympiska bronsmedaljörer 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Tyskland
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2014
Män
Levande personer
Idrottare från Bayern
Personer från Traunstein
FA Premier League 2006/2007

FA Premier League 2006/2007 spelades 19 augusti 2006–13 maj 2007 och var den femtonde upplagan av FA Premier League. Serien vanns av Manchester United. Sheffield United, Charlton Athletic och Watford flyttades ner och får spela kommande säsong i The Championship.

Arenor

Tränare 

Dessa tränare har fått lämna sina klubbar:
 14 november 2006: Iain Dowie, Charlton.
 11 december 2006: Alan Pardew, West Ham.

Månadens tränare 
 Augusti: Alex Ferguson, Manchester United
 September: Steve Coppell, Reading
 Oktober: Alex Ferguson, Manchester United
 November: Steve Coppell, Reading
 December: Sam Allardyce, Bolton
 Januari: Rafael Benítez, Liverpool
 Februari: Alex Ferguson, Manchester United
 Mars: José Mourinho, Chelsea
 April: Martin O'Neill, Aston Villa

Sluttabell

Bästa målskyttar

Månadens spelare 
 Augusti: Ryan Giggs, Manchester United
 September: Andy Johnson, Everton
 Oktober: Paul Scholes, Manchester United
 November: Cristiano Ronaldo, Manchester United
 December: Cristiano Ronaldo, Manchester United
 Januari: Francesc Fabregas, Arsenal
 Februari: Ryan Giggs, Manchester United
 Mars: Petr Čech, Chelsea
 April: Robbie Keane, Dimitar Berbatov, Tottenham Hotspur

Resultat 

2006 i Storbritannien
2007 i Storbritannien
Fotbollssäsongen 2006/2007
2006/2007
Lista över Danmarks ministrar över Holstein och Lauenburg

Danmarks minister över Holstein och Lauenburg  var chef för ett danskt ministerium.

Ministeriet, som existerade 1852-1864, ledde förvaltningen av de båda provinserna Holstein och Lauenborg, inom Helstatens ram.

Ministrar

Källor

 Lista
Danmarks ministrar
Ministrar över Holstein och Lauenburg
Mano Negra

Mano Negra var en fransk musikgrupp som bildades 1987 av bröderna Manu och Antoine Chao och deras kusin Santiago Casariego. Deras första album hette Patchanka och kom ut i juni 1988. En av låtarna heter King Kong Five. Efter bandets splittring 1995 har Manu Chao fått en framgångsrik solokarriär.

Namnet Mano Negra kommer från en spansk anarkistisk organisation, La Mano Negra. Det betyder "den svarta handen".

Diskografi 

 (samling)
 (live)

 (samling)
 (samling)

Franska musikgrupper
Lisebergsapplåden

Lisebergsapplåden är ett pris som varje år delas ut av nöjesparken Liseberg till "någon som gjort Sverige gladare".
Priset består av en skulptur föreställande två applåderande händer. Skulpturen är gjord av Astri Bergman Taube.
Den första Lisebergsapplåden tilldelades revyförfattaren och underhållaren Povel Ramel 1979.

Pristagare

 1979 – Povel Ramel
 1980 – Hans Alfredson och Tage Danielsson
 1981 - Verner Svensson
 1982 – Sten-Åke Cederhök
 1983 – Lennart Hyland
 1984 – Hagge Geigert
 1985 – Astrid Lindgren
 1986 – Carl-Gustaf Lindstedt och Torbjörn Nilsson
 1987 – Nils Poppe
 1988 – Galenskaparna & After Shave
 1989 – Jan Malmsjö
 1990 – Björn Skifs
 1991 – Dizzie Tunes
 1992 – Robert Broberg
 1993 – Tomas von Brömssen
 1994 – Gösta Ekman
 1995 – Lill-Babs
 1996 – Benny Andersson och Björn Ulvaeus
 1997 – Charlie Norman
 1998 – Lasse Åberg
 1999 – Leif "Loket" Olsson och Sonya Hedenbratt
 2000 – Carola Häggkvist
 2001 – Robert Gustafsson
 2002 – Lars Berghagen
 2003 – Alice Babs
 2004 – Jerry Williams
 2005 – Per Gessle
 2006 – Sven-Ingvars
 2007 – Ronnie Hartley
 2008 – Sven-Bertil Taube
 2009 – Lotta Engberg
 2010 – Tomas Ledin
 2011 – Håkan Hellström
 2012 – Eva Rydberg
 2013 – Magnus Härenstam och Brasse Brännström
 2014 – Jonas Gardell
 2015 – Mia Skäringer
 2016 – Lena Philipsson
 2017 – Johan Glans
 2018 – Christer Lindarw
 2019 – Lill Lindfors
 2020 – Per Andersson
 2021 – Christer Björkman
 2022 – Babben Larsson
 2023 – Tommy Körberg

Källor
"Lisebergsapplåden", liseberg.se

Fotnoter

Externa länkar

Liseberg
Priser och utmärkelser instiftade 1979
Kulturpriser i Sverige
Linköping Jazz Orchestra

Linköping Jazz Orchestra, LJO, är ett amatörstorband i Linköping som har funnits sen 1991. Bandet leds av Magnus Ericsson och har skaffat sig en egen profil genom att spela mycket eget material och genom gränsöverskridande musikaliska möten. LJO har bland annat spelat med den Uppländska folkmusikgruppen Fatang och hiphop-gruppen Ship of Fools.

Externa länkar 
 LJO:s webbplats

Storband
Musikgrupper från Linköping
Revyräven

Revyräven är ett numer vilande pris som instiftades av Sällskapet Stallbröderna i samband med Gösta Bernhards 70-årsdag. Priset tilldelas förtjänta personer för konstnärliga gärningar förknippade med revykonsten. Revyräven är en bronsstatyett av konstnären Sven-Erik Egnell.

Pristagare 
Följande personer har erhållit Revyräven: 
 1980 - Gösta Bernhard
 1981 - Kar de Mumma
 1982 - Povel Ramel
 1983 - Stig Bergendorff
 1984 - Sten-Åke Cederhök
 1985 - Gus Dahlström
 1986 - Carl-Gustaf Lindstedt
 1987 - Stig Järrel
 1988 - Tjadden Hällström
 1989 - Mille Schmidt
 1990 - Annalisa Ericson
 1991 - Uno "Myggan" Ericson
 1992 - Hagge Geigert
 1993 - Gösta Krantz
 1994 - Hans Alfredson
 1995 - Git Gay och Sickan Carlsson
 1996 - Peter Flack
 1997 - Martin Ljung
 1998 - Anna Sundqvist
 1999 - Gunilla Åkesson
 2000 - Gösta Ekman
 2001 - Laila Westersund
 2002 - Bosse Parnevik
 2003 - Gunwer Bergkvist
 2004 - Claes Eriksson
 2005 - Ulf Larsson
 2016 - Tomas von Brömssen

Externa länkar 
Revyräven - Stallbröderna

Priser och utmärkelser inom svensk scenkonst
Priser och utmärkelser instiftade 1980
Ej längre existerande priser
FidoNet

FidoNet är ett modembaserat datornätverk för privat e-post (netmail) och publika konferenser (echomail). Fidonet är ett system av BBS:er som ursprungligen sammankopplades genom seriella modemuppkopplingar, vanligen under en timme tidigt på morgonen varje dygn, på senare tid även via Internet. Fidonet var mest populärt vid mitten av 1990-talet innan Internet blev tillgängligt för en bred allmänhet. Som en följd av att många BBS:er har stängts så har Fidonet krympt avsevärt. Det är dock fortfarande populärt i länder där det är svårt att få internetabonnemang.

Fidonet grundades 1984 av Tom Jennings, och använde då hans egen BBS-programvara Fido. Med tiden anpassades fler BBS-program så att de understödde Fidonet-protokoll såsom Xmodem, senare Zmodem, för filöverföring, Netmail för e-post, och Echomail för konferenser liknande usenet news. Exempel på användningsområden var diskussioner, onlinespel och fildelning, ofta shareware, inte sällan piratkopiering. Nätet kunde även förmedla e-post till och från minitel och Arpanet. Ett antal usenet news-diskussionsgrupper delas globalt mellan FidoNet och Usenet. Exempelvis är FidoNets K12Net-konferenser samma som Usenets k12.*-hierarki. Några Fidonet-BBS:er kan även nås via telnet eller webbgränssnitt över Internet. 

Genom Fidonet behöver användarna inte vara uppkopplade mot BBS:er i flera timmar. Fidonet är tillverkat för att minimera kostnaderna för användarna, och när man skickade e-post via nätverket kunde det därför ta flera dagar att nå sin mottagare. Alla som är med i Fidonet måste också ta emot och vidarebefordra meddelanden från andra medlemmar minst en timme varje dag. 

Fidonet var en konkurrent till kommersiella BBS-nät som CompuServe och Prodigy. 

FidoNet har en hierarkisk struktur och ansvarsfördelning. Världen är indelad i sex zoner, som i sin tur är indelade i regionala nätverk, ofta för varje land, som är uppdelade i nätverk. Varje nätverk har en hub, som förmedlar trafik mellan det egna nätverkets individuella BBS-noder och hubbar i andra nätverk. En BBS-nod betjänar användardatorer som kallas punkter. Exempelvis är zon 2 Europa, f.d. Sovjetunionen samt Israel, som hade över 120 000 registrerade punkter när zonen var som störst vid mitten av 1990-talet. Region 20 är svenska FidoNet, som i sin tur är indelat i sex nätverk.

Svenska Fidonetdiskussioner finns arkiverade från 1989 på textarkivet.

Källor

Externa länkar 
 FidoNet.org
 Svenska Fidonet
 BBC-dokumentär om FidoNet

Datornätverk
Bulletin board systems
Ulf Karl Olov Nilsson

Ulf Karl Olov Nilsson, även känd som UKON, född 13 mars 1965 i Robertsfors, Västerbottens län, är en svensk författare, psykolog, psykoterapeut, psykoanalytiker och översättare. 

Nilsson växte upp i Umeå och är sedan slutet av 1980-talet bosatt i Göteborg. Han skriver litteraturkritik i Svenska Dagbladet och Göteborgs-Posten, och sitter i redaktionen för tidskrifterna Glänta och Arche. Han var tidigare redaktionsmedlem i OEI. Han medverkar regelbundet i P1:s OBS samt i författarpanelen i SVT:s Babel.

Bibliografi 
1990 – Kung-kung (Symposion) .
1992 – Psykokirurgi – en historisk översikt (20p-uppsats, tillsammans med Dariush Moaven Doust).
1992 – Under det som inte förgår (Symposion) .
1994 – Vädrets hjärna (Symposion) .
1997 – Sändning (Symposion) .
1999 – Någons stöd (Symposion) .
2002 – Stammar (Symposion) .
2003 – Familjeoxymoronen (OEI editör) .
2005 – Block (Symposion) .
2007 – Synopsis (Symposion) .
2008 – Kalender (Sanatorium förlag) .
2008 – Och solen går upp och solen går ned (Forlaget Attåt).
2009 – Barndomstolen (Norstedts) .
2010 – Hjälp, vem är jag? – anteckningar från en terapi (tillsammans med Caroline af Ugglas, Piratförlaget) .
2011 – Brukaren (Norstedts) .
2011 – Handlingarna (Drucksache) .
2013 – ? (Oei editör) .
2014 – Jag befinner mig i ett överflöd av kärlek (Norstedts) .
2016 – Glömskans bibliotek – en essä om demens, vansinne och litteratur (Norstedts) .
2019 – Röstautograferna (Norstedts) .
2023 – Jag är ingen mördare (Norstedts) .

Översättningar 
2008 – Jacques Roubaud: Någonting svart, tillsammans med Jonas (J) Magnusson (Rámus förlag) .
2009 – Charles Reznikoff: Vittnesmål: Amerikas förenta stater (1885–1915) (Forlaget Attåt) .
2013 – Charles Reznikoff: Förintelsen (Rámus förlag) .
2021 – Emily Dickinson: Faskikel 40, De enda nyheterna, tillsammans med Jenny Tunedal (Förlaget Anti) .
2022 – Emily Dickinson: Faskikel 34, Ändlös rosmarin, tillsammans med Jenny Tunedal (Förlaget Anti)

Priser och utmärkelser 
2002 – Guldprinsen
2003 – Göteborgs Stads författarstipendium
2007 – Göteborgs-Postens litteraturpris
2007 – Nöjesguidens pris för Bästa läsning
2007 – Nominerad till Augustpriset
2011 – Kallebergerstipendiet
2016 – Nominerad till Augustpriset i fackboksklassen
2018 – Göteborgs stads arbetsstipendium för författare
2020 – Natur & Kulturs särskilda stipendium

Referenser

Externa länkar 
 
 Presentation och artikelsamling hos Svenska Dagbladet

 

Författare från Västerbotten
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Svenska poeter
Personer från Bygdeå socken
Födda 1965
Levande personer
Svenskspråkiga poeter
Män
Svenska psykologer
Svenska psykoanalytiker
Devil May Cry 4

Devil May Cry 4 är ett datorspel från 2008 utvecklat och utgivet av Capcom för Xbox 360, Playstation 3 och Microsoft Windows. Spelet är det fjärde i Devil May Cry-serien.

Handling 
Huvudpersonen är en ung man vid namnet Nero. Han är en medlem inom "Order of the sword" som är en grupp krigare som slåss mot demoner. Men att bekämpa demonerna är inte enda anledningen till att de slåss, det är också för att hedra demonkrigaren Sparda som en gång i tiden slogs mot demonerna för att rädda mänskligheten. Nu lever Sparda vidare hos sin son Dante som har minst lika starka krafter som Sparda själv.

En dag dök Dante upp i Fortuna (staden som Nero bor i) och eliminerade de flesta av "Order of the swords" soldater. Nero blev rasande och började slåss mot Dante. Under stridens gång var Dante den som hade alla odds tills Nero upptäckte sina inre krafter. Hans högra hand visade sig vara av demoniska krafter och med denna nyfunna kraft är Nero tillbaka på banan igen.

Information om karaktärerna 
 Nero är en ung man med demoniska krafter precis som Dante. Han använder ett svärd som kallas "Red Queen" och en revolver som kallas "Blue Rose". Båda dessa vapen är ytterst dödliga och ingen dödlig kan använda sig av dessa vapen.
 Dante har sedan länge använt sig av sitt svärd "Rebellion" och sina dubbla pistoler som kallas "Ebony" och "Ivory". Dante var dessutom huvudpersonen i de tre första Devil May Cry-spelen, i del fyra uppträder han med en delad huvudrolls karaktär. Halva spelet får man köra med Nero och andra halvan Dante.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Lista med recensioner av Devil May Cry 4
 

Datorspel 2008
Datorspel utgivna av Capcom
Datorspel utvecklade av Capcom
4, Devil May Cry
iOS-spel
Playstation 3-spel
Playstation 4-spel
Religion i fiktion
Xbox 360-spel
Xbox One-spel
Windows-spel
Boom Gaspar

Kenneth "Boom" Gaspar, född 1953 i Waimanalo, Hawaii, är en amerikansk musiker. Han är sedan 2002 inofficiell medlem i det amerikanska rockbandet Pearl Jam och har turnerat med gruppen sedan dess. Gaspar spelar keyboard och hammondorgel och har medverkat på albumen Riot Act (2002) och Pearl Jam (2006). Han introducerades till bandet efter att ha träffat Eddie Vedder när denna var på Hawaii för att surfa.

Födda 1953
Amerikanska keyboardister
Amerikanska organister
Medlemmar i Pearl Jam
Män
Levande personer
Dave Krusen

Dave Krusen, född 10 mars 1966 i Tacoma, Washington, USA, är en amerikansk trummis mest känd för sin medverkan på rockbandet Pearl Jams debutalbum Ten från 1991. Han har även spelat med banden Hovercraft, Candlebox och Unified Theory.

Födda 1966
Amerikanska rocktrummisar
Medlemmar i Pearl Jam
Män
Levande personer
Personer från Tacoma
Matt Chamberlain

Matt Chamberlain, född 17 april 1967 i San Pedro, Kalifornien, USA, är en amerikansk trummis. Efter en kort karriär i det Seattlebaserade rockbandet Pearl Jam började han spela i TV-programmet Saturday Night Lives husband. Chamberlain har efter detta samarbetat med ett flertal kända och mindre kända artister, bland andra Tori Amos, Morrissey och The Wallflowers. Han debuterade 2005 som soloartist med albumet Matt Chamberlain.

Födda 1967
Amerikanska rocktrummisar
Medlemmar i Pearl Jam
Män
Levande personer
Dave Abbruzzese

Dave Abbruzzese, född den 17 maj 1968 i Stamford, Connecticut, är en amerikansk musiker. Han var trummis i rockbandet Pearl Jam mellan 1991 och 1994 och medverkade på två av bandets album, Vs. och Vitalogy. Efter att ha lämnat Pearl Jam bildade han bandet Green Romance Orchestra.

Källor 

Amerikanska rocktrummisar
Medlemmar i Pearl Jam
Personer från Stamford
Födda 1968
Män
Levande personer
Sinfonia Domestica (R.Strauss)

Sinfonia Domestica, op.53, (på svenska ungefär Hushållssymfoni), är en symfonisk dikt som skrevs 1903 av Richard Strauss och uruppfördes i New York den 21 mars 1904 med tonsättaren som dirigent. Stycket handlar om ett dygn i Richard Strauss hushåll och består av 4 satser:

 Introduktion
 Scherzo
 Adagio
 Final

Verk av Richard Strauss
Domestica, Sinfonia
Symfoniska dikter
Strauss, Richard, Domestica
Sällskapet Stallfåglarna

Sällskapet Stallfåglarna är ett svenskt ordenssällskap för kvinnor med koppling till teater- och underhållningsbranschen. Sällskapet bildades 17 januari 1947 av fyra flickor från Casinorevyns ensemble, Iréne Söderblom, Ann-Marie Ottosson, Ingrid Björk och Elvy Söderblom. Sällskapet Stallfåglarna är en kvinnlig motsvarighet till Sällskapet Stallbröderna. 

Stallfåglarna har framförallt samlat in pengar till välgörande ändamål, deras motto är förutom att "träffas och trivas" också att "kunna räcka ut en hjälpande hand ibland". 

Genom lotterier och olika aktiviteter, ofta tillsammans med Stallbröderna har man fått in pengar i kassan.
I början av 1990-talet instiftades Stallfåglarnas Humorpris som tilldelas kvinnliga humorister. Man delar även ut stipendier till unga sceniska talanger.

Referenser

Noter

Externa länkar
[hhttps://www.stallfaglarna.se/ Officiell webbplats]

Organisationer bildade 1947
Teaterorganisationer i Sverige
Gimme Dat Ding

Gimme Dat Ding är ett album från 1970 med The Sweet (sida ett) och The Pipkins (sida två).

Albumet var Sweets LP-debut, men det enda musikaliska bidraget från Sweet är Brian Connollys sång och en egen komposition, "Time", i övrigt ingenting mer än ett foto på omslaget, musiken gjordes av studiomusiker. The Pipkins singelhit "Gimme Dat Ding" namngav albumet.

Låtlista

Sida ett (The Sweet)
"Lollipop Man" (Hammond, Hazelwood)
"Time" (Sweet)
"All You'll Ever Get From Me" (Cook, Greenaway)
"The Juicer" (Mick Stewart)
"Get On The Line" (Barry, Kim)
"Mr. McGallagher" (Mick Stewart)

Sida två (The Pipkins)
"Gimme Dat Ding" (Hammond, Hazelwood)
"Yakety Yak" (Leiber, Stoller)
"The People That You Wanna Phone Ya" (Hammond, Hazelwood)
"My Baby Loves Lovin'" (Cook, Greenaway)
"Busy Line" (Semos, Stanton)
"Sunny Honey Girl" (Cook, Greenaway, Holler, Goodison)

Musikalbum 1970
Stallfåglarnas Humorpris

Stallfåglarnas Humorpris. Är ett pris som delas ut av Sällskapet Stallfåglarna till kvinnliga artister som speciellt utmärkt sig i humorgenren. Priset består av en glasstatyett av Ulrica Hydman Vallien. Priset instiftades 1992 och den första mottagaren var skådespelerskan Suzanne Reuter.

Pristagare - Stallfåglarnas Humorpris 
 1992 - Suzanne Reuter
 1993 - Laila Westersund
 1994 - Lena Nyman
 1995 - Birgitta Andersson
 1996 - Margareta Krook
 1997 - Inga Gill
 1998 - Ulla Skoog
 1999 - Sissela Kyle
 2000 - Babben Larsson
 2001 - Ewa Roos
 2004 - Pia Johansson
 2007 - Maria Möller
 2012 - Eva Funck
 2017 - Anna Bromee

Priser och utmärkelser instiftade 1992
Svenska musikpriser
Teafore Bennett

Teafore Bennett, född 1980, är en jamaicansk landslagsspelare i fotboll. Mellan åren 2004-2006 gjorde han 20 landskamper och 4 mål för Jamaica.

Bennett är en anfallare som har representerat många olika klubbar i flera länder. 2006 till 2007 spelade han i svenska Östers IF. Sedan säsongen 2010 spelar han i Village United FC i Jamaica.

Källor

Jamaicanska fotbollsspelare
Jamaicanska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i Petro Atletico
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1980
Levande personer
Män
Vreden (lajvprojekt)

Vreden var ett svenskt lajvprojekt som genomfördes i två omgångar i augusti 2004 på Hisingen i Göteborg. Varje uppsättning hade cirka 30 deltagare och 40 SLP/statister/funktionärer, vilket är en ovanligt hög andel icke-deltagare för ett lajv.

Syfte
Utöver det vanliga syftet med lajv – att ge deltagarna en minnesvärd upplevelse – var Vreden ett uttalat utvecklingsprojekt inom levande rollspelsgenren. Det syftade dels till att analysera olika arbetsmetoder i användandet av levande rollspel som pedagogiskt medium, men också till att främja erfarenhetsförmedlingen inom levande rollspelshobbyn. Detta genomfördes bland annat genom att applicera olika arbetsmetoder på samma lajvdramaturgi och sedan utvärdera likheter och skillnader.

Förutsättningar
Spelet var en levande historiakurs i sovjetkommunismens och särskilt sovjetterrorns historia och som instuderingsmaterial för deltagarna användes bland annat Klas-Göran Karlssons Terror och tystnad. Sovjetregimens krig mot den egna befolkningen (2003). Att ett lajv på detta sätt har ett uttalat politiskt budskap är relativt ovanligt.

Handling
På grund av de speciella förutsättningarna, lajvets syfte och den höga andelen funktionärer var lajvet mer arrangörsstyrt än de flesta andra lajv. Rollspelets handling var förlagd till 1944 och följde en infanteripluton i Röda Armén från deras hem, via inskrivning och transport till fronten, till strider vid Narvafronten, vidare via en obeordrad reträtt till förhör av NKVD (Sovjetiska säkerhetstjänsten). Uppsättningarna slutade med att plutonen dömdes till döden för fosterlandsförräderi och arkebuserades kollektivt.

Scenografi
Spelet hade hög scenografinivå. Rollspelet utspelade sig i ett mindre utgrävt skyttegravs- och bunkerkomplex och som rekvisita fanns bland annat fyra originalfordon från kriget (2 Dodge-lastbilar, en Kübelwagen, en BMW-MC), fyra gasdrivna kulspruteattrapper (MG34, MG42, 2 Maximkulsprutor), pyroteknik för 20 meters granatkrevader, och en pansarvärnskanon med simulerad eldgivning. Deltagarna utrustades med mer eller mindre fullständig fältutrustning för Röda Arméns infanteri M43 och de tjugo statisterna som spelade tyska soldater var utrustade med fullständig fältutrustning för Waffen SS 1944. Även här skilde sig Vreden från många andra lajv eftersom arrangörerna tillhandahöll också den personliga utrustningen.

Film från stridsscenerna: http://www.youtube.com/watch?v=uvIyjMyoY3o

Arrangörer
Vreden arrangerades av Emil Boss, Michael Eriksson, Mikael Gillersand och Emma Öhrström i samarbete med Militärhistoriska sällskapet, Allmänna Arvsfonden, Kulturnämnden i Västra Götaland, Sverok, Unionen och GA-fonden.

Källor
 Lajvets numera nedtagna officiella hemsida som låg på www.vreden.org

Externa länkar 
Spelföreningen Unionens webbplats

Svenska lajvarrangemang och kampanjer