kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kastanjestrupig apalis

Kastanjestrupig apalis (Apalis porphyrolaema) är en afrikansk fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kastanjestrupig apalis är en grå apalis med en tydligt roströd strupe. Den liknar hona beigestrupig apalis, men har tydligare avgränsad rödbrun strupe och grå snarare än vit undersida. Sången är karakteristisk, en vibrerande drill som låter likt en liten gammaldags telefon.

Utbredning och systematik 
Kastanjestrupig apalis förekommer i östra Demokratiska republiken Kongo, Uganda, sydvästra Kenya, Rwanda, Burundi och norra Tanzania. Vissa behandlar den som monotypisk, medan andra urskiljer underarten affinis med förekomst i bergstrakter i sydvästra Uganda. Kaboboapalis (Apalis kaboboensis) behandlas ibland som underart till kastanjestrupig apalis.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Kastanjestrupig apalis hittas i bergsskogar och intilliggande ungskog. Där ses den i par i trädtaket, ofta i kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svarthalsad sångare

Svarthalsad sångare (Oreolais pulcher) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svarthalsad sångare är en slank och praktfull cistikola med lång stjärt. Ovansidan är grå, undersidan mestadels vit med ett svart bröstband och roströda flanker. Någon överlappning i utbredningsområdet med ruwenzorisångaren har inte noterats. Denna har också beigefärgad snarare än vit strupe och saknar vitt i stjärten. Bland lätena hörs ett ringande "svink" och ett mörkare "veet", båda ofta avgivna i duett av paret.

Utbredning och systematik 
Svarthalsad sångare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Oreolais pulcher pulcher – förekommer i sydöstra Nigeria och Kamerun samt i södra Sydsudan, höglänta områden i östra Demokratiska republiken Kongo, sydöstra Uganda och Kenya
 Oreolais pulcher murphyi – förekommer i östligaste Kongo-Kinshasa (Marungu Plateau)

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i Apalis, men DNA-studier visar att svarthalsad sångare endast är avlägset släkt.

Levnadssätt 
Svarthalsad sångare hittas i undervegetation och i skogsbryn i bergsskogar. Den ses vanligen i par eller smågrupper, ofta i kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Vitbrynad apalis

Vitbrynad apalis (Apalis ruddi) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i sydöstra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Vitbrynad apalis är en slank sångare med grå och grön ovansida, ljus undersida med ett tydligt svart band på strupen, ett kort ögonbrynsstreck och mörkt öga. Arten liknar ringapalisen, men denna har ljust öga utan ögonbrynsstreck. Hanen sjunger fem till 15 snabba och upprepade kluckande toner. Honan ansluter ofta i duett med en mer melodisk drill.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad apalis förekommer i sydöstra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Apalis ruddi caniviridis – förekommer i södra Malawi, utmed södra delen av floden Shire 
 Apalis ruddi ruddi – förekommer i södra Moçambique mellan floderna Save och Nkomati
 Apalis ruddi fumosa – förekommer i allra sydligaste Moçambique (Maputo District), östra Swaziland och östra Sydafrika i norra KwaZulu-Natal

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Vitbrynad apalis hittas i sanddyner, flodnära skogar, buskmarker och täta törnsnår. Där ses den vanligen i par, ibland som en del av större flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles Dunnel Rudd (1844-1916), engelsk entreprenör verksam i Sydafrika och sponsor för flera expeditioner i tropiska Afrika.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Beigestrupig apalis

Beigestrupig apalis (Apalis rufogularis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Beigestrupig apalis är en rätt enfärgad apalis med mörkgrå ovansida och ljus undersida. Hanens huvudteckning varierar geografiskt, där den är helmörk på både huvud och bröst i nordväst, men ljus i resten av utbredningsområdet. Arten liknar grå apalis men har en beigefärgad anstrykning på undersidan. Lätet är ett grovt och snabbt upprepat "chree" som kan följas av ett pipigt ljud.

Utbredning och systematik 
Beigestrupig apalis delas in i sex underarter:
 rufogularis-gruppen
 Apalis rufogularis sanderi – förekommer i sydvästra Nigeria (Lagos till Ife och Nigerfloden)
 Apalis rufogularis rufogularis – förekommer från östra Nigeria till Kamerun, Gabon och Centralafrikanska republiken, Bioko
 angolensis-gruppen
 Apalis rufogularis angolensis – förekommer i nordvästra Angola
 Apalis rufogularis brauni – förekommer i västra Angola (Cuanza Sul)
 nigrescens-gruppen
 Apalis rufogularis nigrescens – förekommer från sydvästra Sydsudan, Kongo-Kinshasa, Uganda, västra Kenya och nordvästligaste Tanzania söderut till nordöstligaste Angola och nordvästra Zambia
 Apalis rufogularis kigezi – förekommer i sydvästra Uganda (Bwindis nationalpark)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Beigestrupig apalis hittas i fuktiga skogar på låg till medelhög höjd. Där ses den vanligen i par eller smågrupper i trädkronorna, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Skifferapalis

Skifferapalis (Apalis sharpii) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Skifferapalis är en slank och enfärgad sotgrå apalis med röda ögon och vitspetsad stjärt. Honan har beigebrun strupe och ungfågeln gulaktig undersida. Sången är karakteristisk, ett behagligt rullande "chi-reet, chi-reet, chi-reet", ibland avgivet i duett.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i regnskog i Sierra Leone, Elfenbenskusten och Ghana. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Skifferapalis hittas i högvuxen låglänt skog, galleriskog och torrskog. Där ses den i par i trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), brittisk ornitolog vid British Museum of Natural History 1872-1909.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Ringapalis

Ringapalis (Apalis thoracica) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Ringapalis är en slank och vackert tecknad cistikola med lång stjärt. Fjäderdräkten varierar kraftigt geografiskt, med ryggen olivgrå eller grå, hjässan brun eller grå och undersidan vit eller gul. Alla beståndet uppvisar dock vitt öga, ett svart band över bröstet och vita yttre stjärtpennor. Sången varierar också, men är vanligen en duett där hanen avger ett upprepat "chrup" som svaras av snabbare och ljusare toner från honan.

Utbredning och systematik 
Ringapalis har en mycket stor utbredning från sydöstra Kenya söderut till Sydafrika. Den delas in i 18 underarter med följande utbredning:
 Apalis thoracica griseiceps – sydöstra Kenya till centrala Tanzania
 Apalis thoracica pareensis – nordöstra Tanzania (South Pare Mountains)
 Apalis thoracica murina – nordöstra Tanzania till norra Malawi och nordöstra Zambia
 Apalis thoracica uluguru – östra Tanzania (Uluguru Mountains)
 Apalis thoracica youngi – sydvästra Tanzania, norra Malawi och nordöstra Zambia
 Apalis thoracica whitei – östra Zambia och södra Malawi
 Apalis thoracica rhodesiae – nordöstra Botswana till centrala Zimbabwe
 Apalis thoracica quarta – nordöstra Zimbabwe (Nyangani) och Moçambique (Gorongoza)
 Apalis thoracica arnoldi – östra Zimbabwe och sydvästra Moçambique
 Apalis thoracica flaviventris – sydöstra Botswana och norra Sydafrika
 Apalis thoracica spelonkensis – nordöstra Sydafrika
 Apalis thoracica drakensbergensis - östcentrala Sydafrika och västra Swaziland)
 Apalis thoracica lebomboensis – östra Swaziland, östra Sydafrika och södra Moçambique 
 Apalis thoracica venusta – östra till sydöstra Sydafrika
 Apalis thoracica thoracica - sydöstra Sydafrika
 Apalis thoracica claudei – södra Sydafrika
 Apalis thoracica capensis – sydvästra Sydafrika
 Apalis thoracica griseopyga - sydvästra Sydafrika 

Gulstrupig apalis, taitaapalis samt namuliapalis behandlas alla ibland som underarter till ringapalis.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Ringapalis hittas i större delen av utbredningsområdet i bergsskogar. I Sydafrika kan den också ses på lägre höjd i tätt skogslandskap och buskmarker.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Afrikansk skräddarfågel

Afrikansk skräddarfågel (Artisornis metopias) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Afrikansk skräddarfågel delas in i två underarter:
 Artisornis metopias metopias – förekommer från bergsskogar i östra Tanzania till Njesi Plateau i nordvästra Moçambique
 Artisornis metopias altus – förekommer i Ulugurubergen i östra Tanzania

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Se även 
 Artisornis

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Långnäbbad skräddarfågel

Långnäbbad skräddarfågel (Artisornis moreaui) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer mycket lokalt i bergstrakter i Tanzania och Moçambique.

Utseende och läte 
Långnäbbad skräddarfågel är en liten (10 cm) och knubbig sångarliknande fågel med som namnet avslöjar påtagligt lång näbb. Huvudet är markant rundat, med filoplymer som sträcker sig över huvudets baksida. Den långa stjärten hålls ständigt rest när fågeln är agiterad. Fjäderdräkten är övervägande gråaktig, undertill något ljusare. Ofta syns varmbrun ton på ansikte och hjässa. Afrikansk skräddarfågel har mycket kortare näbb och mer utbrett rostrött på ansikte och bröst. Det upprepade lätet liknar det från fåglar av släktet Apalis, men mer metalliskt: "peedoo peedoo".

Utbredning och systematik 
Långnäbbad skräddarfågel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Artisornis moreaui moreaui – förekommer i nordöstra Tanzania (Usambara Mountains)
 Artisornis moreaui sousae – förekommer i västra delen av centrala Moçambique (Njesi Plateau) 

Artisornis sousae betraktas oftast som en underart till långnäbbad skräddarfågel (Artisornis moreaui) men urskiljs sedan 2016 som den egna arten "moçambiqueskräddarfågel" av naturvårdsunionen IUCN och Birdlife International samt av Handbook of Birds of the World.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
IUCN hotkategoriserar moreaui och sousae var för sig, moreaui som akut hotad och sousae som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den brittiske ornitologen Reginald Ernest Moreau (1897-1970).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Guinearostsångare

Guinearostsångare (Bathmocercus cerviniventris) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Guinearostsångaren är en liten (12–13 cm) i rostbrunt, brunt och svart. Hanen är svart på huvud och bröst, kastanjebrun på buk och flanker och brun på ovansidan med mörkare ving och stjärt. Honan är mer färglöst brun med något ljusare strupe. Lätet är en distinkt, genomträngande och insektslik tretonig vissling.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer från Sierra Leone till sydöstra Guinea, Liberia, Elfenbenskusten och Ghana. IUCN anser att det råder kunskapsbrist kring artens hotstatus.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Kongorostsångare

Kongorostsångare (Bathmocercus rufus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kongorostsångare delas in i två underarter:
 Bathmocercus rufus rufus – förekommer i södra Kamerun till Gabon och Centralafrikanska republiken
 Bathmocercus rufus vulpinus – förekommer från östra Kongo-Kinshasa till sydligaste Sudan, Uganda, Kenya och Tanzania

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Margrethe Marie Thomasine Numsen

Margrethe Marie Thomasine Numsen, född Ingenhaef(f) 8 mars 1705, död 8 oktober 1776 på Løvenborg, var en dansk hovdam. 

Hon var dotter till generalmajor Johan Peter Ingenhaeff och gifte sig 1725 med general Michael Numsen. Hon mottog orden l'union parfaite 1735. Efter sin makes död år 1757 framträdde hon som en hovets centralfigurer. Hon ryktades ha mycket inflytande och blev ofta utsatt för förtal och dåliga omdömen. 

Efter arresteringen av drottning Caroline Mathilde 1772 blev hon hovmästarinna vid hovet för tronföljaren, kronprins Fredrik. hon blev omtyckt av Fredrik, som kallade henne Mutter (Moder), och beskrivs som en av höjdpunkterna i hans barndom. I september 1773 avlägsnades hon dock från sin befattning efter att ha deltagit i en intrig riktad mot änkedrottningen. Hon utnämndes efter avskedet till abbedissa för Vallø Stift, en post hon innehade till sin död.

Källor 
 
 Dansk biografisk Lexikon / XII. Bind. Münch - Peirup / 

Personer i Danmark under 1700-talet
Danska hovdamer
Födda 1705
Avlidna 1776
Kvinnor
Abbedissor
Dansk adel
Hovmästarinnor
Ulugurusångare

Ulugurusångare (Scepomycter winifredae) är en afrikansk fågel i tättingfamiljen cistikolor. Den förekommer enbart i bergsskogar i östra Tanzania. Vissa delar upp den i två arter, ulugurusångare och rubehosångare (Scepomycter rubehoensis).

Utseende och läten 
Ulugurusångare är en medelstor (13–15 cm) sångare. Ovansidan är enfärgat olivbrun med marginellt mörkare stjärt och vingar. På ansiktet, strupen och bröstet är den djupt roströd eller hennaröd, med beigefärgad marmorering på buk, flanker och undergump. Honan är mattare färgad än hanen. Sången består av  utomordentligt genomträngande visslingar som vanligen utförs i duett mellan könen.

Underarten rubehoensis, av vissa behandlad som egen art (se nedan), är mer tydligt fläckad under och har en proportionellt något längre näbb.

Utbredning och systematik 
Ulugurusångare förekommer i bergsskogar i östra Tanzania och delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Scepomycter winifredae winifredae – Ulugurubergen
 Scepomycter winifredae rubehoensis – Ukaguru- och Rubehobergen

Underarten rubehoensis beskrevs ursprungligen som egen art, och behandlas så av vissa auktoriteter, rubehosångare.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Ulugurusångaren är en skogslevande fågel som hittas i hög och tät örtvegetation, framför allt i gläntor och gallrad skog. Den rör sig konstant genom undervegetationen i par, upp till sex meter ovan mark.

Status och hot 
Arten har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Den tros också minska i antal till följd av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN placerar den i hotkategorin nära hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 300 och 1000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Winifred Muriel Moreau (1891-1981), fru till engelska ornitologen Reginald Moreau. Tidigare kallades den winifredsångare även på svenska, men justerades 2023 till ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanzania
Grå gärdsmygssångare

Grå gärdsmygssångare (Calamonastes simplex) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Sydsudan, Etiopien, Somalia, Kenya, nordöstra Uganda och nordöstra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Grönryggig kamaroptera

Grönryggig kamaroptera (Camaroptera brachyura) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Grönryggig kamaroptera delas in i 16 underarter med följande utbredning:
 brevicaudata-gruppen 
 C. b. brevicaudata – Senegal och Sierra Leone till centrala Sudan och låglänta delar av Etiopien
 C. b. tincta – Liberia till västra Kenya, nordvästra Angola, nordvästra Zambia och västra Tanzania
 C. b. abessinica – södra Sydsudan, Etiopien, Djibouti, norra Somalia, nordöstra Kongo-Kinshasa, norra Uganda och norra Kenya
 C. b. insulata – Etiopien (Ghere-regionen och Kaffa-provinsen)
 C. b. erlangeri – södra Somalias kustland, Kenya och nordöstra Tanzania
 C. b. aschani – högländerna från Kenya till allra sydvästligaste Uganda och östra Kongo-Kinshasa (Kivu)
 C. b. griseigula – västra Kenya till östra Uganda och norra Tanzania
 C. b. intercalata - östra Angola, södra Demokratiska republiken Kongo (Katanga), östra Zambia och västra Tanzania
 C. b. sharpei – södra Angola till Namibia, Zambia, Malawi, Zimbabwe, västra Transvaal
 C. b. transitiva – sydöstra Botswana till Zimbabwe
 C. b. beirensis – Moçambique (norr om floden Save) till östra Zimbabwe och nordöstra Zululand
 brachyura-gruppen
 C. b. pileata – södra Kenya till sydöstra Tanzania samt öarna Mafiaön och Zanzibar
 C. b. fugglescouchmani – östra Tanzania till Zambia och Malawi
 C. b. bororensis – södra Tanzania till södra Malawi och norra Moçambique
 C. b. brachyura – kustnära östra och södra Sydafrika (centrala KwaZulu-Natal till östra Västra Kapprovinsen)
 C. b. constans – sydöstra Zimbabwe, södra Moçambique, Swaziland och nordöstra Sydafrika

Underartsgruppen brevicaudata urskiljs ibland som en egen art, gråryggig kamaroptera. Å andra sidan behandlas angolakamaropteran (C. harterti) ibland som underart till grönryggig kamaroptera.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Olivkamaroptera

Olivkamaroptera (Camaroptera chloronota) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i skogsområden i västra och centrala Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Olivkamaropteran är en kortstjärtad sångarlik fågel. Fjäderdräkten är färglös med olivgrönt på rygg och vingar. Undersidans färg varierar geografiskt, från grå i väst och brun med vit buk i öst. Arten liknar vitstjärtad sångare, men saknar dennas arttypiska vita inslag i stjärten. Den påminner även om grönryggig kamaroptera, men är mer färglös utan bjärt grönt på vingarna. Sången är mycket speciell, en snabb serie med ljusa visslingar som kan pågå i flera minuter. Även ett bräkande läte likt andra kamaropteror kan höras.

Utbredning och systematik 
Olivkamaroptera delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Camaroptera chloronota kelsalli – Senegal till Ghana
 Camaroptera chloronota chloronota – Togo till södra Kamerun, Gabon och Kongo-Kinshasa
 Camaroptera chloronota granti – ön Bioko (Guineabukten)
 Camaroptera chloronota toroensis – sydöstra Centralafrikanska Republiken till sydvästra Sydsudan, norra och centrala Demokratiska republiken Kongo, Uganda, västra Kenya och nordvästra Tanzania
 Camaroptera chloronota kamitugaensis – östra Kongo-Kinshasa (Itombweregionen)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN toroensis och kamitugaensis tillsammans som den egna arten "gulbrunbröstad kamaroptera" (C. toroensis).

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Olivkamaroptera hittas i uppvuxen regnskog och ungskog. Där håller den sig vanligen dold i den täta undervegetationen och uppmärksammas oftast på sången.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för toroensis respektive övriga underarter var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen