kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torskfjordingasagan

Torskfjordingasagan (eller Sagan om Gull-Tore), (isl. Gull-Þóris saga eller Þorskfirðinga saga) är en av islänningasagorna. Den berättar Gull-Tore Oddsson, en mäktig man i Torskfjorden, och intrigerna med grannen Hall. Sagan äger rum under landnamstiden, cirka 900-930.

Handling
I början av berättelsen berättas om när Tore kommer till Island med sin far, Odd sprätten. De bosatte sig i Torskfjorden (Þorskafjörður). Tore gick senare ut i krig tillsammans med Hyrningur från Hofstaðir, Halls son. Tore tjänade mycket guld i Finnmarken. Sedan vann han över drakar som bodde i en grotta norr om Islandshavet. När Tore och Hyrningur kom tillbaka till Island, ville Hall få del av guldet för sin sons räkning. Hyrningur, emellertid, var nöjd med sin lott. Detta ledde till kontroverser och kamp mellan Hall och Tore. Till slut gick det så att Tore dräpte både Hall hans äldste son, men försonades med Hyrningur, som aldrig hade deltagit i stridigheterna.

Tores hustru hette Ingibjörg, och var dotter till Gil. Gil lade under sig Gilsfjörður och var son till Guðmundur.

Tillkomst, manuskript och översättning
Sagan skrevs tidigast i början av 1300-talet. Den finns bevarad endast i en pergamenthandskrift (AM 561 qu.) från cirka år 1400. Den trycktes först i Leipzig år 1858.

Sagan är översatt till svenska av Åke Ohlmarks (1963).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser

Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 4, s. IX. Reykjavík 1946.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 2, s. 12-13. Steinviks bokförlag 1963.

Externa länkar
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Republiken Nya Granada

Republiken Nya Granada var en centralstyrd republik bestående av dagens Colombia och Panama samt mindre delar av dagens Ecuador, och  Venezuela. Staten skapades efter 1830 års upplösning av Storcolombia. Den upplöstes 1858 och ersattes av Granadinska konfederationen.

Se även
Colombia

Källor

Historiska länder och riken i Sydamerika
Nya Granada
Stater och territorier bildade 1831
Stater och territorier upplösta 1858
Sydamerika under 1830-talet
Sydamerika under 1840-talet
Sydamerika under 1850-talet
Mihail Kogălniceanu

Mihail Kogălniceanu, född 6 september 1819, död 1 juni 1891, var en rumänsk politiker.

Efter studier i Frankrike och Tyskland återvände Kogălniceanu till Rumänien 1838. Han blev där de reformvänliga unionisternas ledare och Alexandru Ioan Cuzas hängivnaste medhjälpare. Som ministerpresident 1853-1865 genomförde han statskuppen 1864. 1868-1870 var han inrikesminister och därefter den liberala oppositionens ledare. En kort tid 1876 och 1877-1878 var Kogălniceanu utrikesminister, och 1879-1880 var han på nytt inrikesminister. 1880-1881 var han Rumänskt sändebud i Paris. Han bekämpade därefter Ion Brătianu och sina forna liberala meningsfränder. Kogălniceanu var livligt verksam även som författare, och som ecklesiastikminister grundade han 1862 universitetet i Iași. Bland hans litterära verk märks en rumänsk historiebok.

Källor

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1819
Avlidna 1891
Män
Rumänska politiker
Rumäniens premiärministrar
Storofficerare av Hederslegionen
Abolitionister
Colombias förenta stater

Colombias förenta stater () var det namn som genom Rionegrokonstitutionen 1863  antogs för den stat som tidigare varit känd som Republiken Nya Granada efter att federationen Republiken Colombia upplösts 1830-1831.

De nio ursprungliga stater som bildade konfederationen var Antioquia, Bolívar, Boyacá, Cauca, Cundinamarca, Magdalena, Panama, Santander och Tolima, och territorierna Caquetá, San Martin, Nevada och Motilones.

Efter åratal av inbördeskrig proklamerade Rafael Núñezs parti 1886 en ny konstitution, av mer centralistisk karaktär, vilken avskaffade Colombias förenta stater och skapade Republiken Colombia.

Historiska länder och riken i Sydamerika
Historiska republiker
Stater och territorier bildade 1863
Stater och territorier upplösta 1886
Colombia under 1860-talet
Colombia under 1870-talet
Colombia under 1880-talet
Pehr Eberhard Cogell

Pehr (Pierre) Eberhard Cogell, född 1734 i Stockholm, död 21 januari 1812 i Lyon, var en svensk-fransk målare.

Cogell var i sin hemstad lärjunge till Jacques-Philippe Bouchardon och Pierre Hubert L'Archevêque vid Ritakademien. Han var senare elev till Gustaf Lundberg. Han erhöll understöd av svenska staten och studerade 1763–1764 vid akademin i Köpenhamn och 1764–1766 hos Joseph Marie Vien i Paris. År 1769 slog han sig för resten av sitt liv ned i Lyon och blev bland annat lärare vid stadens ritskola och statsmålare.

Cogells produktion, som främst utgjordes av porträtt i Viens anda, har till största delen gått förlorad. Museet och akademin i Lyon har några prov på hans måleri. Även på Göteborgs konstmuseum finns ett porträtt av Cogell. Han lär även ha framträtt som landskapsmålare. Sin största insats gjorde Cogell som lärare. I det av revolutionen härjade Lyon uppehöll han ensam teckningsundervisningen till fromma för stadens sidenindustri. Till hans offentliga arbeten hör en altartavla i Blacksta kyrka 1756.

Bland idag försvunna målningar av Cogell märktes ett porträtt av Jean-Jacques Rousseau, ett av Marie-Antoinette, samt ett 1803 till Svenska konstakademin insänt självporträtt. På Nationalmuseum finns tre stycken pennteckningar av Cogell samt vid Musée des Beaux-Arts de Lyon, Musée des Arts décoratifs i Paris, Académie des sciences, belles-lettres et arts de Lyon, Musée de Grenoble och Musée Baron-Martin.

Han var son till apotekaren August Kristian Cogell och Birgitta Eleonora Ziervogel samt från 1794 gift med konstnärinnan Geneviève Privât.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Svenskt konstnärslexikon del I sid 314-315 Allhems Förlag, Malmö

Noter

Franska porträttmålare
Franska landskapsmålare
Franska målare under 1700-talet
Svenska målare under 1700-talet
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Födda 1734
Avlidna 1812
Män
Svensk uppslagsbok
Jérôme Eugène Coggia

Jérôme Eugène Coggia, född 18 februari 1849 Ajaccio på Korsika , död 15 januari 1919, var en fransk astronom.

Coggia var assistent vid observatoriet i Marseille. Han har upptäckt ett flertal kometer och fem småplaneter.

Asteroider

Kometer

Se även 
Astronomiska upptäckter av J Coggia

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Födda 1849
Avlidna 1919
Män
Franska astronomer under 1800-talet
Svensk uppslagsbok
Personer från Ajaccio
Norra Ny kyrka

Norra Ny kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Övre Älvdals församling i Karlstads stift. Kyrkan ligger i samhället Stöllet i Torsby kommun. I östra kyrkogårdsmuren finns en stiglucka som tillkom 1936.

Kyrkobyggnaden
Föregående kyrka var uppförd på medeltiden och låg två kilometer söder om nuvarande kyrkplats. Kyrkan var byggd av trä och hade en rektangulär planform. Om koret var smalare än övriga kyrkan går ej att påvisa. Vid två tillfällen utvidgades kyrkan, dock senast under början av 1600-talet. 1701 byggdes ett litet kyrktorn som ersatte ett äldre torn. Kyrkan revs 1773.

Nuvarande träkyrka uppfördes 1763-1764 och invigdes 29 september 1764 av prosten Bengt Piscator i Ekshärad.
Kyrkan är byggd av liggtimmer och består av ett rektangulärt långhus med ett tresidigt kor i öster och torn i väster. Mitt på långhusets nordsida finns en vidbyggd sakristia och på motsvarande plats i söder finns ett vapenhus. Nuvarande tornspira tillkom 1924 och är utformad efter den ursprungliga spiran som revs 1904.

Inventarier
 Dopfunten av täljsten är från mitten av 1200-talet. Funten har ett centralt uttömningshål.
 Ett Mariaskåp är från omkring år 1300 och är placerat på korets norra vägg.
 Ett altarskåp av svensk tillverkning är förmodligen från omkring år 1500. Altarskåpet hänger på korets södra vägg ovanför dopfunten.
 Altaruppsatsen som tillkom 1767 har en okänd upphovsman. I räkenskaper anges dock bildhuggaren Löfman. Ursprungligen var altaruppsatsen avsedd för Dalby kyrka.
 Predikstolen är tillverkad av snickaren Mattias Beckman och färdigställdes troligen 1764.

Orgel
1857 byggde E A Setterquist en orgel med 7 stämmor.
1924 bygger E A Setterquist och Son en orgel som är mekanisk med pneumatiska lådor. Orgeln har fasta kombinationer och fasaden är från 1857 års orgel.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Kyrkor i Karlstads stift Del II, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, 
 Länsstyrelsen Värmland

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Torsby kommun
Kyrkobyggnader invigda 1764
Träkyrkobyggnader i Sverige
1764 i Sverige
Republiken Indonesiens förenta stater

Republiken Indonesiens förenta stater (, RIS), även kallad RUSI, var en federal stat till vilken Nederländerna formellt överförde suveräniteten över Nederländska Indien den 27 december 1949 efter de nederländsk-Indonesiska rundabordssamtalen. Detta avslutade den fyraåriga konflikten mellan indonesiska nationalister och Nederländerna som utkämpats om kontroll över Indonesien. Samtidigt trädde Indonesiens federala konstitution i kraft.

RUSI bestod av 16 statsenheter: 'Republiken Indonesien', som bestod av territorier på Java och Sumatra med totalt 31 miljoner invånare, och de 15 stater som skapats av Nederländerna, bestående av mellan 100 000 och 11 miljoner invånare.

The RUSI styrdes av ett tvåkammarparlament. Folkets representationsråd bestod av 50 representanter från Republiken Indonesien och 100 från de olika staterna, beroende på deras befolkning. Senaten hade två medlemmar från varje konstituerande del oavsett befolkningens storlek. 

Under första halvan av 1950 upplöste de icke-republikanska staterna gradvis sig själva och blev republiker. Indonesiens förenta stater upplöstes officiellt och ersattes av Republiken Indonesien, en enhetsstat, ledd av President Sukarno den 17 augusti 1950, på 5-årsdagen av den indonesiska självständighetsförklaringen.

Stater

Bandjar
Bangka
Biluton
Central Java
Östra Indonesien
Östborneo
Östjava
Östsumatra
Stora Dayak
Madura
Republiken Indonesien
Riaouw
Sydostborneo
Sydsumatra
Västborneo
Västjava

Se även
Indonesiens historia
indonesiska självständighetskriget
Indonesiens regioner
Staten Östindonesien

Referenser

 
 
 
 

Federationer
Historiska länder och riken i Asien
Indonesiens förenta stater
Stater och territorier bildade 1949
Stater och territorier upplösta 1950
1949 i Asien
1950 i Asien
Hippolyte Cogniard

Jean Hipplyte Cogniard, född 28 november 1807, död 6 februari 1882, var en fransk teaterförfattare och teaterledare.

Hippolyte Cogniard skrev tillsammans med sin bror, Théodore Cogniard en mängd vådeviller, folkkomedier och äventyrsstycken, som hade stor framgång, bland annat den i Stockholm uppförda Bockfoten (Le pied de mouton). Tillsammans med sin bror ledde han 1840-1847 Théâtre de la Porte-Saint-Martin  och 1854-69 ensam Théâtre des Variétés i Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1807
Avlidna 1882
Män
Franska teaterchefer
Franska dramatiker
Teaterchefer under 1800-talet
Kroka-Rävs saga

Kroka-Rävs saga (isl. Króka-Refs saga) är en av islänningasagorna.

Handling
Sagan utspelar sig dels på västra Island, i området Dalasyslan, dels på Grönland, samt i Norge och i Danmark. Handlingen kretsar kring den tyste och sluge Räv. Det finns fina karaktärsskildringar av den kloke och infame Harald Hårdråde som vill åt Rävs hustru, och den gode Sven Estridsson. Handlingen torde vara uppdiktad, men den har anknytningar till välkända stormän, som Gestur Oddleifsson på Hagi.

Tillkomst, manuskript och översättning
Sagan är troligen skriven i mitten av 1300-talet. Den fanns ursprungligen nedtecknad i Vatnshyrna, som till största delen är förstörd. Numera finns den endast bevarad i en pergamenthandskrift (AM 471 qu.) från slutet av 1400-talet, samt i flera pappershandskrifter. Den trycktes först i Hólar år 1756.

Sagan är översatt till svenska av Åke Ohlmarks (1963).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser
Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 4, s. IX-X. Reykjavík 1946.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 2, s. 13-14. Steinviks bokförlag 1963.

Externa länkar
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Rivera (efternamn)

Rivera är ett latinskt efternamn med rötter från Spanien (Andalusien). Namnet kommer från det gamla spanska skrivsättet för ordet ribera (nuvarande rivera) som betyder flodbank. Ribeira, Riva, Riviere, Riba och Rivero är några varianter av namnet.

Personer
Chita Rivera (född 1933), amerikansk sångerska, skådespelare och musikalartist
Diego Rivera (1886–1957), mexikansk målare
Fructuoso Rivera (1784–1854), uruguayansk general och politiker (president)
Geraldo Rivera ({född 1943), amerikansk advokat, journalist, skribent och reporter
Gianni Rivera (född 1943), italiensk fotbollsspelare
 Jenni Rivera
 Jimmie Rivera
 Jorge Rivera
 Luis Rivera (dramatiker)
 Mariano Rivera
 Miguel Primo de Rivera (1870–1930), spansk general och politiker
 Naëla
 Naya Rivera
 Valero Rivera Folch
 Valero Rivera
 Vincenzo Rivera (1890 – 1967), botanist
 Zuleyka Rivera

Spanska efternamn
Görres-Gesellschaft

Görres-Gesellschaft är ett den 25 januari 1876, på hundraårsdagen av Joseph Görres födelse, stiftat sällskap "till främjande av vetenskapen i det romersk-katolska Tyskland". Sällskapet hade först sitt säte i Bonn, men upplöstes av nazisterna 1941 och återbildades i Köln 1948. Sällskapet har utgivit åtskilliga skrifter.

Källor

Akademier och lärda samfund i Tyskland
Organisationer bildade 1876
Tyska vetenskapsorganisationer
Ugglan
Jakob och Johannes församling

Jakob och Johannes församling var en församling i Stockholms stift och i Stockholms kommun. Församlingen delades upp 1 maj 1907 i Jakobs församling och Johannes församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 25 november 1643 genom en utbrytning ur Norrmalms församling (Klara) under namnet Sankt Jakobs församling som namnändrades 12 mars 1674 till Jakob och Johannes församling. 3 november 1671 utbröts Brunkebergs- och Kungsbacksförsamlingen (Brunkebergsdelen) där Brunkebergsdelen återfördes 12 mars 1674.

Kyrkoherdar

Förste komministrar

Andre komministrar

Tredje komministrar

Organister
Lista över organister.

Kyrkobyggnader
Sankt Jakobs kyrka

Källor 
 Stockholms stad Mantalsuppgifter

Noter

Externa länkar

Historiska församlingar i Stockholms kommun
Norrmalm
Joniska öarnas förenta stater

Joniska öarnas förenta stater (, Enomenon Kratos ton Ionion Neson; ) var en stat under brittiskt beskydd åren 1815–1864. Joniska öarna tillhör det nuvarande Grekland, som fick området i gåva av Storbritannien vid Georg I av Greklands trontillträde, då protektoratet upphörde.

Historia
Före franska revolutionskrigen hade Joniska öarna tillhört republiken Venedig. Då den staten upplöstes 1797 genom freden i Campo Formio, annekterades den av Frankrike. Mellan 1798 och 1799 slängdes fransmännen ut av gemensamma ryska och osmanska soldater. Ockupationsstyrkorna skapade Septinsularrepubliken, som fanns åren 1800–1807.

Joniska öarna återannekterades sedan av Frankrike. 1809 vann Storbritannien mot den franska flottan utanför Zakynthos den 2 oktober, och ockuperade Kefalonia, Kythira, och Zakynthos. Britterna tog Lefkada 1810. Korfu förblev under franskt styre till 1814.

Vid Wienkongressen 1815 enades man om att ställa Joniska öarna under brittiskt beskydd. Trots den brittiska militära administrationen, garanterades Österrike samma status som Storbritannien. Avtalet verkställdes då "Maitland-konstitutionen" från 26 augusti 1817 infördes, och skapade en federation bestående av sju öar, med Thomas Maitland som första "Joniska öarnas Lord High Commissioner".

Den 29 mars 1864 skrev Storbritannien, Grekland, Frankrike och Ryssland på fördraget i London, och godkände överföringen av suveräniteten till Grekland vid ratificering, vilket var tänkt att stärka nytillträdde kung Georg I av Grekland.

Den 28 maj 1864 förenades Joniska öarna med Grekland genom förklaring av deras Lord High Commissioner.

Delstater
Precis som namnet säger var Joniska öarnas förenta stater en federation.  Den bestod av sju öar, som fungerade som delstater:

Statsfövaltning
Statsfövaltningen organiserades under ledarskapet av en Lord High Commissioner, utsedd av den brittiske monarken. Totalt arbetade tio män för honom, bland andra William Gladstone som extraordinär Lord High Commissioner.

Joniska öarna hade ett tvåkammarparlament, som kallades 'Joniska öarnas förenta staters parlament' och bestod av en lagstiftande församling och en senat.

Se även
 Order of St Michael and St George, brittisk order skapat till protektoratets ära
 Joniska öarnas Lord High Commissioner

Referenser 

Storbritanniens historia
Historiska grekiska stater
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Stater och territorier bildade 1815
Stater och territorier upplösta 1864
Historiska republiker
Slangkoppling

En slangkoppling är en koppling som används för att enkelt, snabbt och lösbart koppla ihop slangar med utrustning eller andra slangar. Sådana kopplingar finns i en mängd olika utföranden och material: mässing, stål, aluminium och plast.

Vissa slangkopplingar använder O-ringar eller plantätningar för att hindra läckage.

Vridkoppling är en variant där man genom att vrida kopplingsdonet kan låsa kopplingen. Ett exempel är storz-kopplingen, som uppfanns av Carl August Guido Storz  1882, patenterades i Schweiz 1890–11–28 med nr 3,134 och i USA  1893–01–03 med nr US 489107 A. Ännu efter långt mer än 100 år är konstruktionen oöverträffad.

Många länder har olika systemstandarder, som inte passar ihop med varandra. Ett system som används av brandförsvaren i Frankrike och Belgien kallas Guillemins symmetriska system. i Spanien används ett annat, avvikande system. De olika standarderna omöjliggör effektiv samverkan vid större insatser.

I USA hade man tidigare skruvförband i brandslangar och brandposter. Det är tidsödande skarva på det sättet. Vid släckningsinsatser är det ofta bråttom, och storz-systemt är mycket snabbare. Därför har man numera i USA långsamt gått över till storzkopplingar. Äldre brandposter och torra stigarrör till flervåningsbyggnader moderniserar man nu genom att permanent skruva in anpassningsdon med storzfattning. Nyanläggningar utförs med storzkopplingar.

Perrotkopplingen med knäpphakar är ganska lättarbetad, men inte lika robust som storzkopplingen. Om man drar en perrotskarvad slang genom terrängen är det lätt hänt att knäppet fastnar i något; i värsta fall knäpps upp.

Trädgårdsslangar har ett standardiserat system, med hane/hona, vanligen benämnt Gardenakoppling efter företaget med detta namn. Systemet patenterades 1955 med varumärket Hozelock och salufördes av det 1959 bildade brittiska företaget  Hozelock Ltd. Gardenasystemet är utfört i plastmaterial, och tål bara måttligt höga tryck.

Klokoppling används för bl a tryckluftslang.

Källor

Externa länkar 
 Patenthandling US 409107 A 

Mekanik
VVS-utrustning
Jevgenij Korotysjkin

Jevgenij Korotysjkin (ryska: Евгений Евгеньевич Коротышкин, Jevgenij Jevgenijevitj Korotysjkin) född 30 april 1983 i Moskva, är en rysk simmare.

Korotysjkin har vunnit flera medaljer vid internationella mästerskap, han vann guld på 100 meter fjärilsim vid Europamästerskapen i simsport 2010 i Budapest. Han vann även guld på samma distans vid Världsmästerskapen i kortbanesimning 2010 i Dubai.

Källor 
Statistik på The-Sports.org

Noter 

Födda 1983
Ryska simmare
Levande personer
Män
Idrottare från Moskva
Världsmästerskapen i kortbanesimning 2012

De 11:e FINA världsmästerskapen i kortbanesimning hölls i Istanbul, Turkiet 12-16 december 2012. Tävlingen ägde rum i multiarenan Sinan Erdem Dome, som har en kapacitet för 22 500 åskådare. 

Den 12 april 2008 meddelade FINA att Istanbul hade slagit ut den enda övriga konkurrenten om att vara värd för tävlingen, Wien i Österrike, efter ett möte i Manchester.

Medaljtabell

Externa länkar
 Officiell webbplats

2012 i Turkiet
Sportevenemang i Istanbul
Internationella sportevenemang i Turkiet
Sportåret 2012
2012
Gotta Work

"Gotta Work" är en låt framförd av den amerikanska sångerskan Amerie, med text av henne själv, Rich Shelton, Loren Hill och Kevin Veney och musik av One Up till Ameries tredje studioalbum, kritikerrosade Because I Love It (2007). 

I "Gotta Work" uppmanar Amerie lyssnaren att jobba hårt för att nå sina mål i livet. I refrängen sjunger hon; "Sometimes you gotta work hard for it/Because when u feeling low/And u cant get no lower/That's when u know your close". Låten är i upptempo och samplar Erma Franklins coverversion av "Hold On, I'm Comin'" från hennes album Soul Sister (1969). Den låten, av Sam & Dave, skriven av Isaac Hayes och David Porter, framfördes från början av Reuben Wilson. Amerie definierade spårets sound som "go-go soul" och förklarade att "go-go är som svart kaffe, en del personer kan inte dricka det i sin renaste form." Låten gavs ut som skivans andra singel i Europa den 14 maj 2007 där den blev en ytterligare framgång för Amerie. Vid releasen ersatte den av okänd anledning albumspåret "Crush" som uppföljare till "Take Control". "Gotta Work" nådde sjätteplatserna på Tysklands och Storbritanniens respektive R&B-listor. Den nådde också en 21:a plats på Storbritanniens UK Singles Chart. Musikkritikers reaktioner på singeln var positiva. Blues and Soul Magazine ansång att låten var en blandning av Beyonces "Crazy in Love" och Ameries hitlåt "1 Thing". MTV Asia rankade låten på en 71:a plats på deras lista över de 100 bästa låtarna år 2007.

Musikvideon till singeln regisserades av Scott Franklin och hade premiär den 30 juni 2007. Amerie förklarade i en intervju att idén bakom videon kom till henne när hon duschade; "Jag tror att det är där all vår kreativa energi flödar för i den stunden har vi ingen annanstans att gå."

Format och innehållsförteckningar 

 Brittisk CD-singel
"Gotta Work"
"Gotta Work" (Remix featuring Collie Buddz)
 CD-singel (Premium)
"Gotta Work" 
"Gotta Work" (Remix featuring Collie Buddz)
"1 Thing" (Remix featuring Eve) 
"Gotta Work" (Video)

 Brittisk 12"-vinylsingel
"Gotta Work" (Album Version)
"Gotta Work" (Instrumental Version)
"Gotta Work" (Accapella Version)

Topplistor

Referenser

Noter

Musiksinglar 2007
Låtar skrivna av Amerie
Låtar framförda av Amerie
Nadine Krause

Nadine Krause, född 25 mars 1982 i Waiblingen, är en tysk före detta handbollsspelare. Hon debuterade i det Tyska A-landslaget 1999, 17 år gammal. Hon gjorde flest mål i VM 2005 och blev året efter utsedd till Årets bästa handbollsspelare i världen.

Klubbar 
  VfL Waiblingen (–1999)
  HSG Blomberg-Lippe (1999–2001)
  TSV Bayer 04 Leverkusen (2001–2007)
  FCK Håndbold (2007–2010)
  HSG Blomberg-Lippe (2010–2011)
  TSV Bayer 04 Leverkusen (2011–2012)

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar 

 

Tyska handbollsspelare
Kvinnor
Födda 1982
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Tyskland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2008
Europamästerskapen i kortbanesimning 2011

Europamästerskapen i kortbanesimning 2011 arrangerades i Szczecin, Polen den 8–11 december 2011. Tävlingarna arrangerades av LEN (Ligue Européenne de Natation). Tävlingen beräknades kosta 1 miljon euro, och 543 simmare från 44 olika nationer deltog. Totalt delades 114 medaljer ut i totalt 38 discipliner.

Medaljörer

Damer

Förkortningar: WR - Världsrekord; WBT – Världsbästa tid; ER - Europarekord; CR - Europamästerskapsrekord; NR – Nationellt rekord

Herrar

Förkortningar: WR - Världsrekord; WBT – Världsbästa tid; ER - Europarekord; CR - Europamästerskapsrekord; NR – Nationellt rekord

Källor

Se även 
Europamästerskapen i kortbanesimning
Världsmästerskapen i kortbanesimning

2011 i Polen
Internationella sportevenemang i Polen
Sportåret 2011
2011
Sport i Szczecin