kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Exing

Exing är dialektalt namn för flera sorters gräs. Det kan bland annat avse Hundäxing (Dactylis glomerata) i Småland och Kvickrot (Triticum repens) i Västerbotten.

Källor 
 Johan Ernst Rietz: Svenskt dialektlexikon, sida 123,  Gleerups, Lund 1862–1867, faksimilutgåva Malmö 1962

Gräs
Eunhyuk

Eunhyuk är artistnamnet för Lee Hyuk Jae, född 4 april 1986, och är en koreansk dansare, rappare, popsångare, presentatör, låtskrivare och skådespelare. Han är medlem i pojkbandet Super Junior där han är huvudrappare och en av de fyra huvuddansare. Han använder sitt artistnamn för att inte förväxlas med komikern Lee Hyuk-jae. 

Förutom Super Junior är han också medlem i Super Junior-T, Super Junior-H och sedan februari 2011 i Super Junior-M. Han har också medverkat i ett antal reklamfilmer och ett antal tv-program. Bland sina fans och sin publik har han fått smeknamnet "The Dancing Machine of Super Junior".

Karriär 
Eunhyuk föddes som Lee Hyuk-jae i Neunggok, Goyang, Gyeonggi. 1999 gick han tillsammans med sin kamrat Kim Junsu på audition för SM Entertainment, tretton år gammal. Junsu blev antagen och fick skriva kontrakt med företaget. Det fick dock inte Eunhyuk. Han gick på audition året därpå och blev antagen efter att ha visat upp sina rap- och danstalanger. I SM Entertainment tränades Eunhyuk i sång, dans, skådespeleri och fick lektioner i kinesiska.

År 2002 blev Eunhyuk, Junsu och en annan elev, Sungmin, placerade i ett R&B-grupprojekt. Ett år senare gjorde trion tillsammans med den blivande gruppen TRAX medlemmar (Jay Kim, No Minwoo och Kang Jungmo) ett kort uppträdande i ett program som hette Heejun vs. Kangta, Battle of the Century: Pop vs. Rock, där Moon Heejun och Kangta lärde dem olika sångtekniker. 2003 splittrades Eunhyuks trio. Junsu blev medlem i bandet DBSK. Eunhyuk och Sungmin placerades i ett annat projektband tillsammans med tio andra pojkar. De tolv pojkarna bildade tillsammans Super Junior05, som var den första generationen av det roterande pojkbandet Super Junior.

Med sammanlagt tolv medlemmar debuterade Super Junior 05 officiellt den 6 november 2005 på SBS:s populära musikprogram Popular Songs, där de framförde sin första singel "TWINS (Knock Out)". En månad senare släpptes ett komplett studioalbum, som nådde plats tre på albumtopplistan.

I mars 2006 började SME värva nya medlemmar för den nya Super Junior-generationen. Men planerna ändrades när företaget den 27 maj 2006 lade till en sista trettonde medlem, Kyuhyun och därefter deklarerade företaget att man inte tänkte forma några framtida Super Junior-generationer. Gruppen tog bort ändelsen "05" och kallade sig Super Junior.

Födda 1986
Män
Levande personer
Sydkoreanska musiker
WP:Projekt Korea
Mononymt kända personer
Grekoman

Grekoman (av latin græcus, grekiska mania, raseri, vurm), är en person, som svärmar för det forna Grekland. Grekomani är överdriven förkärlek för allt forngrekiskt. Kallas även hellenomani.

Se även
Filhellen.

Källor

Antikens Grekland
Beundran för främmande kulturer
Ugglan
Bluffen

Bluffen () är en amerikansk långfilm från 2006 i regi av Lasse Hallström, med Richard Gere, Alfred Molina, Marcia Gay Harden och Hope Davis i rollerna. Den bygger på en sann historia.

Handling
Författaren Clifford Irving planerar att skriva och ge ut en falsk självbiografi av den excentriska miljardären Howard Hughes. Eftersom Hughes normalt undviker massmedia totalt förväntar sig Irving att han inte kommer att agera när boken tillkännages.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska dramafilmer
Filmer 2006
Filmer i regi av Lasse Hallström
Engelskspråkiga filmer
Filmer om svindlare
Illyriska krigen

Illyriska krigen är samlingsnamn på två krig mellan antikens Illyrien och Romerska republiken då romarna lade under sig södra Illyrien – Albanien norr om Epirus. Det första kriget utkämpades mot drottning Teuta av Illyrien 229-228 f.Kr, det andra mot Demetrios från Faros 219 f.Kr. 

Illyrien gjordes till romersk provins 167 f.Kr.

Referenser

Se även 
 Illyricum

Externa länkar 

 Första illyriska kriget 
 Andra illyriska kriget

Romerska krig
Krig under antiken
Illyrien
Romerska republiken
Bror Beckman

Bror Beckman, född den 10 februari 1866 i Kristinehamn, död den 22 juli 1929 i Ljungskile, var en svensk tonsättare. Han var sonson till Johan Vilhelm Beckman.

Beckman studerade för Johan Lindegren 1885–1890 och Julius Bagge. 1894–1896 var han musikstipendiat. Han var lärare vid Stockholms musikinstitut i harmoni, kontrapunkt och komposition 1890–1902. Beckman invaldes som ledamot nummer 516 av Kungliga Musikaliska Akademien den 28 april 1904. Han var kamrerare i akademien 1909–1918 och direktör vid Stockholms musikkonservatorium 1910–1929. Han blev professor 1911. Från 1915 var han musikkonsulent vid Kungliga folkskole- och läroverksöverstyrelsen.

Bibliografi

Verk
 Musik till En lyckoriddare (Harald Molander) 1900
 Symfoni F-dur, 1895
 Om lyckan (symfonisk dikt) 1902
 Sommarnatt (för stråkorkester) 1890
 Sonat a-moll för violin och piano 1891
 Pianostycken
 Solosånger, såsom Flodsånger och Gambla gastar.

Referenser

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 
 
Bror Beckman i Levande musikarv
Bror Beckmans arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Vidare läsning 
 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1866
Avlidna 1929
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
No Wave

No Wave var en kortlivad men inflytelserik undergroundscen för musik, film, och samtidskonst som uppstod i New York vid mitten av 1970-talet. Begreppet No Wave är en satirisk ordlek som vänder sig emot de kommersiella elementen inom den då populära New Wave-genren. No Wave har fungerat som inspirationskälla för bland annat noise-genren och industrimusiken.

På många sätt är No Wave inte en klart definierbar musikgenre med typiska kännetecken. Olika grupper influerades ifrån så olika stilar som funk, jazz, blues, punk, avantgardejazz och experimentella musiker som La Monte Young. Det finns dock vissa återkommande företeelser, som en förkärlek för det aggressivt atonala, repetitiva pådrivande rytmer, en tendens till att betona musikalisk textur framför melodi och att texterna ofta fokuserar på nihilism och konfrontation.

No Wave definieras oftast bäst utifrån den konstnärliga miljö inom vilken den frodades, vilket var New Yorks minimalistiska samtidskonstscen och det sceniska uttrycken hos No Wave-artister hämtade ofta influenser ifrån performancekonsten. I många fall var musiken en integrerad del av en performance eller någon annan form av konsthändelse. 

1978 hölls en festival med punkinfluerad noisemusik i en lokal i SoHo som kallades för Artists Space vilket resulterade i skivan No New York. Denna skiva, som producerades av Brian Eno, var det första försöket att definiera No Wave-scenen och innehåller låtar med The Contortions, Teenage Jesus and the Jerks, Mars och DNA.

I juni 1981 arrangerades Noise Fest på White Columns vilket blev en inflytelserik konst- och noisemuskfestival. Bakom festivalen stod Thurston Moore från Sonic Youth och det var också här som bandet gjorde sin första konsert. Varje kväll spelade tre till fem akter, däribland Glenn Branca, Rhys Chatham, Jeffrey Lohn, Dog Eat Dog, Built on Guilt, Rudolph Grey, the Avant Squares, Mofungo, Red Decade, Robin Crutchfield's Dark Day, Ad Hoc Rock, Intense Molecular Activity, Smoking Section, Chinese Puzzle, Avoidance Behaviour och Sonic Youth.

Andra exempel på no wave/industri/noise-band är The Stick Men, Big Black, Lev Six, Helmet, Black Eyes, Rhys Chatham, Live Skull, Ex Models, Neptune och Erase Errata.

Inspirerade av Speed Trials arrangerade medlemmar ifrån Live Skull i maj 1983 en ny musikfestival på White Columns med band som The Fall, Glenn Branca, Beastie Boys, Sonic Youth, Lydia Lunch, Elliott Sharp, Swans och Arto Lindsay. Även många av dessa artister har inkluderats i No Wave-scenen.

Noter

Externa länkar 
 No Wave Wikia

Musikgenrer
Noise
Sikelvingar

Sikelvingar, Drepanidae, är en familj i insektsordningen fjärilar, Lepidoptera. Utseendemässigt uppvisar familjen stor variation, bland de ingående arterna finns både fjärilar med smal kropp och breda vingar och fjärilar som har tjock kropp och långsmala vingar. Ett gemensamt drag är att vingarna är trekantiga. 

Underfamiljen Drepaninae inräknar typiskt arter med bredare trekantiga vingar. Hos en del arter, som i släktet Drepana, är framvingarnas spets formad likt en skära, eller krok.

Underfamiljen Thyatirinae påminner till utseendet något om nattflyn. De har vanligen kraftigare kropp och smalare vingar än arter i underfamiljen Drepaninae. De har även mer rundade vingspetsar. 

I Sverige förekommer 16 arter, 7 ur underfamiljen Drepaninae och 9 ur underfamiljen Thyatirinae. Underfamiljen Cyclidiinae finns bara i sydöstra Asien.

Svenska arter 

Thyatirinae 
 	
 	Fläckig hallonspinnare 	 	 	Thyatira batis
 	Bandad hallonspinnare 	 	 	Habrosyne pyritoides
 	Rödaktig blekmaskspinnare 	 	Tethea ocularis
 	Poppelblekmaskspinnare 	 	 	Tethea or
 	Svartgrå blekmaskspinnare 	 	Tetheella fluctuosa
 	Björkblekmaskspinnare 	 	 	Ochropacha duplaris
 	Ekblekmaskspinnare 	 	 	 	Cymatophorima diluta
 	Ekgulhornspinnare 	 	 	 	Polyploca ridens
 	Björkgulhornspinnare 	 	 	Achlya flavicornis

Drepaninae
	
 	Tandad sikelvinge 	Falcaria lacertinaria
 	Eksikelvinge 	Watsonalla binaria
 	Boksikelvinge 	Watsonalla cultraria
  	Brun sikelvinge 	Drepana curvatula 	
 	Ockragul sikelvinge 	Drepana falcataria
	Vasspetsad sikelvinge 	Sabra harpagula 	
 	Slånspinnare 	Cilix glaucata

Källor 
Sandhall, Åke. Insekter - en fälthandbok, Interpublishing AB, 1997.

Externa länkar 

Fjärilar
Sikelvingar
Michail Tjigorin

Michail Ivanovitj Tjigorin (), född 12 november (31 oktober g.s.) 1850 i Gattjina, död 25 januari (12 januari g.s.) 1908 i Lublin, var en rysk schackspelare.

Det finns flera schacköppningar som är namngivna efter Tjigorin, som exempelvis Tjigorins variant i spansk öppning (1.e4 e5 2.Sf3 Sc6 3.Lb5 a6 4.La4 Sf6 5.O-O Le7 6.Te1 b5 7.Lb3 d6 8.c3 O-O 9.h3 Sa5) och Tjigorins försvar i damgambit (1.d4 d5 2.c4 Sc6).

Tjigorin uppfann även öppningslinjen 1.e4 e6 2.De2 i franskt parti. Nu betraktas varianten som en föregångare till kungsindiska uppställningar, men Tjigorin spelade varianten med andra idéer (exempelvis b3) i åtanke.

Asteroiden 7268 Chigorin är uppkallad efter honom.

Referenser 

Ryska schackspelare
Personer från Gattjina
Män
Födda 1850
Avlidna 1908
Playstation Move

Playstation Move är ett speltillbehör till Sonys Playstation 3. Tidigare hette den Playstation Motion Controller, men den 10 mars 2010 blev det klart att den skulle heta Playstation Move. Det inkluderar 2 kontroller: en kontroll med analog spak, och en kontroll som känner av rörelsen. Det använder sig av Sonys Playstation Eye-kamera för att känna av i exakt vilken position kontrollen befinner sig just nu. Båda kontrollerna har inbyggda batterier som man inte kan byta. I stället har båda kontrollerna en USB-port var att ladda batterierna med. Playstation Move släpptes i mitten på september i Europa och USA samt närmare slutet på oktober i Japan år 2010.

Tillbehöret avslöjades först i E3 2009. Kontrollen med analog spak har en analog spak (som man också kan trycka ner för L3), L1- och L2-knappar på toppen, standardknapparna (, , , ) samt fyra digitala knappar (upp, ner, höger, vänster).

Den rörelsekänsliga kontrollen har en rund orb som lyser. Det är den som Playstation Eye-kameran använder för att hålla koll på den rörelsekänsliga kontrollens position. Den har fyra knappar och en stor knapp i mitten. Tillbehöret utmanar Microsofts Kinect för Xbox 360 och Nintendo Wii's rörelsekänsliga kontroller.

Kompatibilitet

Företag 
Totalt 36 datorspelsutvecklare i tredjepart kommer att stödja och utveckla spel som är kompatibla med Playstation Move.

Referenser

Externa länkar 

 Playstation Move på E3 2009
 Playstation Move demo

Tillbehör till Playstation 3
Speltillbehör
Jeremy Silman

Jeremy Silman, född 28 augusti 1954 i Del Rio, Texas, död 21 september 2023 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk schackspelare och schackförfattare. Flera av Silmans schackböcker handlar om positionella obalanser.

Referenser 
  

Amerikanska schackspelare
Schackförfattare
Födda 1954
Män
Avlidna 2023
Tawa

Tawa kan syfta på:

 Tawa (mytologi) – solguden i puebloindianernas religion
 Tawa (dinosaurie) – ett släkte med tidiga dinosaurier som hittats i sydvästra Nordamerika
 Tawa (träd) – en art av lagerväxter
 Tawa, Qinghai – en ort i Kina
 Dawa, Panjin – ett härad i Liaoning-provinsen i nordöstra Kina
Diplothrix legata

Diplothrix legata är en gnagare i underfamiljen möss (Murinae) och den enda arten i sitt släkte.

Djuret når en kroppslängd mellan 22 och 33 centimeter och därtill kommer en 24 till 33 centimeter lång svans. Den långa täta pälsen har en grå färg och undersidan är lite ljusare än ovansidan. Svansen är täckt av hår och även djurets små öron är glest täckta med hår. Den främre delen av svansen har en mörk färg och sedan följer en längre vit svansspets. Diplothrix legata har brun päls på fötternas ovansida.

Denna gnagare äter under natten frön och insekter. Honornas spenar är så utformade att de kan ha 2 till 12 ungar per kull.

Arten förekommer på Ryukyuöarna (Amami-Ōshima, Tokunoshima och Okinawa) som tillhör Japan. Habitatet utgörs av skogar som främst ligger 300 till 400 meter över havet. Djurets vistas främst på träd.

Diplothrix legata hotas av skogens avverkning samt av införda rovdjur som hundar, katter och javanesisk mungo (Herpestes javanicus). IUCN listar arten som starkt hotad (endangered).

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Don E. Wilson, DeeAnn M. Reeder (utgivare): Mammal Species of the World. 3 upplaga. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, .

Noter 

Råttdjur
Diplothrix
Däggdjur i palearktiska regionen
Suzanne av Bourbon

Suzanne av Bourbon, född 10 maj 1491, död 28 april 1521 i Châtellerault, var regerande vasallhertiginna av Bourbon och Auvergne och grevinna av La Marche från 1503 till 1521.

Biografi 
Suzanne var dotter till Anne av Frankrike och Peter II av Bourbon. Hennes fars hertigdöme hade inte kvinnlig tronföljd, men hennes föräldrar utverkade år 1498 att denna infördes i Bourbon för att ge sitt stöd åt Frankrikes nye kung att tillträda under franska tronföljdskrisen. Hon blev därför regerande hertiginna vid faderns död 1503 med modern som förmyndarregent. År 1505 giftes hon bort med sin kusin Karl av Bourbon-Montpensier för att undvika arvsstrider kring hennes rätt till hertigdömet, och maken utnämndes genast vid giftermålet till hennes medregent. 

Det tycks inte som om Suzanne regerade annat än till namnet; regeringsärendena sköttes gemensamt av hennes make och hennes mor, vilka beskrivs som goda samarbetspartner i politiken, och paret gjorde ständiga inspektionsturer genom besittningarna i sällskap med hennes mor. Suzanne själv beskrivs genomgående av samtida krönikörer som missbildad och med allmänt svag hälsa, även om detta inte specificeras närmare. Hennes mor ska ständigt ha oroat sig för hennes hälsotillstånd. 

Hon fick en son, François (1517–1518), och ett tvillingpar (1518) som alla dog snart efter födseln. Vid hennes död saknade hertigdömet arvingar och tillföll Frankrike 1527.

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1491
Avlidna 1521
Kvinnliga regenter under 1500-talet
Kvinnor
Franska hertiginnor
Franska grevinnor
Edde Gleerup

Sten Edvard (Edde) Gleerup, född 18 juni 1860 i Chicago, död 16 november 1928 i Lund, var en svensk militär och upptäcktsresande. Han var sonson till C.W.K. Gleerup.

Gleerup utnämndes 1879 till underlöjtnant vid Södra skånska infanteriregementet. Han inträdde 1883 i Kongostatens tjänst och blev 1884 chef i Kimpoko vid Stanley Pool. Efter att där ha anlagt en ny station blev han tillsammans med löjtnant Arvid Wester i november samma år beordrad att förestå den yttersta stationen, Stanley Falls. 

Arabhövdingen och slavhandlaren Tippu Tip ville emellertid regera ostört i dessa trakter och fordrade att stationen skulle utrymmas. Wester lyckades dock slutligen komma på god fot med Tippu Tip, och stationen utvecklades allt mer under svenskarnas ledning. Efter tjänstetidens slut mottog Gleerup arabhövdingens anbud att under hans beskydd ta hemvägen öster ut till Zanzibar. Sålunda blev Gleerup den åttonde europé och den dittills ende svensk som korsat Afrika. Gleerup lämnade stationen i slutet av 1885 och kom till Zanzibar i slutet av juni 1886.

Efter hemkomsten befordrades Gleerup till löjtnant i armén 1886 och vid regementet 1887. Han var ordonnansofficer hos kronprinsen 1886–1893 och blev kapten 1896. Gleerup övergick som kapten till Södra skånska infanteriregementets reserv 1911 och blev major i armén samma år.

Jämte Peter Möller och Georg Pagels är han författare till Tre år i Kongo.

Edde Gleerup var gift 1888–1893 med Augusta Juliana (Julie) Malm och 1902–1918 med Martha Rosencrantz, som var född 1873 i Östra Vemmerlöv och avled 1958 i Stockholm.. Edde Gleerup är begraven på Östra kyrkogården i Lund.

Källor 

 Gleerup, Edward "Edde" på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska militärer under 1900-talet
Svenska upptäcktsresande
Sverige och Kongostaten
Personer från Chicago
Gravsatta på Östra kyrkogården i Lund
Födda 1860
Avlidna 1928
Män
SBH
Svenska officerare
Luisa de Guzmán

Luisa de Guzmán, född 1613, död 1666, var en portugisisk drottning, gift med Johan IV av Portugal. Hon var Portugals regent som ställföreträdare för sin son kung Alfons VI av Portugal 1656–1666.

Biografi

Luisa var dotter till den spanska adelsmannen Juan Manuel Pérez de Guzmán, hertig av Medina-Sidonia, och Juana Lorenza Gomez de Sandoval y la Cerda. 

Hon gifte sig med den portugisiska adelsmannen hertig Johan av Braganca år 1633, som sedermera blev kung Johan IV av Portugal.

Drottning

Luisa var makens rådgivare under restaurationskriget mot Spanien, och anses ha spelat stor roll för att få honom accepterad som Portugals kung. Då hon tillfrågades om hon inte var rädd för att göra uppror mot Spanien, ska hon ha svarat: 
"Hellre drottning för en dag än hertiginna hela livet." 
Hennes make vann slutligen befrielsekriget mot Spanien 1 december 1640, och besteg tronen som kung av ett självständigt Portugal under namnet Johan IV, vilket gjorde henne till drottning.

Då maken utsattes för ett attentatsförsök 1641, tillhörde hon den kommission som dömde de adliga konspiratörerna till döden.

Regent

1656 avled Johan IV och efterträddes av deras son Alfons VI, som då var 13 år. Luisa blev då Portugals regent under sin sons omyndighet. Hennes son uppnådde laglig myndighetsålder 1662, vilket normalt skulle innebära att hennes mandat som regent upphörde. Det visade sig emellertid att Alfons VI var psykiskt sjuk och oförmögen att regera. Luisa fortsatte därför att regera. 

Luisa beskrivs som en kraftfull och kompetent regent som framgångsrikt stärkte Portugals nyvunna självständighet mot Spanien. Hon organiserade och stärkte armén. Hon slöt ett alliansfördrag mellan Portugal och England, och arrangerade äktenskapet mellan sin dotter Katarina av Braganca och Karl II av England 1662.

Referenser  

Kvinnliga regenter under 1600-talet
Portugals drottningar
Födda 1613
Avlidna 1666
Kvinnor
Portugals regenter
Personer i Portugal under 1600-talet
Eduard Pernkopf

Eduard Pernkopf, född 24 november 1888 i Rappottenstein, död 17 april 1955 i Wien, var en österrikisk anatom, rektor för Wiens universitet (1943–1945) och skapare av det berömda anatomiverket Topographische Anatomie des Menschen i tre band uppdelat på fem böcker.
Verket utgavs senare vid flera tillfällen som en atlas i två band. Topographische Anatomie des Menschen har länge ansetts vara den viktigaste anatomiatlasen sedan Vesalius och är känd för sin höga detaljrikedom och konstnärliga excellens. 
Delar av atlasen skapades under Österrikes naziperiod och en undersökning av universitetet i Wien visade att 1377 personer som avrättats levererades till anatomiska institutionen. Man har inte kunnat utesluta att dessa personer använts för åtminstone 800 av bilderna i atlasen. Detta har skapat en debatt om de etiska aspekterna kring atlasens användande.

Pernkopf var medlem i NSDAP samt i Sturmabteilung (SA).

Österrikiska anatomer
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Rektorer vid universitet och högskolor
Nazister
Födda 1888
Avlidna 1955
Män
Långholmens koloniträdgårdar

Långholmens koloniträdgårdar är ett område med odlingslotter och koloniträdgårdar på ön Långholmen i Stockholms innerstad. Området ligger på västra delen av Långholmen, mellan Karlshälls gårds "Grindstugan" och det forna Långholmens centralfängelse.

Långholmens koloniträdgårdar har sin historiska början i ett odlingsland som anlades 1834 intill Knapersta av en kommendant Georgii vid fängelset och året därpå fick fler anställda möjlighet att odla i egna täppor. Från 1876 arrenderade fångvårdstyrelsen ytterligare mark mellan Knapersta och vägen upp mot Karlshälls gård. Trädgårdslotterna uppläts till fängelses befattningshavare i turordning efter tjänsteår. Området söder om Karlshälls Grindstugan hyrdes av vaktpersonalens fackförening och uppläts till medlemmar, likaså integrerades Sjötullens trädgård i koloniområdet. 

När fängelseverksamheten avvecklades 1975 fortsatte många fängelseanställda att bruka sina täppor. År 1983 bildades en formell koloniförening, Långholmens koloniträdgårdar. Idag (2009) förfogar Långholmens koloniträdgårdar över 66 lotter fördelade på fyra trädgårdar: Sjötullen, Gråbo, Grindstugan och Knapersta.

Källor

Externa länkar
 Långholmens koloniträdgårdar

Långholmen
Koloniträdgårdar i Stockholm
Anna Ivarsdotter

Backa Anna Hilma Svea Ivarsdotter, tidigare Johnson, född 2 mars 1938 i Malung, är en svensk musikolog och professor i musikvetenskap vid Uppsala universitet. Hon var gift med skulptören Bertil Johnson 1964–1976.

Ivarsdotter, som dotter till Backa Ivar Eriksson och Olt Ellen Gustavsson, blev filosofie magister i Uppsala 1961, filosofie doktor i Uppsala på en avhandling om fäbodmusik 1986 och docent i musikvetenskap samma år. Hon var förste amanuens på institutionen för musikvetenskap i Uppsala 1965–1970, lärare där 1973–1982, forskningsassistent i projekt finansierade av Humanistisk-samhällsvetenskapliga forskningsrådet 1977–1978, biträdande lärare på kulturantropologiska institutionen i Uppsala 1980, lärare vid Kungliga Musikhögskolan 1981–1985, forskningsingenjör vid Kungliga Tekniska högskolan 1982–1984, universitetslektor på institutionen för musikvetenskap i Uppsala från 1982, senare biträdande professor och slutligen professor där från 2000. 

Ivarsdotter var redaktionssekreterare för Svensk tidskrift for musikforskning 1972–1976 och medlem av Berwaldkommittén från 1983. Hon var prodekan vid Historisk-filosofiska sektionen vid Uppsala universitet 1990–1994 och ordförande i Svenska samfundet för musikforskning 1986–1990. Hon invaldes som ledamot nr 879 av Kungliga Musikaliska Akademien 14 maj 1992.

Bibliografi

Källor

Svenska musikologer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Svenska professorer i musikvetenskap
Personer från Malungs socken