kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jägarbrigaden

Jägarbrigaden (JÄGBR) (finska: Jääkäriprikaati)  är en infanteribrigad inom finländska armén som verkat i olika former sedan 1979. Förbandsledningen är förlagd i Sodankylä i Lappland.

Historik
Jägarbrigadens traditioner följer 27. infanteriregementet från vinterkriget och 6. divisionen från fortsättningskriget. Lapplands jägarbataljon som ingår i brigaden räknar sina rötter till 1. cykelbataljonen som grundades 1921. Bataljonen ombildades senare till 1. jägarbataljonen som stred i vinterkriget och fortsättningskriget. Från och med den 1 januari 2015 ingår Lapplands luftvärnsregemente som en del i Jägarbrigaden. Detta genom den omorganisation som Försvarsmakten genomförde åren 2012–2015.

Verksamhet
Jägarbrigaden är det nordligaste truppförbandet och har specialiserat sig på arktisk utbildning och arktiskt luftvärn.

Ingående enheter
I Jägarbrigaden ingår Staben och Lapplands jägarbataljon i Sodankylä samt Rovaniemi Luftvärnssektion, Lapplands militärmusikkår och Lapplands regionbyrå i Rovaniemi.

Lapplands jägarbataljon 
1. jägarkompaniet
2. jägarkompaniet
3. jägarkompaniet
Underhållskompaniet
Stödkompaniet
Rovaniemi luftvärnssektion
Baskompaniet
1. luftvärnsbatteriet
2. luftvärnsbatteriet
Baskompaniet, utbildas militärpoliser, ett underhållsteam och delar av flygvapnets underhållskompani.
Lapplands militärmusikkår

Förbandschefer
Förbandschefen tituleras regementschef och har tjänstegraden överste. 

1979–1980: Överstelöjtnant Hannu Sarkio
1980–1984: Överste Tuomo Tuominen 
1984–1989: Överste Pentti Karvonen 
1989–1993: Överste Jyrki Jolma 
1993–1996: Överste Aarno Vehviläinen 
1996–1996: Överstelöjtnant Seppo Alahonko
1996–1999: Överste Jan Gallop
1999–2001: Överste Vesa Tervo 
2001–2003: Överste Hannu Aikio 
2003–2006: Överste Esa Pulkkinen 
2006–2009: Överste Kimmo Lehto 
2009–2011: Överste Mauri Koskela 
2012–2015: Överste Petteri Koskinen 
2015–2017: Överste Antti Lehtisalo
2017–2019: Överste Jyrki Kaisanlahti
2019–2022: Överste Sami-Antti Takamaa
2022–20xx: Överste Kimmo Kinnunen

Galleri

Se även
Finländska armén

Referenser

Noter

Översättningar

Externa länkar

Jägarbrigadens officiella webbsida

Finländska brigader
Sodankylä garnison
Rovaniemi garnison
Finländska militära enheter bildade 1979
Luciaflut

Luciaflut (Lucia-stormfloden) inträffade mellan den 13 och 14 december 1287 vid Nordsjökusten. Mellan 50 000 och 80 000 människor omkom i denna naturkatastrof. 

Längs den tyska delen av kusten var skadorna mycket omfattande. Ett flertal byar förstördes, enbart i Ostfriesland mer än 30 byar. Havsviken Dollart mellan Tyskland och Nederländerna utvidgades. Till följd av denna naturkatastrof tvingades många av de överlevande att flytta från byar på det svårskyddade marsklandet till säkrare geestområden. 

Stora delar av norra Nederländerna blev svårt skadade, däribland Amsterdam och Rotterdam. Staden Griend förstördes nästan fullständigt. Nederländska Zuiderzee blev genom denna naturkatastrof en havsvik i Nordsjön.

Se även
Lista över stormfloder i Nordsjön

Naturkatastrofer i Nederländerna
Naturkatastrofer i Tyskland
Ostfriesland
Översvämningar i Nederländerna
Översvämningar i Tyskland
1287
Nederländerna under 1200-talet
Tyskland under 1200-talet
Marja-Sisko Aalto

Marja-Sisko Aalto (tidigare Olli-Veikko Aalto), född den 29 juli 1954 i Villmanstrand, är en finländsk präst och f.d. kyrkoherde i Imatra i östra Finland.

Aalto har främst uppmärksammats genom att vara transsexuell. Hon är född man men har gjort en könskorrigering. Aalto var efter könskorrigeringen tjänstledig fram till slutet av 2009, och när hon kom tillbaka upplevde hon inte tillräckligt förtroende i församlingen, och valde att avgå.

Aalto har varit gift två gånger och har tre vuxna döttrar. Hon har varit kyrkoherde i cirka 30 år.

Källor 

Kvinnor
Finländska präster under 1900-talet
Finländska evangelisk-lutherska präster
Finländska präster under 2000-talet
Födda 1954
Levande personer
Personer från Villmanstrand
Paul Matschie

Georg Friedrich Paul Matschie, född 11 augusti 1861 i Brandenburg an der Havel, död 8 mars 1926 i Berlin, var en tysk zoolog. Mellan 1890 och 1926 var han ledare för däggdjursavdelningen av Berlins zoologiska museum (idag Naturkundemuseum). 1895 gifte han sig med konstnären Anna Held som utförde illustrationer till hans publikationer. Anna dog redan tre år efter vigseln. Matschie gifte sig 1906 en andra gång med Franziska Schwarz.

Biografi 

Matschie besökte gymnasiet i hemstaden och studerade matematik samt naturvetenskap vid universiteten i Halle an der Saale och Berlin. Han avbröt sitt studium för arbetets skull och fick aldrig någon examen. Matschies första anställning var 1884 som privatlärare och ett år senare började han hos Linnea, ett naturvetenskapligt sällskap i Berlin. Från 1886 till sin död var han sysselsatt hos Berlins zoologiska museum.

Matschie hjälpte i början Jean Louis Cabanis i fågelavdelningen men blev senare ansvarig för föremålens flytt från universitetet till nya lokaler. Bredvid uppgraderingen till ledare av däggdjursavdelningen blev han 1895 kurator och 1902 professor. 1901 var han sekretär för den femte internationella kongressen för zoologi i Berlin. I många år var han sekretär för det tyska ornitologiska sällskapet men han författade bara ett fåtal texter om ämnet. Hans största avhandling om fåglar var det motsvarande kapitlet i boken Das Tierreich av Lutz Heck.

Matschie beskrev ett flertal nyupptäckta däggdjur på vetenskaplig sätt, bland annat bergsgorillan (Gorilla beringei beringei) och olika trädkänguruer från Papua Nya Guinea. Själv blev han hedrad med de vetenskapliga namnen för en trädkänguru, Dendrolagus matschiei, samt arten Galago matschiei som tillhör familjen galagoer bland primaterna.

Verk (urval) 
 International Congress of Zoology (5. : 1901 : Berlin) 1902
 Über einige Säugetiere aus Muansa am Victoria-Nyansa. Berlin 1911
 Lutz Heck og Paul Matschie: Das Tierreich. In zwei Bänden 1894, 1897
 Bilder aus dem Tierleben. Ein Sammlung von Schilderungen aus der Tierwelt aller Erdteile. 1895

Referenser 

 Renate Angermann: Anna Held, Paul Matschie und die Säugetiere des Berliner Zoologischen Museums. Bongo 24 (1994), 107-138

Externa länkar 
  
 

Tyska zoologer
Födda 1861
Avlidna 1926
Män
Witwatersrand

Witwatersrand, eller bara The Rand, är en bergås i Sydafrika, på den sydafrikanska platån, i provinserna North West och Gauteng. Den sträcker sig 56 km i öst-västlig riktning, och dess största höjd är 1 913 meter över havet. Witwatersrand är en av jordens äldsta formationer. Till sin geologiska uppbyggnad är åsen sammansatt av sandsten, kvartsit, skiffer och kalksten; den sistnämnda har i nordväst, där Limpopos källor är belägna, en ljus färg, som gett upphov till namnet ("de vita vattnens berg").

Ekonomi 
Witwatersrand är mycket mineralrikt, med bland annat stora guldfyndigheter som upptäcktes 1886. De första arbetena med att bryta guldet började på allvar 1887, och 1888 bildades 44 bolag, som samlade 6 200 kg. Denna oväntat rika produktion åstadkom enskild spekulation (boom), men omkring 1890 följde en kris som störtade en mängd bolag. Efter krisen tog produktionen ny fart, till dess andra boerkriget medförde ännu ett tillfälligt avbrott. Ett nytt uppsving fick produktionen 1903.

Området är i dag starkt industrialiserat. Det ligger en rad städer här, bland annat Johannesburg. Namnet Witwatersrand används ofta om stads- eller industriregionen.

Se även 
 Guldrushen i Witwatersrand

Källor 

Bergskedjor i Sydafrika
Gruvdrift i Sydafrika
Gauteng
Zweite Marcellusflut

Zweite Marcellusflut (andra Marcellus-stormfloden) eller Grote Mandränke (den stora människodrunkningen) var en stormflod vid Nordsjökusten som inträffade den 15-16 januari 1362 (Helige Marcellus dag). Längs Nordsjökusten dog mellan  och  människor, kanske upp emot  människor, när en enorm stormflod svepte in från Nordsjön över kusten i Nederländerna, Tyskland och Danmark och förstörde flera städer och landsbygdsområden.

I Nordfriesland i norra Tyskland förstördes bland annat den kända handelsstaden Rungholt och sju andra samhällen liksom andra delar av Nordfriesland. Längs den nordtyska kusten bildades de första öarna av halligtyp samt ön Strand. Kustbygderna blev så hårt drabbade att nya skyddsvallar inte kunde byggas upp, varför de påföljande årens stormfloder också fick svåra följder. Husum kom att ligga vid kusten och blev snart en viktig handelsstad. 

I nordtyska Ostfriesland ledde stormfloden till att havsvikarna Leybucht och Harlebucht blev större. Även runt havsviken Jadebusen skedde stora förändringar, bland annat blev Butjadingen en ö. Vid Emden förstördes skyddsvallarna och Dollart översvämmades. Den ostfrisiska ön Juist skiljdes från Borkum. 

I Nederländerna påverkades framför allt områdena kring Zuiderzee. Längs hela den nederländska kusten bröt havet genom skyddsvallar och stora delar av landet låg under vatten.

Se även
Burchardiflut
Lista över stormfloder i Nordsjön

Källor

Naturkatastrofer i Nederländerna
Naturkatastrofer i Tyskland
Ostfriesland
Översvämningar i Nederländerna
Översvämningar i Tyskland
Andrej Chimitj

Nation:  

Andrej Ivanovitj Chimitj (ryska:Андрей Иванович Химич), född 14 december 1937 i Makijivka, Tjernihiv oblast Ukrainska SSR, Sovjetunionen, var en sovjetisk kanotist som tillsammans med Stepan Oshtjepkov vann OS-guld på C2 1000 meter vid OS 1964 i Tokyo. Han är Hedrat idrottsmästare i Sovjetunionen.

Chimitj vann tre Europamästerskap och ett EM-brons 1961; i C1 1000 meter, C2 1000 meter tillsammans med Stepan Oshtjepkov och C2 10 000 meter tillsammans med V. Dribasom samt bronsmedaljör på C1 10 000 meter.
Han var också silvermedaljör vid VM 1966 på C2 10 000 meter.
Han var sovjetisk mästare 1961-1966.

Chimitj tävlade för klubben Avangard Tjerkasy. Han utexaminerades som lärare från Tjerkasys Pedagogiska institut.

Externa länkar 
sports-reference - Andrey Khimich 

Födda 1937
Sovjetiska kanotister
Olympiska guldmedaljörer 1964
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sovjetunionen
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1964
Män
Levande personer
Personer från Tjerkasy
Bombus fernaldae

Bombus fernaldae (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Nordamerika. Den är en snylthumla som saknar arbetare.

Taxonomi 
Arten har länge ansetts vara en självständig art, men på basis av DNA-analys har vissa forskare föreslagit att den bör betraktas som en synonym till Bombus flavidus.

Utseende 
Huvudet på denna korttungade humla har gul till beige päls på ovansidan och är svart i övrigt. Mellankroppen är i huvudsak klädd i gul päls. Mellan vingfästena har den en svart fläck som ibland kan vara förlängd till ett band. Hos vissa hanar är endast fläcken svart, och själva bandet gråbrunt. Det finns även honor som har hela bakre delen av mellankroppen svart. Den första (främsta) tergiten (ovansidans bakkroppssegment) är gul hos hanarna, vanligtvis svart hos honorna, även om dessa också kan ha en gul första tergit. De två följande tergiterna är svarta, den tredje kan dock ha gula (hos hanen gråbruna) kanter. Tergit 4 är alltid gul till beige och tergit 5 svarthårig. Hos honorna är tergit 6 (den sista) kal, svart och nedåtböjd. Hanens två sista bakkroppssegment, tergit 6 och 7, är orangefärgade. Bakkroppen kan också ha diverse gråbruna fläckar. Honan är 14 till 17 mm lång. Hanen är mellan 13 och 15 mm lång.

Ekologi 
Arten besöker bland annat korgblommiga växter som astersläktet, korsörtssläktet och tistlar, ärtväxter som klövrar, samt rosväxter som fingerörtssläktet, Chamaebatia) och hallonsläktet. 

Troliga värdhumlor för denna kleptoparasitiska art är Bombus rufocinctus och Bombus perplexus.

Utbredning 
Bombus fernaldae finns på stora delar av den nordamerikanska subkontinenten från Alaska, över norra delen av Kanada österut till New Brunswick och söderöver till Kalifornien, Nevada, nordligaste New Mexico och South Carolina. Trots den vidsträckta utbredningen är den inte särskilt vanlig.

Källor 

Insekter i nearktiska regionen
Humlor
Bombus
Nina Hietanen

Nina Hietanen , född 21 augusti 1985, är en fotbollsspelare från Finland (anfallare) som har spelat för bland annat Hammarby IF DFF och Åland United. Hon vann den finländska skytteligan 2008. Hietanen har spelat i Finlands landslag och U21-landslag.

Se även 
Spelare i Damallsvenskan 2009

Källor

Externa länkar 

Nina Hietanen på Finlands Bollförbunds webbplats

Kvinnor
Födda 1985
Levande personer
Spelare i Hammarby IF DFF
Spelare i Stattena IF
Finländska fotbollsspelare
Tölzer Knabenchor

Tölzer Knabenchor (tyska, "Tölz' gosskör") är en gosskör från Bad Tölz i Oberbayern i Tyskland. Kören är känd även utanför Tysklands gränser.

Historia 
Tölzer Knabenchor grundades 1956 av den då 19-årige dirigenten och sångpedagogen Gerhard Schmidt-Gaden i Bad Tölz. Redan samma år sjöng kören i radiokonserter. År 1957 följde de första konsertturnéerna till Sydtyrolen och Trento och 1960 till Luxemburg, Frankrike, England och Belgien. Från 1963 var Carl Orff regelbunden gäst och dirigent.

Från och med 1960-talet verkade kören eller dess solister i operauppsättningar. 1964 deltog för första gången sångare ur kören i en uppsättning av Mozarts Trollflöjten. År 1973 erhöll Gerhard Schmidt-Gaden tillsammans med kören utmärkelsen Deutscher Schallplattenpreis för sin uppsättning av Bachs Juloratorium.

År 1984 och 1986 besökte kören Chicago, Kina och Japan och fick ett internationellt genombrott. I Japan kallas körgossarna "änglarna från Bayern" och figurerar i manga.

Några tidigare körmedlemmar grundade 2007 musikgruppen Die Bergkameraden.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Tyska körer
Gosskörer
Riksvasa (1599)

Riksvasa (Rikswasa) var ett svenskt regalskepp, örlogsfartyg och amiralsskepp. Hon byggdes med en början 1596 på Aspö vid Strängnäs, färdigställdes i Stockholm och togs i tjänst i november 1599. År 1621 användes hon vid erövringen av Riga. Under en vakttjänst i Djurhamn 1623 fattade hon eld och sjönk vid Fågelbrolandet nära Djuröbron där hon hamnade på 24 meters djup. Ortnamnet Brännskeppet på en udde i området påminner om vrakplatsen.

Bärgningar påbörjades på 1950-talet och slutfördes på 1960-talet av bröderna Sven och Erik Nahlin, som gjorde snidade prydnadsföremål av skrovtimrets svartek. I Gamla stan i Stockholm finns en restaurang som i sin inredning har konstsnidade detaljer från Riksvasa. Kortfilmen Bärgningen av Riks Wasa - Ett dykaräventyr dokumenterar planeringen och genomförandet av bärgningen. Den arkeologiskt osakkunniga bärgningen väckte protester och ledde till en skärpt skyddslagstiftning för gamla skeppsvrak.

Se även 
 Lista över svenska vrak
 Lista över svenska seglande örlogsfartyg

Referenser

Externa länkar
om vraket
Svensk filmdatabas om kortfilmen
Information om Skärgårdsmuseets utställning om Riksvasa, Vasakungarnas Djurhamn
 Svenska vrak mellerta Östersjön, Per Åkesson 1996

Fartyg byggda i Stockholm
Fartyg sjösatta under 1500-talet
Fartygsförlisningar
Svenska örlogsfartyg
Skeppsvrak i Stockholms skärgård
Skeppsvrak i Östersjön
Aristides de Sousa Mendes

Aristides de Sousa Mendes, född 19 juli 1885, död 3 april 1954, var en portugisisk diplomat.

Som portugisisk konsul i Bordeaux (Frankrike), under den tyska ockupationen, och mot portugisiska regeringens order, beviljade Aristides de Sousa Mendes 30 000 visa till flyktingar som ville fly Frankrike året 1940.
Aristides de Sousa Mendes räddade därmed tiotusentals människor från deportation till förintelselägren, av vilka cirka 10 000 var judar.

Se även 
 Rättfärdig bland folken
 Oskar Schindler
 Ángel Sanz Briz
 Raoul Wallenberg
 Corrie ten Boom
 Hugh O'Flaherty
 Paul Rusesabagina
 Gilberto Bosques
 Hans von Dohnanyi

Externa länkar 
 Jewish Virtual Library: Aristides de Sousa Mendes (på engelska)
 Museu Virtual Aristides de Sousa Mendes
 www.AristidesDeSousaMendes.com 
 The Courage to Defy - Aristides de Sousa Mendes, Consul-General of Portugal in Bordeaux, France - Yad Vashem 

Portugisiska diplomater
Förintelsen
Rättfärdig bland folken
Födda 1885
Avlidna 1954
Män
Oleksandr Motuzenko

Nation:  

Oleksandr Motuzenko (ukrainska: Олександр Мотузенко, ryska: Александр Мотузенко) född 11 juli 1967 var en ukrainsk sovjetisk kanotist som vann OS-silver i K4 1000 meter vid OS 1988 i Seoul.

Motuzenko vann tre europamästerskap alla i K4. Han tävlade för klubben Dynamo Tjerkasy.

Referenser

Externa länkar
  

Världsmästare i kanotsport
Födda 1967
Sovjetiska kanotister
Sovjetiska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1988
Män
Levande personer
Personer från Tjerkasy
Rovaniemi luftvärnsbatteri

Rovaniemi luftvärnsbatteri eller Rovaniemen ilmatorjuntapatteristo är ett luftvärnsförband inom finländska armén som verkat i olika former sedan 1989. Förbandsledningen är förlagd i Rovaniemi garnison i Rovaniemi.

Historik
Rovaniemi luftvärnsbatteri bildades 1974. År 1989 sammanslogs Rovaniemi luftvärnsbatteri med Uleåborgs luftvärnsbatteri och bildade Lapplands luftvärnsregemente. År 2014 upplöstes och avvecklades regementet. Kvar av de två luftvärnsbatterierna kvarstod Rovaniemi luftvärnsbatteri. Från och med den 1 januari 2015 uppgick Rovaniemi luftvärnsbatteri som en del i Jägarbrigaden. Detta på grund av den omorganisation som Försvarsmakten genomförde under åren 2012–2015.

Organisation
Rovaniemi luftvärnsbataljon (Rovaniemen Ilmatorjuntapatteristo, RovItPsto)
1. luftvärnsbatteriet (1. Ilmatorjuntapatteri)
2. luftvärnsbatteriet (2. Ilmatorjuntapatteri)

Lapplands musikkår (Lapin Sotilassoittokunta)
Stab/Understödscenter (Huoltokeskus)

Förläggningar och övningsplatser
Åren 1979–1980 flyttades Karelska artilleriregementet från Villmanstrands garnison till Vekaranjärvi garnison.

Förbandschefer

1974–20xx: ???

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Finländska armén

Referenser

Noter

Översättningar

Externa länkar
Lapplands luftvärnsregementes officiella webbsida 

Finländska luftvärnsförband
Finländska militära enheter bildade 1974
Rovaniemi garnison
IFK Örebro

IFK Örebro är en idrottsklubb från Örebro i Närke med fotbolls- och handbollssektioner. Fotbollssektionen spelar sina hemmamatcher på Brickebackens IP medan handbollssektionen är hemmahörande i Idrottshuset. Klubben spelar i helblå matchdräkt, bortadräkten är helvit.

Historik
Klubben bildades år 1900 och räknas därmed som Örebros äldsta fotbollsklubb. Örebro SK bildades som en utbrytning ur IFK 1908. I egentlig mening kan IFK räkna sin historia ända tillbaka till 1898 enär föreningen är en fortsättning på den 1898 bildade (första) Örebro Idrottsklubb.

Fotboll
IFK har spelat tre säsonger i den näst högsta divisionen i fotboll, gamla division II.  Första gången var säsongen 1933/34 då de åkte ur och andra gången var säsongerna 1935/36 och 1936/37. Klubben har även spelat åtta säsonger i den tredje högsta divisionen.

Säsongen 2022 återfanns laget i division IV.

Handboll
IFK Örebro har gjort en säsong i högsta serien i handboll för herrar (1935/1936). Per 2022 har IFK damlag samt flick- och pojklag i seriespel. Damlaget återfinns säsongen 2022/2023 i Damallsvenskan, den näst högsta serienivån. Malin Lake (58 landskamper) startade sin handbollskarriär i IFK Örebro

Externa länkar
 Föreningens webbplats
 Damhandbollslagets webbplats

Källor

Fotnoter

Fotbollsklubbar i Sverige
Handbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Örebro
Sportklubbar bildade 1900
Nicolai Jacob Marstrand

Nicolai Jacob Marstrand, född den 5 augusti 1770 vid Kvikne kopparverk i Østerdalen i Norge, död den 12 juli 1829 i Köpenhamn, var en dansk industriman, far till Wilhelm, Osvald och Troels Marstrand. 

Omkring 20 år gammal kom han till Danmark, blev huslärare, vägassistent och slutligen assistent vid Frederiksværk. Som sådan fick han 1802 offentligt understöd till att studera mekanik. 

1806 flyttade han till Köpenhamn, där han bl. a. satte igång med harpo- och klaverfabrikation. En av honom uppfunnen degknådningsmaskin gjorde emellertid, att han med statens hjälp fick ett bageri och blev bagare (1810).

Detta medförde inte att han lämnade mekanikens fält. Han fick uppsyn över först dövstuminstitutets och senare förbättringshusets verkstäder, liksom han hela sitt liv gjorde mycket olikartade mekaniska uppfinningar.

Källor

Noter 

Personer inom Danmarks näringsliv under 1800-talet
Födda 1770
Avlidna 1829
Män
IFK Kristinehamn

IFK Kristinehamn är en idrottsklubb från Kristinehamn i Värmland. De spelar sina hemmamatcher på Sannavallen. Klubben spelar i vita tröjor och blåa byxor.

Klubben bildades år 1906 och har spelat två säsonger i den näst högsta divisionen i fotboll. De gick upp till division två säsongen 1935/36 och slutade på en mittenplacering. Säsongen därpå, 1936/37, slutade de på tionde och sista plats i division två västra och åkte därmed ur. Klubben har även spelat trettioen säsonger i den tredje högsta divisionen.

Nuvarande tränare, Peter Samuelsson

2022 spelar laget i division 4 Värmland.

Noter

Källor

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1906
Osvald Marstrand

Osvald Julius Marstrand, född den 14 juli 1812, död den 5 april 1849, var en dansk sjöofficer. Han var son till Nicolai Jacob Marstrand.

Marstrand blev officer 1830 och avancerade til kaptenlöjtnant. Han studerede med stor flit och med ovanliga anlag matematik och navigation, blev – efter att ha genomgått militärhögskolan – assistent hos den i Preussen som navigationsdirektör anställde kommandör Michael Johann Petronius Bille och senare (1837) efter sin hemkomst lärare i ovannämnda ämnen på sjökadettakademin.

År 1849 utnämndes Marstrand till navigationsdirektör i Danmark, men anställdes efter egen önskan samma år som tredjekommenderande på linjeskeppet Christian VIII och deltog med detta i den olyckliga Eckernfördeaffären, där han fann döden, då skeppet sprang i luften.

Källor

Noter 

Danska militärer under 1800-talet
Personer som stupat i strid
Födda 1812
Avlidna 1849                       
Män
Salmonsens