Barnamordsplakatet

Barnamordsplakatet eller Gustav III:s barnamordsplakat  var en svensk lag som infördes under Riksdagen 1778–1779. Den tillät ogifta mödrar att föda sitt barn anonymt. Barnmorskan förbjöds att efterfråga barnafaderns namn, vilket de tidigare varit skyldiga att göra.

Barnamordsplakatet
Under 1700-talet var barnamord, där ogifta mödrar dödade sitt nyfödda barn på grund av den sociala skam som drabbade ogifta mödrar, vanlig, och ett diskuterat problem. 1741 infördes en första reform, där uppenbar kyrkoplikt avskaffades just för att bespara ogifta mödrar den sociala skam som ofta utgjorde motivet för barnamord. Barnamordsplakatet var alltså en fortsättning på myndigheternas försök att lösa problemet.  

Tanken var att förhindra barnamord genom att kvinnan skulle kunna åka till en annan ort än hemorten och föda sitt barn utan att behöva uppge sitt namn. Barnet skulle därför kunna lämnas till barnhem och formellt sett ha "okänd moder". Barnets namn och födelsedatum skulle dock antecknas i kyrkböckerna. 

Så här stod det i Gustav III:s plakat: 
"At Qwinna, som vill å okänd ort framföda fostret, må i sådant uppsåt lemnas ostörd, utan någons åtal eller efterfrågan om hennes person eller tillstånd: Och anser Kongl. Maj: t then olägenhet mindre, om på sådant sätt någon olofligt Häfdande skulle döljas än at, genom sträng efterfrågan i thylikt tillfälle, betaga et blödigt sinne all utwäg at dölja sin förbrytelse".

Effekten av barnamordsplakatet blev främst att männen blev anonyma och därmed heller inte behövde försörja barnet. Få kvinnor hade dock möjlighet att resa iväg och föda barnet anonymt. Däremot kom nästan inga män att antecknas som fäder utan istället blev beteckningen "Fader okänd" den nu helt dominerande skrivningen.

Barnmorskereglementet år 1856

Lagen ändrades lite under 1800-talet. Enligt barnmorskereglementet år 1856 borde barnmorskan vid hemlig förlossning råda kvinnan att skriva ner sitt namn och hemort på ett förseglat papper. Det var sen upp till kvinnan att få prästen i den församling där födelsen skulle anmälas att sätta sitt sigill på papperet, och ordna säker förvaringsplats för det. Många av dessa papper förvarades i kyrkorna. Meningen med pappret och sigillet var att modern skulle kunna ångra det hon gjorde och återta sitt barn. De namnsedlar som förvarades på pastorsexpeditionerna kunde senare också öppnas på begäran av barnet.

Lagen från 1856 lyder så här: 
"Hemtas Barnmorska till hemlig förlossning, eller mottager hon hos sig barnaföderska, som önskar vara okänd ware Barnmorska förbjudet att söka barnafaderns namn, eller qwinnan någon uppgift, som härmed kan ega sammanhang, aflocka eller aftwinga. Änskönt förlossningen warit hemlig, må dock Barnmorska hwarken sjelf undandölja barnet , eller till sådan åtgärd biträde lemna.--- Wid hemlig förlossning bör Barnmorskan för öfrigt råda qwinnan att uppteckna sitt namn och hemwist å ett papper, hwilket, af henne försegladt, förelägges den prest, för hwilken hon ofördröjligen skall förlossningen anmäla --- Sedan detta papper blifwigt med wederbörlig anteckning och prestens sigill försedt, bör qwinnan uppmanas att, för sin såwäl som barnets framtida säkerhet, samma papper noga förwara."

Plakatet gällde till 1917, då möjligheten till anonym barnfödsel försvann.

Noter

Källor
 Marita Perssons hemsida
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Lindstedt Cronberg, Marie, 'Barnamordsplakatet: en straffrättsreform med oanade konsekvenser', Brottsförebyggande rådets tidskrift Apropå., 1994:1, s. 24–29, 1994

Externa länkar
 Svenska folkets underbara öden / VII. Gustaf III:s och Gustav IV Adolfs tid 1772-1809

1778 i Sverige
1856 i Sverige
1917 i Sverige
Svenska historiska lagtexter
Svensk kvinnohistoria
Juridikåret 1778
Sverige under den gustavianska tiden