kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Trisol Music Group

Trisol Music Group, Trisol, är ett tyskt skivbolag grundat 1997 med säte i Hessen-orten Dieburg. Trisols anslutna artister förenas genom deras mörka, alternativa stil som främst täcker upp genrer såsom goth, darkwave och industrial. Till några av skivbolagets större namn genom åren kan nämnas ASP, L'Âme Immortelle och Emilie Autumn.

Trisol gick ursprungligen under namnet Trinity Records som grundades av Alex Storm och Johnnie Clapper. Man äger idag ett flertal dotterbolag, däribland Apocalyptic Vision, Armageddon Shadow, Matrix Cube, Sad Eyes och Weisser Herbst.

Artister 

 7th Moon
 Alex Fergusson
 Ancient Ceremony
 ASP
 Attrition
 Autumn Angels
 Black Heaven
 Black Tape for a Blue Girl
 Calandra (Dust of Basement-sidoprojekt av Birgitta Behr)
 Cenobita
 Chamber
 Charlie Clouser
 Christian Death
 Cinema Strange
 Clan of Xymox
 C02
 DBS
 Die Form
 Dope Stars Inc.
 Emilie Autumn (2006–09)
 Ext!Ze
 Garden of Delight
 The Girl & The Robot
 Janus
 Kirlian Camera
 L'Âme Immortelle
 London After Midnight
 Lore
 Mantus
 Monica Jeffries
 Moi dix Mois
 MÜLLÉR OF DEATH!
 Nachtmahr
 Ostara
 Perfidious Words
 Persephone
 Pilori
 Project Pitchfork
 Punto Omega
 Rome
 Rosa CRVX
 Rotersand
 Samsas Traum
 Schwarzer Engel
 Sopor Aeternus (på underbolaget Apocalyptic Vision)
 Spectra Paris
 Sieben
 Spiritual Front
 The Candy Spooky Theater
 The Deadly Ensemble
 Tying Tiffany
 Wolfenmond
 XPQ-21
 Zeromancer

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Tyska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1997
Bertram från Minden

Bertram, född ca 1340 i Minden, död ca 1415, även kallad Meister Bertram (von Minden), var tysk målare och skulptör. 

Han var verksam i Hamburg där han utförde sitt märkligaste arbete, Grabow-altaret, till S:t Petrikyrkan. Altaret, som färdigställdes 1379, var den tidens största och mest betydande nordgermanska målning och förvaras nu i Kunsthalle i Hamburg. 

Bertram var en gotisk målare med främst religiösa motiv. Mimisk tydlighet och uttrycksfull berättarkonst utmärker hans verk. Hans stil är mindre känslosam än den hos hans nästa samtida kollega i Hamburg, Meister Francke, men är ändå mycket tilltalande. 

Bertram framställde även skulpturer, företrädesvis i trä.

Efter renässansen blev Bertram helt bortglömd ända till slutet av 1800-talet när han tillsammans med Meister Francke återupptäcktes och offentliggjordes av Alfred Lichtwark, dåvarande chef för Kunsthalle.

Källor
Bra böcker lexikon, 1973

Födda 1300-talet
Avlidna 1400-talet
Män
Tyska målare
Personer från Minden
Kortnosad stör

Kortnosad stör (Acipenser brevirostrum) är en nordamerikansk art av släktet Acipenser.

Utseende 
En avlång, mer eller mindre cylindrisk fisk med kort, nästan konisk nos. Framför den tandlösa munnen finns 4 skäggtömmar. Kroppen saknar fjäll men är, precis som huvudet, klätt med flera benplåtar. Dessutom är den försedd med hudtänder i små grupper över hela kroppen. Stjärtfenan är hajliknande, med den övre loben mycket större än den undre. Både ryggfenan och analfenan är placerade långt bak. Ryggfenan har 33 till 42 mjukstrålar, medan analfenan har  18 till 24. Ingen av fenorna har några taggstrålar. Kroppsfärgen är mörkbrun till svart på ryggen, ljusnande till ljusbrunt eller gulaktigt på sidorna, och vitaktigt på buken. Bukhinnan är svart. Ungfiskarna är täckta med små, svarta prickar. Som mest kan arten bli 143 cm och väga 23 kg, men de flesta individerna är mycket mindre.

Vanor 
Den kortnosade stören är en bottenfisk som föredrar brack- och sötvatten i havsbukter, flodmynningar och sjöar, även om den ibland kan vistas i öppet hav. Den är framför allt nattaktiv, men kan även vara i rörelse under dagen om vattnet är mycket grumligt. De vuxna fiskarna lever på blötdjur, havsborstmaskar och mindre bottenfiskar, medan de yngsta fiskarna tar bottenlevande kräftdjur och insektslarver, för att övergå till bladfotingar när de blir litet äldre (20 – 30 cm). Bytet hittas till stor del med hjälp av skäggtömmarna, och fångas med den utskjutbara sugmunnen. När temperaturen sjunker under 10 °C tenderar fisken bli passiv och sluta äta. Största kända livslängd är 67 år för honor, 30 år för hanar.

Fortplantning 
Åldern för könsmognad varierar kraftigt beroende på var fisken lever. I södra delen av utbredningsområdet ligger den på 4 till 6 år, medan fisken i utbredningsområdets norra del inte blir könsmogen förrän vid 10 till 15 års ålder. Arten leker under sen vinter till vår när vattentemperaturen når över 9ºC. Hanen leker vartannat år, medan honan leker vart 3:e till vart 5:e. Vid leken vandrar fiskarna upp i floder med strömmande vatten (0,3 – 1,2 m/s) och klipp- eller grusbotten.

Utbredning 
Den kortnosade stören förekommer i flera floder på Nordamerikas Atlantkust från Saint John River i Kanada till Saint Johns River i Florida, USA.

Betydelse för människan 
Något lagligt fiske av arten förekommer inte längre i USA, och i Kanada tas den enbart som oavsiktlig bifångst vid fiske av störarten Acipenser oxyrhinchus. Tidigare var den emellertid uppskattad både för sitt kött och för rommen, som användes till kaviar.

Status 
Arten är klassificerad som sårbar ("VU", underklassificering "A2ce; B1ab(iii)") av IUCN, och beståndet minskar. Historiskt sett har den främsta orsaken varit överfiske; idag är främsta hoten habitatförlust, främst på grund av dammutbyggnad, och vattenföroreningar.

Referenser 

Störartade fiskar
Östrands massafabrik

Östrands massafabrik i Timrå ingår i SCA-koncernen. Bruket producerar blekt pappersmassa. Anläggningen har 375 anställda.

Brukets kapacitet är ca. 900 000 ton per år av barrsulfatmassa, som används för tex. hygienprodukter tex. inom det från SCA 2018 avskilda hygienbolaget Essity. Massablekning görs dels utan klorgas, vilket innebär att den massan klassas som så kallad ECF-massa ("Elementary Chlorine Free"). Massan kan också blekas helt utan klorkemikalier och den massan kallas för TCF-massa (Totaly Chlorine free). Östrand producerar också 100 000 ton kemisk termomekanisk massa för bland annat hygien- och förpackningsprodukter. 

Östrands bruk är självförsörjande med både el och värme genom utnyttjande av avskild bark och vedrester, respektive av svartlut, som interna bränslen.

Källor
SCA om Östrands massafabrik, läst 2018-04-10.

Svenska Cellulosa
Svenska massa- och papperstillverkare
Timrå kommun
Slaget vid Harzhorn

Slaget vid Harzhorn utspelade sig under 200-talet. mellan romerska och germanska trupper vid Harzhornkullen mellan städerna Kalefeld och Bad Gandersheim i nuvarande Niedersachsen. Enligt arkeologerna som utför utgrävningar i området inträffade detta slag troligen hösten år 236 under Kejsare Maximinus Trax regeringstid. Detta har visat sig vara ett av de bäst bevarade antika slagfälten som någonsin hittats med cirka 1500 funna detaljer från rustningar och vapen. Fyndet av detta slagfält 2008 motbevisade slutgiltigt teorin som många historiker tidigare ställt sig bakom, det vill säga att romarna efter nederlaget vid Kalkriese år 9 (det som ofta kallas slaget vid Teutoburgerskogen) aldrig mer skulle gå över floden Rehn utan lämna de inre nordligare delarna av germanernas landområden fortsatt orörda. Historiska källor har berättat om att bland annat Maximinus Trax skickade arméexpeditioner som svar på germanska stammars räder in i romerskt territorium. Men det har tvistats om tolkningen av var dessa expeditioner gick. Fram till detta fynd hade man heller inga arkeologiska bevis på det. Lämningarna man funnit visar enligt utgrävningsledaren, Dr Michael Geschwinde, att detta var en relativt stor och välutrustad romersk armé, troligtvis cirka tvåtusen soldater med bland annat kraftigt artilleri i form av ballistas, och tungt rytteri i form av syriska katafrakter, som uppenbarligen befann sig långt in i germanernas länder tvåhundra år efter slaget vid Kalkriese.

Arkeologernas teori om händelsen är att den romerska armén var på väg söderut, eventuellt jagade av en större germansk armé, och fann bergspasset vid Harzhorn blockerat av ännu en germansk armé, varvid romarna gick till anfall och besegrade germanerna som blockerade passet.

Källor
Project Harzhorn at the Lower Saxony Archaeology Portal
 Artikel im Informationsdienst der Wissenschaften
 Article på FAZ från 17 december 2008
Article from 16. December 2008 in: Focus online
 Article from 15. December 2008 in Archäologie Online
 Article from 17. April 2009 in taz
 RegioWiki article

Fornminnen i Tyskland
235
Europa under 200-talet
Slag
Droppinfektion

Droppinfektion är infektion orsakad av att ett smittämne sprids i aerosol i luften, från en värdorganism till en annan. Epidemier som influensa sprids genom droppinfektion, särskilt genom hosta och nysningar.

Epidemiologi
El Imposible nationalpark

El Imposible National Park () är en tropisk skog och en nationalpark i El Salvador. Den instiftades den 1 januari 1989 och omfattar 38, 3 kvadratkilometer. Den ligger på en höjd av mellan 250 och 1 425 meter. El Imposible har fått sitt namn för den vådliga klyfta som brukade döda bönder och packmulor som transporterade kaffe till stilla havshamnen. Nationalparken ligger i bergskedjan Apaneca Ilamatepec på en höjd av mellan 300m och 1450 meter över havet, och har åtta floder som bevattnar Barra de Santiago och mangroveskogarna längs kusten.

Parken har ännu en enastående växt- och djurlivsvariation. Här finns pumor, dvärttigerkatter, vildsvinwild boars, kungsvråkar och guianatofsörn. Stilla havet är synlig från högre områden i skogen. 

21 september 1992 sattes El Imposible upp på El Salvadors tentativa världsarvslista tillsammans med fornminnet Cara Sucia.

Referenser

Externa länkar
Imposible tours 
Parque Nacional El Imposible 

Nationalparker i El Salvador
Tentativa världsarv i El Salvador
Naturskyddsområden bildade 1989
Skånederby

För derbyt mellan Malmö FF och Helsingborgs IF, se Slaget om Skåne (fotboll).

Skånederby är namnet på matcher där två klubbar ifrån Skåne möts. I modern tid spelas det mest kända derbyt mellan Malmö FF och Helsingborgs IF, två klubbar som båda vanligtvis spelar i Allsvenskan och som i den serien mött varandra 120 gånger genom tiderna. Historiskt sett är även de båda klubbarnas möten med Landskrona BoIS välkända derbyn. BoIS och MFF har mötts 50 gånger i Allsvenskan. Den enda orten som har minst två klubbar bland de tre högsta nivåerna är Malmö, som har tre klubbar på herrsidan, Malmö FF, IFK Malmö och BK Olympic, och en på damsidan, FC Rosengård, och Lund som har två klubbar på herrsidan, Lunds BK och Torns IF.

Statistik
Flest antal allsvenska Skånederbyn:
 Malmö FF - Helsingborgs IF, 120 matcher (1931/32-2022)
 Landskrona BoIS - Malmö FF, 50 matcher (1931/32-2005)
 Helsingborgs IF - Landskrona BoIS, 44 matcher (1924/25-2005)

Lag i Skåne 
Följande tretton skånska lag spelar 2022 i en av de tre högsta divisionerna i Sverige:

Publiksiffror

2000-talet
Topp 10 publiksiffror under 2000-talet:

Genom tiderna
Topp 10 publiksiffror genom tiderna:

Rivaliteter i fotboll i Sverige
David Erskine, 2:e baron Erskine

David Montagu Erskine, 2:e baron Erskine, född den 12 augusti 1776, död den 19 mars 1855, var en brittisk diplomat. Han var son till Thomas Erskine, 1:e baron Erskine och far till Edward Morris Erskine. 

Erskine blev 1802 Barrister-at-Law och 1806 ledamot av underhuset för Portsmouth, då hans far blev lordkansler. Åren 1806–1809 var han minister i Washington, levde därefter utan tjänst till 1825 och ärvde under tiden (1823) lordtiteln efter sin far. Åren 1825–28 var han minister i Stuttgart och 1828–1843 i München.

Källor

Noter 

Brittiska diplomater
Brittiska parlamentsledamöter
Alumner från Trinity College, Cambridge
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1776
Avlidna 1855
Män
Östtimor i olympiska sommarspelen 2012

Östtimor deltog i olympiska sommarspelen 2012 som ägde rum i London i Storbritannien mellan den 27 juli och den 12 augusti 2012.

Friidrott
  Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2012

Förkortningar
Notera – Placeringar gäller endast den tävlandes eget heat
Q = Kvalificerade sig till nästa omgång via placering
q = Kvalificerade sig på tid eller, i fältgrenarna, på placering utan att ha nått kvalgränsen
NR = Nationellt rekord
N/A = Omgången inte möjlig i grenen
Bye = Idrottaren behövde inte delta i omgången

Herrar
Bana och väg

Damer
Bana och väg

Referenser

2012 i Östtimor
2012
Nationer i olympiska sommarspelen 2012
Walter Ruttmann

Walter Ruttmann, född 28 december 1887 i Frankfurt am Main, död 15  juli 1941 i Berlin var en tysk filmregissör och vid sidan av Hans Richter och Viking Eggeling den mest betydelsefulla företrädaren för den tidiga tyska experimentfilmen.

Liv 

Ruttmann studerade från och med 1907 konst och arkitektur och arbetade med grafisk formgivning. Han inledde sin filmkarriär med experimentella kortfilmer, närmare bestämt de fyra Opus-filmerna, som hade ett avgörande inflytande på utvecklingen av den abstrakta filmkonsten. Han bidrog också till mer etablerade filmskapares arbeten, bland annat med animationer till Fritz Langs stumfilmsepos Die Nibelungen och Lotte Reinigers animerade film Die Abenteuer des Prinzen Achmed ("Prins Achmeds äventyr"). Ruttmanns filmhistoriskt viktigaste verk blev den märkliga montagefilmen Berlin – Die Sinfonie der Grosstadt ("Berlin – en storstadssymfoni") från 1927. Filmen är ett svindlande och mångsidigt dokumentärt porträtt av en vardag i storstaden Berlin, från morgon till kväll, och är tydligt inspirerad av de sovjetiska filmskaparna Sergej Ejzensjtejn och Dziga Vertov.

Från och med 1933 kom Ruttmann att anpassa sig till konventionerna under det statliga filmmonopolet i Nazityskland. År 1933 regisserade han propagandafilmen Blut und Boden ("Blod och jord") och en rad andra propagandaprojekt i kortfilmsformat. Leni Riefenstahl blev så inspirerad av Ruttmanns klippteknik och känsla för rytm att hon lät honom medverka i skapandet av den klassiska nazistiska propagandafilmen Viljans triumf (Triumph des Willens, 1935).

Walter Ruttman dog i Berlin 1941 efter att ha insjuknat i emboli.

Filmer 

 1921 Lichtspiel opus 1
 1922 Lichtspiel opus 2
 1924 Lichtspiel opus 3
 1925 Lichtspiel opus 4
 1927 Berlin – Die Sinfonie der Grosstadt
 1928 Deutscher Rundfunk
 1929 Melodie der Welt
 1933 Acciaio/Stahl - Arbeit macht glücklich
 1933 Blut und Boden
 1934 Altgermanische Bauernkultur
 1935 Metall des Himmels
 1935 Stuttgart, die Großstadt zwischen Wald und Reben
 1938 Mannesmann
 1938 Im Dienste der Menschheit
 1938 Im Zeichen des Vertrauens
 1938 Henkel - Ein deutsches Werk in seiner Arbeit
 1940 Deutsche Waffenschmieden
 1940 Deutsche Panzer

Webblänkar 
 
 Biografi, Tyska filminstitutet
 Biografi, film-zeit.de

Fotnoter 

Tyska filmregissörer
Tyska stumfilmsregissörer
Födda 1887
Avlidna 1941
Män
Personer från Frankfurt am Main
Edward Morris Erskine

Edward Morris Erskine, född 28 mars 1817, död 19 april 1883, var en brittisk diplomat, son till David Erskine, 2:e baron Erskine.

Erskine blev legationssekreterare i Turin (1852), Washington, D.C. och Stockholm (1858), Sankt Petersburg och Konstantinopel (1860) samt var minister i Aten 1864–1872 och i Stockholm 1872–1881.

Källor

Noter

Tryckta källor
 

Födda 1817
Avlidna 1883
Brittiska diplomater
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Män
Storbritanniens ambassadörer i Grekland
Storbritanniens ambassadörer i Sverige
KLH Arena

KLH Arena (tidigare kallad Murauer Schanzenkessel) är en skidsportsanläggning med hoppbackar och längdåkningspår i Murau i förbundslandet Steiermark i Österrike. Anläggningen består av fem hoppbackar. De två största backarna har K-punkt 120 meter och backstorlek 125 meter (Hans-Walland-Großschanze) och K-punkt 85 meter och backstorlek 92 meter (Gumpold-Schanze). Båda backarna är för närvarande avstängda. De tre mindre backarna används och har K-punkt 60, 35 och 20 meter. KLH Arena användes bland annat under junior-VM i backhoppning 1978 och 1982. Fyra gånger har deltävlingar i världscupen i nordisk kombination arrangerats i KLH Arena (1986, 1990, 1992 och 1996) och en gång arrangerades världscupen i backhoppning (1994).

Historia 

Första hoppbacken i Murau (Thurnhofer-Schanze) byggdes 1933. Gumpold-Schanze stod klar och invigdes 8 mars 1936. Hans-Walland-Großschanze öppnades 1968. De två största backarna är numera avstängda, men de mindre backarna används. Moderniseringar gjordes 2005 och 2007 där backarna bland annat försågs med plastmattor, vilket gör att backarna kan användas om sommaren.

Backrekord 

Sista officiella backrekordet i största backen (Hans-Walland-Großschanze) tillhör Bjarte Engen Vik från Norge som hoppade 128,5 meter 18 februari 1996 under en deltävling i nordisk kombination. Günther Stranner från Österrike satte sista backrekordet i normalbacken (Gumpold-Schanze) då han hoppade 86 meter 1988.

Viktiga tävlingar

Källor 

 Ski Jumping Hill Archive - Murauer Schanzenkessel
 

Hoppbackar i Österrike
Byggnader och anläggningar i Steiermark
Sportanläggningar invigda 1936
Nils Hänninger

Nils Henning Hänninger, ursprungligen Nilsson, född 27 maj 1887 i Landskrona, död 31 juli 1968 i Danderyd, var en svensk skolman.

Hänninger blev filosofie doktor i Lund 1917 med avhandlingen Fornskånsk ljudutveckling. Han blev lektor vid Folkskollärarseminariet i Landskrona 1918 och vid Högre latinläroverket i Göteborg 1922 samt tillfördnat undervisningsråd 1926 och ordinarie 1928. Hänninger utgav Den amerikanska uppfostringsvärlden (1922) och Diskussionsövningar (1925). Hänninger utnämndes till kommendör i Nordstjärneorden den 11 november 1952. Nils Hänninger är begravd på Danderyds kyrkogård.

Källor

Noter 

Svenska lärare under 1900-talet
Svenska filologer under 1900-talet
Nordister
Undervisningsråd
Personer verksamma inom Lunds studentkår
Personer från Landskrona
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1887
Avlidna 1968
Män
Svensk uppslagsbok
Kameruns departement

Kameruns departement (på franska départements du Cameroun) är 58 till antalet, och kan rent administrativt sägas motsvara Sveriges län. Departementen är i sin tur indelade i arrondissement och distrikt. Departementen listas nedan, uppdelade efter vilken av Kameruns tio regioner de tillhör.

Adamaoua (Adamawa) 

Regionen Adamaoua omfattar följande fem departement:
 Djérem
 Faro-et-Déo
 Mayo-Banyo
 Mbéré
 Vina, departement

Centre 

Regionen Centre omfattar följande tio departement:
 Haute-Sanaga
 Lekié
 Mbam-et-Inoubou
 Mbam-et-Kim
 Méfou-et-Afamba
 Méfou-et-Akono
 Mfoundi
 Nyong-et-Kéllé
 Nyong-et-Mfoumou
 Nyong-et-So'o

Est 

Regionen Est omfattar följande fyra departement:
 Boumba-et-Ngoko
 Haut-Nyong
 Kadey
 Lom-et-Djerem

Extrême-Nord 

Regionen Extrême-Nord omfattar följande sex departement:
 Diamaré
 Logone-et-Chari
 Mayo-Danay
 Mayo-Kani
 Mayo-Sava
 Mayo-Tsanaga

Littoral 

Regionen Littoral omfattar följande fyra departement:
 Moungo
 Nkam
 Sanaga-Maritime
 Wouri

Nord 

Regionen Nord omfattar följande fyra departement:
 Bénoué
 Faro
 Mayo-Louti
 Mayo-Rey

Nord-Ouest 

Regionen Nord-Ouest omfattar följande sju departement:
 Boyo
 Bui
 Donga-Mantung
 Menchum
 Mezam
 Momo
 Ngo-ketunjia

Sud 

Regionen Sud omfattar följande fyra departement:
 Dja-et-Lobo
 Mvila
 Océan
 Vallée-du-Ntem

Sud-Ouest 

Regionen Sud-Ouest omfattar följande sex departement:
 Fako
 Koupé-Manengouba
 Lebialem
 Manyu
 Fako
 Ndian

Ouest 

Regionen Ouest omfattar följande åtta departement:
 Bamboutos
 Haut-Nkam
 Hauts-Plateaux
 Koung-Khi
 Menoua
 Mifi
 Ndé
 Noun

Administrativa indelningar av länder i Afrika
Regionala politiska indelningar
Listor med anknytning till Kamerun
Kameruns geografi
HMS Aurora

HMS Aurora kan syfta på:

 – en tidigare 32-kanoners fregatt i Royal Navy, tidigare franska Abenakise. Hon erövrades år 1757 och höggs upp 1763. 
 – en tidigare 32-kanoners fregatt i Royal Navy sjösatt 1766 och förlorades i en brand 1770. 
 – en tidigare 28-kanoners fregatt i Royal Navy sjösatt 1777 och såld 1814. 
 – en tidigare 32-kanoners fregatt i Royal Navy erövrats från den franska flottan 1793. Hon blev fängelsefartyg år 1799 och tjänstgjorde till omkring 1803. 
 – en tidigare 14-kanoners slup i Royal Navy sjösatt 1809 och tas av den franska flottan följande år. 
 – en tidigare 38-kanoners fregatt i Royal Navy, ursprungligen franska Clorinde. Hon erövrades 1814 och höggs upp 1851. 
 – en tidigare skruvfregatt i Royal Navy sjösatt 1861 och höggs upp 1881. 
 – en tidigare Orlando-klass pansarkryssare i Royal Navy sjösatt 1887 och såld 1907. 
 – en tidigare Arethusa-klass lätt kryssare i Royal Navy sjösatt 1913. Hon var tillfälligt överförd till kanadensiska flottan år 1920 och höggs upp 1927. 
 – en tidigare Arethusa-klass lätt kryssaren i Royal Navy sjösatt 1936. Hon såldes till Kina 1948, sänktes 1950 och bärgades 1951, sedan skrotad 1960. 
 – en tidigare Leander-klass fregatt i Royal Navy sjösatt 1962 och skrotad 1990.

Se även
  Aurora (mytologi) – morgonrodnadens gudinna i romersk mytologi
Nöjesparker i Norden

Nöjesparker i Norden har funnits i över 400 år. Dyrehavsbakken i Danmark är världens äldsta nöjespark och invigdes 1583. Gröna Lund, invigd 1883, är Sveriges äldsta nöjespark. Nedan finns en lista över nöjesparker i Norden. Ambulerande tivolin finns inte med.

Fotnoter

Källor 

Nöjesparker
Alfabetiska listor
Listor med anknytning till kultur
Akademin Valand

Akademin Valand (2012–2019) var en konstnärlig institution vid Göteborgs universitet, som vid sidan av Högskolan för design och konsthantverk och Högskolan för scen och musik utgjorde universitetets konstnärliga fakultet. Ingrid Elam var dekan vid konstnärliga fakulteten fram till 2018, då Sanne Kofod Olsen tog över rollen.

Akademin Valand bildades den 1 juli 2012, då tidigare Filmhögskolan, Högskolan för fotografi, Konsthögskolan Valand och Litterär gestaltning sammanslogs. Den 1 januari 2020 gick Akademin Valand och HDK – Högskolan för design och konsthantverk samman och bildade HDK-Valand, en ny institution för design och konst.

Akademin Valand var en mötesplats för utbildning, forskning och samverkan inom film, fotografi, fri konst och litterär gestaltning. 

Prefekt för Akademin Valand var konstnären Mick Wilson.

Källor

Externa länkar 

HDK-Valands webbplats

Skolor vid Göteborgs universitet
Kultur i Göteborg
Utbildningsinstitutioner bildade 2012
Fundulopanchax gardneri mamfensis

Fundulopanchax gardneri mamfensis är en underart till Fundulopanchax gardneri. Det är en cirka 6 centimeter lång äggläggande tandkarp som lever endemiskt i Kamerun. Den odlas även världen över som akvariefisk.

Etymologi
Släktnamnet Fundulopanchax är sammansatt av namnen på två andra släkten äggläggande tandkarpar, Fundulus och Panchax, vilka man tidigare felaktigt trodde var nära besläktade med varandra.

Etymologin bakom artnamnet gardneri är som följer. Den förste att vetenskapligt beskriva arten var den belgisk-brittiske auktorn George Albert Boulenger. Beskrivningen skedde 1911 och baserades på tre exemplar han hade erhållit av kapten R. D. Gardner, som infångat dem i närheten av staden Okwoga i södra Nigeria, och arten fick namnet gardneri för att hedra insamlaren. Boulenger stavade dock hans namn Gard'ner, med apostrof, och i äldre litteratur kan arten kan därför återfinnas under detta namn.

Underartsepitetet mamfensis är en latiniserad form av "Mamfe", huvudstaden i departementet Manye i sydvästra Kamerun.

Referenser

Akvariefiskar
Tandkarpar
Fundulopanchax