kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Varvara von Engelhardt

Varvara von Engelhardt föddes 1757 och var en rysk adelsdam, blev hovdam till Katarina den stora samt var systerdotter och älskarinna till Potemkin. Hon och hennes systrar beskrevs som det ryska hovets juveler och intog en informell ställning som hedersmedlemmar av kejsarhuset. De kallades allmänt för "Nästan storfurstinnor".  

Hon var dotter till Wassily von Engelhardt och Marfa Yelena Potemkina och därmed systerdotter till Potemkin. År 1775, efter att deras morbror blivit favorit och älskare till Katarina den stora, blev hon och hennes fem systrar (samt deras enda bror) presenterade vid hovet. De var initialt obildade och okunniga, men lärde sig snart ett fint uppträdande och fick en favoriserad ställning vid hovet. Potemkin gav dem stora hemgifter och Katarina utnämnde dem till hovdamer. De hade sexuella förbindelser med Potemkin, vilket var väl känt och omtalades som en skandal under samtiden. Varvara blev hovdam år 1777 och hade åren 1777-1779 ett förhållande med Potemkin. Det är känt att Potemkins mor Darja Potemkina protesterade mot relationen. Förhållandet avslutades vid hennes giftermål med furst Sergej Golitsyn; Varvara hade blivit förälskad i Golitsyn och förhållandet till Potemkin hade troligen avslutats på hennes initiativ. Hennes förstfödde var möjligen Potemkins barn. Efter att förhållandet avslutats inledde Potemkin ett förhållande med hennes syster Aleksandra von Engelhardt. Varvara beskrivs som en charmerande och temperamentsfull blondin.  Hon dog 1815.

Källor 
 Simon Sebag Montefiore : Potemkin och Katarina den stora - en kejserlig förbindelse (2006)

Ryska furstinnor
Kvinnor
Födda 1752
Avlidna 1815
Ryska hovdamer
Personer i Ryssland under 1700-talet
Katarina den storas hov
Tillbaka till livet

Tillbaka till livet är en amerikansk dramafilm från 1935 regisserad av Alfred E. Green. Manuset är skrivet av Laird Doyle och baserad på hans berättelse Hard Luck Dame.

Handling 
Don Bellows (Franchot Tone), en bemärkt arkitekt i New York, är förlovad med den vackra och rika Gail Armitage. På en bar möter han den avdankade Joyce Heath (Bette Davis), som en gång i tiden varit en mycket lovad skådespelerska. Don känner sig benägen att hjälpa henne då hon inspirerade honom att bli arkitekt efter att han sett henne spela i Romeo och Julia. Han tar därför med Joyce ut på landet för att få henne på fötter igen. Det hela blir svårare än han trott, eftersom både Joyce och teatern anser att hon för olycka med sig, emedan hon är mer olycksbringande än vad han anar.

Om filmen
Bette Davis tackade först nej till rollen, men Warner Bros. studios produktionschef Hal B. Wallis övertalade henne och menade att hon kunde ge något speciellt till rollen, som hade inspirerats av en av Davis idoler, skådespelerskan Jeanne Eagels. Hon var fast besluten att se ut som skådespelerskan, och insisterade på att Orry-Kelly skulle låta henne ha en kostym designad för att passa en kvinna som sett sina bättre dagar. Det var inför denna film som Perc Westmore stylade hennes hår i en Bobfrisyr som hon sedan föredrog i resten av sitt liv.

Franchot Tone, som precis avslutat filmen Myteri, lånades av Metro-Goldwyn-Mayer för att uppmuntra Davis. Mycket riktigt drogs Davis till Tone, som för tillfället var förlovad med Joan Crawford. Producenten Harry Joe Brown avslöjade senare att han gått in då Davis och Tone befann sig en komprometterande situation. Crawford visste tydligen om förhållandet, men bröt inte förlovningen. Många biografier anser att detta var början till den stora fejden mellan de båda aktriserna.

Davis vann sin första Oscar för rollen, men kände som det var ett tröstpris för att hon inte hade nominerats för sin roll som "Mildred Rogers" i filmen En kvinnas slav året innan. År 2002 köpte Steven Spielberg anonymt Davis Oscar på en auktion på Sotheby's och återlämnade den till Amerikanska filmakademien. Statyetten har varit en del av de souvenirer som visats upp av restaurangkedjan Planet Hollywood.

Rollista
 Bette Davis - Joyce Heath
 Franchot Tone - Don Bellows
 Margaret Lindsay - Gail Armitage
 Alison Skipworth - Mrs. Williams
 John Eldredge - Gordon Heath
 Dick Foran - Teddy
 Walter Walker - Roger Farnsworth
 Richard Carle - Pitt Hanley
 George Irving - Charles Melton
 Pierre Watkin - George Sheffield
 Douglas Wood - Elmont
 William B. Davidson - Reed Walsh (William Davidson)

Soundtrack
Tre sånger är av Harry Warren - "Forty-Second Street", "The Little Things You Used to Do", and "Sweet and Slow" - är med i soundtracket. Sedan är det "Bridal Chorus" av Richard Wagner.

Referenser

Externa länkar

 

Filmer 1935
Amerikanska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Warner Bros.
Filmer vars kvinnliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa kvinnliga huvudroll
New York på film
Svartvita filmer
Leonard Skierski

Leonard Skierski, född den 26 april 1866, död 1940, var en polsk officer och general i den ryska armen, liksom i den polska armen. Han deltog i Första världskriget och det Polsk-bolschevikiska kriget och pensionerades 1931. Trots detta arresterades han av ryska militärer 1939 och mördades året därpå av NKVD i Katynmassakern.

Referenser 

Födda 1866
Avlidna 1940
Polska generaler
Män
Sverige (Kent-låt)

Sverige är en låt skriven av Joakim Berg. Den framfördes ursprungligen av Kent med Jojje Wadenius som gästgitarrist, och återfinns på albumet Vapen & ammunition. Låten användes senare av SVT för kampanjen Fri Television. Låten framfördes senare av Glada Hudikteatern och Måns Zelmerlöw som pausnummer i Melodifestivalen 2010 och de släppte senare sin version som singel.

Under Hela Sverige skramlar sjöngs en cover av Malena Ernman och Sarah Dawn Finer. Lasse Tennander har också spelat in låten och gett ut den som nytt spår på en samlings-CD med i övrigt tidigare utgivet material.

Listplaceringar

Kent

Molly Sandén, Viktor Leksell & Joakim Berg

Källor

Sånger 2002
Låtar av Joakim Berg
Sverigesånger
Svenskspråkiga sånger
John's Children

John's Children, tidigare The Silence var en psykedelisk modsgrupp från Leatherhead, England. Gruppen noteras oftast för att Marc Bolan spelade gitarr i gruppen i några månader 1967. Framtida Radio Stars och Jet-medlemmen Andy Ellison var också sångare i gruppen. Gruppens manager var Simon Napier-Bell, som även var manager åt till exempel The Yardbirds. På 1960-talet var gruppen omtalad för deras vilda scenshower. Gruppen blev senare en stor influens på punken, och har nått en kultstatus i efterhand.

Medlemmar 
 Andy Ellison: sång (född 1946)
 Geoff McLelland: gitarr (född 1947)
 Marc Bolan: gitarr (ersatte McLelland 1967)
 John Hewlett: basgitarr (född 1948)
 Chris Townson: trummor (född 1947, död 2008)
 Chris Colville: trummor (bara på liveframträdanden)

Diskografi

Singlar 
 "Smashed! Blocked!"/"Strange Affair" 1966
 "Just What You Want - Just What You'll Get"/"But She's Mine" 1967
 "Desdemona"/"Remember Thomas A. Beckett" 1967
 "A Midsummer's Night Scene"/"Sarah Crazy Child" 1967
 "Come And Play With Me In The Garden"/"Sarah Crazy Child" 1967
 "Go-Go Girl"/"Jagged Time Lapse" 1967
 "It's Been A Long Time"/"Arthur Green" 1967

Album 
 "Orgasm" 1970

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Engelska musikgrupper
Borgberget (Ytterlännäs)

Borgberget är ett berg i Ytterlännäs socken  med en fornborg. Borgen kallas också för Stensättersborgen efter den närmaste byn Stensätter.

Beskrivning 
Borgberget når 190 meter över havet och stupar brant på alla sidor utom mot sydost, där berget har en flackare utlöpare. Nära krönet har denna utlöpare spärrats av med en stenmur som är 135 meter lång, upp till fyra meter bred och upp till 2,5 meter hög. Muren har en två meter bred ingångsöppning i sydväst. Nedanför finns ytterligare en mur som är 45 meter lång, två–tre meter bred och upp till en meter hög. Denna mur är mer oregelbunden. Båda murarna är uppbyggda av skarpkantade stenar lagda i så kallad kallmur. Nedanför finns en rad av stenar som eventuellt utgör rester efter en tredje mur.
Inom området finns det även två husgrunder och en uthuggen källa, varifrån färskvatten hämtades. 

Fornborgen på Borgberget har den högsta och mest välbevarade muren av de 17 kända norrländska fornborgarna. Inga arkeologiska utgrävningar har skett.

Besök 
Borgberget nås via en stig som börjar vid en skogsväg som går mot norr från byn Stensätter. Från krönet har man utsikt över Ångermanälvens mynningsområde.

Galleri

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
Glenn Setterqvist visar oss Borgberget

Fornborgar i Ångermanland
Kramfors kommun
Fornminnen i Västernorrlands län
Moberg Pharma

Moberg Pharma (fd. Moberg Derma) är ett svenskt börsnoterat () läkemedelsbolag fokuserat på utvärtes mediciner. Företagets produkter riktar sig bland annat mot nagelsvamp och hudproblem. Peter Wolpert är VD och äger drygt 2,5 % av bolagets aktier.

Historia 
Företagat grundades 2006 på Karolinska institutet baserat på forskning utförd av hudläkaren Sven Moberg. 2010 lanserades de första produkterna och ett försök gjordes att genomföra en notering på Stockholmsbörsen vilket misslyckades. I maj 2011 gjordes ett nytt försök.

Produkter 
Under 2010 lanserades företagets första produkter, Emtrix (under namnet Nalox) och Kaprolac. Emtrix är ett preparat mot nagelsvamp och är lättanvänd jämfört med tidigare receptfria alternativ. Kaprolac är fem olika produkter som används mot torr hud, mjäll, torra fötter och spruckna nagelband.

Forskning 
Företaget har två projekt i klinisk fas III . Projektet MOB-015 riktar sig mot nagelsvamp. Effekten ska vara den samma som receptbelagda läkemedel men är till skillnad från dessa ett utvärtes preparat. BUPI ger smärtlindring vid inflammation och sårbildning i slemhinnorna i munnen, något som är vanligt vid cancerbehandling.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Moberg Derma

Svenska läkemedelsföretag
Företag bildade 2006
Företag listade på Stockholmsbörsen (small cap)
Primera División de Chile 1955

Primera División de Chile 1955 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1955, som slutade med att Palestino vann för första gången. De regerande mästarna, Universidad Católica, flyttades ner.

Grundserien

Mästerskapsserien

Total tabell

Nedflyttningsserien

Total tabell

Universidad Católica flyttades ner inför säsongen 1956.

Referenser 
 RSSSF Chile 1955

1955 i Chile
Fotbollssäsongen 1955
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Primera División de Chile 1956

Primera División de Chile 1956 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1956, som slutade med att Colo-Colo vann för sjunde gången.

Sluttabell

Santiago Morning flyttades ner inför säsongen 1957.

Referenser 
 RSSSF Chile 1956

1956 i Chile
Fotbollssäsongen 1956
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Hyde Parker (1739–1807)

Hyde Parker, född 1739, död den 16 mars 1807, var en brittisk sjömilitär, son till Hyde Parker (1714–1782), far till Hyde Parker (1786–1854).

Parker deltog i sjötågen mot de nordamerikanska kolonierna och mot Frankrike, och var 1796-1800 kommenderande amiral i Västindien. År 1801 fick han befäl över den styrka som skulle bryta det väpnade neutralitetsförbundet mellan Ryssland, Preussen, Danmark och Sverige. Det var hans underbefälhavare Horatio Nelson som utförde attacken på Köpenhamns redd den 2 april 1801. 

Parker befann sig den 13 april 1801 utanför Karlskrona. Han krävde svar inom 48 timmar om huruvida Sverige skulle frångå neutralitetsförbundet eller inte. Amiral Cronstedt, som förde befälet, svarade att Sverige ämnade uppfylla sina förpliktelser. Då inträffade en oförutsedd händelse. Från Petersburg kom underrättelsen om att Paul I av Ryssland mördats och att hans efterträdare, Alexander I, genast förklarat sig beredd att underhandla med Storbritannien. Då seglade den brittiska flottan tillbaka till Kjögebukten.

Källor

Noter 

Brittiska amiraler
Personer i Napoleonkrigen
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Födda 1739
Avlidna 1807
Män
Svensk uppslagsbok
Primera División de Chile 1957

Primera División de Chile 1957 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1957, som slutade med att Audax Italiano vann för fjärde gången.

Sluttabell

San Luis fick tretton poängs avdrag för att ha använt en icke-registrerad spelare under säsongen. Dessutom flyttades de ner efter att ha kommit sist på grund av poängavdraget (hade kommit 3:a annars).

Referenser 
 RSSSF Chile 1957

1957 i Chile
Fotbollssäsongen 1957
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Primera División de Chile 1958

Primera División de Chile 1958 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1958, som slutade med att Santiago Wanderers vann för fjärde gången.

Sluttabell

Nedflyttningstabell
Det lag som flyttades ner bestämdes av den genomsnittliga poängen de senaste tre säsongerna. Det laget som egentligen kom sist, Ferrobádminton, flyttades inte ner då de var en av de ursprungliga klubbarna som startade ligan 1933. Istället flyttades Green Cross ner.

Referenser 
 RSSSF Chile 1958

1958 i Chile
Fotbollssäsongen 1958
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Horatio Parker

Horatio William Parker, född 15 september 1863, död 18 december 1919, var en amerikansk tonsättare och organist.

Biografi 
Parker studerade i Boston och München, och blev 1894 professor och orkesterledare vid Yale University, New Haven. 

Parker, som studerat i Europa, är särskilt känd som kompositör av kyrkomusik och större körverk, såsom oratoriet Hora novissima (1893), som också uppförts i Storbritannien, A. D. 1919, utfört vid Yale Universitys 100-årsjubileum, samt operorna Mona och Fairyland. Hans musik anknyter till Dvorak och till tysk romantik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter

Extera länkar 
 

Amerikanska kompositörer
Födda 1863
Avlidna 1919
Män
Primera División de Chile 1959

Primera División de Chile 1959 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1959, som slutade med att Universidad de Chile vann för andra gången.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa de Campeones de América 1960
 Vinnaren av Primera División: Universidad de Chile

Sluttabell

Deportes La Serena flyttades ner. Colo-Colo och Universidad de Chile hamnade på samma poäng och spelade därför en final för att avgöra vilka som skulle koras som mästare säsongen 1959.

Final

Referenser 
 RSSSF Chile 1959

1959 i Chile
Fotbollssäsongen 1959
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Primera División de Chile 1960

Primera División de Chile 1960 var den chilenska högstaligan i fotboll för säsongen 1960, som slutade med att Colo-Colo vann för åttonde gången.

Kvalificering för internationella turneringar
 Copa de Campeones de América 1961
 Vinnaren av Primera División: Colo-Colo

Sluttabell

Nedflyttningstabell
Det lag med sämst genomsnittlig poäng i den högsta serien de senaste tre säsongerna flyttades ner. I detta fall blev det Magallanes, de allra första mästarna, som flyttades ner för första gången.

Referenser 
 RSSSF Chile 1960

1960 i Chile
Fotbollssäsongen 1960
Fotboll i Chile
Primera División de Chile
Dictionnaire de l'Académie française

Dictionnaire de l'Académie française är Frankrikes nationalordbok över franska språket. Ordboken ges ut av Franska Akademien sedan 1694.

Källor
 Artikeln är delvis baserad på motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Dictionnaire de l'Académie française 1694 års upplaga, återpublicerad av Gallica, bibliothèque numériue
Dictionnaire de l'Académie française nionde upplagan online

Ordböcker
Franska
Franska Akademien
Henry Parkes

Henry Parkes, född 27 maj 1815, död 27 april 1896, var en australisk politiker.

Parkes föddes i England, emigrerade 1839 till Australien och gjorde sig efter hand bemärkt som arbetarledare och journalist. Från 1854 gick hans karriär via New South Wales representationsförsamling. Han var New South Wales premiärminister 1872-75, 1877, 1878-83, 1887-89 och 1889-91. Hans största insats skedde vid de australiska koloniernas enande till Australiska statsförbundet, varpå han arbetade från 1889. Han ledde överläggningarna om sammanslagningen i Melbourne 1890 och i Sydney 1891 och tog en viktig del i författningsarbetet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar 
 

Australiska politiker under 1800-talet
Personer från Warwickshire
Födda 1815
Avlidna 1896
Män
Magelungsfortet

Magelungsfortet var en försvarsanläggning som numera ligger inklämd mellan Nynäsvägen och Gamla Nynäsvägen mellan västra Trångsund och Skogås i Huddinge kommun. Fortet ingick i den Södra Fronten som anlades strax före och under första världskriget. 

Södra Fronten och Norra Fronten, även kallad Korvlinjen, var en viktig del av Stockholms fasta försvar. En av de välbevarade anläggningarna är Lännafortet som uppfördes åren1908-1909 och ingick i försvarsorganisationen fram till 1952.

Bakgrund
Kring sekelskiftet 1900 kom ett nytt försvarspolitiskt tänkande då centralförsvaret avlöstes av ett gräns- och kustförsvar.
Man utnyttjade de sjösystem som omger Stockholm och säkrade passagerna mellan dem med ett 30-tal befästningar av varierande storlek. Försvarslinjen kallades på grund av sitt utseende för Korvlinjen. Bygget finansierades av privatpersoner som samlades i "Föreningen för Stockholms fasta försvar" och "Palmqvistska fonden till Stockholms befästande". Själva byggarbetena utfördes av militär, som stod under civil ledning. Sedan skänktes anläggningarna till militären. Försvarslinjen ingick i försvarsorganisationen fram till 1952. 
Befästningsanordningarna på land söder om Stockholm utgjordes huvudsakligen av skyttevärn och batteriplatser i en linje från Erstaviken i öst till Flottsbro i väst.

Fortet

Namnet Magelungsfortet härrör från sjön Magelungen som ligger strax väster om fortet. Anläggningen skulle täcka det så kallade Beatebergspasset, som sträcker sig mellan sjöarna Magelungen och Drevviken. I befästningslinjen ingick utöver Magelungsfortet bland annat Sjötorpsfortet och Lännafortet. 

Beatebergspasset var den största anläggningen i Södra Fronten, den skulle bemannas med en styrka av cirka 3700 soldater, befäl, ordonnanser, sjukvårdspersonal och liknade. Dessa utgjordes huvudsakligen av infanterister från landstormen, det vill säga värnpliktiga äldre än 32 år, beväpnade med vanliga gevär.  Det var innan pansarfordon var påtänkta, när kulsprutor fortfarande var ovanliga och flyganfall ett okänt begrepp. 

Magelungsfortet med sin position högt över Magelungen täckte Beatebergsställningens högra flygel.  Anläggningen uppfördes 1908, årtalet finns på en stentavla ovanför entrén. Utöver en infanterilinje (ett skyttevärn) fanns själva kulsprutebatteri. Som framgår av en ritning från 1909 fanns plats för fem kulsprutor, tre i den lägre delen och två i den högre. Batteriet försörjdes av en cirka 180 meter lång nyanlagd väg till Gamla Nynäsvägen.

Bilder

Se även
 Fort
 Sjötorpsfortet
 Lännafortet

Källor

Externa länkar

Stockholms fasta försvar
Byggnader och anläggningar i Huddinge kommun
Skogås (kommundel)
Laul Talking

Laul Talking är en webbTV-talkshow med Robert Laul som programledare. Programmet inriktar sig på allt som har med fotboll att göra. Det första avsnittet sändes april 2011 och nya avsnitt kom därefter en gång i veckan. Laul Talking är en vidareutveckling av webbTV-talkshowen Laul Calling, med mer fördjupning om fotboll. Sportbladetkrönikörerna Simon Bank och Erik Niva är ständiga gäster. Programmet produceras av Sportbladet TV och spelas in i Aftonbladets egen studio i centrala Stockholm. Webbproducent är Amanda Fredin.

Externa länkar
Laul Talking på Aftonbladets webb-tv
Fotboll
Sport på TV
Georg Achates Gripenberg

Georg Achates Gripenberg, född 18 maj 1890 i Sankt Petersburg, död 31 maj 1975 i Helsingfors, var en finländsk (finlandssvensk) diplomat.

Biografi

Tidigt liv 
Georg Gripenberg var son till Alexis Gripenberg och Agnes von Haartman samt dotterson till Victor von Haartman. Efter studentexamen i Helsingfors 1907 studerade Gripenberg vid Alexanderuniversitetet i Helsingfors och blev fil. kand. 1911. Gripenberg studerade sedan vid Uppsala universitet och blev 1917 jur. kand. där; i Uppsala var han ordförande i Föreningen Heimdal. Han hade dessförinnan också vistats i England och åren 1908–1909 studerat vid University of Oxford och London School of Economics. 1918 fick han en tjänst som andre sekreterare på Finlands utrikesdepartement.

Tjänst på utrikesministeriet 
1918 anställdes han av Finlands nyinrättade utrikesministerium och utsågs till sitt lands första diplomatiska representant i Sverige. Han avgick året därpå. 1920 rekryterades han tillbaka till ministeriets kansli som tjänsteförrättande kanslichef.

Chargé d'affaires i olika länder 
Han tjänstgjorde till en början som chargé d'affaires, från 1921 till 1923 i Bryssel och Haag, från 1923 till 1929 i Madrid och Lissabon och från 1929 till 1933 som sändebud i Buenos Aires, Rio de Janeiro och Santiago de Chile.

Sändebud i London 
1933 utnämndes han till sändebud i London, Finlands viktigaste diplomatiska post. Hans mandatperiod där varade tills de diplomatiska förbindelserna mellan Storbritannien och Finland bröts under fortsättningskriget, efter den brittiska krigsförklaringen i slutet av 1941.

Representant vid Heliga stolen 
Han var i icke-aktiv status i Finland tills han utnämndes till representant vid Heliga stolen hösten 1942. Våren därpå förflyttades han till Stockholm. Det var på den tiden den viktigaste utrikesdelegationen i Finland, särskilt för att Sovjetunionen hade beslutat att föra fredssamtal med Finland i Stockholm efter andra världskrigets slut.

Ambassadör i Sverige 
Gripenberg innehade ambassadörs rang i Stockholm från 18 januari 1955.

FN-ambassadör 
Efter Stockholm var han Finlands första ambassadör i Förenta nationerna 1956–1958, varefter han gick i pension. Han fick många inhemska och utländska utmärkelser och skrev flera omfattande memoarer under sina pensionsår.

Äktenskap
Han var gift första gången 1921–1923 med Lily Uchermann, som var dotter till Vilhelm Uchermann, och andra gången från 1927 med Peggy Moseley-Williams.

Bibliografi
 Generalmajor Hans Henrik Gripenberg: En biografisk konturteckning. Söderström, 1937.
 En beskickningschefs minnen 1: Finland i världskriget 1939–40. Natur och Kultur, 1959.
 En beskickningschefs minnen 2: London–Vatikanen–Stockholm. Natur och kultur, 1959. 
 Diplomatisk vardag. Söderström, 1964.
 Dagbok 1943–1946. Kungl. Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia, 2019.

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 

Män
Födda 1890
Avlidna 1975
Alumner från Uppsala universitet
Finlands ambassadörer i Sverige
Finländsk adel
Riddare av Nordstjärneorden
Friargåva

Friargåva (fästningsgåva) var i det gamla bondesamhället en vanligen egenhändigt skapad present, som en man överlämnade till en kvinna. Ofta var det en så kallad ”känning”, för att prova om hon hade intresse av att fördjupa bekantskapen. Den första gåvan var ett enkelt föremål, men visade det sig att den fallit i god jord, kunde den följas av fler, allt mer avancerade och värdefulla ting. Eftersom friaren ville visa vad han dög till var föremålen ytterst noggrant utförda och har stort kulturellt värde.

Exempel på friargåvor är träskedar, skäktknivar, klappträn, räfsor, rockhuvuden, mangelbräden och dosor.

Vid trolovningen, fästningen, utväxlades fästmans- och fästmögåvor som var juridiskt bindande. Det som skänktes bort var ofta smycken och kläder, till exempel skjorta, strumpor, skor och hatt från fästmön, som i sin tur kunde få en silkeshalsduk, en psalmbok, en silversked och även smycken som hon kunde ha i ett smyckeskrin.

Från finlandssvenska områden i Finland finns uppgifter om att gåvor inte bara utväxlades mellan pojken och flickan, utan också gavs till andra familjemedlemmar. Medan fästmannen ofta tillverkade föremål i trä kunde fästmön visa sin händighet genom att t.ex. sy västar eller skjortor till fästmannens bröder och sticka strumpor eller sy linnen till hans systrar och den blivande svärmodern. I bondesamhället befäste gåvorna de nya förbindelserna samtidigt som det unga paret fick visa sin skicklighet i hantverk. Vid sidan av köpta gåvor som inhandlades vid fästfolkets första gemensamma stadsresa överlämnades handarbeten och sniderier, som bars fram på brickor vid trolovningskalaset så att gästerna fick beundra dem.

Noter

Webbkällor 
Svenska antiknätet

Äktenskap
Presenter