kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brunnsholm

Brunnsholm (även Brunsholm) är ett gods och ett tidigare säteri i Enköpings-Näs socken i Enköpings kommun i Uppland, beläget 12 kilometer sydväst om Enköping.

Historik

År 1302 ägdes Brunnsholm av riksrådet Magnus Gregersson (Läma) och så småningom övergick den i släkten Liljes ägo.I slutet av 1500-talet ägdes Brunnsholm av Anna Stengafvel, gift med befallningsmannen över Värmland, rikskammarrådet Schering Eriksson Arp. 

Gården ärvdes därefter av deras dotter Margareta, gift med assessorn vid Svea hovrätt Gorgonius Henriksson Gyllenankar i hans tredje gifte. Gyllenankar avled 1628 och ärvdes av deras son, landshövdingen Gabriel Gyllenankar, 1611-1657. Han var gift med sin kusin, mödrarna var systrar, Schering Rosenhanes svägerska, Maria Sparre af Rossvik, 1613-1657, dotter till ryttmästaren, ståthållaren och landshövdingen Bengt Jöransson Sparre.

Gabriel Gyllenankar och Maria Sparre fick tillsammans tio barn, varav fem söner och tre döttrar uppnådde vuxen ålder. Maria avled i barnsäng vid dottern Anna Christinas födsel 1657.

Näste ägare blev sonen Bengt, 1646-1696. Han blev auskultant vid Svea hovrätt 1670, assessor 1674 och vicepresident 1695. Han gifte sig 1681 på Bergshammar i Fogdö socken i Södermanland med Christina Magdalena Sack, 1659-1732, dotter till landshövdingen Carl Filip Sack.

Bengt Gyllenanckar hade med sin hustru fyra barn: Gabriel 1681-1740, Christina Maria 1683-1741, Carl 1684-1691 och Catharina Charlotta 1689-1695.

Det blev dottern Christina Maria som fick ärva Brunnsholm efter föräldrarna. Hon gifte sig 1711 med landshövdingen i Skaraborgs län, friherre Peter von Danckwardt 1662-1732, i hans andra gifte. Han var ägare till Normestorp i Slaka socken och Ulljeberg i Viby socken, båda i Östergötland. De fick fem barn varav Carl Magnus, född 1712, Christina Sabina, född 1715, Bengt Gabriel, född 1718, och Ulrika Beata, född 1719, uppnådde vuxen ålder.

Efter faderns död den 20 april 1732 fick Carl Magnus von Danckwardt äganderätten till Brunnsholm. Han gifte sig 1747 med Inga von Heijne, 1721-1758, och fick fem barn. Ende sonen Carl Göran, född 1749, avled ogift 1822 i Stockholm och med honom utslocknade den friherrliga ätten von Danckwardt.

Carl Magnus hade dock redan 1756 sålt Brunnsholm till den grevliga familjen von Dohna innan han genom en drunkningsolycka avled i februari 1763.

Byggnad
Huvudbyggnaden är av sten i två våningar med fyra flyglar. Brunnholm har tillhört ätterna Lejon, Stengavel och Dohna, och i början av 1800-talet ätten Adelswärd.

Brunnsholm idag
Brunnsholm ägs numer av familjen Rinman. Verksamheten, fördelad på tre gårdar, är inriktad på spannmålsproduktion (höstvete, korn och oljeväxter), slaktsvins- och fårproduktion (Målhammars gård) och tillverkning av rapsdiesel. Gården omfattar 870 hektar odlad mark.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar

Herrgårdar i Uppland
Byggnader och anläggningar i Enköpings kommun
Byggnader avbildade i Suecian

 Ägarelängd för Brunnsholm i Databasen Sveriges Herrgårdar.
Hilma Bruno

Hilma Maria Elenora Bruno, född Schagerlund den 31 januari 1856 i Stockholm, död 1928 i Helsingfors, var en svensk skådespelare.

Biografi 
Hilma Bruno var 1871–1882 anställd vid olika teatrar i Stockholm och landsorten, sist vid Södra teatern, där hon väckte uppseende som en temperamentsfull och spirituell Cyprienne i Vi skiljas. 1882-1883 var hon knuten till Kungliga teatrarna och 1883-1896 vid Svenska Teatern i Helsingfors. Bland hennes övriga roller märks Hedvig i Vildanden och Nora i Ett dockhem.

Hon var gift två gånger, första gången 16 juli 1873 med skådespelaren, sedermera cigarrhandlaren i Helsingfors Ernst Bruno (1852-1904). Efter hans död gifte hon 19 maj 1907 om sig med 1. ingenjören Nikolai Alexandrovitj Pell (1876-1916).

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Noter

Källor 

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

 
 https://skbl.se/sv/artikel/HilmaBruno

Externa länkar 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Födda 1856
Avlidna 1928
Kvinnor
SKA Sankt Petersburg

SKA Sankt Petersburg (ryska: СКА Санкт-Петербург) är en rysk ishockeyklubb från Sankt Petersburg i Ryssland, som  spelar i KHL. Klubben bildades 1946 som DO Kirov Leningrad. Laget spelar sina hemmamatcher på Ispalatset i Sankt Petersburg, som rymmer 12 300 åskådare. År 2015 och 2017 vann laget Gagarin Cup.

Meriter
 Spengler Cup (4): 1970, 1971, 1977, 2010
 Kontinental Cup (1): 2013
 Gagarin Cup (2): 2015, 2017

Ishockeylag inom SKA
Inom SKA Sankt Petersburg ingår det även andra ishockeylag.

Aktiva
SKA-Neva (VHL)
SKA-1946 (MHL)
SKA-Varjagi (MHL)
Ej aktiva
SKA-Serebrjanye Lvy (MHL)

Referenser

Externa länkar 
 SKA St. Petersburgs webbplats /

 
Klubbar i Kontinental Hockey League
Solsystemet i Örebroformat

Solsystemet i Örebroformat är en skalenlig modell av solsystemet som sträcker sig genom hela centrala Örebro. Modellen invigdes den 23 maj 2009. Den har tillkommit på initiativ av föreningen Örebro Astronomi och har bekostats av Örebro kommun. Kjell Olauson var idégivare och den som utformat modellen.

På ett fundament i hallandsgranit finns solen avbildad i form av ett stenklot i bohusgranit med en diameter av 76 cm. Solmonumentet har en total höjd av 190 cm och är placerat på Olof Palmes torg i Örebros södra del.

Gatorna Drottninggatan - Storgatan utgör en 2,5 km lång raksträcka som ger modellen tillräcklig längd utan att förlora möjligheten till överblick. Från torget där solen är placerad är det möjligt att se vattentornet Svampen där modellen av den yttersta planeten Neptunus är placerad. På motsvarande sätt kan besökaren, efter fullbordad rymdpromenad, ifrån Svampens terrass överblicka hela modellen och den övriga staden. 

Planeterna Merkurius, Venus och Mars avbildas på väggtavlor. Övriga planeter återges som modeller i rostfritt stål som, med undantag av Neptunus, placerats på stenfundament i granit. Fundamentet med jorden och månen har placerats mitt på det lilla Näbbtorget. Jupiter återfinns vid Nikolaikyrkan, Saturnus på Järntorget och Uranus vid Olaus Petrikyrkan. Neptunus finns på västra kanten på terrassen uppe i Svampen.

Örebro Astronomi
Örebro Astronomi är en ideell förening för astronomiintresserade i Örebro med omnejd. Föreningen bildades den 18 november 2008 och har över 150 medlemmar.

Se även 
 Femton meter historia
 Sweden Solar System
 Rymdpromenaden
 Kunskapsdesign

Källor

Externa länkar
Om "Solsystemet" på Örebro kommuns webbplats, arkiverat från 2010

Solsystemet
Sevärdheter i Sverige
Skulpturer i Örebro kommun
Örebro
Ferdinand Brunot

Ferdinand Eugène Brunot, född 6 november 1860 och död 30 januari 1938, var en fransk språkforskare.

Brunot blev filosofie doktor 1891 på avhandlingen Ètude sur la doctrine de Malherbe d`après son commentaire sur Desportes, vars stora förtjänster skaffade honom en lärarplats vid Sorbonne. Där efterträdde han 1900 Louis Petit de Julleville som professor i franska språkets historia. 1905 påbörjade Brunot utgivandet av sitt livs stora verk, Historie de la langue française des origines à 1900, som färdigställdes 1937. Det utomordentligt rikhaltiga materialet är behandlat med stora analytisk skärpa. En kortfattad Prècis de grammaire historique de la lange är mycket uppskattad 1922 utgav Brunot La pensée et la langue, en banbrytande framställning av franska språkets struktur.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Franska lingvister
Alumner från École normale supérieure
Födda 1860
Avlidna 1938
Män
Svensk uppslagsbok
Storkorset av Hederslegionen
Victor von Bruns

Paul Victor von Bruns, född 9 augusti 1812 i Helmstedt, död 19 mars 1883 i Tübingen, var en tysk kirurg. Han var sonson till Paul Jakob Bruns och far till Paul von Bruns.

Bruns var från 1843 professor i kirurgi i Tübingen. Han var berömd för sina struphuvudoperationer och den förste, som utförde sådana inifrån munhålan och med hjälp av spegel och utarbetade fulländade metoder för användning av laryngoskopet. Han författade bland annat Die Laryngoskopie und die laryngoskopische Chirurgie (1865).

Källor

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Tyska kirurger
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Tyska läkare under 1800-talet
Personer från Helmstedt
Födda 1812
Avlidna 1883
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Jj n° 3

jj n° 3 är jj:s andra studioalbum. Albumet släpptes i USA och Sverige den 9 mars 2010. I USA släpptes albumet av skivbolaget Secretly Canadian medan Sincerely Yours släppte den i Sverige.

Skivans tredje spår, "Let Go"', släpptes gratis den 15 januari på Sincerely Yours hemsida. Senare släpptes även en musikvideo till "Let Go". Videon regisserades av Marcus Söderlund och filmades i svart-vitt.

jj n° 3 blev likt jj:s första album, jj n° 2, populärt hos kritikerna, dels av internationell press men även av svenska tidningar. Albumet fick betyget 4 av 5 av flera kända internationella musik-tidskrifterna, bland annat av tidningarna Mojo, Uncut, Spin och Slant Magazine. De svenska tidningarna Dagens Nyheter, Aftonbladet och Helsingborgs Dagblad gav även de skivan betyget 4 av 5.

Albumets öppningslåt "My Life" var med i en officiell trailer för tv-spelet Battlefield 3 som släpptes på Youtube 13 april 2011.

Låtar 
 "My Life" - 1:56
 "And Now" - 3:02
 "Let Go" - 3:02
 "Into the Light" - 3:40
 "Light" - 2:42
 "Voi Parlate, Io Gioco" - 3:39
 "Golden Virginia" - 3:44
 "You Know" - 2:53
 "No Escapin' This" - 2:41

 Vinylutgåvan innehåller bonuslåten I Know.

Källor 

Musikalbum 2010
Svenska musikalbum
Album utgivna på Secretly Canadian
Brunsbo biskopsgård

Brunsbo biskopsgård, eller Brunnsbo, är en biskopsgård vid Skara, i Skånings-Åsaka socken, Skara kommun.

Gården är belägen 3 km öster om Skara tätort. Den hette ursprungligen Bryniulfsboda efter biskop Brynolf (II) Karlsson i Skara stift, som inköpte gården i början av 1400-talet, och gjorde den till biskopsgård för stiftet. Efter Magnus Haraldssons flykt 1529 indrogs egendomen till kronan, men gjordes 1577 på nytt till biskopssäte. 

Carl von Linné besökte biskop Daniel Juslenius under sin Västgötaresa den 26 juni 1746, då han kom till biskopsgården Brunsbo. I sin resejournal skrev Linné: "Brunsbo, biskopens säte låg en kvart ifrån Skara; här sökte jag att rekommendera historiam naturalem hos herr biskopen doktor Juslenius att för den studerande ungdomen läsas."

Hjalmar Danell var med sin familj den siste Skarabiskopen som bodde på Brunsbo. Efter det att han 1935 blivit emeritus beslöts att biskopen hädanefter skulle bo inne i Skara och en ny biskopsgård uppfördes vid Malmgatan.

Idag är gården omgjord till gästgiveri och konferensanläggning. Norr om biskopsgården ligger Brunsbo äng som är ett naturreservat sedan 1972.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 
  - Biskopsgården på slätten

Byggnadsminnen i Västra Götalands län
Biskopsgårdar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Skara kommun
Gårdar i Västergötland
Social dans

Social dans, ibland kallat socialdans är danstillställningar där det primära syftet är att deltagarna roar sig tillsammans. En annan och vanligare beteckning är sällskapsdans. ”Social dans” står i motsats till tävlingsdans, men också till dansuppvisningar och danstävlingsträning. I social dans är det viktigt med en lättsam atmosfär. Vanligtvis används begreppet om förda pardanser, såsom foxtrot, bugg, lindy hop, salsa, gammaldans och tango. Men även folkdans och olika cirkeldanser ryms inom begreppet social dans.

Termens historia på svenska 

Beteckningen (men inte fenomenet) ”social dans” har hämtats från engelska till svenska. Ett tidigt belägg är i en recension av författaren Frances Rusts bok Dance in society 1970 i Dagens Nyheter. Recensenten Gunnar Adler‑Karlsson förklarade att ”[m]ed social dans avser författaren den som utövas för nöje och rekreation”; uttrycket var alltså inte känt i svenskan. Under 2000‑talet har kollokationen ”social dans” etablerats på svenska som en anglicism som tävlar med den äldre benämningen ”sällskapsdans”.

Källor 

Dans
Franziskanerkloster, Flensburg

Franziskanerkloster, Flensburg (da: Gråbrødrekloster, Flensborg) var ett konvent i Flensburg. Det upprättades omkring 1232 (eventuellt på grunden av ett äldre kapell) och tillhörde franciskanorden, vars konventsbröder i dagligt tal gick under namnet gråbröder. Traditionen berättar att det är det den jyska fogden Johann Hvitting, som stiftade konventet 1263, men det är omnämnt i de skriftliga källorna redan 1238. Konventet låg i provinsen Dacia och var vigd till den heliga Katarina av Alexandria och kallades därför också Sankta Katarina Kloster. I folkmun kallades konventet ofta bara Flensburgs kloster. År 1269 hölls Dacias ordenskapitel i Flensburg.

Det fyrflygade konventet låg på medeltiden närmast på en ö i kvarnån lite söder om Südermarkt (da: Søndertorv). Sydflygeln och östflygeln kvarstår ännu. Konventskyrkan nedrevs 1580. De danska ortnamnen Gadenavnene Munketoft och Klostergang i Flensburg påminner ännu om konventsbrödernas göromål i staden.

På 1200-talet upprättade konventsbröderna hospitalet Hospitals zum Heiligen Geist (da: Helligåndshospital) och utanför staden leprahospitalet Heiliger Georg (da: Sankt Jørgen) i nuvarande Jürgensby (da: Jørgensby). Under konflikten mellan danskarna och de holsteinska grevarna i början av 1400-talet tog konventet den danska kronans parti. I de inom franscikanorden hållna interna regelstriderna segrade observanterna mot konventualerna 1496.

Under reformationen 1528 blev konventet upplöst. År 1530 överlämnade den lutherska Fredrik I konventsbyggnaderna till Flensburgs stad. Idag är de kvarvarande byggnaderna inrättade till ett vårdhem.

I den bevarade kyrksalen i östflygeln hänger målningar föreställande de danska kungarna Fredrik IV, Fredrik V och Kristian VII. Predikstolen är från 1639, altartavlan är från 1651 och krucifixet i korbågen är från 1716.

Litteratur 
 Flensburg - Geschichte einer Grenzstadt, Gesellschaft für Flensburger Stadtgeschichte (Hrsg.), 655 S., Flensburg 1966.
 Jørgen Nybo Rasmussen: Das Franziskanerkloster in Flensburg und die Ordensprovinz "Dacia" um 1500, in: Flensburg 700 Jahre Stadt - eine Festschrift, Bd. 1: Flensburg in der Geschichte (Schriften der Gesellschaft für Flensburger Stadtgeschichte 36:1, Flensburg 1984), S. 85-104.
 A. Wolff (Hg.): Das ehemalige Franciscanerkloster zu Flensburg, ZSHG 14, 1884, S. 157-198.
 Frauke Witte: "Archäologie in Flensburg. Ausgrabungen am Franziskanerkloster". 313 S. Gesellschaft für Flensburger Stadtgeschichte E. V.. Schriftenreihe Band 57. Flensburg/Haderslev 2003.

Externa länkar 
Konventet Sankta Katarina i Flensburg (på danska)
Kloster i Schleswig-Holstein (på tyska)

Flensburg
Kloster i Tyskland
Schleswig-Holstein
Franciskankloster
Duburg

Duburg (da: Duborg Slot) var en fästning i medeltidens Flensburg. Den uppfördes på 1400-talet av Drottning Margareta och Erik av Pommern som ett värn mot de holsteinska grevarna, som igenom årtionden dess före hade haft stor inflytande i staden. Duburg var placerad på en backe kallad Marienburg (da: Mariebjerget) eller Sankt Marien (da: Vor Frue Bjerg). Fästningen är förmodligen uppkallad efter riddaren och rikshovmästaren Jens Due (död ca 1419), vilken bland annat 1418 deltog i förhandlingar med holsteinarna. I slottets vapen hittades även en duva.

År 1412 besatte holsteinarna Flensburg för att framtvinga den knappt fullbordade borgens nedbrytning, som man ansåg vara ett hot. Det var på grund av dessa förhandlingar som drottning Margareta kom till skepps till staden, på vilken resa hon dog ombord. Duburg fick de följande åren en stor strategisk betydelse, då borgen på den höga backen behärskade såväl Flensburgfjorden som rikets huvudväg. Duburg spelade på den här tiden samma roll som Als och Dybbøl på Sønderjylland gör i vår tid.

I mars 1431 överrumplade den holsteinska greven Adolf staden, men lyckades inte inta Duburg - försvarad av riddaren Peder Jenssøn och biskopen Gert af Børglum, förrän i september, då den utsvultna besättningen överlämnade sig i utbyte mot fri avmarsch. Då Kristian I vid Adolfs död blev hertig i hertigdömena Slesvig och Holstein, återgick Duburg i kungens hand och kom fortsättningsvis tillhöra den kungliga delen av hertigdömena, liksom den vanligtvis var kungarnas residens under deras återkommande uppehåll i Sønderjylland.
På 1500- och 1600-talet fortsatte slottet vara kungarnas residens under deras vistelse i Sønderjylland. Således föddes Kristian V av Danmark på Duburg. Även Karl X Gustav residerade på slottet någon vecka 1658, då han besatte staden. Det var för övrigt skeppet HMS Amarant som den 5 juni förde kungen från Göteborg till Flensburg, då han inledde sitt andra danska krig samma år.

Senare miste slottet dock sin betydelse och blev nedrivet 1711. Murstenarna blev bland annat återanvända på Flensborghus. Sista delarna av slottet sprängdes bort 1900. Stadsdelen Duburg (da: Duborg) i Flensburg är namngiven efter det forna slottet.

Källor 

Flensburg
Slott i Schleswig-Holstein
Byggnader invigda under 1400-talet
Folkkrona

Folkkrona, på tyska Volkskrone (femininum), infördes i Tyskland efter monarkins avskaffande 1918, som ersättning till de monarkiska kronorna på de dåvarande delstatsvapnen. Den används alltjämt av några tyska delstater.

Fram till monarkins avskaffande, hade de tyska delstaternas vapen krönts med olika rangkronor motsvarande de monarktitlar som de tyska ländernas monarker hade. Dessa kronor ersattes av en krona som täckte hela sköldens överkant och bestod av en ganska platt krona med stiliserade vinblad. På grund av utseendet, kan den också kallas „Blätterkrone", "bladkrona". Kronan kunde alltså ses som en form av "rangkrona" för en republik. Under Weimarrepublikens tid använde alla tyska delstater denna krona, efter andra världskriget återinfördes den på vapnen för några västtyska delstater, som ännu använder den: Baden-Württemberg, Bayern, Hessen och Rheinland-Pfalz. Som synes på bilderna nedan kan den utformas något olika.

Kronor
Heraldik
Artibonite

Artibonite, (haitisk kreol: Latibonit) är ett av tio administrativa departement i Haiti. Befolkningen uppgår till 1,6 miljoner invånare och den administrativa huvudorten är Gonaïves. Den gränsar till departementen Nord-Ouest, Nord, Centre och Ouest. 

Den största floden i Haiti, Artibonite, rinner genom departementet.

Administrativ indelning 
Departementet är indelat i fem arrondissement som i sin tur är indelade i femton kommuner.

Arrondissement de Dessalines
Dessalines 
Desdunes
Grande Saline
Petite Rivière l'Artibonite
Gonaïves
Gonaïves
Ennery 
L'Estère
Gros Morne
Gros Morne
Anse Rouge
Terre Neuve
Marmelade 
Marmelade
Saint Michel de l'Attalaye
Saint-Marc
Saint-Marc
Verrettes
La Chapelle

Referenser 

Haitis departement
Nippes

Nippes, (haitisk kreol: Nip) är en av 10 departement (département) i Haiti. Huvudort är Miragoâne. Departementet har 266 379 invånare (2003 års folkräkning) och en yta på 1 219 km². Den gränsar till regionerna Grand'Anse, Sud, Sud-Est och Ouest.

Nippes är den senast tillkomna provinsen i Haiti. Den delades ur provinsen Grand'Anse 2003.

Administrativ indelning 
Departementet är indelat i 3 arrondissement (arrondissements) som i sin tur är indelade i 11 kommuner (communes).

 Miragoâne
 Miragoâne
 Petite Rivière de Nippes
 Fonds-des-Nègres
 Paillant
 d'Anse-à-Veau arrondissement
 Anse-à-Veau
 L'Asile
 Petit-Trou-de-Nippes
 Plaisance-du-Sud
 Arnaud
 Barradères arrondissement 
 Barradères
 Grand Boucan

Haitis departement
Loyola

Loyola kan syfta på:

 Loyola (djur) – ett släkte av insekter
 Loyola Marymount University – ett amerikanskt universitet

Personer 
 Ángel Custodio Loyola (1926–1985), venezolansk sångare och kompositör
 Carlos Díaz Loyola (1894–1968), chilensk poet, känd som Pablo de Rokha
 Ignácio de Loyola Brandão (född 1936), brasiliansk författare och journalist
 Ignacio Loyola Vera (född 1954), mexikansk politiker
 Ignatius av Loyola (1491–1556), romersk-katolskt helgon, grundare av jesuitorden
 Juan Loyola (1952–1999), venezolansk konstnär
 Margot Loyola (född 1918), chilensk musiker
 Martín García Óñez de Loyola (1549–1598), spansk militär och ämbetsman
 Martín Ignacio de Loyola (1550–1616), spansk-baskisk franciskan och världsomseglare
 Roberto Loyola (1937–2000), italiensk filmproducent
 Loyola de Palacio (1950–2006), spansk-baskisk politiker
Kurapatyskogen

Kurapatyskogen är ett skogsområde och minnespark utanför Belarus huvudstad Minsk.

Under 1970-talet upptäcktes i Kurapatyskogen ett stort antal större och mindre massgravar som tycktes härröra från tiden strax efter Nazitysklands anfall på Sovjetunionen den 22 juni 1941 ("Operation Barbarossa"). Senare visade det sig emellertid vara massavrättade offer från Stalintidens terror, vilket kallas den stora utrensningen, och härrör från perioden 1937–1941. Alla massgravar i skogen har med stor sannolikhet ännu inte upptäckts och det beräknas att tiotusentals människor har avrättats här.

Enligt senare vittnesmål grävdes gropar på dagarna och på kvällen och natten anlände lastbilar med fångar, vilka sköts ihjäl framför graven två och två. Dessa massmord utfördes på order av Stalin själv och utfördes av NKVD, Stalins politiska säkerhetspolis. Kurapatyskogen är ingalunda unik inom det före detta Sovjetunionen; den ligger dock rimligt tillgänglig, blev tidigt upptäckt och väldokumenterad.

Se även 
 Förintelsen i Belarus

Källor 
Marples, David. "Kuropaty: The Investigation of a Stalinist Historical Controversy." Slavic review 53, no. 2 (1994): 513-23.

Externa länkar 

Belarus geografi
Belarus historia
Stora utrensningen
Minsk voblast
Wikipedia:Projekt neutralitet
Cumnor

Cumnor är en by och en civil parish cirka 3,5 kilometer utanför Oxford i England. I Cumnors  civil parish ligger även Cumnor Hill, Chawley, Dean Court, Chilswell, Farmoor och Swinford. Cumnor låg tidigare i Berkshire men förändringar i gränserna mellan grevskapen medförde att byn sedan 1974 ligger i Oxfordshire.

Byn ligger cirka 2 kilometer sydväst om Botley, och väster om A420 till Swindon.

Offentliga inrättningar
Cumnor har två pubar, the Vine och the Bear and Ragged Staff. Denna pub är uppkallad efter ätten Dudleys heraldiska vapen. Familjen Dudley ägde under renässansen ett herresäte, Cumnor Place, på orten. I byn finns även en kiosk, en slaktare, en hårfrisörska och en livsmedelsbutik som även fungerar som postkontor. Cumnor har tre kyrkor, Helige Mikaels Church of England församlingskyrka mitt i byn, Cumnor United Reformed Church på Leys Road och en frikyrka, Living Stones Christian Fellowship, som använder förskolan som samlingslokal. 

Byn har en fotbollsklubb och en  cricketklubb, båda är belägna på Appleton Road.

Cumnor har en förskola såväl som en grundskola, Matthew Arnold School.

Flera framstående personligheter har varit bosatta i Cumnor, bland invånarna år 2008 återfanns till exempel författaren Philip Pullman och tv-kocken Sophie Grigson.

Historia
Den första historiska källan som nämner Cumnor, eller Cumanoran är från år 931. Namnet är av fornengelskt ursprung och betyder förmodligen "Sluttning som tillhör en man vid namn Cuma".

Under medeltiden var församlingen en av de största i Berkshire, och inbegrep Wytham, Seacourt, North Hinksey, South Hinksey och Wootton.

Under Elisabetansk tid blev Cumnor Place ökänt som platsen där Robert Dudleys första hustru Amy Robsart, omkom. Det ryktades att hon skulle ha mördats på sin mans order för att han skulle bli fri att gifta sig med Elisabet I. Huset revs år 1810, enligt lokal legend för att byborna klagade över att hemsökas av Amys ande.

Referenser

Litteratur och källor

Externa länkar
 Cumnor Parish Record från  Bodleian Library, Oxford University

Orter i Oxfordshire
Civil parishes i Oxfordshire