kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ghasel

Ghasel, även kallad ghazel eller ghazal, är en diktform i den arabiska och persiska litteraturen vars bärande idé ofta är den längtande kärleken. Det mest kända exemplet i svensk litteratur är En ghasel av Gustaf Fröding. Ghasel handlar ofta om den älskades ("vännens") skönhet, 'ansikte och kropp' och har ett bestämt rimschema och versmått. Ghasel som diktform är känd hos araber från förislamisk tid. Exempelvis Omro el Kays är känd för denna typ av dikter, i vilka han beskrev sin musa Layla. De persiska poeterna Sadi och Hafez är framstående användare av ghazalen.

Flera västerländska poeter har inspirerats av och lånat element från den persiska ghazalen. Bland dessa märks Robert Bly, John Thompson och Phyllis Webb.

Ursprung
.
Ghasel har sina rötter i Qasida, en klassisk förislamisk diktform. Den var populär i det Persiska riket under sasaniddynastin som varade till 651 e.Kr. En ghasel beskriver poetens erotiska samtal med en frånvarande älskare. Den är en rimmad vers och har varit känd sedan 1300-talet. För de kända poeterna Rumi och Saadi (1300-talet) och Hafez 1400-talet var den frånvarande älskaren Gud. Från denna tid spred sig diktformen österut till Afghanistan, Pakistan och Indien.

Diktform och tema
En ghasel är en arabisk, förislamisk diktform som har spridit sig till språken persiska, turkiska och urdu. Den består av 5-20 tvåradiga strofer, där versraderna i första strofen rimmar parvis. Därefter återkommer detta rim som avslutning av varje strof enligt schemat: AA, BA, CA, DA osv. Diktformens styrka ligger i att den kan tolkas symboliskt på flera plan samtidigt.

Den sista strofen innehåller ofta poetens namn som ett slags signatur. I Frödings dikt ”En ghasel” slutar tio av raderna med samma ord: ”gallret”. 

Ämnena är kärlek – mänsklig eller gudomlig och rytm och mening samverkar Ghasaler från den indiska kontinenten har ofta inslag av islamisk mysticism och de är svår att förstå om man inte är förtrogen med sufism.

Urval av poeter

Historiska poeter
Persisk Ghasel skrevs av de kända poeterna:

Rumi, (1207-1273) nuvarande Afghanistan, sufisk mystiker.
Saadi, (1210-1291), Shiraz, Iran.
Hafez, (1325-1389), Shiraz, Iran.
 Dschami, (1414-1492), Khorasan, Iran, sufimästare.
 Sirhindi, (1564-1624), Delhi, Indien, mystiker. 
 Mirza Ghalib, (1797-1869), Agra, Indien, känd för kärleksdikter på urdu.

Europeiska poeter
 Friedrich Rückert, (1788-1866), Bayern, Tyskland.
 August von Platen-Hallermünde, (1796-1835), Würzburg, Tyskland.
 Zacharias Topelius, (1818-1898), Nykarleby, Finland.
 Gottfried Keller, (1819-1890), Zürich, Schweiz.

Moderna poeter
 Gustaf Fröding (1860-1911), Värmland.
 Frans G. Bengtsson (1884-1954), Skåne, tonsatt av Ture Rangström.
Faiz Ahmad Faiz (1911-1984), Pakistan.
 Allen Ginsberg (1926-1997), New Jersey, USA.
Robert Bly (1926-), Minnesota, USA.
Phyllis Webb (1927-), British Columbia, Kanada.
John Thompson (1938-1976), New Brunswick, Kanada.
Agha Shahid Ali (1949–2001), Kashmir/USA.
 Fateme Ekhtesari (1986-), Iran.

Referenser
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från tyskspråkiga Wikipedia

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 "En ghasel" av Gustaf Fröding

Versmått
American Pie – The Wedding

American Pie – The Wedding () är en amerikansk komedifilm som hade biopremiär i USA den 1 augusti 2003, i regi av Jesse Dylan med Jason Biggs och Alyson Hannigan i huvudrollerna. Det är den tredje filmen i originalserien om American Pie.

Handling 
Den tredje American Pie-filmen handlar om bröllopet mellan Jim och Michelle och mötet mellan deras familjer och vänner, däribland Jims gamla kompisar från high school och Michelles lillasyster.

Rollista (i urval) 
 Jason Biggs – Jim 
 Thomas Ian Nicholas – Kevin
 Alyson Hannigan – Michelle 
 Eddie Kaye Thomas – Finch
 Seann William Scott – Stifler (Stifmeister)
 Eugene Levy – Jims pappa
 January Jones – Cadence
 Jennifer Coolidge – Stiflers mamma
 Alexis Thorpe – Jennifer

Om filmen
Filmen hade Sverigepremiär den 5 september 2003.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska filmer 2003
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska sexkomedifilmer
Filmer om bröllop
Michigan på film
Skolrelaterade filmer
Amerikanska uppföljarfilmer
Filmmusik av Christophe Beck
Albrekt II, hertig av Österrike

Albrekt II av Österrike, född 12 december 1298 på slottet Habsburg i Schwaben, död 16 augusti 1358 i Wien i Österrike, var hertig av Österrike, Steiermark och Kärnten. Som son till Albrekt I och Elisabeth övertog han regeringen år 1330 efter sin bror Fredrik III och från 1339 ledde han denna gemensamt med sin yngre bror Otto.

Äktenskap och barn 

Albrekt gifte sig med Johanna i Wien den 15 februari 1324 och tillsammans fick sex barn.

 Rudolf IV (1339–1365)
 Katarina (1342–1381)
 Margareta (1346–1366)
 Fredrik III (1347–1362)
 Albrekt III (1348–1395)
 Leopold III (1351–1388)

Externa länkar 

 

Huset Habsburg
Österrikes hertigar
Födda 1298
Avlidna 1358
Män
Personer i Österrikes historia
Albrekt III, hertig av Österrike

Albrekt III av Österrike, född 9 september 1349 i Wien i Österrike, död 29 augusti 1395 på slottet Laxenburg i Österrike, var hertig av Österrike från 1365 fram till sin död. 

Han var son till Albrekt II och Johanna av Pfirt. Han var en av grundarna till Wiens universitet.

Albrekt gifte sig två gånger. Det första äktenskapet var med Elisabet av Luxemburg och förblev barnlöst; hon dog vid 15 års ålder. Det andra var med Beatrix av Hohenzollern. De fick sonen Albrekt IV.

Referenser
 

Huset Habsburg
Österrikes hertigar
Födda 1348
Avlidna 1395
Män
Personer i Österrikes historia
Leopold III, hertig av Österrike

Leopold III, hertig av Österrike (kallad "den rättfärdige"), född 1351, död 9 juli 1386; hertig av Österrike, Steiermark och Kärnten. Han var son till Albrekt II, hertig av Österrike och Johanna av Pfirt.

Biografi
I samband med faderns död 1358 kom de tre levande sönerna att dela makten, men i realiteten var det den äldre brodern Rudolf IV som styrde då de andra två var minderåriga. 

När Rudolf IV dog 1365 delades makten av de två bröderna där den äldste Albrekt III, som då var sjutton år, officiellt blev familjens överhuvud. Olikheterna mellan de två bröderna resulterade i att de genom avtalet i Neuberg 9 september 1379 delade upp områdena mellan sig, samtidigt som både den Albertinska och Leopoldinska linjerna fick rätt att bära titeln hertig av Österrike. Leopold II bedrev utan framgång erövringspolitik i Schwaben och Norditalien. 

Han stupade i strid mot schweizarna i slaget vid Sempach 1386.

Familj
Gift (22 mars 1365) med Viridis Visconti (död 1414), dotter till Bernabo Visconti och Beatrice Regina della Scala.

Barn:
Vilhelm, hertig av Österrike (1368–1406)
Leopold, hertig av Österrike (1371–1411)
Ernst, hertig av Österrike (1377–1424; gift med Cymburge av Masovien; deras son var Fredrik III (tysk-romersk kejsare))
Fredrik, hertig av Österrike (1382–1439)

Referenser

Huset Habsburg
Österrikes hertigar
Personer i Österrikes historia
Födda 1351
Avlidna 1386
Män
Kungligheter som stupat i strid
Snorri Hjartarson

Snorri Hjartarson född 22 april 1906, död 27 december 1986 i Reykjavik, var en isländsk författare.

Snorri Hjartarson studerade bildkonst på Konstakademien i Oslo under Axel Revold från 1931 till 1932. Fram till 1936 bodde han i Norge. Som författare debuterade han med den norskspråkiga romanen Høit flyver ravnen 1934, men det är för sina diktsamlingar på isländska han är mest känd. Senare arbetade han som bibliotekarie i Reykjavik. Han tilldelades Nordiska rådets litteraturpris 1981 för diktsamlingen Hauströkkrið yfir mér (på svenska: Höstmörkret över mig)

Svenska översättningar 
(Båda i tolkning av Inge Knutsson)
 Höstmörkret över mig 1980
 Löv och stjärnor 1984

Priser och utmärkelser 
 Nordiska rådets litteraturpris 1981 (för Höstmörkret över mig)

Referenser

Noter

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Norskspråkiga författare
Födda 1906
Avlidna 1986
Män
Vinnare av Nordiska rådets litteraturpris
Personer från Reykjavik
Sennasläktet

Sennasläktet (Senna) är ett växtsläkte i familjen ärtväxter med cirka 250 arter som förekommer vanligen i tropiska och subtropiska områden. Några få arter växer dock i den tempererade regionen.

Sennablad
Sennae folium skördas från flera arter i släktet, det är dock vanligen arten senna (Cassia alexandrina).
Sennabladen har genom historien används som medicinalväxt vid förstoppning eftersom de har en laxerande effekt och bladen intas då som te. De används också vid läkning av hemorrojder.

Egenskaper
Bladen är upp till 6 cm långa, 2 cm breda och mycket kortstjälkade. De är lansettformade, ganska tunna och släta, och med en livligt grön färg.

Sennablad har en svag, egendomlig doft och en obehagligt bitter, söt smak. De innehåller antrakinoner, en amorf glykosid, katartinsyra, olika sockerarter, bitterämnen, spår av harts samt malat och tartrat av kalium, kalcium och magnesium.

Hartsfria sennablad tillverkas genom kall urlakning av bladen med alkohol. Härigenom avlägsnas harts som är illasmakande och orsakar magsmärta hos en del människor.

Referenser

Noter

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Ärtväxter
Senna

Senna kan avse:

 Senna – ett växtsläkte i familjen ärtväxter, se Sennasläktet
 Senna – en smädedikt i den poetiska Eddan, till exempel Lokasenna och Hrímgerðarmál
 Senna (film) – en dokumentärfilm om Ayrton Senna
 Senna (smädedikt) – i fornvästnordisk litteratur en smädedikt

Personer
 Ayrton Senna, en brasiliansk racerförare
 Bruno Senna,  en brasiliansk racerförare systerson till Ayrton Senna

Geografi

Belarus 

 Sianna, vattendrag, Mahiljoŭs voblast,

Iran 

 Sanandaj, provinshuvudstad, Kurdistan, 

Robotskapade Belarusförgreningar
Robotskapade Iranförgreningar
Gällivare tingsrätt

Gällivare tingsrätt är en tingsrätt i Norrbottens län med kansli i Gällivare. Tingsrättens domkrets omfattar kommunerna Gällivare, Jokkmokk och Kiruna. Tingsrätten med dess domkrets ingår i domkretsen för Hovrätten för Övre Norrland.

Administrativ historik
Vid tingsrättsreformen 1971 bildades denna tingsrätt i Gällivare av häradsrätterna för Gällivare tingslag samt Jukkasjärvi och Karesuando tingslag. Domkretsen bildades av Gällivare domsaga. 1971 omfattade domsagan Gällivare och Kiruna kommuner.

28 januari 2002 upphörde Bodens tingsrätt och ur den domsagan övergick till denna domsaga Jokkmokks kommun.

Tingsplatser var inledningsvis, förutom Gällivare och Kiruna, även Karesuando.

Lagmän 
 2001–2003: Claes Ljungberg
 2003–?: Hans Brusewitz (tidsbegränsad anställning)
 2006–2014: Jan Erik Oja
 2014–2017: Niklas Lind
 2017–: Jan Wallström

Referenser

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Gällivare tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingsrätter i Sverige
Tingsställe

Tingsställe kallas den ordinarie platsen för en tingsrätts sammanträde. Tingsställe finns alltid på tingsrättens kansliort, där domstolen har sitt säte, men särskilt i vidsträckta domsagor kan det finnas flera tingsställen utöver kansliorten. Ordet tingsplats används ibland för platser där häradsrätter och ting träffades före tingsrättsreformen 1971.

Rätten kan också sammanträda på andra, mer tillfälliga platser (det vill säga inte på ordinarie tingsställe), till exempel vid syn.

Historia
Under vikingatid och medeltid var tingsplatsen utomhus, där tvister avgjordes och beslut i gemensamma frågor togs. 

Under förkristen tid kan tingsplatsen även ha nyttjats som offerplats. Efter kristnandet byggdes ibland en kyrka i anslutning till tingsplatsen. Senare (innan särskilda tingshus byggdes) förlades tingsplatserna ofta till centralt belägna sockenstugor eller gästgivargårdar för ändamål som tingsplats för häradsrätt till ett tingslag. 

Några exempel på detta är Ensta krog i Täby kommun, Arkils tingstad i Vallentuna kommun, Onslunda, Läby gästgivaregård i Uppsala kommun samt Hästholmen, som var Dals och Lysings härads tingsplats i Ödeshögs kommun samt Klörup som var tingsplats i Skytts härad och Oxie härad.

Se även
 Allting

 
Svensk rättshistoria
Sverige under medeltiden
Vikingatiden
Dolenz, Jones, Boyce & Hart

Dolenz, Jones, Boyce & Hart är ett studioalbum med gruppen Dolenz, Jones, Boyce and Hart utgivet 1976.

Denna kortlivade grupp bestod av två medlemmar från The Monkees (Davy Jones och Micky Dolenz), samt två av låtskrivarna för samma grupp (Tommy Boyce & Bobby Hart). Anledningen till att man inte använde sig av The Monkees-namnet var att man inte hade rättigheterna till namnet och därför inte fick använda det.

Gruppen spelade också in ett livealbum Concert In Japan samma år, som dock inte gavs ut förrän 1981.

"Along Came Jones" var ursprungligen en hit för The Coasters.

Låtlista
Right Now (Tommy Boyce/Bobby Hart)
I Love You (And I'm Glad That I Said It) (Tommy Boyce/Bobby Hart)
You And I (Micky Dolenz/David Jones)
Teenager In Love (Doc Pomus/Mort Shuman)
Sail On Sailor (Douglas Trevor)
It Always Hurts The Most In The Morning (Tommy Boyce/Micky Dolenz)
Moonfire (William Martin)
You Didn't Feel That Way Last Night (Tommy Boyce/Bobby Hart)
Along Came Jones (Jerry Leiber/Mike Stoller)
Savin' My Love For You (Micky Dolenz/David Jones)
I Remember The Feeling (Tommy Boyce/Bobby Hart)
Sweet Heart Attack (Tommy Boyce/Bobby Hart)

Album av The Monkees
Musikalbum 1976
The Monkees
Östfrontsmedaljen

Östfrontsmedaljen var en tysk militär utmärkelse under andra världskriget, känd som "Ostmedaille".

Utmärkelsen instiftades av Adolf Hitler den 24 maj 1942 och delades ut till soldater som deltog i striderna i Sovjetunionen, främst i Ryssland, med tanke på den stränga ryska vinterkylan. På baksidan av medaljen står det "Winterschlacht im Osten 1941/42" som på tyska betyder "Vinterslaget i öst 1941/42". Medaljen var utformad av SS-Unterscharführer Ernst Krause. Den delades ut i stora antal, över 2 miljoner. 

Östfrontsmedaljen skulle ursprungligen förlänas till soldater i Wehrmacht och Waffen-SS som kämpat vid östfronten under tiden 15 november 1941 till 15 april 1942, och varit 14 antal dagar i eldstrid, blivit sårad eller allvarligt förfrusen eller varit i 60 dagars oavbruten tjänst. Medaljen kallades ibland lite föraktfullt bland annat för "Gefrierfleischmedaille" ("medaljen för förfruset kött").

Medaljen kunde även ges åt: 
stupade i strid
soldater i till Tyskland allierade länders krigsmakter
frivilliga från andra länder i Waffen-SS (ex. fransmän, svenskar, norrmän) 
frivilliga från andra länder i Wehrmacht (ex. ukrainare, vitryssar) 
kvinnor, exempelvis sjuksköterskor
 
Senare utvidgades tiden för förtjänst av medaljen och den slutade förlänas den 15 oktober 1944.

Referenser

Webbkällor

Se även 
 Järnkorset

Ej längre existerande tyska militära utmärkelser
Ordnar och utmärkelser i Tredje riket
Priser och utmärkelser instiftade 1942
Ernle Chatfield, 1:e baron Chatfield

Alfred Ernle Montacute Chatfield, 1:e baron Chatfield, född 27 september 1873, död 15 november 1967, var en brittisk amiral. Han var First Sea Lord och chef över Royal Navy 1933-1938 samt försvarsminister 1939-1940. Hans far var amiral Alfred John Chatfield. 

Brittiska amiraler
Storbritanniens försvarsministrar
Personer från Portsmouth
Födda 1873
Avlidna 1967
Män
Rathaus Steglitz

Byggnaden Rathaus Steglitz i Berlinstadsdelen Steglitz byggdes 1897–1898 och var tidigare Steglitz rådhus med förvaltningen för området Steglitz. 1980 flyttade förvaltningen till det närbelägna höghuset Steglitzer Kreisel. Idag är Steglitz en del av distriktet Steglitz-Zehlendorf, men delar av förvaltningen finns kvar i Steglitz.

Rådhus i Berlin
Steglitz
Rathaus Spandau

Rathaus Spandau är rådhuset i Berlinstadsdelen Spandau och ligger i anslutning till tunnelbanestationen med samma namn, vilket även är en del av järnvägsstationen Bahnhof Berlin-Spandau.

Rathaus Spanau ritades av Heinrich Reinhardt och Georg Süßenguth. Det byggdes 1910–1913 och ligger på randen till Spandaus gamla stad – Altstadt Spandau. Rådhuset förstördes under andra världskriget men under 1950-talet återuppbyggdes det, fast i en förenklad form.

Kommunikationer

Rådhus i Berlin
Spandau
Rathaus Charlottenburg

Rathaus Charlottenburg är rådhuset i stadsdelen Charlottenburg i Berlin.

I byggnaden finns bland annat Bürgeramt, bibliotek och stadsdelsförvaltning.

Kommunikationer 

Rådhus i Berlin
Bibliotek i Tyskland
Folkrörelsernas arkivförbund

Folkrörelsernas arkivförbund (FA) bildades 1968 som en samarbetsorganisation för arkivinstitutioner och arkivbildare med koppling till de stora folkrörelserna i Sverige. Förbundet avslutade sin verksamhet 2018 i och med bildandet av Svenska Arkivförbundet.

Historik 
Framväxten av lokala och regionala folkrörelsearkiv i hela landet ledde till önskemål om en nationell samarbetsorganisation för dessa. Åke Wedin på Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek tog initiativet till att bilda Folkrörelsernas arkivförbund. Den 26 maj 1968 sammanträdde knappt 40 representanter på LO-skolan i Åkers-Runö. Bland de representerade fanns bland annat LRF, Svenska Missionsförbundet, ABF, Folkets hus och parker, HSB, IOGT, Kooperativa förbundet och Svenska Riksidrottsförbundet. 

Folkrörelsernas arkivförbundet arbetare främst med kurs- och konferensverksamhet riktad mot medlemmarna och gav också ut handböcker i arkivering. Folkrörelsernas arkivförbund hade ett nära samarbete med Näringslivsarkivens förening och det var dessa två organisationer som tillsammans tog initiativet att bilda Svenska Arkivförbundet år 2018.

Ordföranden 

 1968-1969 Hilding Röstin, LRF
 1969-1973 Ragnar Widman, Missionsförbundet
 1973-1982 Sven G Söderholm, Industritjänstemannaförbundet
 1982-1990 Roland Larsson, Fastighetsanställdas förbund
 1990-1994 Kjell Juhlin, Pappersindustriarbetareförbundet
 1994-1994 Madli Kurdve, Blekingearkivet
 1994-1995 Owe Norberg, Föreningsarkivet Västernorrland
 1995-1998 Bertil Jansson, LO
 1998-2007 Ingvar Söderström, Arbetarskyddsnämnden
 2007-2011 Karin Englund, Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek 
 2011-2018 Torgny Larsson, Pappersindustriarbetareförbundet

Medlemmar 
Förbundet hade 167 medlemmar år 2002, allt från det stora Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek i Stockholm till Arkivet för UFO-forskning i Norrköping. Som förbundets informationsorgan fungerar tidskriften Tema Arkiv.

Källor

arkivväsen
Hansaplatz

Hansaplatz är centrum för stadsdelen Hansaviertel och tunnelbanestation på linje U9 i Berlin. 

Hansaviertel med Hansaplatz skapades för Interbau 1957. På Hansaplatz och i närheten finns kyrka, bio (idag Grips-Theater), biblioteket Hansabücherei, dagis och tunnelbanestationen Hansaplatz (öppnad 1961). I det lilla köpcentrumet i tidstypisk stil återfinns bland annat frisör, apotek, matbutik, konditori och en pizzeria. Det är enkelt att ta sig till stora stadsparken Tiergarten härifrån.

Historia
Hansaplatz bildade mittpunkten i det gamla Hansakvarteret som förstördes under andra världskrigets bombningar av Berlin. Namnet kommer från Hansan och är tänkt att visa på kopplingen mellan Hamburg och Berlin. Det gamla området anlades av ett fastighetsbolag från Hamburg. I området har gatorna fått namn med koppling till Hamburg som Altonaer Strasse och Klopstockstrasse. Friedrich Gottlieb Klopstock ligger begravd i Hamburg-Ottensen. Under 1950-talet återuppbyggdes området i samband med Interbauutställningen. Då blev Hansaplatz centrum i södra Hansaviertel som var ett typexempel för modernismen. Området byggdes 1955-1960. 

Hansaplatz byggdes nu med öppna grönytor men även med ett nytt centrum med atriumgårdar och plats för 13 butiker. Bion Bellevue är sedan 1974 hem för Grips-Theater. Teaterdelen har sedan 1970-talet en mosaik. Komplexet ritades av Ernst Zinsser och Hansrudolf Plarre och byggdes 1957-1960. Längre bort ligger biblioteket i anslutning till Hansaplatz södra tunnelbaneuppgång. Biblioteket, Hansabibliothek, hette vid starten 1958 Städtische Volksbücherei am Hansaplatz med skriften Hansabücherei på fasaden. Byggnaden ritades av Werner Düttman och Siegfried Böhmer och stod klar 1957.  Tunnelbaneuppgången har en mosaikvägg av Frinz Winter.

Hansaplatz är sedan 1995 byggnadsminnesmärkt. Sedan 2007 arbetar man mot en sanering av köpcentrumet som är i dåligt skick.

Kommunikationer

Torg i Berlin
Hansaviertel
Seiji Maehara

Seiji Maehara (前原 誠司 Maehara Seiji), född 30 april 1962 i Kyoto, är en japansk politiker. Han var ordförande för Japans demokratiska parti mellan september 2005 och mars 2006 och Japans utrikesminister 2010–2011.

Källor 

 

Japanska politiker under 2000-talet
Japans utrikesministrar
Japanska parlamentsledamöter
Alumner från Kyoto universitet
Personer från Kyoto
Födda 1962
Levande personer
Män
WP:Projekt Japan
Anders Luxemburg

Anders Luxemburg, född 1697, död 1744, var en svensk hovnarr och hovdvärg.

Luxemburg kom från Kumla i Närke och presenterades för Karl XII sedan han följt med Carl Gustaf Mörners familj till kungens residens i Lund 1717. Under denna tid var det modernt att anställa personer med dvärgväxt som hovnarrar, och Luxemburg fick denna position hos Karl XII. Han var uppskattad för sina franska och italienska visor och anedokter, och spelade också fiol. Efter Karl XII:s död 1718 anställdes han hos greve Carl Fredrik Piper på Ängsö slott, där han kvarblev resten av livet. Anders Luxemburg avled 1744 och begravdes vid Ängsö slott.

Enligt spökhistorier skall den puckelryggige dvärgen ibland ta en liten promenad i parken, eller på gången mellan slottet och kyrkan. Han är klädd i grå långrock med skört och har en grå mössa på huvudet.

Se även
Gustav Badin
Anders Been

Källor
. Artikel av Helge Sandberg.
Bengt Liljegren: Karl XII i Lund: när Sverige styrdes från Skåne (1999).
Bengt Liljegren: Karl XII: en biografi. Historiska media, 2000.

Karl XII:s hov
Svenska gycklare
Personer under stormaktstiden
Personer under frihetstiden
Kortvuxna personer
Födda 1697
Avlidna 1744
Män
Karl XII
Melinska stenografförbundet

Melinska stenografförbundet är en ideell förening med uppgift att vårda det svenska stenografisystem som skapades av Olof W. Melin och att främja undervisning i stenografi. Eftersom Melins stenografisystem i praktiken är det enda som används i Sverige fungerar förbundet som en sammanslutning för alla svenska stenografer. Förbundet bildades den 2 december 1899.

Enskild person kan bli medlem i förbundet. Till förbundet kan också stenografiföreningar anslutas. Medlemskap och anslutning beslutas av förbundsstyrelsen.

Externa länkar
Melinska Stenografförbundets webbplats

Intresseorganisationer i Sverige