Lista över svensk- och tvåspråkiga kommuner i Finland

Nedanstående förteckning redovisar de kommuner i Finland som helt eller delvis är svenskspråkiga. Språktillhörigheten gäller till och med 31 december 2032 i enlighet med Finlands språklag.

Sammanfattning 
I 15,9 procent av kommunerna i Finland har invånarna svenska som modersmål i en sådan omfattning att de räknas som enspråkigt svenska eller tvåspråkiga med svenska som minoritets- eller majoritetsspråk. Finland har 16 enspråkigt svenska kommuner, som utgör det enspråkigt svenska Åland. Det finns 15 tvåspråkiga kommuner med svenska som majoritetsspråk och 18 tvåspråkiga kommuner med finska som majoritetsspråk och svenska som minoritetsspråk. De övriga 260 kommunerna i Finland (2023) är enspråkigt finska eller har finska samt ett eller flera samiska språk som officiella språk.

Det finns sedan 2016 inga enspråkigt svenska kommuner utanför Åland. Fram till och med 2014 fanns det tre: Larsmo, Korsnäs och Närpes. Larsmo och Korsnäs blev tvåspråkiga vid början av år 2015 och Närpes blev det den 1 januari 2016: alla tre efter att statsrådet förordnat så på kommunernas begäran.

Enspråkigt svenskspråkiga kommuner på Åland 

Uppgifterna avser befolkning efter modersmål enligt kommunindelningen den 1 januari 2023.

Källa till tabellen: Statistikcentralen.

Tvåspråkiga kommuner med svensk majoritet och finsk minoritet 

Uppgifterna avser befolkning efter modersmål enligt kommunindelningen den 1 januari 2023.

Källa till tabellen: Statistikcentralen.

Tvåspråkiga kommuner med finsk majoritet och svensk minoritet

Uppgifterna avser befolkning efter modersmål enligt kommunindelningen den 1 januari 2023.

Källa till tabellen: Statistikcentralen.

Före detta enspråkigt svenskspråkiga och tvåspråkiga kommuner 
Efter namnet nämns språkförhållanden vid upphörningstiden.
 Bergö (uppgick i Malax 1973): enspråkig svensk
 Björköby (uppgick i Korsholm 1973): enspråkig svensk
 Borgå landskommun (slog samman med Borgå stad att bilda en ny Borgå stad 1997): tvåspråkig med finsk majoritet
 Bromarv (uppgick i Tenala 1977): tvåspråkig med svensk majoritet
 Brändö (uppgick i Helsingfors 1946): tvåspråkig, majoritetsspråken okänd
 Degerby (uppgick i Ingå 1946): enspråkig svensk
 Dragsfjärd (uppgick i Kimitoön 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Ekenäs (uppgick i Raseborg 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Ekenäs landskommun (uppgick i Ekenäs 1977): tvåspråkig med svensk majoritet
 Esse (uppgick i Pedersöre 1977): enspråkig svensk
 Finby (uppgick i enspråkig finsk Salo 2009): tvåspråkig med finsk majoritet
 Haga köping (uppgick i Helsingfors 1946): tvåspråkig med finsk majoritet
 Hitis (uppgick i Dragsfjärd 1969): tvåspråkig med svensk majoritet
 Hoplax (uppgick i Helsingfors 1946): tvåspråkig med finsk majoritet
 Houtskär (uppgick i Väståboland, numera Pargas 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Iniö (uppgick i Väståboland, numera Pargas 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Jeppo (uppgick i Nykarleby 1975): tvåspråkig med svensk majoritet
 Karleby kommun (uppgick i Gamlakarleby som tog namnet Karleby 1977): tvåspråkig med finsk majoritet
 Karis (uppgick i Raseborg 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Karis landskommun (uppgick i Karis 1969): tvåspråkig med svensk majoritet
 Kimito (uppgick i Kimitoön 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Korpo (uppgick i Väståboland, numera Pargas 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Kvevlax (uppgick i Korsholm 1973): enspråkig svensk
 Lappfjärd (uppgick i Kristinestad 1973): tvåspråkig med svensk majoritet
 Liljendal (uppgick i Lovisa med finsk majoritet 2010): tvåspråkig med svensk majoritet
 Lojo kommun (slog samman med enspråkig finsk Lojo stad att bilda en ny, tvåspråkig Lojo stad 1997): tvåspråkig med finsk majoritet
 Maxmo (uppgick i Vörå-Maxmo, numera Vörå 2007): tvåspråkig med svensk majoritet
 Munsala (uppgick i Nykarleby 1975): enspråkig svensk
 Nagu (uppgick i Väståboland, numera Pargas 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Nedervetil (uppgick i Kronoby 1969): enspråkig svensk
 Nykarleby landskommun (uppgick i Nykarleby 1975): enspråkig svensk
 Oravais (uppgick i Vörå 2011): tvåspråkig med svensk majoritet
 Pargas landskommun (uppgick i Pargas 1967): tvåspråkig med svensk majoritet
 Pernå (uppgick i Lovisa med finsk majoritet 2010): tvåspråkig med svensk majoritet
 Petalax (uppgick i Malax 1973): enspråkig svensk
 Pojo (uppgick i Raseborg med svensk majoritet 2009): tvåspråkig med finsk majoritet
 Purmo (uppgick i Pedersöre 1977): enspråkig svensk
 Pörtom (uppgick i Närpes 1973): enspråkig svensk
 Replot (uppgick i Korsholm 1973): enspråkig svensk
 Sideby (uppgick i Kristinestad 1973): tvåspråkig med svensk majoritet
 Snappertuna (uppgick i Ekenäs 1977): enspråkig svensk
 Solf (uppgick delvis i Korsholm och Vasa 1973): enspråkig svensk
 Strömfors (uppgick i Lovisa 2010): tvåspråkig med finsk majoritet
 Tenala (uppgick i Ekenäs 1993): tvåspråkig med svensk majoritet
 Terjärv (uppgick i Kronoby 1969): enspråkig svensk
 Tjöck (uppgick i Kristinestad 1973): tvåspråkig med svensk majoritet
 Västanfjärd (uppgick i Kimitoön 2009): tvåspråkig med svensk majoritet
 Vörå-Maxmo (slog samman med Oravais att bilda Vörå 2011): tvåspråkig med svensk majoritet
 Åggelby (uppgick i Helsingfors 1946): tvåspråkig med finsk majoritet
 Öja (uppgick i Karleby kommun 1969): enspråkig svensk
 Övermark (uppgick i Närpes 1973): enspråkig svensk

Följande kommuner som hade uppgått i tvåspråkiga kommuner var enspråkigt finska.
 I Karleby hade uppgått Kelviå (2009), Lochteå (2009) och Ullava (2009).
 I Lojo hade uppgått Sammatti (2009), Karislojo (2013) och Nummi-Pusula (2013).
 I Vasa hade uppgått Lillkyro (2013).
 I Åbo hade uppgått S:t Marie (1967), Kakskerta (1968) och Patis (1973).

Ändringar i indelningen av språkförhållandet

1943 
 Karis köping och Pernå ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.
 Språkmajoriteten i Lappträsk ändrades från svenskspråkig till finskspråkig.
 Iniö ändrades från tvåspråkig kommun med svensk majoritet till enspråkig svenskspråkig kommun.
 Tusby ändrades från tvåspråkig kommun med finsk majoritet till enspråkig finskspråkig kommun.

1953 
 Korpo, Korsholm och Sibbo ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.
 Språkmajoriteten i Esbo ändrades från svenskspråkig till finskspråkig.
 Kervo och Lojo köping ändrades från tvåspråkiga kommuner med finsk majoritet till enspråkigt finskspråkiga kommuner.

1963 
 Ekenäs landskommun, Hitis och Ingå ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.

1973 
 Bromarv och Nykarleby ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.
 Språkmajoriteten i Borgå stad, Grankulla, Karleby kommun, Kaskö, Kyrkslätt och Pojo ändrades från svenskspråkig till finskspråkig.

1983 
 Kronoby och Pedersöre ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.
 Språkmajoriteten i Borgå landskommun, Hangö, Lovisa och Sjundeå ändrades från svenskspråkig till finskspråkig.

1993 
 Iniö, Malax och Västanfjärd ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.

2003 

 Houtskär och Maxmo ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.
 Språkmajoriteten i Sibbo ändrades från svenskspråkig till finskspråkig.

2015 
 Korsnäs och Larsmo ändrades från enspråkigt svenskspråkiga kommuner till tvåspråkiga på så sätt att flertalets språk är svenska.

2016 
 Närpes ändrades från enspråkig svenskspråkig kommun till tvåspråkig på så sätt att flertalets språk är svenska.

Se även 
Språk i Finland
Enspråkig kommun (Finland)
Tvåspråkig kommun (Finland)

Källhänvisning

Vidare läsning
Svenska ortnamn i Finland

Språkpolitik
Finlands kommuner efter språk
Svensk-