kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lista över Songdynastins kejsare

Lista över Songdynastins kejsare avser de arton kejsare som regerade under den kinesiska Songdynastin (960–1279). Dynastin grundades av Zhao Kuangyin (赵匡胤) (927-976), och alla efterföljande kejsare tillhör familjen Zhao (赵). De arton kejsarna sträcker sig över tretton generationer och  sammanlagd regeringstid. Songdynastin är uppdelad i Norra Song (960-1127) då rikets huvudstad var Kaifeng, och Södra Song (1127-1279) då rikets huvudstad var Hangzhou.

Vid fyra tillfällen har tronarvingen varit adopterad (kejsarna Yingzong, Xiaozong, Lizong och Duzong). Dock har de adopterade kejsarna alltid varit biologiska släktingar till familjen Zhao. Dynastins tre sista kejsare tillsattes som mycket unga barnkejsare. Gongdi tillträdde som fyraåring, Duanzong och Zhao Bing tillträdde tronen som åttaåringar. Även kejsar Zhezong under Norra Song tillträdde ung vid nio års ålder, och kejsar Renzong tillträdde som tolvåring. Kejsar Renzong var den kejsare som regerade längst tid (41 år) följt av kejsar Lizong (40 år) och kejsar Gaozong (35 år).

Songdynastin grundades under tiden för De fem dynastierna och De tio rikena (907-979). Zhao Kuangyin var general i Senare Zhou (951–960), som var den starkaste staten i Tangdynastins ursprungliga territorium. År 959 dog Senare Zhous kejsare, och hans sexåriga arvinge placerades på tronen och riket styrdes av änkekejsarinnan. I februari 960 tog Zhao Kuangyin makten över riket och proklamerade sig som grundare av Songdynastin, och fick postumt tempelnamnet Taizu ("Ärade förfader"). Dynastin gick under år 1279 i slaget vid Yamen mot mongolerna. När premiärminister Lu Xiufu insett att dynastin var förlorad, begick han självmord tillsammans med barnkejsaren Zhao Bing. Songdynastin var då helt besegrad av mongolerna som grundat Yuandynastin (1271-1368).

Norra Song (960-1127)

Södra Song (1127-1279)

Tidslinje
Tidslinje över Songdynastins kejsare där regeringstiden för Norra Song (960-1127) visas med röd stapel och regeringstid för Södra Song (1127-1279) visas med grön stapel). Kejsarens hela livstid visualiseras med gul stapel. De vertikala linjerna markerar dynastin början (960) och slut (1279), och även övergången mellan Norra- och Södra Song (1127).

Släktträd
Släktträd över Songdynastins kejsare. Årtalen under namnen är regeringstiden. Röda rutor symboliserar kejsare under Norra Song (960-1127). Gröna rutor symboliserar kejsare under Södra Song (1127-1279). Streckad linje symboliserar adoption.

Se även
Lista över Kinas kejsare

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 
 
 

 
 
Listor med anknytning till Kina
WP:Projekt Kina
Songdynastin
Bensopyran

Bensopyran är en polycyklisk organisk förening som består av en bensenring och en heterocyklisk pyranring. Enligt IUPACs nomenklatur kallas den kromen. Ämnet har två isomerer beroende på hur de båda ringarna sitter ihop, 1-bensopyran (eller kromen) och 2-bensopyran (isokromen). Båda dessa har ytterligare isomerer beroende på var dubbelbindningarna sitter. 1-bensopyran ger 2H-1-bensopyran (2H-kromen) och 4H-1-bensopyran (4H-kromen). På samma sätt ger 2-benzopyran  1H-2-bensopyran (1H-isokromen) och 3H-2-bensopyran (3H-isokromen).

Se även
Bensofuran
Kromon (1-bensopyran-4-on) (Bensopyron)
Kumarin (1-bensopyran-2-on) (Bensopyron)

Kromener
Bensofuran

Bensofuran är en heterocyklisk förening som består av en bensenring och en furanring. Den är grundstruktur för många flera ämnen med mer komplex struktur. Denna färglösa vätska är en komponent i stenkolstjära. Benzofuran är "ursprung" till många besläktade föreningar med mer komplexa strukturer. Psoralen är till exempel ett bensofuranderivat som förekommer i flera växter.

Produktion
Bensofuran extraheras från koltjära. Det erhålls också genom dehydrogenering av 2-etylfenol.

Laboratoriemetoder
Bensofuraner kan framställas med olika metoder i laboratoriet. Nämnvärda exempel är:

 O-alkylering av salicylaldehyd med hjälp av klorättiksyra följt av dehydrering av den resulterande etern och dekarboxylering.

 Perkinomläggning, där en kumarin reageras med en hydroxid: 

 Diels–Alderreaktion av nitrovinylfuraner med olika dienofiler: 

 Cykloisomerisering av alkyn ortosubstituerade fenoler:

Relaterade föreningar
 Substituerade bensofuraner
 Dibensofuran, en analog med en andra smält bensenring.
 Furan, en analog utan bensenringen.
 Indol, en analog med ett kväve istället för syreatomen.
 Bensotiofen, en analog med svavel istället för syreatomen.
 Isobensofuran, isomeren med syre i intilliggande position.
 Aurone
 Thunberginol F

Se även
 Furan, en analog utan bensenring.
 Indol, en analog med kväve istället för syre.

Referenser

Noter

Externa länkar

Bensofuraner
Cancerframkallande ämnen
Bensopyron

Bensopyron kan vara en av två ketonderivat av bensopyran som är skelettet till många flavonoider:
Kromon (1-bensopyran-4-on)
Kumarin (1-bensopyran-2-on)

Kromener
Kromon

Kromon (eller 1,4-bensopyron) är ett derivat av bensopyran med en ketogrupp i pyranringen.

Derivativ av kromon kallas kromoner. De flesta men inte alla kromoner är flavonoider.

Exempel
Kromoglikat 
Khellin är en naturligt förekommande kromon

Se även
Kumarin

Externa länkar
Synthesis at organic-chemistry.org
Pyran

Pyran är en heterocyklisk ring som består av fem kolatomer och en syreatom och innehåller två dubbelbindningar. Det finns två isomerer beroende på dubbelbindningarnas placering. I 2H-pyran sitter det mättade kolet i position 2, medan i 4H-pyran sitter det i position 4.

Trots att pyraner själva har liten betydelse inom kemin är många av dess derivat viktiga biologiska molekyler. 4H-Pyran bildar gärna dihydropyran eller pyryliumjoner. 

Pyran används också för den mättade analogen som mer korrekt heter tetrahydropyran. I denna betydelse, så kallas monosackarider som innehåller ringar med 6 kol för pyranoser. Alltså heter ringvarianten av glukos D-glukopyranos.

Se även
Furan
Amr ibn al-As

ˤAmr ibn al-ˤĀss (arabiska: عمرو بن العاص), född c. 583, död 6 januari 664, var en arabisk härförare, politiker och organisatör.

Amr var samtida med Muhammed och slöt sig till honom 630. Han erövrade under kalif Abu Bakr Palestina 633 och under kalif Omar Egypten 640–642. I Egypten ordnade han med förvaltningen och anlade staden Fustat som dess huvudstad. I dess centrum byggde han Amr ibn al-As-moskén, vilket var den första moskén i Egypten. Under Muawiyas strid med kalifen Ali tog han parti för den förstnämnde, och i slaget vid Siffin 657 räddade han honom genom en list från nederlag. Därefter blev han till sin död ståthållare över Egypten.

Källor 

Födda 583
Avlidna 664
Personligheter inom islam
Araber
Militärer
Män
Personer i Egypten under 600-talet
Woldemar Oinonen

Woldemar (Wolde) Oinonen, född 2 oktober 1891 i Villmanstrand, död 15 juni 1963, var en finländsk militär, generalmajor 1941.

Oinonen anslöt sig till jägarrörelsen 1915 och deltog i finska inbördeskriget 1918. Han var kommendör för Mellersta Finlands militärkrets 1933–1935 och stabschef hos överbefälhavaren 1938–1939. Under vinterkriget var han kommendör för en division och 1941–1945 ledde han grupp Oinonens (Ryhmä Oinonen) anfallsoperationer i Karelen vid Ladoga och Onega i nordväst. 1942–1944 var han hemvärnets stabschef och dess kommendör 1944. 1944–1945 var han generalstabens kommandostabschef.

Externa länkar 
 Oinonen Group

Födda 1891
Finländska militärer
Personer i finska inbördeskriget
Avlidna 1963
Män
Personer från Villmanstrand
Forbus

Forbus är namn på en samling svenska adliga ätter som utgrenat sig från den skotska ätten Forbes. Samtliga är utslocknade.

Arvid Forbus blev friherre 1652, men slöt själv sin ätt. Genom hans dotter Sofia Juliana, gift med greve Axel Julius De la Gardie (1637-1710) tillkom Delagardieska arkivet, en betydande samling släktpapper, ur vilken Elof Tegnér hämtat stoff till familjeinteriörer som han skildrat i Arvid Forbus och Margareta Boije samt "Ur en brefväxling från reduktionens och släktprocessens tid" (i Svenska bilder från 1600-talet, 1896).

Svenska adelsätter
Svenska friherrliga ätter
Finlands nationalbiografi
Gustav Bang

Jens Gustav Bang, född 26 september 1871, död 31 januari 1915, var en dansk historiker och politiker, fil.dr. 1897. Han var gift med Nina Bang.

1901 insattes Gustav Bang i socialdemokratiska partiets styrelse. Han ställdes upp flera gånger som kandidat till folketingsvalen men lyckades först 1910 bli vald.

Citat
Betingelserna läggas på så sätt småningom tillrätta för det sakernas tillstånd, att en man, som genom populär framställning kommit underfund med en vetenskaps allmänna grunddrag, själv, genom eget arbete, utan ytterligare skolundervisning och utan universitetsbildning kan utveckla sig till fullt herravälde över den vetenskap, till vilken hans intresse står, och göra sin självständiga insats i den.

Bibliografi 
 Den gamle Adels Forfald (1897)
 Kapitalismens Gennembrud (1902)
 Den socialistiske Fremtidsstat (1903)
 Den kapitalistiske Samfundshusholdning (1912)
 Europas kulturhistorie (1899, sv. övers. 1897-98)
 Vår tid

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar 

Födda 1871
Danska historiker
Avlidna 1915
Män
Danska fackboksförfattare
Folketingsledamöter från Socialdemokraterne
Per Albert Bäckman

Per Albert Bäckman (i riksdagen kallad Bäckman i Näsbyn), född 4 mars 1871 i Nederluleå församling, död 21 juni 1925 i Nederkalix församling, var en svensk lantbrukare och politiker (liberal). 

Han var riksdagsledamot i andra kammaren för Norrbottens läns norra valkrets 1912–1914 och 1918–1920. I riksdagen tillhörde han Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. Han var bland annat vice ordförande i andra kammarens fjärde tillfälliga utskott vid 1918 års lagtima riksmöte, och engagerade sig exempelvis i värnpliktigas förhållanden. Han var också föreståndare för ortens mejeri.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 408

Noter 

Födda 1871
Avlidna 1925
Personer från Nederluleå socken
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Män
Personer med anknytning till Kalix kommun
Nina Bang

Nina Henriette Wendeline Bang, född Ellinger, född 6 oktober 1866 i Köpenhamn, död 25 mars 1928, var en dansk historiker och politiker. Hon var undervisningsminister 1924–1926. Hon var gift med Gustav Bang.

Som övertygad socialdemokrat lade Nina Bang ned ett betydande arbete i det socialdemokratiska partiets tjänst, både som medarbetare i Social-Demokraten och som medlem i partistyrelsen. 

Bang tillhörde landstinget från 1918 och var 1924–1926 undervisningsminister i Thorvald Staunings ministär. Nina Bang var den första kvinna som innehade statsrådsämbete i Norden. Efter hennes avgång 1926 dröjde det till 1947 innan Danmark fick sin andra kvinnliga minister, Fanny Jensen.

Bibliografi 
 Tabeller over Skibsfart og Varentransport gennem Øresund 1497-1660 (2 band, 1906-22)
 Karl Marx, hans Liv og Virke (1918)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Externa länkar 
 

Danmarks undervisningsministrar
Dansk kvinnohistoria
Landstingsledamöter från Socialdemokraterne
Danska historiker
Alumner från Köpenhamns universitet
Födda 1866
Avlidna 1928
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Personer från Köpenhamn
Norrbottens södra domsagas valkrets

Norrbottens södra domsagas valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1866–1869 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen motsvarade ungefär landsbygden i dagens Arjeplogs, Arvidsjaurs, Piteå, Jokkmokks, Älvsbyns och Gällivare kommuner samt de södra delarna av landsbygden i dagens Luleå kommun (däremot inte Luleå och Piteå städer).

Valkretsen avskaffades inför riksdagsvalet 1872 och delades då i Norrbottens södra domsagas södra valkrets och Norrbottens södra domsagas norra valkrets.

Riksdagsmän
August Danielsson, lmp (1867–1869)
Anders Bäckström, lmp (1870–1872)

Referenser
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 387–389

Historiska valkretsar i Norrbottens län
Norrbottens södra domsagas södra valkrets

Norrbottens södra domsagas södra valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1872–1875 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen motsvarade ungefär landsbygden i dagens Arjeplogs, Arvidsjaurs och Piteå kommuner samt delar av landsbygden i dagens Luleå kommun (däremot inte Luleå och Piteå städer).

Valkretsen avskaffades inför riksdagsvalet 1878, då området uppgick i Piteå domsagas valkrets och Luleå domsagas valkrets.

Riksdagsman
Anders Bäckström, lmp (1873–1878)

Referenser
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 387–389

Historiska valkretsar i Norrbottens län
Emmanuel Le Roy Ladurie

Emmanuel Le Roy Ladurie, född 19 juli 1929 i Moutiers-en-Cinglais, är en fransk historiker, professor vid Collège de France i Paris.

Han tillhör en grupp historiker som sedan Marc Blochs och Lucien Febvres dagar kallats "den nya historikerna". Som strukturalist utropade han att han i demografin funnit historiens motsvarighet till Lévi-Strauss mytem: demografin var den minst enhet, den nollpunkt, kring vilket en förklarande helhet av historia kunde byggas upp. Hans monografi om byn Montaillou blev en bestseller i Frankrike och den säsongens stora litterära händelse. Den väckte nästan lika stor uppmärksamhet i Storbritannien och Tyskland. Montaillou, village occitan de 1294 à 1324 (1975) kritiseras ofta för att vara en lokalstudie, där författaren inte har haft någon ambition att göra den till annat än en lokalstudie.

Bibliografi 
 Les paysans de Languedoc (1966)
 Montaillou, village occitan de 1294 à 1324 (1975)
 Montaillou: en fransk by 1294-1324 (översättning Jan Stolpe, Atlantis, 1980)
 Le territoire de l'historien, 1 (1973) 
 Le territoire de l'historien, 2 (1978)
 Le carnaval de Romans, 1579-1580 (1980)
 Karnevalen i Romans: från kyndelsmäss till askonsdag 1579-1580 (översättning Jan Stolpe, Atlantis, 1982)
 Histoire du climat depuis l'An Mil (1983) 
 L'état royal (1987)
 L'ancien régime (1991)
 Le siècle des Platter (1499-1628). Le mendiant et le professeur (1995)
 Familjen Platters sekel: 1499-1628. D. 1, Tiggaren och professorn  (översättning Jan Stolpe, Atlantis, 1997)
 Saint-Simon, le système de la cour (1997)
 Histoire de la France des régions (2001)
 Histoire des paysans français, de la peste noire à la révolution (2002)
 Histoire humaine et comparée du climat (2004)
 Abrégé d'histoire du climat (2007)

Källor 

Födda 1929
Franska historiker
Alumner från École normale supérieure
Storofficerare av Hederslegionen
Män
Levande personer
Personer från Calvados
Personer verksamma vid École des hautes études en sciences sociales
Fredrik Anshelm Bäckström

Fredrik Anshelm Bäckström (i riksdagen kallad Bäckström i Håkansön), född 16 juni 1866 i Piteå socken, död 18 mars 1935 i Norrfjärden, var en svensk lantbrukare och politiker (lantmannapartist, senare lib). Han var son till riksdagsmannen Anders Bäckström och bror till riksdagsmannen Eric Viktor Bäckström.

Fredrik Anshelm Bäckström var lantbrukare i Håkansön i Piteå socken, där han också var kommunalnämndens ordförande.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1909–1911 för Piteå domsagas valkrets. I riksdagen tillhörde han Lantmannapartiet 1909, men övergick 1910 till Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet. Han var bland annat suppleant i andra kammarens femte tillfälliga utskott 1910–1911 och engagerade sig i lokala frågor.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 409

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Personer från Piteå socken
Födda 1866
Avlidna 1935
Män
Nederkalix

Nederkalix kan avse:
Nederkalix socken
Nederkalix församling
Nederkalix distrikt
Nederkalix kyrkstad
Kalix (dagens tätort)
Taleworlds

Taleworlds, i marknadsföringssyfte skrivet TaleWorlds, är ett oberoende spelutvecklingsföretag i Ankara, Turkiet. De blev klara med sin första titel Mount & Blade i september 2008.

Andra spel som företaget gjort är Mount & Blade: Warband, Mount & Blade: Napoleonic wars, Mount & Blade: With fire and sword och Mount & Blade II: Bannerlord.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Turkiska datorspelsföretag
Företag bildade 2005
August Ludwig von Schlözer

August Ludwig von Schlözer, född 5 juli 1735 i Gaggstatt, död 9 september 1809 i Göttingen, var en tysk historiker, far till Christian von Schlözer och Dorothea von Rodde-Schlözer, farfar till Kurd von Schlözer.

Han vistades som lärare 1755-57 i Stockholm och Uppsala, senare några år i Ryssland och blev 1769 professor i historia och statistik i Göttingen. Han utgav en edition av Nestorskrönikan i tysk översättning. 

År 1771 hävdade han att tillförlitliga källor inte tillät att följa Sveriges inhemska historia längre tillbaka än till 800-talet e.Kr. Schlözer fick efterföljare i Friedrich Rühs, professor vid det svenska universitetet i Greifswald. 

Bägges forskningar i Sveriges äldsta historia ledde till omstörtande resultat. De slog långt ifrån igenom. Samtida ledande svensk historieskrivning tog bestämt avstånd från dem. Schlözer och Rühs betraktades som forskare med brist på historiskt sinne, deras uppfattningar som utslag av hyperkritik. 

Trots detta har Schlözers och Rühs uppfattningar inte varit utan inflytande på svensk historieskrivning. Erik Gustaf Geijer påverkades av dem. Schlözer har även starkt påverkat Henrik Gabriel Porthan, "den finska historieskrivningens fader".

Schlözer invaldes 1767 som utländsk ledamot nummer 60 av Kungliga Vetenskapsakademien. Bland hans skrifter återfinns Schwedische Biographie, som innehåller översättningar och sammandrag av tidigare tryckta svenska biografier, likpredikningar och dylikt.

Bibliografi 

 Schwedische Biographie (2 band, 1760-68)
 Allgemeine nordische Geschichte (1771)
 Briefwechsel meist historischen und politischen Inhalts (10 band, 1776-82)
 Staatsanzeigen (18 band, 1782-93)
 Weltgeschichte (2 band, 1785-89)

Källor

Noter 

Tyska historiker
Tyska statistiker
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer i Tyskland under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1735
Avlidna 1809
Män
Ugglan
Alumner från Uppsala universitet
Acetylering

Acetylering (eller enligt IUPAC-nomenklatur etanoylering) beskriver en reaktion där en acetylgrupp introduceras i en organisk förening. Sådana föreningar kallas acetatestrar eller acetater. Deacetylering beskriver när en acetylgrupp tas bort från en kemisk förening.

Organisk syntes
Acetatestrar och acetamider framställs i allmänhet genom acetylering. Acetyleringar används ofta för att göra C-acetylbindningar i Friedel-Crafts reaktioner. Carbanioner och deras motsvarigheter är mottagliga för acetyleringar.

Acetyleringsreagens
Många acetyleringar uppnås med hjälp av någon av följande tre reagenser:

 Ättiksyraanhydrid. Detta reagens är vanligt i laboratoriet där dess användning kogenererar ättiksyra. 
 Acetylklorid. Detta reagens är också vanligt i laboratoriet, men dess användning kogenererar väteklorid, vilket kan vara oönskat. 
 Keten. Vid ett tillfälle framställdes ättiksyraanhydrid genom reaktion av keten med ättiksyra:

Detta reagens är vanligt i laboratorier där dess användning kogenererar ättiksyra. Acetyleringar kan också uppnås med hjälp av mindre elektrofila reagenser, såsom estrar av tioättiksyra.

Acetylering av cellulosa
Cellulosa är en polyol och därmed mottaglig för acetylering, vilket uppnås med användning av ättiksyraanhydrid. Acetylering stör vätebindningen, som annars dominerar cellulosans egenskaper. Följaktligen är cellulosaestrar lösliga i organiska lösningsmedel och kan ingjutas i fibrer och filmer.

Acetylering/deacetylering inom biologi
Acetylering är en typ av post-translationell modifiering av proteiner. Acetyleringen av ε-aminogruppen av lysin, som är vanlig, omvandlar en laddad sidokedja till en neutral.

Acetylering/deacetylering av histoner spelar också en roll hos genuttryck och cancer. Dessa modifieringar utförs av enzymer som kallas histonacetyltransferaser (HATs) och histondeacetylaser (HDAC).

Referenser

Noter

Se även 
 Metylering
 Acetoxigrupp
 Amid
 Estrar

Externa länkar 

Organisk-kemiska reaktioner
Saftsås

Saftsås är en enkel dessertsås som vanligen serveras varm eller kall till risgryns-/mannagrynspudding, ostkaka, Ris à la Malta eller risgrynsgröt. Saftsås görs på saft av till exempel jordgubbar, hallon eller svarta vinbär alternativt blandsaft, som späds med vatten och reds med potatismjöl eller arrowrot. En redning på arrowrot ger en klar sås medan potatismjöl ger en matt sås. Saftsås förväxlas ofta med saftsoppa.
 
Saftsoppa innehåller samma ingredienser som saftsås, men en högre andel vatten. Den serveras varm eller kall och likt nyponsoppa, som den är eller med till exempel skorpor.

Se även 
Fruktsoppa

Källor

Såser
Soppor
Bernhard Otto Rehbinder

Bernhard Otto Rehbinder, född 1662, död 1743, var en svensk friherre och militär.

Biografi 
Rehbinder kom i krigstjänst 1680 och avancerade i svensk tjänst till överste 1697, deltog i spanska tronföljdskriget från 1700. Han blev generalmajor i hertigens av Savojen tjänst och kommenderade i slaget vid Turin en del av savojiska armén. 1713 blev han generallöjtnant vid savojiska artilleriet, 1720 blev han överbefälhavare över sardinska armén; stormarskalk 1730.

Rehbinder som övergick till katolicismen vilar under en ståtlig sarkofag i San Spirito i Turin.

Källor 
 Personhistorisk tidskrift 1907

Externa länkar 
 Se Reggimento Rehbinder på italienska Wikipedia

Födda 1662
Svenska friherrar
Svenska militärer under 1700-talet
Avlidna 1743
Män
Bernhard

Personer från Tallinn
Robert Henrik Rehbinder

Robert Henrik Rehbinder, född 15 juli 1777 i Pemar, död 8 mars 1841 i Sankt Petersburg, var en finländsk greve och statsman.

Biografi 
Robert Henrik Rehbinder var son till majoren friherre Reinhold Johan Rehbinder, som naturaliserats som finländsk friherre, och dennes hustru Christina Margareta af Palén, en ättling till Wallenstjerna och Bureätten.

Rehbinder började sin ämbetsmannabana vid Åbo hovrätt och fortsatte den i Stockholm, där han även blev kammarjunkare vid hovet 1802. 1805 återvände han till Åbo hovrätt och utsågs 1808 till dess representant i den Finska deputationen hos Alexander I. Han vann tsarens förtroende genom sitt lugna, sansade omdöme och sitt världsmannasätt. 1809 utsågs han till medlem av kommissionen för finländska ärenden i Sankt Petersburg. Från 1811 var han föredragande för dessa ärenden hos tsaren, från 1834 med titeln ministerstatssekreterare.

Hans inflytande på gestaltningen av Finlands styrelse var stort, och han följde där grundsatsen att söka bevara det mesta möjliga av det svenska arvet. Nikolaj I underskrev vid sin tronbestigning tack vare Rehbinders inflytande en regentförsäkran till Finlands folk.

I Finlands nationalarkiv bevaras Rehbinders Souvenirs de ma vie.

Han var gift med Anna Hedenberg men fick inga barn.

Källor

Födda 1777
Finlands historia under ryska tiden
Finländska politiker
Avlidna 1841
Män
Bureätten
Personer från Pemar
Robert Henrik
Finländska grevar
Martin Fogel

Martin Fogel, född 1634, död 1675 var en tysk läkare och lingvist.

Fogel framförde som den förste tanken på släktskap mellan de finska och ungerska språken, vilket emellertid blev känt först efter Eemil Nestor Setäläs upptäckt av Fogels handskrifter i Hannovers kungliga bibliotek 1888.

Externa länkar 
 Royal Society, London

Födda 1634
Tyska läkare
Tyska lingvister
Avlidna 1675
Män