kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Änglarnas stad (1998)

Änglarnas stad (i original City of Angels) är en tysk-amerikansk film från 1998 i regi av Brad Silberling. Den baseras på filmen Himmel över Berlin.

Handling 
Seth (Nicolas Cage) är en ängel i Los Angeles, vars uppdrag är att hjälpa människors själar i dödsögonblicket. En dag möter han hjärtkirurgen Maggie Rice (Meg Ryan) i det ögonblick hon förlorar en patient vid en operation. I hans försök att hjälpa Maggie och lära känna henne blir de förälskade i varandra. Seth tvingas därmed välja mellan livet som ängel och människornas verklighet, med dess njutning och smärta.

Om filmen 
Filmen spelades in den 19 april-28 juli 1997 i Big Bear Lake, Crestline, Culver City, Los Angeles, Lake Tahoe, Malibu och San Francisco. Den hade världspremiär den 10 april 1998 i USA och svensk premiär den 26 juni samma år.

Rollista 
 Nicolas Cage - Seth
 Meg Ryan - Maggie Rice
 Andre Braugher - Cassiel
 Dennis Franz - Nathaniel Messinger
 Colm Feore - Jordan Ferris
 Robin Bartlett - Anne
 Joanna Merlin - Teresa Messinger
 Alexander Gould - liten pojke (ej krediterad)
 Elisabeth Shue - gravid kvinna (ej krediterad)

Musik i filmen 
 House, skriven och framförd av Jimi Hendrix
 Further Up The Road, skriven av Joe M. Veasy och Don D. Robey, framförd av Eric Clapton
 Mama You Got A Daughter, skriven och framförd av John Lee Hooker
 Feelin' Love, skriven och framförd av Paula Cole
 If God Will Send His Angels, musik av U2, text av Bono och The Edge, framförd av U2
 Hey! Ba-Ba-Re-Bop, skriven av Lionel Hampton och Curly Hamner, framförd av Louis Prima
 That Old Black Magic, skriven av Johnny Mercer och Harold Arlen, framförd av Frank Sinatra
 Angel, skriven och framförd av Sarah McLachlan
 Angelus, skriven av Wojciech Kilar, framförd av Polska radions nationella symfoniorkester och Polska radio- och TV-kören
 Iris, skriven av Johnny Rzeznik, framförd av The Goo Goo Dolls
 I Grieve, skriven och framförd av Peter Gabriel
 Uninvited, skriven och framförd av Alanis Morissette

Utmärkelser 
 1997 - California on Location Award - Årets produktionsbolag, spelfilm
 1998 - Bogey Award
 1999 - ASCAP Award - Mest spelade filmmusik, Alanis Morissette för Uninvited
 1999 - ASCAP Award - Mest sedda biofilm, Gabriel Yared och David Zippel
 1999 - BMI Film & TV Award - Mest framförda sång från film, Johnny Rzeznik för Iris
 1999 - Blockbuster Entertainment Award - Bästa skådespelare drama/romantik, Nicolas Cage
 1999 - Blockbuster Entertainment Award - Bästa filmmusik
 1999 - Teen Choice Award - Årets filmmusik

Referenser

Externa länkar 

 Filmens officiella webbplats 
 
 

Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Tyska fantasyfilmer
Tyska romantikfilmer
Tyska thrillerfilmer
Filmer 1998
Filmer från Atlas Entertainment
Los Angeles på film
Änglar på film
Filmer från Warner Bros.
Denise Karbon

Denise Karbon, född 16 augusti 1980 i Brixen, Italien, är en italiensk alpin skidåkare. Hon har tävlat främst i disciplinen storslalom och startade första gången i Världscupen 6 januari 1998. Hon har deltagit i fyra olympiska spel och i sex världsmästerskap. Hennes mest framgångsrika år var 2008, då hon vann storslalomcupen med fem segrar i de sju tävlingar hon deltog.

Dessutom har hon en vinst i juniorvärldsmästerskapen samt har tagit fyra guld i de italienska mästerskapen.

Karbon har meddelat att hon slutar tävla – hennes sista framträdande blir i Världscupen i storslalom i Lenzerheide den 16 mars 2014.

Meriter

VM 
 2003 silver i storslalom
 2007 brons i storslalom

Världscupen 
 6 världscupsegrar i storslalom
 16 pallplatser

Referenser 

Födda 1980
Italienska alpina skidåkare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Brixen
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Italien
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Italien
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Italien
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Kommissionen Marín

Kommissionen Marín var en interims-kommission som var i tjänst mellan 16 mars 1999 (sedan kommissionen Santer fått träda ur tjänst efter korruptionsanklagelser) och 15 september 1999 och är således den EU-kommission som varit i tjänst kortast tid.

Interimskommissionen föreslogs i mars 1999 efter korruptionsanklagelser mot Édith Cresson, fransk kommissionär i kommissionen Santer. Eftersom Europeiska rådet inte hade utsett någon ny kommission då Santer-kommissionen trädde ur tjänst, så tillfrågades vice ordförande i Santer-kommissionen, Manuel Marín, om han vill ta över ordförandeskapet. Kommissionen bestod i övrigt av samma ledamöter som i Santer-kommissionen.

Marín
Europeiska unionen under 1990-talet
Änglarnas stad

Änglarnas stad kan avse :

 Änglarnas stad - Los Angeles (org: To Live and Die in L.A.), en film från 1985
 Änglarnas stad (1998) (org: City of Angels), en film från 1998
 Änglarnas stad (TV-serie) (org: City of Angels), en TV-serie från 2000
Bălți

Bălți ( ; ukrainska: Bilzji, i äldre källor även skrivet Bjeltzy och Byeltsi; ryska: Бельцы Beltsy; tyska: Belz; polska: Bielce; jiddisch: בעלץ Belts) är en stad i Moldavien. Staden ligger vid floden Răut och hade 102 457 invånare (2014).

Staden har historiskt var känd för sin boskapsmarknad. Bălți har även varit biskopssäte.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Moldavien
Focke-Wulf

Focke-Wulf, Focke-Wulf Flugzeugbau AG, var en tysk flygplans- och helikoptertillverkare baserad i Bremen.

Historik
Focke-Wulf skapades utifrån Bremer Flugzeugbau AG, som grundats 1924 av Henrich Focke, Georg Wulf och Werner Naumann. Senare samma år fick företaget namnet Focke-Wulf. År 1931 övertogs Albatros i Berlin. År 1963 gick företaget upp i VFW.

Henrich Focke ledde firman och var konstruktionschef, medan Georg Wulf var testpilot och ledare för testverksamheten. Focke-Wulf var företagets första flygplan. Vid ett test av en prototyp havererade Georg Wulf och omkom den 29 september 1927.

Fokke-Wulf köpte en licens för autogiror av Juan de la Cierva och började utvecklingen av rotorplan. Henrich Focke uppfann och konstruerade världens första flygbara och fullt manövrerbara helikopter 1936. Under andra världskriget tillverkades flygplanen Focke-Wulf Fw 189 Uhu, Focke-Wulf Fw 190 och Focke-Wulf Fw 200.

Flygplansmodeller 
Focke-Wulf Fw 187 Falke
Focke-Wulf Fw 189 Uhu
Focke-Wulf Fw 190
Focke-Wulf Fw 191
Focke-Wulf Fw 200
Focke-Wulf Fw 44
Focke-Wulf Fw 56 Stösser
Focke-Wulf Fw 58
Focke-Wulf Fw 61 – tidig helikopter
Focke-Wulf Ta 152

Källor

Noter
Den

Den (alternativt Dewen, mer korrekt Hor-Den) var en farao i Egyptens första dynasti. Han var den första faraonen som använde titeln Kung av de två länderna och var även först att bära dubbelkronan. Under hans långa styre upplevde landet en tid av fred och välstånd då många nyheter infördes.

Radiometriska mätningar publicerade 2013 daterar början på Dens regeringstid med 68% sannolikhetsintervall mellan 2928 och 2911 f.Kr.

Familj 
Han var son till drottning Merneith. och farao Wadj Den moderna forskningen grundar det dock endast på att han var dennes efterföljare. Hans hustrur var Seshemetka, Semat, Nakhtneith och möjligtvis Kaneith. Adjib och möjligen även Semerkhet var hans barn.

Namn och identitet 
Manetho kallar Den för Usaphaidos och även Kenkenes. Namnet Usaphaidos är helt enkelt en översättning av regentnamnet nesut-biti som han införde. Namnet Kenkenes kan vara en omskrivning av Chasti.

Regeringstid 
Den var den första faraonen som använde regentnamnet, nesut-biti (Kung av Övre och Nedre Egypten). Trots att kungariket hade varit enat sedan Narmers tid representerar denna nya titel en utveckling som etablerade ideologin om en gudomlig kung. Dessutom så innehöll hans grav en avbildning där han som förste farao är iklädd dubbelkronan. Dessutom var det under Dens styre som den första egyptiska årskrönikan med kortfattade beskrivningar på vad som inträffade för varje regeringsår gjordes.

Under de första åren var han för ung för att regera och hans mor regerade tills han blev gammal nog.

Enligt Palermostenen regerade han åtminstone 32 hela eller ofullständiga år men kanske ända upp till 50 år. Han upplevde åtminstone två Sed-festivaler vilket pekar på minst 33-34 år. Följaktligen så är hans styre den bäst kända från perioden och aktiviteter finns bevarade på Palermostenen och dess fragment:
 Oxfordfragmentet (åren 4-7)
 Kairofragmenten K5 och C5 (åren 18-22)
 de andra stora fragmenten (åren 28-41)

Från Dens tid finns namnen på ett antal höga tjänstemän som kan dokumenteras arkeologiskt, i synnerhet Sipka, Ankhka, Hemaka, Amka, Nebitka och Kasa.

Grav 

Den begraves i grav T vid nekropolen Peqer nära Abydos, som användes under första dynastin. Grav T är bland de största och bäst byggda gravarna i närheten och är den första som har en trappa och ett golv av röd och svart granit från Assuan. Graven är också den första graven tillverkad av sten och inte lertegel.

Graven är omringad av 136 mindre gravar tillhörande män och kvinnor. som begraves samtidigt med kungen. De var troligen kungens vasaller som blev strypta innan de begravdes, vilket visar att människo-offer var vanligt vid tiden, men verkar ha avslutats mot slutet av dynastin för att ersättas av shabti (figuriner) som tog deras plats efter döden.

Anmärkningar

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Francesco Raffaele: Den 
 Den på Digital Egypt
 Hor-Den på Tour Egypt
 Den på Kairofragment C5
 Den på Palermostenen

Faraoner
Män
Sändningsnätverk

Sändningsnätverk (engelska: broadcast network), tv-nätverk (television network) och radionätverk (radio network), är i rundradiosammanhang en organisation som förser lokala sändarstationer (affiliates) med innehåll i form av inspelade eller direktsända radio- eller tv-program.

Detta förekommer främst i Nordamerika där i stort sett saknas rikstäckande marksända radio- och tv-kanaler. På andra kontinenter, såsom Europa, är det vanligare att sändningen är centraliserad utan att behöva gå via lokala stationer. Det förekommer dock vissa former av "networking" exempelvis inom den kommersiella radion i Sverige, Danmark och Norge.

Inom den amerikanska televisionen finns flera olika tv-nätverk, av vilka CBS, ABC, NBC, Fox och The CW dominerar tittandet. Dessa producerar program som sedan sänds ut av cirka 200 stationer var. Några av dessa ägs av nätverket ägare (owned and operated) men de flesta stationerna ägs inte av nätverket (affiliates). Vanligtvis har en station bara en huvudsändare, men de kan ha en eller flera slavsändare.

Radio
TV-teknik
Pokerfinnkampen

Pokerfinnkampen är en årlig pokerturnering med separata deltävlingar sedan år 2006. Den är både en lagtävling och en individuell tävling. 

Sverige och Finland har en tradition av prestigefyllda bataljer vare sig det gäller friidrott, ishockey eller motorsport. Detta var orsaken till att man grundade Pokerfinnkampen. I den första turneringen som hölls i Stockholm tog Finland en jordskredsseger genom att segra i alla tre tävlingskategorier; Bästa Nation, Bäste Individuella Spelare samt Bästa Terminator. 

Tävlingsformen är No Limit Texas hold'em Freezout med max 100 spelare som representerar vardera nation. Sedan 2007 har turneringarna hållits på det största kasinot i Tallinn, Reval Park Hotel & Casino. Men 2015 gjorde Pokerfinnkampen ett gästspel på Malta, men återvände till Tallinn år 2016.

Segrare 
2006: Nation: Finland
2006: Individuell: Ilari Salasalmi, representerande Finland
2006: Terminator: Martin von Zweigbergk, representerande Finland

2007: Nation: Finland
2007: Individuell: Dino Dinler, representerande Finland
2007: Terminator: Dino Dinler, representerande Finland

Se även 
 World Series of Poker
 Finnkampen

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Poker
Volvo Lastvagnar (bok)

Volvo Lastvagnar  är en roman från år 2005 av den norske författaren Erlend Loe. Det är en fristående uppföljare av boken Doppler, och tar vid där den boken slutar. Volvo Lastvagnar utkom i svensk översättning 2006.

Utöver personerna Doppler, Bongo och Gregus får vi också stifta bekantskap med Maj-Britt och von Borring. Boken har tydliga drag av att vara en metaroman, då författaren emellanåt själv kommenterar det han skriver, sitt bokförlag och recensenter.

Referenser 

Skönlitteratur 2005
Adjib

Adjib (alternativt Anedjib, Enezib eller Andjeb, mer korrekt Hor-Anedjib) är horusnamnet på en farao i första dynastin och införde många nyheter under sin tid. Väldigt lite om hans regeringstid är känt.

Radiometriska mätningar publicerade 2013 daterar början på Adjib's regeringstid med 68% sannolikhetsintervall mellan 2916 och 2896 f.Kr.

Familj 
Anedjib var troligen son till sin föregångare Den. Flera av Dens hustrur är kända men inte deras respektive barn och det är okänt vem som var Anedjibs mor. Hans hustru kan ha varit Batires vilket baseras på att hon var mor till nästa farao Semerkhet. Batires kan även ha varit en hustru till Den och Semerkhet var Anedjibs (halv?)-bror.

Regeringstid 

Farao Anedjib regerade enligt Turinpapyrusen i 74 år men enligt Manetho bara i 20 eller 26. Nästan alla egyptologer bedömer dock dessa siffror som överdrivna och beräknar hans styre till mellan åtta och tio år. Egyptologen Toby Wilkinsons rekonstruktion av Palermostenen visar att Anedjibs regeringstid endast var 10 hela eller ofullständiga år Anedjibs två sista år finns bevarade i Kairofragment 1 i register III. Att Anedjib trots det firade en Sed-festival tros bero på att han flyttade den till det sjätte året av sitt styre eftersom han troligen var gammal redan vid kröningen och att en Sed-festival skulle vara gynnsamt och legitimera hans styre ytterligare.

Han inrättade de nya ämbeten(?) Hor-nebukhet och Hor-sebakhet  och skickade expeditioner till östra öknen.

Grav 
Anedjib begravdes i grav X vid nekropolen Peqer nära Abydos. Det var byggd av trä istället för sten och är den minsta av alla kungliga gravar, bara 7 × 4,5 m stor. Anläggningen, som har 64 sidogravar, består av ett enda rum med en skiljevägg. En trappa leder in i gravkammaren.

Anmärkningar

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Emery, Walther B: Archaic Egypt, London: Penguin Books (1961).
 Toby A.H. Wilkinson: Early Dynastic Egypt Routledge (1999)

Externa länkar 

Faraoner
Män
Paulskirche

Paulskirche i Frankfurt am Main byggdes 1789–1833 och ersatte den medeltida Barfüßerkirche.

I kyrkan samlades Frankfurtparlamentet under Tyska revolutionen 1848–1849.

Den 18 mars 1944 förstördes kyrkan under ett bombanfall men byggdes som första historiska byggnad i Frankfurt upp igen. Kyrkan används numera inte längre som kyrka utan för olika offentliga evenemang, till exempel delas Friedenspreis des Deutschen Buchhandels ut här.

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Frankfurt am Main
Tidigare byggnader för lagstiftande församlingar
Tensta gymnasium

Tensta gymnasium (tidigare Ross Tensta Gymnasium) är en kommunal gymnasieskola i Tensta i Stockholm. Skolan har lång och gedigen erfarenhet i att utbilda nyanlända ungdomar. 2014 blev arbetslaget för språkintroduktion tilldelade priset "årets arbetslag" av Stockholm stad.

Sedan höstterminen 2019 har skolan stängt tills vidare, enligt Stockholms stad "i väntan på vidare beslut kring Tensta gymnasiums framtid."

Historik

Tensta gymnasium etablerades efter att innerstadsskolan Norra Latin hade lagts ner 1982. I två år bedrevs undervisningen i Norra latins lokaler med namnet Tensta gymnasium i Norra Latin. 1984 överflyttades verksamheten till nybyggda lokaler strax väster om Tensta centrum. Skolhuset samt intilliggande Tenstahallen och Tensta Träff ritades av arkitekt Gösta Uddén i en blandning av modernism och traditionell asiatisk arkitektur. Han valde gedigna material som rött tegel, mönstergjuten omålad betong, limträ och svartmålat stål. 

På platsen stod tidigare bondgården Lilla Tenstas boningshus som hörde till gården Stora Tensta. Fastigheten där skolan sedermera uppfördes kallades därför Lilla Tensta 1. Byggnaden är blåklassad av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att bebyggelsens kulturhistoriska värde av stadsmuseet anses motsvara fordringarna för byggnadsminnen i Kulturmiljölagen.

Ross Tensta gymnasium
Under några år hette skolan Ross Tensta gymnasium och det så kallade Rossprojektet genomfördes som pågick mellan 2003 och 2007. Projektet skulle göra skolan mer attraktiv och locka elever från andra stadsdelar. Därigenom skulle även invandrarungdomars integration i det svenska samhället främjas. Men Rossundervisningen blev inte framgångsrik och medelbetyg, andel elever som fullföljde sin utbildning samt andel elever som uppnådde grundläggande högskolebehörighet sjönk under åren 2004–2006. År 2016 avbröts Rossundervisningen på Tensta gymnasium.

Undervisning
Under år 2017 renoverades skolans ventilationssystem och under tiden erbjöds språkintroduktion för 150–200 elever. Stockholms stads långsiktiga plan för skolan är tillsvidare att den successivt ska utöka sin verksamhet och erbjuda fler gymnasiala program. Utbildningen ska fokusera på att leda eleverna vidare till ytterligare studier eller arbete. Tensta Community Center (TCC) har varit en del av skolans verksamhet som organiserat olika aktiviteter för skolans elever efter skoltid. Från höstterminen 2019 är dock skolan tillsvidare stängd i väntan på Stockholms stads beslut om dess framtida verksamhet.

Referenser

Externa länkar

Skolans webbplats
Tensta Community Centers webbplats

Gymnasieskolor i Stockholm
Tensta
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Weltschmerz

Weltschmerz (tyska för världssmärta) är ett av den tyske författaren Jean Paul myntat begrepp, vilket avser insikten hos dem som anser att den fysiska verkligheten inte kan tillfredsställa själens behov. Denna pessimistiska och melankoliska världsåskådning var vanlig bland romantikens författare, såsom Lord Byron, Giacomo Leopardi, François-René de Chateaubriand, Alfred de Musset, Nikolaus Lenau och Heinrich Heine.

Den moderna användningen av Weltschmerz i tyskan avser den psykiska smärtan av sorg som kan komma av insikten av sin egen svaghet och otillräcklighet i förhållande till världens grymhet och ondska. Weltschmerz i denna betydelse kan uppträda tillsammans med uppgivenhet och verklighetsflykt.

Se även
Alienation
Empati
Fin de siècle
Pessimism
Sturm und Drang
Teodicéproblemet
Världsåskådning

Romantiken
Ord och fraser på tyska
Griftetal

Ett griftetal är officiantens (eller en nära anhörigs) tal vid en begravning.

Kristen tradition 
Griftetalet hålls vanligen av prästen/pastorn stående invid kistan.

Historia 
Fram till början av 1900-talet hölls hela begravningsakten vid den öppna graven på kyrkogården och det kortare griftetalet hölls då där. För bara cirka 100 år sedan kunde också istället ofta hållas likpredikan från predikstolen i anslutning till begravningen som oftast ägde rum på söndagar.

Det var vanligt förr, från 1650-talet och fram till 1800-talet, att de familjer som hade råd tryckte hela likpredikan hos ett boktryckeri. Idag finns tusentals likpredikningar bevarade. Det var vanligt att man även infogade en kort biografi som berättade om den avlidnes liv och yrkesverksamhet, föräldrar och ibland även far- och morföräldrar, samt den avlidnes make/maka och deras barn. Den religiösa predikan kunde bestå av upp till 20–30 sidor med böner med mera som skulle ge de sörjande hjälp till en värdig sorg av sin avlidne familjemedlem.

Nutid 
Talet kan i kristen tradition innehålla budskapet om det eviga livet, det kristna hoppet inför döden, ge tröst och tolka människans levnadsvillkor utifrån tron på Jesu Kristi uppståndelse. Griftetalet utformas ofta med ett personligt tilltal till de anhöriga. I griftetalet säger prästen/pastorn/den anhörige något om den döde, om hans eller hennes liv och gärning. Griftetal förekommer även inom frikyrkorna.

Se även 
 Begravningsritual (olika religioner)
 Borgerlig begravning
 Döden
 Griftefrid
 Parentation

Referenser

Notförteckningar

Källförteckningar 
Jan-Olof Aggedal, Griftetalet mellan livstolkning och livstydning. En pastoralteologisk studie. (Bibliotheca Theologiae Practicae 71, Lund 2003
Oloph Bexell "Från döden till sorgen. Griftetalets syfte och funktion i homiletikhistoriskt perspektiv." Begravning av Jan-Olof Aggedal m.fl. (Svenskt gudstjänstliv, årsbok årgång 73. Skriftserie Tro & Tanke 1998:6.) Uppsala 1998, sidorna 86 t.o.m. 128.
Göran Stenberg, Döden dikterar. En studie av likpredikningar och gravtal från 1600- och 1700-talen. Atlantis 1998

Döden
Liturgi
Élysée-fördraget

Élysée-fördraget (franska Traité de l'Élysée, tyska Élysée-Vertrag) är ett tysk-franskt vänskapsfördrag som skrevs under 22 januari 1963 av Västtysklands förbundskansler Konrad Adenauer och Frankrikes president Charles de Gaulle i Élyséepalatset i Paris. Det trädde i kraft den 2 juli 1963.

Élysée-fördraget är en milstolpe i ländernas relationer och ses som slutet för arvfiendskapen mellan länderna och starten för ett djupgående samarbete. Fördraget ålägger ländernas regeringar att stämma av med varandra i alla viktiga frågor rörande utrikes-, säkerhets-, ungdoms- och kulturpolitik. Regeringarna träffas regelbundet.

Élysée-fördraget var inte okontroversiellt och det fanns motståndare i bägge länderna. Det var inte heller okomplicerat då ländernas övriga utrikespolitik skilde sig åt: Västtyskland var starkt allierat med USA medan Frankrike försökte bli en motvikt till det amerikanska inflytandet och under de Gaulle åter bli en La grande Nation. Man hade också olika syn på Storbritanniens roll inom det europeiska samarbetet där Frankrike hindrade ett brittiskt medlemskap i Europeiska gemenskaperna under lång tid.

Den 22 januari 2019, på årsdagen av undertecknandet av Élysée-fördraget, slöt Frankrike och Tyskland ett nytt fördrag, Aachenfördraget, i Aachen.

Se även 
 Aachenfördraget
 Adenauer-de Gaulle-priset
 Relationer mellan Frankrike och Tyskland

Referenser

Externa länkar 
 Élysée-fördraget på tyska – Stiftung Haus der Geschichte der Bundesrepublik Deutschland
  Élysée-fördraget på franska – tyska–franska året (Elyséefördraget 50 år)
 Engelsk översättning av fördraget

Politikåret 1963
1963 i Frankrike
1963 i Västtyskland
Relationer mellan Frankrike och Västtyskland
Paris under 1900-talet