kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
King of Comedy

King of Comedy (originaltitel: The King of Comedy, Finland: Komikernas kung) är en amerikansk svart komedi-film från 1983 i regi av Martin Scorsese. Huvudrollerna i filmen spelas av Robert De Niro och Jerry Lewis. Det var den femte filmen i samarbetet mellan Martin Scorsese och Robert De Niro.

Handling 
Rupert Pupkin (Robert De Niro) är en framgångslös komiker i New York som tycker själv att han är den främste. Bara sin förebild Jerry Langford (Jerry Lewis) accepterar han som konkurrent. Enda problemet är att Pupkin är okänd och Langford har en stor show i TV. Efter att Pupkin flera gånger blivit avvisad av underhållningsprogrammets producent utvecklar han ett förföljelsesyndrom mot Langford. Till slut tar han Langford som gisslan för att få en plats i TV-programmet.

Pupkin kan på så sätt framträda i TV men blir snart arresterad. Så blev Pupkin en kändis, men inte för sina skämt utan för sin elakhet.

Medverkande

Om filmen 
Filmen hade inga större framgångar i biograferna men den blev hyllad av kritikerna. Scorsese hade tänkt att Johnny Carson ska spela rollen som Jerry Langford eller som alternativ Frank Sinatra respektive Dean Martin men till slut fick Jerry Lewis rollen. Flera kändisar förekommer i filmen som sig själva, däribland Liza Minnelli, Tony Randall och Victor Borge. Scorsese själv spelar en TV-regissör i en biroll.

Filmen tävlade 1983 vid Filmfestivalen i Cannes men fick inget pris. 1984 fick Paul D. Zimmerman en BAFTA-award för filmens manus.

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1982
Filmer i regi av Martin Scorsese
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska satiriska filmer
Whiterock

Whiterock är ett distrikt i västra Belfast, känt för den rad incidenter som inträffat under The Troubles i Nordirland.katolska och Nationalistisk område.

Image:Time for Peace.jpg

Belfast
Ballymurphy

Ballymurphy är en gata i västra Belfast, känd för den rad incidenter som inträffade under The Troubles i Nordirland. 

Gatan med sina väggmålningar är ett välbesökt turistmål. Området var tydligt republikanskt.Ballymurphymassakern skedde här 1971.

Belfast
Wilhelm Heinrich Wackenroder

Wilhelm Heinrich Wackenroder, född 13 juli 1773 i Berlin, död där 13 februari 1798, var en tysk författare av den romantiska skolan.

Biografi 

Wilhelm Heinrich Wackenroder var son till den preussiske justitieborgmästaren Christoph Benjamin Wackenroder. Under tiden som elev vid Friedrichswerderschen Gymnasium blev han vän med Ludwig Tieck, och de undervisades av Friedrich Gedike, Karl Philipp Moritz, Carl Friedrich Christian Fasch, Carl Friedrich Zelter och Johann Friedrich Reichardt. Därefter följde studier i Erlangen och Göttingen. 1794 återvände Wackenroder till Berlin och blev assessor i kammarrätten där. Tieck och Wackenroder förde en omfattande brevväxling.   

Wackenroder rönte tidigt inflytande av gammaltysk känslosam kultur, genom besök av gotiska katedraler i Nürnberg och Bamberg tillsammans med Tieck. Under denna påverkan omvärderade han medeltidens estetik och såg epoken som en höjdpunkt när alla högre känslor sammanspelat i konsten, i synnerhet genom den religiösa extasens förmedling på estetikens område. Han skrev bland annat den halvt novellistiska Herzensergiessungen eines kunstliebenden Klosterbruders (1797) med förord av Tieck, vilket är ett av romantikens genombrott i Tyskland; samma år började Friedrich och August Wilhelm Schlegel utge Athenäum och Tieck utgav Der blonde Eckbert. I denna berättelse, vars genre är svårdefinierad och löper mellan essä och prosapoesi, framhålls den religiösa andakten som konstskapandets källa. Boken bidrog till att framkalla den tysk-romantiska målarskolan, påverkade starkt Wackenroders vän Tieck och är ett av de mer utpräglade dokumenten till romantikens historia. Dürer och Rafael uppskattas här högre än dittills skett, men det var framför allt i musiken som Wackenroder ansåg att den religiösa estetiken kunde komma till klarast uttryck. Redan året efter utgivningen, 1798, avled Wackenroder, 24 år gammal.

Bibliografi 
Herzensergießungen eines kunstliebenden Klosterbruders (Berlin 1797, "Fantasier af en konstälskande klosterbroder", 1812)
Franz Sternbalds Wanderungen (1798) 
Phantasien über die Kunst, für Freunde der Kunst, utgiven av Ludwig Tieck (Hamburg 1799)
Phantasien über die Kunst, von einem kunstliebenden Klosterbruder, utgiven av Ludwig Tieck (Hamburg 1814)

Källor 

Epoker och diktare 2, red. L. Breitholtz, Stockholm 1973, s. 67
Litteraturens historia i världen, Olsson/Algulin, Stockholm 1992, s. 298
Biografi vid Projekt Gutenberg
Emil Sulger-Gebing: Wackenroder, Wilhelm Heinrich. i Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bd. 40, s. 444–448

Noter

Externa länkar

Födda 1773
Avlidna 1798
Män
Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Författare från Berlin
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Wittenbergs universitet
Romantiken
Ugglan
Creodonter

Creodonta är ett taxon (en systematisk grupp) av utdöda köttätande däggdjur. Djurgruppen beskrevs 1877 av den amerikanska zoologen Edward Drinker Cope. Idag är 45 släkten kända.

Creodonta levde för 55 till 35 miljoner år sedan och var den dominerande jagande däggdjursgruppen i tertiär.

Trots att de liknade idag levande rovdjur är de inte närmare släkt med djur från ordningen Carnivora. Arterna hade rovtänder. De bildades inte av den sista premolaren och den första molaren (som hos dagens rovdjur) utan av den första och andra molaren eller av den andra och tredje molaren.

Det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden kreas (kött) och odontes (tand).

Creodonter förekom i Europa, Asien och Nordamerika och undergruppen Hyaenodontidae även i Afrika. De sista exemplaren från Hyaenodontidae levde under miocen i tropiska delar av Afrika och Asien.

Systematik 

Creodonta delas vanligtvis i två familjer som med några släkten är listad nedan.

Oxyaenidae:
 Deltatheridium †
 Dipsalidictis †
 Dipsalodon  †
 Oxyaena †
 Palaeonictis †
 Paroxyaena †
 Patriofelis †
 Sarkastodon †
 Tytthaena †

Hyaenodontidae:
 Cynohyaenodon †
 Dissopsalis †
 Hyaenodon †
 Leakitherium †
 Lesmesodon †
 Limnocyon †
 Machaeroides †
 Megistotherium †
 Prolimnocyon †
 Proviverra †
 Pterodon †
 Sinop(t)a †
 Synoplotherium †
 Tritemnodon †

Referenser

Externa länkar 
 Carnivores, creodonts and carnivorous ungulates: Mammals become predators
 
Förhistoriska däggdjur
Däggdjur
Creodonta
Superior

Superior kan syfta på

 Superior (anatomi) – en anatomisk lägesbeskrivning
 Superior, Iowa – en ort i den amerikanska delstaten Iowa
 Superior, Montana – en ort i den amerikanska delstaten Montana
 Superior, West Virginia – en ort i McDowell County, West Virginia
 Superior, Wisconsin – en stad i den amerikanska delstaten Wisconsin
 Mother superior – en föreståndarinna för vissa ordnars nunnekloster, se abbedissa

Se även 
 Ordensgeneral
Gimmicks in Acapulco

Musikalbum utgivet 1971 av den svenska gruppen Gimmicks. Skivan spelades in i Mexiko under gruppens halvåriga engagemang 1970-71.

Låtlista

Good Old Brandy On The Rocks
California Soul
Coco-Loco Samba
Joy Spring
Honeymoon In Las Brisas
Wave
La Concha
Mas Que Nada
Acapulco Sunset
The Days Of Wine And Roses

Gruppmedlemmar 
Leif Carlquist 
Anita Strandell
Maj-Britt Persson
Urban Hansson
Kåre Ström
Ulf Flink
Nippe Sylwén
Diana Nuñez (medverkar ej på skivan)
Joao Meirelles

Kuriosa 
Skivan bekostades av lyxhotellet Las Brisas under förutsättning att hälften av låtarna associerades till hotellkomplexet. Ljudteknikern tipsade Herb Alpert om gruppen, vilket ledde till det omskrivna kontraktsförslaget från AM Records, som gruppen sedermera nobbade.

Källor 
Baksidestext till originalkonvolutet
Ny informationstext till den japanska CD-utgåvan 2001. 

Musikalbum 1971
Jonas Frykman

Nils Jonas Daniel Frykman, född 22 oktober 1942 i Nässjö, är sedan 1 juli 1996 professor i etnologi vid Lunds universitet.

Han tog där en filosofie kandidatexamen  1969 i ämnena etnologi, arkeologi och historia.

Bibliografi, i urval
 1977 – Horan i bondesamhället
 1979 – Den kultiverade människan (tillsammans med Orvar Löfgren)
 1988 – Dansbaneeländet : ungdomen, populärkulturen och opinionen

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1989)

Källor
 Lunds universitet

Noter 

Svenska professorer i etnologi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Födda 1942
Levande personer
Män
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Otto Strömberg

Otto Mauritz Strömberg (i riksdagen kallad Strömberg i Österbybruk, senare Strömberg i Stockholm), född 28 augusti 1856 i Örebro Nikolai församling, Örebro, död 29 december 1939 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, bruksdisponent, riksdagsman och politiker. Han var arrendator av Ekhov vid Mariefred.

Biografi
Strömberg studerade först vid Örebro läroverk, 1874–1877 på Teknologiska institutet (1876–1877 på Bergsskolan i Falun) och blev bergsingenjör sistnämnda år. Åren 1877–1881 var han ingenjör och bokhållare vid Utansjö bruk i Högsjö socken i Ångermanland. Han var bruksförvaltare vid Strömsbergsverken 1881–1892 och disponent där 1893–1897. Åren 1897–1916 var han disponent vid Österby bruk i Uppsala län. Åren 1887–1896 och 1899 till 1915 var han landstingsman i Uppsala läns landsting. Han var landstingets vice ordförande 1902 till 1907 och ordförande 1908–1915.

Riksdagsman
Han var ledamot av riksdagens första kammare från 1905 års andra urtima riksdag till 1919 för Uppsala läns valkrets, samt 1922 för Stockholms läns och Uppsala läns valkrets. Partipolitiskt tillhörde han 1905 till 1909 Första kammarens protektionistiska parti, 1910 till 1911 det förenade högerpartiet och från 1912 1919 samt 1922 Första kammarens nationella parti.

Familj
Strömberg var son till rektorn Johan Emil Strömberg och Mathilda Lovis Bronell. Han gifte sig 1902 med Ellen Charlotta Lundberg (född 1871, död 1924), dotter till maskindirektören Henrik Johan Lundberg och Ophelia Görges. Paret Strömberg fick två barn:
Elsa Margareta, född 1903
Sven Johan Mauritz Strömberg, född 1905, död 1982
Makarna Strömberg är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Utmärkelser
  Kommendör av första klassen av Vasaorden, 6 juni 1921.
  Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 6 juni 1913.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1908.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 332

 Strömberg, Otto Mauritz och Strömberg, Ellen Charlotta på SvenskaGravar.se

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens protektionistiska parti
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Förenade högerpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens nationella parti
Svenska politiker under 1900-talet
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Politiker från Örebro
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1856
Avlidna 1939
Män
Harald Strömfelt (1831–1900)

Fredrik Knut Harald Strömfelt, född 8 juli 1831 i Västra Husby församling, Östergötlands län, död 12 september 1900 i Stockholm, var en svensk greve, godsägare och riksdagsman.

Biografi
Strömfelt blev 1850 student vid Uppsala universitet och ingick 1851 som underlöjtnant vid Andra livgrenadjärregementet. Redan 1856 tog han dock avsked ur krigstjänsten och ägnade sig åt skötseln av sin stora egendom Hylinge, som han i stor utsträckning uppodlade och ombyggde. 1875 invald i Kropps bolags styrelse, där han sedermera till 1895 fungerade som ordförande och disponentdirektör, arbetade han energiskt för användning av svenskt stenkol vid industri och kommunikationer.

Strömfelt var vid riksdagen 1865/66 en av adelns riksdagsledamöter. 1880-1890 var han Norrköpings representant i första kammaren. Under den tiden var han 1882-1886 ledamot av lagutskottet, med undantag av 1885, och 1887 ledamot av konstitutionsutskottet. I de svensk-norska förhållandena ingrep Strömfelt på ett avgörande sätt genom sin interpellation vid 1885 års riksdag rörande tillämpningen av mellanriks-lagen, och sin 1886 väckta motion om upphävande av denna lag; han gav nämligen därigenom uppslag till lagens revision. Strömfelt var i sina åsikter en ivrig vän av tullskydd, men på samma gång ofta som motståndare till ett alltför långt drivet jordägarintresse. Den i början av 1880-talet på dagordningen stående frågan om inmutningsrättens bibehållande eller upphävande uppkallade honom att 1882 utge avhandlingen Angående föreslagen lagstiftning för Sveriges stenkolsindustri med särskild hänsyn till inmutningsrättens bibehållande eller upphävande. I de förändringar, som det sedermera framlagda förslaget till förordning om stenkolsfyndigheters eftersökande och bearbetande 1886 undergick vid sin behandling i riksdagen, hade han väsentlig del.

I kommunala angelägenheter var Strömfelt mycket anlitad; han var dessutom flera år landstingsledamot, 1881 vice ordförande i adelsmötets riddarhusutskott och 1886 medlem av lantbruksriksdagen samt insattes 1888 som ledamot i den tullkommitté, vars första arbete blev det förslag till ändrad mellanrikslag, som i huvudsak antogs 1890. Sedan 1882 var han ordförande i styrelsen för Tekniska elementarskolan i Norrköping. 1889 erbjöds han landshövdingeplatsen i Södermanlands län, vilken han dock avböjde på grund av sjuklighet.

Fredrik Knut Harald Strömfelt var son till justitierådet, greve Hans Fredrik Harald Strömfelt och ryska hovfröken, finska friherrinnan Brita Maria von Troil. Han blev vid faderns död, 1837, greve och fideikommissarie till  Hylinge i Västra Husby socken. I första äktenskapet, med friherrinnan Marina Fredrika Ehrenkrona, hade han sönerna Carl och Fredrik Haraldsson Strömfelt.

Källor 
 
 
 Strömfelt nr 105 Tab. 6 på Adelsvapen-Wiki

Noter 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska grevar
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Svenska godsägare under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Västra Husby socken
Födda 1831
Avlidna 1900
Män
Ugglan
The Ten Commandments

The Ten Commandments kan avse:

The Ten Commandments – de tio befallningar som Gud ger till Mose i Gamla Testamentet, se de tio budorden 
 De tio budorden (film, 1923) – en film av Cecil B. DeMille, skådespelare Theodore Roberts
 De tio budorden (film, 1956) – en film av Cecil B. DeMille, skådespelare Charlton Heston
 The Ten Commandments (musikalbum) – ett musikalbum av Malevolent Creation utgivet 1991

Se även 
 Les dix commandements – en fransk musikal
Henrik Schönbeck

Henrik Olof Schönbeck, född den 28 april 1810 i Malmö, död den 2 juli 1896 i Stockholm, var en svensk präst och politiker. Han var far till Christian Schönbeck, bror till John Mathias Schönbeck och svärfar till Carl Albert Joakim Seberg samt kusin till Carl Gustaf Schönbeck.

Schönbeck blev student i Lund 1824, filosofie magister 1829, efter att längre tider ha bedrivit studier även vid Köpenhamns universitet. Han kallades till docent i estetik vid Lunds universitet 1831. Schönbeck prästvigdes 1838 och blev kyrkoherde 1840 i Hässlunda församling och 1858 i Kvistofta församling, båda i Lunds stift. Under en resa i Tyskland 1846 övervarade han det fria kyrkomötet i Neustadt. Åren 1862-66 var han folkskolinspektör i Kristianstads och Blekinge län och 1867 i vissa delar av Malmöhus län. Han var i ståndsriksdagen ledamot av prästeståndet 1856-1858 för Lunds stift. Han var ledamot av riksdagens första kammare 1876-1888, invald i Malmöhus läns valkrets. Han tillhörde där riksdagens vänster, inom vilken han spelade en ganska betydande roll, "mindre genom sitt uppträdande i debatterna än genom sina förbindelser med pressen och sitt lifliga deltagande i de privata förhandlingarna, där hans snarfyndighet och rikedom på utvägar beredde honom respekt och inflytande", som det heter i Nordisk familjebok. Schönbeck blev 1865 av Lunds stifts kyrkoherdar utsedd till statsrevisor och erhöll 1881–84 samma uppdrag av riksdagens Andra kammare. 

Av Schönbecks skrifter kan nämnas Biskop Vilhelm Faxes historia, jemte bidrag till Lunds domkapitels karakteristik (I. 1848, supplement samma år), Memorialer, föredragne i presteståndet 1856 (1856), Personal- och kulturbilder (I. 1878), Regleringen af biskopslönerna (1883) och Regleringen af presterskapets lön i tolf pastorat (1885). Dessutom skrev Schönbeck en mängd tidningsartiklar, särskilt i Dagens Nyheter, företrädesvis i politiska ämnen. År 1927 utgavs en samling dittills otryckt material, Prelater. Ur prosten Henrik Schönbecks memoarer från 1800-talets förra hälft, med förord av Nils Erdmann.

Källor

Noter

Svenska prostar
Prästeståndets riksdagsledamöter 
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Präster från Malmö
Födda 1810
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Politiker från Malmö
Metatabell

En metatabell är en plats i en datakälla som är utformad för att lagra information som ska fungera som källkod eller metadata. För att läsa data som finns i metatabellerna och för att utföra vissa instruktioner baserat på den data som hittas används speciell mjukvara.

Datavetenskap
Sven Regener

Sven Regener, född 1 januari 1961 i Bremen, Tyskland, är en tysk författare. 

Sven Regener har haft stora framgångar med sin debutbok Herr Lehmann från 2001. Boken handlar om Frank Lehmanns, en bohemisk dagdrivares, liv  i stadsdelen Kreuzberg precis före Berlinmurens fall 1989. Herr Lehmann kom ut i svensk översättning 2015.

Regener har skrivit flera uppföljare till Herr Lehmann. Neue Vahr Süd behandlar Lehmanns liv i Bremen där han växer upp och gör sin militärtjänst. Der Kleine Bruder beskriver Lehmanns flytt till Berlin i sökandet efter sin försvunne bror. Huvudpersonen i Magical Mystery oder die Rückkehr des Karl Schmidt är en av Frank Lehmanns bästa vänner och utspelar sig fem år efter Herr Lehmann när Karl Schmidt avslutar sin rehabilitering efter en drogrelaterad psykos och direkt enrolleras som chaufför av ett par gamla vänner som äger ett skivbolag för technomusik. 

Födda 1961
Tyska författare
Män
Levande personer
Personer från Bremen
J. Sigfrid Edströms gata

J. Sigfrid Edströms gata är en cirka 150 meter lång gata i stadsdelen Gårda i Göteborg. Den fick sitt namn 1999 efter den första direktören för Göteborgs spårvägar. Gatan är Göteborgs enda med vänstertrafik.

Historik 
Gatan fick sitt namn efter Johannes Sigfrid Edström år 1999. Edström, som var Göteborgs spårvägars förste direktör, såg till att Göteborg fick elektriska spårvagnar, och att det engelska hästspårvagnsbolaget löstes in. Detta var 1902.

J. Sigfrid Edströms gata ligger i Gårda mellan Willinsbron och J. Sigfrid Edströms bro. Gatan var tidigare en del av Willinsgatan. Denna gata är Göteborgs enda gata med vänstertrafik, beroende på att gatan har spår för ingående och utgående spårvagnar till och från Vagnhallen Gårda. Vagnhallen är byggd på sådant sätt att vagnarna måste komma in i vänstertrafik för att komma rätt i vagnhallen. Det finns även en reservhållplats med mittplattform i gatans ösligaste del, där inbyte ev trasiga spårvagnar kan ske utan att skapa för mycket besvär för resenärerna. J. Sigfrid Edströms Gata passerar även Gårdahallen med Göteborgs spårvägsmuseum, där Spårvägssällskapet Ringlinien håller till med stadens historiska spårvagnar. Beroende på vänstertrafiken och spårområdet vid Gårdahallen mitt i gatan är den avstängd för obehörig biltrafik. Intilliggande lokalgata är däremot öppen för trafik.

Referenser

Noter

Källor 
Forsberg, Anders och Polheimer, Jan: Från Havre till el – När spårvägen i Göteborg blev elektrisk. Trafiknostalgiska Förlaget 2002. 

Gator i Göteborg
Spårvagnstrafik i Göteborg
Göteborgs historia
Gårda
Audiovisuell industri

Audiovisuell industri är en samlingsbeteckning för den globala industri som utgörs av tillverkare, återförsäljare, mellanhänder, programmerare, kreatörer, konsulter och designers av audiovisuella produkter. Industrin består av de branscher vars grund är audiovisuell kommunikation, såsom film, TV, radio, datorspel samt en mängd kringverksamheter inom service, teknik och handel.

Utöver dessa kategorier finns en mängd service- och distributionsföretag vilka också ingår i den statistiska definitionen  

Aktörer inom de olika sektorerna kan vara innehållsskapare, rättighetsinnehavare, innehållsdistributörer som verkar i en värdekedja från produktion av innehåll såsom film, tv eller musik till distribution via bio, tv-kanaler, Internet eller mobiltelefon. Ibland inkluderas även inspelning och sändning av ljud och musik alltså både musikbranschen och radiosektorn. Kopplingen till reklambranschen är tydlig, inte minst beroende på dess länkar mellan reklamfilm å ena sidan och film och tv å andra sidan.

Datorspelsbranschen inkluderas inte i EU:s tjänstedirektiv om den audiovisuella industrin. Det beror på att datorspel bygger på programmering och räknas som mjukvara i den statistiska indelningen av branscher. Datorspelsföretagen inkluderas i samma statistiska koder som IT- och mjukvarubranschen .

I forskning, policies och politik som handlar om den audiovisuella industrin inkluderas datorspelsbranschen alltmer. Detta på grund av att:

datorspel består till största del av rörlig bild
teknikkonvergens
starka kopplingar till andra branscher inom den audiovisuella industrin
datorspel inkluderas alltmer i offentliga policysammanhang internationellt när den audiovisuella industrin diskuteras

Källor

Massmedia
Industri
BDT-vatten

BDT-vatten betyder avloppsvatten från bad, disk och tvätt. Detta kallas även gråvatten och har normalt sett stor volym, men ringa belastning om man undantar fosfat från tvål och tvättmedel. BDT-vatten kan renas separat med enklare metoder, till exempel genom slamavskiljning och avloppsinfiltration. För det mesta blandas dock BDT-vatten med starkt belastat avloppsvatten från toalett (klosettvatten), vilket ger så kallat blandat avloppsvatten, även kallat svartvatten.

Olika exempel

Externa länkar
 DMOZ - Household Wastewater Management

Avlopp
VVS
Capability Maturity Model Integration

Capability Maturity Model Integration, CMMI, är en metod för att utvärdera, certifiera och förbättra kvaliteten på användningen av utvecklingsprocessen hos mjukvaruorganisationer. Förväxla inte CMMI med CMM. CMMI bedömer hur väl organisationen följer utvecklingsprocessen, medan CMM bedömer hur bra utvecklingsprocessen är.

CMMI togs fram av Carnegie Mellon University i USA under 2005, som en kombination av tre separata tidigare modeller.
 CMM for Software, version 2.0 draft C (SEI 1997b)
 Systems Engineering Capability Model (EIA 1998)
 Integrated Product Development CMM (SEI 1997a)
Modellen förvaltas av Software Engineering Institute (SEI) vid universitetet.

CMMI definierar fem mognadsnivåer som anger nivån av kvalitetskontroll och vilka mekanismer som har införts i organisationen för att säkra kvaliteten:
 Nivå 1 (Initial - begynnande): Företaget har ingen standardiserad process (arbetssätt) för utveckling av mjukvara. Det saknas också projektuppföljning, som skulle kunna hjälpa till att göra säkrare skattningar av kostnader och löptider för framtida projekt. Målet för detta steg är att få grundläggande kontroll över tidplaner och kostnader.
 Nivå 2 (Repeatable - upprepbar): Företaget har installerat processer för konfigurationshantering, men för övrigt brukar alla projekt drivas enligt projektledarens eget tycke, med viss koordination. Grundläggande statistisk uppföljning görs av åtaganden, kostnader, tidplaner och förändringar.
 Nivå 3 (Defined - definierad): Företaget har definierat en uppsättning av processer och standarder för hela organisationen och tillämpar dessa. 
 Nivå 4 (Managed - förvaltad): Företaget utför omfattande mätningar och analyser på effektiviteten och kvaliteten hos sina processer i olika projekt.
 Nivå 5 (Optimized - optimerad): Företaget följer upp trender i effektiviteten och kvaliteten genom tiden och ständigt förbättrar (optimerar) sina processer och organisation.

CMMI definierar även olika aktiviteter för att klättra i nivåerna.
Programutveckling