kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dan-Olof Stenlund

Dan Olof Bertil Stenlund, född 25 oktober 1937 i Skellefteå, är en svensk professor och kördirigent.

Biografi
Stenlund tillträdde tjänsten som professor i kördirigering vid Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i Köpenhamn endast 36 år gammal. Han är även lärare i kördirigering vid Musikhögskolan i Malmö samt ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien. Han är utbildad vid Musikhögskolan i Stockholm och har avlagt examen som kyrkomusiker, sångpedagog och musiklärare. Han studerade dirigering för Eric Ericson och fortsatte sedan dirigeringsstudier för Leonard Bernstein och Sergiu Celibidache. Dan-Olof Stenlund var kyrkomusiker i Engelbrektskyrkan i Stockholm 1962–1974 där han bedrev en omfattande körverksamhet. Stenlund var också under ett antal år dirigent för KFUM-kören i Stockholm där han efterträdde Martin Lidstam. Dan-Olof Stenlund är en internationellt verksam kördirigent och körpedagog.

Dirigent
Norrlandskören
KFUM:s kammarkör 1957–1974
Sånggruppen Spiralerna 1961–1965
Uppsala akademiska kammarkör 1961–1974
KFUM-kören i Stockholm 1965–1974
Malmö kammarkör 1975–
Malmö Symfoniorkesters kör 1975–1993

Utmärkelser, ledamotskap och priser
  Medaljen Litteris et Artibus av 8:e storleken i guld (GMleta, 2018) för framstående konstnärliga insatser som kördirigent och körpedagog
  Kungliga Musikaliska Akademiens Medaljen för tonkonstens främjande i  guld (MusAGM, 2011)
 Ledamot nr 820 av Kungliga Musikaliska Akademien (LMA, 1978)
1977 – Norrbymedaljen
1995 – Årets körledare

Referenser 

Födda 1937
Svenska musikprofessorer
Svenska kördirigenter
Alumner från Kungliga Musikhögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Levande personer
Musiker från Skellefteå
Mottagare av Norrbymedaljen
Mottagare av Litteris et Artibus
Gösta Ohlin

John Gösta Gideon Ohlin, född 29 juni 1921 i Filipstad, död 16 maj 2012 i Fässbergs församling, Mölndal, var en svensk kördirigent och organist. 

Efter studier vid Kungl. Musikhögskolan och i Tyskland verkade Ohlin först som musikkonsulent i Svenska Missionsförbundet. Från 1953 var han kyrkomusiker, körledare och pedagog i Göteborg. År 1959 anställdes han som lärare vid dåvarande Göteborgs Musikkonservatorium, från 1971 Musikhögskolan i Göteborg. Han var prefekt där 1979–1983. Han tilldelades professors namn 1976 och avgick med pension 1987.

Ohlin satte djupa avtryck i det svenska körlivet, inte minst som grundare och ledare av Gösta Ohlins vokalensemble. Han startade också Musikhögskolans Kammarkör i Göteborg.

År 1974 gav Sveriges Körförbund ut boken Kördirigering där Eric Ericson, Gösta Ohlin och Lennart Spångberg var dels redaktörer, dels huvudförfattare. Ohlin har också gett ut ett antal körarrangemang. 
Han har gjort ett stort antal inspelningar såväl för radio och TV som i internationella media.

Priser och utmärkelser
1979 – Norrbymedaljen
1983 – Ledamot nr 842 av Kungliga Musikaliska Akademien
1987 – Årets körledare

Referenser

Svenska kördirigenter
Svenska dirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Födda 1921
Avlidna 2012
Mottagare av Norrbymedaljen
Personer från Filipstad
Peter Clemmedson

Peter Clemmedson, född 18 februari 1948 i Malmö, är en svensk musiker och sångare. Tillsammans med Mikael Wiehe och Björn Afzelius grundade han i Malmö 1970 progg- och rockbandet Hoola Bandoola Band, där han själv spelade gitarr, banjo, munspel och primdomra samt sjöng.

Musiker inom proggrörelsen
Svenska sångare
Musik i Malmö
Födda 1948
Män
Levande personer
Musiker från Malmö
Gustaf Sjökvist

Gustaf Lennart Sjökvist, född 7 december 1943 i Varbergs församling i Hallands län, död 15 februari 2015 i Katarina församling i Stockholm, var en svensk dirigent och kyrkomusiker med professors namn.

Biografi 
Sjökvist var biträdande domkyrkoorganist i Storkyrkan i Stockholm 1967–1981 och domkyrkoorganist där 1981–2011. År 2011 flyttade Gustaf Sjökvist och hans kammarkör sin bas till Ersta kyrka. Gustaf Sjökvist var ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien sedan 1988 och dess preses sedan 2012. Sjökvist var verksam som både kör- och orkesterdirigent. Han har även varit musiklärare i Spånga gymnasium.

Sjökvist var musikaliskt ansvarig vid bröllopet mellan kronprinsessan Victoria och Daniel Westling 2010, en roll han hade även vid bröllopet mellan Carl XVI Gustaf och Silvia Sommerlath 1976.

Han var sedan år 1970 gift med Ulla-Britt Sjökvist (tidigare Aourell, 1926–2020). Paret vilar på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Dirigent
Storkyrkans kör 1967–2011
Radiokören 1986–1994
Gustaf Sjökvists kammarkör 1994—2015

Priser och utmärkelser
1982 – Norrbymedaljen
1988 – Ledamot nr 862 av Kungliga Musikaliska Akademien
1991 – Professors namn
1994 – Hugo Alfvénpriset
1996 – Årets körledare
1998 – Litteris et Artibus
1999 – Läkerols kulturpris
2000 – Hovorganist
2007 – Medaljen för tonkonstens främjande
2008 – Stockholms stads hederspris
2011 –  Ceciliapriset

Filmmusik

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska innehavare av professors namn
Svenska kördirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Svenska dirigenter
Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Personer från Varberg
Mottagare av Norrbymedaljen
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1943
Avlidna 2015
Män
Bisamhälle

Ett bisamhälle är en grupp av bin som lever och arbetar tillsammans. Ett bisamhälle består normalt av ett stort antal arbetsbin (ej fullt utvecklade honor), ett mindre antal drönare (hanar) samt i allmänhet en drottning (hona).

Bisamhällen förökar sig i naturen genom svärmning, som normalt innebär att den äldre drottningen lämnar samhället tillsammans med ett stort antal arbetsbin, några drönare och så mycket honung som man kan ta med sig. Svärmingen startar när bisamhället har minst en ny drottning på gång. Riktigt stora bisamhällen kan förutom svärming med den äldre drottningen få ett antal eftersvärmar med nya drottningar.

Se även
 Bikupa
 Insektssamhälle

Biodling
en:Bee colony
Svärmning (honungsbin)

Bisamhällen förökar sig i naturen genom svärmning, som normalt innebär att den äldre drottningen lämnar samhället tillsammans med ett stort antal arbetsbin, några drönare och så mycket honung som man kan ta med sig. Svärmningen startar när bisamhället har minst en ny drottning på gång. Riktigt stora bisamhällen kan förutom svärmning med den äldre drottningen få ett antal eftersvärmar med nya drottningar.

På försommaren lägger drottningen ägg i några särskilt formade celler, så kallade drottningceller. Så snart en ny drottninglarv är färdig att täckas börjar en viss oro märkas i kupan. Den gamla drottningen går ut i svärm vid lämplig väderlek och efter hand som de nya drottningarna några dagar senare kläcks (det kan vara så många som tjugo stycken) svärmar de tills samhället är helt utarmat. Denna så kallade svärmning företas endast i soligt väder och vanligen vid middagstid. Svärmen med den gamla drottningen (försvärmen) flyger vanligen inte långt, eftersom den befruktade och äggfyllda drottningen är för tung för att kunna flyga långa sträckor. Svärmen slår sig därför snart ned på en gren eller något annat lämpligt föremål och bildar en hängande klunga. Om man tar in denna i en tom kupa bosätter sig svärmen i den.

I den lämnade kupan har minst en ny hona kommit fram och blivit hälsad som drottning av arbetsbin. Men eftersom det oftast är flera honor som kommer fram ungefär samtidigt, så måste en eller flera av dem rymma fältet, åtföljd av sina trogna, för det kan inte existera mer än en drottning i ett samhälle utan att strid på liv och död uppstår mellan dem. Genom sådan utvandring uppkommer eftersvärmarna. En eftersvärm flyger vanligen längre bort, eftersom den obefruktade honan är lättare och rörligare. Eftersvärmarna kräver också större påpasslighet från biodlarens sida. Om inte svärmen blir intagen uppsöker den något ihåligt träd, en murspricka eller någon annan passande lokal och grundar där ett nytt samhälle. Ett sådant förvildat samhälle dör oftast ut redan under den kommande hösten eller vintern.

Den första eftersvärmen (den så kallade andrasvärmen) kommer ungefär på nionde dagen efter försvärmen. Tredjesvärmen kommer på tredje dagen efter andrasvärmen. Därefter kan eftersvärmar följa nästan dag för dag. Ofta händer det dock att bina har tillfredsställt sin svärmlystnad redan efter andrasvärmen och därför dödar alla kvarvarande drottningyngel. Tre veckor efter försvärmens avgång sägs moderkupan ha avsvärmat. Det betyder att någon ytterligare svärm inte är att förvänta under den sommaren.

Biodling
Bo Johansson (musikpedagog)

Bo "Bosse" Johansson, född 11 september 1943 i Värnamo, död 10 maj 2016, var en svensk musikpedagog och kördirigent, musikdirektör samt musiklärare vid Adolf Fredriks musikklasser i Stockholm 1971–2010. Vid sin pensionering blev han förärad titeln "Kung av Adolf Fredrik".

Biografi 
Johansson grundade Adolf Fredriks flickkör 1972, med vilken han så småningom vann internationell ryktbarhet. Kören har med stor framgång deltagit i ett stort antal internationella körtävlingar och festivaler. 2010 sjöng Adolf Fredriks Flickkör vid Storkyrkans entré i samband med vigseln mellan kronprinsessan Victoria och prins Daniel. Med över 300 inbjudna tidigare flickkörssångare i kören, samt med flera tidigare flickkörssångare som senare blivit professionella sångare, genomförde Johansson sin avslutningskonsert med Adolf Fredriks Flickkör ("Bosse Grand Final!") i Filadelfiakyrkan i Stockholm 22 januari 2011.

1965 grundade Johansson Bromma kammarkör som under dryga två decennier utgjorde en av svenskt körlivs progressiva krafter, främst när det gällde framföranden av samtida körmusik. 1990 grundades Stockholms Vocalis Ensemble, en vokalgrupp med en generation flickor som tidigare varit flickkörsmedlemmar..
Johansson är tillsammans med Gitten Skiöld medförfattare till Musikboken – En första bok om klassisk musik som gavs ut av Rabén & Sjögren 1998. Boken illustrerades av Fibben Hald.

Han var flitigt anlitad som föreläsare, inspiratör och workshopledare i ämnet barn- och ungdomskör, och inbjöds ofta för att ingå i juryer vid internationella körtävlingar.

Priser och utmärkelser
1979 – Svenska grammofonpriset för Twixt Dream and Reality – Musik av Ives, Lewkovitch, Kaufmann, Lidholm, Rabe med Bromma kammarkör
1986 – Årets körledare
1986 – Norrbymedaljen
1987 – Edition Reimers "Kristallen den fina"
1994 – Värnamo Kommuns Kulturstipendium
1996 – Axel och Margaret Ax:son Johnsons musikpedagogiska pris
1999 – Ledamot nr 930 av Kungliga Musikaliska Akademien
1999 – Rosenborgs-Gehrmans musikpedagogiska pris
1999 – Ambassadör i det internationella körprojektet "Songbridge"
2001 – Årets barn- och ungdomskörledare
2009 – Medaljen för tonkonstens främjande
2009 – H.M. Konungens medalj i 8:s storleken med högblått band "för framstående insatser inom svenskt körliv"
2009 – Pro Patrias guldmedalj i 8:e storleken "för medborgerliga förtjänster"

Diskografi 
Cantemus 2, Adolf Fredriks flickkör (Caprice)
Goder afton, mitt herrskap!, Adolf Fredriks flickkör (Egen utgivning, distribution via Flickkören)
Like Crystal That's Gleaming, Adolf Fredriks flickkör (Egen utgivning, distribution via Flickkören)
I'm Here. And You?, Adolf Fredriks flickkör (Swedish Society Discofil/Naxos)
O makalösa stjärna, Adolf Fredriks flickkör med orkester (Egen utgivning, distribution via Flickkören)

Vidare läsning

Källor

Externa länkar
Bosse och hans Flickkörsvärld

Födda 1943
Svenska kördirigenter
Svenska dirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Avlidna 2016
Mottagare av Norrbymedaljen
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Personer från Värnamo
Francesco Casagrande

Francesco Casagrande, född 14 september 1970 i Florens, Italien, är en italiensk tidigare professionell tävlingscyklist.

Casagrande gjorde resultat både i långa etapplopp och på endagstävlingar. 2000 var han på väg att vinna Giro d'Italia. Han hade den rosa ledartröjan på den näst sista etappen men gjorde bort sig ordentligt och slutade tvåa bakom Stefano Garzelli. Han vann dock den gröna tröjan som den bäste i bergspristävlingen. Övriga meriter är bland annat vinster i Classica de San Sebastian 1998 och 1999, samt La Flèche Wallonne år 2000. Casagrande lade cykelkarriären bakom sig i slutet av 2005.

Casagrande vann också Subida a Urkiola 2000 före Leonardo Piepoli och Davide Rebellin. I världsmästerskapens linjelopp 1999 slutade Casagrande fyra efter Óscar Freire, Markus Zberg och Jean-Cyril Robin.

I början av sin karriär vann Casagrande Tirreno-Adriatico och Baskien runt 1996. Båda tävlingarna är veckolånga etapplopp.

Giro del Trentino vann Casagrande 2001 och 2002. Under säsongen 2002 vann han också Settimana Ciclistica Internazionale Coppi-Bartali.

Francesco Casagrande blev professionell med det italienska San Marino-baserade stallet Mercatone Uno 1992.

1998 stängdes Casagrande av i sex månader för att ha uppvisat för höga värden av testeron.

Privatliv 
Francesco Casagrande är bror till Filippo och Stefano Casagrande, som även de varit proffscyklister.

Stall 
  Mercatone Uno 1992–1995
  Saeco 1996–1997
  Cofidis 1998
  Vini Caldirola 1999–2000, 2004
  Fassa Bortolo 2001–2002
  Lampre 2003
  Naturino-Sapore di Mare 2005

Referenser

Externa länkar
Francesco Casagrande cyclingarchives.com

Italienska tävlingscyklister
Födda 1970
Män
Italienska dopningsfall
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Italien
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Italien
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2000
Jussi Sydänmaa

Jussi Sydänmaa (Amen), född 26 juni 1972 i Mäntsälä, är gitarrist i det finländska hårdrocksbandet Lordi.

Som Amen föreställer han en mumifierad best från det forntida Egypten. I nyare musikvideon till Would you love a monsterman föreställer han dock en opererad människa.

Han fick sin första akustiska gitarr när han var fem år och han har spelat elgitarr sedan tonåren. Han använder oftast Gibson Les Paul Classic gitarrer på scen eftersom han har kontrakt med Gibson. Utöver Lordi har han gästspelat i bandet Moonlight med låten The Devil Is Back.

Han använder bluesteknik när han spelar hårdrock eftersom han bara lyssnade på blues i en 2 års period. Amen har skrivit en hel del låtar tillsammans med sångaren Mr. Lordi. I en intervju har Amen sagt att hans kusin är Iron Maiden's maskot Eddie.

Det tar ungefär en timme för Amen att ta på sig sin dräkt.

Amens favoritlåt av Lordi är "Not The Nicest Guy".

Födda 1972
Finländska gitarrister
Lordi
Män
Levande personer
Personer från Mäntsälä
Morgonbris

Morgonbris, är medlemstidskrift för det Sveriges socialdemokratiska kvinnoförbund, S-kvinnor. 

Morgonbris grundades 1904 av Kvinnornas fackförbund, men övergick vid förbundets nedläggning 1909 till den socialdemokratiska kvinnorörelsen. Under åren 1904–1908 var Anna Sterky redaktör. 

Tidningen innehåller nyheter och reportage om politik ur ett kvinnoperspektiv med socialdemokratiska förtecken. Journalistiken genomsyras av feminism och skildrar förutom politiska sakfrågor även verksamheten inom S-kvinnor, centralt, regionalt och lokalt.

Äldre årgångar (1904–1936) finns digitaliserade för läsning av Kvinnohistoriska samlingarna på Göteborgs universitet. Alla tidigare nummer finns sparade på Arbetarrörelsens arkiv och bibliotek.

Se även 
 Svenska damtidningar

Externa länkar 
 Årgångarna 1904-1936 är digitaliserade och kan läsas online

 KvinnSam - Digitaliserade av KvinnSam vid Göteborgs universitetsbibliotek.

Svenska tidskrifter
Svenskspråkiga tidskrifter
Tidskrifter startade 1904
Svenska feministiska tidskrifter
Per-Ove Kellgren

Per-Ove Kellgren, född 21 april 1946, död 12 maj 2016, var en svensk musiker och sångare. Han var utbildad grafiker. Han var mellan 1971 och 1976 medlem i progg- och rockbandet Hoola Bandoola Band, där han spelade trummor och sjöng. Han spelade även med på Björn Afzelius två första soloalbum, samt med Mikael Wiehe och Kabaréorkestern.

Källor

Externa länkar
Per-Ove Kellgren på Discogs

Musiker inom proggrörelsen
Svenska trummisar
Svenska sångare
Musik i Malmö
Födda 1946
Män
Avlidna 2016
Arne Franck

Arne Ingemar Franck, född den 20 januari 1948, är en svensk musiker. Han var medlem i progg- och rockbandet Hoola Bandoola Band, där han spelade bas. Han har även spelat på Mikael Wiehes och Björn Afzelius soloalbum. Franck är sedan 1999 även basist i Grus i dojjan.

Biografi
Franck ville till en början spela klarinett men han började istället med blockflöjt, som han spelade schlager på. Under tiden han gick i skolan började Franck spela gitarr, som han övade låtar på från the Shadows och the Spotnicks. Hans första band hette Moccers, som han beskriver som ett rent Beatlesband med mycket stämsång. Basisten var Thomas Wiehe och trummisen var Hans "Tersen" Ljungqvist. Francks andra band hette Moxie, och det tredje bandet han spelade i hette Killy Killy Kids, ett 8-mannaband.

Under den här tiden utbildade han sig till grafisk formgivare. Han blev klar med lumpen på endast två veckor.

Han gick med i Hoola Bandoola Band efter att Thomas Wiehes bror, Mikael, frågade Franck om han ville gå med. Efter bandets upplösning 1976 var han arbetslös i endast en vecka, när han blev åter grafisk formgivare på heltid.

Han var med i Hoola Bandoola Band igen när de återförenades 1996.

Sedan 2002 är Franck en ordinarie basist.

Källor

Musiker inom proggrörelsen
Svenska basister
Musik i Malmö
Födda 1948
Män
Levande personer
Spånga gymnasium

Spånga gymnasium är en kommunal gymnasieskola i stadsdelen Solhem i nordvästra Stockholm.

Historia
Skolan startade 1928 som Spånga högre folkskola. 1 januari 1932 ombildades den till en kommunal mellanskola och 1951 till en samrealskola. 1956 tillkom ett kommunalt gymnasium. Efter att denna blivit statlig 1961 fick skolan namnet Spånga statliga allmänna gymnasium och realskola (Spånga läroverk). 1966 kommunaliserades skolan som 1967 fick namnet Spånga gymnasium.

Det nuvarande skolhuset byggdes 1945 och byggdes ut 1954 och 1964, arkitekter var Gunnar Wejke och Kjell Ödéen.

Våren 1960 anordnades den första studentexamen. Samtliga abiturienter godkändes.

Vid reformen på 1960-talet ersattes realskolan med grundskolans högstadium genom att den gamla folkskolan Solhems skola införlivades med organisationen. Unikt för skolan är att kombinationen gymnasium - högstadium har behållits. Därmed blev skolan den enda i Stockholm med både förskola, grundskola och gymnasium.
 
1964 anordnades realexamen för sista gången. Parallellt med realskolans avveckling infördes grundskolans högstadium. 1967 bytte skolan namn till Spånga gymnasium.

1970 togs den nya gymnastikhallen i bruk.

1988 kompletterades skolan med låg- och mellanstadierna i Solhemsskolan. Skolan blev då vertikal i ordets vida bemärkelse. Solhemsskolans två hus anses av många vara de vackraste skolhusen i Stockholm.

Sedan 1 januari 2008 är  Spånga gymnasium och grundskola uppdelade på två separata skolenheter från 2011 med var sin rektor: Spånga gymnasium och Spånga högstadium.

Verksamhet
Till gymnasieskolan hör ett djurhus med tillhörande ladugård. De elever som går på Naturbruksprogrammet får där lära sig att handskas med djuren på ett korrekt sätt. Vidare erbjuder Spånga gymnasium Naturvetenskapsprogrammet, Språkintroduktionsprogrammet (för nyanlända ungdomar), Yrkesintroduktion mot naturbruk med specialpedagogisk profil, samt två av gymnasiesärskolans program: Skog, mark och djur respektive Fastighet, anläggning och byggnation. 

Föreningen Spånga Elever ordnar årligen träffar för gamla avgångselever samt delar ut stipendier.

Djurvårdsinstitutionen
Under Owe Sandströms ledning började uppbyggnaden av skolans djurvårdsinstitution under 1970-talet. Owe Sandström var både lärare och kläddesigner. Från och med läsåret 1984/85 utbildades elever till djurvårdare utanför animalieproduktionen, det vill säga djurvårdare för sällskapsdjur i djurpark, djursjukhus med mera på en tvåårig specialkurs. Nu har denna utbildning övergått till Naturbruksprogrammet och utbildningen är 3-årig.

Referenser
Om skolan på Stockholm kommuns webbplats.
 Solhemsskolans historia.

Noter

Gymnasieskolor i Stockholm
Solhem
Byggnader och anläggningar i Västerort
Claudio Chiappucci

Claudio Chiappucci, född den 28 februari 1963 i Uboldo, Varese, är en italiensk tidigare professionell tävlingscyklist. Hans smeknamn var El Diablo och han blev mycket populär för sin djärva åkstil. Han var på pallen tre gånger i Tour de France, tvåa 1990 och 1992 samt trea 1991.

Karriär 
Under Tour de France 1990 bar Chiappucci den gula ledartröjan under åtta etapper. På den näst sista etappen, ett tempolopp, tog Greg LeMond tröjan ifrån italienaren och LeMond vann tävlingen två minuter framför Chiappucci. Han blev den första italienaren att stå på prispallen sedan Tour de France 1972 då Felice Gimondi slutade tvåa.

På etapp 13 under Tour de France 1992 attackerade Chiappucci på dagens första stigning och vann etappen trots att var jagad av Miguel Indurain och Gianni Bugno under stora delar av sin utbrytning.

Claudio Chiappucci tog silvermedalj i Världsmästerskapens linjelopp 1994 på Sicilien bakom fransmannen Luc Leblanc.

Chiappuccis insatser blev sämre runt 1994–1995 och han slutade 1998.

Dopning 
Under säsongen 1997 hade Chiappucci visat sig vara dopad vid flera tillfällen. Han brukade gå till doktorn Francesco Conconi, som har blivit anklagad för att ha gett cyklister EPO. Conconi ansågs vara moraliskt skyldig till brott, men blev inte straffad då det inte fanns tillräckligt med bevis att han hade gett cyklisterna EPO. Juryn hade tittat på 33 cyklisters medicinska rapporter under perioden 1993–1995; några av dessa var Marco Pantani, Claudio Chiappucci, Evgeni Berzin, Ivan Gotti, Gianni Bugno, Bruno Cenghialta, Stephen Roche och Piotr Ugrumov. Det visade sig att alla blodtester visade stora växlingar på hemokratitvärdet, vilket tyder på EPO-användning. Claudio Chiappucci erkände för åklagarsidan att han hade använt sig av EPO sedan 1993, men tog senare tillbaka uttalandet.

Meriter
Tour de France
 Bergspristävlingen – 1991, 1992
3 etapper
Giro d'Italia
 Bergspristävlingen – 1990, 1992, 1993
 Poängtävlingen – 1991
1 etapp

Milano–San Remo – 1991
Clásica de San Sebastián – 1993
Vuelta al País Vasco – 1991

Stall
 Carrera 1985–1996
 Asics 1997
 Amica Chips 1998–1999

Referenser

Externa länkar
Claudio Chiappucci cyclingarchives.com

Italienska tävlingscyklister
Födda 1963
Män
Italienska dopningsfall
Levande personer
Vulgar Display of Power

Vulgar Display of Power är ett album från 1992 av metalgruppen Pantera från USA.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Pantera.

"Mouth for War" – 3:56
"A New Level" – 3:57
"Walk" – 5:15
"Fucking Hostile" – 2:49
"This Love" – 6:32
"Rise" – 4:36
"No Good (Attack the Radical)" – 4:50
"Live in a Hole" – 4:59
"Regular People (Conceit)" – 5:27
"By Demons Be Driven" – 4:39
"Hollow" – 5:45

Medverkand
  Philip Anselmo - sång
 Dimebag Darrell - gitarr
 Vinnie Paul - trummor
  Rex - elbas

Musikalbum 1992
Album av Pantera
Engelskspråkiga musikalbum
King's Road

King's Road är huvudgata i Chelsea i London. Den går nästan rakt västerut från Sloane Square mot Fulham och är numera också en av de "finare" shoppinggatorna. Den har fått sitt namn efter Karl II som använde vägen för att ta sig till Kew. 1830 öppnades den för allmänheten. Thomas Arne bodde på nr 215 och det antas att han komponerade musiken till "Rule, Britannia!" där. 

Under 1960-talet var King's Road hemvist för hippierörelsen. Ett tiotal år senare blev gatan centrum för punkmodet. På Nr 430 drev Vivienne Westwood och Malcolm McLaren butiken "Sex" (senare omdöpt till "Sedationaries") där medlemmarna i band som Sex Pistols köpte sina kläder och inspirerade en hel ungdomsgeneration. Många fler butiker i samma stil öppnade och frodades på King's Road under denna tid. 

Inte mycket på King's Road påminner idag om dess historia som centrum för 1960- och 70-talens alternativkulturer. Stigande fastighetspriser och lokalhyror har lett till att exklusivare butiker flyttat in. Också de boende är mer burgna och traditionell engelsk överklass dominerar.

Referenser

Externa länkar 

Chelsea
Gator i London