kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Saxparty 15

Saxparty 15 är ett studioalbum från 1988 av det svenska dansbandet Ingmar Nordströms på skivmärket Frituna. Albumet placerade sig som högst på 21:a plats på den svenska albumlistan.

Låtlista
En enda natt med dig (Lasse Holm)
Tid (en sång till alla flickor små) (Trad.arr:Sven-Erik Magnusson-Text: Ingela Forsman)
Dag efter dag (Lasse Holm)
En gång ska vi åter mötas (Rudolf Maluck-Dan Ryde)
Gråa tinningars charm (Lennart Clerwall-Christer Lundh)
Jag vill veta var vi står (This Old House) (Hans Bouwens-Christer Lundh)
Farewell Amanda (Cole Porter)
Alla vägar leder hem (J.C.Ericsson)
What a Wonderful World (George Douglas-George Weiss)
Dagens Ros (Lasse Westman-Lennart Sjöholm)
Rosalie (Martin Klaman-Keith Almgren)
Tack vare kärleken (Bert Månson)
Trettifyran (This Old House) (Stuart Humblen-Olle Adolphson)
Vem (When) (Paul Evans-Jack Reardon-Werner Svensson)

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Ingmar Nordströms
Album utgivna på Frituna
Musikalbum 1988
Flerspråkiga musikalbum
Sten Erickson

Sten Erickson, född 18 december 1929, svensk friidrottare (huvudgren tresteg). Han tävlade för IF Brännan och IF Elfsborg. Han utsågs 1958 till Stor grabb nummer 197 i friidrott.

Karriär (tresteg)

Den 16 augusti 1959, vid SM i Stockholm (som han vann), slog Erickson Lars Karlboms svenska rekord i tresteg från 1958, med ett hopp på 15,68. 

År 1960 vann han SM igen, denna gång på 15,27. Den 6 september 1960 förbättrade han sitt svenska rekord till 15,76. Han behöll det till 1969 då Birger Nyberg hoppade 15,79.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page
Stora grabbars märke

Svenska trestegshoppare
Svenska mästare i tresteg
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
Födda 1929
Levande personer
Män
Friidrottare i IF Elfsborg
Saxparty 16

Saxparty 16 är ett studioalbum från 1989 av det svenska dansbandet Ingmar Nordströms på skivmärket Frituna. Albumet placerade sig som högst på 28:e plats på den svenska albumlistan.

Låtlista
Tre små ljus
Kom till mig i sorg och glädje 
Amapola
Aja baja
Fri (Another Somebody Done Somebody Wrong Song)
Don't Forget to Remember
Tweedle-Dee, Tweedle-Dum
Don't Worry, Be Happy
Eternal Flame
Känner du som jag
Hon är kärlek (And I Love Her)
April Love
Får jag Lov
Vem

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Ingmar Nordströms
Album utgivna på Frituna
Musikalbum 1989
Flerspråkiga musikalbum
Saxparty 17

Saxparty 17 är ett studioalbum från 1990 av det svenska dansbandet Ingmar Nordströms på skivmärket Frituna. Albumet placerade sig som högst på 49:e plats på den svenska albumlistan. Bilden på skivkonvolutet visar orkestern stående under ett flygplan av typen DC-10 tillhörigt charterflygbolaget Scanair på Arlanda.

Låtlista
Bombadilla Ley (Bombadilla Life)
At Last
Du gör livet till en sång (Happy Heart)
Café Le Swing
1939
Så länge jag lever
Det är jag som följer dig hem
Manhattan
AllI Ask Of You
God morgon
The Wonder Of You
Lunchboxen
And I Love You So
Silence Is Golden

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Ingmar Nordströms
Album utgivna på Frituna
Musikalbum 1990
Flerspråkiga musikalbum
Saxparty 18

Saxparty 18 är ett studioalbum från 1991 av det svenska dansbandet Ingmar Nordströms på skivmärket Frituna. Albumet placerade sig som högst på 25:e plats på den svenska albumlistan.

Albumet var det sista ur den berömda Saxparty-serien, som startade 1974 och inneburit ett album per år, och också bandets sista album vilket ledde till att bandet ville krydda med idel gamla örhängen och välkända sånger i sin egen tappning.

Låtlista
Så skönt att bara vara här
Tre kärlekar
Bel Ami
Smile
Mona Lisa
Det gäller andra
Perfidia
Night and Day
Vi möts igen (We'll Meet Again)
Nu tar vi det lugnt
Lili Marleen
I Left My Heart in San Francisco
C'est Si Bon
Spanska ögon (Moon over Naples)
En månskenspromenad
Thore Ehrling

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Ingmar Nordströms
Album utgivna på Frituna
Musikalbum 1991
Flerspråkiga musikalbum
Fåfäng var min dröm

Fåfäng var min dröm (engelska: Dragonwyck) är en amerikansk dramafilm från 1946 i regi av Joseph L. Mankiewicz, som gjorde sin regidebut som ersättare för Ernst Lubitsch som blivit sjuk och därför inte fick regissera. Mankiewicz skrev även manus baserat på romanen Det hände på Dragonwyck från 1944 av Anya Seton. Filmen producerades av Darryl F. Zanuck och Ernst Lubitsch för 20th Century Fox. I huvudrollerna ses Gene Tierney, Walter Huston och Vincent Price.

Rollista i urval 
 Gene Tierney - Miranda Wells
 Walter Huston - Ephraim Wells 
 Vincent Price - Nicholas Van Ryn 
 Glenn Langan - Dr Jeff Turner 
 Anne Revere - Abigail Wells 
 Spring Byington - Magda 
 Connie Marshall - Katrine Van Ryn 
 Harry Morgan - Klaus Bleecker

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Amerikanska filmer 1946
Filmer i regi av Joseph L. Mankiewicz
Engelskspråkiga filmer
Mayte Martínez

María Teresa ("Mayte") Martínez Jiménez, född 17 maj 1976 i Valladolid, är en spansk friidrottare (medeldistanslöpare).

Martinez tävlar framför allt på 800 meter och hennes första större mästerskap var OS 2000 då hon inte gick vidare från semifinalen. Vid VM 2001 var hon med i finalen men slutade där sjua. En större framgång blev EM 2002 i München då hon slutade på andra plats slagen av Jolanda Čeplak. Efter en rad misslyckade mästerskap blev VM 2007 i Osaka ett fall framåt då Martinez slutade trea och noterade nytt personligt rekord i finalen då hon sprang på 1.57,62.

Källor
 
Fakta på IAAFs hemsida

Födda 1976
Spanska medeldistanslöpare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Spanien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Spanien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Birger Nyberg

Birger Nyberg, född 26 augusti 1944, svensk friidrottare (huvudgren tresteg). Han tävlade för Täby IS, Västerås IK och Väsby IK. Han utsågs 1969 till Stor grabb nummer 259 i friidrott.

Hans personliga rekord är 15,96 i tresteg, 7,29 i längd och 66,15 i spjut.

Karriär (tresteg)

1964 vann Birger Nyberg SM i tresteg för första gången, på 15,39.

Han vann SM även 1965, denna gång på 15,34.

1968 vann Nyberg SM utomhus för tredje gången, nu på 15,27.

Den 26 juni 1969 slog Nyberg i Oslo Sten Ericksons svenska rekord i tresteg från 1959, med ett hopp på 15,79. Den 22 juli i Stockholm förbättrade han rekordet till 15,93. Han vann SM för fjärde gången detta år, på 15,48. Han var även med vid EM i Athen och kom på 14:e plats.

Den 15 juni 1971 förbättrade Nyberg, åter i Stockholm, det svenska rekordet en tredje gång, till 15,94. Han behöll rekordet till 1974 då Per-Owe Smiding hoppade 16,06. Detta år (1971) tog han hem SM på 15,33.

1972 vann han SM utomhus för sjätte gången (15,73).

År 1977 vann Birger Nyberg sitt sista SM-tecken i tresteg, på 15,83.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page
Stora grabbars märke

Födda 1944
Svenska mästare i tresteg
Män
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Laura Lynch

Laura Lynch, född 18 november 1956, är en amerikansk basist och sångerska. Hon var med och grundade Dixie Chicks och efter att Robin Lynn Macy lämnade gruppen 1992 tog hon över rollen som huvudsångerska. 1995 ombads hon att lämna gruppen och ersattes av Natalie Maines. Enligt henne själv tog hon detta så hårt att hon grät varje dag i ett halvår, men hon har fortfarande regelbunden kontakt med Martie och Emily. Hon gifte sig senare med Mac Tull som vann $29 miljoner på lotteri.

Diskografi
Album med Dixie Chicks
1992 - Little Ol' Cowgirl
1993 - Shouldn't a Told You That

Övrigt
2011 - The Splendour of the House of God (bidrag på album med John L. Bell)

Källor

Externa länkar
Laura Lynch på allmusic.com

Kvinnor
Födda 1956
Amerikanska countrysångare
Levande personer
Louis Gallodier

Louis Gallodier, född 1733, död 1803, var en fransk dansare som tillbringade större delen av sin karriär i Sverige, där han fick stor betydelse för utvecklingen av den svenska baletten; han blev Kungliga Balettens första balettmästare och anses vara grundaren för den svenska balettkonsten.

Biografi och karriär 
Han var figurant vid Operan i Paris, där han anställts 1756, då han kom till Sverige 1758 som medlem av den franska teatertrupp, Sällskapet Du Londel, som uppträdde i Stora Bollhuset och på Drottningholmsteatern. 

Då den svenska nationalscenen grundades 1773 gjordes han till första balettmästare för Kungliga Baletten och den nygrundade balettskolan och var det fram till 1803. Operadirektören Gustaf Johan Ehrensvärd skrev om honom; "Utan hans nit, hans mödomsamma arbeten, hans omsorg att få detta i skick och ordning hade inte operan varit till, utan hade stannat vid ett misslyckat försök". Han komponerade också själv baletter och dansscener till operor. 

Han var från 1762 och till hennes död 1784 gift med sångerskan Gasparine Becheroni, medlem av den italienska operan vid hovet, från 1792 och till hustruns död 1794 med ballerinan Judith Christina Brelin och från 1796 med Marie Louise Dulondel (1776–1847), dotter till Marguerite Morel och Louis Du Londel.

Koreografier

 Sylvie, opera av Pierre Montan Berton (1774) 
 Neptun och Amphitrite, operabalett (1775) 
 Æglé, operabalett (1775) 
 Adonis, operabalett av Thomas Christian Walter (1776) 
 Procris och Cephal, opera av Lars Lalin (1778) 
 Zemire och Azor, komedibalett av André Grétry (1778) 
 Arsène, komedi av Monsigny (1779) 
 Atys, operabalett av Piccinni (1784)

Se även 
 Vilan på Drottningholms slottsområde, byggt 1792 för balettmästare Louis Gallodier.
 Antoine Bournonville
 Antoine de Beaulieu
 Louis Frossard

Referenser 

 
 
 

Personer under gustavianska tiden
Födda 1733
Svenska balettdansörer
Franska balettdansörer
Män
Avlidna 1803
Franska balettdansare under 1700-talet
Personer från Valencia
Svenska balettdansare under 1700-talet
Robin Lynn Macy

Robin Lynn Macy är en amerikansk gitarrist och sångerska. Hon var Dixie Chicks sångerska men lämnade gruppen 1992. Senare var hon med i Domestic Science Club och Big Twang.

Diskografi
Album
1990 – Thank Heavens for Dale Evans (med Dixie Chicks)
1992 – Little Ol' Cowgirl (med Dixie Chicks)
1993 – Shouldn't a Told You That (med Dixie Chicks)
1993 – Domestic Science Club (med Domestic Science Club)
1996 – Three Women (med Domestic Science Club)

Referenser

Externa länkar
Robin Macy på The Arboretum
Robin Macy på allmusic.com
Domestic Science Club på allmusic.com

Amerikanska gitarrister
Amerikanska countrysångare
Kvinnor
Födelseår saknas
Levande personer
Sailing (Christopher Cross-låt)

Denna sida handlar låten Sailing av Christoffer Cross (1980). För Rod Stewarts låt med samma namn, se Sailing (Sutherland Brothers-låt). 
Sailing, skriven av Christopher Cross, är en låt från hans debutalbum Christopher Cross. Den var en stor hit och fick Grammy för bästa nya inspelning, sång och arrangemang det året. VH1 gav den utmärkelsen "tidernas bästa mjukrockslåt".

Den var singeletta i USA.

'N Sync spelade in en cover av den på sitt debutalbum *NSYNC 1998.

Källor

Musiksinglar 1980
Engelskspråkiga sånger
De förrymdas legion

De förrymdas legion (originaltitel: Rogues Regiment) är en amerikansk actionthriller från 1948 som regisserades av Robert Florey efter ett manus av producenten Robert Buckner.

Handling
Dick Powell spelar en hemlig agent som tar värvning i franska främlingslegionen i Saigon, för att söka rätt på en krigsförbrytare. Marta Toren, Vincent Price och Stephen McNally gör andra viktiga roller.

Roller (urval)
Dick Powell - Whit Corbett
Marta Toren - Lili Maubert
Vincent Price - Mark Van Ratten
Stephen McNally - Carl Reicher
Edgar Barrier - Överste Mauclaire
Henry Rowland - Erich Heindorf
Carol Thurston - Li-Ho-Kay
James Millican - Cobb
Richard Loo - Kao Pang
Philip Ahn - Tran Duy Gian
Richard Fraser - Rycroft
Otto Reichow - Stein
Kenny Washington - Sam Latch
Frank Conroy - Överste Lemercier
Martin Garralaga - Hazaret

Externa länkar
 

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska filmer 1948
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Robert Florey
Tropiska stormen Ingrid

Den tropiska stormen Ingrid var den nionde namngivna stormen och den sjätte stormen i den atlantiska orkansäsongen 2007. Ingrid blev årets första storm som inte hotade land. Eftersom Ingrid inte hotade land, så har det inte varit några rapporter om skador eller dödsoffer.

Stormhistoria 

Den åttonde tropiska depressionen bildades ur en tropisk våg 1815 km öst om de Små Antillerna den 12 september, precis innan det system som skulle bli Humberto bildades. Ingrid utvecklades sakta och blev den tropiska stormen Ingrid den 14 september. Ingrid försvagades den 15 september till en tropisk depression. Den 17 september avmattades systemet strax norr Leeward Islands.

Se även
Atlantiska orkansäsongen 2007

Atlantiska orkansäsongen 2007
Tropiska stormar

de:Atlantische Hurrikansaison 2007#Tropischer Sturm Ingrid
en:List of storms in the 2007 Atlantic hurricane season#Tropical Storm Ingrid
nl:Atlantisch orkaanseizoen 2007#Tropische storm Ingrid
Belägringen av Rhodos

Belägringen av Rhodos år 1522 var det andra osmanska försöket att erövra ön från de kristna Johanniterriddarna. Den första belägringen år 1480 var ett osmanskt misslyckande. Denna gång lyckades Osmanska riket inta Rhodos.

Bakgrund

Malteserorden erövrade Rhodos under början av 1300-talet. Efter erövringen fortsatte orden sina krig mot turkarna. Osmanerna försökte erövra ön år 1480, men misslyckades.

Förberedelser
År 1521 valdes en ny ledare för den kristna alliansen, Philippe Villiers de L'Isle-Adam. Den nye ledaren anade att en ny osmansk attack skulle komma, dock visste han inte när. Förberedelser gjordes dock omedelbart; han såg till att murarna (som visserligen redan var mycket starka) förstärktes genom nya konstruktioner. Ett flertal kristna elittrupper från Europa samlades på ön. Süleyman den store ledde själv belägringen med sina generaler Mustafa Pascha och Kurtoğlu Muslihiddin Reis. Denna gång med trupper bestående av osmanska turkar. Kraftiga kanoner användes även. Süleyman byggde alltsammans upp en armé på 20 000 man.

Invasionen
När skeppen anlände till ön skred det kristna artilleriet till verket; dessa sänkte en del skepp innan trupperna hann ta sig till land. Turkarna besvarade med sitt tunga artilleri. Süleyman förlorade minst 8 000 man av rent artilleri och bågskytte. Under natten beordrade sultanen att den nya strategin skulle tas i bruk; turkarna började gräva tunnlar under muren, för att sedan lägga mängder av krut i ovala jordhål. Sedan sprängde de upp en stor del av muren och då inleddes anfallet med hela armén. Även Süleyman och hans generaler deltog i striden. Azaperna störtade in i centern och krossade den kristna fronten, janitsjarerna klättrade upp längs murarna och sipahierna anföll under ledning av Süleyman det kristna gardet som försvarade Philippe Villiers. Den turkiska armén slogs dock tillbaka.

Efterdyningar
Efter sex månader och ändå ingen seger erbjöd Süleyman Philippe Villiers att överlämna Rhodos i utbyte mot att befolkningen skulle skonas och riddarna skulle få lämna ön i fred, annars skulle turkarnas numerärt överlägsna armé till slut ändå inta ön och då skulle de inte visa någon nåd. Philippe Villiers ville dock inte överlämna ön utan fortsatte striderna. Endast omkring 180 riddare räddades ut på havet men ortsbefolkningen och resten av riddarna avrättades.
Riddarna som lyckades fly bosatte sig efter en tid på Malta, som 1565 blev belägrat av Süleyman men då skulle Johanniterriddarna segra.

Det osmanska riket hade nu tagit ett avgörande steg mot kontroll över östra Medelhavet.

Referenser

Noter

Allmänna källor 
History Channel; Second siege of Rhodes 
Memisoglu; Ottoman sieges

Vidare läsning
Bo Giertz, Riddarna på Rhodos (roman)

Rhodos
Rhodos
Rhodos
Rhodos
Rhodos
1522
Europa under 1500-talet
Marie Madeleine de Montaigu

Marie Madeleine de Montaigu, född 1692, död 1736, var en dansk skådespelare, den första professionella kvinnliga skådespelaren i Danmark, som uppträdde inför allmänheten på en offentlig teater.

Hon föddes i Danmark som barn till franska invandrare och gifte sig 1715 med Rene Magnon de Montaigu (1661-1737). Hennes make var ledare för den franska hovtruppen La troupe du Roi de Danemark, som sedan 1682 hade var engagerad som hovteater. Året därpå blev hon själv medlem i denna teater och därmed hovaktör. 

År 1721 blev La troupe du Roi de Danemark,  avskedad av kungen, som istället ville höra tysk opera. Rene Magnon och en annan fransk invandrare, Etienne Capion, bad då om tillstånd att få starta en offentlig teater i Köpenhamn. Han fick kungligt tillstånd och 1722 öppnade teatern på Lille Grönnegade, den första scen där man talade danska och den första offentliga teatern i Danmark.  

Capion var teaterns direktör, Rene Magnon ansvarig för skådespelarna, och Marie Madeleine blev tillsammans med de andra i sin trupp den kanske första kvinna som uppträtt för allmänheten i Danmark. De kvinnliga skådespelarna var få: där fanns också Helene le Coffre, Maren Magdalene Lerche och Maries dotter Frederikke Sophie. 

Teatern stängdes 1728. Marie och hennes make levde därefter under knappa omständigheter och livnärde sig bland annat som fransklärare.

Källor
 Dansk kvindebiografisk leksikon

Kvinnor
Födda 1692
Danska skådespelare under 1700-talet
Avlidna 1736
Snorrslida

Snorrslida är en gård som ligger cirka 5 kilometer norr om Knäred i Laholms kommun i Hallands län.

Etymologi
Gårdens namn har tagits upp i medierna. Namnets första delen kommer från Snorre, ett fornnordiskt namn. Den andra delen slida, kommer av backe eller sluttning. Där får man alltså namnet Snorres sluttning.

Källor

Fotnoter

Byggnader och anläggningar i Laholms kommun
Pyttar

Pyttar sägs ha varit ett småväxt folk som sägs ha levt på Malmön i Sotenäs kommun.

Beskrivna av A.E. Holmberg, (faktoid)

Prästen, bohuskännaren och författaren Axel Emanuel Holmberg beskriver dessa människor i sitt verk "Nordbor under hednatiden". Framställning av våra förfäders äldsta kultur av Axel Em. Holmberg, Stockholm på J. Th. Bergelins förlag 1852". Han hade år 1840 besökt ett antal hushåll med en utdöende stam med "polarfolkets huvudskål", ett "obehagligt ansikte" och ett "gnällande uttal".
Holmberg skriver att pyttarna själva berättat för honom att de kommit drivande till Malmön på ett isflak från Jylland i Danmark. Holmberg skriver vidare att pyttarna inte har någon större intellektuell kapacitet "högst svaga själsförmögenheter", "enfaldiga" och "folkskygga". De har utstått ett ständigt gyckel av övriga bohuslänningar, och de vågade sig sällan över till fastlandet. Då pyttarna ogärna gifte in sig i andra släkter kan man ju i berättelserna också läsa litet mellan raderna att misstanke om inavel skulle förekomma.
Det finns också historier eller sägner som berättar att Pyttarna skulle varit en kvarlevande grupp av de första människorna som invandrade till Norden, och då vara ha ett direkt släktskap till samerna (dock var inte samerna den första folkgruppen som invandrade till Norden).

Johan Fredrik Nyström
Johan Fredrik Nyström beskriver i Handbok i Sveriges geografi (1895), sid. 317, denna "ras" som Malmö-barnen, eller Malmö-pyttarna, en i vår tid utdöd och småväxt sådan. Samma beskrivning ges i Nordisk familjebok, band 17 (1912), troligen av samme författare.

Referenser
Nordbor under hednatiden. Framställning av våra förfäders äldsta kultur av Axel Em. Holmberg, Stockholm på J. Th. Bergelins förlag 1852. 
Längs Kusten i Bohuslän. Skrönor och fakta för båtfarare och andra skärgårdsälskare. Ted Knapp, Warne förlag 2005-2006.

Se även 

 Faktoid

Externa länkar
 Bloms sida om pyttarna

Etnologi
Bohusläns befolkning
Etniska grupper i Europa
Sotenäs kommun
Caroline Thielo

Caroline Amalie Thielo, född 1735, död 1754, var en dansk skådespelare, den första inhemska kvinnliga yrkesskådespelaren i Danmark. Hon var även översättare av pjäser till teatern.  

Som barn av teaterdirektören Carl August Thielo (1707–1763), som grundade Det Kongelige Teater i Köpenhamn, debuterade hon redan år 1747, vid tolv års ålder, på den tillfälliga scenen på Laederstraede där skådespelarna uppträdde sedan 1747, då det blev tillåtet med offentlig teater i Danmark igen, medan de väntade på att kungliga teatern skulle byggas färdigt. 

Thielo uppträdde i älskarinne- och flickroller och blev mycket populär; hon översatte också pjäser, bland annat Deucalion och Pyrrha, som uppfördes två gånger 1753. Bland hennes roller fanns Agnès i Molières Fruentimmerskolen och Isabella i Ludvig Holbergs Don Ranudo. 

Som många kvinnliga skådespelare på denna tid ansågs hon dock också vara prostituerad; detta var en vanlig syn på kvinnliga skådespelare på denna tid, eftersom det ansågs oanständigt för en kvinna att exponera sig offentligt på detta vis, men det var också ett fenomen som drog mycket folk till teatern. 

Enligt en gammal historia ska hon ha mördats; hon ryktas ha haft en förbindelse med baron J.A. von Korff, som var frimurare; hon ska ha lockat honom att avslöja hemligheter ur frimurarnas verksamhet för henne, varför han ska ha mördat henne. I verkligheten anges hennes dödsorsak vara feber.

Se även 
 Lisa Söderman-Lillström (svensk motsvarighet)

Källor 
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/936/origin/170/
 http://www.litteraturpriser.dk/overskou/d2s132.htm
 http://www2.kb.dk/kb/dept/nbo/ma/fokus/thielo.htm (med bild)

Födda 1735
Avlidna 1754
Kvinnor
Danska skådespelare under 1700-talet
Aros Congress Center

Aros Congress Center är ett konferenscenter vid Vasaparken i centrala Västerås. 

Centret innefattar tre byggnader, däribland Västerås konserthus, och den sammanlagda lokalytan är drygt 24 000 kvadratmeter.   Konferensbyggnaden inrymmer 40-talet salar och rum, evenemangshall och restauranger. Den stora salen rymmer 1 007 personer. Anläggningen ägs av Länsförsäkringar.

Historik
Aros Congress Center stod klart inför Västerås 1 000-årsjubileum 1990. Fastigheten var på 9 000 kvadratmeter och ritades av Bertil Håkansson, HJS Arkitektkontor i Umeå. Maurica Holland var ansvarig inredningsarkitekt. År 1999 inleddes nästa steg av centrets utvidgning, då den intilliggande äldre konferensanläggningen ABB Forum – ritad av Tengboms arkitekter och byggd 1969 – införlivades och byggdes om. År 2001 startade bygget av Västerås konserthus under ledning av den lokala arkitektfirman Archus Arosia och den 7 september 2002 invigdes slutligen denna tredje del av kungaparet.

Referenser

Externa länkar
 Aros Congress Centers webbplats

Byggnader och anläggningar i Västerås
Kongresslokaler i Sverige
Antonio Buero Vallejo

Antonio Buero Vallejo född 29 september 1916 i Guadalajara, död 29 april 2000 i Madrid, var en spansk dramatiker.

Buero Vallejo deltog under spanska inbördeskriget på republikanernas sida. 1939 anhölls han och dömdes till döden men benådades 1946.

Pjäser (i urval) 
 Historia de una escalera 1949
 El concierto de San Ovidio 1962
 El tragaluz 1967
 El sueño de la razón 1970
 La doble historia del Doctor Valmy 1970
 La fundación 1974

Priser och utmärkelser 
 Miguel de Cervantes pris 1986

Spanska författare
Spanskspråkiga författare
Spanska dramatiker
Födda 1916
Avlidna 2000
Män
Spanskspråkiga dramatiker
Spanska författare under 1900-talet
Dramatiker under 1900-talet
Anders Mossberg

Anders Mossberg kan avse:

 Anders Mossberg (musiker) – en svensk musiker från Fiskebäck, Göteborg
 Anders Mossberg (friidrottare) – svensk friidrottare (huvudgren tresteg)