kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ärkebiskop av Westminster

Ärkebiskopen av Westminster är en biskop och metropolit för Westminster stift, och den främste företrädaren för den romersk-katolska kyrkan i England och Wales.

Ämbetet upprättades 1850, när Pius IX beslöt att åter bilda territoriella stift i England, för första gången sedan reformationen. Ärkebiskopen är formellt metropolit för Westminster kyrkoprovins, som utöver ärkestiftet Westminster även består av Brentwoods stift, East Anglia stift, Northampton stift och Nottinghams stift. Sedan 1911, när ytterligare två ärkebiskopar tillsattes i England och landet delades in i flera kyrkoprovinser, har ärkebiskopen av London informellt också fungerat som primas för den romersk-katolska kyrkan i England och Wales.

Lista över ärkebiskopar
1849–1865 Nicholas Wiseman
1865–1892 Henry Edward Manning
1892–1903 Herbert Vaughan
1903–1935 Francis Bourne
1935–1943 Arthur Hinsley
1943–1956 Bernard Griffin
1956–1963 William Godfrey
1963–1975 John Carmel Heenan
1976–1999 Basil Hume
2000–2009 Cormac Murphy-O'Connor
2009– (nuvarande) Vincent Nichols

Referenser

Anmärkningar

Källor 

Romersk-katolska kyrkan i Storbritannien
Westminster
Bildanden 1850
Listor med anknytning till romersk-katolska kyrkan
Englands ärkebiskopar
Blentarps landskommun

Blentarps landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner.

Denna kommun bildades då i Blentarps socken i Torna härad i Skåne. 

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med de tidigare landskommunerna Everlöv och Sövde.

År 1974 gick hela området upp i Sjöbo kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1246.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Blentarps församling. Den 1 januari 1952 tillkom Everlövs församling och Sövde församling.

Geografi
Blentarps landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 153,66 km², varav 145,55 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Blentarps landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Referenser

Externa länkar

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Sjöbo kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Vollsjö landskommun

Vollsjö landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner.

Denna kommun bildades då i Vollsjö socken i Färs härad i Skåne. 

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med de tidigare landskommunerna Brandstad och Fränninge.

År 1974 gick hela området upp i Sjöbo kommun.

Kommunkoden 1952-1973 var 1248.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Vollsjö församling. Den 1 januari 1952 tillkom Brandstads församling och Fränninge församling.

Geografi
Vollsjö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 98,68 km², varav 98,15 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Vollsjö landskommun fanns tätorten Vollsjö, som hade 600 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 17,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1970

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Sjöbo kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Verbenasläktet

Verbenasläktet (Verbena) är ett växtsläkte i familjen verbenaväxter med cirka 250 arter. De förekommer huvudsakligen i Amerika. Några få odlas som prydnadsväxter och arten järnört (V. officinalis) odlas som medicinalväxt.

I Egypten är verbenan känd som "Isis tårar".

Referenser

Noter

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas

Verbenaväxter
Gustaf Kjellvander

Jan Gustaf Lennart Kjellvander, född 25 april 1980 i Malmö, död 18 juni 2011 i Malmö, var en svensk musiker och låtskrivare. 

Gustaf Kjellvander var frontfigur i bandet The Fine Arts Showcase och spelade tidigare i Sideshow Bob och Songs of Soil, det senare tillsammans med sin äldsta bror Christian Kjellvander. 

Kjellvander växte upp i Seattle i USA, vilket på många sätt kom att prägla hans musik. 1991 flyttade familjen hem till Sverige igen och som 15-åring startade Gustaf Kjellvander sitt första band Sideshow Bob.

2007 tilldelades Gustaf Kjellvander Malmö stads kulturpris för konstnärlig utveckling. Han avled i sömnen 2011.

Diskografi

Songs of Soil

Album

Singlar

The Fine Arts Showcase

Album

Referenser 

Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1980
Avlidna 2011
Män
Musiker från Malmö
Flädie landskommun

Flädie landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner.

Flädie landskommun bildades då i Flädie socken i Torna härad i Skåne. 

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med de tidigare kommunerna Borgeby och Fjelie.

Den utvidgade Flädie kommun existerade inte fram till nästa generella kommunreform, utan år 1963 gick hela området upp i dåvarande Lomma köping, sedan 1971 Lomma kommun.

Kommunkoden 1952-1962 var 1223.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Flädie församling. Den 1 januari 1952 tillkom Borgeby församling och Fjelie församling. 2000 lades dessa samman att bilda Bjärreds församling.

Geografi
Flädie landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 38,26 km², varav 37,96 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Flädie landskommun fanns tätorten Bjärred, som hade 856 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 33,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Lomma kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Olof Sandberg (regeringsråd)

Olof Sandberg, född 26 november 1679, död 23 april 1750 i Kungsholms församling, Stockholm, var en svensk ämbetsman. Han var regeringsråd i Bremen och Verden.

Biografi
Sandberg föddes 1679. Han var son till lagmannen Olof Sandberg och Anna Catharina Hyltenia. Sandberg blev 3 oktober 1694 student vid Lunds universitet. Han blev 1699 auditör vid norra skånska kavalleriregementet och fortsatte 1703 som auditör vid ett flertal regementen. År 1705 var han krigssekreterare vid svenska armen i Polen och år 1706 guvernementssekreterare i Wismar. Sandberg blev 1710 krigssekreterare vid svenska armen i Tyskland. Från juni 1715 till 17 augusti 1715 var han krigsråd. Han utnämndes den 28 augusti 1718 till regeringsråd i Bremen och Verden, men tillträde aldrig tjänsten. 

Sandberg invaldes 20 juni 1739 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien, samma år som akademien grundades. Han avled 1750 i Kungsholms församling, Stockholm.

Familj
Sandberg gifte sig första gången 4 december 1708 med Dorotea Steb, som var dotter till regeringsrådet Johan Steb och Christina von Bremen. De fick tillsammans sonen Carl Gustaf Sandberg (1709–1757).

Sandberg gifte sig andra gången 29 september 1713 med Margareta Grevesmühl (1694–1722), som var dotter till handelsmannen Engelbrekt Grevesmül och Ingrid Hansdotter Törne. De fick tillsammans barnen löjtnanten Fredrik Mauritz Sandberg (1714–1751), Vilhelm Julius Sandberg (1716–1718), sekreteraren Adolf Sandberg (1717–1794), Ulrika Sandberg (1720–1721) och jägmästaren Ernst August Sandberg (1721–1749).

Sandberg gifte sig tredje gången 27 august 1724 med Anna Eleonora von Pful (död 1725). De fick tillsammans sonen beridaren Olof Sandberg (1725–1753).

Sandberg gifte sig fjärde gången 21 oktober 1727 med Johanna Catharina Wallrawe (död 1731), som var dotter till lanträntmästaren Herman Wallrawe och Catharina Köhnman. De fick tillsammans barnen Herman Sandberg (1728–1749) och Salomon Sandberg (1730–1730).

Sandberg gifte sig femte gången 28 augusti 1733 i Stockholm med Anna Catharina Flöger (1717–1775). De fick tillsammans barnen Ulrika Sandberg (1742–1793) och Catharina Sandberg (1743–1817).

Referenser

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1679
Avlidna 1750
Män
Krigsråd
Johan Julius Salberg

Johan Julius Salberg, född 11 april 1680 i Stockholm, död 23 mars 1753, var en svensk farmaceut.

Biografi
Johan Julius Salberg var son till kamreraren vid Kungliga klädkammaren Johan Salberg och Sofia Magdalena Jung. Han åtnjöt grundlig undervisning i språk och vetenskaper, i ritning samt i naturkunnighet, särskilt kemi. En tid var han Urban Hjärnes lärjunge; han studerade även berg- och saltverk. Efter studier i Danmark, Hamburg m. fl. städer förestod Salberg från 1704 i två år ett kemiskt laboratorium i Dresden, blev därefter provisor på ett laboratorium i Berlin och återvände, efter att ha avböjt flera fördelaktiga anbud i utlandet, 1709 till Sverige, där han följande år med utmärkt berömmelse avlade apotekarexamen. 1719 inköpte Salberg Apoteket Morianen i Stockholm. Salberg var även amiralitetsapotekare.

Med rykte som den förnämste farmaceuten i Sverige, kallades han till ledamot av Vetenskapsakademien vid dennas grundande 1739.

Det stora anseende Salberg åtnjöt, framgår bland annat av att, när några "empirici" ordinerade hemliga medel åt konung Fredrik I, lät denne tillkalla Salberg för att i läkarnas närvaro kemiskt undersöka ifrågavarande "arcana", som Salberg "till konungens fullkomliga nöje" verkställde.

Salberg författade flera avhandlingar i Vetenskapsakademiens publikationer; de handlar mest om praktiska uppfinningar och förbättringar. Det var även efter hans anvisning och efter analyser av honom, som Sabbatsbergs hälsobrunn 1734 upptogs till begagnande. Carl Fredrik Ribe höll åminnelsetal över Salberg i Vetenskapsakademien 1759.

Källor

Noter 

Svenska apotekare under 1700-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Stockholm
Födda 1680
Avlidna 1753
Män
Ugglan
Personer under frihetstiden
Gislövs landskommun

Gislövs landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
Landskommunen bildades 1862 i Gislövs socken i Skytts härad i Skåne när 1862 års kommunalförordningar började gälla. Genom den reformen inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner.

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med de tidigare kommunerna Bösarp, Dalköpinge, Gylle och Kyrkoköpinge. 1955 inkorporerades Simlinge socken och tidigare landskommun från Klagstorps storkommun dit Simlinge förts 1952. Sammanläggningarna inom Trelleborgs kommunblock skedde tidigt i den relativt långdragna process som utgjorde 1971 års kommunreform. 1967 gick området upp i Trelleborgs stad som ombildades 1971 till Trelleborgs kommun.

Kommunkoden 1952-1962 var 1239.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Gislövs församling. Den 1 januari 1952 tillkom församlingarna Bösarp, Dalköpinge, Gylle och Kyrkoköpinge och den 1 januari 1955 Simlinge församling.

Geografi
Gislövs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 45,00 km², varav 44,83 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Gislövs landskommun fanns tätorten Gislövs läge, som hade 294 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 14,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Källor

Noter

Tryckta källor
För förändringarna 1952 och 1955, se SFS 1950:92 och not till Folk och Bostadsräkningen 1960:1 s196

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Trelleborgs kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Skegrie landskommun

Skegrie landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Malmöhus län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar började gälla inrättades över hela landet cirka 2 400 landskommuner, de flesta bestående av en socken. Därutöver fanns 89 städer och 8 köpingar, som då blev egna kommuner.

Denna kommun bildades då i Skegrie socken i Skytts härad i Skåne. 

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med de tidigare kommunerna Bodarp, Fuglie, Hammarlöv, Maglarp, Västra Tommarp och Västra Vemmerlöv.

Sammanläggningarna inom Trelleborgs kommunblock skedde tidigt i den relativt långdragna process som utgjorde 1971 års kommunreform. Redan 1967 gick området upp i Trelleborgs stad (från och med 1971 Trelleborgs kommun).

Kommunkoden 1952-1967 var 1235.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Skegrie församling. Den 1 januari 1952 tillkom församlingarna Bodarp, Fuglie, Hammarlöv, Maglarp, Västra Tommarp och Västra Vemmerlöv.

Geografi
Skegrie landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 58,03 km², varav 57,65 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 19,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1962

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Trelleborgs kommun
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Pavlova

Pavlova är en tårtliknande efterrätt av maräng vars upphovsland är oklart. Australien och Nya Zeeland gör båda anspråk på rätten.

Under 1920-talet turnerade den ryska ballerinan Anna Pavlova i Australien och på Nya Zeeland varpå bakelsen uppfanns till hennes ära. Kakan består av en marängbotten gjord på äggvita, socker, vitvinsvinäger och majsstärkelse. Marängen ska vara krispig på utsidan och mjuk och seg på insidan. Tårtan toppas med vispgrädde och olika frukter och bär.

Källor 

Mat och dryck i Nya Zeeland
Nationalrätter
Australiska desserter
Maträtter uppkallade efter personer
Tårtor
Gilbert Sheldon (skeppsbyggare)

Gilbert Sheldon, född den 21 januari 1710 i Karlskrona, död där den 20 april 1794, var en svensk skeppsbyggare.

Biografi
Gilbert Sheldon var son till skeppsbyggmästaren Charles Sheldon (1665–1739), och sonson till skeppsbyggmästaren Francis Sheldon, som 1655 invandrat till Sverige. Han var far till Francis af Sheldon.

Gilbert Sheldon tog 1732 skeppsbyggnadsexamen och utnämndes 1733 till underskeppsbyggmästare. Efter en utländsk resa, varunder han besökte de förnämsta skeppsvarven i Europa. Efter faderns död blev han förordnad till skeppsbyggmästare och utnämndes 1748, när Skeppsbyggmästarkåren omorganiserades, till kapten i flottornas nyupprättade konstruktionskår. År 1756 blev han överskeppsbyggmästare med överstelöjtnants titel.

Sheldon byggde 69 större och mindre krigsfartyg, förbättrade hamnen i Karlskrona samt Karlskrona örlogsvarv. Sheldon byggde om varvet och hamnen i Göteborg samt gjorde upp planen tillsammans med Augustin Ehrensvärd inför uppförandet av ett skeppsvarv utanför Sveaborg.

Han blev 1739 ledamot av Vetenskapsakademien, samma år den grundades. Akademien lät 1809 prägla en medalj över honom.

Fartyg som ritats av Gilbert Sheldon 
  Svarta Örn 1745
  Göta Lejon 1746
 Calmar 1749
  Sparrt 1749
  Illerim II 1756
  Jarramas II 1759
 Prinsessan Sophia Albertina 1764
 Drottning Sofia Magdalena 1774

Källor 
 Holmberg, G., Skeppsbyggarsläkten Sheldon. I: Sjöhistorisk Årsbok 1957-1958, s. 79f.

Noter 

Svenska skeppsbyggare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1710
Avlidna 1794
Män
SBH
Personer från Karlskrona
Humaira Begum

Humaira Begum, född 27 juli 1918, död 26 juni 2002, var afghansk drottning, gift med kung Mohammed Zahir Shah av Kungariket Afghanistan. Hon var Afghanistans sista drottning.

Biografi
Hon var dotter till Sardar Ahmad Shah Khan och Zarin Begum. Hon gifte sig med sin kusin kronprinsen 7 november 1931. Maken blev kung 8 november 1933. 

Under första hälften av makens regeringstid spelade hon ingen större offentlig roll. Sedan kung Amanullah Khan 1929 blivit avsatt delvis på grund av missnöjet med drottning Soraya Tarzis offentliga engagemang var offentligt verksamma kvinnor kontroversiellt. Efter andra världskriget började dock regeringen se vikten av en reformering av samhället, och det inkluderade en reform av kvinnors ställning. Humaira grundade år 1946 det första kvinnoinstitutet i Afghanistan (Women's Welfare Association).  

År 1959 besvarade Humaira premiärminister Mohammed Daoud Khans vädjan till landets kvinnor att frivilligt sluta bära slöja genom att ta av sig sin egen. Detta var en del av den reformering av kvinnans ställning som  hade inlett i landet efter andra världskriget och som hade föregåtts av anställningen av kvinnor i Kabuls radio 1957 och i statens fabriker följande år, och i augusti 1959 närvarade kvinnorna i kungafamiljen, med drottningen och premiärministerns Zamira Begum främst, i den kungliga boxen vid en militärparad utan slöja. Premiärministern bemötte protesterna från prästerskapet med att bjuda in dem för att visa honom var i koranen det uttryckligen stod att kvinnan måste bära slöja.  Då de misslyckades med detta förklarade han att de kvinnliga medlemmarna av kungafamiljen i fortsättningen inte skulle bära slöja. Inget slöjförbud utfärdades, men det kungliga exemplet gjorde att ministrarna kände sig tvungna att tillåta sina hustrur och döttrar att följa drottningens exempel, och efter detta blev slöjan omodern bland kvinnorna i den urbana över- och medelklassen för decennier framåt. 

Efter detta deltog Humaira Begum i samma kungliga representation som var brukligt för drottningar i Europa och närvarade vid offentliga högtider och besökte offentliga inrättningar, välgörenhetsföreningar och kulturella evenemang utan slöja. 

Maken avsattes i sin frånvaro en kupp år 1973, då han befann sig i Italien för att undergå en operation. Humaira hade inte följt med honom på resan, och placerades i husarrest i sin bostad tills hon fick tillstånd att lämna landet och återförenas med honom. Hon tillbringade sedan resten av sitt liv i Italien. Hon hade planer på att återvända till Afghanistan 2002, men avled av hjärtbesvär före avresan. Hon begravdes i Kabul.

Se även 
 Soraya Tarzi

Referenser 

Drottningar
Personer i Afghanistan under 1900-talet
Storkorset av Hederslegionen
Storkorset av särskilda klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1918
Avlidna 2002
Kvinnor
Afghanistans kungligheter
Liljekors

Liljekors kallas ett kors vars korsarmar avslutas med formen av heraldiska liljor.

Kors
Nils Brelin

Nils Johan Brelin, född 1697 i Grums socken, Värmlands län, död 5 juli 1753, svensk präst och vetenskapsman.

Brelin tjänstgjorde som notarie vid rådhusrätten i Karlstad, begav sig år 1720 på resor och blev med våld tvingad att ta värvning i ett preussiskt garnisonsregemente. Efter en tid lyckades han fly och vandrade sedan genom flera länder i Europa, varunder han uppehöll sig med att tillverka musikinstrument. 1721 led han skeppsbrott vid Fyn och lovade då att bli präst om han räddades ur faran. När han återkom till Sverige samma år ägnade han sig åter sig åt akademiska studier och blev, sedan han tagit den filosofiska graden och prästexamen, i Karlstad 1727 utnämnd till lärare vid skolan och 1732 till konsistorienotarie.

Med anledning av oenighet med Karlstads domkapitel rörande en befordringsfråga lämnade han 1736 sistnämnda befattning och begav sig åter på resor. Vid sin återkomst till Sverige, 1739, invaldes han i Vetenskapsakademien (som grundats samma år) och fick samma år Bolstads pastorat i Karlstads stift.

1749 blev han teologie licentiat i Wittenberg, där han redan under sin förra resa idkat teologiska studier, och 1750 svensk teologie doktor.

Brelin var utrustad med ypperliga mekaniska anlag, sysslade till exempel med att konstruera bränslebesparande kakelugnar, förbättrade bakugnar, väder- och handkvarnar samt var mycket skicklig som musikalisk instrumentmakare. En stor del av hans rön och uppfinningar är beskrivna i Vetenskapsakademiens handlingar.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska präster under 1700-talet
Svenska forskare under 1700-talet
Personer från Grums socken
Födda 1697
Avlidna 1753
Män
Svenska klavikordbyggare
Robert van Bolderick

Robert van Bolderick, född 6 april 1968 i Stockholm, är en svensk konstnär. 

Robert van Bolderick arbetar främst med collage, blandteknik och måleri.
Många målningar innehåller symboler, gamla grottmålningar, inspiration från gatukonst och rytm, som skapar mönster och balans i bilderna.

Tidiga utställningar hade han mellan åren 1988 och 1999 tillsammans med bland annat Erland Cullberg, Yrjö Edelmann, Björn Ekegren, Gunnar von Gegerfelt, Gunilla Mann, Mona Storfelt, Karl-Gustaf Olderius, Helmtrud Nyström och Madeleine Pyk.

Han är representerad på bland annat Sveriges riksdag, Svenska Ambassaden i Wien, Nordbanken, Trygg-Hansa, Kommunalarbetarförbundet, Folksam, Botkyrka kommun, FOA samt Hotel Park Inn by Radisson Stockholm, tillsammans med bland andra Ernst Billgren, Karin Mamma Andersson och Rita Lundqvist.

Robert van Bolderick var representerad som en av elva svenska konstnärer i Art from Sweden på Europeiska ekonomiska och sociala kommittén i Bryssel under åren 2010–2013 tillsammans med bland andra Erland Cullberg, Peter Dahl, Josef Frank, Peter Åström, Inga-Karin Eriksson och Lennart Rodhe.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Män
Födda 1968
Svenska målare under 1900-talet
Levande personer
Väsen Street

Väsen Street är ett musikalbum av Väsen, utgivet 2009 av NorthSide. Namnet på skivan kommer av att i Bloomington, Indiana finns det en grupp människor som kallar sig "Team Väsen" och de jobbar på att få en gata uppkallad efter gruppen. I och med detta album firar Väsen 20-årsjubileum sedan gruppen startades.

Låten "Gubben Wester" är en present till musikern Mats Wester på hans 40-årsdag.

Låtlista
Alla låtar är arrangerade av Väsen.
"Rob's Polska" (Johansson) – 3:25
"Skräplandschottis" (Marin) – 2:40
"Botanisten (The Botanist)" (Marin) – 3:42
"Gubben Wester" (Tallroth) – 3:33
"Polska till Wik" (Viksta-Lasse) – 3:22
"Garageschottis" (Marin) – 3:16
"The Late Waltz" (Tallroth) – 3:33
"Asko Pasko Polska" (Johansson) – 2:58
"Väsen Street" (Johansson) – 3:19
"Absolute Swedish" (Tallroth) – 6:00
Mike Marshall — mandolin
Darol Anger — 5-strängad fiol 
"Mördar Cajsas polska" (Johansson) – 2:43
"Hagsätra brudmarsch" (Johansson) – 2:56
Mia Marin — fiol
Emma Reid — fiol
André Ferrari — percussion 
"Lille Skutt" (Trad. e. Byss-Calle) – 2:39
"Tunggus och Lintas" (Marin) – 3:30
"Eklundapolska nr 3" (Viksta-Lasse) – 2:41
"Yoko" (Marin) – 5:01

Total tid: 52:38

Medverkande
Väsen:
Olov Johansson – 3-radig kromatisk nyckelharpa, kontrabasharpa, oktavnyckelharpa
Roger Tallroth – 12-strängad gitarr, Martin T-15 tenorgitarr, 12-strängad semi-akustisk gitarr
Mikael Marin – 5-strängad viola
Mike Marshall – mandolin
Darol Anger – 5-strängad fiol
Mia Marin – fiol
Emma Reid – fiol
André Ferrari – percussion

Mottagande
Skivan fick ett gott mottagande när den kom ut med ett snitt på 4,2/5 baserat på åtta recensioner

Källor
.

Externa länkar
Väsens webbplats
NorthSide - Nordic Roots Music

Musikalbum 2009
Svenska folkmusikalbum
Album av Väsen
August Gustafsson

August Gustafsson, född 4 november 1875 i Tibro, död 31 oktober 1938 i Göteborg, var en svensk dragkampare.

Han var med i det svenska laget från Stockholmspolisen som vid de Olympiska spelen i Stockholm 1912 vann guldmedalj i dragkamp. De andra var Herbert Lindström, Erik Algot Fredriksson, Carl Jonsson, Erik Larsson, Johan Edman, Arvid Andersson och Adolf Bergman.

Referenser

Källor

SOK:s aktiva-sida

Svenska dragkampare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Personer från Tibro
Födda 1875
Avlidna 1938
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i dragkamp vid olympiska sommarspelen 1912
Olympiska guldmedaljörer 1912