kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tommy Rustad

Tommy Rustad, född 3 september 1968 i Oslo, Norge, är en norsk rally- och racerförare.

Racingkarriär 
År 1999 blev Rustad trea i Swedish Touring Car Championship efter en kontroversiell startkrasch i finalen på Mantorp Park, som sannolikt hindrade honom att vinna det året. Året efter blev han mästare i en Nissan. Det dröjde till 2009 innan han blev mästare igen. Dock var det på samma antal poäng som tvåan, Thed Björk, men Rustad vann på fler segrar. Denna gången körde han en Volvo C30 för Polestar Racing. Han blev även den första norrmannen att köra en tävling i World Touring Car Championship, vilket skedde i FIA WTCC Race of UK på Brands Hatch 2009. Han lyckades inte försvara sin titel i Swedish Touring Car Championship 2010, utan slutade på sjunde plats totalt, efter tre segrar under säsongen.

Rustad fortsatte med Polestar Racing när de flyttade över till TTA – Elitserien i Racing säsongen 2012. Han tävlar där med Robert Dahlgren som teamkamrat, för teamet som tävlar under namnet Volvo Polestar Black R.

Externa länkar 

Tommy Rustad på Driver Database.

Födda 1968
Män
Norska racerförare
STCC-förare
Levande personer
WTCC-förare
Idrottare från Oslo
TTA – Elitserien i Racing-förare
Ddunda

Ddunda (luganda för "herde" eller "pastor") är ett namn på Gud hos Bagandafolket i Uganda. Namnet för med sig tanken på att Gud vallar sitt folk som får.

Referenser

Gudar i afrikansk mytologi
Esteban Gutiérrez

Esteban Manuel Gutiérrez, född den 5 augusti 1991 i Monterrey, Mexiko, är en mexikansk racerförare.

Gutiérrez körde 2013-2014 formel 1 för Sauber, var testförare i Scuderia Ferrari , och körde  för det då nystartade amerikanska stallet Haas F1 Team. 2016 och 2017 körde han sporadiska lopp i Formel E samt i Indycar Series. År  var han tillbaka i rollen som testförare i formel-1, denna gång hos Mercedes.

Racingkarriär 
Gutiérrez tävlade i formel BMW USA 2007, där han slutade på en andraplats bakom kanadensaren Daniel Morad. Till 2008 flyttade Gutiérrez till Europaserien och slog sig ned i Madrid, Spanien. Hans första säsong i Europa var en succé, då Gutiérrez vann sju segrar i den jämna serien, och avgick med slutsegern. 2009 flyttade Gutiérrez upp ett snäpp, när han gick till ART Grand Prix i Formula 3 Euro Series. Hans resultat under debutsäsongen matchade inte kollegorna Jules Bianchi och Valtteri Bottas, men han fick ändå chansen att köra för teamet när GP3 Series startades 2010.

Gutiérrez vann serien under debutåret och fick därmed flytta upp till GP2 Series  med samma team som i GP3, och arbetade även som testförare i Formel 1-stallet Sauber. Han nådde endast en trettondeplats i GP2-mästerskapet under säsongen. Han fortsatte med båda uppdragen året efter, och förbättrade sig i GP2 till en tredjeplats, och körde även första träningen inför Indiens Grand Prix 2012.

 flyttade han upp till Formel 1, där han tävlade med Sauber, och blev stallkamrat med Nico Hülkenberg. Gutiérrez hade svårt att hänga med sin snabba stallkamrat, och tog bara poäng vid ett tillfälle, en sjundeplats i , till skillnad från Hülkenberg som tog poäng vid tio tillfällen. Han fortsatte med Sauber även , men fick istället Adrian Sutil som stallkamrat. Sauber-bilen var inte konkurrenskraftig och varken Gutiérrez eller Sutil tog poäng. 

Han fick inte förnyat kontrakt i Sauber , men blev testförare i Ferrari istället. Efter månader av spekulationer bekräftades i  att Gutiérrez kommer bli den andra föraren i det nystartade amerikanska stallet Haas F1 Team, bredvid Romain Grosjean.

F1-karriär

Snabbaste varv i F1-lopp

Referenser

Externa länkar 
 
 

Mexikanska racerförare
Personer från Monterrey
GP3 Series-förare
GP2-förare
Mexikanska Formel 1-förare
Formel E-förare
IndyCar-förare
BMW Sauber F1-förare
Haas F1-förare
Mexikanska idrottare under 2000-talet
Födda 1991
Levande personer
Män
Brittiska F3-mästerskapet 2004

Brittiska F3-mästerskapet 2004 var ett race som kördes över 24 omgångar.

Delsegrare

Slutställning

2004 i Storbritannien
Brittiska F3-säsonger
Motorsportevenemang 2004
Erik Lindström (godsägare)

Carl Erik Rikard Lindström (i riksdagen kallad Lindström i Bollnäs), född 23 januari 1858 i Linköping, död 1 februari 1944 i Bollnäs, var en svensk godsägare och politiker (nationella partiet). Han var far till Gigge Lindström.

Efter studentexamen i Linköping 1876 utexaminerades Lindström från Ombergs skogsskola 1877 och från Skogsinstitutet 1879. Han blev extra jägmästare 1879, biträdande skogsförvaltare hos Ljusne-Woxna AB 1880, skogschef 1891 och var disponent där 1896–1912. Han var ledamot och ordförande i ett flertal flottningsföreningar och industriella företag samt flerårig verkställande direktör i Dala–Hälsinglands Järnvägs AB.

Lindström var ledamot av Gävleborgs läns hushållningssällskaps förvaltningsutskott från 1898 och vice ordförande där från 1911. Han var ledamot av Gävleborgs läns landsting 1890–1891 och 1893–1934 (ålderspresident där från 1923). Han var ordförande i Voxna landskommuns kommunalstämma, kommunalnämnd och fattigvårdsstyrelse samt i Bollnäs landskommuns  kommunalfullmäktige, Han var riksdagsledamot i första kammaren 1918–1919 för Gävleborgs läns valkrets. Han inlämnade två egna motioner under sin tid i riksdagen; om ändring av kommunalförfattningarna och om anskaffande av havsisbrytarfartyg.

Lindström författade historiken Gefleborgs läns landsting 1863–1937 (1939). Han är begravd på Bollnäs kyrkogård.

Källor 
 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 152
 Erik Lindström på Gravar.se

Noter

Svenska jägmästare
Svenska godsägare under 1800-talet
Svenska godsägare under 1900-talet
Svenska disponenter
Svenska kommunalpolitiker
Personer i Bollnäs historia
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens nationella parti
Politiker från Linköping
Födda 1858
Avlidna 1944
Män
Juan Ramón López Muñiz

Juan Ramón López Muñiz, född 2 november 1968 i Gijon i Spanien, är en spansk före detta professionell fotbollsspelare och numera tränare. För tillfället är López Muñiz tränare för Malaga CF.

Födda 1968
Spanska fotbollstränare
Spelare i Sporting de Gijón
Spelare i Rayo Vallecano
Spelare i CD Numancia
Tränare i Málaga CF
Män
Levande personer
Personer från Gijón
Kornhall

För författaren och debattören, se Per Kornhall
Kornhall, är en hamn och mindre by i Harestads socken i Kungälvs kommun. Bebyggelsen ingår i småorten Hammar och Kornhall.

Hamnen ligger i den västra delen av Nordre Älv, strax innanför Nordre Älvs estuarium.
Kornhall är mest känt för sin överfart, Kornhallsleden, en färjeförbindelse med gamla anor, som förkortar restiden till Göteborg avsevärt.

Vid hamnen finns också ett mindre båtvarv och en småbåtshamn.

Namnet Kornhall syftar enligt ortnamnsforskare dels på sädesslaget 'korn', dels på 'hall', en plats där man lastat eller lossat korn. Namnet påträffas 1774.

Källor
Ortnamnen i Göteborgs och Bohus län V : Ortnamnen i Inlands södra härad jämte Kungälvs och Marstrands städer, red. Hjalmar Lindroth, Institutet för ortnamns- och dialektforskning vid Göteborgs Högskola, Göteborg 1939, s. 8

Orter i Kungälvs kommun
Gerhard Nilsson

Gustaf Gerhard Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Gävle), född 6 mars 1895 i Hille församling, Gävleborgs län, död 12 juli 1958 i Gävle, var en svensk glasmästare och riksdagspolitiker. 

Gerhard Nilsson var riksdagsledamot i andra kammaren 1957–1958 för Gävleborgs läns valkrets. Han är begravd på Gamla kyrkogården i Gävle.

Källor

Litteratur 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, sid. 156

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska glasmästare
Personer från Hille socken
Gravsatta på Gävle gamla kyrkogård
Födda 1895
Avlidna 1958
Män
John Eriksson

John Eriksson, med olika stavningar, kan syfta på:

Personer
 John Ericsson (1803–1889), uppfinnare 
 Nils Johan "John" Emil Ericsson (1863–1934), svenskamerikansk byggnadsingenjör
 John Ericson (landshövding) (1834–-1895)
 John Ericson (ingenjör) (1858–1927)
 John Ericson (skådespelare) (1926–2020)
 John Ericsson (konstnär) (1877–1951)
 John Ericsson (skådespelare) (1883–1945)
 John Ericsson (ingenjör) (1885–1949)
 John Ericsson i Kinna (1907–1977), statsråd 
 John Eriksson (fotbollsspelare), John "Jompa" Eriksson (1929–2020)
 John Eriksson (1896–1991), Göteborgsoriginal känd som "Fiolmannen"
 John Eriksson (professor) (1909–2010), botaniker och missionär
 John Eriksson i Bäckmora (1915–1974), centerpartistisk politiker
 John Axel Eriksson (född 1978), skådespelare
 John Eriksson (slagverkare) (född 1974), musiker, bland annat medlem i Peter Bjorn and John
John Eriksson (mykolog) (1921–1995), mykolog

Se även
 Ericsson (olika betydelser)
 Eriksson
Peloton

Peloton är franska och betyder "pluton". 

Inom cykelvärlden är pelotonen den grupp, eller det fält av cyklister, som utgör den stora massan – klungan – i ett landsvägslopp. Cyklister i grupp tjänar energi genom att cykla nära varandra eller bakom varandra, tack vare att luftmotståndet minimeras. Luftmotståndet kan minskas med upp till 40 % i mitten av en större grupp.

Peloton kan också referera till professionella cyklister i allmänhet.

Cykelsport
Adrien Tambay

Adrien Tambay, född 25 februari 1991 i Paris, är en fransk racerförare. Han är son till den tvåfaldiga Grand Prix-segraren i Formel 1; Patrick Tambay.

Racingkarriär
Tambay började tävla inom formelbilsracing redan som sextonåring, och tillhörde toppen i Formula BMW ADAC 2007, då han slutade på fjärde plats totalt med två segrar, och Formula BMW Europe 2008. Under 2008 vann han båda tävlingarna i premiären, men lyckades sedan inte vinna något mer race under övriga säsongen. Han tog nio pallplaceringar totalt och slutade trea. 2009 fick Tambay chansen att köra i ART Grand Prix i Formula 3 Euro Series. Han lyckades dock aldrig riktigt bra, och lyckades som bäst ta en sjundeplats i ett race. Under säsongen missade han även att par tävlingar, efter att ha fått en huvudskada, när han spelat fotboll. Han slutade säsongen med noll poäng, samtidigt som hans teamkamrat och landsman, Jules Bianchi, vann mästerskapet stort.

Tambay lämnade därefter Formula 3 Euro Series, och gick till Auto GP. Han vann där race 1 på Autodromo Enzo e Dino Ferrari och gjorde en relativt jämn säsong, med många poängplaceringar. Totalplatsen under hans första säsong blev sexa. Tambay gjorde även ett par inhopp i GP3 Series, och vann till och med det andra racet på Circuit de Spa-Francorchamps. Säsongen 2011 startade med en bruten tävling på Autodromo Nazionale Monza i Auto GP, vilket resulterade i att Tambay fick starta på tolfte plats i det andra racet. Han gjorde där en riktigt bra start och plockade tio platser redan innan första kurvan. Han lyckades sedan hålla positionen och slutade på andra plats i racet.

Källor

Externa länkar 

Officiell webbplats
Adrien Tambay på Driver Database.

Födda 1991
Idrottare från Paris
Franska racerförare
F3 Euroseries-förare
GP3 Series-förare
Formula Renault 3.5 Series-förare
Män
Levande personer
Auto GP-förare
Formel BMW Europe 2008

Formel BMW Europe 2008 kördes över 16 heat, 8 helger, och tillsammans med formel 1 vid sju tillfällen, vilket gjorde säsongen till en bra plattform för unga förare, som ville synas inför F1-teamen. Den som syntes mest var Esteban Gutiérrez, som vann serien på ett suveränt sätt, efter att Adrien Tambay, som utmanade i början av säsongen tappade till en trejeplats. Marco Wittmann kom starkt mot slutet, men var ändå 26 poäng efter mexikanen Gutiérrez.

Delsegrare

Slutställning

Formel BMW-säsonger
Motorsportevenemang 2008
Formel BMW

Formel BMW är en formelklass för juniorer som vill ha ett steg mellan karting och formel 3. Förarna måste vara minst femton år och flera mästerskap körs årligen.

Serier 
 Formula BMW Americas
 Formula BMW Europe
 Formula BMW Germany
 Formula BMW Pacific

Andra klasser inom bilsporten
Villa Bonde

Villa Bonde är en fastighet på Dag Hammarskjölds väg 20 (kvarteret Ambassadören 7) i Diplomatstaden, Stockholm. Villan är ritad av arkitekten Cyrillus Johansson för majoren vid Livgardet till häst, greve Nils Gustaf Bonde, och uppfördes under åren 1924–25. Villan inrymmer i dag Turkiets ambassad. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket betyder "att bebyggelsen bedöms ha synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Historik 
Bygglovsansökan är daterad den 21 februari 1923, och är undertecknad av ombudet Carl Wikström för Margit Bonde (byggherrens hustru, född Wikström och syster till Carl Wikström). Wikström byggde samtidigt sin egen villa på granntomten, Villa Wikström. Han hade förvärvat fastigheten i kvarteret Ambassadören nr 4 av generalkonsuln Robert Bünsow och delat tomten i Ambassadören nr 7 och nr 8 (varvid nr 4 utgick). Beroende på delningen hör tomten med sina 1 033 m² till de mindre i Diplomatstaden.

I villan bodde flera andra ägare efter Bonde; på 1950–60-talen ägde en bankdirektör Bertil Odelfelt huset, efter honom (1969–80) kom Olga Wallenberg, änka efter bankdirektör Marc Wallenberg. Även Carl-Eric Björkegren skall ha bott här.

Utformning 
Byggnadens huvudentré är vänd mot dåvarande Strandvägen 78. Huset är uppfört i rött tegel, och fasaderna uppvisar vissa likheter med grannbyggnadens Villa Wikström – dock är dessa inte så genomarbetade. Taket är, även här, utformat som ett säteritak med svängda takfall och är täckt med enkupiga takpannor.

Även planlösningen visar vissa likheter med den Wikströmska villan. Efter samma idé anordnade arkitekten symmetriskt salongen rakt fram samt bibliotek och matsal längs respektive sida kring den åttkantiga hallen. Köket var placerat i källaren. Enligt dåtidens mönster placerades herrskapets stora sovrum och bad en trappa upp. Här fanns dessutom tre mindre sovrum, en jungfrukammare samt ett rum märkt "Gouvernant" för barnens lärarinna. Tomten är mot syd lätt avsmalnande, och arkitekten valde att låta husets plan följa tomtens form för maximalt utnyttjande av byggrätten. Därför har villan en trapetsliknande grundplan.

Se även
Bonde (släkt)

Referenser

Noter

Källor
Bygglovsansökan och byggnadslovsritningar uttagna på Stockholms stadsbyggnadskontor 2008-09-17.

Externa länkar

1925 i Sverige
Arkitekturåret 1925
Bonde
Cyrillus Johansson
Bondeätten
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Storbritanniens ambassad i Stockholm

Storbritanniens ambassad i Stockholm (även Brittiska ambassaden) är Storbritanniens beskickning i Sverige. Ambassaden upprättades 1720. Diplomatkoden på beskickningens bilar är BM.

Historia
Mellan 1757-2006 upprätthöll man även ett Generalkonsulat i Göteborg.

Fastigheter
Ambassaden är belägen i en fastighet på Skarpögatan 6–8 i Diplomatstaden, Stockholm. Ambassaden hyrde tidigare (1939–1967) Bünsowska villan i samma område. Den nuvarande byggnaden öppnade sina portar 1967, arkitekt var William S. Bryant.

Den brittiske ambassadörens residens är beläget i samma område, uppfört 1914–1915 vid Laboratoriegatan 8 (kvarteret Diplomaten 1). Fram till 1939 hade Brittiska ambassaden även kansli där.

Beskickningschefer från 1905

Se även
Britter och nordirländare i Sverige
Sveriges ambassad i London
Västerlånggatan 31
Engelska kyrkan, Stockholm

Referenser

Externa länkar

Ambassadens webbplats

Relationer mellan Storbritannien och Sverige
Byggnader och anläggningar i Diplomatstaden
Ambassader i Stockholm
Tysklands ambassad i Stockholm

Tysklands ambassad i Stockholm (även Tyska ambassaden, tidigare Västtysklands ambassad respektive Tyska legationen) är Förbundsrepubliken Tysklands diplomatiska representation i Sverige. Ambassadörer sedan 2021 är Joachim Bertele och Christina Beinhoff som delar på ambassadörsuppdraget. Den dåvarande västtyska legationen omvandlades 1956 till ambassad.

Fastigheter 
Ambassaden är belägen i en fastighet vid Skarpögatan 9 i Diplomatstaden, Stockholm. Byggnaden uppfördes 1958 i en monoton arkitekturstil. Kvadratiska fönster i långa rader, symmetriskt placerade i en fasad av vit kalksten dominerar formgivningen. Ambassadens arkitekt var Godber Nissen och invigningen skedde den 1 oktober 1960.

Under åren 2007 till 2010 genomgick ambassadbyggnaden en omfattande renovering och då var verksamheten utlokaliserad till Artillerigatan 64. Under slutet av år 2010 flyttade ambassaden tillbaka till sin fastighet vid Skarpögatan.

Den tyske ambassadörens residens ligger invid Ambassaden på Gärdesgatan 4, uppfört 2018.

Tyska legationen under andra världskriget 
Under andra världskriget låg tyska legationen på Hovslagargatan 2 (nuvarande Lydmar Hotel) på Blasieholmen. Ambassadörer under nazitiden var Victor av Wied 1933-1943 samt Hans Thomsen 1943-1945. 

På tyska legationen under andra världskriget arbetade även tyskan Erika Wendt som överlämnade kodade tyska meddelanden i klartext, vilka svenska underrättelsetjänsten använde för att knäcka tyska krypteringskoder.

Ockupationen 1975 

Ambassaden ockuperades den 24 april 1975 av medlemmar ur den väpnade vänsterextremistiska organisationen Röda armé-fraktionen (RAF) som besatte ambassadens byggnad och krävde att den västtyska regeringen skulle frige ett antal RAF-medlemmar som satt inspärrade i Västtyskland. Ockupanterna tog 6 personer som gisslan, två av dem dödades. I samband med stormningen av ambassaden samma kväll dödades också två av ockupanterna.

Beskickningschefer

Se även 
Tyskar i Sverige
Sveriges ambassad i Berlin
Östtysklands ambassad i Sverige

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Byggnader och anläggningar i Diplomatstaden
Ambassader i Stockholm
Relationer mellan Sverige och Tyskland
Stockholm
USA:s ambassad i Stockholm

USA:s ambassad i Stockholm (även Amerikanska ambassaden) är USA:s beskickning i Sverige. Ambassaden är belägen i ett inhägnat kontorskomplex i Diplomatstaden, Stockholm, vid Dag Hammarskjölds väg 31 och med ingång från Gärdesgatan 2.

Historik
Beskickningens historia inleddes 1782, genom Benjamin Franklins tillträde som Plenipotentiär minister, verksam från Paris. Nästa minister, och den förste att verka från Stockholm, blev Jonathan Russell 1814. 

Ambassaden har varit föremål för ett flertal demonstrationer och avspärrningar, bland annat i samband med 11 september-attackerna och Irakkriget.

Den 24 mars 2022 brann det på taket av ambassaden. Ingen människa kom till skada men delar av taket skadades lindrigt.

Fastigheter
Ambassadbyggnaden invigdes 1955, ritad av två amerikanska arkitekter; Ralph Rapson och hans kollega John Van der Muelen. Samma arkitektpar stod även bakom USA:s ambassad i Köpenhamn. Enligt arkitekturtidskriften dwell etablerade Rapson och Van der Meulen med sin amerikanska ambassadbyggnad i Stockholm från 1954 "ett brohuvud för amerikansk modernism på skandinavisk mark". Svensk kontaktarkitekt och samarbetspartner för detta projekt var Anders Tengbom.

Den amerikanske ambassadörens residens ligger sedan 1935 i Villa Åkerlund i samma område.

Bildgalleri

USA:s beskickningschef i Sverige
USA:s beskickningschef i Sverige är den högste företrädaren för USA:s utrikestjänst i Sverige, USA:s ambassad i Stockholm, och fram tills unionsupplösningen 1905 även i Norge.

Fram till 1947 hade USA:s beskickningschef i regel ministers eller envoyés rang, därefter företräddes USA av en fullt ackrediterad ambassadör i enlighet med gängse internationellt bruk. Före 1967 var de flesta beskickningschefer karriärdiplomater, därefter har den sittande presidenten tillsatt alla ambassadörer politiskt. På grund av Sveriges kritik av Vietnamkriget avstod dåvarande president Richard Nixon att sända en ambassadör till Sverige 1972–1974.

Se även
 Amerikaner i Sverige
 Marinsoldater vid USA:s ambassader
 Sveriges ambassad i Washington

Referenser

Externa länkar

Lista över USA:s beskickningschefer från USA:s utrikesdepartement

Stockholm
Ambassader i Stockholm
Organisationer bildade 1782
Relationer mellan Sverige och USA
Byggnader och anläggningar i Diplomatstaden
7 Years and 50 Days

7 Years and 50 Days är det andra albumet från den tyska Euro-trance gruppen Groove Coverage, som släpptes under 2004. Det har släppts flera versioner av albumet som kan variera från land till land.

Låtlista
Poison
7 Years And 50 Days
Remember
Runaway
I Need You Vs. I Need You
The End
Force Of Nature
When Life
Home
7 Years And 50 Days
Can't Get Over You
The End
Not Available
She

Musikalbum 2004
Ionela Târlea

Ionela Târlea (som gift Târlea-Manolache), född den 9 februari 1976, Râmnicu Vâlcea, Rumänien, är en rumänsk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning och i häcklöpning.

Târleas genombrott kom 1992 då hon blev fyra vid junior-VM på 400 meter. Två år senare blev hon junior-världsmästare på 400 meter häck. Hon deltog vid VM 1995 i Göteborg och slutade då på sjunde plats. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta och slutade sjua på 400 meter häck. 

1998 vann hon sin första medalj som senior när hon blev europamästare på 400 meter häck vid EM i Budapest och 1999 blev hon världsmästare inomhus på 200 meter. Târlea deltog vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney där hon slutade på sjätte plats på 400 meter häck. Vid VM 2001 i Edmonton blev hon återigen sexa men vid EM året efter segrade hon i häcklöpning. Vid VM 2003 i Paris slutade hon på fjärde plats vilket är hennes bästa placering vid ett VM utomhus. 

Under 2004 blev hon fyra inomhus på 400 meter. Utomhus deltog hon vid Olympiska sommarspelen där hon blev silvermedaljör slagen endast av hemmalöparen Faní Halkiá. Vid VM 2007 i Osaka deltog hon på 200 meter, 400 meter och 400 meter häck men tog sig inte vidare till finalen i någon av grenarna. Vid Olympiska sommarspelen 2008 tävlade hon bara på 200 meter och blev utslagen i kvartsfinalen.

Personliga rekord 
 200 meter - 22,32
 400 meter - 49,88
 400 meter häck - 53,25

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1976
Rumänska kortdistanslöpare
Rumänska häcklöpare
Olympiska silvermedaljörer 2004
Rumänska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Kvinnor
Levande personer
Europamästare i häcklöpning
Världsmästare på 200 meter löpning
Personer från Râmnicu Vâlcea
Jakov Grot

Jakov Karlovitj Grot (ryska: Яков Карлович Грот), född 15 december 1812 i Sankt Petersburg, död där 24 maj 1893, var en rysk filolog verksam vid Helsingfors universitet; far till Konstantin Grot och Nikolaus Grot.

Grot utgav en rad textutgåvor, kommentarer och litterära studier över författare som Michail Lomonosov, Nikolaj Karamzin och Aleksandr Pusjkin. Grot, som på 1840-talet var professor i Helingfors i ryska språket, litteraturen och historien, var mycket intresserad av Skandinavien, som han ofta besökte och skildrade i sina verk. Han översatte en hel del svenskspråkig litteratur, bland annat flera av vännen Johan Ludvig Runebergs arbeten, Esaias Tegnérs Frithiofs saga (1841) och författade på svenska en lärobok i ryska samt en handledning i Rysslands äldre historia. 

Efter 1852 var han bosatt i Sankt Petersburg som lärare för tronföljarens, senare kejsarens söner. Från 1858 var han ledamot av kejserliga vetenskapsakademin och ägnade sina främsta krafter åt ryska språket, och ledde den nya bearbetningen av dess stora ordbok. Som historiker behandlade Grot 1600- och 1700-talens personhistoria. Han blev hedersdoktor vid Lunds universitet 1880. Uppsala universitetsbiblioteks rika samlingar av ryska tryck, framför allt från 1800-talet, har främst tillkommit genom Grots förmedling. Hans samlade verk, redigerade av sonen Konstantin Grot utkom i 5 band 1898-1903.

Grot är för eftervärlden främst känd för sin bok Русское правописаніе (2 band, 1873–1876) i vilken han lade fram en standardisering av ryskans stavning. Efter ryska revolutionen 1917 genomgick språket ytterligare en omfattande stavningsreform, men den senare ändrade bara praktiska detaljer och låg teoretiskt helt i linje med Grots arbete.

Utmärkelser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 Delar av Russkoje pravopisanie - .

Ryska filologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Forskare från Sankt Petersburg
Födda 1812
Avlidna 1893
Män