kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Christian Eklund

Christian Eklund, mer känd som Fimpen, född 24 juli 1977 i Haninge i Stockholm, är en före detta svensk ishockeyspelare (forward) som spelade över 10 säsonger för Djurgårdens IF. Hans moderklubb är Vendelsö IK.

Han blev även utnämnd till Årets Järnkamin 2010/11 av Djurgårdens supportergrupp Järnkaminerna.

Eklunds son William Eklund är kontrakterad av San José Sharks i NHL. William blev vald på sjunde plats i NHL-draften år 2020. Hans andra son Victor Eklund spelar för Djurgårdens IF J18.

Youtube och sociala medier 
Efter sin spelarkarriär har Christian Eklund inlett en karriär som influerare och på Youtube där han varit programledare för programmet "Fimpens Resa" som görs av Svenska hockeyligans huvudpartner Betsson. Den första säsongen av Fimpens Resa belönades med ett guld i kategorin Sport & Hälsa samt ett silver i kategorin Bästa effekt och engagemang på Swedish Content Agencies årliga gala Sweden Content Awards. Efter tre säsonger där Fimpens Resa besökt SHL-klubbar gick den fjärde säsongen till svenska ishockeyklubbar i lägre divisioner som t.ex Häradsbygdens SS, IK Pantern, Brödernas och Haninge Anchors. I den femte säsongen gick resan istället ut i europa och klubbar som Kladno, Gratz99ers, Augsburg Panther och EV Zug. Totalt har Fimpens Resa över 10 miljoner visningar på youtube.

Han medverkar även i podcasterna HockeyTutto tillsammans med Thomas Wilbacher, Dick Axelsson och Kim Virsen och FemteFemman med Pär Arlbrandt.

Referenser

Trotjänaren tvingas ge upp hockeysverige.se 13 maj 2013

Noter

Svenska ishockeyspelare
Spelare i Djurgården Hockey
Spelare i IK Oskarshamn
Idrottare från Stockholm
Födda 1977
Levande personer
Män
I Will Follow

I Will Follow är öppningsspåret på U2:s debutalbum Boy. Låten anses av vissa som en religiös sång, men handlar snarare om Bonos kärlek till sin mor som tragiskt avled på sin fars begravning. Bono var vid det tillfället 14 år. I Will Follow släpptes som singel i oktober 1980, och har spelats på samtliga av bandets turnéer (totalt över 740 gånger).

Sånger av U2
Sånger 1980
Musiksinglar 1980
Zitadelle Spandau

Zitadelle Spandau är en renässansfästning  i västra Berlin, Tyskland, belägen i stadsdelen Haselhorst i stadsdelsområdet Spandau.  Fästningen var ursprungligen en medeltida borg omkring vilken staden Spandau växte upp, och kärntornet Juliusturm som byggdes under första halvan av 1200-talet är en av de få bevarade byggnader i Berlin som är äldre än själva staden Berlin.

Citadellet är idag museum och inrymmer även stadsdelen Spandaus stadsmuseum.

Historia
Den äldsta befästningen i Spandau uppfördes under slavisk tid och fanns söder om Spandaus centrum. Denna ersattes efter den tyska kolonisationen under Albrekt Björnens regering med en ny borg längre norrut, som bildar den medeltida kärnan i det nuvarande citadellet. Borgen byggdes efterhand ut och befästes ytterligare. Citadellets kärntorn, Juliusturm, uppfördes under första halvan av 1200-talet och är en av de äldsta byggnaderna i dagens Berlin. Tornet har blivit en symbol för Spandau. 

Renässansfästningen med större delen av de nuvarande befästningsanläggningarna byggdes 1559-1594 på order av kurfursten Joakim II av Brandenburg, under ledning av den italienske byggmästaren greve Rocco Guerrini av Linari (på tyska känd som Rochus zu Lynar). Citadellet utgjorde en av de viktigaste befästningarna omkring Berlin, då det låg strategiskt vid sammanflödet av floderna Spree och Havel samt behärskade övergången av floden Havel väster om Berlin.  Det ockuperades av franska trupper 1806-1813 under Napoleonkrigen.

Efter Tysk-franska kriget 1870-1871 förvarades den så kallade rikskrigskassan, som utgjorde en del av det franska krigsskadeståndet, i ett för ändamålet byggt kassavalv i Juliustornet.  Skatten utgjordes av 120 miljoner guldmark i guldmynt, till ett ungefärligt värde av 1,3 miljarder euro i dagens penningvärde.  Kassan återlämnades till Frankrike som en del av bestämmelserna i Versaillesfreden 1919.

I citadellet låg under Nazityskland en militär forskningsanstalt, där forskning kring nervgasen Tabun bedrevs.    Under slutstriderna omkring Berlin 1945 var citadellet en av de sista försvarspunkterna att kapitulera för Röda armén, men kapitulerade slutligen utan strid.  På grund av den tidigare gastillverkningen pågår idag en omfattande marksanering på citadellets område.

Museer

Citadellet har ett museum som beskriver fästningens historia, och inrymmer sedan 1992 även Spandaus stadsmuseum.  På innergården förvaras en samling statyer från 1800-talet som föreställer Brandenburgs historiska regenter.  Samlingen härstammar från Siegesallee i Tiergarten och är under restaurering.

I film

Citadellet har flera gånger använts som kuliss för filminspelningar, bland annat för Jeff Kanews Pang! Pang! Du är död! (Originaltitel: Gotcha!, 1985) och flera tyska kriminalfilmer.  Filmen Jag var 19 år (Ich war neunzehn, 1968), i regi av Konrad Wolf, utspelas i citadellet under striderna kring Berlin 1945 men är inspelad i DDR.

Se även 
 Zitadelle Spandau (Berlins tunnelbana), tunnelbanestation i närheten av citadellet.
 Spandaufängelset, som ofta förväxlas med citadellet.

Externa länkar

 Officiell webbplats

Källor

Museer i Berlin
Befästningar i Tyskland
Spandau (stadsdelsområde)
Alfaversion

Alfaversion, term inom programvaruutveckling avseende en relativt nyutvecklad version av ett dataprogram. En alfaversion kommer efter avslutat prototypstadium av en produkt. Kännetecknande är att all planerad funktionalitet ska ha platshållare, men inte behöver vara implementerad. Alfaversioner testas oftast endast internt. Den förgås ofta av en pre-alfa eller nightly builds. När all planerad funktionalitet är utbyggd övergår alfaversionen i betaversion.

Se även 
 Betaversion
 Release-kandidat

Programmering
Oliver McCall

Oliver McCall, född 21 april 1965 i Chicago, Illinois, USA, är en amerikansk professionell tungviktsboxare, mest känd som världsmästare för organisationen WBC 1994–1995.

Referenser 
Artikeln är helt eller delvis en översättning av Wikipedias engelskspråkiga version

Webbkällor
McCall på Boxrec.com

Externa länkar 

Födda 1965
Män
Levande personer
Idrottare från Chicago
Amerikanska boxare
Världsmästare i boxning
Destoroyah

Destoroyah (Desutorya) är ett monster inom Godzilla-filmerna. Han förekommer i bara en film. Destoroyah är 120 meter hög och väger 88 000 ton. Destoroyah är det monster som ersatte Bagan, som skulle ha varit fienden i filmen. Först var han en parasit men växte och växte. Han dödade eller nästan dödade Godzilla Junior. Han dog när han föll till marken av militären.

Varelser i Godzilla
Fiktiva mutanter
Toho Kaiju
WP:Projekt Japan
Höghöjdshus

Höghöjdshus är en byggnad som ger en simulerad vistelse av att befinna sig på hög höjd. Höghöjdshus har en klar koppling till elitidrott. Att vistas på hög höjd ansågs särskilt under 1990-talet vara prestationshöjande, därför att antalet syretransporterande röda blodkroppar ökar. Att bygga hus där omständigheterna liknade dem på geografiskt hög höjd, skulle förenkla uppladdningen inför tävlingssäsonger och stora mästerskap.

I Sverige provade svenska landslaget i längdskidåkning under ledning av tränaren Tore Gullen uppladdning i höghöjdshus. Resultaten var i allmänhet negativa och experimenten upphörde.
I Norge var metoden mycket omstridd och resulterade i en diskussion mellan OS-segraren på 800 meter löpning för herrar 1996, Vebjørn Rodal, och längdskidåkaren Bjørn Dæhlie, som var emot respektive för. Bjørn Dæhlie hade ett eget höghöjdshus.

I likhet med Rodal ansåg många svenska idrottsledare och debattörer att vistelse i höghöjdshus gränsade till dopning. Det har diskuterats om vistelse i höghöjdshus kan bidra till att maskera bloddoping. I samband med dopingskandalen vid världsmästerskapen i nordisk skidsport 2001 i Lahtis sade den först avslöjade, finländaren Jari Isometsä, att han varit i "alp-hyddan". 

Sveriges Riksidrottsförbund rekommenderade under flera år att inte använda uppladdning i höghöjdshus. Rekommendationen annullerades senare. Flera svenska skidåkare avstod höghöjdshus, bland andra Per Elofsson som även han hade ett eget höghöjdshus. Anläggningarna i Gällivare och Borlänge upphörde också, kanske främst genom dåligt utnyttjande.

Se även
Höghöjdsträning

Byggnadstyper
Träningsfysiologi
Träningsmetoder
Sport i Sverige
Roosendaals järnvägsstation

Roosendaals järnvägsstation öppnades då järnvägslinjen Antwerpen (Belgien) – Roosendaal öppnades den 23 juni 1854. Därmed var Roosendaal en av de första städerna utanför västra och centrala Nederländerna med en järnvägsstation. I provinsen Noord-Brabant var Roosendaal den första staden som blev knuten till järnvägsnätet. Nästan ett år senare, den 3 maj 1855 öppnades linjen mellan Breda och Moerdijk och 1872 blev denna förlängd vidare till Dordrecht och Rotterdam.

Från 1863 var det möjligt att resa med tåg mellan Roosendaal och Bergen op Zoom och mellan 1868–1872 blev Zeeuwselinjen förlängd vidare till Vlissingen. Den första stationsbyggnaden i Roosendaal var, med hänsyn till arkitektur, överensstämmande med stationen i Oudenbosch. Stationsbyggnaden byggdes ut mellan 1886–1887 och 1905 fick Roosendaal en helt ny stationsbyggnad. Arkitekter var D.E.C. Knuttel och G.W. van Heukelom.

Sedan järnvägsstationen byggdes har stationen varit en viktig gränsstation på linjen mellan Nederländerna och Belgien, vidare är den också en viktig knutpunkt för tågförbindelsen till sydvästra Nederländerna. Från Roosendaal går följande linjer:

 NS Rotterdam – Amsterdam
 NS Intercity 2600 Lelystad - Amsterdam - Leiden - Haag - Rotterdam - Breda - Roosendaal - Bergen op Zoom – Vlissingen
 NMBS Stoptrein 2600 Roosendaal - Antwerpen – Bryssel
 NS Hispeed Intercity 1200 Haag - Rotterdam - Lage Zwaluwe - Breda - Roosendaal - Antwerpen - Bryssel
 NS Intercity 12600 Vlissingen - Roosendaal - Breda – 's-Hertogenbosch – Arnhem – Zwolle - Leeuwarden - Groningen

När den nya tågförbindelsen Amsterdam - Bryssel - Paris, HSL-Zuid (Den södra höghastighetslinjen) öppnade 2007 kom Roosendaals roll som gränsstation att minska. Men efter att ett omfattande fordonsfel på snabbtågen V250 upptäcktes och dessa togs ur trafik samt att NMBS lät dra in NS Hispeeds tillstånd att köra sina FYRA-tåg in i Belgien (Antwerpen - Bryssel) har Station Roosendaal återfått sin roll som gränsstation.

Järnvägsstationer invigda 1854
Järnvägsstationer i Nederländerna
Roosendaal
1854 i Nederländerna
Christian Boussus

Christian Boussus, född 5 mars 1908, död 2003, var en fransk tennisspelare. 

Christian Boussus stod under sin tenniskarriär under 1930-talet i skuggan av sina landsmän, de "fyra musketörerna" (Jean Borotra, Henri Cochet, René Lacoste och Jacques Brugnon) som dominerade den internationella tennisscenen kring 1930. Sex år i rad, 1927-32, vann de fyra musketörena Davis Cup (DC)-titeln åt Frankrike. Christian Boussus deltog visserligen i laget 1929-32 som den "femte musketören", men fick inte chansen att spela förrän 1934 då både Cochet och Lacoste slutat spela. Boussus och Borotra fortsatte sedan att spela i laget fram till 1939. Boussus spelade totalt 19 matcher av vilka han vann 10. Under den period han var aktiv spelare i Davis Cup-laget, hade Frankrikes DC-dominans brutits och laget lyckades inte vinna cup-titeln.  

Boussus nådde 1931 singelfinalen i Franska mästerskapen. Han mötte där Jean Borotra som vann med 2-6, 6-4, 7-5, 6-4. Året därpå, 1932, nådde Boussus dubbelfinalen i Franska mästerskapen tillsammans med Marcel Bernard. Paret förlorade mot Henri Cochet/Jacques Brugnon (4-6, 6-3, 5-7, 3-6). 

Han dog vid 95 års ålder som den siste överlevande "musketören".

Referenser

Källor
Franska och engelska Wikipedia
Martin Hedges, 1978. The Concise Dictionary of Tennis. Mayflower Books Inc (avsnitt om Jean Borotra).

Franska tennisspelare
Födda 1908
Avlidna 2003
Män
Bergen op Zooms järnvägsstation

Bergen op Zooms järnvägsstation är en järnvägsstation på Zeeuwselinjen (Roosendaal–Vlissingen) i Bergen op Zoom i Noord-Brabant i Nederländerna. Stationen har en regional betydelse och är också knutpunkt för regionens busslinjer vid sidan av stadsbussarna.

Stationsbyggnaden öppnades den 23 december 1863 och 1971 blev den ursprungliga byggnaden utbytt mot en modernare byggnad med mycket glas som arkitekt Cees Douma tecknade. Perrongen med det ursprungliga taket kan nås via en väg till stationshallen väster om järnvägsspåren och en gångtunnel. På östsidan av stationen ligger en parkeringsplats för pendlare.

Under det första halvåret av 2006 stannade fjärrtågen (intercity) på linjen Amsterdam–Vlissingen och lokaltåget Roosendaal-Vlissingen en gång i timmen i båda riktningar. Under morgonen är stationen ändstation för lokaltåget Den Haag–Roosendaal. Detta lokaltåg fortsätter senare som ett intercitytåg till Amsterdam.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1863
Järnvägsstationer i Nederländerna
Bergen op Zoom
1863 i Nederländerna
Rilland-Baths järnvägsstation

Rilland-Baths järnvägsstation är en järnvägsstation i kommunen Reimerswaal i den nederländska provinsen Zeeland. Stationen ligger på järnvägslinjen Zeeuwselinjen mellan Roosendaal och Vlissingen. Stationen ligger på den andra sidan av länsväg A58, omkring en kilometer nordväst om samhället Rilland.

Stationsbyggnaden öppnades 1872. En ny byggnad uppfördes 1951 av arkitekt Sybold van Ravesteyn. Denna station revs dock på våren 2006. Under det första halvåret av 2006 stannade lokaltåget Roosendaal–Vlissingen vid stationen en gång i timmen, i båda riktningar.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1872
Järnvägsstationer i Nederländerna
Reimerswaal
1872 i Nederländerna
Patrick Ruthven

Patrick Ruthven, lord av Ettrick, earl av Forth och earl av Brentford, född omkring 1586, död 2 februari 1651 i Dundee, Skottland, var fältmarskalk och skotsk militär i svensk tjänst 1609-37. Hans föräldrar var William Ruthven och Katherine Stewart.

Biografi

Militär karriär i Sverige 
Ruthven var ryttmästare när hans skotska truppenhet inträdde i svensk tjänst 1609. Han var 1614 kapten i Samuel Cobrons skotska regemente och utsågs 1616 till kvartermästare och kommendant i Pskov. Han befordrades 1617 till överstelöjtnant och placerades vid Herman Wrangels småländska regemente. Under 1620-talet var Ruthven regementschef för flera olika småländska regementen och 1629 för ett värvat skotskt regemente. Han befordrades 1632 till generalmajor och 1635 till generallöjtnant. 

Ruthven var en skicklig krigare och utmärkte sig flera gånger i Gustav II Adolfs krig, framför allt i slagen vid Mewe 1626, där han kraftigt bidrog till konungens seger, och den betydelsefulla segern under eget befäl över sachsarna vid Dömitz 1635, vilken tryggade övergången vid Elbe för Johan Banérs armé. Han spelade också en viktig roll som värvare av trupp från Skottland för den svenska kronans räkning.

Militär karriär i Storbritannien 
Ruthven tog avsked ur svensk tjänst 27 juni 1637 och utsågs senare samma år till generalmönsterherre (muster master general) i Skottland. De skotska titlarna erhöll han 1639 (lord) och 1642 (earl). Det senare året utsågs han i mars till ledamot i Karl I:s krigsråd. I oktober 1642 befordrades han till fältmarskalk och utnämndes till överbefälhavare för rojalistarmén, en post som han tvingades lämna i november 1644, efter att ha sårats svårt i slaget vid Newbury. Han blev därefter kammarherre hos prinsen av Wales (sedermera Karl II). 1646 följde Ruthven prinsen i exil till Frankrike. Därifrån sändes han 1649 till Sverige, där han inhandlade vapen och ammunition till Montroses missyckade militärexpedition till Skottland 1650. Samma år återvände Ruthven till Skottland och stannade där, trots att parlamentet förklarade hans närvaro i landet som icke önskvärd. Parlamentet sålde samma år Ruthvens tidigare konfiskerade jordegendomar och han avled 2 februari 1651 i Dundee efter en kort tids sjukdom.

Privatperson 
Ruthven var enligt dåtida samstämmiga källor gravt alkoholiserad och kallades stundom "Rothwein" (Rödvin). Redan vid tiden för sin avgång som överbefälhavare 1644 uppges han ha uppvisat tydliga tecken på kroniska alkoholskador och det ska ha varit en bidragande orsak till att han ersattes av prins Rupert av Pfalz.

Källor
Rudelius, Folke. Kalmar regementes ursprung. Minnesskrift vid regementets 300-årsjubileum 1923. 1923.
Svenskt biografiskt lexikon, band 30 (Stockholm 2000).

Skotska militärer
Skotsk adel
Svenska generaler
Personer i trettioåriga kriget
Svenska militärer under 1600-talet
Avlidna 1651
Män
Födda 1586
Personer från Dundee
På Österåker

På Österåker är ett livealbum av Johnny Cash. Albumet spelades in på Österåkeranstalten i Sverige den 3 oktober 1972, och släpptes av CBS året efter.

Albumet är en av Johnny Cashs minst kända liveinspelningar. Ingen av hans mest kända låtar finns med på skivan, men en cover av Kris Kristoffersons välkända "Me and Bobby McGee" förekommer. Låten Orleans Parish Prison släpptes som singel, och nådde som bäst 52:a plats på Billboard-listan 1974. Låten Nobody Cared, skriven av hans fru June Carter Cash, framfördes för första gången av Cash på denna skiva.

Cash talar svenska vid flera tillfällen på skivan, och säger "Tack mina vänner", "Jag hoppas att ni tycker om våran musik", "Jag hoppas ni tycker om mig", "Detta är en sång om min far" och "Detta ar [sic!] en sång om Jesus. En fånge drömde att han såg Jesus".

Förutom Johnny Cash och The Tennessee Three medverkar även Carl Perkins och Larry Butler. 

Albumet återutgavs hösten 2007. Man markerade med nyutgivningen 35-årsjubileet av originalinspelningen. Albumet avviker på flera ställen från originalet. Det är till att börja med 12 låtar fler och Orleans Parish Prison är helt annorlunda än originalet då fiolspelet är borta och det har lagts till en vers. I låten San Quentin har Cash bytt ut just San Quentin med Österåker vilket var mycket uppskattat av internerna, originalet återkommer senare på skivan. Dessutom sjunger även Carl Perkins låt nr 17 High Heel Sneakers och nr 18  Blue Suede Shoes. Han är bara med på återutgivningen och inte på originalet från 1973.

Låtlista

1973

2007

Medverkande
 Johnny Cash – Sång, akustisk gitarr
 Marshall Grant – Bas
 W.S. Holland – Trummor
 Bob Wootton – Elgitarr
 Carl Perkins – Sång, elgitarr
 Larry Butler – Piano

Källor

https://web.archive.org/web/20070504022437/http://www.dalademokraten.se/ArticlePages/200601/26/20060126161604_dd532/20060126161604_dd532.dbp.asp

Livealbum av Johnny Cash
Amerikanska livealbum
Livealbum 1973
Engelskspråkiga livealbum
Kriminalvårdshistoria
Livealbum inspelade i Sverige
Krabbendijkes järnvägsstation

Krabbendijkes järnvägsstation är en järnvägsstation på järnvägslinjen Zeeuwselinjen (Roosendaal–Vlissingen) i Nederländerna. Stationen ligger norr om själva samhället i den nederländska provinsen Zeeland, i närheten av skolan Calvijn College som har elever mellan 12 och 17 år.

Stationen öppnades 1 juli 1868 med en stationsbyggnad som är byggd i Staatsspoorwegens husstil. Lokaltåget mellan Roosendaal och Vlissingen stannade under det första halvåret 2006 en gång i timmen på stationen, i båda riktningar.

2008
Alla tider enligt tidtabellen i Zeeland kommer förändras 2008. Fjärrtågen (intercity) kommer då stanna på alla stationer i Zeeland, men för att förkorta restiden till Randstad stängs tre stationer: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge och Krabbendijke.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1868
Järnvägsstationer i Nederländerna
Reimerswaal
1868 i Nederländerna
Kruiningen-Yersekes järnvägsstation

Kruiningen-Yersekes järnvägsstation är en järnvägsstation på Zeeuwselinjen (Roosendaal-Vlissingen) i Nederländerna. Stationen öppnades den 1 juli 1868 och befinner sig sedan början av 2006 på gränsen till ett industriområde mellan orterna Kruiningen och Yerseke i kommunen Reimerswaal på halvön Zuid-Beveland.

Stationsbyggnaden som är byggd i Staatsspoorwegens husstil, fungerar idag bara som vänthall. En övergång förbinder perrongen och området söder om järnvägsspåret, där bortsett från stationsbyggnaden, även cykelparkering och busshållplats finns.

Under det första halvåret av 2006 stannar fjärrtågen (intercity) mellan Vlissingen och Amsterdam här en gång i timmen, i båda riktningar. Detta gäller också lokaltåget mellan Vlissingen och Roosendaal. Då färjorna mellan Kruiningen och Perkpolder i Zeeuws-Vlaanderen ersattes med Westerscheldetunneln 2003, minskade antalet resenärer på stationen kraftigt. Detta har gjort att fjärrtågen till Rotterdam och Amsterdam tidvis inte stannar på stationen.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1868
Järnvägsstationer i Nederländerna
Reimerswaal
1868 i Nederländerna
Kapelle-Biezelinges järnvägsstation

Kapelle-Biezelinges järnvägsstation är en järnvägsstation i kommunen Kapelle i den nederländska provinsen Zeeland. Zeeuwselinjen (Roosendaal-Vlissingen) går förbi stationen som ligger på gränsen mellan Kapelle och Biezelinge.

Stationen öppnades den 1 juli 1868 med en stationsbyggnad i Staatsspoorwegens husstil. Under det första halvåret av 2006 stannade lokaltåget mellan Roosendaal och Vlissingen här en gång i timmen, i båda riktningar.

2008
Alla tider enligt tidtabellen i Zeeland kommer förändras 2008. Fjärrtågen (intercity) kommer då stanna på alla stationer i Zeeland, men för att förkorta restiden till Randstad stängs tre stationer: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge och Krabbendijke.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1868
Järnvägsstationer i Nederländerna
Kapelle
1868 i Nederländerna
Astran

Astran är ett brittiskt transportföretag som var pionjärer på landtransporter mellan Europa och Mellanöstern. Företaget hette tidigare ASIAN Transport och första resan gick till Afghanistan 1963. Företaget är ett av få i Europa som fortfarande bedriver reguljära landtransporter till Mellanöstern, transporterna går främst till Arabiska halvön.

Externa länkar
 Astran-cargo.com 

Brittiska transportföretag
Goes järnvägsstation

Goes järnvägsstation är en järnvägsstation på Zeeuwselinjen i Nederländerna. Stationen ligger söder om Goes centrum.

Efter öppnandet 1 juli 1868 har stationsbyggnaden blivit utbyggd flera gånger. År 1982 blev själva byggnaden utbytt mot en ny, ritad av arkitekt Koenraad van der Gaast, medan det ursprungliga taket över perrongen behölls. Perrongen är knuten till stationen med en tunnel för fotgängare, under järnvägen. År 2002 förlängde man tunneln så att den fick en utgång på stations sydsida.

Järnvägsspåret är draget rakt igenom staden och passerar flera bostadsområden. På grund av obehaget tågtrafiken orsakar, huvudsakligen i förbindelse med godstransport, planeras det att antingen flytta linjen till sydsidan av staden vid länsväg A58, eller att gräva ner den så den delvis ligger under jorden. Om det första alternativet väljs kommer det bli mindre frestande att ta tåget till Goes eftersom avståndet från stationen till centrum blir längre.

En gång i timmen stannar fjärrtåget mellan Amsterdam och Vlissingen i Goes, något som lokaltåget mellan Roosendaal och Vlissingen också gör.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1868
Järnvägsstationer i Nederländerna
Goes
1868 i Nederländerna
Arnemuidens järnvägsstation

Arnemuidens järnvägsstation är en liten station på Zeeuwselinjen (Roosendaal-Vlissingen) i Nederländerna. Stationen öppnades den 1 mars 1872 och låg på den tiden på nordsidan av samhället. Sedan slutet av 1970-talet har samhället växt så att bostadsområden nu ligger på båda sidorna av järnvägen.

Under första halvåret 2006 stannar lokaltåget mellan Roosendaal och Vlissingen en gång i timmen på stationen, i båda riktningarna.

2008
Alla tider enligt tidtabellen i Zeeland kommer förändras 2008. Fjärrtågen (intercity) kommer då stanna på alla stationer i Zeeland, men för att förkorta restiden till Randstad stängs tre stationer: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge och Krabbendijke.

Externa länkar
 Stationsweb.nl

Järnvägsstationer invigda 1872
Järnvägsstationer i Nederländerna
Middelburg
1872 i Nederländerna
Franciszek Rychnowski

Franciszek Rychnowski, född 1850, död 1929, var en polsk kemist som också undervisade vid tekniska högskolan i Lviv.

Polska kemister
Män
Födda 1850
Avlidna 1929