kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dynamitgubbarna

Dynamitgubbarna (danska: Olsen-banden ser rødt) är en dansk komedifilm från 1976 i regi av Erik Balling som också skrev manus med Henning Bahs. Det är den åttonde i serien av Olsen-banden filmer.

Handling 
Olsen-banden blir lurade på en kinesisk vas av en dansk baron, samtidigt som Kjeld och Yvonnes son Børge ska gifta sig.

Ligaledaren Egon Olsen beslutar sig för att hämnas på baronen. Efter mycket trubbel lyckas ligan bryta sig på Det Kongelige Teater under pågående föreställning och stjäla vasen.

Om filmen

Norsk version 
Filmen Olsenbanden i full fart är en norsk version av denna film som kom ut samma år.

Biljettförsäljning 
Under senare dansk filmhistoria är det den bäst säljande danska filmen med 1,2 miljoner sålda biljetter och enligt Danmarks statistik (2013) har bara Titanic och Sagan Om Ringen sålt fler biljetter. Filmer inspelade på , som till exempel De røde heste, har dock haft större publik.

Rollista 

 Ove Sprogøe – Egon
 Morten Grunwald – Benny
 Poul Bundgaard – Kjeld
 Kirsten Walther – Yvonne
 Jes Holtsø – Borge
 Lene Brøndum – Fie
 Bjørn Watt Boolsen – baron Ulrik Frederik Christian Løvenwold
 Ove Verner Hansen – biff
 Ejner Federspiel – Joachim
 Else Marie Hansen – kock
 Axel Strøbye – detektiv Jensen
 Ole Ernst – polis Holm
 Buster Larsen – mästerkocken
 Ernst Meyer – kock
 Bent Mejding – dirigent
 Freddy Koch – dolländsk samlare
 Edward Fleming – drivrutin för den holländska samlaren
 Claus Nissen – huvudpsykolog Mathias Gali
 Palle Huld – porregissör Hallandsen
 Asbjørn Andersen – Kristian IV vid Kungliga Teatern
 Karl Stegger – brandvakt
 Poul Thomsen – taxichaufför
 Søren Rode – man från Order kapitel

Källor 

Danska komedifilmer
Danska kriminalfilmer
Danskspråkiga filmer
Danska filmer 1976
Olsen-banden
Filmer i regi av Erik Balling
Danska 1970-talsfilmer
Eleonora Constantia Ulich

Eleonora Constantia Ulich var en tysk skådespelare och teaterdirektör. 

Hon var gift med Johann August Ulich, som var direktör för Ulichs teatersällskap eller Hochteutsche Comoedianten. Ulichs teater besökte Sverige första gången år 1696–1697, då de besökte Stockholm och uppträdde sedan i Göteborg och Köpenhamn 1705. De var välkända i Skandinavien. 

Efter makens död 1710 övertog hon ledarskapet för teatern. Under hennes ledning var Ulichs teatersällskap ett välkänt inslag i det skandinaviska teaterlivet och fortsatte turnera i Norden. De turnerade bland annat i Trelleborg 1716, Bergen 1733 och Oslo 1736–1737.

Se även
 Det Velthenska sällskapet

Referenser
 Gunilla Dahlberg: Komediantteatern i 1600-talets Stockholm (1992)
 Wilhelm Berg: Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar / Band 1. 1690-1794 (1896-1900)

	 
Teater i Sverige under 1600-talet
Tysklands teaterhistoria
Norges teaterhistoria
Danmarks teaterhistoria
Tyska skådespelare under 1600-talet
Tyska skådespelare under 1700-talet
Teaterchefer under 1700-talet
Kvinnor
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Tyska teaterchefer
Teater i Sverige under 1700-talet
Teater i Danmark under 1700-talet
Māris Verpakovskis

Māris Verpakovskis, född 15 oktober 1979 i Liepāja, är en lettisk före detta fotbollsspelare (anfallare). Verpakovskis spelade för flera lettiska klubbar samt olika europeiska klubbar som Dynamo Kiev och Getafe CF. Den 30 juni 2011 skrev Verpakovskis på ett kontrakt med Premjer Liqasy-klubben FK Baku från Azerbajdzjan. 

Verpakovskis är även en av de mest rutinerade i Lettlands herrlandslag i fotboll. Hans 29 mål för landslaget är flest någonsin för Lettland. Dessa mål gjorde han på 104 landskamper.

Verpakovskis har även gjorts Lettlands (hittills) enda mål i ett Europamästerskap. Han gjorde 1–0-målet mot Tjeckien på tilläggstid i första halvlek i första gruppspelsmatchen i EM 2004. Matchen förlorades dock av Lettland med 2–1.

Referenser

Noter 

Lettiska fotbollsspelare
Födda 1979
Levande personer
Män
Spelare i FHK Liepājas Metalurgs
Spelare i Skonto FC
Spelare i FK Dynamo Kiev
Spelare i Getafe CF
Spelare i Hajduk Split
Spelare i RC Celta de Vigo
Spelare i FK Baku
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Moments Free

Moments Free är jazzsångerskan Christina Gustafssons debutalbum från 2007.  Alla sånger utom en är helt eller delvis skrivna av Christina.

Låtlista
Moments Free (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/ Helena Davidsson) – 4'29
In a Crowd of a Million (Christina Gustafsson) – 3'42
This Love (Christina Gustafsson) – 4'58
Circles (Christina Gustafsson) – 6'44
A Peaceful Day (Christina Gustafsson) – 4'27
Daydream (John Sebastian) – 2'38
What a Waste (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 5'09
How Life Fools Me (Christina Gustafsson/Sebastian Voegler) – 3'26
Interlude – 0'18
A Broken Heart (Christina Gustafsson/Sofia Pettersson) – 3'37
Don't Be Sorry (Christina Gustafsson/Helena Roslund) – 3'44
Something Unexpected (Christina Gustafsson) – 5'53
In the Corner of My Eye (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 4'04

Medverkande
Christina Gustafsson – sång
Max Schultz – gitarr
Erik Söderlind – gitarr
Martin Höper – bas
Calle Rasmusson – trummor
Daniel Karlsson – piano
Per-Erik Domargård – sång
Magnus Lindgren – saxofon, klarinett, flöjt

Mottagande
Skivan fick ett gott mottagande när den kom ut med ett genomsnitt på 4,1/5 baserat på tre recensioner.

Noter

Musikalbum 2007
Svenska debutalbum
Album av Christina Gustafsson
My Move

My Move är jazzsångerskan Christina Gustafssons andra musikalbum från 2009.

Låtlista
Your Smiling Face (James Taylor) – 3’12
Take a Fall (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 5’08
My Move (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 4’14
I've Got the World on a String (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 3’00
Standing Where the Changes Begin (Christina Gustafsson/Helena Davidsson) – 5’02
Winter Has Gone (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 4’29
Smile (Charlie Chaplin) – 2’57
Happy Talk (Richard Rogers/Oscar Hammerstein II) – 1’04
Stormy Weather (Harold Arlen/Ted Koehler) – 5’19
In the Light of New York (Christina Gustafsson/Cecilia Åse/Helena Davidsson) – 4’51
Smiling Hour (Ivan Lins) – 5’04

Medverkande
Christina Gustafsson – sång
Max Schultz – gitarr
Erik Söderlind – gitarr
Martin Höper – bas
Calle Rasmusson – trummor

Mottagande
Skivan fick ett blandat mottagande när den kom ut med ett genomsnitt på 3,2/5 baserat på tolv recensioner.

Noter

Musikalbum 2009
Album av Christina Gustafsson
Zombievandring

En zombiemarsch, engelska zombie walk, är ett evenemang där människor vandrar tillsammans utklädda till zombier.

Odöda
Performancekonst
Silvio Pellico

Silvio Pellico, född 24 juni 1789, död 31 januari 1854, var en italiensk författare.

Biografi 
Pellico var lärare i Milano, och debuterade där som författare 1818 med tragedin Francesca da Rimini. Tragedin var konstnärligt ganska obetydlig men mottogs med publikens jubel på grund av sin flammande patriotism och sina anfall på de då i Norditalien härskande österrikarna. Dessa angrepp fortsatte Pellico även som medarbetare i den snart förbjudna tidskriften Il Conciliatore. Under uppgörelsen efter oroligheterna 1820-1821 arresterades han, fördes till Venedigs blykamrar och dömdes till döden 1822. Han benådades dock till 15 års strängt fängelse, och tillbringade åtta år i Spielberg vid Brünn (Brno), innan han frigavs. 

Pellico tillbringade resten av sitt liv i Turin, där han 1831 utgav den i Venedig författade tragedin Ester d'Engaddi och 1832 den i Brünn diktade Leoniero da Dertona, tillsammans med Gismonda da Mendizio och Erodiade under titeln Tre nuovi tragedie samt den berömda fängelsebeskrivningen Le mie prigioni (flera svenska översättningar). Dess milda resignation verkade på läsaren starkare än häftiga anklagelser, och boken hade därigenom för närandet av upprorslusten mot Österrike omätbar betydelse. Pellico utgav vidare tragedin Tomasso Moro (1833), den religiösa skriften Dei doveri degli uomini (1834, svensk översättning 1836), Opere inedite (1837) och Opere complete (1848). Hans Le più belle pagine utgavs med en känd inledning av Grazia Deledda 1923.

Svenska översättningar
 Minnen från min fängelsetid (Le mie prigioni) (översättning Carl Julius Lénström, Jönköping, J. P. Lundström, 1836)
 Grefve Silvio Pelico af Saluzzo ifrån dess religiösa stånd punkt betraktad (översättning Eric Malmborg, Strengnäs, 1837)
 Menniskans pligter (översättning Carl August Bagge, Stockholm, 1843)
 Francesca af Rimini (Francesca da Rimini) (översättning Mauritz Boheman, 1877)
 Från min fängelsetid (Le mie prigioni) (översättning G...e, Almqvist & J. Wiksell, 1884)
 I fängelse (Le mie prigioni) (översättning Florrie Hamilton, Almqvist & Wiksell, 1925)
 Mina fängelseår (Le mie prigioni) (italiensk bearbetning Silvia Tomba, svensk redigering Erik Lindström, Niloé, 1962-1963)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Italienska dramatiker
Italienskspråkiga dramatiker
Dramatiker under 1800-talet
Italienska författare under 1800-talet
Födda 1789
Avlidna 1854
Män
Svensk uppslagsbok
Christoph Wilhelm Lüdeke

Christoph Wilhelm Lüdeke, född 3 mars 1737 i Schöneberg, Altmark, död 21 juni 1805 i Stockholm, var en tysk präst och litteraturhistoriker; far till Johan Anton August Lüdeke. 

Lüdeke var 1758–68 bosatt i Smyrna som därvarande lutherska församlings förste själasörjare, sedermera kyrkoherde vid en församling i Magdeburg. År 1773 blev han andre och 1774 förste pastor vid Tyska församlingen i Stockholm. Om sin församling inlade han flerfaldiga förtjänster. Bland annat utgav han tillsammans med pastor Hachenburg en ny redaktion av Deutsches stockholmisches Gesangbuch (1801).

Lüdeke skapade sig ett namn mindre genom predikningar och andliga tal än genom Beschreibung des turkischen Reichs (tre delar, 1771-89) och i synnerhet genom Allgemeines schwedisches Gelehrsamkeits-Archiv (sju delar, 1781–96), en med sakkunskap och fullständighet utförd framställning av hela den svenska bokvärlden under Gustav III:s tid och en viktig litteraturhistorisk och bibliografisk källa.

Källor

Externa länkar 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Kyrkoherdar i Stockholm
Tyska litteraturvetare
Litteraturhistoriker
Personer under gustavianska tiden
Födda 1737
Avlidna 1805
Män
Ugglan
Svenska evangelisk-lutherska präster
Personer från Sachsen-Anhalt
SFI-provet

SFI-provet är ett i Sverige nationellt test som är obligatoriskt och ett stöd för lärarna när de sätter betyg på kursdeltagarna i svenskundervisning för invandrare, SFI. Det ska också konkretisera kursplanerna och bidra till en ökad måluppfyllelse för eleverna.

Skolverket har inte fastställt en tidsbegränsad testperiod eftersom undervisning bedrivs hela året. 

Proven konstrueras och utvecklas vid Institutionen för språkdidaktik vid Stockholms universitet i samarbete med Skolverket. Provgruppen konstruerar nationella slutprov i SFI på tre nivåer: B, C och D. 

Elever som gör provet som en del av en kurs gör provet gratis. Avgift kan däremot utgå vid särskild prövning.

Hur ser proven ut?
SFI-prov görs på papper. Det är skolan som bestämmer vilka prov som används. Det viktiga är att kunna läsa och förstå texter, och att kunna tala och skriva om olika ämnen. Ett prov har ett eller flera teman, t.ex. arbetsliv eller utbildning. 

Proven har flera delar: 
 En del testar läsförståelse, men också ordkunskap och textbindning. 
 En del testar hörförståelse, och är t.ex. inspelade meddelanden eller intervjuer. 
 En del testar skriftliga färdigheter, och kan bestå av en eller två skrivuppgifter. Vanliga skrivuppgifter är att man ska svara på en insändare eller skriva till ett företag för att t.ex. klaga. 
 En del testar muntliga färdigheter.

Det finns mer information på olika språk om provet på Skolverkets hemsida. Facit till SFI-provet finns i den lärarhandledning som hör till varje prov.

Det nya SFI-provet
Det nya SFI-provet finns på tre nivåer: B, C och D. Tidigare konstruerades bara prov på D-nivå.

Förberedelser
Eftersom det är viktigt att bli godkänd på SFI-provet för att gå vidare till högre studier brukar lärarna förbereda kursdeltagarna för provet. På Skolverkets hemsida finns digitala exempelprov.

Källor 

Institutionen för språkdidaktik
Skolverket

Externa länkar
Skolverket

Utbildning i Sverige
Johan Anton August Lüdeke

Johan Anton August Lüdeke, född 24 augusti 1772 i Magdeburg, död 26 december 1838 i Stockholm, var en tysk-svensk luthersk präst, historiker och boksamlare; son till Christoph Wilhelm Lüdeke.

Biografi
Lüdeke föddes 24 augusti 1772 i Magdeburg. Han var son till kyrkoherden Christoph Wilhelm Lüdeke och Sophia Elisabeth Kohleisen i Stockholm. Lüdeke blev student i Uppsala höstterminen 1788 och student i Göttingen höstterminen 1791. Han blev filosofie magister i Göttingen 19 september 1798. Lüdeke prästvigdes 24 december 1799 i Uppsala och blev adjunkt vid Tyska S:ta Gertruds församling i Stockholm. Han blev extra ordinarie hovpredikant 17 juni 1801 och tog pastorsexamen 7 april 1802. Lüdeke blev 4 juni samma år kyrkoherde i Tyska församlingen i Norrköping. Den 20 december 1807 bytte han denna tjänst mot den som andre pastor i Tyska församlingen i Stockholm och tillträdde 1808. År 1817 blev han ensam pastor där och 15 oktober 1818 teologie doktor. Lüdeke avled 26 december 1838 i Stockholm och begravdes 3 januari 1839 av rektorn A. G. F. Fresses.

Redan som student visade Lüdeke sig som en allvarlig specialforskare genom Dissertatio historica de ecclesia teutonica et templo S:tæ Gertrudis stockholmiense (1791) och fortsatte sina undersökningar över detta ämne. I arbetet Denkmal der Wiedereröffnung der deutschen Kirche in Stockholm (1823) utreds tyska släkter i Sverige och deras förgreningar. För övrigt utgav han några tal och predikningar. Hans dyrbara boksamling med omkring 600 handskrifter och över 14 000 band såldes 1840.

Familj
Lüdeke gifte sig 8 mars 1825 med Gustava Carolina Wadström (död 1834). Hon var dotter till rådmannen och grosshandlaren Per Gustaf Wadström och Ulrica Magareta Linroth.

Bibliografi
1791 - Dissertatio historica de ecclesia teutonica et templo S:tæ Gertrudis stockholmiense. Uppsala.
1806 - Tal vid Grosshandlaren Johan Kuhlmans begrafning i S. Hedvigs kyrka i Norrköping d.- 17 Febr. 1806. Norrköping.
1823 - Denkmal der Wiedereröffnung der deutschen Kirche in Stockholm. Stockholm.
1823 - Grundritning öfver Tyska kyrkans tomt i Stockholm med Historisk Förklaring. Stockholm.
1824 - Tyska Skolhusets historia (Stockholms-posten).

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Svenska evangelisk-lutherska präster
Kyrkoherdar i Stockholm
Tyska historiker
Födda 1772
Avlidna 1838
Män
Ugglan
Personer från Magdeburg
Dick Bittner

Richard John "Dick" Bittner, född 12 januari 1922, död 24 mars 2002, var en amerikansk professionell ishockeymålvakt som spelade en match i National Hockey League för Boston Bruins säsongen 1949/1950.

Externa länkar 
Dick Bittner's karriärstatistik på The Internet Hockey Database
Dick Bittner's biografi på Legends of Hockey

Amerikanska ishockeymålvakter
Födda 1922
Avlidna 2002
Män
Spelare i Boston Bruins
Personer från New Haven
Luigi Pelloux

Luigi Gerolamo Pelloux, född 1 mars 1839 i La Roche-sur-Foron, död 26 oktober 1924 i Bordighera, var en italiensk general och politiker.

Pelloux blev 1857 italiensk artilleriofficer. Han deltog med utmärkelse i samtliga fälttåg i Italien 1859–70 och i Afrika 1885–89. Han kommenderade 1870 som major den artilleriavdelning, som sköt den berömda bräschen i Roms stadsmur vid Porta Pia. Han blev 1878 överste, var 1880–84 generalsekreterare i krigsministeriet och 1881–95 ledamot av deputeradekammaren, där han anslöt sig till vänstern, samt blev 1896 senator. 

Pelloux, som hade stor andel i 1884 års arméreorganisation, blev 1891 generallöjtnant, var under tiden februari 1891 till november 1893 krigsminister, först i Antonio di Rudinìs och sedan i Giovanni Giolittis kabinett. Han blev i maj 1896 generalstabschef och var juli 1896 till december 1897 ånyo krigsminister (i Rudinìs andra kabinett). Sedan Pelloux i maj 1898 som kunglig kommissarie stillat oroligheterna i Apulien, blev han i juni samma år Rudinìs efterträdare som konseljpresident i en moderat/liberal regering och övertog samtidigt inrikesportföljen. 

Pelloux rekonstruerade sin ministär i maj 1899, närmade sig därvid Sidney Sonninos konservativa grupp och vidtog energiska åtgärder för bekämpande av den revolutionära jäsningen i Syditalien. Radikaler och socialister motsatte sig envist, bland annat genom obstruktion, regeringens lagförslag om förenings-, församlings- och tryckfriheten, vilka då provisoriskt utfärdades genom kungliga dekret (juni 1899). Valen 1900 försvagade hans ställning i parlamentet, och i juni samma år lämnade han plats för en moderat-liberal ministär under ledning av Giuseppe Saracco. Pelloux blev därefter armékårschef.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Noter

Italienska generaler
Italienska parlamentsledamöter
Italiens försvarsministrar
Italiens inrikesministrar
Italiens premiärministrar
Födda 1839
Avlidna 1924
Män
Personer från Haute-Savoie
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Gunilla Lindberg (journalist)

Karin Elsa Gunilla Lindberg, född 8 december 1934 i Uppsala domkyrkoförsamling, död 18 augusti 2011 i Helga Trefaldighets församling i Uppsala, var en svensk journalist och författare. 

Efter studier i bland annat litteraturhistoria vid Uppsala universitet samt studier vid Institutet för högre reklamutbildning (IHR) i Stockholm kom Lindberg att arbeta med reklam, för att senare bli frilansjournalist. Som journalist var Lindberg bland annat redaktör för Akademiska sjukhusets tidning Ronden, samt arbetade åt Uppsala läns landstings personaltidning Upptinget och Hyresgästföreningens tidning Hyresfolket.

Lindberg skrev under många år kåserier i Upsala Nya Tidning samt över 30 böcker om Uppsala, varav två skönlitterära.

Hon gifte sig 1961 med översättaren Magnus K:son Lindberg (1909–1983). Efter 20 år som änka gifte hon 2003 om sig med Expressen-journalisten Bengt Appelgren (1927–2012). Gunilla Lindberg är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Svenska kåsörer
Uppsaliensare
Alumner från Uppsala universitet
Journalister från Uppsala
Författare från Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1934
Avlidna 2011
Kvinnor
Jean Peltier

Jean Charles Athanase Peltier, född 22 februari 1785, död 27 oktober 1845, var en fransk fysiker och meteorolog.

Peltier började som urmakare och arbetade hos Abraham Louis Breguet i Paris. Ett arv gav honom möjlighet att odelat ägna sig åt studier. Sedan han en tid ägnat sig åt frenologi, övergick han helt till fysik och meteorologi. Mest kända bland hans många arbeten är de inom termoelektriciteten, där han upptäckte och ingående undersökte det fenomen som bär hans namn - Peltiereffekten. Peltier studerade även luftelektriciteten, där han räknas som en av de främsta representanterna inom den äldre skolan.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Externa länkar 
 

Franska fysiker under 1800-talet
Franska meteorologer
Personer från Somme
Födda 1785
Avlidna 1845
Män
Svensk uppslagsbok
Vasa Elektriska Arena

Vasa Elektriska Arena, tidigare Vasa Arena, är en arena i Vasa, Finland. Den används främst för ishockey och är hemmaarena för bland annat Vasa Sport. Den öppnade 1971 och rymmer 4 164 åskådare, men under 2019/2020 sker en ombyggnad som ska utöka kapaciteten till 5 000 åskådare. Några extra sittplatser installerades innan SM-liigakvalet våren 2009.

Den gamla konstisbanan i Vasa fick tak år 1971 och var då den fjärde hallen i Finland. Hallen renoverades i början av 80-talet och utvidgades bland annat med en träningshall omfattande två rinkar under 1999.

Arenan har tre ishockeyplaner och är den enda trerinks-arenan i Finland. Huvudhallen har en kapacitet på 4164 vid d ishockeymatcher. De två träningsrinkarna har allmänheten endast begränsad tillgång till. Arenan ligger cirka tre kilometer sydost om Vasa centrum. Arenan kallas ofta "Kuparisaaren jäähalli" (Kopparöns ishall) i folkmun.

Förutom ishockey används arenan även för konståkning, rinkbandy och curling. Huvudarenan har använts för diverse utställningar och konserter.

I januari 2019 inleddes en ut- och ombyggnad av anläggningen med en budget på drygt 17 miljoner euro, vilket ska öka hallens publikkapacitet från 4 136 till 5 000 åskådare, och skapa en ny restaurangvåning med plats för 400 gäster. I  projektet ska även ventilationen, omklädningsrummen och hallens korridorer förnyas, och det blir högre till tak än tidigare, då ett nytt platt tak ersätter dagens bågtak. Ombyggnaden planeras vara färdig i slutet av 2020.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Ishallar i Finland
Sportanläggningar invigda 1971
Sport i Vasa
Musikundervisning i Sverige

Musikundervisning, tidigare sång, är ett skolämne. I förskolan har man ofta sångstund i stället. En vanlig sångbok i Sveriges skolor har varit Nu ska vi sjunga.

Utöver sång lär man sig bland annat rytm, rörelse, instrumentspel och teori.

Skolverket använder sig av fyra "M" för att sammanfatta vad ämnet ska innehålla:

Musicerande (Att sjunga eller spela i grupp)

Musikskapande (Att använda sin egen kreativitet och uttrycka musikaliska tankar)

Musikkunnande (Att bland annat lära sig olika begrepp och få kännedom om andra kulturer)

Musiklyssnande (Möjlighet att diskutera och analysera olika verk eller låtar)

Undervisning
Skolämnen
Robin Hood Hills

Robin Hood Hills kan syfta på:

 Robin Hood Hills – ett naturområde i norra West Memphis, Crittenden County, Arkansas där i maj 1993 påträffades tre mördade 8-åriga pojkar, se West Memphis Three
 Paradise Lost: The Child Murders at Robin Hood Hills –  en dokumentärfilm om morden.
Change The World (Black Precedent)

Change The World (Black Precedent) är en musiksingel av popgruppen Wheatus från 2008. Den släpptes i samband med presidentvalet i USA samma år. Gruppen har visat ett starkt stöd för Barack Obama, mycket tack vare låten som blev en radiohit.

Musiksinglar 2008
Niceville (film)

Niceville () är en amerikansk dramafilm från 2011 i regi av Tate Taylor. Filmen är baserad på Kathryn Stocketts bästsäljande roman med samma namn. 

Filmen skildrar bland annat situationen för afroamerikanska kvinnor som arbetar som hembiträden för vita överklassdamer i 1960-talets Mississippi. Emma Stone spelar rollen som socitetsflickan Skeeter som vill bli författare och kommer i kontakt med hembiträdena Minny och Aibileen, spelade av Octavia Spencer respektive Viola Davis. Filmen hade biopremiär i USA den 10 augusti 2011 och Sverigepremiär den 23 september samma år.

Inför Oscarsgalan 2012 erhöll Niceville fyra nomineringar, bland annat för Bästa film.

Handling 
Skeeter, Aibileen och Minny är tre damer från olika samhällsklasser och etnicitet i Mississippi under 1960-talet. De bygger upp ett osannolikt vänskapsband kring ett hemligt skrivprojekt som bryter mot samhällets regler och som sätter dem alla i riskzonen. Från deras osannolika pakt framträder ett anmärkningsvärt systerskap, som ger dem alla modet att överskrida de linjer som avgränsar dem. Det ger dessutom insikten om att ibland kan dessa linjer passeras, vilket även kan innebära att de kan få en hel stad mot sig genom att tvinga stadsborna att stå öga mot öga med förändringens tider.

Rollista

Referenser

Externa länkar 

Engelskspråkiga filmer
Amerikanska filmer 2011
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer från Touchstone Pictures
Filmer i regi av Tate Taylor
Amerikanska filmer baserade på böcker
Mississippi på film
1960-talet på film
Fiktiva hembiträden
Jackson, Mississippi
Feministfilmer
Filmer om medborgarrättsrörelsen
Filmer från Dreamworks
Vremja

Vremja (ryska: Время, "Tid") är ett ryskt nyhetsprogram som sänds i Pervyj Kanal.

Sovjetiska Vremja sändes från 1968 till 1991 och var Sovjetunionens viktigaste nyhetsprogram. Pervyj Kanal ("Första Kanalen") återupptog 1994 namnet med sitt nyhetsprogram Vremja.

Nyhetsprogram på TV