kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Håkan Åman

Håkan Åman, född 1966, är en svensk företagsledare som mellan mars 2006 och september 2010 var VD för koncernen Leksands IF

Håkan Åman efterträdde Jonas Bergqvist som VD för Leksands IF Ishockey och därtillhörande dotterbolag. Förutom ishockeyföreningen så hade Åman även det övergripande ansvaret för Leksands IF Fastighets AB, som driver Tegera Arena, samt Leksand Strand - Stugor & Camping.

Håkan Åman har tidigare varit tränare för fotbollslaget IK Brage från Borlänge.

Källor

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Män
Födda 1966
Levande personer
Leksands IF
Helena Olsson Wistrand

För backhopparen, se Helena Olsson Smeby.

Helena Olsson, född 1970, svensk poet och fotograf. 

Olsson debuterade i antologin Debut 2006 och har skrivit diktsamlingen, Ekorrar Monolit You!. Hon medverkade som fotograf i boken "Goetheanum Sehen" i samband med utställningen Goetheanum Einszueins | Goetheanum | Schweiz. från september 2011 till januari 2012. En fotografisk undersökning med fotografier från 1912–2011. Boken fungerade även som utställningkarta över de platser som dokumenterats i boken.

Bibliografi
Ekorrar Monolit You! (Wahlström & Widstrand, 2008) 
Debut 2006 (Wahlström & Widstrand, 2006)

Externa länkar
W&W
Einszueins Goetheanum
Libris: Helena Olsson

Svenska poeter under 2000-talet
Svenskspråkiga poeter
Svenska fotografer under 2000-talet
Födda 1970
Kvinnor
Levande personer
Konradin

Konradin (italienska: Corradino di Svevia), född 25 mars 1252 i Wolfstein vid Landshut, Bayern, död 29 oktober 1268 i Neapel, var kung av Jerusalem och Sicilien, hertig av Schwaben, den siste hohenstaufern (frånsett kejsar Fredrik II:s son Enzio, d. 1272).

Biografi
Konradin hette egentligen Konrad och var son till kung Konrad IV av Tyskland och Sicilien (död 1254) och Elisabet av Bayern, dotter till Otto II av Bayern. Då hans fars halvbror, Manfred, som tagit kungariket Sicilien i besittning, stupat i slaget vid Benevento, 1266, och hans motståndare Karl I av Anjou av påven krönts som kung av Sicilien, drog Konradin med en här och sin vän Fredrik av Baden hösten 1267 över Alperna. Fastän bannlyst av påvarna Innocentius IV och Alexander IV och övergiven av flera anhängare vann han på sin sida övre Italiens städer och mottogs i Rom under jubel, men blev på grund av sin oförsiktighet slagen av Karl av Anjou vid Tagliacozzo eller Scurcola i Abruzzo den 23 augusti 1268. Konradin flydde, men greps i början av september samma år jämte Fredrik I av Baden-Baden, varpå båda avrättades.

Sin handske sände Konradin till Peter III av Aragonien, närmaste arvtagaren till hans anspråk på Siciliens krona, som också 1282 kom i besittning av Sicilien, sedan den så kallade sicilianska aftonsången samma år gjort slut på fransmännens välde.

Konradin som enligt krönikan var vacker som Absalom, ligger begraven i Neapel i klosterkyrkan Santa Maria del Carmine, där hans av Bertel Thorvaldsen modellerade marmorstaty uppställdes 1847, genom Maximilian II:s försorg.

Hans sorgliga öde har lämnat stoff till flera dramatiska arbeten. På 1300-talet återfanns Codex Manesse, en samling tyska dikter, i Heidelberg, i vilken två dikter tillskrivs Konradin. Karl Ristikivis bok Põlev lipp handlar om Konradins öde.

Källor

Noter

Kungadömet Jerusalems regenter
Siciliens regenter
Huset Hohenstaufen
Kungligheter som blivit avrättade
Avlidna i barndomen
Bayrare
Födda 1252
Avlidna 1268
Män
Ugglan
Personer som blivit avrättade genom halshuggning
Olov Lekberg

Olov Lekberg, född 20 augusti 1918 i Karlskoga, död 5 februari 2002 i Södertälje, var en socialdemokratisk politiker. Han var ledare för socialdemokraterna i Stockholms läns landsting 1971-1985, sjukvårdslandstingsråd 1971-1973, oppositionslandstingsråd 1973-1982 och finanslandstingsråd 1983-1985.

När Lekberg valdes till Södertälje arbetarekommuns ordförande 1955 hamnade han i ett veritabelt getingbo. Dåvarande drätselkammarens ordförande G John Spjut var stark och levde sitt eget liv utanför partiet och i strid mot Metallarna och Kommunal, vilka i sin tur var oense med varandra. Lekberg ställde ett enda krav för att ta ordförandeposten: "Vi måste dra åt samma håll" och så blev det. Han blev med åren en betydande politiker, såväl i Södertälje som i Stockholms län. 1966 blev han ordförande i landstingsgruppen och tog bland annat initiativet till SL-kortet som skulle gälla för resor inom hela länet.

Lekberg bodde 1980 på Rådhusgatan 4A v 15132 Södertälje, samt vid sin död på Parkgatan 8-10/Mariekällgården 151 32 Södertälje.

Karriär
Ordförande Södertälje arbetarekommunen 1955-1963
Vice ordförande i Skolstyrelsen 1958-1967
Ledamot av stads- och kommunfullmäktige 1958-1985
Drätselkammaren 1960-1970
Ordförande för Drätselkammaren 1968-1970
Ordförande Telgebostäder 1968-1983
Ordförande Byggnadsnämnden 1968-1970
Ordförande Länsbostadsnämnden 1965-1977
Gruppledare i Landstinget 1966-1985
Sjukvårdslandstingsråd 1970-1973
Oppositionslandstingsråd 1974-1982
Finanslandstingsråd 1982-1985
Ledamot av Partistyrelsen 1964-1984.

Födda 1918
Svenska socialdemokrater
Svenska landstingsråd
Män
Avlidna 2002
Lista över adelssläkter i Kroatien

Lista över adelssläkter från Kroatien omfattar bara kroatiska och ej utländska.

Lista över kroatiska adelssläkter (ofullständig) 
Drašković
Frankopan
Hrvatinić
Jelačić
Trpimirović
Šubić
Zrinski

Härskarbenämningar och adelstitlar på kroatiska

Externa länkar 
Kroatiska adelsrådet

 Lista
Adelssläkter
Edinburgh Capitals

Edinburgh Capitals är en ishockeyklubb i Edinburgh, Skottland. Den bildades 1998 och man spelar sina hemmamatcher i Murrayfield Ice Rink.

Man spelar från och med säsongen 2005/2006 i Elite Ice Hockey League, Storbritanniens högstadivision i ishockey.

Externa länkar
 Official Edinburgh Capitals webbplats

Ishockeyklubbar i Skottland
Sportklubbar bildade 1998
Sport i Edinburgh
Elect the Dead

Elect the Dead är System of a Down-sångaren Serj Tankians debutalbum som soloartist. Albumet släpptes officiellt den 22 oktober 2007, men redan den 18 oktober samma år hade albumet läckt ut på internet. Albumet gick under arbetsnamnet The Flying Cunts of Chaos, men denna titel ändrades innan lanseringsdagen. På albumet spelade Tankian själv de flesta av instrumenten, men till sin hjälp hade han bland annat trumslagaren John Dolmayan (från System of a Down och Scars on Broadway) och hans eget kompband The F.C.C.. Framsidan på Special Edition-utgåvan av albumet innehåller en omgjord version av Horusögat.

På frågan vad Tankian vill ge för budskap med albumet svarar han följande:

Musikvideor har släppts till alla låtar på albumet, där varje video är gjord av olika regissörer. Tankian förklarade detta med följande ord: "Jag frågade regissörerna om deras individuella visuella tolkningar av mitt alster. De blev instruerade att de inte behövde pitcha idén och att de fick fria händer att göra vad de ville. Resultaten är helt överväldigande!".

Låten "Beethoven's C***" är nedladdningsbar till spelet Rock Band och låten "Lie Lie Lie" var öppningslåten till programmet Fear Itself, som sändes på NBC under 2008-2009. Låten "Praise the Lord and Pass the Ammunition" är från början en amerikansk patriotisk låt från 1942, som skrevs som respons till attacken mot Pearl Harbor.

Låtlista

Referenser

Noter

Engelska originalcitat

Externa länkar 
Albumets officiella hemsida

Amerikanska debutalbum
Musikalbum 2007
David Di Michele

David Di Michele, född 6 januari 1976 i Guidonia Montecelio i Italien, är en italiensk fotbollsspelare som för närvarande spelar som anfallare för Reggina.

Karriär

Han påbörjade sin karriär i Lodigiani (numera Cisco Roma) i italienska Serie C1 och spelade för dem mellan 1993 och 1996. Han köptes sedan av US Foggia i Serie B. Di Michele spelade bara två säsonger för Foggia innan han flyttade till Salernitana, med vilka han gjorde sin Serie A-debut. Säsongen därefter flyttades de dock ner till Serie B igen.

Efter sammanlagt tre säsonger med Salernitana köptes Di Michele av Udinese till säsongen 2001/2002. Efter bara en säsong hos Udinese flyttade han vidare till Reggina, men flyttade efter en säsong hos Reggina tillbaka till Udinese igen 2004/2005.

Säsongen 2005/2006 spelade Di Michele halva säsongen hos Udinese och deltog i Champions League. I andra halvan av säsongen såldes dock kontraktet till Palermo. Han gjorde debut för Palermo i en hemmamatch i Serie A mot Parma som man vann med 4–2. Han gjorde själv två av målen. Sammanlagt gjorde han sju mål för Palermo under säsongen 2005/2006, på 19 matcher.

5 juli 2007 meddelade Palermo att Di Michele hade sålts till Torino och
hösten 2008 kom David Di Michele till Gianfranco Zolas West Ham United på lån.

Spelskandal

31 juli 2007, inte långt efter att han värvades av Torino, dömdes Di Michele för att ha spelat på matcher arrangerade av italienska fotbollsförbundet, något som har varit olagligt för fotbollsspelare inom förbundet sedan november 2005 i och med Serie A-skandalen 2006. Maxstraffet låg på tre års bannlysning från Serie A-fotboll, men Di Michele kom undan med bara tre månader. Utöver de tre månaderna dömdes han att betala 7 000 euro. Även tre andra mindre kända spelare dömdes för samma regelbrott, samtidigt som Udinese bestraffades med 15 000 euro och Vicenza och AC Mantova med 7 000 euro var.

Kuriosa
 Under en Coppa Italia-match 2004/2005 mot US Lecce fick Di Michele ersätta Samir Handanovič som målvakt, då Handanovic hade fått rött kort. Di Michele räddade en straff i de sista minuterna av matchen som gav Udinese vinsten med 5–4. Han hade även gjort två mål tidigare i matchen.

Fotnoter

Externa länkar
Profil på ESPN.com
David Di Michele på National-Football-Teams.com
David Di Michele på transfermarkt.co.uk

Födda 1976
Italienska fotbollsspelare
Spelare i Atletico Roma FC
Spelare i Calcio Foggia 1920
Spelare i Salernitana Calcio 1919
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i Reggina Calcio
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Torino FC
Spelare i West Ham United FC
Spelare i US Lecce
Spelare i AC ChievoVerona
Män
Levande personer
Einar Landvik

Einar Landvik, född 25 mars 1898 i Kviteseid i Telemark - död 27 november 1993 i Tinn i Telemark, var en norsk längdåkare, backhoppare och utövare av nordisk kombination som tävlade under 1920-talet.

Karriär 

Einar Landvik deltog i olympiska spelen 1924 i Chamonix i Frankrike. (Olympiska vinterspelen 1924 var de första i ordningen.) Landvik tävlade i längdskidåkning och i backhoppning. Han slutade på femte plats i längdskidåkningen. Han startade på korta distansen (18 km) och var 1 minut 56 sekunder efter segrande landsmannen Thorleif Haug. Johan Grøttumsbråten säkrade en dubbel för Norge som hade alla sina fyra tävlande bland de fem bästa. Även i backhoppningen blev Einar Landvik nummer fem. Norge vann en dubbel genom segrande Jacob Tullin Thams och silvermedaljören Narve Bonna. Även i backhoppningen hade Norge sina fyra deltagare bland de fem bästa. Bronset vanns av norsk-amerikanen Anders Haugen.

Vid VM 1926 i Lahtis i Finland blev Landvik trea och vann en bronsmedalj i nordisk kombination. Norge tog de fyra första platserna i tävlingen. Johan Grøttumsbråten vann före Thorleif Haug och Einar Landvik. Otto Aasen blev nummer fyra.

Utmärkelser 

Einar Landvik tilldelades Holmenkollenmedaljen 1925.

Källor 
  (backhoppning)]
  (längdåkning)]
  (nordisk kombination)]
 Sports Reference - Einar Landvik
 Bild på Landvik som hoppar i Holmenkollen

Norska backhoppare
Norska längdåkare
Norska utövare av nordisk kombination
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1924
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Födda 1898
Avlidna 1993
Män
Unni Lindell

Unni Maria Lindell född 3 april 1957 i Oslo, är en norsk författare, frilansjournalist och översättare.

Biografi 
Lindell är utbildad journalist, och har arbetat som frilansare. 1986 debuterade hon med ungdomsromanen Den grønne dagen. Efter det har hon givit ut en diktsamling, ett antal kriminalromaner, noveller, humorböcker samt barn- och ungdomslitteratur. Mest känd är hon nog för de tio kriminalromanerna med Cato Isaksen och den första om polisinspektör Marian Dahle, Där Satan har sin tron. Hennes böcker är översatta till mer än 20 språk. Några böcker har filmatiserats för TV.

Tillsammans med Mark Levengood har hon skrivit böckerna  Gamla tanter lägger inte ägg och Gud som haver barnen kär har du någon ull. 

Hon bor i Oslo tillsammans med sin man Per Christian.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 Hemligheten på cirkusen 1990
 Fågelfångaren 1992
 Ormbäraren 1997. Första boken med Cato Isaksen
 Drömfångaren 2001. Andra boken med Cato Isaksen
 Gamla tanter lägger inte ägg 2001 (tillsammans med Mark Levengood, illustrerad av Christina Alvner)
 Sorgmantel 2002. Tredje boken med Cato Isaksen
 Nattsystern 2003. Fjärde boken med Cato Isaksen
 Gud som haver barnen kär har du någon ull 2003 (tillsammans med Mark Levengood, illustrerad av Christina Alvner)
 Se upp! Här kommer Gud och hon är en katt 2004 (foton med Nina Reistadt)
 Rödluvan 2004
 Esmeralda : Den lilla häxan med de stora öronen 2004. Barnbok
 Orkestergraven 2006. Femte boken med Cato Isaksen
 Krokodiler talar inte svenska 2008. Barnbok
 Honungsfällan 2008. Sjätte boken med Cato Isaksen
 Mystiska Milla och Spökskolan: den första sanningen 2008. Barnbok (illustrerad av Fredrik Skavlan)
 Mörkermannen 2009. Sjunde boken med Cato Isaksen och den första med Marian Dahle.
 Mystiska Milla och Sjustjärnan: den andra sanningen 2009. Barnbok (illustrerad av Fredrik Skavlan)
 Sockerdöden 2011. Åttonde boken med Cato Isaksen och den andra med Marian Dahle.
 Djävulskyssen 2013. Nionde boken med Cato Isaksen och den tredje med Marian Dahle.
 Brudkistan 2015. Tionde boken med Cato Isaksen och den fjärde med Marian Dahle.
 Där satan har sin tron 2017. Femte boken med Marian Dahle.
 Drönaren 2018. Sjätte boken med Marian Dahle. 
 Det tomma huset 2022. Sjunde boken med Marian Dahle.

Priser och utmärkelser 

 Kritikerpriset 1994 för Sugemerket
 Rivertonpriset 1999 för romanen Drømmefangeren

Referenser

Externa länkar

Norska översättare
Norskspråkiga översättare
Norska kriminalförfattare
Norskspråkiga kriminalförfattare
Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Författare från Oslo
Personer i Norge under 1900-talet
Personer i Norge under 2000-talet
Veli Saarinen

Veli Saarinen, född den 16 september 1902 i Vederlax, död den 12 oktober 1969, var en finländsk längdåkare som tävlade under 1920-talet och 1930-talet.

Saarinen slog igenom vid VM 1926 där han blev medaljör på 30 kilometer. Saarinen deltog i två olympiska spel, först 1928, och vid OS 1932 vann han guld på 50 kilometer och brons på 18 kilometer. Förutom medaljerna vid OS blev det ytterligare fem VM-medaljer.

Källor 
 

Födda 1902
Avlidna 1969
Finländska längdåkare
Olympiska guldmedaljörer 1932
Olympiska bronsmedaljörer 1932
Män
Världsmästare i längdåkning
Finländska olympiska guldmedaljörer
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1932 från Finland
Personer från Vederlax
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1932
Finländska idrottare under 1900-talet
Helge Berglund

Johan Helge Berglund, född 25 juli 1907 i Stockholm, död 14 mars 1980 i Stockholm, var en svensk socialdemokratisk politiker och direktör för AB Storstockholms Lokaltrafik, samt idrottsledare.

Biografi
Berglund avlade studentexamen 1927, diplomerades från Socialinstitutet 1931 och blev juris kandidat 1937. Han inträdde i Stockholms stads tjänst 1930, blev amanuens vid Stockholms statistiska kontor 1931, aktuarie 1937, förste aktuarie vid Stockholms stadskansli, handboksavdelningen, 1939 och sekreterare 1940. Han  var nära medarbetare till finansborgarrådet Zeth Höglund som finanssekreterare 1941–1946, efterträdde Yngve Larsson som trafik- och stadsbyggnadsborgarråd 1946–1965. 

Berglund tillhörde stadsfullmäktige i Sundbybergs stad 1934–1946, i Stockholms stad från 1950, var vice ordförande i drätselkammaren 1940–1946, ordförande i byggnadsnämnden 1944–1946 och 1954–1958, ordförande i gatunämnden, idrotts- och friluftsstyrelsen, kyrkogårdsnämnden och civilförsvarsnämnden fån 1946 och i regionplanenämnden av Stockholmstraktens regionplaneförbund 1951–1955. Han var verkställande direktör för AB Stockholms Spårvägar från 1965, vilket ombildades till dagens AB Storstockholms Lokaltrafik 1967. Berglund kvarstod på VD-posten fram till årsskiftet 1972/73. Mellan 1960 och 1965 var han styrelseordförande i kommunägda Gekonsult.

Berglund var som borgarråd djupt involverad i det myckna nybyggandet av hus och trafiklösningar som skedde i Stockholm under 1940-, 50- och 60-talen, i samband med utbyggnad av tunnelbanan och Norrmalmsregleringen; bland annat från 1951 i rollen som ordförande för Nedre Norrmalmsdelegationen.

År 1961 lät Berglund tippa orenat rötslam i Östersjön. Tidningsrubriker berättade att han borstade tänderna i det av slam kontaminerade vattnet för att visa att det var ofarligt. Endast högerpartisten Thyra Bratt och kommunisten/vänsterpartisten läkaren John Takman opponerade sig i stadsfullmäktige. De blev hånade men deras ansträngningar resulterade i att slamtippningen upphörde.

Berglund var även ordförande i Svenska Ishockeyförbundet mellan oktober 1948 och september 1973, en tid som präglas av stark utveckling av ishockeysporten i Sverige. 1968-1970 var han ledamot i Sveriges riksdags första kammare.

Han ligger begravd i Sundbyberg.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar

Svenska socialdemokrater
Borgarråd i Stockholms stad
Män
Födda 1907
Avlidna 1980
Svenska idrottsledare
Spårvägsdirektörer i Stockholm
Personer inom stadsplanering
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Politiker från Stockholm
Osumiöarna

Ōsumiöarna  är en ögrupp bland Ryukyuöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan.

Geografi
Ōsumiöarna utgör den nordligaste ögruppen bland Satsunanöarna och ligger cirka 100 kilometer söder om Kyushu och cirka 550 km norr om Okinawa.

Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 1 030 km². Klimatet på öarna är subtropiskt. Den högsta höjden är Miyanoura-toppen på cirka 1 935 m ö.h.. Den ligger på Yakushima.

Ögruppen består av de 6 större öarna:
 Tanega-shima, huvudön och den östligaste ön i ögruppen, cirka 453 km²
 Yaku-shima, cirka 504 km²
 Kuchinoerabu-jima, cirka 38 km² 
 Kuro-shima, den vastligaste ön i ögruppen, cirka 15 km²
 Io-jima, cirka 12 km²
 Take-shima, cirka 4 km² 
samt några mindre och obebodda öar med bland annat
 Mage-shima

Befolkningen uppgår till cirka 50 000 invånare där cirka 19 000 bor i huvudorten Nishinoomote på Tanega-shima. Förvaltningsmässigt tillhör ögruppen Kagoshima prefektur.

Ögruppens flygplats Nishinoomote Airport (flygplatskod "IIN") har kapacitet för lokalt flyg, det finns även regelbundna färjeförbindelse med staden Kagoshima på fastlandet.

Historia
Det är osäkert när öarna upptäcktes, de första dokumenterade omnämnandena finns i boken Nihonshoki från 720-talet.

1543 strandade ett kinesiskt fartyg med Portugiser vid Kadokura-saki (Kap Kadokura) på öns södra del. Portugiserna var beväpnade med arkebuser och därmed introducerades eldvapen i Japan.

Öarna utgjorde fram till 1624 en del i det oberoende kungariket Ryukyu.

1609 invaderades Ryūkyūriket av den japanska Satsumaklanen under den dåvarande Daimyo som då kontrollerade området i södra Japan. Ögruppen införlivades 1624 i Satsumariket.

1879 under Meijirestaurationen införlivades riket i Japan, och öarna blev först del i länet Ōsumi no Kuni (Ōsumi provinsen) och senare del i Kagoshima prefekturen.

Under Andra världskriget ockuperades området våren 1945 av USA som förvaltade öarna fram till 1953 då de återlämnades till Japan.

1969 öppnades rymdhamnen "Tanegashima Space Center" (TNSC) på den sydöstra delen av ön Tanega-shima av den dåvarande japanska rymdforskningsstyrelsen NASDA ("National Space Development Agency of Japan") ( 2). Rymdcentret övertogs sedan av JAXA ("Japan Aerospace Exploration Agency").

Externa länkar
 om Ōsumiöarna
 om TNSC rymdcentret

Källor

Japans ögrupper
WP:Projekt Japan
Världsmästerskapen i alpin skidsport 1989

Världsmästerskapen i alpin skidsport 1989 hölls i Vail Ski Resort i Colorado i USA den 2–12 februari 1989.

Resultat herrar

Störtlopp 

Datum: 6 februari 1989

Super-G 

Datum: 8 februari 1989

Storslalom 

Datum: 9 februari 1989

Slalom 

Datum: 12 februari 1989

Kombination 

Datum: 3 februari 1989

Resultat damer

Störtlopp 

Datum: 5 februari 1989

Super-G 

Datum: 8 februari 1989

Storslalom 

Datum: 11 februari 1989

Slalom 

Datum: 7 februari 1989

Kombination 

Datum: 2 februari 1989

Medaljtabell

Källor
FIS-ski.com - resultat - världsmästerskapen 1989 - Vail, Colorado, USA
FIS-ski.com - resultat - världsmästerskapen

1989 i USA
Internationella sportevenemang i USA
Alpina skidsportsäsongen 1988/1989
Sportevenemang i Colorado
1989
Colorado under 1900-talet
Johan Grøttumsbråten

Johan Grøttumsbråten, född 12 februari 1899 i Sørkedalen, Kristiania, död 24 januari 1983 i Vestre Aker, Oslo, var en norsk längdåkare och utövare av nordisk kombination som tävlade under 1920- och 1930-talen.

Grøttumsbråten vann totalt tre olympiska guld. Två av dem i nordisk kombination (OS 1928 och OS 1932). Dessutom vann han även 1928 olympiskt guld på 18 kilometer i längdåkning. Dessutom fick Grøttumsbråten ytterligare tre olympiska medaljer.

I VM-sammanhang blev det totalt tre guld för Grøttumsbråten, två i nordisk kombination (VM 1926 och VM 1931) och ett i längdåkning (VM 1931).

Förutom mästerskapsmeriterna lyckades Grøttumsbråten vinna nordisk kombination i Holmenkollen vid fem tillfällen. 1924 fick han motta Holmenkollenmedaljen.

Källor 
   (längdåkning)
   (nordisk kombination)

Födda 1899
Norska längdåkare
Norska utövare av nordisk kombination
Norska olympiska guldmedaljörer
Norska olympiska silvermedaljörer
Norska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1928
Olympiska guldmedaljörer 1932
Olympiska silvermedaljörer 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1932 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande i nordisk kombination vid olympiska vinterspelen 1932
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Världsmästare i nordisk kombination
Män
Avlidna 1983
Idrottare från Oslo
Skolans inre arbete

Skolans inre arbete, SIA, var en statlig skolutredning i Sverige åren 1970–1974. Dess syfte var bland annat att lösa problemen för de mest svagpresterande eleverna i framförallt grundskolan, och att förbättra skolmiljön. 1976 resulterade utredningen i en proposition, "Om skolans inre arbete m.m." vilken sedermera antogs av riksdagen. SIA-utredningens resultat resulterade bland annat i ett nytt statsbidragssystem för grundskolan med basresurser och förstärkningsresurs, samt samlad skoldag och fritt valt arbete (senare kallat fria aktiviteter). Vidare infördes begreppet åtgärdsprogram, vilket kommit att få en central betydelse i den senaste skollagen (2010:800), samt att SIA-gruppens definitioner av inre och yttre arbete lade grunden för placering i särskilda undervisningsgrupper och undervisning i form av anpassad studiegång.

Källor

Se även
Lära för livet

Sveriges utbildningshistoria
Sverige under 1970-talet
Svenska utredningar
Samlad skoldag

Samlad skoldag var en kombination av undervisning och så kallade fria aktiviteter (först kallat fritt valt arbete) åren 1978-1994 i den svenska grundskolan. En tanke var att föräldrarna skulle känna trygghet i att deras barn hade tillsyn och samma, fasta, tider varje skoldag. 

Sveriges utbildningshistoria