kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svepelektronmikroskop

Svepelektronmikroskop, scanning electron microscope eller SEM är en typ av elektronmikroskop som skapar bilder av föremål genom att scanna det med en elektronstråle med ett rastermönster. Elektronerna interagerar med atomerna på föremålet vilket i sin tur sänder tillbaka signaler om föremålets yttopografi, sammansättning och andra egenskaper som exempelvis ledningsförmåga.

Materialteknik
Mätinstrument
Analysmetoder på nanoskalan
Regeringen Sandler

Regeringen Sandler var en socialdemokratisk regering i Sverige, tillträdde den 24 januari 1925 och avgick den 7 juni 1926. Den efterträdde regeringen Branting III.

Rickard Sandler blev statsminister efter att Hjalmar Branting avgick av hälsoskäl. Branting avled en månad senare. Några månader senare drabbades socialdemokraterna av ytterligare en förlust när finansminister Fredrik Vilhelm Thorsson plötsligt insjuknade och gick bort i maj 1925.

Regeringens stora fråga var 1925 års försvarsbeslut. Med stöd av liberalerna fick regeringen igenom detta som innebar en omfattande neddragning av försvaret. I juni 1926 avgick regeringen på grund av Stripakonflikten, frågan om arbetslösa skulle behöva ta arbeten på arbetsplatser där arbetskonflikt rådde. I samband med detta fällde Sandler de bevingade orden "Det är bättre att denna regering faller än att regeringsmakten lämnas att förfalla".

Ministären efterträddes av regeringen Ekman I.

Statsråd

|}

1925 i Sverige
1926 i Sverige
Bildanden 1925
Upplösningar 1926
Sandler 1
Politikåret 1925
Politikåret 1926
Killinghammar

Killinghammar, hammarområde i Gunnilbo socken, Skinnskattebergs kommun, Västmanland (Västmanlands län). Killinghammar ligger ca 1 km sydöst om Bockhammar. Järnbruket ska ha anlagts före Bockhammars bruk (dvs före 1607). Från 1760 kom de två bruken att ha samma ägare, och kom senare att ingå i det stora Färna och Bockhammars fideikommiss. År 1849 beskrivs Killinghammar som ett järnbruk med 1 härd om 533 3/10 skeppund stångjärnssmide. Hammaren vid Killinghammar nedlades omkring år 1880.

Kvar idag finns grunden till hammarsmedjan, denna har hammarfästen i form av järnöglor. Dammvall och rester efter hjulgrav finns även. Inom området finns en tvåvånings timmerbyggnad vilken ska vara samtida med järnbruket.

Litteratur
Gunnilboboken - Ludvig Lorichs, 1952
Atlas över Sveriges bergslag, Skinnskattebergs bergslag - Eva Skyllberg, 1997

Skinnskattebergs kommun
Svenska järnbruk
750-talet f.Kr.



Händelser 
756 f.Kr. – Kyzikos grundas.
755 f.Kr.
Ashur-nirari V efterträder Ashur-Dan III som kung av Assyrien.
Då kung Aeschylus av Aten dör efter 23 års styre efterträds han av Alcmaeon.
753 f.Kr.
21 april – Staden Rom och det Romerska kungariket grundas av Romulus och Remus (enligt traditionen), vilket inleder den romerska Ab urbe condita-kalendern. Romulus blir dess första kung (till 716 f.Kr.) .
Då kung Alcmaeon av Aten dör efter 2 års styre efterträds han av Harops, som väljs till arkont för en tioårsperiod.
750 f.Kr.
Halstattkulturen uppstår (omkring detta år).
Indoarierna behärskar nu hela norra Indien (omkring detta år).

Födda 
Omkring 750 f.Kr. – Manava, indisk geometriker.

Avlidna 
759 f.Kr. – Osorkon III, farao av Egypten.
757 f.Kr. – Takelot III, farao av Egypten.
754 f.Kr. – Rudamun, farao av Egypten.
750 f.Kr.
Niumateped, kung över libyerna.
Titaru, kung över libyerna.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
E233

E233 eller Europaväg 233 är en 140 km lång europaväg som går följande sträckning i Nederländerna och Tyskland:

Hoogeveen - (gräns Nederländerna-Tyskland) - Haselünne - Cloppenburg - Bremen

Den ansluter till E232 (vid Hoogeveen) och E22 (utanför Bremen).

Sträckan är till större delen inte motorväg utan vanlig landsväg. Vägen är ändå en viktig förbindelse mellan Hamburg och Amsterdam. Man kan dock med 4 mils omväg åka motorväg hela vägen via E30 och E37 (via Osnabrück).

Europavägar
Riksvägar i Nederländerna
Alessandro Costacurta

Alessandro Costacurta, född 24 april 1966 i Orago, Varese, är en italiensk före detta fotbollsspelare. Han spelade för AC Milan under hela sin karriär, åren 1985–2007, bortsett från ett år då han var utlånad till AC Monza (1986–1987). Han spelade 59 landskamper för Italiens landslag 1991–1998 och gjorde sammanlagt två mål.

I maj 2007 gjorde han sitt blott tredje och sista mål för AC Milan, på straff i en hemmamatch mot Udinese (matchen vanns med 3–2 till Udinese). Han var då 41 år och 25 dagar och blev den äldsta spelaren dittills att göra mål i Serie A. Han slog då Silvio Piolas rekord från 1954. Efter matchen kom resten av laget in på planen med kopior av Costacurtas tröja i hans ära. Åldersrekordet slogs senare av Zlatan Ibrahimovic, också för Milan. Målet han tidigare hade gjort skedde 1991.

Costacurta blev den äldste spelare att någonsin ha spelat i Champions League, då AC Milan förlorade mot AEK Aten med 1–0, 21 november 2006 och han var 40 år och 211 dagar gammal. Det tidigare rekordet innehölls av den belgiske målvakten Dany Verlinden på 40 år och 116 dagar.

Efter att den aktiva karriären tagit slut har han varit tränare för Mantova.

Källor

Externa länkar
 

Födda 1966
Italienska fotbollstränare
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AC Milan
Spelare i AC Monza Brianza 1912
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 1994
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Män
Levande personer
Tränare i AC Mantova
Personer från Lombardiet
Arkitektur och teknik

Arkitektur och teknik, AT, är ett arkitekt- och civilingenjörsprogram som ges av Institutionen för Arkitektur vid Chalmers tekniska högskola i Göteborg och Luleå Tekniska Universitet (LTU).

Luleå tekniska universitet
Civilingenjörsutbildningen i arkitektur vid Luleå tekniska universitet skapades för att ge möjlighet att efter examen kunna bidra i planering och byggande av hållbara och attraktiva byggnader och stadsmiljöer. På så sätt utvecklas både teknisk kompetens och förståelse för arkitektur, samt färdigheter att utveckla, leda och arbeta i bygg- och samhällsplaneringsprojekt. Sådana kunskaper och förmågor efterfrågas inom såväl företag som kommuner och statliga myndigheter. Exempelvis finns möjlighet att medverka i eller leda planerings-, projekterings- och produktionsprocesser inom hus- eller stadsbyggande. Utbildningen leder till en civilingenjörsexamen.

Chalmers
Vid Chalmers i Göteborg finns sedan hösten 2006 möjligheten att genomgå en kombinerad arkitekt- och civilingenjörsutbildning. Bakgrunden är att branschen länge efterfrågat mer teknisk kunskap hos arkitekter och mer arkitektonisk kunskap hos civilingenjörer. Utbildningen är därför ett slags "brobygge" mellan en arkitektutbildning och en teknisk dito och omfattar 300 högskolepoäng (200 poäng i det gamla systemet), beroende på examensarbete, inriktning och eventuellt masterprogram. 

Meningen är att Arkitektur och teknik skall kunna utmynna i antingen en civilingenjörsexamen, en arkitektexamen eller en kombination av de båda. Programmet började planeras 1998 och är fortfarande under utformning. I augusti 2006 började den första klassen på 35 studenter. Söktrycket har sedan dess varit mycket stort och utbildningen är en av de mest eftertraktade tekniska universitetsutbildningarna sett till antalet sökande per plats (26,7 sökande/plats HT 2010).

En kombinationsutbildning för både arkitekt och ingenjör återfinns endast på en handfull platser i Europa. 

Arkitektur och teknik tillhör Arkitekturstuderandesektionen (A-sektionen) vid Chalmers Studentkår.

Referenser

Externa länkar
Arkitektur och Teknik
Chalmersnyheter
Chalmers tekniska högskola

Civilingenjörsutbildningar
Arkitekturutbildning i Sverige
Chalmers
Käke

Käke är endera av de två delar av ryggradsdjurens skelett som begränsar munhålan upptill och nedtill och där tänderna sitter. Underkäken är rörlig medelst en led och överkäken är en del av kraniet. 

Hos de flesta ryggradsdjur är käkarna beniga eller broskiga och möter varann lodrätt. Hos leddjuren består käkarna av kitin och möts vågrätt. Käkarnas funktion är huvudsakligen för infångst av föda, förandet av födan till munnen, och/eller förberedande behandling (mastikation eller tuggning).

Hos ryggradsdjuren är underkäken eller mandibeln den rörliga komponenten. Den är ledad i sina bakre utskott eller rami (singular ramus), i närheten av skallens tinning. När ordet käke används i singular avses ofta underkäken. Överkäken eller maxillan är mer eller mindre fast ansluten till skallen och består av två hopfogade ben, maxillor. Om maxillorna och närliggande strukturer inte blir fullständigt hopfogade uppstår käkspalt. Maxillorna bildar delar av den hårda gommen och 'golvet' i näshåligheten. Käkarna brukar vanligtvis hysa tänderna eller bildar basen till vilken en näbb är ansluten.

Ryggradsdjurens käkar uppstod under silurperioden och förekom då hos plakoderma fiskar som diversifierades ytterligare i devonperioden. Käkar tros ha uppstått från strupbågar som stöder fiskarnas gälar. Det förmodas att den ursprungliga fördelen med att ha käkar inte hade med ätning att göra, utan att respirationen blev mer effektivt. Käkarna användes för att pumpa vatten genom gälarna (detta kan observeras hos fiskar, och groddjur gör en liknande pumpande rörelse för att föra in luft till sina primitiva lungor. Över evolutionära tidsskalor selekterades det (för ryggradsdjur) mer bekanta bruket som ätorgan, och detta blev en väldigt viktig funktion.

Hos kräldjuren består underkäken av fem ben. Under däggdjurens evolution minskade fyra av dessa ben i storlek och införlivades i örat. I sin förminskade form kallas de för hammaren och städet; tillsammans med stigbygeln bildar dessa hörselbenen. Denna anpassning är fördelaktig inte bara därför att en en-benskäke är starkare, men också därför att hammaren och städet förbättrar hörseln.

Referenser

Skelettet
Tänder
Tuggsystemet
Santa Croce, Florens

Basilica di Santa Croce di Firenze, Heliga korsets basilika i Florens, är franciskanernas huvudkyrka i Florens och en av de största kyrkorna i Toscana. Den är belägen på Piazza Santa Croce, öster om Duomo (Santa Maria del Fiore).

Enligt traditionen grundades kyrkan av Franciskus av Assisi. Uppförandet av den nuvarande byggnaden påbörjades 12 maj 1294 av Arnolfo di Cambio. Konsekrationen ägde rum 1442 i närvaro av påven.

Kyrkan är även berömd för sitt stora antal konstverk (av bland andra Cimabue, Donatello och Giorgio Vasari), sina gravar (där bland andra Michelangelo, Galileo Galilei, Niccolò Machiavelli och Gioacchino Rossini ligger begravda), och monument.

Externa länkar 

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Florens
Santa Croce

Santa Croce kan syfta på:
Santa Croce in Gerusalemme – en fornkristen basilika i Rom
Basilica di Santa Croce di Firenze – franciskanernas huvudkyrka i Florens

Geografi

Italien 

 Santa Croce (ort i Italien, Friuli-Venezia Giulia), Provincia di Trieste, 
 Santa Croce (ort i Italien, Veneto), Provincia di Belluno, 
 Santa Croce (ort i Italien, Abruzzo), Provincia di Teramo, 
 Santa Croce (ort i Italien, Lazio), Provincia di Rieti, 
 Santa Croce (ort i Italien, Lombardiet, Provincia di Bergamo), 
 Santa Croce (ort i Italien, Lombardiet, Provincia di Mantova), 
 Santa Croce (ort i Italien, Lombardiet, Provincia di Sondrio, lat 46,33, long 9,46), 
 Santa Croce (ort i Italien, Kampanien, Provincia di Benevento, lat 41,03, long 14,76), 
 Santa Croce (ort i Italien, Lombardiet, Provincia di Sondrio, lat 46,15, long 9,57), 
 Santa Croce (ort i Italien, Emilia-Romagna), Provincia di Parma, 
 Santa Croce, Bleggio Superiore, ort, Trentino-Alto Adige), Provincia di Trento, 
 Santa Croce (ort i Italien, Sicilien), Messina, 
 Santa Croce (ort i Italien, Kalabrien), Provincia di Cosenza, 
 Santa Croce (ort i Italien, Marche, Provincia di Pesaro e Urbino), 
 Santa Croce (ort i Italien, Kampanien, Provincia di Benevento, lat 41,08, long 14,48), 
 Santa Croce (ort i Italien, Marche, Provincia di Ancona), 
 Santa Croce (ort i Italien, Kampanien, Provincia di Caserta), 
 Santa Croce Camerina, Sicilien, Ragusa, 
 Santa Croce del Sannio, kommun, Kampanien, Provincia di Benevento, 
 Santa Croce di Magliano, kommun, Molise, Provincia di Campobasso, 
 Santa Croce sull'Arno, kommun, Toscana, Province of Pisa, 

Robotskapade Italienförgreningar
Lettlands röda skyttar

Lettlands röda skyttar (, ryska: Латышские стрелкиvar) var ursprungligen en gruppering lettiska soldater i den kejserliga ryska armén som organiserats under första världskriget för att försvara Lettland mot en tysk invasion på östfronten. Styrkan organiserades 1915 och omfattade cirka 40.000 infanterister.

Efter Februarirevolutionen 1917 växte sympatierna för bolsjevikerna och i maj samma år överförde de sin lojalitet helt till bolsjevikerna och stödde dessa i oktoberrevolutionen. De lettiska skyttarna var inledningsvis den enda pålitliga väpnade styrka som bolsjevikerna kunde förlita sig på och de anslöt sig senare till röda armén under det ryska inbördeskriget 1918-1920. En viktig befälhavare var Jukums Vācietis.

I samband med att Lettland fick begränsad autonomi i ett avtal med RSFSR återvände de flesta lettiska skyttarna till Lettland.

Källor

Lettiska militärer
Ryska inbördeskriget
Patrik Allvin

Patrik Allvin, född 10 oktober 1974 är en svensk före detta ishockeyspelare (back) som bland annat spelat i Elitserien för Leksands IF. Han har även spelat för Mora IK i Allsvenskan, i Bodens IK i gamla Division 1, samt några säsonger i de lägre divisionerna i Nordamerika.

2002 avslutade han karriären för att bli talangscout åt Montreal Canadiens och senare Pittsburgh Penguins (2006). 28 jan 2021 utnämndes han till tillförordnad GM (General Manager) för Pittsburgh Penguins då Jim Rutherford av personliga skäl lämnat uppdraget. I januari 2022 utnämndes han till General Manager för Vancouver Canucks.

Referenser 

Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Leksands IF
Födda 1974
Män
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska idrottare under 2000-talet
Spelare i Arvika Hockey
Spelare i HC Vita Hästen
Spelare i Atlanta Knights
Spelare i Nashville Knights
Spelare i Rafales de Québec
Spelare i Pensacola Ice Pilots
Ishockeyspelare i Bodens IK
Ishockeyspelare i Mora IK
Spelare i Sparta Warriors
Svenska idrottsledare under 2000-talet
Befattningshavare i Pittsburgh Penguins
Befattningshavare i Vancouver Canucks
Personer verksamma inom Pittsburgh Penguins
Hugo Rönnblads sällskap

Hugo Rönnblads sällskap var ett resande teatersällskap under ledning av Hugo Rönnblad, verksamt åren 1901-1915. Rönnblad har beskrivits som "landsortens farsmästare". Oftast spelades den kvinnliga huvudrollen i hans uppsättningar av hustrun Ingeborg Rönnblad. 

Det var dock inte bara franska komedier på repertoaren. Även skådespel av exempelvis Ibsen, Maurice Maeterlinck, Max Halbe och Hjalmar Söderberg framfördes, och konversationsstycken av George Bernard Shaw, Somerset Maugham, Sacha Guitry och Tristan Bernard. Dessutom spelade man många folkliga stycken, såsom "Engelbrekt och hans dalkarlar", "Tatlows hemlighet" och Frans Hodells "Andersson, Pettersson och Lundström".

Bland skådespelarna som engagerades genom åren kan nämnas de båda farsspecialisterna Eric Zachrison och Ernst Öberg. Andra som spelat hos Rönnblad är Knut Lindroth, Victor Sjöström, Einar Fröberg och Mauritz Stiller. Bland damerna kunde noteras Hilda Forsslund och Ellen Ädelstam.

De resande teatersällskapen var ofta en god skola för skådespelare i början av sin karriär. Rönnblad knöt dock helst färdiga aktörer till sällskapet. En skådespelare som dock fick sitt genombrott i Hugo Rönnblads sällskap var Gösta Ekman d.ä.

Sällskapet lades ned i samband med Ingeborg Rönnblads död 1915.

Uppsättningar
1911 – Den starkaste av Clyde Fitch, regi Hugo Rönnblad

Referenser

Fotnoter

Källor
Hillberg, Olof (red.): Teater i Sverige utanför huvudstaden, 1948

Teatergrupper i Sverige
Dyki tantsi

Dyki Tantsi (ukrainska: Дикі Танці) är ett album av den ukrainska sångerskan Ruslana. Albumet släpptes år 2003 och har sålts i uppskattningsvis 500 000 exemplar i Ukraina.

Ruslana har skrivit och komponerat alla låtar på albumet själv, med en viss hjälp av sin man Oleksandr Ksenofontov.

Låtlista
 Play for me, musician (Ой, заграй ми, музиченьку)
 I know (Знаю я)
 Plyes (Плєс)
 Arcan (Аркан)
 Tell me (Скажи мені)
 Kolomyjka (Коломийка)
 Hutsul girl (Гуцулка)
 Northen song (Північна) 
 It is love (Це - любов) 
 I love you (Я тебе люблю)

Externa länkar
Ruslanas officiella hemsida

Ukrainska musikalbum
Alhambra (olika betydelser)

Alhambra kan syfta på:

 Alhambra (biograf, Göteborg) – namnet på en biograf i Göteborg 1904–1917
 Alhambra förlag – ett svenskt bokförlag
 Alhambra (gitarrtillverkare) – en spansk tillverkare av klassiska gitarrer
 Alhambra (spel) – ett sällskapsspel från Queen Games
 SEAT Alhambra – en bilmodell från den spanska biltillverkaren SEAT

 3851 Alhambra – en asteroid

Geografi
 Alhambra (kommun) – en kommun i provinsen Provincia de Ciudad Real och regionen Kastilien-La Mancha
 Alhambra (kommunhuvudort) – en kommunhuvudort
 Alhambra – ett palats i Granada, Spanien
 Alhambra, Ciudad Real – en liten ort i Ciudad Real, Spanien
 Alhambra, London – nöjeslokal vid Leicester Square i London
 Alhambra, Kalifornien – en stad (city) i Los Angeles County, i delstaten Kalifornien
 Alhambra, Frederiksberg – i Danmark
 Alhambra, Stockholm – på Djurgården
Herkulesbagge

Herkulesbaggen (Dynastes hercules) är en av världens största skalbaggar. De lever i regnskogen i Central- och Sydamerika och dess skal skiftar i färg mellan grönt och svart beroende på luftfuktigheten. Baggen kan bära upp till 100 gånger sin egen vikt under mycket korta stunder. Hanen blir mellan 90 och 170 och honan cirka 60 till 90 millimeter lång.
 
De enda kända skalbaggar som är större är två arter i familjen långhorningar (Cerambycidae), Macrodontia cervicornis (där individer på 170 till 175 millimeter är kända) och titanbock (Titanus giganteus) (där man funnit flera individer som är mer än 180 millimeter långa)

Lista på underarter 
 Dynastes hercules ecuatorianus Ohaus, 1913
 Dynastes hercules baudrii Pinchon, 1976
 Dynastes hercules reidi Chalumeau, 1977
 Dynastes hercules lichyi Lachaume, 1985
 Dynastes hercules occidentalis Lachaume, 1985
 Dynastes hercules septentrionalis Lachaume, 1985
 Dynastes hercules paschoali Grossi & Arnaud, 1993
 Dynastes hercules tuxtlaensis Moron, 1993
 Dynastes hercules trinidadensis Chalumeau & Reid, 1995
 Dynastes hercules bleuzeni Silvestre & Dechambre, 1995
 Dynastes hercules morishimai Nagai, 2002
 Dynastes hercules takakuwai Nagai, 2002

Externa länkar

Referenser 

Bladhorningar
Jönsarbo

Jönsarbo är en herrgård och f.d. järnbruk i Heds socken i Skinnskattebergs kommun i Västmanland (Västmanlands län).

Historik 
Jönsarbo omnämns för första gången i hammarskattelängden 1539 som Jonsaraboda. Då ägdes Jönsarbo av Anders Jönsson, som var en yngre bror till borgmästaren i Köping, Lasse Jönsson. 1540 fick Anders Jönsson tillstånd att uppföra en hammarsmedja. Tillståndet var undertecknat av kung Gustav Vasa och daterat 15 augusti 1540 i Kungsör. Smedjan uppfördes på Jönssons mark vid Hedströmmen och här genomförde han Sveriges första kända försök att industriellt framställa stångjärn med en vattendriven hammare. Försöket var lyckat och han lyckades framställa 1 ton stångjärn av 1,29 ton tackjärn.

Hammarsmeden Bastian, som var av tyskt ursprung, var 1605 ägare till hammarsmedjan. 1606 förvärvade han också Jönsarbo hemman genom att lösa ut alla Jönssons ättlingar. Köpebrevet på fastigheten visade han upp vid Skinnskattebergs häradsting 4 mars 1606.

Den första hammarsmedjan i Jönsarbo ska ha legat öster om Hedströmmen. Denna ödelades 1571, men på 1690-talet byggdes en ny hammare på västra sidan om ån i Valbricka. Även denna ödelades år 1625, och ersattes då av en ny följande år. 1628 tillkom ytterligare en hammare som byggdes på platsen för den ursprungliga på Hedströmmens östra sida. En av dessa hamrar nedlades under 1700-talets första hälft. 

Ägare till bruket på 1600- och 1700-talet var familjerna Angerstein, Cronström, Schönström, Reenstierna, Löth-Örnsköld och Djurklou. Därefter ägdes Jönsarbo av bland annat familjen Oxenstierna. Författaren Gustaf af Geijerstam var född på Jönsarbo.  

År 1849 bestod Jönsarbo bruk av en hammarsmedja med två härdar om 1333 1/3 skeppund stångjärnsmide. Till bruket hörde, förutom underlydande hemman, även en såg och kvarn. År 1861 förvärvades Jönsarbo bruk av bruksägaren C J Ohlson, varpå bruksdriften helt nedlades efter nästan 350 års oavbruten drift. Gården följde Ohlson in i Riddarhytte AB. Från 1929 och ett par decennier framåt fanns ett pensionat på gården.

Kvar efter bruket finns främst herrgården, byggd på 1690-talet av en okänd byggherre. Byggnaden av timmer i karolinsk stil med grå locklistpanel var ursprungligen faluröd med bara timmerväggar. En äldre herrgård ska tidigare ha legat på platsen från vilken resterna efter en stor källare finns kvar. Till herrgården hör även inspektorbostaden, en stuga, ett stall, drängstugan (nu garage), flera magasin och en visthusbod med vällingklocka. Lämningar efter hammarsmedjan och kvarnen finns också.

Omkring 500 meter norr om Jönsarbo ligger ytterligare ett gammalt järnbruk, Bernshammar.

Skinnskattebergs kommun
Svenska järnbruk
Herrgårdar i Västmanland
Industriminnen i Västmanland
Taximi

Taximi är en grekisk-svensk folkmusikgrupp som består av både svenskar och greker och har sin hemvist i Stockholm.

Gruppen bildades 1989 när de invandrade musikerna samlades kring just rebetikan och smyrneikamusiken. På gruppens program finns även "laika"-sånger komponerade under senare tid av några av de mest uppmärksammade folkliga kompositörerna.

Musiken som Taximi spelar är laddad, ofta vemodig och känslosam musik, en form av grekisk blues. Gruppen menar att folklig enkelhet föder äkthet och universalism och det har Taximi gjort med stor framgång. Gruppen har framträtt på festivaler och betydande scener i Skandinavien och Europa och gett ut sin andra CD på Caprice Records. Gruppen är etablerad såväl i Sverige som i Grekland.

Bandmedlemmar 
I Taximi ingår:
 Giorgos Degermetzoglou: bouzouki, taboura, Outi, laouto 
 Christos Despiniadis: sång, gitarr, laouto
 Ann-Cathrine Hedin: fiol, baglama
Mnolis Georgoudia: Kontrabas

Externa länkar
 Officiell webbplats
 http://www.facebook.com/TAXIMI
 http://www.taximi.se

Musikgrupper bildade 1989
Svenska folkmusikgrupper
Grekiska musikgrupper
William Withering

William Withering, född 17 mars 1741 (g.s.) i Wellington, Shropshire, död 6 oktober 1799 i Larches vid Birmingham, var en brittisk botanist och fysiker. Han är bland annat känd för att ha klassificerat växtsläktet fingerborgsblommor (Digitalis). 

Withering blev medicine doktor i Edinburgh och var läkare i Stafford, sedan i Birmingham. Han författade den för sin tid förtjänstfulla floran A botanical arrangement of all the vegetables naturally growing in Great Britain (1776; 8:e upplagan utgavs 1835 av William MacGillivray). Witheriten är uppkallad efter Withering, som i arbetet Chemical experiments on the terra ponderosa 1784 första gången beskrev mineralet.

Källor

Vidare läsning 
 

Engelska läkare
Engelska botaniker
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Personer från Shropshire
Födda 1741
Avlidna 1799
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Edinburghs universitet