kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Olaf Broch

Olaf Broch, född 4 augusti 1867 i Horten, död 28 januari 1961 i Oslo, var en norsk språkforskare. Han var bror till Hjalmar Broch.

Broch blev 1900 professor i slaviska språk vid universitetet i Oslo. Han ägnade sig främst åt fonetisk forskning. Hans studier över ukrainskans uttal i det habsburgska Ungern uppmärksammades inom vetenskapen, liksom hans undersökningar av storryska dialekter. Bland annat påvisade han viktiga spår i sydstorryskan av gamla accentförhållanden. På uppdrag av Balkankommissionen var han även verksam inom sydslaviskt område. Resultatet av dessa arbeten, Die Dialekte des südlichen Serbiens, utgavs 1903. Han tilldelades Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning 1906.

På ryska utkom ursprungligen 1910 hans sedan på tyska 1911 utgivna arbete om grunddragen av de slaviska huvudspråkens dåtida ljudlära, Slavische Phonetik. Tillsammans med Ernst W. Selmer utgav han 1921 Håndbok i elementær fonetik. Senare intresserade han sig för de politiska förhållandena i Ryssland. Mycket uppseende väckte hans reseskildring från Sovjetunionen, Proletariatets diktatur (1923, svensk översättning 1924). Broch översatte även till norska arbeten av en rad ryska författare, som Nikolaj Gogol (Revisorn), Fjodor Dostojevskij (Bröderna Karamazov) och Lev Tolstoj (Anna Karenina).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Fonetiker
Norska professorer
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Norska översättare
Norskspråkiga översättare
Norska reseskildrare
Personer i Norge under 1900-talet
Födda 1867
Avlidna 1961
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Hortens kommun
Norska slavister
Adiam Dymott (musikalbum)

Adiam Dymott är den svenska sångerskan Adiam Dymotts debutalbum, utgivet 2009. Det producerades av Thomas Rusiak. Låtarna "Miss You" och "Pizza" släpptes som singlar.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Adiam Dymott, Thomas Rusiak och Daniel Alexander, om annat inte anges.

"John Denver" - 2:40
"Pizza" - 3:34
"Mrs. Dymott" - 4:16
"Cars" - 3:56
"Today Was Just a Downer" - 1:14
"Miss You" - 2:53
"MP3" - 3:25
"Too Far Gone" (Neil Young) - 2:14
"Black Cloud" - 4:14
"Holiday Inn" - 4:01

Källor
Adiam Dymott i Svensk mediedatabas

Musikalbum 2009
Svenska debutalbum
Album utgivna på Razzia Records
Heinz Trettner

Heinz Trettner, född 19 september 1907 i Minden, död 18 september 2006 i Mönchengladbach-Rheydt, tysk militär i Weimarrepubliken, Tredje riket och Västtyskland, Bundeswehrs generalinspektör 1964-1966

Biografi
Trettner föddes som son till en preussisk officerare och tog studenten 1925. Han gick i det militära i kavalleriet i Stuttgart. 1929 utsågs han till löjtnant och 1932 genomgick han utbildningen till pilot. Han var adjutant vid generalmajoren Hugo Sperrle 1936-1938 och sedan rotekapten i Kondorlegionen. 

Efter hemkomsten till Tyskland blev han i januari 1938 generalstabsofficer. Under andra världskriget planerade han som stabschef den tyska invasionen i Nederländerna. Han deltog vid striderna på Kreta och i Smolensk. 1943 fick han kommenderingen över den fjärde fallskärmsjägardivisionen och stred i Italien till 1944. Han hamnade i amerikansk krigsfångenskap 1945. 

1948 kom Trettner ut från krigsfångeskap och studerade sedan ekonomi och juridik i Bonn. 1956 gick han med i det nygrundade Bundeswehr som generalmajor. Han var samtidigt ledare för Natos Europakvarters logistikavdelningen. 1960 utsågs han till general och 1964 följde posten som generalinspektör. Efter meningsskiljaktigheter med försvarsministern lämnade Trettner sitt uppdrag 1966. Han efterträddes av Ulrich de Maizière.

Referenser

Noter

Externa länkar

Tyska officerare
Alumner från Bonns universitet
Födda 1907
Avlidna 2006
Män
Personer från Nordrhein-Westfalen
Storofficerare av Hederslegionen
Storkorset av andra klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Tant Julia och författaren

Tant Julia och författaren (sp. La tía Julia y el escribidor) är en halvbiografisk roman av den peruanske författaren Mario Vargas Llosa som publicerades första gången 1977 på spanska i  Lima. Svensk översättning av Jens Nordenhök utkom 1981.

Romanen handlar om en vuxen, Mario, som drömmer om att bli författare och arbetar vid en radiostation där han lär känna Pedro Camacho, en excentrisk textförfattare till bolivianska radiopjäser och som också spelar vad han skriver. Mario, eller Marito som han kallas i pjäsen, förälskar sig i sin (ingifta) faster Julia. Hon är skild och är 14 år äldre än han vilket gör att han konfronteras med och går emot sin egen familj för att gifta sig med henne.

Handling 
Det är nästan en självbiografisk roman, författaren skildrar en avgörande period i sitt liv. Varguitas eller Marito lever med sina morföräldrar eftersom hans föräldrar är utomlands. Han arbetar vid radion och börjar orientera sig inom litteraturen. Det är under denna period som förhållandet med Julia börjar och med vilken han till slut gifter sig trots motstånd från sin familj. Å andra sidan möter han vid radion sin första riktiga inspiration: Pedro Camacho är en boliviansk författare som skriver manus till radiopjäser och vars historier vävs samman med huvudpersonens äventyr.

Redan i titeln fångas den dubbla berättelse som är grunden för romanens handling: å ena sidan, den unge författaren Varguitas kärleksaffär med en kvinna i familjen, faster Julia, som är 14 år äldre än han och å andra sidan, den ohämmade närvaron av följetongsförfattaren Pedro Camacho på samma radiostation som där Varguitas arbetar.

Den ädla kärlekspassionen mellan faster Julia och författarlärlingen, som femtiotalets samhälle i Lima med alla medel försöker att stoppa, kombineras och kontrasteras mot fruktansvärda historier från följetongerna i etern. Kontrapunkten i en eldig passion med drag av Shakespeares och hans melodramer och det oväntade sammanflödet av vördnaden för den fina litteraturen och den gemena författaren är några nycklar till denna storslagna berättelse av Mario Vargas Llosa.

Tant Julia och författaren förenar intresset för äventyrsberättelser, där läsarens uppmärksamhet  bygger på ett lyckligt slut som ständigt skjuts upp, och de mest lustiga och bisarra tidsfördriv, utan tvivel tack vare de roande bidragen från manusförfattare Camacho, en av de stora personligheterna bland de peruanska romanförfattarna.

Romanen bygger delvis på författarens första äktenskap med Julia Urquidi. Senare skrev Urquidi  en biografi, Lo que Varguitas no dijo ("Vad lille Vargas inte berättade"), där hon gav sin egen version av deras förhållande.

Källor

Referenser

Spanskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1977
Sydamerika i skönlitteratur
Romaner av Mario Vargas Llosa
Triumfbågen i Orange

Triumfbågen i Orange () är en triumfbåge i staden Orange i sydöstra Frankrike. Man är oense om när den byggdes men aktuell forskning som accepterar inskriptionerna som bevis daterar dess byggande till under kejsar Augustus styre. Den byggdes på den gamla via Agrippa för att ära veteranerna i Galliska kriget och Legio II Augusta. Den byggdes om av kejsar Tiberius för att hylla Germanicus segrar över de germanska stammarna i Rhenlandet. Bågen har inskriptioner tillägnade kejsar Tiberius år 27. På norra fasaden, har arkitraver och kornischer skurits ur och en bronsinskription är inlagd, nu förlorad; försök att rekonstruera dess text utifrån placeringen av kramphålen för bokstävernas hållpinnar har inte varit framgångsrika. Bågen är dekorerad med olika militära reliefer, däribland slag till sjöss, krigsbyten och Romare som slåss mot Germaner och Galler. En romersk fotsoldat som bär Legio II Augustas vapensköld finns på norra sidans stridsrelief.

Beskrivning 
Bågen byggdes in i stadens stadsmur under medeltiden för att vakta norra infarterna till staden. Arkitekten Augustin Caristie studerade bågen och genomförde restaureringsarbeten på 1850-talet. Triumfbågen var ursprungligen byggd  av stora sandstensblock utan murbruk. Den har tre bågar, den mittersta är större än de två andra. Hela konstruktionen mäter 19,57 meter i längd och 8,4 meter i bredd och har en höjd på 19,21 meter. Varje fasad har fyra delvis inneslutna korintiska kolonner. Bågen är det äldsta exemplet på en design som senare användes i Rom för Septimius Severusbågen och Konstantinbågen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Världsarv i Frankrike
Fornminnen i Frankrike
Romersk arkitektur i Frankrike
Triumfbågar
Världsarv inskrivna 1981
Victor Brochard

Victor Brochard, född 29 juni 1848 och död 25 november 1907, var en fransk filosof.

Brochard fullföljde tankegångar från Immanuel Kant och Charles Renouviers franska neokriticsim och antog med den senare en fri viljeakt, på vilken såväl visshet som villfarelse grundar sig. Som etiker avvisade Brochard Kants pliktlära och närmade sig med kravet på enhet av moral och lycksalighet Aristoteles nikomakiska etik.

Bland Brochards skrifter märks De l'erreur (18979, 2:a upplagan 1897), Les sceptiques grecs (1887, 2:a upplagan 1923), samt Études de philosophie ancienne et de philosophie moderne (1912).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska filosofer under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1907
Män
Eva Lohman

Eva Ingegärd Lohman, född 11 december 1948 i Torps församling i Västernorrlands län, är en svensk politiker (moderat). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2010–2018, invald för Västernorrlands läns valkrets.

I riksdagen var hon vice ordförande i riksdagens delegation till den parlamentariska församlingen för Unionen för Medelhavet 2018. Hon var även suppleant i arbetsmarknadsutskottet, kulturutskottet, socialförsäkringsutskottet och socialutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Torps socken, Medelpad
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
Gunilla Nordgren

Alice Margareta Gunilla Nordgren, född 18 oktober 1956 i Skabersjö församling i Malmöhus län, är en svensk civilekonom och politiker (moderat). Hon var ordinarie riksdagsledamot 2010–2018, invald för Skåne läns södra valkrets, och tidigare kommunalråd i Svedala kommun.

I riksdagen var Nordgren ledamot i socialförsäkringsutskottet 2012–2014 och miljö- och jordbruksutskottet 2014–2018. Hon var även suppleant i EU-nämnden, näringsutskottet, skatteutskottet och socialförsäkringsutskottet.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Kommunalråd i Svedala kommun
Svenska moderata kommunalråd
Svenska politiker under 2000-talet
Alumner från Stockholms universitet
Personer från Skabersjö socken
Födda 1956
Levande personer
Kvinnor
Romerska teatern i Orange

Romerska teatern i Orange (, Antika teatern i Orange) är en forntida Romersk amfiteater i Orange i Frankrike. Den byggdes i början av första århundradet och ägs idag av Orange kommun. Under somrarna hålls här sedan 1971 operafestivalen Chorégies d'Orange.

Den är en av de bäst bevarade av alla Romerska teatrar i Romerska kolonin Arausio (eller mer specifikt Colonia Julia Firma Secundanorum Arausio: "den Julianska kolonin Arausio grundad av soldater från andra legionen") som grundades år 40 f.Kr.

Den spelade en viktig roll för invånarna, vilka tillbringade en stor del av sin fritid där. Teatern sågs av romerska myndigheterna inte bara som ett sätt att sprida den romerska kulturen till kolonierna, utan också som ett sätt att avleda dem från all politisk aktivitet.

Pantomimer, poesiläsningar och "attelana" (en typ av fars likt commedia dell'arte) var den huvudsakliga underhållningen som ofta pågick under hela dagen. För medelklassen, som gillade spektakulära effekter, blev magnifika scenografier oerhört viktigt, liksom användningen av scenmaskinerier. Underhållningen var öppen för alla och kostnadsfri.

Då Västrom gick tillbaka under 300-talet, då kristendomen blivit officiell religion, stängdes teatern genom ett officiellt edikt år 391 då kyrkan opponerade sig mot vad man ansåg vara ociviliserade spektakel. Efter detta, övergavs teatern helt. Den plundrades och härjades och användes som försvarspost under medeltiden. Under 1500-talets religiösa krig blev den en tillflyktsort för stadsbefolkningen.

Den romerska festivalen and les Chorégies 
Under 1800-talet började teatern sakta återta sin ursprungliga glans, mycket genom Prosper Mérimées ansträngingar, som sedermera blev direktör över "Monuments Historiques". Under hans ledning påbörjades restaureringsarbetena 1825 och 1869 blev teatern hem för en romersk festival som firade Roms storhet och inkluderade operan Joseph av Étienne-Nicolas Méhul. Senare under århundradet dök alla stora skådespelare på den klassiska franska scenen upp på Oranges festivaler, däribland Sarah Bernhardt som här spelade "Phèdre" 1903.

I slutet av århundradet återställdes läktarna. År 1902 fick festivalen ett nytt namn, "Chorégies", som man planerade skulle bli en årlig festival. Namnet kommer från den skatt som rika Romare var tvungna att betala för teaterproduktionerna. Fram till 1969 bestod Chorégies av pjäser, alternerad med musikaliska verk, opera och symfonier. Efter detta år blev festivalen i Orange i sin helhet en operafestival och teaterverk spelades i Avignon.

År 1981 blev Romerska teatern tillsammans med Triumfbågen i Orange ett världsarv.

Galleri

Externa länkar

 Officiell webbplats

Världsarv i Frankrike
Fornminnen i Frankrike
Romersk arkitektur i Frankrike
Världsarv inskrivna 1981
Jessica Rosencrantz

Jessica Emilia Marie Rosencrantz, född Andersson, född 6 oktober 1987 i Sofielunds församling, Malmöhus län, är en svensk politiker (moderat) och riksdagsledamot sedan år 2010. Hon är ordförande i Riksdagens socialförsäkringsutskott och vice gruppledare i riksdagen för Moderaterna.

Riksdagsuppdrag 
I oktober 2010 inledde Rosencrantz sitt uppdrag i riksdagen som statsrådsersättare. Efter två veckor blev hon ordinarie riksdagsledamot, detta efter att ledamoten Anna König Jerlmyr blivit socialborgarråd i Stockholms stad och därmed lämnade sin plats i riksdagen. Som nybliven riksdagsledamot blev Rosencrantz suppleant i finansutskottet och civilutskottet. Därefter (2013) ledamot av trafikutskottet och suppleant i EU-nämnden. Efter valet 2014 blev Rosencrantz trafikpolitisk talesperson för Moderaterna. 2019 bytte hon roll till klimat- och miljöpolitisk talesperson, och blev andra vice ordförande i miljö- och jordbruksutskottet. Efter valet 2022 blev Rosencrantz ordförande för Socialförsäkringsutskottet och vice gruppledare för Moderaterna i riksdagen.  

Hon har även varit distriktsordförande för Moderata Ungdomsförbundet i Stockholm stad och län. Rosencrantz har en civilekonomexamen från Handelshögskolan i Stockholm, med inriktning på nationalekonomi. Hon har en bakgrund som kommunpolitiker i Täby mandatperioden 2006-2010 och var där ledamot i kommunfullmäktige, ersättare i kommunstyrelsen och vice ordförande för Barn- och Grundskolenämnden. 

Hon har arbetat i Europaparlamentet, på ett mindre it-bolag och som landstingsrådssekreterare på hälso- och sjukvårdsroteln.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Kevyn Lettau

Kevyn Lettau, född 1959 i Berlin, Tyskland, är en brasiliansk jazzvokalist, som även kan spela keyboard och saxofon. Under början av 1990-talet nådde hon framgång i USA med sina album Kevyn Lettau (U.S. Top Contemporary Jazz Albums topplacering #16) och Simple Life (Top Contemporary Jazz topplacering #6).

Referenser

Födda 1959
Brasilianska jazzsångare
Brasilianska saxofonister
Brasilianska keyboardister
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Berlin
Fritz Brock

Fritz Pär Hansson Brock, född 18 januari 1877 i Landskrona, död 12 december 1956, var en svensk nationalekonom.

Brock blev juris doktor i Uppsala 1909 och docent i nationalekonomi där samma år och i Lund 1910. Han blev professor i nationalekonomi och finansrätt i Uppsala 1921-42. Brock har biträtt sakkunniga vid ett flertal offentliga utredningar. I sin doktorsavhandling Om den ekonomiska fördelningen och kriserna (1909) har han lämnat värdefulla bidrag till konjunkturforskningens teori.

Bland Brock övriga skrifter märks Om tullarna samt om den lämpligaste metoden för vår sockerbeskattning (1917), Den nationalekonomiska betydelsen av allmänt rusdrycksförbud (1916), De olika löneteoriernas förhållande till varandra (1918) och Våra tullar och vårt näringsliv (1925).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Noter 

Svenska nationalekonomer
Födda 1877
Avlidna 1956
Män
Svensk uppslagsbok
Brock (efternamn)

Brock är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Alfred Brock (1876–1935), svensk lutbyggare
 Allison Brock (född 1979), amerikansk dressyrryttare
 Bazon Brock (född 1936), tysk estetiker, konstnär och konstförmedlare
 Bill Brock (född 1930), amerikansk politiker

 Edwin Brock (1927–1997), brittisk poet
 Eske Brock, flera personer
 Eske Brock (väpnare) (slutet av 1300-talet), dansk väpnare
 Eske Jensen Brock (död 1441), dansk adelsman
 Eske Lavesen Brock (1560–1625), danskt riksråd
 Fritz Brock (1877–1956), svensk ekonom
 Gunnar Brock (född 1950), svensk företagsledare
 Gustav Brock, flera personer
 Gustav Brock (1849–1887), dansk konstnär
 Gustav Brock (1880–1945), dansk konstnär
 Gustav Brock (politiker) (1816–1878), dansk jurist och politiker
 Håkan Brock (född 1961), svensk boxare
 Isaac Brock, flera personer
 Isaac Brock (general) (1769–1812), brittisk general 
 Isaac Brock (musiker) (född 1975), amerikansk musiker
 Lars Brock (1863–1924), svensk borgmästare och riksdagsman
 Lave Brock, flera personer
 Lave Eskesen Brock (död 1503), dansk adelsman 
 Lave Nielsen Brock (död 1565), dansk adelsman
 Ludvig Frederik Brock (1774–1853), dansk-norsk officer
 Niels Brock, flera personer
 Niels Brock (donator) (1731–1802), dansk affärman och donator
 Niels Brock (riddare) (omkring 1300), dansk riddare
 Niels Lavesen Brock (död 1534), danskt riksråd
 Niels Stabel Brock (1803–1885), dansk officer
 Peter Brock, flera personer
 Peter Brock (författare) (1916–1982), tysk författare
 Peter Brock (historiker) (1920–2006), brittisk-kanadensisk historiker
 Peter Brock (journalist) (född 1942), amerikansk journalist
 Peter Brock (numismatiker) (1842–1906), dansk numismatiker och museiman 
 Peter Brock (racerförare) (1945–2006), australisk racerförare
 Sebastian Brock (född 1938), brittisk syrolog
 Thomas Brock (1847–1922), brittisk skulptör
 William Brock (1895–1932), amerikansk flygare
 William Emerson Brock (1872–1950), amerikansk politiker

Se även 

Brock (adelssläkt), dansk adelssläkt (även kallad Brok).

Engelska efternamn
Danska efternamn
Ludvig Frederik Brock

Ludvig Frederik Brock, född den 20 augusti 1774, död den 22 november 1853, var en dansk-norsk officer.

Brock var stabschef hos prins Kristian Fredrik 1809, och blev 1814 överadjutant i den norska generalstaben. Han stod Kristian Fredrik personligen nära, och spelade viss roll i 1814 års norska händelser. Ursprungligen motståndare till Norges skilsmässa från Danmark försvarade han sedan Kristian Fredrik antagit norska kronan detta steg. Han förde i augusti 1814 förhandlingarna med Karl XIV Johan om ratificeringen av Konventionen i Moss. Efter Norges förening med Sverige gick Brock i dansk krigstjänst men lämnade 1829 denna på grund av sjukdom. Han gjorde sig senare bemärkt som medlem av ständerförsamlingen i Viborg. Brocks anteckningar om händelserna 1813–14 är utgivna av Frederik Schiern.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 
 
 

Danska militärer under 1800-talet
Norska militärer under 1800-talet
Födda 1774
Avlidna 1853
Män
Svensk uppslagsbok
Inkans flykt

Inkans flykt (”La huida del Inca”) är en teaterpjäs av den peruanske författaren och Nobelpristagaren 2010 Mario Vargas Llosa. Den har inte publicerats.

Pjäsen skrevs och regisserades av författaren då han ännu var ung, under hans sista undervisningsår vid skolan San Miguel de Piura (Peru). Den premiärvisades på Varietéteatern i Piura 1952 (Teatro Variedades de Piura) för att fira staden Piuras vecka. Pjäsen uppfördes endast vid två tillfällen, rollbesättningen utgjordes av författarens egna studiekamrater.

Under en intervju 1984, bekräftade Vargas Llosa existensen av denna pjäs som han skrivit vid 16 års ålder, fast texten har försvunnit, och även själve författaren dolde under åren lopp dess existens då han bedömde den som en ”ungdomssynd”. Många teaterintresserade anser därför att La señorita de Tacna (1981) är hans första teaterpjäs.

Pjäsen består av tre akter plus prolog och epilog. Handlingen äger rum i Tawantinsuyo (Peru). Pjäsen belönades med andra pris i en tävling med teaterverk, organiserad av Perus utbildningsministerium (Ministerio de Educación de Perú) 1952.

Referenser
Düsum Khyenpa

Düsum Kheynpa (1110-1193) var en tibetansk lama som grundade Karma-Kagyü-skolan inom den tibetanska buddhismen och som erkänns som den förste Karmapa.

Vid sin död förklarade Düsum Khyenpa att han skulle reinkarneras som sin egen efterträdare. Detta anses ha lagt grunden för traditionen med reinkarnerade lamor i den tibetanska buddhismen och Karma-kagyü-linjen av reinkarnerade lamor har fortsatt in i våra dagar.

Källor

Personer från Tibet
Födda 1110
Avlidna 1193
Män
WP:Projekt Kina
Personer i Tibet under 1100-talet
Thomas Brock

Sir Thomas Brock, född 1 mars 1847, död 22 augusti 1922, var en brittisk skulptör.

Thomas Brock har utfört ett flertal monument, statyer och byster, bland annat en bronsbyst av lord Leighton. En marmorreplik av samma staty finns i Glyptoteket i Köpenhamn. Bland övriga verk märks hans storslagna monument över drottning Viktoria, som utfördes i samarbete med arkitekten Aston Webb. Brock var drottning Viktorias särskilde porträttframställare och stod på sitt område främst i Storbritannien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 
 
 

Brittiska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Skulptörer under 1900-talet
Brittiska konstnärer under 1800-talet
Brittiska konstnärer under 1900-talet
Födda 1847
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Brockdorff

Brockdorff är en ursprungligen holsteinsk adelsätt, som kan spåras tillbaka till 1200-talet, och har i Tyskland upphöjts till riksgrevlig rang. En gren i Danmark är grevlig.

Äten hade under medeltiden flera betydande medlemmar i dansk och holsteinsk tjänst. Släkten har numera två huvudlinjer: den holsteinska och den sedan 1706 riksgrevliga frankiska. En tysk friherrlig gren upphöjdes 1838 i danskt grevligt stånd, och en medlem av denna, Conrad von Brockdorff (1823-1909), adopterades 1837 av greve Conrad Christoph von Ahlefeldt, varefter han skrev sig von Brockdorff-Ahlefeldt.

Även senare har både i Tyskland och i Danmark adoptioner ägt rum inom såväl grevliga som friherrliga grenar av släkten. En adopterad gren i Danmark skriver sig Juel-Brockdorff. Ulrich von Brockdorff-Rantzau lade till släktnamnet Rantzau som innehavare av det för honom instiftade fideikommisset Brockdorff-Rantzau (godset Annettenhöh i Schleswig-Holstein).

Bland övriga medlemmar av släkten märks:

 Walter von Brockdorff-Ahlefeldt (1887-1943), tysk general

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Tyska adelsätter
Danska adelsätter
Svensk uppslagsbok
Ryan Buell

Ryan Buell, född 8 juli 1982 i Corry i Pennsylvania, USA, och uppväxt i Sumter i South Carolina. Buell är en amerikansk utredare inom paranormala fenomen, författare och producent. Som 19-åring grundade han Paranormal Research Society vid Pennsylvania State University, där han även har en kandidatexamen i journalistik och antropologi.

Buells undersökningar ligger till grund för TV-stationen A&E:s dramadokumentär Paranormal State, för vilken Buell är regissör och co-exekutiv producent. Buell är också exekutiv producent för långfilmen American Ghost Hunter (2009). 

Buells självbiografi Paranormal State: My Journey into the Unknown släpptes i september 2010. I den diskuterar Buell bland annat sin bisexualitet och kampen att förena sin sexuella läggning med sin katolska tro.

Referenser
Denna artikel är baserad på en översättning från engelska Wikipedia. Läst 2010-10-23.

Externa länkar
IMDb

Födda 1982
Amerikanska författare
Amerikanska TV-producenter
Levande personer
Män
Alumner från Pennsylvania State University
Amerikanska filmproducenter