kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kiwa (företag)

Kiwa bildades i Nederländerna 1948 och är idag, enligt egen uppgift, ett av världens 20 största företag inom TIC, där TIC är de engelska orden Testing, Inspection och Certification. Koncernen har år 2021  anställda i över 35 länder i världen, främst i Europa, Asien och Latinamerika. Sedan juli 2021 är företaget en del av den nederländska koncernen SHV.

Verksamheten i Sverige har sitt ursprung i avregleringen av anläggningsprovningsverksamheten 1995 då den tidigare statliga monopolet blev SAQ Kontroll AB. Företaget erbjuder tjänster inom besiktning, provning, teknisk konsultation och utbildning samt certifieringar inom lantbruks-, livsmedels- och byggbranschen.  2021 sysselsätter verksamheten 800 personer på flera orter.

Verksamheten i Norge, Kiwa Teknologisk Institutt, består av före detta Teknologisk Institutt som förvärvades 2015 och då hade 200 medarbetare på olika kontor i Norge.

Historik i Sverige 
1995 avreglerade Sverige anläggningsprovningsverksamhet och Statens anläggningsprovning och Materialröntgen blev SAQ Kontroll AB. 1999 sålde svenska staten bolaget till Det Norske Veritas. I Finland gjordes motsvarande avreglering 1998 och Inspecta bilades. 2006 köpte Inspecta upp den del av Det Norske Veritas där den tidigare verksamheten i SAQ Kontroll AB ingick och Inspecta etablerade sig därmed på den svenska marknaden.

2005 köptes Inspecta av nederländska ACTA* och kom därmed att ingå i samma koncern som Shield Group och Kiwa. 2017 byttes varumärket i Sverige till Kiwa Inspecta och bolagens juridiska namn byttes i februari 2018.

2014 var Kiwa Sverige är ett av fyra godkända kontrollorgan som kontrollerar och certifierar ekologiska livsmedel i Sverige. De övriga var SMAK AB, HS Certifiering AB och Valiguard AB .

2019 förvärvades den svenska delen av FORCE Technology, ett bolag med verksamhet inom teknisk kontroll, besiktning, certifiering och verksamhetsutveckling. 2021 förvärvades Valiguard, ett företag som erbjuder revisioner och certifieringar inom området livsmedelssäkerhet - se även ovan.

I oktober 2021 ändrades koncernens bolagsnamn i Sverige så att namnet Inspecta tas bort.

Referenser

Externa länkar
Kiwas globala webbplats
Kiwas webbplats för Sverige

Svenska teknikkonsultföretag
Analysföretag
Stålbyggnadskontroll
Svenska konsultföretag
Dragiša Brašovan

Dragiša Brašovan (kyrilliska: Драгиша Брашован, Vršac), född 25 maj 1887 i Belgrad, död 6 oktober 1965, var en av de mest framstående serbiska moderna arkitekterna. Han ritade främst byggnader som finns i Belgrad, bland annat Nikola Tesla-museet, samt i Novi Sad. Han blev 1953 medlem i RIBA (Royal Institute of British Architects).

Bildgalleri

Källor

Externa länkar
Kort biografi (serbiska och engelska)

Födda 1887
Avlidna 1965
Serbiska arkitekter
Män
Personer från Vršac
Aleksandar Deroko

Aleksandar Deroko (serbisk kyrilliska: Александар Дероко), född 4 september 1894 i Belgrad, Serbien, död 30 november 1988 i Belgrad, var en serbisk arkitekt, författare och professor vid Belgrads universitet.

Derokos verk är främst i modern och kyrkor i serbisk nationalstil. Hans främsta verk är Sankt Savas kyrka i Belgrad.

Under första världskriget deltog han som pilot och under andra världskriget hölls han i koncentrationslägret Banjica utanför Belgrad.

Deroko reste flera gånger till Athos och skrev en del böcker om Athos arkitektur och livsstil. Han skrev även böcker om gamla kloster och andra byggnader från medeltiden.

Bilder

Referenser

Födda 1894
Avlidna 1988
Serbiska arkitekter
Serbiska författare under 1900-talet
Serbiska professorer
Personer från Belgrad
Män
Kaffa (Etiopien)

Kaffa var en provins i Etiopien som sedan 1995 ingår i de nya regionerna Oromia och Ye Debub Biheroch Bihereseboch na Hizboch. Provinsen, som bildades efter slutet på den italienska ockupationen 1942, fick sitt namn efter kungadömet Kaffa. Kaffa gränsade mot Sudan i väster. Provinshuvudstad var Jimma.

Kaffa bestod av både kungadömet Kaffa, som erövrades av Etiopien 1897, och av kungadömet Jimma, som hade erövrats 1932.

I september 2021 håller Kaffafolket en folkomröstning för att skapa en ny region, Etiopiens 11:e, som kallas sydväst och består av Kaffa och fem andra närliggande administrativa områden.

Etiopiens provinser
Bösarp-småstyckena

Bösarp-småstyckena består av flera runstensfragment från Södra Virestad, Bösarp (eventuellt Ryllagården) i Trelleborgs kommun. Fragmenten bevaras idag på Lunds universitets historiska museum. Samtliga brottstycken är av granit men det är ändå inte säkert att de kommer från samma sten. Av de tre mest intressanta delarna är två försedda med bildristningar medan ett har en runristning. Bilderna består av en människomask, som för övrigt liknar de masker som finns på Lundastenen 1 (DR 315) och Västra Ströstenen 2 (DR 335). Därtill finns delen av ett skepp som påminner om de dromonder som finns på Tullstorpstenen (DR 271) och Holmbystenen (DR 328). Den från runor översatta inskriften på det runristade fragmentet lyder enligt nedan:

Inskriften

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Skånes runinskrifter

Källor 
Enoksen, Lars Magnar, Skånska runstenar, Lund 1999

Fotnoter 

Skånes runinskrifter
Runinskrifter i Lunds kommun
Kathrin Hölzl

Kathrin Hölzl född 18 juli 1984 i Berchtesgaden är en tysk alpin skidåkare.

Hölzl överraskade stort då hon vann guldet i storslalom i VM i Val d'Isère 2009. I världscupen är hennes bästa resultat en förstaplats i storslalom från 2009.

Referenser

Tyska alpina skidåkare
Världsmästare i alpin skidsport
Födda 1984
Kvinnor
Levande personer
Personer från Berchtesgaden
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Tyskland
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Tortuga

Tortuga kan avse:

Fartyg
  – sjösatt 1945, deltog i Koreakriget och Vietnamkriget och togs ur bruk 1970.
  – sjösatt 1988 och är (2009) i aktiv service.

Spel
 Tortuga: Pirates of the New World – datorspel utgivet av Ascaron Entertainment
 Tortuga: Two Treasures - datorspel utgivet av Ascaron Entertainment

Geografi

Antarktis 

 Islotes Tortuga, alternativt namn för Turtle Island, Antarktis,

Haiti 

 Tortuga (ö i Haiti), Nord-Ouest,

Se även
 Isla Tortuga – flera platser
It's a Hard Life

It's a Hard Life är en låt av den brittiska rockgruppen Queen skriven av sångaren och pianisten Freddie Mercury. Låten återfinns på bandets elfte studioalbum The Works och gavs ut som singel 16 juli 1984. I Storbritannien nådde låten plats sex på singellistan, medan den i USA nådde plats 72.

Video
Tim Popes video som medföljer låten är full av visuella skämt.

Medverkande
Freddie Mercury - piano, sång
John Deacon - elbas
Brian May - gitarr, kör
Roger Taylor - trummor, kör

Referenser

Låtar skrivna av Freddie Mercury
Musiksinglar 1984
Queenlåtar

de:The Works#It’s a Hard Life
Lista över Zimbabwes premiärministrar

Detta är en lista över Zimbabwes premiärministrar från 1980 och framåt. 2013 avskaffades posten som premiärminister i Zimbabwe.

Källor

Zimbabwe
Premiärministrar
Stefan Uroš II Milutin

Stefan Uroš II Milutin (serb. Стефан Урош II Милутин, ca 1253 - 29 oktober 1321) var Serbiens kung från 1282, efter att hans bror Stefan Dragutin hade abdikerat och blivit kung över Srem, som då utgjordes av ungerskt territorium och inte kunde införlivas med Serbien, till 1321, då han efterträddes av Stefan Uroš III Dečanski.

Han var son till kung Stefan Uroš I och dennes fru Helena av Anjou. Under hans tid växte Serbien till den starkaste makten på Balkan i samma mån som Bysans försvagades, då han erövrade norra Makedonien.

Milutin gifte sig med den bysantinske härskaren Andronikos II Palaiologos dotter Simonida och hade bysantinska förebilder för styrelse och förvaltning, vilket även avspeglade sig i klosterarkitekturen. Dessförinnan var han gift med Anna, bulgariska tsaren George I:s dotter, samt Elizabeth, dotter till Stefan V av Ungern. Med Anna fick han sonen Stefan Uroš III Dečanski samt dottern Anna Neda som gifte sig med den bulgariske härskaren Mikael Asen III. Med Elizabeth fick han sonen Stefan Konstantin.

Stefan Uroš II Milutin uppförde bland annat klostret i Gračanica.

Referenser 

Sjöfors, Torsten, Bosnien, Kroatien, Serbien..., Malmö, 1994. 
John V.A. Fine, Jr., The Late Medieval Balkans, Ann Arbor, 1987.
Group of authors, "History of Serbian people I-III", Belgrad 1994.

Födda 1253
Avlidna 1321
Serbiens regenter
Män
Personer i Serbien under 1300-talet
Personer i Serbien under 1200-talet
Sölvesborg–Olofström–Älmhults Järnväg

Sölvesborg–Olofström–Älmhults Järnväg är en järnvägslinje i Småland, Skåne och Blekinge och namnet på det tidigare järnvägsbolaget SOEJ (Sölvesborg–Olofström–Elmhult järnväg) som byggde banan.

Historia 
Tankar på en bana från Sölvesborg till stambanan fanns redan från 1880-talet. Bygget startade 1898 och banan öppnades för trafik 1901. Banan gick genom tre landskap, Blekinge, Skåne och Småland, och vid Barnakälla låg Skånes första och längsta naturliga järnvägstunnel.

1903 gick SOEJ i konkurs och järnvägen såldes på exekutiv auktion till ett nytt järnvägsbolag, kallat SOEJ Nya AB. År 1944 förstatligades järnvägen och kom att drivas av Statens Järnvägar. Godstrafiken las ned 1974, men rälsbussar fortsatte att trafikera järnvägen fram till 1984. Därefter låg banan nedlagd mellan Sölvesborg och Olofström. Delen söder om Olofström revs upp 1988. Idag är delar av den gamla banvallen cykelväg (Banvallsleden).

Nuläge 
Mellan Olofström och Älmhult via Lönsboda finns järnvägen kvar i trafik, dock endast med godstrafik. Trafiken består av transporter till och från Volvos fabrik i Olofström. Banan är inte elektrifierad. Sträckan Sölvesborg–Olofström är nedlagd och uppriven.

Det sker viss utveckling av banan. Trafikverket har haft planer på att genomföra säkerhetsförbättringar för plankorsningarna i Lönsboda.

Det finns önskemål om att förbättra och återuppbygga bandelen söder om Olofström för att ge bättre trafik till hamnen i Karlshamn. Kommunerna propagerar för det under projektnamnet Sydostlänken. Planerna har handlat om att delvis dra om den längs sträckningen för den upprivna Holjebanan.

Externa länkar 

Järnvägslinjer i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Järnvägslinjer öppnade 1901
T. Sventon och fallet Isabella

T. Sventon och fallet Isabella är en svensk långfilm från 1991, i regi av Torbjörn Ehrnvall. Filmen är baserad på boken Ture Sventon och Isabella från 1955, en ungdomsdeckare av Åke Holmberg. I filmen medverkar samma skådespelare som i julkalendern, Helge Skoog som privatdetektiven Ture Sventon, Nils Moritz som Herr Omar, Lena Nyman som Sventons sekreterare Fröken Jansson samt Johan Ulveson som skurken Ville Vessla.

Filmen har även visats i SVT med namnet Ture Sventon och Isabella.

Handling
Under en föreställning försvinner direktör Gustafssons ögonsten, hästen Isabella spårlöst och han kontaktar privatdetektiv Sventon. När han för undersökningens skull ser föreställningen så möter han sin gamle vän Omar från Egypten och tillsammans gör de upp en plan för att hitta hästen.

I rollerna
Helge Skoog - Privatdetektiven Ture Sventon
Nils Moritz - Herr Omar
Lena Nyman - Fröken Jansson
Loa Falkman - Direktör Gustafsson (Rinaldo)
Lena Strömdahl - Fru Gustafsson (Rinaldo)
Johan Ulveson - Ville Vessla
Thomas Roos - Kosacken från Kjula
Peter Harryson - Direktören
Johan Rabaeus - Hästskötare Larsson
Brita Borg - Gamla Fru Gustafsson (Rinaldo)
Lars Dejert - Pedal- Nisse
Ulf Eklund - Kalle På Hjul
Stephan Karlsén - Schimpansskötaren
Eskil Steenberg - Lill-Erik Gustafsson (Rinaldo)
Jannie Lilja - Lill-Vanja Gustafsson (Rinaldo)

Referenser

Externa länkar

Svenska filmer 1991
Svenskspråkiga filmer
Ture Sventon
Svenska filmer baserade på böcker
Svenska 1990-talsfilmer
Filmer baserade på barnböcker
Fugliestenen 1

Fugliestenen 1 är en runsten av granit som står på sin ursprungliga plats uppe på en gravhög nära Fuglie kyrka i Fuglie, Trelleborgs kommun. Stenen avbildades och undersöktes redan 1627 inför Ole Worms Monumenta Danica. Stenen har flyttats ett otal gånger, men alltid återbördats till ursprungsplatsen; den är också omgärdad av ett stort antal sägner, där de flesta handlar om att den som flyttat stenen inte får ro och därför återbördar den. Stenen har kristet innehåll och är rest av Önd efter sin bror Öde som dog på Gotland.

Inskriften lyder translittererad:

Se även
Fugliestenen 2
Lista över Skånes runinskrifter

Källor 
Enoksen, Lars Magnar, Skånska runstenar (Lund 1999)

Noter

Skånes runinskrifter
Trelleborgs kommun
Novo Brdo

Novo Brdo (serb. Ново Брдо, Novo Brdo – "Nya berget"; alb. Novobërda, Novobërdë eller Artana; lat. Novaberd, Novus Mons eller Novamonte) är en ort och serbisk enklav i Kosovo. Novo Brdo kommuns invånarantal som är 3 900 (2007) har drastiskt sänkts sedan 1999 och har nu en albansk majoritet (61%). Jamfört med andra delar av Kosovo är situationen mellan albaner och serber relativt lugn. Orten Novo Brdo har runt 400 invånare och anses vara bland de fattigaste i Kosovo.

Medeltida staden Novo Brdo grundades av den serbiske kungen Stefan Milutin (1282-1321) på platsen som kom att bli den viktigaste fyndigheten på hela Balkanhalvön med sina guld- och silvergruvor. Staden erövrades 1441 av Osmanska riket, en händelse som bland annat janitsjaren Konstantin Mihailović skrev om.

Referenser

Se även 
Serbiska enklaver i Kosovo

Externa länkar 

Novo Brdo på virtualtourist.com
Bilder på ruinerna av fästnigen i Novo Brdo

Orter i Kosovo
Serbiens historia
Jonas Anderson

För personer med stavningen Jonas Andersson, se Jonas Andersson.

Jonas Anderson och liknande namn kan syfta på

Jonas Anderson (illustratör och författare), född  1972, illustratör och barnboksförfattare
Jonas Anderson (kulturprofil), verkställande direktör för Stiftelsen framtidens kultur och ledamot i Kulturutredningen

Se även
Jonas Andersson
Graham Miles

Graham Miles, född 11 maj 1941 i Birmingham, död 12 oktober 2014, var en brittisk snookerspelare.

Miles blev professionell 1969 efter att inte ha nått några större framgångar som amatör. Sin största framgång i karriären nådde han 1974, då han gick till final i VM, där han föll mot Ray Reardon. Miles blev bekant för den stora allmänheten då han två år i rad vann den TV-sända tävlingen Pot Black, 1974 och 1975.

Andra höjdpunkter i Mile's karriär var finalplatsen i 1976 års Masters, och vinsten i Tolly Cobbold Classic 1981. Tillsammans med John Spencer och Fred Davis gick han till final med England i det allra första World Cup, där man föll mot det walesiska stjärnlaget bestående av Ray Reardon, Doug Mountjoy och Terry Griffiths.

I mitten av 1980-talet började Miles' karriär att dala, och efter 1984 kvalade han aldrig mer in till huvudturneringen i VM. Han fortsatte att spela några år på proffstouren, men drog sig definitivt tillbaka 1992, 51 år gammal. 1997 deltog han i Seniors Pot Black.

Titlar
Pot Black - 1974, 1975
Tolly Cobbold Classic - 1981

Källor
Global Snooker Centre

Noter

Engelska snookerspelare
Födda 1941
Män
Avlidna 2014
Idrottare från Birmingham
Tolly Cobbold Classic

Tolly Cobbold Classic var en professionell inbjudningsturnering i snooker som spelades i februari åren 1979 - 1984. Tävlingen sponsrades av bryggeriet Tolly Cobbold och spelades i Ipswich, England.

Format
De tre första åren deltog åtta spelare som delades in i två grupper där alla mötte alla. De två gruppsegrarna möttes sedan i en final som spelades i bäst av 9 frames. Från 1982 ändrades formatet till att bli en ren utslagsturnering, fortfarande med åtta deltagare.

Vinnare

Källor
Chris Turner's Snooker Archive

Snookerturneringar
Whitney Thompson

Whitney Thompson, född 26 september 1987 i Atlantic Beach, Florida, är en amerikansk fotomodell. Hon vann säsong 10 av America's Next Top Model och blev därmed den första "plus size-modellen" att vinna tävlingen.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Whitney Thompson på Fashion Model Directory

Födda 1987
Kvinnor
Amerikanska fotomodeller
Levande personer
Christensen 1

''Det finns även en komet med namnet Christensen 2 eller 164P/Christensen

Christensen 1, 210P/Christensen eller 210P/2003 K2 Christensen (tidigare P/2003 K2 Christensen) är en kortperiodisk komet som upptäcktes 26 maj 2003 av Eric Christensen vid Catalina Sky Survey.

Den 8 december 2008 återupptäckte A. Watson kometen som då visade upp en tunn, kort svans. Några dagar senare kunde M. Meyer visa att det var samma komet som hade upptäckts 2003.

Banelementen för kometen är osäkra eftersom de inte beräknats sedan 2010. Då beräknades nästa periheliepassage ske i december 2008.

Referenser

Externa länkar 

Heavens above
tinyurl.com, jpg bilder

Kometer i Jupiterfamiljen
Jordnära objekt
Astronomiska upptäckter av CSS
Astronomiska upptäckter 2003
STH

STH kan syfta på:

 STH - en fastställd maximal hastighet för ett järnvägsbanavsnitt, se Största tillåtna hastighet
 STH - en skola vid Kungliga Tekniska högskolan som ska bli en del av Skolan för kemi, bioteknologi och hälsa (CBH-skolan), se Skolan för teknik och hälsa
 STH - en förkortning av somatotropt hormon, se Tillväxthormon 
 STH - en teologisk högskola, se Skandinavisk teologisk högskola
Masters 1976

Masters 1976 var den andra upplagan av den professionella inbjudningsturneringen i snooker. Den spelades i New London Theatre i London, England. Tio av världens bästa spelare bjöds in. Ray Reardon, som förlorat föregående års Mastersfinal, vann detta år sin första och enda Masterstitel.

Resultat 

1976 i Storbritannien
1976
Snookersäsongen 1975/1976
Sportevenemang i London
I Survived A Japanese Game Show

I Survived a Japanese Game Show är en TV-serie från USA, inspelad i Japan enligt formatet ”Big in Japan”. Serien har visats i Sverige på TV6.

Se även
Hjälp! Jag är med i en japansk tv-show

Amerikanska TV-program
Akvarieräkor

Akvarieräkor kallas inom djurfackhandeln ett antal arter av räkor som brukar hållas i akvarium som sällskapsdjur, ofta tillsammans med fiskar. Liksom akvariefiskar har olika arter av akvarieräkor olika krav på skötsel och förhållanden i akvariet. Det finns akvarieräkor för både sötvatten och saltvatten, i olika färger och storlekar.

I saltvattenakvarium är kanske putsarräkan det vanligaste exemplet på akvarieräka. I sötvattensakvariet fyller räkor en funktion som städpatrull då deras föda består av alger, döda/sjuka växtdelar och överbliven fiskmat.

Exempel på akvarieräkor är:
Amanoräka
Körsbärsräka
Putsarräka

Se även
Akvarium

Externa länkar
RäkPortalen - faktasida

Referenser
Denna artikel är delvis baserad på en översättning från engelska Wikipedia.

Akvarieräkor
Johann Friedrich Berwald

Johann Friedrich Berwald, född 18 eller 22 mars 1711 i Königsberg in der Neumark, död 11 juni 1789 i Ludwigslust, var en tysk flöjtist.

Berwald var son till Johann Gottfried Berwald, d.ä. i tyska musiksläkten Berwald och liksom sin far före honom ”Kunstpfeiffer” i Königsberg. Efter anställningar i Köpenhamn och Hohenaspe i blev Berwald medlem av det Mecklenburg-Schwerinska hovkapellet i Ludwigslust 1770. Han var gift fyra gånger och hade 21 barn av vilka 11 nådde mogen ålder. Bland andra Johann Gottfried Berwald, d.y., Christian Friedrich Georg Berwald, Christine Sophie Louyse Berwald, Georg Johann Abraham Berwald och Friedrich Wilhelm Carl Berwald.

Se även
Släkten Berwald

Källor
Sohlmans musiklexikon, andra upplagan
Ingvar Andersson: Franz Berwald, andra upplagan, 1996
Jan Lennart Höglund, Franz Berwald, tonsättare, ortoped, glasbruksdisponent. Ett liv – en konst.  Stockholm, 1996. 
Sohlmans musiklexikon, första och andra upplagan
Sten Broman: Franz Berwalds stamträd (1968) i Svensk tidskrift för musikforskning
Oxford Music Online
Adolf Hillman, Franz Berwald. En biografisk studie. Stockholm, 1920.
Musiken i Sverige, redaktör Leif Jonsson, band I-IV, Stockholm 1993-1994

Födda 1711
Avlidna 1789
Tyska flöjtister
Män
Johann Gottfried Berwald den äldre

Johann Gottfried Berwald, född 1679 (döpt 27 augusti), död 8 april 1732, var en tysk musiker, som liksom sin far Daniel Berwald i tyska musiksläkten Berwald var ”Kunstpfeiffer” i Königsberg in der Neumark.

Se även
Släkten Berwald

Källor
Ingvar Andersson: Franz Berwald, andra upplagan, 1996
Sohlmans musiklexikon, första och andra upplagan
Sten Broman: Franz Berwalds stamträd (1968) i Svensk tidskrift för musikforskning
Musiken i Sverige, redaktör Leif Jonsson, band I-IV, Stockholm 1993-1994

Födda 1679
Avlidna 1732
Tyska musiker
Män
Daniel Berwald

Daniel Berwald, född 1638, död 1691, var en tysk musiker, stamfader i släkten Berwald.

Berwald var ”Kunstpfeifer” i kyrkan i Königsberg in der Neumark.

Se även
Släkten Berwald

Källor
Ingvar Andersson: Franz Berwald, andra upplagan, 1996
Sohlmans musiklexikon, första och andra upplagan
Sten Broman: Franz Berwalds stamträd (1968) i Svensk tidskrift för musikforskning
Musiken i Sverige, redaktör Leif Jonsson, band I-IV, Stockholm 1993-1994

Födda 1638
Avlidna 1691
Tyska musiker
Män
Christian Friedrich Georg Berwald

Christian Friedrich Georg Berwald, född 14 augusti 1740 i Hohenaspe, död 23 februari 1825 i Stockholm, var en svensk violinist, son till Johann Friedrich Berwald i tyska musiksläkten Berwald.

Berwald studerade för Franz Benda i Berlin under 1760-talet. Han var violinist vid Fredrik den stores hov. År 1772 slog han sig ner i Stockholm där han var hovkapellist 1773-1806. Han var också lärare och grundare av ett musikbibliotek.

I sitt andra äktenskap, med Brita Agneta Brunau (1765-1809) hade han fem barn: Franz Adolf, Christian August, Charlotte, Caroline och Hedda.

Se även
Släkten Berwald

Källor
Sohlmans musiklexikon, andra upplagan
Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971
Oxford Music Online
Adolf Hillman: Franz Berwald, Stockholm 1920

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska violinister
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Födda 1740
Avlidna 1825
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Personer från Schleswig-Holstein
Hjalmar Berwald

Hjalmar Berwald, född 6 november 1848 i Oed, Österrike, död 8 maj 1930 i Stockholm, var en svensk civilingenjör och assistent vid Tekniska högskolan i Stockholm.

Berwald avlade studentexamen 1871 och anställdes som assistent i matematik vid Teknologiska Institutet, sedermera Tekniska högskolan, 1872. 

Berwald gav ut flera läroböcker och skrev också musik. Han var son till tonsättaren Franz Berwald i tyska musiksläkten Berwald och far till pianisten Astrid Berwald och ingenjören Ragnar Berwald.

Musik
Pianotrio, för violin, cello och piano  	
Ur Kung Eriks visor av Gustaf Fröding. Fem sånger för baryton och piano.

Bibliografi
Lärobok i oorganisk kemi för läroverken, Stockholm, 1886
Anteckningar i algebra, Stockholm, 1890

Se även
Släkten Berwald

Källor
Biografiska data om Berwald i "Veckans porträttgalleri" i Hvar 8 dag nr 8 1908
Musiken i Sverige, redaktör Leif Jonsson, band I-IV, Stockholm 1993-1994

Noter 

Födda 1848
Avlidna 1930
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet

Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Niederösterreich
Svenska ingenjörer under 1800-talet
Hedvig Berwald

Ej att förväxla med sångerskan Hedvig Eleonora Berwald (1824–1880).

Hedvig Sofia Berwald, född Sundblad 25 augusti 1816, död 7 juli 1897, var en svensk pianist.

Hedvig Berwald var dotter till hyrkuskåldermannenen Per Sundblad och var August Berwalds, i tyska musiksläkten Berwald, andra hustru. Hon invaldes som ledamot nr. 425 av Kungliga Musikaliska Akademien den 24 januari 1868. Genom en donation av en större penningsumma 1884 skapade hon Hedvig Berwalds stipendiefond, som ger stipendier till konservatorieelever och som förvaltas av Musikaliska akademien.

Referenser

Noter

Källor
Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971
Ingvar Andersson: Franz Berwald, andra upplagan, 1996
Sten Broman: Franz Berwalds stamträd (1968) i Svensk tidskrift för musikforskning
Musiken i Sverige, redaktör Leif Jonsson, band I-IV, Stockholm 1993-1994

Födda 1816
Avlidna 1897
Svenska klassiska pianister
Kvinnor
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1800-talet