kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Buskkråka

Buskkråka (Zavattariornis stresemanni) är en säregen starkt hotad fågel i familjen kråkfåglar som är endemisk för Etiopien.

Utseende och läten 
Buskkråka är en liten (30 cm) starliknande kråkfågel med ljusgrått på huvud och kropp samt svarta vingar och stjärt. Runt ögat syns blå bar hud. Lätena består av hårda, raspiga och tjattriga ljud.

Utbredning och systematik 
Buskkråka förekommer enbart i södra Etiopien (Sidamo-provincen). Den placeras som enda art i släktet Zavattariornis och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett litet utbredningsområde och troddes minska mycket kraftigt till följd av förändringar av dess levnadsmiljö. Trots att senare studier visar att populationen trots allt verkar stabil bedöms den vara starkt hotad av internationella naturvårdsunionen IUCN på grund av hot från klimatförändringar. Världspopulationen uppskattas till mellan 10.000 och 20.000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Erwin Friedrich Theodor Stresemann (1889-1972), tysk ornitolog, upptäcktsresande och samlare av specimen. Tidigare kallades den Stresemanns buskkråka även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Släktesnamnet hedrar Edoardo Zavattari (1883-1972), italiensk zoolog och upptäcktsresande.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Etiopien
Fjällig fruktätare

Fjällig fruktätare (Ampelioides tschudii) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Fjällig fruktätare är en knubbig och kortstjärtad fågel med platt huvud och en fjäderdräkt mönstrad i mossgrönt och svart. På både ovansidan och undersidan syns ett fjälligt mönster, med ett brett grönt vingband och svart hjässa. Honan har mindre svart i fjäderdräkten än hanen, men har ändå ett fjälligt utseende. Lätet består av en ljudlig fallande vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Ampelioides och förekommer  i Anderna från Colombia och västra Venezuela till västra Bolivia (La Paz). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fjällig fruktätare hittas i molnskog, i de mellersta eller övre skikten. Den för en tillbakadragen tillvaro och ses mest kring fruktbärande träd. Ibland slår den följe med kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Rödtofskotinga

Rödtofskotinga (Ampelion rubrocristatus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från Colombia till västra Venezuela och västra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjetofskotinga

Kastanjetofskotinga (Ampelion rufaxilla) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kastanjetofskotinga delas in i två underarter:
 A. r. rufaxilla – förekommer i Andernas östsluttning i södra Ecuador, Peru och västra Bolivia
 A. r. antioquiae – förekommer i subtropiska Anderna i västra Colombia och eventuellt också i norra Ecuador

Habitat 
Dess naturliga miljö är tropiska och subtropiska fuktiga skogar i bergstrakter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Kungsfågeltyrann

Kungsfågeltyrann (Calyptura cristata) är en akut hotad och nyligen återupptäckt tätting som numera vanligen placeras i familjen tyranner.

Utseende 
Kungsfågeltyrannen är en mycket liten fågel med en kroppslängd på 8 cm. Trots att den inte alls är släkt är den i fjäderdräkten påfallande lik en kungsfågel, därav namnet. Ovansidan är gulaktigt olivgrön, medan den är gul på pannan och övergumpen. Undersidan är gul med olivgrön anstrykning på bröstet. Stjärten är mycket kort och på de sotfärgade vingarna syns två vita vingband och vita tertialspetsar. På hjässan syns långa röda fjädrar omgivet av svart som den ofta reser till en liten tofs. Vassa läten har rapporterats.

Utbredning och status 
Fågelns utbredningsområde är sydöstra Brasilien (Rio de Janeiro-området). IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Calyptura och traditionellt i familjen kotingor, vilket återspeglas i dess tidigare artnamn kungsfågelkotinga. DNA-studier visar dock att den står nära manakintyrannen (tidigare behandlad som en manakin) och spadnäbbarna i Platyrinchus. Denna grupp ingår vanligen i familjen tyranner i Tyrannidae eller utbryts som en egen familj, Platyrhinchidae.

Referenser

Externa länkar

Tyranner
Fåglar i neotropiska regionen
Gulnäbbad kotinga

Gulnäbbad kotinga (Carpodectes antoniae) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Gulnäbbad kotinga är en 21,5 cm lång kotinga med praktfull, vit fjäderdräkt. Hanen har en lätt gråaktig anstryning på ovansidan och är något blågrå på hjässan. Näbben är lysande gul med en svart linje. 

Honan är askgrå, mörkare på panna och hjässa. Vingarna är svartaktiga, liksom stjärten, med bredd vitkantade vingtäckare och armpennor. Den är vidare ljusgrå på strupe och bröst, än ljusare mot undergumpen. Runt ögat syns en vit ring och näbben är svart med gul näbbrot. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett duvlikt "cah" eller "cow".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i låglänta områden utmed Stilla havet i sydvästra Costa Rica och västligaste Panama. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Svartspetsad kotinga

Svartspetsad kotinga (Carpodectes hopkei) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar. Den förekommer i fuktigt lågland från östra Panama till västra Colombia och nordvästra Ecuador. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Snökotinga

Snökotinga (Carpodectes nitidus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Centralamerika i sluttningen mot Karibien från norra Honduras till västligaste Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Brunryggig bärkotinga

Brunryggig bärkotinga (Carpornis cucullata) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunryggig bärkotinga är en stor och knubbig kotinga med lång stjärt. Fjäderdräkten är praktfull, med svart huvud, gult på buken och i en halskrage samt kastanjebrun rygg med gula och svarta kanter på vingarna. Ögat är mörkbrunt. Honan liknar hanen men är mattare i färgerna. Sången består av en vittljudande explosiv vissling, "wreep-wrepoo".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i sydöstra Brasilien (Espírito Santo Rio Grande do Sul). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Brunryggig bärkotinga hittas i bergsbelägen bergsskog. Den ses i trädtaket och kan vara lokalt vanlig men svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Grönryggig bärkotinga

Grönryggig bärkotinga (Carpornis melanocephala) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Grönryggig kotinga är en 21 cm lång fågel med uppseendeväckande grön och gul fjäderdräkt och röd ögoniris. Hanen är svart på huvud, hals och strupe. Ovansidan är enhetligt olivgrön. Bröstet är ljust olivgrönt, på resten av undersidan gulare med viss sotfärgad bandning. Näbben är kort och mörk.

Honan liknar hanen men har olivgrönt även på hjässa och huvudsidor. Hona brunryggig bärkotinga är gulare under, med vingband och mer svart på huvudet. Lätet beksrivs som ett tort och ihåligt "tzuc" följt av en fallande vissling, "fUUuu".

Utbredning och systmematik 
Fågeln förekommer i kustnära sydöstra Brasilien (Alagoas och östra Bahia i nordöstra Paraná). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Grönryggig bärkotinga har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Barhalsad parasollfågel

Barhalsad parasollfågel (Cephalopterus glabricollis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Barhalsad parasollfågel är en stor (36-41 cm) och svart kotinga. Hanen är glansigt svart, med en stor och vanligen hängande bar röd fläck från nedre delen av strupen till övre delen av bröstet som den kan blåsa upp under spelet. Hjässfjädrarna är förlängda och böjda framåt, vilket gett fågeln dess namn. Honan är mindre, mattare och har endast en tofs i pannan.

Läten 
Under spelet levererar hanen låga och vittljudande tut, följt av andra staccatotoner. Bland lätena hörs även olika hostande och stönande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i fuktiga högländerna i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad. Beståndet är litet, uppskattat till endast mellan 1 900 och 7 100 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkningar, framför allt i de låglänta områden där den befinner sig utanför häckningstid.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Treichl

Treichl kan avse:
 Miriam Treichl (1969, Stockholm) – en svensk Operasångerska (Sopran)
 Frida Modén Treichl (* 1985, Linköping) – en svensk musikalartist, skådespelare, sångerska och föreläsare

Högtyska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Amazonparasollfågel

Amazonparasollfågel (Cephalopterus ornatus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Venezuela, Guyana, norra Bolivia och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Pendelparasollfågel

Pendelparasollfågel (Cephalopterus penduliger) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pendelparasollfågeln är en stor (51) och svart kotinga med märkliga utsmyckningar. Hanen har en stor tofs som böjs framåt över huvudet som ett parasoll, därav namnet. Från mitten av bröstet hänger en mycket lång fjäderprydd hudflik. Honan och ungfågeln är mindre med ingen eller mycket mindre hudflik. Fågeln är vanligen tystlåten, men från spelande hane hörs stönande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i sydvästra Colombia och västra Ecuador (söderut till El Oro). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Pendelparasollfågel har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6 000–15 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Svartmaskad kotinga

Svartmaskad kotinga (Conioptilon mcilhennyi) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tropiska sydöstra Peru (södra Ucayali och södra Madre de Dios). Den placeras som enda art i släktet ''Conioptilon’'.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Praktkotinga

Praktkotinga (Cotinga amabilis) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Praktkotingan är en rätt knubbig fågel med hos hanen omisskännligt elektriskt blå fjäderdräkt som lyser även på håll. På strupen syns en plommonfärgad fläck, liksom på strupen. Honan är mycket annorlunda tecknad, ljust gråaktig med vita fjäll ovan och sotfärgade fläckar under. Arten är i stort sett tystlåten.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i låglandet mot Mexikanska golfen i södra Mexiko (Veracruz) till sydöstra Costa Rica. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Praktkotingan är en tillbakadragen fågel som hittas i trädkronor i tropiska låglänta skogar. Den ses oftast när en enstaka hane sitter exponerat på en hög gren, mindre ofta vid fruktbärande träd då den kan komma ner ganska nära marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). 

Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Glitterkotinga

Glitterkotinga (Cotinga cayana) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra Venezuela och Guyanaregionen till norra Bolivia och Amazonområdet i Brasilien.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Purpurkotinga

Purpurkotinga (Cotinga cotinga) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde sträcker sig från östra Colombia till södra Venezuela, Guyana, och norra och östra Amazonområdet (Brasilien). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Bandkotinga

Bandkotinga (Cotinga maculata) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen kotingor som enbart förekommer i Brasilien.

Utseende och läte 
Bandkotingan är en 20 cm lång, påtagligt vacker mörkblå kotinga. Hanen har lysande koboltblå ovansida, på ryggen något svartfläckad. Strupen är starkt pupurfärgad ner till mitten av buken, delat itu av ett blått bröstband. Resten av undersidan är blå. Den är svart på vingar och stjärt med brett blåkantade mindre och mellersta täckare. 

Honan är sotbrun ovan med vitaktiga fjäll, undertill något ljusare och mer beigefärgad med rätt breda hjäll som ger den ett än ljusare utseende. Runt det mörka ögat syns en vag, vitaktig ögonring. Fågelns läte rapporteras vara ett lågt och dämpat rop.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i sydöstra Brasilien, från södra Bahia och Minas Gerais till Rio de Janeiro. IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Noter

Externa länkar 

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Plommonstrupskotinga

Plommonstrupskotinga (Cotinga maynana) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden från sydöstra Colombia till norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Blåkotinga

Blåkotinga (Cotinga nattererii) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Panama Colombia, nordvästra Ecuador och västra Venezuela. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Turkoskotinga

Turkoskotinga (Cotinga ridgwayi) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Turkoskotingan är en 17,5 cm kotinga med mycket vackert blå fjäderdräkt. Hanen är lysande turkosfärgad, med violett på haka, strupe, övre delen av bröstet och bukens mitt. Den är mestadels svart på vingar och stjärt, med breda blå kanter på vingtäckarna och vingpennorna. På manteln syns också lite mörka fläckar. Honan är sotfärgad ovan, på hjässa och nacke vitprickig. Undersidan är beigefärgad, fint svartprickig på strupen och mer tydligt på bröstet. Fågeln är mestadels tystlåten, med endast vingljud från hanen och skrovliga skrin från honan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed Stillahavssluttningen från sydvästra Costa Rica till västra Panama (västra Chiriquí). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Turkoskotingan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 250–2 820 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen Robert Ridgway (1850-1929).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjebukig kotinga

Kastanjebukig kotinga (Doliornis remseni) är en hotad fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kastanjebukig kotinga är en 21,5 cm lång mestadels mörk kotinga med iögonfallande fylligt rost- eller kastanjebrun undersida. Hanen är mörkt gråsvart på ovansidan med en halvdold orangeröd huvudtofs och svart på resten av hjässan som kontrasterar med ansiktet. Honan är mycket lik, men hjässan är gråare och har svart tygel som ger en glasögoneffekt. Systerarten perukotinga är lik men är ljusare ovan och det roströda undertill begränsat till undre stjärttäckarna.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Anderna i Ecuador och nordligaste Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Kastanjebukig kotinga har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. IUCN kategoriserar den som nära hotad (NT).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen James Van Remsen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Perukotinga

Perukotinga (Doliornis sclateri) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Perukotingan är en stor (21,5 cm) och mörk medlem av familjen. Hanen har svart hjässa och nacke med delvis dold röd tofs. Ovansidan är mörkbrun, undersidan ljusare brun. Undre stjärttäckarna är roströd och grått syns på strupen och huvud- och halssidorna. Honan liknar hanen men saknar den svarta hjässan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas östsluttning i centrala Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Perukotingan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 500–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Philip Lutley Sclater (1829–1913), engelsk ornitolog och samlare av specimen.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Barhalsad kotinga

Barhalsad kotinga (Gymnoderus foetidus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Venezuela och Guyanaregionen söderut mot norra Bolivia och Amazonområdet (Brasilien). Den placeras som enda art i släktet Gymnoderus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Röd fruktkråka

Röd fruktkråka (Haematoderus militaris) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från allra sydligaste Venezuela till Guyanaregionen och norra Amazonområdet i Brasilien. Den placeras som enda art i släktet Haematoderus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Gråpiha

Gråpiha (Lipaugus fuscocinereus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från Colombia till Ecuador och i nordligaste Peru (Piura). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Gråhuvad piha

Gråhuvad piha (Lipaugus lanioides) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråhuvad piha är en 28 cm lång kotinga med dämpade färger. Fjäderdräkten är brungrå, på hjässan med svagt fjälligt mönster. Undersidan är något ljusare. På vingar, stjärt och undergump är den varmare brun. Larmpihan är mycket gråare, mot olivgrönt. Lätet består av en gäll vissling, "kíou-kíou kíu-kít", mjukare än larmpihan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Brasilien (Espírito Santo och Minas Gerais till nordöstra Santa Catarina). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 50 000 och 100 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Halsbandspiha

Halsbandspiha (Lipaugus streptophorus) är en fågel i familjen kotingor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tepuis i södra Venezuela, intill västra Guyana och nordligaste Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kotingor
Fåglar i neotropiska regionen