kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
ǀXam

|Xam (ofta bara xam, även ǀxam kaǃkʼe) är ett utdött tuuspråk som talades i Sydafrika en bit in på 1900-talet. Språket, som hörde till ǃkwispråkgruppen, var nära besläktat med det utrotningshotade nǀu, som nu är det sista återstående !kwispråket. På längre håll är det besläktat med !xóõ.

|Xam lever vidare i Sydafrikas officiella motto sedan den 27 april 2000, på svenska ungefär ”olika folk förenade”: 
Det första tecknet i språkets namn representerar ett dentalt klickljud, medan x-ljudet påminner om ch i skotsk gaeliskans loch.

Källor

Tuuspråk
Utdöda språk
Språk i Sydafrika
Fardosa

Fardosa  är ett kvinnligt namn som härstammar från persiskans Pardis (پردیس) i betydelsen "paradis".

Namnet förekommer i en vers i Koranen.

Källor 

Arabiska namn
Donjon de Houdan

Donjon de Houdan är ett medeltida försvarstorn i staden Houdan i departementet Yvelines i Frankrike.

Historia 

Tornet, som uppfördes mellan 1120 och 1137 av seigneur Amaury III de Montfort, är den enda återstående delen av ett medeltida slott. Det är ett massivt kärntorn isolerat från staden i väster.
Det är cylindriskt med en diameter på 16 meter och en höjd av 25 meter. Väggarna är i genomsnitt tre meter tjocka.
Det flankeras av fyra mindre torn, 4,8 meter i diameter.  

Tornet var byggt i tre plan. De inre golven och taket har förstörts. Ingångsdörren var placerad sex meter över marken och gav tillträde till mezzaninvåningen.
Ytterligare en ingång fanns i ett av de mindre tornen.

Tornet antas vara ett tidigt försök att förbättra möjligheten till flankeld genom att döda vinklar reducerats. Tornet har aldrig intagits av någon fiende.

1880 installerades en cistern som rymde 200 000 liter vatten och sedan dess är tornet använt som Houdans vattentorn.

Referenser

Källor

Externa länkar 
Engraving of the original castle
 Home-page of the association « le Donjon de Houdan »
 Ministry of Culture database entry for Donjon de Houdan 

Befästningar i Frankrike
Torn i Frankrike
Byggnader och anläggningar i Île-de-France
Yvelines
Gästprofessuren till Torgny Segerstedts minne

Gästprofessuren till Torgny Segerstedts minne  inrättades 2003 vid Göteborgs universitet av Stiftelsen Torgny Segerstedts Minne. Professuren är ettårig och har olika tema varje kalenderår eller läsår. Syftet är att främja tvärvetenskaplig forskning med syfte att stärka grundläggande demokratiska värden såsom tankefrihet, åsiktsfrihet, yttrandefrihet och religionsfrihet. Professuren är inte knuten till någon viss fakultet utan alternerar.

Innehavare av professuren samt tema
2003 - Asbjörn Eide - Fred och mänskliga rättigheter
2004–2005 - Rhoda Howard Hassmann - Mänskliga rättigheter
2006 - Michael Freeman  - Minoriteter och mänskliga rättigheter
2007–2008 - Brian Palmer - Yttrandefrihet och religion
2008–2009 - Jan Eliasson - Globala frågor
2010 - Bengt Göransson - Politik, folkbildning och kulturfrågor
2011-2012 - Anne Orford - Internationell rätt, mänskliga rättigheter och rättsteori.
2013 - Ingen professor utsågs.
2014 - Hans Joas - Synen på våld och värderingsförändringar i samhället.
2015 - David Altman - Demokrati.
2016-2017 - Sami Adwan - Pedagikens möjligheter att öka förståelsen mellan grupper i en konfliktssituation.
2019-2020 – David Schneiderman – Jämförande konstitutionell rätt och internationell investeringsrätt.

Externa länkar 
torgnysegerstedt.se - Stiftelsen Torgny Segerstedts Minne

Referenser 

Göteborgs universitet
Professurer
Karin Stjernholm Ræder

Karin Gertrud Stjernholm Ræder, född 6 december 1915 i Stockholm, död 2 januari 2010 i Göteborg, var en svensk barnboksförfattare och illustratör. Hon illustrerade Eva Bexells böcker om morfar prosten. Hon var som författare mest känd för böckerna om Rut-Emma och hennes vänner.

Biografi
Stjernholm Ræder föddes i Stockholm men kom till Göteborg som tioåring. Hon växte upp i en köpmansfamilj och hade inga förebilder i släkten när det gällde konstnärlig verksamhet. Hon studerade några år vid bland annat Lunds universitet. Hon fick dock aldrig någon formell konstskoleutbildning utan var självlärd som tecknare. Hon tillbringade några år på sanatorium efter studierna sedan det vid en hälsokontroll konstaterats att hon hade tbc.

Skrev gjorde Stjernholm Ræder redan under skolgången i flickläroverket. Hon debuterade som 22-åring med novellsamlingen Andra, 1947. Under tiden när barnen växte upp fanns det inte tid för skrivandet. Först 30 år senare kom hennes nästa debut, nu som barnboksförfattare och då med inte mindre än fyra böcker. Bland dem finns hennes mest kända bok, Rut-Emma själv, 1977, den första av fem med samma huvudperson. Den sista Rut-Emma-boken, Rut-Emma, nästan nio, utkom 1989. Sin bana som illustratör av andras barnböcker inledde Stjernholm Ræder 1976 med bilder till en bok av Lennart Hellsing, Bro, bro, breja, och till Eva Bexells första bok i serien om morfar prosten, Prostens barnbarn.

Böckerna om Rut-Emma och hennes familj har sin utgångspunkt i författarens barndomsmiljö under 1920-talet. Den första boken har drag av småstaden i Danmark där hon tillbringade somrarna. Rut-Emma, som är mellanbarn, har två systrar och känner sig ofta i skymundan av dem. Pappan ger sig iväg men återkommer så småningom; mamman får under hans bortovaro försörja sig och flickorna genom att måla änglar. Böckerna skildrar Rut-Emmas uppväxt fram till hon är nio år. Texten blir rikhaltigare från bok till bok och serien byter genre från bilderbok till barnroman.

Tre böcker om Manfred med teaterdrömmar som utkom på 1980-talet har handlingen förlagd till Stjernholm Ræders mammas barndom i Göteborg. I likhet med författaren ådrar sig Manfred tbc i en fattig miljö, men överlever. I sista boken är han expedit i en manufakturaffär.

Hennes författarskap omfattar både realistiska berättelser och nonsens, absurdism och idyll. Hennes illustrationer är skänkta till Göteborgs konstmuseum. Hon var med om att starta föreningen Barnboksbildens Vänner 1989. Stjernholm Ræder avled i Göteborg 2010 och är begravd på Kvibergs kyrkogård.

Källor
Artikeln är i stora delar kopierad från Birger Hedéns text om Karin Stjernholm Ræder ur Svenskt kvinnobiografiskt lexikon, (CC BY 4.0), läst 2018-03-15

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
 

Svenska illustratörer
Svenska författare av barn- och ungdomslitteratur
Kvinnor
Födda 1915
Avlidna 2010
Gravsatta på Kvibergs kyrkogård
Tuuspråk

Tuuspråk eller sydliga khoisanspråk är en språkfamilj i södra Afrika med två tydliga undergrupper: Taaspråk och !kwispråk. Benämningen sydliga khoisanspråk bygger på teorin att tuuspråken ingår i en gemensam språkfamilj med khoisanspråk, men det är inte helt säkert. Andra teorier vill beteckna tuuspråk som en separat språkfamilj.

Det enda livskraftiga tuuspråket är i dag ǃxóõ, ett taaspråk som talas framför allt av khoisanfolk i Botswana. Av !kwispråken återstår endast det utrotningshotade n/u i Sydafrika. Xam, ett annat sydafrikanskt !kwispråk lever dock vidare i nationen Sydafrikas nationella motto. 

Tidigare har även ǂhõã eller hua räknats in under taapråken, som ibland rent av kallats huaspråk, men ǂhõã hänförs nu oftare till juspråken (eller ”nordliga khoisanspråk”).

Referenser
Dobesprojektet om taaspråk
Ethnologue om sydliga khoisanspråk

 
Språkindelning
The Jean Genie

The Jean Genie är en låt skriven och framförd av David Bowie som utgavs som singel den 24 november 1972 och på albumet Aladdin Sane som gavs ut den 13 april 1973. 

Sången skrevs och spelades in i New York. Låten låg under 13 veckor på topp 10 på den brittiska listan och nådde som högst plats nummer 2 vilket var Bowies dittills  bästa placering där. I USA nådde den plats nummer 71 på Billboard Hot 100. Låtens B-sida på den brittiska versionen var Ziggy Stardust, på amerikanska versionen Hang On To Yourself och på den japanska versionen som gavs ut 1973, John I'm Only Dancing.

Medverkande 
 David Bowie - sång, gitarr
 Mick Ronson - gitarr
 Trevor Bolder - bas
 Mick Woodmansey - trummor

Referenser

Noter 

Musiksinglar 1972
Låtar framförda av David Bowie
Theodorus Gaza

Theodorus Gaza, född omkring 1400, död omkring 1478, var en grekisk humanist.

Gaza kom 1440 från Konstantinopel till Italien, där han blev professor först i Ferrara, sedan 1451 i Rom. Gaza verkade genom talrika översättningar till latin för kännedomen om de grekiska författarna, bland annat översatte han år 1483 "Peri fyton historia" (av Theofrastos, den första vetenskapliga boken om botanik). Han skrev själv en grekisk grammatik och åtskilliga smärre filosofiska verk, bland annat De fato (utgiven av J. W. Taylor). Gaza dog som abbot för ett kloster i Kalabrien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Renässanshumanister
Italienska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Ferrara
Personer i Italien under 1400-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svensk uppslagsbok
Hannes Gebhard

Hannes Gebhard, född 8 april 1864 i Kemijärvi, död 23 februari 1933, var en finländsk ekonom, statistiker, politiker och andelsrörelsens grundare. Han var gift med Hedvig Gebhard och far till Maiju Gebhard. 

Gebhard blev docent i historia vid Helsingfors universitet 1890, docent i lantbruksekonomi 1899, och var extra ordinarie professor i samma ämne 1909-1927. Gebhard ägnade ett intensivt arbete åt småbruks- och andelsverksamheten. Hans insatser här framgår bland annat av att han var en av Pellervos stiftare och dess ordförande 1899-1917. 

Han var direktör för andelskassornas centralkreditanstalt 1904-1932, och ordförande i Centralförbundet för småbrukare 1922-1930. Gebhard tillhörde 1907-1909 lantdagen. Bland hans skrifter märks: Socialstatistisk atlas öfver Finlands landskommuner år 1901 (4 band 1908-16), Huvuddragen av andelsverksamheten i Finland (1915) och Småbruket i Skandinavien (1923). 

Gebhards skrifter översattes till svenska av hans hustru Hedvig Gebhard (1867-1961), som även intagit en ledande ställning inom kooperationen. Hon var en av Elantos stiftare och medlem av förvaltningsrådet 1905-17 samt tillhör sedan 1918 Centrallagets förvaltningsråd. Hon var medlem av lantdagen 1907-09 samt av riksdagen 1919-21, 1924-29 såsom representant för finska samlingspartiet.

Hannes Gebhard var kusin till konstnären Albert Gebhard som bland annat deltog i dekorerandet av den finska paviljongen vid världsutställningen i Paris 1900. Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar 
 
 

Finländska nationalekonomer
Lantbruksekonomer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska politiker
Födda 1864
Avlidna 1933
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Kemijärvi
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Alumner från Helsingfors universitet
Finlandssvenskar
Prince Alberts nationalpark

Prince Alberts nationalpark är en nationalpark i provinsen Saskatchewan i Kanada, 200 kilometer norr om Saskatoon och cirka 50 kilometer norr om samhället Prince Albert. Området förklarades som en nationalpark 1927 men invigdes officiellt 1928 av premiärminister William Lyon Mackenzie King. Det skyddade området omfattar en yta av 3 874 kvadratkilometer.

I nationalparken finns över 200 olika arter av fåglar och dessutom de flesta av de stora däggdjur som är typiska för Kanadas barrskogar, som kanadensiskt lodjur, svartbjörn, varg och älg. Det finns också en liten hjord bison i den sydvästra delen av parken. En koloni med vita pelikaner (Pelecanus erythrorhynchos) hör även den till de mer noterbara inslagen i parkens djurliv.

De tidigaste bekräftade spåren av att människor har bebott området är omkring 7 500 år gamla. Från 1886 till 1893 hade Hudson Bay-kompaniet en handelspost vid Waskesiu Lake. I början av 1900-talet höggs mycket timmer i parken, men efter svåra bränder år 1919 övergavs det mesta av denna verksamheten 1921. Sedan området inrättades som nationalpark har det blivit ett mål för turism, med vandring, kanotpaddling, fiske och fågelskådning som exempel på aktiviteter.

Källor
Parks Canada: Prince Albert National Park

Nationalparker i Kanada
Saskatchewans geografi
Naturskyddsområden bildade 1927
BMK Kungs

BMK Kungs är en badmintonklubb i Kungsbacka som mestadels håller till i Tingbergshallen mitt i Kungsbacka. Varje år anordnas även tävlingar i klubbens regi. Klubben grundades 1967 och kvalade på 1980-talet till Elitserien.

Referenser

Externa länkar 
 

Badmintonklubbar i Sverige
Sportklubbar i Kungsbacka kommun
Sportklubbar bildade 1967
Ölmanäs Segelsällskap

Ölmanäs SS är en seglarklubb som håller till i Tribunen i Gårda brygga, Åsa i Kungsbacka kommun. Klubben bedriver segelverksamhet under sommarhalvåret med instruktörer och tränare.

Klubben ordnar årligen segeltävlingen Ölmanäsdagen som är en publikvänlig tävling som är öppen för alla i klasserna optimistjolle, E-jolle, RS-Vision och Trissjolle. Seglingarna sker i Kungsbackafjorden som ligger innanför fyren Nidingen.

Klubben bedriver också seglarskola under ett antal veckor varje sommar, främst i juli.

Externa länkar
Officiell webbplats

Segelsällskap i Sverige
Sportklubbar i Kungsbacka kommun
Frédéric Cuvier

Frédéric Georges Cuvier, född 28 juni 1773 i Montbéliard, död 24 juli 1838 i Strasbourg, var en fransk zoolog och paleontolog. Han var yngre bror till Georges Cuvier, som räknas som paleontologins grundare.

Cuvier utbildades i början i födelsestaden till urmakare. Efter inbjudan av hans bror flyttade han 1797 till Paris. Där blev naturvetenskaperna hans huvudsysselsättning. Han utforskade till exempel den av Alessandro Volta upptäckta galvaniska cellen tillsammans med Jean Baptiste Biot.

1804 blev han föreståndare för den zoologiska avdelningen av Frankrikes naturhistoriska museum (Muséum national d'histoire naturelle) i Paris. Från och med 1816 utgav han tidningen Dictionnaire des sciences naturelles. Han utnämndes 1831 till generalinspektor för Frankrikes universitet och högskolor. 1837 bildades vid naturhistoriska museet en fakultet för jämförande fysiologi där Cuvier blev ledare och 1838 blev han hela museets ledare. Han valdes som utländsk ledamot i Royal Society.

Han föredrog forskningar angående djurens beteende och djurens intelligens.

F. Cuvier används som auktorförkortning och för brodern Georges används Cuvier.

En gasell, Gazella cuvieri, är uppkallad efter Frédéric Cuvier.

Verk (urval) 
 Histoire naturelle des mammifères avec des figures originales coloriées, dessinées d’après les animaux vivants (med Étienne Geoffroy Saint-Hilaire; 1819-1842)
 Des dents des mammifères considérées comme caractères zoologistes, 1825
 De l’Histoire naturelle des cétacés, 1836

Referenser

Noter 

Franska zoologer
Franska paleontologer
Födda 1773
Avlidna 1838
Män
Auktorer
Gebhard I von Waldburg

Gebhard I Truchsess von Waldburg, född 10 november 1547 i Heiligenberg och död 31 maj 1601 i Strassburg, var en tysk kurfurste av Köln.

Gebhard von Waldburg valdes 1577 i tävlan med en bayersk prins till ärkebiskop av Köln. För att kunna gifta sig med sin älskarinna Agnes von Mansfeld övergick Gebhard 1582 till protestantismen, men försökte trots det hålla sig kvar på sin biskopsstol. Illa understödd av de protestantiska furstarna besegrades han dock i det Kölnska kriget och måste fly till Nederländerna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Kurfurstar av Köln
Tyska ärkebiskopar
Födda 1547
Avlidna 1601
Män
Nyebro färja

Nyebro färja var en färjeled över Göta älv som förband Hisingen med fastlandet, ungefär mellan Orrekulla på Hisingssidan, och Agnesberg på fastlandssidan.

Namnet kommer från en bro som uppfördes 1786 upp mot närbelägna Orrekulla skans, som i sin tur ersatte en äldre bro från 1680. Den nya bron, Nyebron, revs 1820 efter mångårigt förfall.

Historia 
Nyebroleden är en mycket gammal förbindelse, och det är inte någon som riktigt vet när de första båtarna började trafikera sträckan. Den tidigaste noteringen man har funnit är från en resolution daterad 26 juni 1766 som tillkännagav att färjan vid Nyebro underhölls av Kronan, dvs. staten. Den 8 juni 1822 finns noterat i kommunfullmäktige i Säve kommun, som Orrekulla på den tiden tillhörde, att Säve socken och en Herr J E Broberg fick rätt att uppta färjepengar för en nybyggd linfärja enligt den tidens taxa.

1878 fann Länsstyrelsen att det inte fanns någon skyldighet längre för färjeintressenterna att upprätthålla trafiken, och därför skulle kommunen få rätt att arrendera ut färjeinrättningen. Året därpå berättigades boende på Clarebergs gård och kringliggande hemman att få driva färjetrafiken mot en av länsstyrelsen fastställd taxa.

1944 (?) övertog Statens vägförvaltning driften då förbindelsen ansågs vara till allmänt gagn. Emellertid underhölls varken färja, färjelägen eller strandskoningarna speciellt väl, och länsstyrelsen hotade vid ett tillfälle med åtgärder om inte "iståndssättningsarbeten utfördes". Hoten hade verkan och 1924 införskaffades en ny färja av plåt.

Nyebro färja utgjorde under många år en betydelsefull avlastning för Jordfallets färja, även efter att Jordfallsbron hade byggts. Färjeläget byggdes om mellan 1955 och 1956 för att kunna ta ännu fler väntande bilar och smidigare hantera lastning och lossning.

Den 11 januari 1955 klockan 9 transporterade kronans landsvägsfärja F 29 en lastbil från Nyebro till Agnesberg. Ombord på lastbilen fanns fem kreatur. På älven fick färjan slagsida mot babord varpå lastbilen gled ned och tre av kreaturen drunknade. Denna händelse kom så småningom att avgöras av Göteborgs rådhusrätt (den 8 april 1957).

Avvecklingen 
I och med utvecklingen av stadsdelarna i nordöstra Göteborg och industrierna på Hisingen ökade vägtrafiken kraftigt under 50- och 60-talen. Det stod snart klart att Nyebro färja inte skulle kunna svälja all framtida trafik. Till exempel kunde den sista färjan som trafikerade linjen endast ta hand om 6 personbilar och lasta max 30 ton.

En ombyggnad till en modern bilfärja skulle bli så dyr att man istället valde att lägga pengarna på en bro. Så skedde också - Angeredsbron stod klar 1978, och tillsammans med byggandet av Norrleden och Hisingsleden gjordes Nyebro färja överflödig.

Källor 

 Bok: Andersson S, 1969, "Säve - Jordbruksbygd blir stadslandskap"
 Muntliga berättelser från medlemmar i Säve-Rödbo Hembygdsförening

Externa länkar
 Färjelägena, markerade på karta hos hitta.se
 Länk till skärgårdsbåtar.se, information om sista färjan som trafikerade leden.

Nedlagda färjelinjer
Göta älvs avrinningsområde
Svensk sjöfart
Juha-Pekka Leppäluoto

Juha-Pekka "JP" Leppäluoto, född 15 november 1974, är en finsk musiker. Han har medverkat i bland annat Northen Kings, Poisonblack och Harmaja, och är sångare i det finska metalbandet Charon.

Diskografi

Med Charon

 Sorrowburn (1998)
 Tearstained (2000)
 Downhearted (2002)
 The Dying Daylights (2003)
 Songs For The Sinners (2005)

Med Northern Kings

 Reborn (2007)
 Rethroned (2008)

Med Harmaja

 Harmaja EP (2007)
 Harmaja (2009)

Med Poisonblack

 Escapexstacy (2003)

Källor

Externa länkar

Metal-archives: Juha-Pekka Leppäluoto

Finländska sångare
Finländska musiker
Personer från Brahestad
Födda 1974
Levande personer
Män
Albert Gebhard

Albert Gebhard, född 26 april 1869 i Toholampi, död 15 maj 1937 i Helsingfors, var en finländsk konstnär.

Albert Gebhard var 1897–1907 lärare i målning vid Konstföreningens ritskola i Helsingfors. Gebhard har utfört porträtt, genremotiv och landskap av stor friskhet och originalitet. Som dekoratör (bland annat i finska paviljongen vid världsutställningen i Paris 1900), och som tecknare tog Gebhard till en början intryck av jugendstilen.

Albert Gebhard var kusin till ekonomen Hannes Gebhard och far till Johannes Gebhard.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar 

 

Finländska porträttmålare
Finländska landskapsmålare
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Personer från Toholampi
Födda 1869
Avlidna 1937
Män
Carlos Westendorp

Carlos Westendorp y Cabeza, född 7 januari 1937 i Madrid, är en spansk diplomat och politiker (PSOE).

Efter juristexamen tjänstgjorde Westendorp på utrikesministeriet från 1965, deltog i förhandlingarna om spanskt medlemskap i Europeiska gemenskapen och var EG-ambassadör 1985-1991. Han var därefter statssekreterare på utrikesministeriet med ansvar för Europafrågor 1991-1995, Spaniens utrikesminister 1995-1996, FN-ambassadör 1996-1997, EU:s höga representant i Bosnien och Hercegovina 1997-1999 och ambassadör i Washington D.C. 2004-2008.

I egenskap av EU:s höge representant beslöt Westendorp 1998 att Bosnien och Hercegovinas dåvarande flagga skulle bytas ut och ersättas med den nuvarande. Motivet var att flagga skulle vara neutral i förhållande till äldre symboler och på så sätt kunna representera alla folkgrupper i landet.

Spaniens utrikesministrar
Spaniens ambassadörer
Spanska diplomater under 1900-talet
Spanska diplomater under 2000-talet
Personer från Madrid
Födda 1937
Levande personer
Män
Bruno Gebhardt

Bruno Gebhardt, född 9 oktober 1858 och död 13 februari 1907, var en tysk historiker. Gebhardt har förutom olika specialarbeten, bland annat W. v. Humboldt als Staatsmann (2 band 1896-99) utgett Handbuch der deutschen Geschichte (2 band 1892; 7:e upplagan 2 band 1930-31).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Noter

Tyska historiker
Födda 1858
Avlidna 1907
Män
Sanne Karlsson

Sanne Anna Sofie Karlsson, född 11 november 1985, är en svensk sångare.

Karlsson var medlem i popgruppen Play från 2009 till 2011. Tillsammans med Anaïs Lameche och Faye Hamlin var hon med i programmet Made in Sweden med Anders Bagge, Andreas Carlsson och Laila Bagge Wahlgren som följde Plays väg till ny skiva efter ett uppehåll på fem år. Karlsson har tidigare bland annat sjungit in singeln "True believer" med E-Type.

2005 låg hon etta tillsammans med Polyphonics feat. Sanne med Changing Times på europeiska DJ Hype Chart.

2008–2009 skrev, spelade in och släppte hon albumet Hold This Girl ihop med producent-teamet Ghost under namnet Ghost vs Sanne. Hon gjorde två live- och promotionturnéer i USA samt bodde där ett par månader i samband med marknadsförandet av albumet. 

Svenska sångare
Kvinnor
Födda 1985
Levande personer
Anaïs Lameche

Anaïs Helena Kretz Lameche, född 19 augusti 1987 i Franska Alperna, är en svensk sångare som blev känd igenom sin medverkan i musikgruppen Play mellan 2001 och 2005. Anaïs Lameche är uppväxt i Näsbypark och gick i skolan i Djursholms Samskola samt Danderyds Gymnasium. Anaïs medverkade 2010 i TV-programmet Made in Sweden där Play återförenas, med en ny medlem i gruppen. År 2011 började Anaïs som PR-konsult för PR-profilen Lili Assefa på Assefa Kommunikation. Anaïs Lameche är yngre syster till popsångerskan Amanda Lameche

Noter 

Svenska sångare
Kvinnor
Födda 1987
Levande personer
Österbottens landskapsvapen

Österbottens landskapsvapen är framförallt baserat på Vasa stadsvapen, eftersom Vasa är centralort i Österbotten. Vapnets huvudfält utgörs således av Vasas sköldemärke, en vase av guld i rött fält. Ovanför har man placerat en ginstam av guld med fyra springande röda hermeliner. Hermelinerna är hämtade från det historiska landskapet Österbottens vapen, som numera används som Norra Österbottens landskapsvapen, men har här fått tinkturer anpassade till Vasavapnet.

Landskapsvapen i Finland
Heraldiska vapen med vasar
Heraldiska vapen med hermeliner
Heraldiska vapen med ginstammar