kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pausanias (geograf)

Pausanias (grekiska: Παυσανίας), troligen från Lydien, var en grekisk upptäcktsresande och geograf verksam under 100-talet e.Kr. 

Pausanias besökte under sina resor den tidens viktigaste kulturländer (Grekland, Mindre Asien, Syrien, Egypten, Libyen och Italien) och har efterlämnat en i tio böcker avfattad resebeskrivning eller resehandbok med titeln Periegesis tes Hellados (Rundresa i Grekland, latin Descriptio Græciæ), tydligen avsedd att tjäna till vägledning för andra turister. Han var en from och religiös man med orubbad tro på den gamla gudalärans sanning. Huvudföremål för hans reseintresse är helgedomarna och de i dem eller deras omgivning befintliga konstverken. Han redogör omständligt för deras ursprung, betydelse och med dem förknippade myter och låter saga och legend gälla som verklighet. En del av innehållet tycks vara avskrivet efter äldre arbeten av samma slag. Hans ärlighet och sanningskärlek kan inte betvivlas. Hans uppfattning är dock ytlig och bristfällig, framställningen ofta oklar och förvirrad, stilen saftlös, tröttande och föga korrekt. Med alla dessa fel är dock hans arbete en oskattbar källa för vår kunskap om det forna Greklands religion, konsthistoria och topografi.

Källor

Externa länkar 
 Description of Greece, övers. till engelska av W.H.S. Jones och H.A. Ormerod (1918)
 Bibliografi

Antikens geografer
Grekiska historiker under antiken
Män
Ugglan
A9 (motorväg, Grekland)

A9 är en motorväg i Grekland som går genom Patra.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Grekland

Motorvägar i Grekland
A62 (motorväg, Grekland)

A62 är en motorväg i Grekland som går mellan Aten-Elefthérios Venizélos internationella flygplats och A6.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Grekland

Motorvägar i Grekland
A642 (motorväg, Grekland)

A642 är en 2 km lång motorväg i Grekland som går i Aten och ansluter mellan motorvägarna A6 och A62.

Se även
Motorväg
Motorvägar i Grekland

Motorvägar i Grekland
Ekebo

Ekebo är ett dansställe invid riksväg 13 mellan Munka-Ljungby och Össjö i Ängelholms kommun. Ekebo skapades 1965 av nöjespappan Bertil Johnsson, född 15 september 1917, död 16 oktober 2008. Han var med och drev dansstället även efter fyllda 90 år. VD i företaget är nu sonen Bengt-Åke Johnsson.

Idag är Ekebo en av Sveriges största privata nöjesanläggningar med flera scener och lokaler för mogendans, popdansband, diskotek och shower. Här ordnas också mässor, utställningar och konferenser. Sedan 1996 anordnas i början av juli månad varje år en av Sveriges större dansfestivaler här, Ekebo-Festivalen.

Ekebofestivalen

2020
Torsdag den 2 juli.
 Matz Bladhs
 Pex And The Boys
 Drängarna
 Kuselofte

Fredag den 3 juli.
 Pex And The Boys
 Tomas & Tomaz
 Barbados
 Sannex
 Donnez
 Black Jack
 The Playtones
 Blyga Läppar

Lördag den 4 juli
 Lasse Stefanz
 Grönwalls
 Danne Stråhed
 Skånska Maffian
 Callinaz
 Jannez
 Sannex
 Perikles
 TT Grace

Externa länkar 
 Ekebo Nöjescentrum, egen webbplats
 Bertil Johnssons fotoalbum (Helsingborgs Dagblad, 2006-03-13)
 Legendarisk nöjesprofil ur tiden (Helsingborgs Dagblad, 2008-10-17)
 Ett ljust avsked för en nöjespappa i Össjö kyrka (Helsingborgs Dagblad, 2008-10-30)

Dansställen i Sverige
Ängelholms kommun
Nöjeslokaler
Sällskapet nytta och nöje

Sällskapet Nytta och nöje grundades i Stockholm 1798. Sällskapet var verksamt med teater, musik och dans.

Se även
Utile Dulci

Källor 
Sällskapets stadgar från 6 maj 1812.
Sällskapets arkiv 1798 - 1872 på Kungliga Biblioteket

Ej längre existerande organisationer i Sverige
Organisationer bildade 1798
Organisationer upplösta 1872
Lubjanka

Lubjanka (ryska: Лубя́нка) är det informella namnet på FSB:s (tidigare KGB:s) högkvarter vid Lubjanka-torget i Moskva, en stor byggnad i gult tegel, ritad av Aleksandr V. Ivanov 1897 och tillbyggd av Aleksej Sjtjusev 1940–1947.

Arkitektur 
Lubjanka uppfördes ursprungligen 1898 som huvudkontor för det nationella försäkringsbolaget Rossiya (ryska: Страховое общество «Россия») och är känt för sina vackra parkettgolv och blekgröna väggar. Den stora byggnaden smyckas bland annat av detaljer från palladianismen och barocken, till exempel de små pedimenten i varje hörn av byggnaden och loggian. Fasaden är klassicerande och tre kornischer betonar byggnadens horisontella linjer. I mitten av fasaden och högst upp sitter ett väggur.

Historik 
Efter oktoberrevolutionen 1917 konfiskerades byggnaden och gjordes om till högkvarter för den hemliga polisen, tjekan. Ett typiskt sovjetryskt skämt bestod i att Lubjanka var den högsta byggnaden i Moskva "eftersom man kunde se Sibirien från källaren". Under den stora utrensningen blev kontorsdelarna alltmer trångbodda på grund av ökande personalantal. År 1940 fick den då främste arkitekten i Sovjetunionen, Aleksej Sjtjusev, i uppdrag att dubblera byggnadens storlek genom att lägga till ytterligare en våning och bygga samman huset med fastigheterna bakom byggnaden. Sjtjusevs ändringar utfördes i nyrenässans, men på grund av krig och andra problem kom endast den vänstra fasaden att fullbordas. Detta kvarstod till 1983 då arbetet färdigställdes i enlighet med Sjtjusevs ritningar på begäran av Jurij Andropov.

Även om den sovjetiska hemliga polisen bytte namn ett antal gånger hade man hela tiden sitt högkvarter i byggnaden. Chefen för den hemliga polisen, från Lavrentij Berija till Jurij Andropov, använde samma kontor med utsikt över statyn av tjekans grundare, Felix Dzerzjinskij. Det fängelse som finns i byggnadens källarvåning skildras i Aleksandr Solzjenitsyns bok Gulagarkipelagen. Andra namnkunniga namn som passerat Lubjanka innefattar Margarete Buber-Neumann, Raoul Wallenberg och Walter Ciszek.

Efter upplösningen av KGB 1991 blev byggnaden huvudkontor för de ryska gränstrupperna och för en avdelning av FSB. Man öppnade även ett museum.

Byggnader och anläggningar i Moskva
Sevärdheter i Moskva
Fängelser i Ryssland
Hypotoni

Hypotoni eller hypotension betyder onormalt lågt blodtryck, som regel ett blodtryck under 90/60. Om endast övertrycket (det första talet) är för lågt kallas tillståndet systolisk hypotoni, och om endast undertrycket (det sista talet), diastolisk hypotoni. Motsatsen kallas hypertoni.

Symtom 
Symtomen på hypotoni är svimningar, att det svartnar för ögonen när man reser sig, yrsel, letargi, asteni. Hypotoni är dock oftast symtomfri.

Patofysiologi 
Blodtrycket beror på hjärtats förmåga att pumpa blod, samt egenskaper i ådrorna och blodet (blodets tjockhet, med mera). Om dessa förutsättningar förändras, kommer därför blodtrycket att förändras.

Hypotoni förekommer oftare hos personer som är unga, långa och smala, samt oftare i vila och efter lång sängvistelse. Det kan också uppkomma som biverkning av läkemedel, såsom alfa- och betablockerare och vissa antidepressiva. Blodtrycket sjunker häftigt, tillfälligt, om man reser sig upp snabbt, vilket kallas blodtrycksfall (eller ortostatisk hypotoni).

Bland sjukdomar som ger lågt blodtryck finns låg blodvolym, chock, hjärtsvikt, diabetes, Parkinsons sjukdom, Addisons sjukdom och åderbråck. Det finns sannolikt en viss korrelation mellan lågt blodtryck och depression och ångeststörningar, ett tecken som kan uppkomma flera år efter den psykiska störningen. Ett lågt diastoliskt tryck korrelerar troligen med försämrad förmåga att erfara positiva känslor (avtrubbad affekt och anhedoni).

Behandling 
Hypotoni behöver inte behandlas medicinskt om den inte ger några symtom, eftersom det bara under extrema förhållanden är farligt för hjärtat. Det behandlas, om det är nödvändigt, genom att behandla den framkallande orsaken. I sällsynta fall kan själva hypotonin behandlas med läkemedel som ökar blodvolymen eller drar ihop artärerna.

Referenser 

Kärlsjukdomar
Patologiska kroppsliga tillstånd
Blodtryck
De fem ringarnas bok

Fem ringars bok (japanska: 五輪書, Go Rin No Sho) är en japansk bok skriven av samurajen Miyamoto Musashi omkring 1645, strax före hans död. Musashi är den mest ryktbare av den japanska historiens samurajer. Han vann fler än 60 dueller på liv och död, utan att någonsin bli sårad. Den första duellen utkämpade han vid 13 års ålder mot en vuxen och berömd svärdsmästare vid namn Arima Kihei. Musashi deltog även i det berömda slaget vid Sekigahara år 1600, där han slogs på förlorarnas sida. Han blev därför en ronin, en herrelös samuraj, som fick vandra runt och erbjuda sina tjänster. För att öka sitt värde och pröva sin stridförmåga, duellerade han framgångsrikt mot olika svärdsmästare, vilka ofta var tekniskt överlägsna. 

När han var i trettioårsåldern slutade Musashi att duellera och började fundera på varför han alltid vann. Först 1641, vid 60 års ålder, var han klar med sina funderingar, som han satte på pränt i fem skriftrullar. I dessa skrifter redogör han för sina principer i stridskonsten och ger en stor mängd konkreta råd om hur man segrar i strid - såväl i duell som på slagfältet. Framförallt betonas individens inre kraft i striden. Mushashis skrifter erbjuder därmed en möjlighet och ett verktyg för att utveckla den mentala styrkan. 

Vid denna tid var japanska filosofer medvetna om att det som händer i kroppen och sinnet minst är lika viktigt i en strid som att hantera ett vapen väl. Attityder gentemot kampen, den rådande situationen, det egna jagets roll i striden, den upplevda möjligheten till seger etc. påverkar direkt den egna prestationen. Samurajer sökte därför att utveckla sina färdigheter både på det yttre och inre planet, genom exempelvis studier i kalligrafi, diktning och liknande utöver vapenteknik. Det yttre planet handlar om färdigheter man kan se, såsom tekniska och fysiska förmågor. Det inre planet handlar mer om egenskaper som mod, viljestyrka, engagemang, uthållighet, beslutsamhet och motivation. De japanska filosoferna angav till och med proportionerna mellan dessa två plan hos människan. I strid är Zen (den mentala nivån) sju och Ken (Ken=svärd) tre. Teknisk skicklighet bidrar således bara med 30 procent till segern. Musashis skrifter erbjuder träning för att utveckla de övriga välbehövliga 70 procenten. Han konstaterar exempelvis att "man handlar som man känner sig". Svag känsla resulterar i svag handling. Kraftfull känsla gör även handlingen kraftfull.

Titeln fem ringar syftar på indelningen i fem kapitel: Jord, Vatten, Eld, Vind och Tomhet. Handboken utgör en Dai do (=den stora vägen), det vill säga en skrift vars erfarenheter även kan tillämpas på andra områden och som är oberoende av tid och rum. Go Rin No Sho är en av de mest spridda och översatta i den japanska litteraturen. Den finns också i svensk översättning av Stefan Stenudd (1995) och av Robert von Sandor (1992), fil. dr. i japanologi. Sistnämnda översättning tog 15 år och innehåller kommentarer och kulturhistoriska noter. Bearbetningen av texten har genomförts med speciell hänsyn till att principerna skall kunna tillämpas i en modern västerländsk kontext.
Fem ringars bok
WP:Projekt Japan
Albanien (olika betydelser)

Albanien kan syfta på:

 Albanien – en republik i Sydeuropa på Balkanhalvön 1912/1913–
 Venetianska Albanien – venetiansk koloni i nuvarande Albanien 1420–1797
 Osmanska Albanien – osmanskt landskap med bland annat nuvarande Albanien 1385–1912
 Kaukasiska Albanien – ett antikt kungadöme som täckte det område som idag utgörs av södra Dagestan och det mesta av dagens Azerbajdzjan vid Kaspiska havet
Gefle Sport och Gymnastikförening

Gefle Sport och Gymnastikförening, GSGF, popuärt kallad Sportarna är en idrottsklubb med säte i Gävle. GSGF har haft sektioner för friidrott, handboll, gymnastik och konståkning. Klubben hade under 1940-talet en del framstående friidrottare bland annat Olle Laesker som blev europamästare i längdhopp 1946. Från 1960-talet har aktiviteterna i klubben gått ner.

Sport i Gävle
Örjan Sandler

Olof Örjan Sandler, född 28 september 1940 i Sunne, Jämtland, är en skridskolöpare och gymnastikdirektör.

Sandler tävlade i hastighetsåkning på skridskor, där han främst på distanserna 5000 och 10 000 meter hade framgångar bland annat olympisk bronsmedaljör på 10 000 meter vid Olympiska vinterspelen 1968 i Grenoble i Frankrike.  Han deltog i fem Olympiska vinterspel, och vann EM-silver på 10 000 meter 1975. Sandler vann totalt 5 individuella SM: 1500 m 1965, 5000 m 1967, samt 10 000 m 1969, 1975 och 1976.
Han tävlade även i långdistanslöpning, cykel och orientering. 

Efter sin aktiva skridskokarriär har han fortsatt att tävla i triathlon samt terräng- och skidlöpning.

Sandler studerade vid Idrottshögskolan och arbetade sedan som gymnastik- och idrottslärare i främst Strömsund. 

Han tävlade under sin långa aktiva tid för jämtlandsklubbarna IF Castor och IFK Strömsund.

Källor
Norrländsk uppslagsbok, Band 4, 1996

Noter

Externa länkar
Örjan Sandler från Sveriges Olympiska Kommitté
Bilder från Jämtlands läns museums bildarkiv

Svenska skridskoåkare
Män
Födda 1940
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 1968
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1964
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Sverige
Personer från Sunne socken, Jämtland
Bügd Najramdach Mongol

Bügd Najramadacha Mongol är Mongoliets nationalsång.  Musiken är komponerad av Bilegiin Damdinsüren (1919 - 1991) och Luvsanyamts Murdorj (1915 - 1996). Texten skrevs av Tsendiin Damdinsüren (1908 - 1988). Bügd Najramadacha Mongol har använts som mongolisk nationalsång 1950-1962. Den togs åter i bruk 1991, dock utan andra versen som hyllar några framstående kommunister.

Referenser
Engelska Wikipedia, läst 2008-09-05

Kultur i Mongoliet
Nationalsånger i Asien
Vår bostad

Vår bostad var namnet på Hyresgästföreningens (tidigare Hyresgästernas riksförbund) och HSB:s medlemstidning, som utgavs från andra halvan av 1924 till december 2006.

Utöver artiklar om bostadspolitik har tidningen haft en profil av livsstilsmagasin med reportage om heminredning och matrecept. Tidningen har också innehållit populära kåserier (av exempelvis Ludvig Rasmusson, Herman Lindqvist, Staffan Heimerson och Carl Zetterström), originalnoveller av Sveriges bästa författare med illustrationer av Sveriges främsta konstnärer (Olle Kåks, Philip von Schanz, Tommy Östmar), serier (Berglins) och en halvsida med roliga historier (länge under rubriken Carl-Gustafs bästa). Tidningen genomförde också tävlingen årets bästa novell i många år liksom tävlingen för konstnärer "Måla din stad". Tidningen hade som mest 1 064 000 i upplaga och lästes av fler än 1,5 miljoner.

Efter tidningens nedläggning får Hyresgästföreningens medlemmar Hem & Hyra medan HSB-medlemmarna får Hemma i HSB. Båda tidningarna utkommer med åtta nummer per år.

Chefredaktör 
Chefredaktörer var bland andra:
 Ulla Lindström –1946
 Erik Lindström 1946–1972
 Östen Johansson 1972–1999
 Ulrica Ambjörn 1999–2006

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Vår bostad, webbplatsen arkiverad av Internet Archive

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1924
Tidskrifter nedlagda 2006
Brasiliens herrlandslag i volleyboll

Brasiliens herrlandslag () blev världsmästare 2002, 2006 samt 2010. Man tog också olympiskt guld 2004 samt silver 2008 och 2012.

Källor

Fotnoter

Volleybollherrarna
Herrlandslag
Volleybollandslag
Nederländska stormaktstiden

Den nederländska stormaktstiden, även kallad Hollands guldålder, är en epok i Nederländernas historia som inträffade under 1600-talet. Landet var då ett av de mest framgångsrika handelsländerna i världen och koloniserade stora delar av Sydostasien och södra Indien.
Nederländernas handel och framgång var betydande ända in på 1800-talet och landet var länge det enda europeiska land som hade rätt att handla med Japan. Efter många krig mot England om makten över handel och kolonier blev den nederländske ståthållaren Vilhelm III av Oranien kung av England 1689. Under hans regering började en tillbakagång för Nederländerna som varade under hela 1700-talet varefter guldåldern slutade.

Nederländska stormaktstiden innebar dock mer än politik och handel. Det var en framstående epok inom kultur och vetenskap med representanter som Rembrandt van Rijn och Christiaan Huygens.

Se även 
 Nederländska Ostindiska Kompaniet
 Nederländska Västindiska Kompaniet
 Kolonialism

Nederländerna under 1600-talet
Imperier
Erasmus Montanus

Erasmus Montanus är en pjäs (komedi) från 1723 av den norska författaren och dramatikern Ludvig Holberg. 

Pjäsen handlar om den unge Rasmus Berg som flyttar till Köpenhamn där han börjar studera, blir upplyst och istället tar sig det latinskklingande namnet Erasmus Montanus. Då han åker tillbaka till sin barndomsby möts han av fördomar och okunnighet men uppträder också själv uppblåst och uppläxande. Holberg vill med pjäsen ge både de obildade bönderna och de överbelästa storstadsmänniskorna en morallektion.

Rollista 
 Erasmus Montanus / Rasmus Berg
 Jeppe Berg, hans far
 Nille, hans mor
 Jacob, hans bror
 Lisbed, hans trolovade
 Jeronimus, hennes far
 Magdelone, hennes mor
 Per Degn, byns klockare
 Jesper Rigefogd
 En löjtnant

Pjäser av Ludvig Holberg
Oceaniska regionen

Oceaniska regionen är den av världens djurgeografiska regioner som har den minsta totala landmassan, och är unik i det avseendet att den inte omfattar någon större landmassa. Regionen omfattar stillahavsöarna Mikronesien, Fiji och större delen av Polynesien (Nya Zeeland räknas dock till den australiska regionen). Oceaniska regionen är också den geologiskt sett yngsta. Alla de andra djurgeografiska regionerna innehåller gamla kontinentallandmassor eller rester av sådana, medan oceaniska regionen mestadels består av öar som bildats genom vulkanism. Öarna varierar i storlek från väldigt små korallatoller till stora bergiga öar som Hawaii och Fiji.

Klimatet på öarna i den oceaniska regionen är tropiskt eller subtropiskt och varierar från fuktigt till säsongsvis torrt. De fuktigare delarna av öarna täcks av tropisk regnskog, medan de torrare delarna och många korallöar, täcks av tropisk torr lövskog  och savann.

Då dessa öar aldrig haft någon landbrygga till någon kontinent så har den flora och fauna som finns där kommit sjövägen eller flugit dit. När dessa arter väl anlänt till öarna så anpassade de sig till förhållandena där.

Se även 
:Kategori:Fåglar i oceaniska regionen

Källor 
Delar av denna artikel är baserad på en översättning från engelska Wikipedia.

Biomer

Natur i Oceanien
Ulf Göransson

Ulf Inge Göran Göransson, född 22 juni 1948, död 2 februari 2016 i Sofia församling i Stockholm, var en svensk socialdemokratisk politiker och ämbetsman. 

Göransson var statssekreterare i Finansdepartementet 1985–1990 och generaldirektör för Arbetsgivarverket 1991–1996. Göransson blev därefter rektor på Polishögskolan i Solna. När Europeiska polisakademin (Cepol) inrättades i Bramshill i Storbritannien 2001 blev Göransson dess första administrative direktör. I samband med att Cepol upphöjdes till en EU-myndighet 2006 blev Göransson dess första direktör. 

Göransson studerade statsvetenskap, nationalekonomi, sociologi och statistik på Göteborgs universitet. 1968 var Ulf Göransson ordförande för Sveriges Elevers Centralorganisation - SECO och åren 1971-1974 ordförande för Saco studentråd. Han är gravsatt i minneslunden på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Källor 

 Minnessida
 Göransson, Ulf Inge Göran på SvenskaGravar.se

Svenska generaldirektörer
Svenska statssekreterare
Svenska socialdemokrater
Tjänstemän vid Europeiska unionens institutioner, organ och byråer
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1948
Avlidna 2016
Män
Fredrik Spinnars

Fredrik Spinnars, född 1977, är en svensk bandyspelare. Hans moderklubb är Bollnäs GoIF. Han är äldre bror till Anders Spinnars och spelar i tröja nr 14.

Utmärkelser
 Årets pojkspelare i svensk bandy, 1994–1995

Svenska bandyspelare
Födda 1977
Män
Levande personer
Bandyspelare i Bollnäs GoIF
Anders Tengner

Anders Tengner, född 1 april 1961, är en svensk journalist som förutom tidskrifter även arbetat med TV och radio. Första artikeln fick han publicerad i tidningen Poster.  Han var tidigare reporter för tidningen Okej innan han arbetade på den kortlivade tidningen Rocket 1984–1986. Senare startade han poptidningen Superstar.

År 1984 blev 23-årige Tengner hårt ansatt av Siewert Öholm i ett TV-historiskt inslag från Svar direkt, där han fick stå till svars för hårdrockgruppen W.A.S.P.:s uppträdande på scen. Bland annat blev han ifrågasatt av programledaren Siewert Öholm som bland annat i programmet uttryckte ”Men förstår du ingenting av ditt moraliska ansvar i det ni lyfter fram? Här är det kedjor och det är satansdyrkan och det är alla möjliga konstiga sätt att uppträda med sågklingor i skrevet och så vidare med mestadels könsord.” Också tidningsjournalisten Lasse Råde var starkt kritisk till Tengners roll som tidningsutgivare av hårdrockstidningen. Råde blev bland annat upprörd över att Anders Tengner kunde ge ett löfte att W.A.S.P. skulle bli "nästa jättepryl". 2015 gjorde Melker Becker och Mattias Lindeblad dokumentärfilmen Siewert och sågklingan  om programmet. Där återsågs Öholm och Tengner för första gången på 31 år och under en debatt ledd av Per Sinding-Larsen bad Öholm Tengner om förlåtelse för hur han behandlats i programmet.

Tengner medverkade även i SVT-programmen Norrsken 1984, Metalljournalen 1985, Metropolis 1987–1988 och Sputnik 1989. 

Tengner hade ett eget rockprogram, Metallmagasinet, i ZTV i början av 1990-talet och var fast jurymedlem i tre säsonger av Fame Factory. Tengner har hörts hos Rockklassiker och är regelbunden gäst i P3:s Styrelsen. Han är aktiv som journalist med krönika i Antikvärlden och skriver regelbundet för tidningarna Gate Report och Classic Motor. Tengner skrev boken Den stora rockdrömmen om Europe 1987 och den svenska boken om Idol 2008. 

I maj 2011 publicerade han boken Access All Areas som handlar om hans möten med många av hårdrockens giganter och 2012 en biografi över den svenska gitarristen Yngwie Malmsteen.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1961
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska TV-programledare
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet