kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rostpannad knottfågel

Rostpannad knottfågel (Conopophaga castaneiceps) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostpannad knottfågel är en knubbig och kortstjärtad fågel. Hanen är grå med kastanjebrun hjässa och bruntonad rygg. Honan är brunare med kastanjebrunt även på hals och bröst. Båda könen har en delvis dold fjäderplym bakom ögat som den kan resa. Sången består av ett hårt skallrande ljud som stiger i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Rostpannad knottfågel delas in i fyra underarter:
 Conopophaga castaneiceps chocoensis – förekommer i Colombia (västra Andernas västsluttning och Baudóbergen i västra Chocó)
 Conopophaga castaneiceps castaneiceps – förekommer i centrala och östra Anderna i Colombia, Ecuador
 Conopophaga castaneiceps chapmani – förekommer Andernas östsluttning från södra Ecuador till norra Peru (San Martín)
 Conopophaga castaneiceps brunneinucha – förekommer i Andernas östsluttning i Peru (Huánuco till Cusco)

Levnadssätt 
Rostpannad knottfågel hittas i undervegetation i bergsbelägen molnskog. Den påträffas vanligen enstaka nära marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Rostknottfågel

Rostknottfågel (Conopophaga lineata) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostknottfågeln är en liten och kompakt fågel med kort stjärt och långa ben. Denna art har rostorange ansikte och bröst, ljust halsband, olivbrun ovansida och beigefärgad buk. Hanen har ett tydligt grått ögonbrynsstreck, honan ett mindre tydligt. Den påminner om svartmaskad knottfågel men näbben är tvåfärgad. Underarten i nordöstra Brasilien är mer bjärt orangefärgad och saknar det ljusa halsbandet.

Utbredning och systematik 
Rostknottfågel förekommer i östra Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Conopophaga lineata lineata – förekommer i östra Brasilien (Pernambuco, södra Bahia, Goiás och Mato Grosso do Sul)
 Conopophaga lineata vulgaris – förekommer i sydöstra Brasilien, östra Paraguay, nordöstra Argentina och östra Uruguay

Cearaknottfågel (C. cearae) behandlades tidigare som en underart till rostknottfågeln och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Rostknottfågeln hittas i täta fuktiga skogar, men också i mer öppet skogslandskap. Där håller den till i undervegetationen.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartbröstad knottfågel

Svartbröstad knottfågel (Conopophaga melanogaster) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Amazonområdet i Brasilien söder om Amazonfloden, ett enstaka fynd i nordvästra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartmaskad knottfågel

För fågelarten Conopophaga aurita, se kastanjebröstad knottfågel.

Svartmaskad knottfågel (Conopophaga melanops) är en liten tätting i familjen knottfåglar som är endemisk för Brasilien.

Utseende
Svartmaskad knottfågel är en liten (11,5 cm), knubbig fågel med kort stjärt. Könen skiljer sig tydligt åt. Hanen har svart ansikte och svarta kinder som kontrasterar mot en vit strupe och orange hjässa. Ovansidan är brunaktig och undersidan är blekgrå, mot vitt på buken och på flankerna beige. Honan är mer rödbrun ovan med vitt ögonbrynsstreck och en beige fläck på vingarna.

Utbredning och systematik 
Svartmaskad knottfågel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Conopophaga melanops nigrifrons – förekommer i kustnära nordöstra Brasilien (Paraíba till Alagoas)
 Conopophaga melanops perspicillata – förekommer i östra Brasilien (kusttrakter i Bahia och närliggande Sergipe)
 Conopophaga melanops melanops – förekommer i sydöstra Brasilien (Espírito Santo till Santa Catarina)

Levnadssätt
Fågeln återfinns i subtropisk eller tropisk fuktig låglandsskog, där den ses i undervegetation och på marken. Trots sin praktfulla fjäderdräkt undgår den ofta upptäckt. Fågeln har ett monogamt häckningsbeteende och håller revir. Häckningen tar tre månader. Det plattformsliknande boet byggs på grenar eller ett palmbland nära marken. Den lägger två ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Gråryggig knottfågel

Gråryggig knottfågel (Conopophaga peruviana) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Ecuador till östra Peru, norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthuvad knottfågel

Svarthuvad knottfågel (Conopophaga roberti) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i nordöstra Brasilien (östra Pará till västra Ceará och södra Piauí).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alphonse Robert, fransk samlare av specimen verksam i Brasilien 1901-1903.

Noter

Externa länkar 

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Svartkronad knottpitta

Svartkronad knottpitta (Pittasoma michleri) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartkronad knottpitta är en rätt knubbig och mycket kortstjärtad fågel med en kraftig krokförsedd näbb. Fjäderdräkten är distinkt, med svart hjässa och strupe, roströd kind och tydligt fjällat svartvit buk. Bland lätena hörs en snabb serie pipiga toner och hårt grälande "wick wick wick".

Utbredning och systematik 
Svartkronad knottpitta förekommer från Costa Rica söderut genom Panama och in i allra nordvästligaste delen av Colombia Centralamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pittasoma michleri zeledoni – förekommer utmed karibiska sluttningen i Costa Rica och västra Panama
 Pittasoma michleri michleri – förekommer i östra Panama och nordvästligaste Colombia (Chocó)

Familjetillhörighet 
Knottpittorna placerades tidigare med myrpittorna, men genetiska studier visar att de är en del av Conopophagidae.

Levnadssätt 
Svartkronad myrpitta är en sällsynt fågel som hittas i fuktiga skogar i förberg. Där ses den enstaka eller i par i undervegetationen, vanligen på eller nära marken. Störst chans att få syn på den är troligen när den följer svärmar av vandringsmyror.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödkronad knottpitta

Rödkronad knottpitta (Pittasoma rufopileatum) är en fågel i familjen knottfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rödkronad knottpitta delas in i tre underarter:
 Pittasoma rufopileatum rosenbergi – förekommer i västra Anderna i Colombia och Baudóbergen (i söder till Chocó)
 Pittasoma rufopileatum harterti – förekommer i lågland och vid foten av bergen i Colombia (Cauca och västra Nariño)
 Pittasoma rufopileatum rufopileatum – förekommer i Stillahavslåglandet i nordvästra Ecuador

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

Knottfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Kidnapparfågel

Kidnapparfågel (Corcorax melanorhamphos) är en av två fågelarter i den lilla australiska familjen murarkråkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kidnapparfågeln är en stor och svart kråkstor fågel med böjd näbb och mörkrött öga. I flykten är de vita handpennorna myncket tydliga. Bland de olika lätena hörs bland annat en sorgsam, fallande vissling.

Utbredning och systematik 
Kidnapparfågel behandlas som enda arten i släktet Corcorax. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Corcorax melanorhamphos melanorhamphos – förekommer från östra centrala Queensland till Victoria och sydöstra South Australia
 Corcorax melanorhamphos whiteae – förekommer på Eyrehalvön och i bergsområdena Lofty och Flinders i södra Australien

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Murarkråkor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Apostelfågel

Apostelfågel (Struthidea cinerea) är en gråsvart, rörlig och stor tätting, en av två arter i familjen murarkråkor, båda enbart förekommande i Australien. Den har fått sitt namn eftersom den sägs röra sig i grupper om tolv individer, vilket var apostlarnas antal.

Utseende
Apostelfågeln är en 33 centimeter lång huvudsakligen mörkgrå fågel med lång svart stjärt som glänser grönt i solljuset. De grå fjädrarna på huvudet, nacken och bröstet är spetsade med blekare gråvit och vingarna är brunaktiga. Näbb och ben är svarta medan ögonen är bruna eller vita.

Utbredning och systematik 
Apostelfågel förekommer enbart i Australien och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Struthidea cinerea dalyi – förekommer i inre Northern Territory och norra Queensland
 Struthidea cinerea cinerea – förekommer från centrala Queensland till norra Victoria och sydöstra South Australia

Den placeras som enda art i släktet Struthidea. Apostelfågeln är nära släkt med kidnapparfågeln (Corcorax melanoramphos). Tillsammans bildar de den lilla fågelfamiljen murarkråkor. De tillhör en grupp familjer där även bland andra kråkfåglar, törnskator, monarker och paradisfåglar ingår.

Levnadssätt
Fågeln påträffas i torrt och öppet skogslandskap, framför allt  Callitris i New South Wales och Casuarina i Queensland, och i Northern Territory i områden med Macropteranthes kekwickii och Acacia shirleyi. Apostelfåglar är mycket sociala fåglar som även häckar kooperativt, där varje grupp ofta endast innehåller ett häckande par. De övriga kan vara ungfåglar från tidigare år eller helt obesläktade vuxna individer. De hjälps alla åt att bygga och försvara det murade boet, turas om att ruva äggen och när äggen kläcks mata ungarna och hålla boet rent. Vintertid formar arten större grupper och rör sig över ett större område.

Häckningssäsongen är mellan augusti och september. Boet är en djup skål av gräs som hålls samman av lera eller ibland gödsel. Det placeras i en grenklyka upp till sju eller åtta meter ovan mark. Däri läggs tre till fem blekt blåvita ägg sparsamt fläckade med brunt och lavendel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Namn 
Apostelfågeln har fått sitt namn efter de tolv apostlarna eftersom den sägs röra sig i familjegrupper om tolv individer. I själva verket kan en grupp apostelfåglar bestå av allt mellan sex och 20 individer, som kan slå sig samman med andra familjegrupper för att forma grupper med mer än 40 fåglar.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Murarkråkor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Västlig snårskrika

Västlig snårskrika (Aphelocoma californica) är en fågel i tättingfamiljen kråkfåglar som huvudsakligen förekommer i västra Nordamerika. Dess artstatus är omdiskuterad.

Kännetecken

Utseende 
Västlig snårskrika är en liten (28–30 cm) kråkfågel med lång stjärt och utan tofs i blått, grått och vitt. Likt alla snårskrikor har den blå ovansida, grå mantel, mörk kind, ljus undersida och ett blått halsband. Mycket närbesläktade inlandssnårskrikan (A. woodhousei) är inte lika bjärt blå, med tunnare näbb, gråare undersida och svagare halsvband, medan santacruzsnårskrikan är större, med kraftigare näbb, mörkare nästan svart kind och mörkare blått på ovansidan.

Läten 
Vanligaste lätet är ett hård, skränigt och stigande "shreeeeenk", men även snabba serier med "wenk wenk wenk..." hörs. Lätena är ljusare och klarare än inlandssnårskrikans.

Utbredning och systematik 
Snårskrikorna är en närbesläktad grupp arter där medlemmarnas artstatus är omdiskuterad och tidigare har de behandlats som en och samma art. Vanligen urskiljs numera de fyra arterna västlig snårskrika, inlandssnårskrika (A. woodhousei), santacruzsnårskrika (A. insularis) och floridasnårskrika (A. coerulescens). Västlig snårskrika i begränsad mening delas då upp i åtta underarter med följande utbredning:
 Aphelocoma californica inmanis – sydvästligaste Washington till västra Oregon (Willamette Valley)
 Aphelocoma californica caurina – kustnära sydvästra Oregon till centrala Kalifornien (Trinity, Lake och Napa County)
 Aphelocoma californica oocleptica – södra och centrala Oregon till San Francisco Bay och västra Nevada
 Aphelocoma californica californica – kustområden i centrala Kalifornien (södra San Mateo till sydvästra Ventura County)
 Aphelocoma californica cana – arida södra Kalifornein (området kring Eagle Mountain i Riverside County)
 Aphelocoma californica obscura – sydvästra Kalifornien och norra Baja California (i söder till Todos Santos Bay)
 Aphelocoma californica cactophila – centrala Baja California (latitud 29º 30' till Bahía Magdalena)
 Aphelocoma californica hypoleuca – Cape District i Baja California

Taxonet cactophila inkluderas ofta i hypoleuca.

Vissa inkluderar dock även inlandssnårskrika och santacruzsnårskrika i arten västlig snårskrika.

Levnadssätt 
Fågeln är vanlig i buskiga områden och ekskogar. Den är allätare, men specialiserar sig på ekollon säsongsvis. Bobygge inleds i månadsskiftet februari–mars i norra Kalifornien, med äggläggning i mars–april.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC), som dock inkluderar santacruzsnårskrikan och inlandssnårskrikan i bedömningen.

Kuriosa 
Snårskrikan har i experiment visat sig kapabel att planera för framtiden, en förmåga som länge troddes vara unikt mänsklig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Floridasnårskrika

Floridasnårskrika (Aphelocoma coerulescens) är en hotad kråkfågel med mycket begränsad utbredning i amerikanska delstaten Florida.

Utseende och läten 
Floridasnårskrikan är en medelstor (27–31 cm), blå och grå skrika med lång stjärt. Adulta fåglar har blått huvud med vitt ögonbrynsstreck, en svart ansiktsfläck och svart näbb. På ovansidan syns grå mantel men blå vingar och stjärt. Undersidan är vitaktig. I flykten liknar den blåskrikan, men denna har vita inslag på vingar och stjärt. Bland de lokalt kraftigt varierande lätena hörs raspiga ljud men även mjuka och lösa "ch-leep".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i ett brett öst-västligt band över Florida. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Floridasnårskrikan har ett begränsat och fragmenterat utbredningsområde och beståndet är litet, uppskattat till under 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal, till följd av habitatförstörelse och urbanisering. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, där placerad i kategorin sårbar (VU).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i USA
Santacruzsnårskrika

Santacruzsnårskrika (Aphelocoma insularis) är en nordamerikansk fågel i tättingfamiljen kråkfåglar. Den förekommer mycket lokalt på en ö utanför södra Kalifornien. Vissa behandlar den som underart till västlig snårskrika.

Utseende och läten 
Santacruzsnårskrikan är liksom nära släktingen västlig snårskrika en rätt långstjärtad kråkfågel med blå ovansida, grå mantel, mörk kind, vitaktig undersida och ett blått halsband. Denna art är större, med kraftigare näbb, mörkare nästan svart kind och mörkare blått på ovansidan. Lätena är i princip identiska.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Santa Cruz Island i Channel Islands utanför södra Kalifornien). Den behandlades tidigare som underart till västlig snårskrika och vissa gör det fortfarande.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den inte som egen art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i USA
Ultramarinskrika

Ultramarinskrika (Aphelocoma ultramarina) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i bergsskogar i Mexiko. Trots det begränsade utbredningsområdet anses beståndet vara livskraftigt, men den minskar i antal.

Utseende 
Ultramarinskrikan är en rätt liten (28–32 cm) kråkfågel utan tofs med kraftig näbb, blåaktig ovansida och smutsigt gråvit undersida. Den är mycket lik mexikansk skrika (A. wollweberi), men är något större, djupare lilablå ovan och mer streckad på strupen. Huvudet är mörkblott, tygeln svart liksom näbben och ögonen är bruna. Ungfågeln är mestadels ljusgrå ovan och näbben typiskt ljus.

Läten 
Lätena är dåligt kända, men anses vara generellt lika mexikansk skrika, framför allt ’’artizonae’’ och nominatformen. De höga ljudet som hörs från upprörda flockar betraktas som mindre gällt än mexikanska skrikans motsvarande läten.

Utbredning och systematik 
Ultramarinskrikan förekommer endast i bergstrakter i Mexiko. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Aphelocoma ultramarina ultramarina – förekommer på södra mexikanska högplatån (Jalisco till Michoacán, Puebla och västra Veracruz)
 Aphelocoma ultramarina colimae – förekommer i bergstrakter i västra Mexiko (nordvästra Jalisco till nordöstra Colima)

Artstatus 
Tidigare behandlades ultramarinskrikan och mexikansk skrika (A. wollweberi) som en och samma art, under det vetenskapliga namnet Aphelocoma ultramarina, då på svenska kallad kanjonskrika. Sedan 2011 urskiljs de dock som skilda arter baserat på skillnader i utseende och DNA samt frånvaro av hybridisering.

Levnadssätt 
Ultramarinskrikan hittas i bergsbelägna skogar med ek och tall på mellan 1000 och 3350 meters höjd. Den ses alltid stora familjer grupper om sex till 22 fåglar, vilket tyder på att den även häckar kooperativt. Födan består huvudsakligen av tallfrön och ekollon, men kan också ta frukt, nektar, ryggradslösa djur och ryggradsdjur som ödlor, småfåglar och gnagage.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Indigoskrika

Indigoskrika (Aphelocoma unicolor) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergsbelägna skogar i Centralamerika, från Mexiko till Honduras. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Indigoskrikan är en helt enfärgat djupblå kråkfågel. Den förväxlas lättast med södra former av stellerskrika, men denna har tydliga vita fläckar i anskiktet, mörkare fjäderdräkt med tvärband på vingarna samt en kort huvudtofs.

Utbredning och systematik 
Indigoskrika förekommer i Centralamerika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Aphelocoma unicolor concolor – förekommer i bergen i sydöstra Mexiko (väst-centrala Veracruz, östra Mexiko och Puebla)
 Aphelocoma unicolor guerrerensis – förekommer i bergen i västra Mexiko (syd-centrala Guerrero)
 Aphelocoma unicolor oaxacae – förekommer i södra Mexiko (centrala höglandet Oaxaca)
 Aphelocoma unicolor unicolor – förekommer i bergen i sydöstra Mexico (Chiapas) och Guatemala
 Aphelocoma unicolor griscomi – förekommer i bergen i norra El Salvador och västra Honduras

Levnadssätt 
Indigoskrikan hittas i bergsbelägna städsegröna skogar. Som andra skrikor ses den vanligen i smågrupper, ofta i artblandade flockar med trupialer, trädklättrare och andra skrikarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstrupig skatskrika

Svartstrupig skatskrika (Calocitta colliei) är en fågel i familjen kråkfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer enbart i nordvästra Mexiko.

Utseende 
Svartstrupig skatskrika är en stor och färgglad kråkfågel med mycket lång stjärt. Ovansidan är koboltblå, stjärten likaså men med vita kanter, medan undersidan är vit. Huvudet och ansiktet är svart med en lång svart huvudtofs som är rest rakt upp. Till skillnad från nära släktingen vitstrupig skatskrika har den just helsvart strupe, men svart ansikte och blå fläckar ovan och under ögonen, liksom en större huvudtofs.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed Stillahavssluttningen i nordvästra Mexiko (sydöstra Sonora till Jalisco och Colima). Där anses den vara en stannfågel, men har noterats så långt norrut som södra Arizona i USA.

I södra delen av utbredningsområdet, i Jalisco och Colima, är hybrider med vitstrupig skatskrika relativt vanliga. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Skatskrikorna placeras traditionellt i släktet Calocitta. Genetiska studier visar dock att de är nära släkt med skrikorna i Cyanocorax och inkluderas ofta istället i det släktet.

Levnadssätt 
Svartstrupig skatskrika hittas i låglänta tropiska skogar, plantage och halvöppna områden med häckar och höga träd, upp till åtminstone 1800 meters höjd. Den ses vanligen i smågrupper och kan då när den födosöker under tystnad förvånande nog undgå upptäckt, trots det spektakulära utseendet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alexander Collie (1794–1835), brittisk läkare, naturforskare och upptäcktsresande.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kråkfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko