kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europaparlamentsvalet i Danmark 1999

Europaparlamentsvalet i Danmark 1999 ägde rum torsdagen den 10 juni 1999. Drygt fyra miljoner personer var röstberättigade i valet om de sexton mandat som Danmark hade tilldelats innan valet. I valet tillämpade landet ett valsystem med partilistor och d’Hondts metod, utan någon spärr för småpartier. d’Hondts metod användes dock på valalliansbasis, det vill säga mandaten fördelades först mellan valallianserna och därefter mellan partierna inom varje allians. I valet ställde bland annat Konservative Folkeparti, Centrum-Demokraterne och Venstre respektive Junibevægelsen mod Union och Folkebevægelsen mod EU upp som valallianser.

Valets största vinnare var Venstre, som behöll positionen som största danska parti i Europaparlamentet och samtidigt ökade med över fyra procentenheter. Det gav partiet ytterligare ett mandat. Även Socialdemokraterne och Junibevægelsen mod Union ökade något, vilket gav ett nytt mandat för Junibevægelsen mod Union. Valets förlorare var Konservative Folkeparti och Folkebevægelsen mod EU. Konservative Folkeparti, ett av förra valets största partier, backade med nästan tio procentenheter och förlorade två av sina tre mandat. Folkebevægelsen mod EU tappade samtidigt tre procentenheter och ett mandat. Samtidigt vann det högerpopulistiska Dansk Folkeparti sitt första mandat i Europaparlamentet. Förändringarna för Radikale Venstre och Socialistisk Folkeparti var små och båda partierna kunde behålla sina mandat. I övrigt lyckades inget parti erhålla tillräckligt med röster för att vinna mandat.

Valdeltagandet uppgick till 50,46 procent, en minskning med 2,46 procentenheter. Det innebar således ett lågt valdeltagande för att vara ett danskt val, men över snittet för valdeltagandet i hela unionen.

Valresultat

Se även 
 Europaparlamentsvalet 1999

Referenser

Noter 

1999 i Danmark
1999
Danmark
Halvknäppare

Halvknäppare (Eucnemidae) är en familj inom ordningen skalbaggar. Familjen innehåller omkring 1 200 kända arter. I Sverige finns endast 13 arter och av dessa är 6 rödlistade.

Kännetecken 
Halvknäpparna är ganska lika knäpparna, men saknar följaktligen dessas förmåga att hoppa. Denna talang återfinns dock hos några mellaneuropeiska arter. Arterna inom familjen är mörkbruna eller nästintill svarta och cylindriska. Storleken varierar mellan 2 och 30 millimeter, men är i Sverige ganska jämnstora omkring 5 till 7 mm. Översidan är vanligtvis hårig och fasettögonen är stora. Prothorax, det främsta segmentet i mellankroppen, är kortare på längden än det är brett. Prothorax och mesothorax (segment nummer två) kan röra sig över varandra, men till skillnad från knäpparna klickar det inte. Antennerna är 11-ledade och ofta långa och kraftiga. Hos några av de vanligare arterna är hannarnas antenner vackert kammade, medan honornas främst är sågtandade. Täckvingarna är avlånga, parallella med kroppen och ibland randade.

Levnadssätt 
Alla arter inom familjen trivs i död ved och är knutna till vissa röttyper. Larverna är mycket karaktäristiska och deras utveckling pågår under flera år. Larverna lever också i ved, men vad de äter är inte helt klart, men deras olika byggnader ger olika möjligheter. De hårda och platta larverna kan ta sig genom förhållandevis tät och hård ved och kan på så sätt leva i yngre ved än andra. De fullbildade halvknäpparna är därefter kortlivade och hittas lättast veckorna efter midsommar. Vid den tiden kan de ses krypa på döda träd eller fångas genom håvning i vegetationen. Då många arter är sällsynta eller bara finns mycket lokalt, då det moderna skogsbruket inte alltför ofta lämnar större mängder död ved i skogen, bör man låta dem vara. Arterna förekommer inte i norra Sverige.

Källor

Externa länkar 
 Beskrivning av familjen 

Skalbaggar
My Antidote

My Antidote är Johan Palms debutalbum som släpptes den 20 maj 2009. Det gick in på nummer 3 på Sverigetopplistan första veckan av release, vilket också blev den högsta placeringen.

Låtlista
 Teenage Battlefield
 Emma-Lee
 Come on
 All the Time in the World
 Danger Danger
 Antidote
 Satellite
 You're Killing Me
 More to Her than Meets the Eye
 Let the Dream Begin

Listplaceringar

Medverkande
Peter Mansson - Trummor, slagverk, gitarr, klaviatur, producent
Joakim Hemming - Bas

Referenser

Information i Svensk mediedatabas.

Musikalbum 2009
Svenska debutalbum
Album utgivna på Sony Music
Debutalbum 2009
Axel Wilhelm Wigardt

Axel Wilhelm Wigardt (i riksdagen kallad Wigarth i Byarum), född 23 april 1819 i Byarums församling, Jönköpings län, död där 27 december 1893, var en svensk riksdagsman.

Wigardt var organist i Byarums församling. I riksdagen var han ledamot av andra kammaren för Östbo härads valkrets 1867–1869, 1873–1875 samt 1879–1881.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1819
Avlidna 1893
Män
Personer från Byarums socken
Ōfuna Kannon

Ōfuna Kannon, , är ett buddhisttempel i Kamakura, Japan. Templet är mest känt för den 25 meter höga och 1 900 ton tunga statyn av bodhisattvan Kannon.

Templet började byggas 1929 av medlemmar ur den buddhistiska Sotosekten. Byggandet avbröts 1934 på grund av Stillahavskriget men byggandet återupptogs 1954 och templet stod färdigt 1960.

På tempelområdet finns även stenar från Hiroshima och Nagasaki för att minnas de som dog i atombombningarna.

Tempel i Japan
Buddhistiska tempel
WP:Projekt Japan
Byggnader och anläggningar i Kanagawa prefektur
23 Marina

23 Marina är en 395 meter hög skyskrapa i Dubai Marina, Dubai. Skyskrapan har 90 våningar, och när den var klar 2012 var den världens högsta bostadshus fram till färdigdställandet av närliggande Princess Tower. Skyskrapan uppförs åt Hiranandani group från Bombay, Indien. Den innehåller bland annat 57 pooler och inflyttning i lägenheterna påbörjades i augusti 2011.

Referenser 
Noter

Skyskrapor i Dubai
Daibutsu

är ett japanskt ord som ordagrant betyder "stor Buddha" och syftar på stora statyer som avbildar en buddha (inte nödvändigtvis Shakyamuni Buddha). Buddhastatyerna utgör i regel en del av ett större buddhisttempel, och kan stå utomhus eller inne i ett tempel.

Lista över kända daibutsu i Japan

Tōdai-ji, Nara. Världens största staty föreställande Vairochana buddha.
Kamakura Daibutsu, Kamakura. Berömd bronsstaty föreställande Amitabha buddha.
Ushiku Daibutsu, Ushiku. En 120 m hög staty föreställande Amitabha buddha.

Referenser

Japansk arkitektur
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Buddhistisk konst
Momos

Momos kan syfta på: 

 Momos (gud) – grekisk gud.
 Momos (mat) – hinduisk maträtt
John Hopkins

John Hopkins kan avse:
 John Hopkins (död 1570), engelsk psalmförfattare, elev och kompanjon till Thomas Sternhold
 Johns Hopkins (1795–1873), amerikansk affärsman och filantrop
 John Edward Hopkins (1818–1901), engelsk musiker, författare till The organ, its history and construction (1855)
 John Hopkins (1927–2013), brittisk-australisk dirigent och musikadministratör, grundare av NZSO National Youth Orchestra
 John Hopkins (1931–1998), brittisk manusförfattare, bland annat till filmen Åskbollen (1965)
 John Hopkins (född 1974), brittisk skådespelare
 John Hopkins (född 1983), amerikansk roadracingförare

Se även
 Johns Hopkins University, amerikanskt universitet i Baltimore, Maryland
Momos (mat)

Momos är en typisk tibetansk klimp, som liknar den mongoliska buuz eller kinesiska jiaozi och görs på mjöldeg. Traditionellt ångkokas den och fylls med köttfärs av jak och serveras med stark chilisås.

I till exempel Nepal fylls den istället med kyckling- eller buffelkött tillsammans med lök, vitlök och koriander.
Vegetariska varianter förekommer också. Det förekommer även att de friteras.

Se även
Nationalrätt

Källor

Mat och dryck i Asien
Harald Lemke

Harald Lemke (i riksdagen kallad Lemke i Malmö), född 28 maj 1855 i Stavnäs socken, Värmlands län, död 18 januari 1917 i Malmö Sankt Petri församling, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och politiker (lantmanna- och borgarpartiet). Han var bror till John Lemke.

Efter studentexamen 1873 utexaminerades Lemke från Teknologiska institutet 1876, från fyraårig kurs vid Kungliga Tekniska högskolan 1881 och från militär kurs för inträde i Väg- och vattenbyggnadskåren 1886. I nämnda kår blev han löjtnant 1886, major 1902 samt överstelöjtnant 1916.

Lemke blev elev vid statens järnvägsbyggnader 1876 och var nivellör 1878–1881. Han blev vid Statens Järnvägar bokhållare 1881, överbanmästare 1883, baningenjör 1886, tillförordnad bandirektör 1896 och distriktschef i andra distriktet (Malmö) 1902. Han var stadsingenjör i Östersunds stad 1883–1884 och uppgjorde där förslag till brobyggnad mellan staden och Frösön 1883 samt flera byggnadsritningar. Särskilt som föredragande i Järnvägsstyrelsen i bantekniska frågor inlade han stor förtjänst om statsbanornas utveckling. Han var medarbetare på det järnvägstekniska området i Nordisk familjeboks andra upplaga.

Som politiker var Lemke ledamot av Malmö stadsfullmäktige 1905–1916 och av hamndirektionen samma tid.  Han var åren 1912–1915 ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Malmö stads valkrets.

Källor
Jérôme Marcks von Würtemberg: Matrikel öfver officerare vid Kongl. väg- och vattenbyggnadskåren 1851–1897, Stockholm 1897, sid. 42.

Malmö stads historia, femte delen (1914–1939), Arlöv 1989, , sid. 184

Noter 

 
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Kommunalpolitiker i Malmö
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer från Stavnäs socken
Födda 1855
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Katedralen i Trogir

Sankt Laurentius katedral () är en kulturminnesskyddad romersk-katolsk domkyrka i Trogir i Kroatien. Den är tillägnad sankt Laurentius och är belägen i den av Unesco världsarvslistade historiska stadskärnans östra del. 

Domkyrkan är den mest framträdande byggnaden i Trogirs historiska stadskärna. Den uppfördes till största del åren 1213–1251 men tillbyggdes flera gånger fram till 1500-talet. Den bär därför stildrag från flera arkitekturepoker även om romaniken är den förhärskande stilen.

Historik 
Sankt Laurentius katedral uppförande påbörjades år 1213 på grunderna av en äldre kyrka som hade förstörts av saracenerna år 1123. Liksom den nya domkyrkan var den tidigare kyrkan tillägnad sankt Laurentius.

Arkitektur 
Sankt Laurentius katedral är uppförd som en treskeppig basilika i företrädande romansk stil med en vestibul och tre halvcirkelformade absider. Det centrala skeppet med cirkelbågar bär stildrag från gotiken. Huvudentrén leder genom Radovans portal som formades av den lokale skulptören mäster Radovan. Vid var sida av ingången står ett lejon på konsoler. Ovanför lejonen står skulpturer föreställande Adam och Eva och kring portalen finns avbildningar av apostlar och helgon. 

Kyrktornets uppförande påbörjades på 1300-talet men slutfördes först på 1500-talet. Den första delen som är i gotisk stil är ett verk av mästarna Stjepan och Matej. Sedan kyrktornet demolerats av venetianarna år 1420 restaurerades det av Matija Gojković.

Noter

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Trogir
Trogir
Religiösa byggnader invigda under 1200-talet
Trogir
Östergötlands runinskrifter 166

Östergötlands runinskrifter 166, Ög 166, är en runsten utanför Skänninge i Mjölby kommun. Stenen står rest vid hospitalskapellets ruin strax nordost om staden. Någon meter därifrån står Östergötlands runinskrifter N272. Ög 166 består av granit. Stenen har en gång blivit sönderslagen och en bit saknas. De återstående delarna har sammanfogats med cement.

Translitterering
I translittererad form lyder texten:

bulti : auk : ulfR : ristu : stina : þisi [iftiR : þrunt auk :] farulf : bruþr sina

Avsnittet inom hakparentesen har tillhört den nu försvunna delen.

Översättning
Översatt till nusvenska blir texten:

"Bolde och Ulv reste dessa stenar efter Trond och Farulv, sina bröder."

Noter

Östergötlands runinskrifter
Nymble

Nymble, alternativt Nymble Corpsen, är Tekniska Högskolans Studentkårs kårhus på Drottning Kristinas väg 15 på Norra Djurgården i Stockholm.

Huset ritades av Sven Markelius och Uno Åhrén och uppfördes 1928-1930. Det är ett av de främsta exemplen på funktionalism i Sverige och delar av huset är kulturminnesmärkt. På 1970-talet gjordes en betydande tillbyggnad med Bengt Lindroos som arkitekt. I slutet av 1990-talet stod arkitekterna Rolf Eppens och Christer Pettersson för en genomgripande ombyggnad av fastigheten. Idag är Eppens Arkitektur AB på Kungsholmen Nymbles husarkiteter.    

Då arbetet med ett nytt kårhus kom det gamla kårhuset att kallas Gamble, helt enkelt ordet "gammal" i en skämtsamt ålderdomlig stavning. Då det nya kårhuset byggdes gavs det i studentikos analogi namnet "Nymble".

Huset var när det byggdes, med sina utanpåliggande trappor och terrasser, tänkt att efterlikna de klassiska atlantångarna. Den ursprungliga byggnaden hade medvetet inga fönster på väggarna mot Kungliga Tekniska högskolan.

Bilder
Bilder på huset från juni 2011.

Se även
Gasqueparken

Referenser

Externa länkar

Kårhus i Sverige
Kungliga Tekniska högskolan
Byggnader och anläggningar på Norra Djurgården
Funktionalistisk arkitektur
Nymble (Chalmers)

Nymble är på Chalmers tekniska högskola mellantinget mellan nollan och etta. Efter mottagningen på Chalmers benämns de nya studenterna inte längre "nollan" utan de upphöjs till nymble. När första tentan är avklarad får man kalla sig etta. Nymble kommer från Gamble som är beteckning på studenter i minst tredje året.

Svensk studentkultur
Studentkultur vid Chalmers
Backhoppning vid olympiska vinterspelen 1964

Resultat från tävlingarna i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1964 i Innsbruck, Tyrolen, Österrike. Backhoppning arrangerades i två backar (normalbacke och stor backe) för första gången i olympiska spelen.

Medaljörer

Medaljtabell

Herrar

Normalbacke

Tävlingen hölls vid "Toni-Seelos-Olympiaschanze" med en K-punkt på 72,5 meter.

31 januari 1964

Stor backe

Tävlingen hölls vid "Bergiselschanze".

9 februari 1964

Referenser

Noter

Allmänna källor
Wallechinsky, David (1984). Ski Jump, 90-meter Hill, The Complete Book of The Olympics, sidan 621 (enbart hoppbackens längd)

Externa länkar

1964 K90 Ski Jumping results
1964 K120 Ski Jumping results

Backhoppning i Österrike
Backhoppningssäsongen 1963/1964
1964
Sporter vid olympiska vinterspelen 1964
Backhoppning vid olympiska vinterspelen 1968

Resultat från tävlingarna i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1968 i Grenoble, Frankrike.

Medaljörer

Medaljtabell

Herrar

Normalbacke

Tävlingen hölls vid "Le Claret" i Autrans med en K-punkt på 70 meter.

11 februari 1968

Stora backen

Tävlingen hölls vid "Dauphine" i Saint-Nizier-du-Moucherotte med en K-punkt på 90 meter.

18 februari 1968

Referenser

Noter

Externa länkar

Backhoppning i Frankrike
Backhoppningssäsongen 1967/1968
1968
Sporter vid olympiska vinterspelen 1968
Katedralen i Rijeka

Sankt Vitus katedral (, ) är en romersk-katolsk kyrka i Rijeka i Kroatien. Den kulturminnesskyddade kyrkan uppfördes 1638–1744 och var ursprungligen en jesuitisk rotunda. Efter det att Rijeka blev biskopssäte och senare ärkebiskopssäte blev kyrkan upphöjd till katedral för ärkestiftet. Katedralen är uppförd i barockstil och är tillägnad stadens skyddshelgon sankt Vitus.

Historik 
På 1600-talet anlände jesuitorden till Rijeka. Den romersk-katolska orden beslöt att uppföra en kyrka på platsen för en äldre romansk kyrka tillägnad helgonet sankt Vitus. Den nya kyrkan kunde uppföras i Gamla stan med bidrag från grevinnan Ursula von Thanhausen. Kyrkobyggnaden uppfördes enligt ritningar av arkitekten Giacomo Briani som även hade ritat jesuitkyrkan Chiesa di Santa Maria della Maggiore i Trieste. Grundstenen lades den 15 juni 1638 men det skulle med kortare avbrott dröja till år 1744 innan den formellt invigdes.

Arkitektur och interiör 

Kyrkobyggnaden är en rotunda vilket är en ovanlig arkitekturform i Kroatien. Den är byggd i barockstil och har en central planlösning där en kupol vilar på sex monumentala marmorpelare. År 1727 tillkom ett lågt klocktorn bredvid kyrkan.  

Kyrkans altare tillkom åren 1696–1740 och är ett verk av de vid samtiden välrenommerade hantverkarna Leonardo Pacassi, Pasquale Lazzarini och Antonio Michelazzi. Predikstolen från år 1731 i mogen barockstil är ett verk av Michelazzi medan huvudaltaret med det rekonstruerade 1200-talskrucifixet tillskrivs Lazzarini.

Referenser

Externa länkar  

Vitus katedral, Sankt
Rijeka
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1744
Rijeka
Vitus katedral, Sankt
Östergötlands runinskrifter N272

Östergötlands runinskrift N272, Ög N272, är en halv runsten utanför Skänninge i Mjölby kommun. Den står vid hospitalskapellets ruin strax nordöst om staden. Endast baspartiet återstår och materialet är granit.

På någon meters avstånd från denna sten står Östergötlands runinskrifter 166.

Translitterering
Runorna på fragmentet translittereras enligt följande:

... : -ilk--... ...

Vad som i övrigt stått på resten av stenen är okänt och någon översättning finns ej på detta korta stycke runtext.

Noter

Östergötlands runinskrifter
Runinskrifter i Mjölby kommun
Chertek Antjimaa-Toka

Chertek Antjimaa-Toka, född 1 januari 1912, död 4 november 2008 (tuvinska Анчимаа-Тока Хертек Амырбит уруу), var en tuvanesisk-sovjetisk politiker, 1940-44 ordförande för parlamentet i Folkrepubliken Tuva. Hon kan räknas som den första icke kungliga kvinnliga statschefen i världen. Titeln har dock bringats på tal eftersom folkrepubliken Tuva erkändes endast av Sovjetunionen och folkrepubliken Mongoliet.

Bakgrund och privatliv 
Hon föddes i en fattig bondefamilj i byn Baj-Tajga, i Tuva (då Qingdynastin). Cherteks exakta födelsedatum är okänt men hon är född på vintern 1912, och den 1 januari har nämnts som hennes födelsedatum. Hennes far och äldre bröder blev smittade av mässling och dog då Chertek var ung. Trots sin familjs fattigdom lärde Chertek sig att läsa och skriva mongoliska och senare tuvinska, då språket fick sin skriftliga standard på 1930-talet..

Sedan 1940 var hon gift med Salchak Toka tills Salchak avled år 1973. Efter detta lämnade Antjimaa-Toka politiken och levde resten av sitt liv i relativ tystnad. Hon avled i Kyzyl den 4 november 2008.

Politisk karriär 
Antjimaa gick hon med i partiets ungdomsorganisation 1930 och blev partimedlem 1931. Som skriv- och läskunnig fungerade hon som bokförare. Hon utbildadades i Moskva, och 1935 blev hon medlem i Tuvas propagandaministerium.

År 1938 blev hon direktör för kvinnoorganisationen och 1940 statschef. Hon brevväxlade med sin sovjetkollega Michail Kalinin. Under andra världskriget mobiliserade hon Tuva i Sovjets kamp mot Nazityskland. Hon samarbetade sedan för att även formellt infoga Tuva med Sovjetunionen 1944. Därefter var hon vice ordförande för partistyrelsen och Tuvas regionalregering till 1972..

Referenser

Födda 1912
Avlidna 2008
Kvinnor
Sovjetiska politiker
Statschefer
Internationell kvinnohistoria
Lago Argentino

Lago Argentino (svenska Argentinasjön) är en insjö i Patagonien i sydligaste Argentina. Sjön är belägen nära den chilenska gränsen i sydvästra delen av provinsen Santa Cruz. Sjön gränsar i väster till Anderna och nationalparken Los Glaciares nationalpark som bland annat innehåller glaciären Perito Moreno.

Sjön 
Lago Argentino är med sina 1415 kvadratkilometer Argentinas största sjö. Vid den östra ändan av sjön ligger samhället El Calafate, som de senaste åren alltmer har förändrats från en ödslig utpost till ett växande turistcentrum. Kring den västra delen av sjön dominerar det torra patagoniska stäpplandskapet, medan den västra delen omges av Anderna. Längst i väster delas sjön upp i två smalare, fjordliknade, armar som sträcker sig mot norr och söder. I den norra ändan finns glaciären Upsala. Söder ut ligger den mest besökta glaciären, Perito Moreno. Vattnet i sjön kommer från glaciärerna i väster och från sjöar och vattendrag som hämtar sitt vatten från glaciärerna. Det gör att vattentemperaturen i sjön är låg och att isberg kan förekomma i hela sjön även sommartid.

Sjön är tillsammans med Los Glaciares nationalpark sedan 1981 med på Unescos världsarvslista.

Övrigt 
Lago Argentino är också namnet på El Calafates flygplats som är belägen några kilometer från sjön. Flygplatsen har regelbunden trafik till såväl Buenos Aires som Ushuaia på Isla Grande de Tierra del Fuego i provinsen Eldslandet. Rutten Ushuaia-El Calatafe som tar en knapp timme är populär bland turister till Patagonien. Med buss skulle motsvarande resa ta 2 dagar och omfatta en lång omväg.

Bilder

Referenser 

Insjöar i Santa Cruz (provins i Argentina)
Los Glaciares nationalpark
Nyhetskanalen

Nyhetskanalen är en nyhetskanal som sänds via internet, mobilen som vidaresänder webb-tv av TV4-gruppen, med innehåll från deras aktualitetsavdelning (bl.a flera sändningar från Ekonominyheterna, TV4-sporten, TV4-vädret och TV4-nyheterna. Från 24 januari 2012 till 31 augusti 2013 (datumet då TV4 News lades ner) sändes kanalen hos Com Hem dygnet runt, samtidigt bytte kanalen namn till "TV4 News".

Innan lanseringen i TV sänder kanalen enbart på nätet och vidaresänder sändningarna från TV4-nyheterna och Nyhetsmorgon och vid lokala nyheter visas TV4-nyheterna Stockholm. Under tiden kanalen har sändningsuppehåll visas nyheter från Nyheterna.se eller repriser av TV4-nyheterna eller Nyhetsmorgon. Sändningen sker normalt online på vardagar mellan 10.00 och 19.00, kanalen direktsänder även ibland sportevenemang och andra aktulla händelser.

Historia
TV4-Gruppen offentliggjorde under tidigt 2000-tal planerna på en egen renodlad nyhetskanal. Projektet gick ursprungligen under arbetsnamnet TV4 Nyheter. Det första steget togs år 2001 när TV4-gruppen fick sändningstillstånd för en nyhetskanal i det digitala marknätet. Den kanalen vidaresände CNN Internationals sändningar, men det var tänkt att det skulle utvecklas till en för Sverige egen kanal. Planerna låg sedan vilande några år och man fortsatte att vidaresända CNN.

År 2003 kom kanalen på tal igen. Då pratades det om att kanalen skulle få mycket lokalt innehåll från TV4-gruppen:s lokalstationer som slagits samman till ett företag, TV4 Sverige. Jan Scherman pratade om lokala frukostbord och därefter nyhetssändningar varvat med samhälls- och debattprogram under dag- och kvälltid. År 2004 konkretiserades planerna ännu mer, bland annat med en testsändning av en nyhetskanal på CNN:s plats i marknätet, under namnet TV4 Sverige under våren. Under året kom namnet "TV4 Fakta" och man började gå ifrån planerna på en renodlad nyhetskanal till en mer bred kanal.

I februari 2005 gav TV4-gruppen klartecken för startandet av kanalen TV4 Fakta och planerna på en renodlad nyhetskanal lades åter i malpåse. Då gick man också längre från den renodlade nyhetskanalen och kallade det en "svensk Discovery". Tonvikten lades istället på inköpta dokumentärer.

Under 2008 var nyhetskanalen åter på tapeten, den här gången som en renodlad internet-kanal. Sändningarna startade på den nya domänen nyhetskanalen.se och det nämndes att om kanalen blev lyckad där kunde den på sikt komma att lanseras som en egen tv-kanal via digital-tv-operatörer.

Externa länkar
 Nyheterna.se
 TV4Nyheternas radiosändningar live i SBS Radios stationer
Om TV4-gruppen

Källor

TV-kanaler i Sverige
TV4-gruppen
Svenskspråkiga TV-kanaler
Perito Moreno-glaciären

Perito Moreno-glaciären är en glaciär i provinsen Santa Cruz i södra Argentina. Glaciären är belägen i Los Glaciares nationalpark vid Lago Argentino och utgör tillsammans med de andra glaciärerna i nationalparken den största ismassan utanför Grönland och Antarktis.

Glaciären är 250 kvadratkilometer stor och har en längd på 30 kilometer. Glaciären kalvar vid ett smalt sund vilket innebär att den regelbundet formar en naturlig damm som delar upp sjön när den når den motsatta stranden. På grund av det tryck som uppstår på den motsatta, uppdämda sidan av sjön när glaciären möter berget, kollapsar regelbundet glaciärens spets och den naturliga dammen raseras och töms. Glaciären är en av de få i Patagonien och världen som inte minskar i storlek. Glaciärens front mot sjön är 5 kilometer lång och har en genomsnittlig höjd på 60 meter. Vid den motsatta stranden finns ett besökscentrum.

Glaciären är tillsammans med Los Glaciares nationalpark sedan 1981 med på Unescos världsarvslista.

Bilder

Referenser 

Glaciärer i Argentina
Los Glaciares nationalpark