kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rots

Rots (tyska Rotz eg. 'nässlem', av likabetydande fornhögty. roz), malleus, är en smittsam sjukdom hos häst, åsna och mula som orsakas av bakterien Burkholderia mallei. Sjukdomen är en zoonos och kan således drabba även människor men är mycket ovanlig. Senaste påvisade fallet i Sverige var 1943, då hos en häst.

Källor 

Djursjukdomar
Infektionssjukdomar
Purevolume

Purevolume, i marknadsföringssyfte skrivet PureVolume, är en webbplats där musiker kan lägga ut sin musik både enbart för lyssning och gratis nedladdning tillsammans med information om sig själva, likt Myspace. Purevolume skapades 2004 och sedan dess har över 500 000 artister registrerat sig.

Externa länkar 
PureVolume.com
Unborn Media Inc.
Backstage.PureVolume.com

Webbplatser med musikanknytning
Borj El Amri

Borj El Amri (arabiska: برج العامري) är en ort i guvernementet Manouba i Tunisien och ligger 23 kilometer sydväst om Tunis. Kommunen hade 6 519 invånare vid folkräkningen 2014.

Borj El Amri är plats för en av Tunisiens största djurmarknader. Orten har även en liten flygplats med en 3,4 kilometer lång asfaltsbana.

Referenser 

Orter i Tunisien
Åke Noring

Åke Noring, född 1966, är en musiker som har spelat i en mängd punkband genom åren, men nog är mest känd som basist i Rolands Gosskör, dit han värvades ur publiken några minuter innan en spelning i Täby. Han var med i bandet till nedläggningen 1986. Noring har även spelat gitarr i ett punkband som hette Ingenting och trummor i Fiska med Thorwald. Han bidrog tidvis med bas och körsång i Coca Carola, bland annat på singeln Inbördes beundran från 1994, som nådde 37:e plats på svenska singellistan.

Noring och Conny Melkersson (också från Rolands Gosskör) bildade 1994 Poets Republic, vilket resulterade i ett antal konserter i Stockholm och en demo på fem låtar. Därefter spelade han i bland annat Roger Karlsson band. 2013 bildade Noring gruppen Fabriken tillsammans med tidigare bandkollegan (från Rolands Gosskör och Coca Carola) Curre Sandgren.

Noring har gjort omslagen till flera skivor, bland andra samlingsalbumet Sista dansen med låtar av Rolands Gosskör och Asta Kask från 1995, samt flera av Coca Carolas skivor.

Referenser

Noter 

Svenska basister
Svenska gitarrister
Svenska trummisar
Män
Levande personer
Födda 1966
Svensk punk
Travolta Kids (album)

Travolta Kids, det svenska punkbandet Travolta Kids första album, utgivet 1980. På detta album hade bandet lämnat punken (som de flesta stora punkbanden vid den här tiden, jämför med KSMB och Ebba Grön) och gett sig in mer på powerpopen.

Låtlista
Ensam genom natten
Unga herrar
Bio
Säg inte nej
Hjärta av guld
Jag vill ha mer
Let's dance (Cover)
Stygga pojke
Hon älskar honom
Gå ut och gå
Flicka
Lyckans hav
Falsk matematik (Cover)

Musikalbum 1980
Svenska musikalbum
Hakfals

Hakfals är en tvärgående fals vid skivtäckningar och bandtäckningar, även kallad tvärfals.

Fals är en benämning som används av byggnadsplåtslagare, de som arbetar med att få tak täta från nederbörd.
Enkelfals, dubbelfals, hakfals, tvärfals är namn på fogar av plåtar vid täckningar. En väggtäckning eller taktäckning av plåt består att ett antal plåtar som är sammanfogade av falser av olika typer som hakfals, tvärfals, ståndfals, inypningsfals m.m. i utförande av enkelfals eller dubbelfals.

Tekniken med fals används också ofta vid arbeten med bilplåt eller annan tunnplåt då man ska sammanfoga två plåtar. Till exempel för att byta skärmkanter på bilen. I motsats till byggnadsplåtslagaren, svetsar i allmänhet bilmekanikern ihop de två vid falsen sammangående plåtarna.

Byggteknik
Metallbearbetning
Aleksandr M. Prochorov

Aleksandr Michajlovitj Prochorov (Александр Михайлович Прохоров), född 11 juli 1916 i Atherton, Queensland, Australien, död 8 januari 2002 i Moskva, var en sovjetisk fysiker. Tillsammans med Charles H. Townes och Nikolaj G. Basov tilldelades han 1964 Nobelpriset i fysik "för grundläggande arbeten inom kvantelektroniken, som lett till framställning av oscillatorer och förstärkare enligt maser-laserprincipen".

Utmärkelser 
Asteroiden 7269 Alprokhorov

Källor

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1964
 Nobelprize.org, Aleksandr Prokhorov - Biografi

Nobelpristagare i fysik
Personer verksamma vid Moskvas institut för fysik och teknologi
Ryska fysiker
Män
Födda 1916
Avlidna 2002
Personer från Queensland
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Nikolaj G. Basov

Nikolaj Gennadijevitj Basov (Николай Геннадиевич Басов), född 14 december 1922 i Usman i Lipetsk oblast, död 1 juli 2001 i Moskva, var en sovjetisk fysiker. Han tilldelades 1964, tillsammans med Charles H. Townes och Aleksandr M. Prochorov, Nobelpriset i fysik "för grundläggande arbeten inom kvantelektroniken, som lett till framställning av oscillatorer och förstärkare enligt maser-laserprincipen".

Basov tog examen 1950 vid Moskvas institut för teknisk fysik. Han erhöll en professur vid samma lärosäte och var också verksam vid P. N. Lebedev-institutet för fysik för vilken han var direktör 1973–1988. Han invaldes 1962 som korresponderande ledamot av Sovjetiska Vetenskapsakademien och blev fullvärdig ledamot 1966. Han invaldes 1975 som utländsk ledamot av svenska Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Utmärkelser

Källor

Se även 
3599 Basov

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1964
 Nobelprize.org, Nicolay Basov - Biografi

Nobelpristagare i fysik
Ryska fysiker
Ryska professorer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Lipetsk oblast
Män
Födda 1922
Avlidna 2001
Powerpop

Powerpop är en musikgenre som hämtar sin inspiration från 1960-talets brittiska och amerikanska popmusik. Den är en variant av poprock. Kända drag som musiken har är starka melodier, starka sångharmonier, mycket tydliga gitarriff och ofta innehåller musiken en synth. En av världens mest kända powerpoplåtar är The Knacks låt My Sharona från 1979. Powerpop brukar ofta räknas in som en underkategori till punken. Den svenska powerpopen kan man hitta i band som Docenterna(Docent Död), Imperial State Electric och Travolta Kids.

Exempel på powerpopband och -artister 
 Any Trouble
 Badfinger
 Barracudas (UK)
 The Beat (USA)
 Be Bop Deluxe
 Big Star
 Buzzcocks
 The Cars
 Cheap Trick
 Alex Chilton
 Marshall Crenshaw
 Docenterna (Docent Död)
 The Flamin' Groovies
 Imperial State Electric
 Jerryfish
 The Knack
 Nick Lowe
 Nena
 The Posies
 The Primsouls
 Raspberries
 The Real Kids (USA)
 The Records
 Tom Robinson Band
 The Rubinoos
 Todd Rundgren
 Siouxsie & the Banshees
 Matthew Sweet
 Tommy Tutone
 Travolta Kids
 Dwight Twilley
 The Vapors
 Wannadies
 Weezer

Exempel på powerpoplåtar
"Come and Get It" – Badfinger(1969)
"No Matter What" – Badfinger(1970)
"Go All the Way" – Raspberries(1972)
"2468 Motorway" – Tom Robinson Band(1978)
"Just What I Needed" – The Cars(1978)
"Cruel to be Kind" –  Nick Lowe(1979)

Referenser 

Musikgenrer
Falun-Borlänge SK

Falun-Borlänge SK är en elitförening i längdskidor, med hemvist i Falun och Borlänge. Föreningen hette tidigare Svenska Skidspelens SK. Föreningen har som ambition att vara Sveriges ledande skidklubb

Åkare säsongen 2020-2021 
Maja Dahlqvist
Moa Larsson
Louise Lindström
Moa Molander Kristiansen
Moa Ilar
Max Andersson
Simon Andersson
Johan Bjernhed Nordahl
Anton Enberg
Johannes Engdahl
Jonatan Engdahl
Petter Engdahl
Hugo Jacobsson
Leo Johansson
Simon Lagesson
Adam Larsson
Jonathan Nahlén
Jesper Nyström
Gilberto Panisi
Oskar Svensson

Källor

Externa länkar
Falun Borlänge Skidklubb

Falun-Borlänge SK
Maserloppet

Maserloppet är ett nationellt långlopp på längdskidor i Sverige. Maserloppet har arrangerats årligen sedan 1967 av Kvarnsvedens GoIF i Borlänge, då det arrangerades i samband med föreningens 60-årsjubileum. Start och mål skedde vid den då nybyggda Maserhallen, som gav loppet dess namn.

Källor 

Längdskidåkning i Sverige
Sport i Borlänge kommun
Svenska långlopp
Återkommande sportevenemang med premiär 1967
The Crickets

The Crickets var ett amerikansk rockband, bildat 1957 som kompgrupp åt sångaren Buddy Holly.

Ursprungligen bestod gruppen, förutom av Buddy Holly, av Joe B. Mauldin, basgitarr, Niki Sullivan, gitarr, och Jerry Allison, trummor. Sullivan lämnade gruppen något år efter bildandet och ersattes senare av Sonny Curtis, som spelat med Buddy Holly tidigare på 50-talet.

I februari 1957 spelade Buddy Holly and The Crickets in singeln "That'll Be the Day". Den gavs ut på skivetiketten Brunswick i juni samma år och nådde i augusti förstaplatsen på Billboardslistan. 

Buddy Hollys inspelningar gavs växelvis ut på skivetiketterna Brunswick och Coral, vilka båda tillhörde skivbolaget Decca. Av kontraktsskäl gavs samtliga Brunswickutgåvor ut under namnet The Crickets, medan Coralutgåvorna utgavs under namnet Buddy Holly. Ytterligare tre låtar nådde Billboardslistan under namnet The Crickets:  "Oh, Boy!", "Maybe Baby" och "Think It Over".

1959 flyttade Buddy Holly till New York och bröt med The Crickets. Bandet återvände till sin hemstad Lubbock i Texas, där de snart skaffade en ny sångare: Earl Sinks.

The Crickets har gjort såväl egna inspelningar som samarbetat med andra artister, bland dem Bobby Vee, Waylon Jennings och Nanci Griffith. År 2004 släpptes albumet The Crickets & Their Buddies där bandet framför bland annat Buddy Holly-låtar tillsammans med artister som Jennings, Griffith, Eric Clapton, Graham Nash, Albert Lee och John Prine.

Den 6 februari 2016 uppträdde "The Crickets & Buddies" i Clear Lake, Iowa, på Surf Ballroom, platsen för Hollys senaste uppträdande. Medlemmar i tidigare uppställningar dök upp, inklusive Sonny Curtis, Glen D. Hardin, Albert Lee, Tommy Allsup, Gordon Payne och andra. Efter showen meddelade Allison att det var gruppens allra sista uppträdande.

Medlemmar
Jerry Allison – trummor (1957–2016), död 2022)
Buddy Holly – sång, gitarr (1957–1958; död 1959)
Joe B. Mauldin – basgitarr (1957–1960, 1976–2015; död 2015)
Niki Sullivan – gitarr (1957–1958; död 2004)
Sonny Curtis – gitarr (1958–1959, 1959–1960, 1962–1985, 1994–2016), sång (1962–1985, 1994–2016)
Earl Sinks – sång (1958–1960, död; 2017)
Tommy Allsup – gitarr (1959; död 2017)
Jerry Naylor – sång (1960–1965)
Glen Hardin – keyboard (1962–1972, 1999–2016), basgitarr (1962–1972, 2015–2016)
Gordon Payne – sång, gitarr (1985–1994)

Diskografi

 (med Albert Lee)

 (med Mike Berry)

Externa länkar

The Crickets på Rock and Roll Hall of Fame

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1957
Rock and Roll Hall of Fame
Jari Isometsä

Jari Olavi Isometsä, född 11 september 1968 i Nedertorneå, är en före detta finländsk längdskidåkare. Isometsä började tävla i världscupen 1990 och höll på fram till och med 2006. Totalt blev det fyra segrar i världscupen. Han var med vid tre olympiska spel (1992, 1994 och 1998). Vid alla tre tillfällen var han med i det finska stafettlag som kom trea. Han tog också fyra VM-medaljer varav tre i stafett. Den enda individuella mästerskapsmedaljen tog han vid VM i Thunder Bay 1995 då han tog brons på dubbeljakten. Isometsä blev tillsammans med fem andra finska skidåkare fälld för dopning efter att ha använt dopningsmedlet Hemohes vid hemma-VM i Lahtis 2001.

Jari Isometsä vann Finlands version av Mästarnas mästare, Mestareiden mestari, 2012. Finalen sändes 5 mars 2012 på MTV3. Finalister var, förutom Isometsä, backhopparen Toni Nieminen och seglaren Jyrki Järvi som vann OS-guld i 49er år 2000. Övriga deltagare var bland andra Marjut Rolig och Amin Asikainen.

Se även
Dopningsskandalen i Lahtis 2001

Källor

Noter 

Finländska idrottare under 1900-talet
Finländska idrottare under 2000-talet
Födda 1968
Finländska längdåkare
Finländska dopningsfall
Dopningsfall inom längdskidåkningen
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Levande personer
Män
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Olympiska bronsmedaljörer 1994
Olympiska bronsmedaljörer 1998
Personer från Torneå
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Finland
Arnö kyrka

Arnö kyrka ligger på Arnö i Mälaren. Den är ingen församlingskyrka utan ägs och förvaltas av Riksantikvarieämbetet sedan 1957. Före 1943 utgjorde Arnö egen församling och socken.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes som gårdskyrka till öns huvudgård Arnöberg. Kyrkans äldsta delar härrör troligen från 1200-talet. Kyrkan består av ett långsträckt långhus med ett vapenhus från 1647 mitt på södra sidan. Vid norra sidan finns en sakristia. Vid långhusets östra sida finns ett tresidigt kor som tillkom vid mitten av 1570-talet. Omkring år 1700 förlängdes kyrkan åt väster med två travéer.

Sydost om kyrkan står klockstapeln från 1726.

Inventarier
 Dopfunten är tillverkad på 1400-talet av singömarmor.
 Altaruppsatsen är skänkt till kyrkan 1736.
 Predikstolen, som anskaffades 1761, är tillverkad av Olof Gerdman, Stockholm.
 I kyrkan finns en orgel som än idag drivs av orgeltrampare.

Orgel
Orgeln byggdes 1828 av Pehr Zacharias Strand, Stockholm. Den är mekanisk med slejflåda och har ett tonomgång på 54/18.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Vägvisare till kyrkorna i Uppsala län, sidorna 44 - 46, Karin Blent (redaktör), Länsstyrelsen i Uppsala län, 1997,

Webbkällor
 Information om Arnö kyrka från Svenska kyrkan i Enköping

Noter

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Enköpings kommun
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Anders Eriksson Hästehufvud

Anders Eriksson Hästehufvud, (skrev sig till Neuhausen, Ranåker, Herlingstorp och Sjöberg),  född Ericsson 14 september 1577 i Bolstad i Dalsland, död 5 maj 1657 i Stockholm, var en svensk militär och ämbetsman. Fadern var kyrkoherde i Bolstad.

Hästehufvud kom 1600 i tjänst hos Anders Lennartsson, blev 1602 referendarie i Karl IX:s kansli och användes under den följande tiden i flera civila beställningar. Efter danska krigets utbrott 1611 ingick han i armén, kämpade med framgång under Jesper Mattsson Krus och blev 1612 ryttmästare vid Västgöta rytteri. Hästehufvud deltog 1614 i belägringen av Novgorod och utnämndes den 7 oktober 1615 till kommendant i Narva av Gustav II Adolf, vilken även upphöjde honom i adligt stånd 1614 (han introducerades 1627). Hästehufvud utnämndes den 10 november 1615 till ståthållare på Ivangorod och 10 december samma år på Jama och Mitau (1621-1622) och blev, efter sitt tappra försvar av Mitau under 8 månader emot polackerna, den 22 augusti 1622 generalståthållare över Narva, Ivangorod, Jama, Koporje och Nöteborg samt landshövding över Ingermanland. Efter att 1626 ha tjänstgjort som vice amiral i svenska flottan blev Hästehufvud 1627 guvernör i Marienburg, den 7 augusti 1628 i Riga med dess län, vilken viktiga post han innehade till 1648, då han tog avsked. Han blev generalkommissarie i Livland den 18 april 1635 samt guvernör på Ösel med Arensborg den 20 oktober 1645. År 1655 kallades han av Karl X Gustav till ledamot av Reduktionskollegium. Eftermälet över Hästehufvud var att han var en tapper, ihärdig och kunnig man.

Anders Eriksson Hästehufvud var gift första gången med Anna Ållonsköld († 1641), dotter till Lars Jonsson Ållonsköld († 1618) till Herlingstorp och Brita († 1637). Gift andra gången 1642 med Brita Kafle († 1663), dotter till landshövding Bengt Erlandsson Kafle och Malin Larsdotter Soop till Dagenäs och Algö. Han enda barn föddes i första giftet, dottern Kristina (1614–1629), gift 1628 med rikstygmästaren Johan Lilliehöök till Fårdala. Samtliga fyra ligger begravda i Skara domkyrka.

Först låg familjegraven i en välvd grav under ett kapell, som uppförts utmed kyrkans södra sido- och tvärskepp. Koret stod i förbindelse med kyrkan genom ett öppet valv. Vid kyrkans ombyggnad på 1890-talet raserades gravkoret, kistorna letades fram och sattes ned i en nymurad gravkammare inne i kyrkan, nedanför den plats där nu Hästehufvudska monumentet befinner sig, i den östra delen av det södra tvärskeppet. Flyttningen av kistorna från det gamla till det nva gravkoret skedde den 4 december 1890.

Källor
Västergötlands Fornminnesförenings tidskrift, [N:o 21 - 22], Tredje bandet : första och andra häftena, F. Ödberg, Mariestad 1910, s. 31ff
Matrikel öfwer Swea rikes ridderskap och adel, uppå des begäran wid 1751. års riks-dag, utgifwen med historiska och genealogiska anmärkningar, Förra del. [del I], Anders Ant. von Stiernman, Stockholm 1754 s. 269f

 

Svensk obetitlad adel
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska ståthållare
Estlands guvernörer
Födda 1577
Avlidna 1657
Män
Personer från Bolstads socken
Ugglan
NK Varaždin

NK Varaždin eller Varteks Varaždin var en kroatisk fotbollsklubb från staden Varaždin i den nordöstra delen av landet. De spelar sina hemmamatcher på Stadion Anđelko Herjavec (även känd under namnet Varteks Stadium), som tar 10 800 åskådare. Lagets supportergrupp heter White Stones.

Historia 
Klubben grundades den 3 juni 1931 under namnet NK Slavija och existerade under det namnet till 1941. Under andra världskriget hade klubben ett uppehåll, då de så att säga slutade att finnas, men återskapade sig själv som NK Tekstilac år 1945. Klubben fick sitt nuvarande namn 1958. Namnet är från ett Varaždinbaserat textil- och klädesföretag, Varteks, som har varit klubbens huvudsponsor sedan namnbytet.

Den första stora framgången fick klubben redan 1938, när de kvalade in till Jugoslaviens nationella fotbollsliga. I Jugoslavien var lagets främsta framgång när de nådde final i den jugoslaviska cupen 1961, som de förlorade mot den makedonska klubben FK Vardar.

NK Varteks har varit i den kroatiska högstaligan sedan ligan grundades år 1991. Hittills har de aldrig lyckats med att vinna några titlar, men är vanligtvis på den övre halvan av tabellen och har kommit tvåa i den kroatiska cupen fem gånger. 1999 nådde laget en märkvärdig internationell succé då de kom till kvartsfinal i den numera nedlagda Cupvinnarcupen, men besegrades av RCD Mallorca med 3-1 i dubbelmötets bortamatch, efter att ha spelat oavgjort, 0-0, hemma. De har också väckt uppståndelse ytterligare en gång när de slog ut Aston Villa FC ur Uefa Europa League tack vare bortamåls-regeln.

År 2006 spelade laget i Uefacupen 2006/2007, men de blev utslagna i första kvalificeringsomgången av den albanska klubben KF Tirana.

Säsong för säsong 
NK Varaždin (1931–2015)

Referenser 

v
v
v
Podgoricas flygplats

Podgoricas flygplats (serbiska: Aerodrom Podgorica) (IATA: TGD, ICAO: LYPG) är en internationell flygplats belägen i Golubovci i Montenegro, omkring 12 kilometer söder om huvudstaden Podgorica. Flygplatsen är en av de två allmänna flygplatserna i Montenegro, den andra är Tivat flygplats. Flygplatsen är den viktigaste i landet.

Historia
IATA-koden för flygplatsen är fortfarande TGD eftersom Podgorica hette Titograd (efter Josip Broz Tito) från 1946 till 1992.

Miltiärverksamhet
Podgoricas flygplats är en allmän flygplats, men delar huvudvägen med den närbelägna Podgorica luftmilitära bas. En av landningsbanorna används inte av civilplan, eftersom den knappt är uppmärkt och endast är 15 meter bred.

Šipčanikskyddet blev allvarligt skadat år 1999 under Kosovokriget, och har varit oanvänt sedan dess. Då Montenegro blev självständigt (3 juni 2006), är det förväntat att militär aktivitet kommer reduceras på flygplatsen.

Huvudterminal
Den nya passagerarterminalen (5 500 m²) öppnades 14 maj 2006. Den har åtta avgångs- och två ankomstgater, och klarar av 1 miljon passagerare per år. Flygplatsen har idag omkring 300 000 resenärer varje år.

Flygbolag och destinationer
Flygplatsen har internationella flygningar till Europa. De två största flygplatserna i Montenegro ligger omkring 80 kilometer ifrån varandra, och därmed går ingen regulärtrafik inom Montenegro. 

Varje dag avgår flygningar till Belgrad, samt till många andra europeiska städer och världsdestinationer. Under sommaren finns många internationella anslutningar.

Referenser

Externa länkar
 World aero data - Podgorica

Flygplatser i Montenegro
Podgorica
Donald A. Glaser

Donald Arthur Glaser, född 21 september 1926 i Cleveland, Ohio, död 28 februari 2013 i Berkeley, Kalifornien, var en amerikansk fysiker och neurobiolog.

Biografi
Glaser var professor vid Berkeleyuniversitetet. Han har inom elementarpartikelfysiken gjort undersökningar av den kosmiska strålningen samt förbättrat den experimentella tekniken genom uppfinningen av bubbelkammaren år 1952. För detta blev han 1960 tilldelad Nobelpriset i fysik.

I slutet av sin karriär började han intressera sig för problem inom molekylärbiologin.

Källor 
 Bra Böckers lexikon, 1975

Noter

Externa länkar 
 Nobelprize.org, Nobelpriset i fysik 1960
 Nobelprize.org, Donald Glaser - Biografi

Nobelpristagare i fysik
Amerikanska fysiker under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 2013
Män
Personer från Cleveland
Partikelfysiker
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Ohio
Alumner från California Institute of Technology
Alumner från Case Western Reserve University
Hi-NRG

Hi-NRG, High Energy, är en genre inom elektronisk dansmusik. Hi-NRG hade sin storhetstid under första hälften och mitten av 1980-talet. 

Kännetecknande för Hi-NRG är dels ett högt tempo, 125-140 taktslag per minut, och att basgången ofta går i staccato och tar över hi-hatens roll i takten.

Historia 
Stilen kan spåras tillbaka till den elektroniska disco som Giorgio Moroder och Donna Summer utvecklade under andra halvan av 1970-talet i det så kallade München-soundet, med I Feel Love som mest kända låt. I en intervju angående den låten myntade sångerskan också uttrycket "high energy" om den nya snabbare varianten på dansmusik.

Stilen populariserades i Europa med låtar som High Energy med Evelyn Thomas (1984) och Searchin' (I Gotta Find a Man) med Hazell Dean (1983-1984). Den brittiska producenttrion Stock Aitken Waterman var tydligt influerade av Hi-NRG i sina tidiga produktioner. En av dessa, You Spin Me Round (Like a Record) med Dead or Alive kom att bli den mest kommersiellt framgångsrika låten i genren, den toppade flera europeiska topplistor under 1985. 

Få svenska artister anammade stilen, men Paul Rein spelade under 1985-1986 in två Hi-NRG-låtar; Lady-O och Hold Back Your Love / Ge mig en chans.

Kring 1990 hade stilens popularitet falnat och ersatts av House och Eurodance på dansgolven..

Nu-NRG 

Hi-NRG fick ny uppmärksamhet i slutet av 1990-talet när den blandades med Trance under genrenamnet Nu-NRG

Artister och grupper (urval)
Earlene Bentley
Martha Wash
Laura Branigan
Bronski Beat
Dead or Alive
Edyta
Hazell Dean
Sharon Redd
Eastbound Expressway
Laura Pallas
Barbara Pennington
RuPaul
Scherrie Payne
Evelyn Thomas
The Flirts
Taffy
Tony De Vit
Tapps

Referenser 

Musikgenrer
KF Tirana

Sportklub/KF Tirana är en albansk fotbollsklubb från den albanska huvudstaden Tirana. Klubben grundades den 16 augusti 1920 under namnet Tirona Sports Association". 1927 bytte klubben namn till "Sportklub Tirana", och 1947 till "17 Nëntori Tirana", och från 1952 till 1956 till "Tirana", och fick 1991 till sist sitt nuvarande namn. Klubbens första internationella framträdande var i Europacupen 1965/66.

Allmän information 
SK Tirana betraktas som Albaniens bästa fotbollsklubb, efter att ha vunnit den albanska ligan 26 gånger (1930, 1931, 1932, 1934, 1936, 1937, 1964-65, 1965-66, 1967-68, 1969-70, 1981-82, 1984-85, 1987-88, 1988-89, 1994-95, 1995-96, 1996-97, 1998-99, 1999-00, 2002-03, 2003-04, 2004-05, 2006-07, 2008-09, 2019-20, 2021-22), den albanska cupen 14 gånger (1939, 1963, 1976, 1977, 1983, 1984, 1986, 1994, 1996, 1999, 2001, 2002, 2006, 2011). Klubben spelar på Selman Stërmasi stadium som tar 12 500 åskådare.

Tirana vann sin första titel under den första säsongen av den albanska högstaligan, som pågick från 6 april till 22 juni 1930.

Placering tidigare säsonger

Nutid 
Laget var med i UEFA-cupen säsongen 2006/07, där de blev utslagna i den andra kvalomgången av Kayserispor från Turkiet med 5-1 totalt. De hade tidigare vunnit mot NK Varteks, Kroatien, med 3-1 totalt i den första kvalomgången.

Referenser

Externa länkar 
 KF Tirana Zyrtare Offizielle
 KF Tirana Jo Zyrtare 
 SK Tirana 
 Statistika e SK Tirana
 Lajme nga Sk Tirana |Albania-sport.com
 KF Tirana Jo Zyrtare

 
t
t
Sport i Tirana