kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Väderstads landskommun

Väderstads landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. I Väderstads socken i Göstrings härad i Östergötland inrättades då denna kommun.

1892 införlivades Harstads landskommun i denna landskommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna  i Folkunga landskommun. Denna upplöstes 1971 varvid denna del uppgick i Mjölby kommun.

Referenser

Indelningar i Mjölby kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Laura Dianti

Laura Dianti, född 1480, död 1573, var en italiensk salongsvärd, mätress till hertig Alfonso I av Modena och möjligen hertiginna av Modena. Paret var möjligen gifta, men detta har inte bevisats.

Hon föddes i Ferrara som dotter till Francesco Boccacci Dianti; en syster och en bror som gick i kloster är kända. Dianti blev mätress till Alfonso efter Alfonsos fru Lucrezia Borgias död 1519 och är bekräftat 1524, då Alfonso gav henne mark och där byggde en bostad åt henne dit han enligt legenden besökte henne via en hemlig gång. De fick två barn; Alfonso (1527-1587) och Alfonsina (1530-1547), som båda erkändes av fadern 1533. Då dynastin d'Este var nära att dö ut 1597 gjordes en utredning om huruvida paret hade genomgått en hemlig vigselceremoni eller inte, men man kunde inte komma fram till något svar.

Efter Alfonsos död 1534 lät Dianti sina barn utbildas av Giambattista Giraldi Cinzio och Pellegrino Morato. Hennes hem blev ett mötesforum för intellektuella som Brusantini Vincenzo, Luigi Grotto, Battista Guarini, Alberto Lollio, och artister som Thomas Carpi, Camillo Filippi och Bastianino Filippi.

Källor 

Mätresser
Salongsvärdar
Personer i Italien under 1500-talet
Personer under renässansen
Födda 1480
Avlidna 1573
Kvinnor
Eleonora av Neapel

Eleonora av Neapel, född 22 juni 1450 i Neapel, död 11 oktober 1493 i Ferrara, var hertiginna av Bari, Ferrara, Modena och Reggio; gift först med hertig Maximilian Sforza av Bari, och 1473 med hertig Herkules I av Este. Hon var dotter till kung Ferdinand I av Neapel och Isabella av Taranto. Eleonora var regent i Modena och Ferrara under makens frånvaro 1482-84. Hon beskrivs som en auktoritativ och viljestark, men också vis och samlad regent.

Referenser 

 

Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Födda 1450
Avlidna 1493
Personer från Neapel
Italienska hertiginnor
Schirmacheroasen

Schirmacheroasen (tyska: Schirmacher-Oase och Schirmacher-Seenplatte) är en antarktisk oas (ett snöfritt landområde) inom Drottning Mauds land i östra Antarktis.

Geografi
Schirmacheroasen ligger i Östantarktis i Prinsesse Astrid Kyst i den mellersta delen av Dronning Mauds Land cirka 80 km från Lazarev-shelfisen vid kusten.

Hela området omges av bergskedjan Schirmacherfjella.

Schirmacheroasen har en area på cirka 34 km² och sträcker sig från väst-nordväst till öst-sydöst med en längd om 17 km och 3 km brett. Hela området är snö- och isfritt medan den omgivande Inlandsisen söderut når höjder på flera hundra meter redan inom 50 km avstånd från oasen.

Det finns cirka 180 färskvattensjöar i varierande storlek, där den största är Piryadarshani Lake med en area på cirka 0.5 km². Den djupaste är Glubokoje Lake med ett djup på cirka 34 meter.

Den högsta höjden är Mount Rebristaja med cirka 228 m ö.h.

Inom området finns två forskningsstationer, den indiska Maitri Station (70° 45' S / 12° 30' Ö) i den mellersta delen och cirka 5 km längre bort i den östra delen den ryska forskningsstationen Novolazarevskaja (70° 46' S / 11° 49' Ö).

Historia
Schirmacheroasen upptäcktes och utforskades från luften den 3 februari 1939 av den Tyska Antarktisexpeditionen under en flygning av Richard Heinrich Schirmacher på flygbåten "Boreas" och namngavs då efter piloten själv.

Novolzsarevskajastationen invigdes den 18 januari 1961 under den sjätte sovjetiska Antarktisexpeditionen och ersatte då den tidigare Lazarev-stationen invigd i mars 1959.

Maitri Station invigdes 1988 och ersatte då den tidigare Dakshin Gangotri öppnad 1983 och i drift till 1989.

Mellan 1976 och 1993 fanns även den östtyska "Georg Forster Station" i drift i området (Döpt efter Georg Forster).

Referenser

Externa länkar
 Bild från området

Dronning Maud Land
Oaser i Antarktis
Staffan Bergström

Staffan Bergström, född 1943 i Visby, är professor emeritus i internationell hälsa vid Karolinska Institutet. 

Han studerade medicin vid medicinska fakulteten vid Uppsala universitet där han disputerade 1971 och antogs som docent i experimentell reproduktionsforskning 1972.

Han erhöll specialistkompetens i obstetrik och gynekologi 1977 och antogs som docent i samma ämne 1979. Bergström anställdes som överläkare vid Centrallasarettet i Eskiltuna 1977. Han anlitades som sakkunnig av Sida för att granska det indiska hälso- och sjukvårdsprojektet IPP 2, vilket han mot slutet av 1979 riktade skarp kritik mot. Han vistades vid olika u-landsinstitutioner under åren 1975–1986. Bergström var chef för kvinnokliniken vid universitetssjukhuset i Maputo 1982–1986, professor i u-landsmedicin vid universitetet i Oslo 1992 samt i obstetrik och gynekologi vid samma universitet 1995.

Han har utsetts till mottagare av 2010 års Hedeniuspris, som utdelas av Förbundet Humanisterna. Motivet är hans arbete " i sann upplysningsanda, med medicinsk sakkunskap och humanistiskt patos, för att rädda tusentals kvinnors liv i Afrika."

År 2022 drogs hans läkarlegitimation in efter att han hjälpt en man som var svårt sjuk i ALS att avsluta sitt liv genom att mannen själv drack en fruktsmoothie som Bergström blandat med en överdos sömnmedel. Bergström överklagade beslutet till förvaltningsrätten som i maj 2023 ställde sig bakom återkallandet.

Referenser 

Män
Födda 1943
Levande personer
Svenska professorer i medicin
Läkare från Visby
Piotr Chmielowski

Piotr Chmielowski, född 9 februari 1848, död 22 april 1904, var en polsk litteratur- och kulturhistoriker.

Chmielowski föreläste från 1882 vid Warszawas universitet, och blev 1893 professor i Lwów. Utgången ur positivismen, lade Chmielowski gruden till en metodisk litteraturkritik i sitt hemland. Hans väldiga produktion utmärker sig för grundlighet och vederhäftighet och omfattar ingående studier över Adam Mickiewicz och Henryk Sienkiewicz, en bok om kvinnorna hos Mickiewicz, Juliusz Słowacki och Zygmunt Krasiński, en detaljrik framställning av liberalismens och obskurantismens kamp i Litauen och Ukraina. Som hans främsta verk räknas Polska litteraturens historia (6 band, 1899-1902). Chmielowskis sista verk ägnades Litteraturkritiken i Polen (1902).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Polska journalister
Polska litteraturvetare
Födda 1848
Avlidna 1904
Män
Svensk uppslagsbok
Polska litteraturkritiker
Jan Erik Svensson

Jan Erik "Janne" Svensson, född 2 januari 1952 i Malmö, död 21 april 2023 i Stockholm, var en svensk låtskrivare, sångare, gitarrist och producent. Åren 1974–1978 var han professionellt verksam i Sverige och utomlands. Under 1984–1995 var han delägare i skivbolaget Joker Musik. Progg.se kategoriserar honom som en proggartist i periferin.

Historia 
Skivdebuten skedde 1971 på skivbolaget GM-Produktion med albumet Hej Hörrudu. Under två år i början på 1970-talet var han en i trion Maximum med Bengt von Andreae och Liliane Håkansson. Hösten 1973 hade han en mindre hit med singeln "Hem Till Söder", utgiven av IMAS Records. De följande åren livnärde han sig på musiken som trubadur med mest egna låtar. I november 1974 var han en period i Gambia som underhållare med resebyrån Club 33. 

En andra singel på IMAS Records gavs ut 1975. Bland medverkade fanns bland andra jazzlegenderna Thore Swanerud och Charles Redland, producent var Torbjörn Aggenberg. Åren 1978–1981 arbetade Svensson som fritidsledare i Akalla och gjorde låtar med ungdomarna utifrån deras egna erfarenheter. 

År 1980 spelades hans andra album När blir det min tur in av skivbolaget GMP. Denna gång med professionella musiker, bland andra Rutger Gunnarsson, Ulf Andersson och Roger Palm. En månad efter releasen 1981 gick bolaget i konkurs.

År 1984 startade Janne Svensson skivbolaget Joker Musik med singeln "Den 30-åriga krisen" och egna gruppen Elfte Timmen. År 2009 sammanfattade han sina nästan 40 år i musikbranschen med att ge ut albumet Hem till Söder  på egna bolaget Lockenloll. Där ryms allt från de tidiga inspelningarna, demos med olika musiker, axplock från vinylskivorna och inspelningar gjorda 2007-2021. 

Vintern 2013 hittade produktionsbolaget Baluba låten "Hem till Söder" och valde den som vinjett till tv-serien Café Bärs. Senare samma år visades tio avsnitt av serien i Kanal 5. Hösten 2015 hade den visats fem säsonger.

Diskografi

Album 
 Hej Hörrudu, LP - 1971, GLP 726
 När blir det min tur, LP/MC - 1981, GMC 8003
 Hem till Söder, CD - 2009, LOL 001
 Hej hörrudu, CD - 2012, LOL 002
 När blir det min tur?, CD - 2012, LOL 003
 Vi Kommer från Söder, CD - 2016, LOL 012
 Det brinner en eld, CD - 2017, LOL 016

Singlar 
 Hem till Söder - 1973, IMAS 1049
 Mitt livs tragedi - 1975, IMAS 1055
 Den 30-åriga krisen - 1984, WOW 8401 med gruppen Elfte Timmen

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Artikel Södermalmsnytt
 Recension Zero Magazine

Födda 1952
Män
Levande personer
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska kompositörer under 2000-talet
Svenska gitarrister under 1900-talet
Musiker från Malmö
Svenska sångare under 2000-talet
Svenska gitarrister under 2000-talet
Lehto

Lehto är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Daniel Lehto (född 1976), svensk speldesigner, krönikör och författare
J.J. Lehto (född 1966), finländsk racerförare
Katja Lehto (född 1972), finländsk ishockeyspelare
Mika Lehto (född 1979), finländsk ishockeyspelare
Olli Lehto (1925-2020), finländsk matematiker
Petteri Lehto (född 1961), finländsk ishockeyspelare
 Rami Lehto (född 1973), finländsk politiker, sannfinländare
Reino R. Lehto (1898–1966), Finlands statsminister 1963–1964
 Sakari T. Lehto (1923–2006), finländsk industriman
 Toivo Lehto (1907–1993), finländsk skådespelare
Veli Lehto (1904–1965), finländsk sångare
Walfrid Lehto (1896–1946), amerikafinländsk sångare

Finska efternamn
Maria Magdalena av Österrike (1589–1631)

Maria Magdalena av Österrike, född 7 oktober 1589 i Graz, död 1 november 1631 i Passau, var storhertiginna av Toscana; gift 1608 med storhertig Cosimo II av Toscana. Dotter till ärkehertig Karl II av Inre Österrike och Maria Anna av Bayern . Hon var regent för sin son under hans omyndighet gemensamt med sin svärmor från 1621 till 1627.

Äktenskapet arrangerades som en pakt med Spanien, där hennes syster då var drottning, och beskrivs som harmoniskt.

Efter makens död 1621 blev hon förmyndare och därmed regent för sin son gemensamt med sin före detta svärmor fram till sonens myndighetsdag. Deras samarbete var gott då deras temperament stämde med varandras och deras samregering kallades Turtici. De alienerade Toscana med Påvestaten, fördubblade prästerskapet och tillät processen mot Galileo Galilei. De överlät hertigdömet Urbino till påven och förbjöd 1626 toskanska medborgare att studera utomlands. Toscana anses ha förfallit under deras regering.

Då hennes son 1627 blev myndig sände de honom på en årslång resa runt Europa innan de lämnade ifrån sig styrelsen. Hon avled efter ett besök hos sin bror i Österrike.

Referenser
  
 

Kvinnor
Födda 1589
Avlidna 1631
Italienska hertiginnor
Österrikes ärkehertiginnor
Storhertiginnor
Kvinnliga regenter under 1600-talet
Toscanas regenter
Personer från Graz
Psychic baiting

Psychic baiting är en teknik som kan användas för att avslöja cold reading.

Det går till ungefär så här:
 Vänta tills readern påstår något a) verifierbart men b) falskt.
 Bekräfta för readern att detta något är sant. (Sannolikt måste man då ljuga.)
 Ge ytterligare lite information som uppmuntrar readern att fortsätta på villospåret.
 Efter en stund avslöjar man bluffen för readern och eventuell publik.

Teknikens upphovsman är mentalisten Ian Rowland, som beskriver den i sin bok The Full Facts Book of Cold Reading.

Exempel
 Ett medium förmedlar budskap från skeptikern Marias döda föräldrar, men föräldrarna lever och Maria konfronterar mediet efter seansen.
 Ett medium får kontakt med en pappa som dog av cancer, trots att pappan vid seanstillfället är på semester i Frankrike. Mediet konfronteras efteråt.

Se även
 Scam baiting

Referenser

Lurendrejeri
Leiningen

Leiningen kan syfta på:

 Leiningen (adelssläkt) – en tysk adelssläkt
 Furstendömet Leiningen – ett furstendöme i Baden-Württemberg och delvis i Bayern och Hessen 1803–1806

Geografi
 Leiningen, Hunsrück – en kommun i Rhein-Hunsrück-Kreis i Rheinland-Pfalz
 Altleiningen – en kommun i Landkreis Bad Dürkheim i Rheinland-Pfalz
 Neuleiningen – en kommun i Landkreis Bad Dürkheim i Rheinland-Pfalz
 Waldleiningen – en kommun i Landkreis Kaiserslautern i Rheinland-Pfalz

Personer
 Emich Carl av Leiningen
Christina av Lothringen

Christina av Lothringen, född 16 augusti 1565 i Bar-le-Duc, död 19 december 1637 i Florens, var storhertiginna av Toscana; gift 1589 med storhertig Ferdinand I av Toscana. Hon var regent för sin sonson under hans omyndighet gemensamt med sin svärdotter från 1621 till 1627.

Biografi

Dotter till hertig Karl III av Lothringen och den franska prinsessan Claude av Valois. 

Christina var föremål för många olika äktenskapspartier och långdragna förhandlingar innan hon 1586 blev gift med Toscanas tronföljare, som hade avsagt sig sitt prästämbete för att kunna efterträda sin barnlöse bror. Hon anlände dock inte till Italien förrän 1589, där hon välkomnades med stora festligheter. 

Hon beskrivs som intellektuell, intresserade sig för de senaste vetenskapliga landvinningarna och stod i kontakt med Galileo. Hon bekostade en bok till försvar för honom, Lettere copernicane datata (1615), med syftet att bevisa att hans teser inte motsade religionen.

Efter sin sons död 1621 blev förmyndare för sin minderårige sonson tillsammans med sin svärdotter och delade därmed även regentskapet i Toscana med denna fram till sonsonens myndighetsdag. Deras samregering fick inget gott omdöme av samtiden.

Källor   
 

Italienska hertiginnor
Storhertiginnor
Toscanas regenter
Kvinnliga regenter under 1600-talet
Personer från Bar-le-Duc
Födda 1565
Avlidna 1637
Kvinnor
Enhärjarna

För fallna krigare i nordisk mytologi, se Enhärjar.

Enhärjarna är ett svenskt vikingarock-band. Av bland annat Expo har bandet beskrivits som ett vit makt-band. 

Bandets texter är mestadels skrivna på svenska, dock förekommer det också engelska texter på ett antal av skivorna. Bandet splittrades efter 2005 men återförenades och släppte skivan The Resurrection. 

Enhärjarna bildades runt 1992. De hade under några år tidigare spelat under annat namn och spelade då mer traditionell Oi! Bandet spelade mest covers, men började skriva eget material efter inspiration från ett äldre punkband, Colt 45. De spelade en blandning av punk och country med soloslingor som påminner om det de spelar idag.

Diskografi

Album
 1994 - Tors Vrede
 1995 - The Last Stand
 1998 - Återkomsten
 2001 - Svea Rikes Arv
 2002 - Please Don't Touch! (7" vinyl)
 2005 - Sprit, Knogjärn och Tre Kronor
 2009 - The Resurrection
 2010 - The Resurrection (nyutgåva)
 2015 - The Great Heathen Army

Samlingsskivor
 1994 - Swedish Thunder
 1999 - Carolus Rex 4
 2001 - Carolus Rex 5
 2004 - Carolus Rex 7
 2006 - Carolus Rex 8

Nuvarande medlemmar 
Bisson - Vocals and leadguitar
Barny - Background vocals and guitar
Piero - Background vocals and bass
Läderlappen - Background vocals and drums

Referenser

Externa länkar
Vikingarock.se

Svenska vikingarockgrupper
Lenoir

Lenoir kan syfta på:

 Albert Lenoir (1801-1891), fransk arkitekt
 Alexandre Lenoir (1761-1839), fransk konstarkeolog
 Alfred-Charles Lenoir (1850–1920), fransk skulptör
 Étienne Lenoir (1822-1900), belgisk-fransk uppfinnare, den förste att konstruera en explosionsmotor för en båt
 Georgette Lenoir fransk friidrottare, världsrekordhållare i löpning 1000 meter 
 J. B. Lenoir (1929-1967), afro-amerikansk blues gitarrist , sångare och låtskrivare
 William B. Lenoir (1939-2010), amerikansk astronaut

Se även 
 Lenoir County – ett administrativt område i delstaten North Carolina, USA
Johanna av Österrike (1547–1578)

Johanna av Österrike, född 24 januari 1547 i Prag, död 11 april 1578 i Florens, var storhertiginna av Toscana. Hon var dotter till Ferdinand I och Anna av Böhmen och Ungern samt gifte sig 1565 med storhertig Frans I av Toscana.

Biografi
Alliansen med hennes familj var en enorm statusmässig triumf för släkten Medici, som nyligen formellt blivit adlig, och Johanna välkomnades till sitt bröllop i Florens 1565 med omfattande ceremonier. Många berömda konstverk skapades för att välkomna henne; freskerna i Palazzo Vecchio, Fontana del Nettuno, och konstnärerna Giorgio Vasari, Vincenzo Borghini, Alessandro Allori och Giovanni Caccini anlitades för att tillverka dem. 

Äktenskapet blev olyckligt, på grund av makarnas helt olika intressen. Hon beskrivs som obildad, ointelligent och med krokig rygg, han som intellektuell och intresserad av vetenskap. Frans inledde en öppen relation med Bianca Cappello som blev känd i hela Europa och som fortsatte även sedan Johanna, frustrerad över att han inte behandlade henne som hon tyckte att hennes rang förtjänade, fick Cappello förvisad från hovet i Palazzo Pitti efter klagomål hos sin svärfar och svåger. Johanna fick endast döttrar, och då en son föddes 1576 ryktades det att det i själva verket var sonen till en tjänare som hon hade bytt ut. Hon avled efter ett fall nedför en trappa.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Italienska hertiginnor
Storhertiginnor
Österrikes ärkehertiginnor
Personer från Prag
Födda 1547
Avlidna 1578
Kvinnor
Leroy-Beaulieu

Leroy-Beaulieu kan syfta på:

 Anatole Leroy-Beaulieu (1842-1912), fransk historiker
 Paul Leroy-Beaulieu (1842-1916), fransk ekonom
 Pierre Leroy-Beaulieu (1871–1915), fransk geograf och statistiker
Sveriges ambassad i London

Sveriges ambassad i London, formellt Konungariket Sveriges ambassad till Hovet vid Saint James, är Sveriges diplomatiska beskickning i Storbritannien som är belägen i landets huvudstad London. Beskickningen består av en ambassad, ett antal svenskar utsända av Utrikesdepartementet (UD) och lokalanställda. Ambassadör sedan 2021 är Mikaela Kumlin Granit.

Ambassaden
Ambassadens uppgift är att representera Sverige och den svenska regeringen i Storbritannien och att främja Sveriges intressen. Omkring 25 personer arbetar på den svenska ambassaden i London. 10 stycken är utsända från UD och tre från andra huvudmän. Utöver ambassadören, som är chef på ambassaden, finns där också ett kulturråd och en försvarsattaché. Ett tiotal tjänstemän är lokalanställda. I Storbritannien finns representation från Exportrådet, VisitSweden, två svenska kyrkor (varav en i London), Svenska handelskammaren och många kulturutövare och journalister som ambassaden samarbetar med. Det finns även svenska konsulat på flera orter i Storbritannien som lyder under ambassaden.

Fastighet
Ambassadkansliet ligger sedan 1983 i stadsdelen Marylebone. Fastigheten, som uppfördes 1957 och var tidigare en judisk skola, har fem våningar samt källarplan. Två gästlägenheter finns på översta våningen och en personalbostad. På källarplanet finns förutom tekniska utrymmen även en stor samlingssal. Ambassadkansliet är i fyra våningsplan. Lokalerna totalrenoverades och anpassades till ambassadens behov 1983.

Byggår: 1957
Arkitekter: F R S Yorke, E Rosenberg, C S Mardall, Ombyggnad 1983: Dennis E Saundery (England) och Björn Hultén (Sverige)
Besöksadress: 11, Montagu Place, London W1H 2AL, United Kingdom
Hyresgäst: Utrikesdepartementet, Sweden House
Förvaltare: Helen Axelsson, Statens fastighetsverk

Beskickningschefer

Se även
Storbritanniens ambassad i Stockholm

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

London
Ambassader i London
Relationer mellan Storbritannien och Sverige
Byggnader och anläggningar i Westminster
Lewinsky

Lewinsky är ett efternamn och kan syfta på:

 Charles Lewinsky (1946–), schweizisk dramatiker
 Joseph Lewinsky (1835–1907), österrikisk skådespelare
 Monica Lewinsky (född 1973), amerikan, känd för sin relation med Bill Clinton

Efternamn
Lidman

Lidman är ett svenskt efternamn, som även kan skrivas Liedman. Den 31 december 2014 var följande antal personer bosatta i Sverige med namnvarianterna
 Lidman 1 255
 Liedman 134
Tillsammans blir detta 1 389 personer. Namnet förekommer som släktnamn sedan 1600-talet men har även använts som svenskt soldatnamn.

Personer med efternamnet Lidman eller Liedman

 Anna Lidman (född 1983), sångerska, låtskrivare och producent
 Axel Fredrik Lidman (1859–1934), kommunalman och redaktör
 Brita Lidman (1890–1987), författare, författaren Sven Lidmans andra hustru
 Carl Lidman (1861–1932), skolman
 Carl Magnus Lidman (aktiv 1822), skarprättare
 Catharina Lidman (1792–1856), konsthantverkare
 Dick Lidman (född 1967), fotbollsspelare
 Erik Lidman (1875–1954), ämbetsman.
 Hans Lidman (1910–1976), författare och fotograf
 Håkan Lidman (1915–2000), friidrottare, häcklöpare
 Margareta Lidman (född 1942), konstnär
 Olaus Andreæ Lidman (1624–1694), kontraktsprost, politiker
 Sara Lidman (1923–2004), författare
 Sam Lidman (1923–2012), författare
 Sam Lidman (1824–1897), militär, lärare och kommunalpolitiker
 Sven Lidman, flera personer
 Sven Lidman (1882–1960), författare, ledare inom pingstväckelsen
 Sven Lidman (kyrkoman) (1784–1845), präst, politiker och upptäcktsresande
 Sven Lidman (lexikograf) (1921–2011), författare och lexikograf
 Sven Lidman (prost) (1754–1823), prost
 Sven-Eric Liedman (född 1939), idéhistoriker
 Tomas Lidman (född 1948), historiker
 Torsten Lidman (1903–1990), konstnär
 Ulla Lidman-Frostenson (1910–1962), missionär, författare och politiker

Källor

Svenska efternamn
Soldatnamn
Sveriges ambassad i Paris



Sveriges ambassad i Paris är Sveriges diplomatiska beskickning i Frankrike som är belägen i landets huvudstad Paris. Beskickningen består av en ambassad, ett antal svenskar utsända av Utrikesdepartementet (UD) och lokalanställda. Ambassadör sedan september 2020 är Håkan Åkesson. Dessförinnan Veronika Wand-Danielsson. 

Ambassaden är belägen vid Rue Barbet-de-Jouy i Quartier des Invalides i 7:e arrondissementet.

Fastighet
Fastighetsdata:
 Byggår: 1972–1974, ombyggnation 2005
 Arkitekter: André Malizard och BS-konsult
 Besöksadress: 17 Rue Barbet-de-Jouy
 Hyresgäst: Utrikesdepartementet
 Inredningen förvaltas av Utrikesdepartementets fastighetsavdelning

Beskickningschefer

Se även
Frankrikes ambassad i Stockholm

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Paris
Ambassader i Paris
Relationer mellan Frankrike och Sverige
Paris sjunde arrondissement
Lindekrantz

Lindekrantz, även skrivet Lindecrantz är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Bertil Lindecrantz (1926–1997), målare, tecknare och grafiker
 Erik Magnus Lindecrantz (1727–1788), läkare
 Gunnar Lindecrantz (1921–2005), friidrottare (stående höjdhopp)
 Helny Lindekrantz (1895–1979), skulptör och målare
 Ivar Lindekrantz (1902–1981), bildhuggare
 Lars Lindekrantz (1915–1993), silversmed och skulptör
 Maria Wallerius-Lindekrantz (1914–1987), skulptör, tecknare ,grafiker och sjuksköterska
 Per Lindekrantz (1913–1994), målare
 Per Ivar Lindekrantz (född 1968), konstnär

Svenska efternamn