kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
At-Tariq

At-Tāriq (arabiska: الطارق aṭ-Ṭāriq, "Den nattliga Besökaren") är den åttiosjätte suran i Koranen med 17 verser (ayah). Den skall ha uppenbarats för profeten Muhammed under dennes period i Mekka.

Suran beskriver skapelsen av människan, från en droppe (e.g. ett flöde) som "väller fram ur [mannens] länder och ur [kvinnans] bäckenring" (vers 7). Den klargör också att alla människor har en beskyddare. Den sista delen i suran förutsäger återuppståndelsen, som skall inträffa på yawm al-qiyamah, domedagen.

Externa länkar
At-Tāriq på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Tariq
Al-A'la

Al-A'lā (arabiska: الأعلى al-Aʿlà, "Den högste") är den åttiosjunde suran i Koranen med 19 verser (ayah). Den är från Mekka-perioden.

Al-A'lā sades vara en av profeten Muhammeds favoriter. Suran innehåller det grundläggande islamiska konceptet om liv och existens, Allahs (Guds) enhet, verkligheten med gudomliga uppenbarelser och belöningarna och straffen i livet efter detta.

Människor döljer ofta saker för varandra och för sig själva likaså. Suran påminner läsaren om att Allah vet vad som redovisas och vad som förblir dolt. Den sista versen i suran bekräftar att budskapet i denna sura också uppenbarades för Abraham (Ibrahim) och Moses (Musa) i deras skrifter.

Externa länkar 
 Al-A'lā på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Ala
Dale Earnhardt

Ralph Dale Earnhardt, Sr., född 29 april 1951 i Kannapolis, North Carolina, död 18 februari 2001 i Daytona Beach, Florida, var en amerikansk racerförare, som vann sju mästerskapstitlar i Nascar-cupen. Han är far till Dale Earnhardt, Jr.

Nascar 
En av motorsportvärldens mest kända karriärer började 1975. Den första hela säsongen kom först som 28-åring 1979. Han vann på Bristol under den säsongen, och slutade sjua i mästerskapet. Han vann dock sensationellt titeln 1980, vilket gjorde honom till den förste, och ende att vinna Rookie of the Year ett år, och mästerskapet det nästa. De kommande säsongerna gav ingen succé, och han bytte efter 1983 till Richard Childress Racing, som skulle bli hans stall resten av hans liv.

Efter två relativt bra säsonger för Childress, tog Earnhardt sin andra titel 1986. Han upprepade framgången 1987, och fick sedan GM Goodwrench som sponsor, vilket han hade resten av karriären. De två följande åren gav ingen titel, men han kom trea och tvåa, och befäste sin ställning som seriens mest populäre förare. 1990 och 1991 gav båda titlar till Earnhardt, som nu var uppe i fem titlar, och såg helt oslagbar ut.

1992 innebar dock ett tufft uppvaknade för Chevrolet, Childress och Earnhardt, då Ford dominerade, och Earnhardt kom inte bättre än tolva i slutställningen. Han kom tillbaka starkt och vann både 1993 och 1994, och tangerade Richard Pettys "omöjliga" rekord. Det skulle bli Earnhardts sista titel, då han aldrig fann samma höga form igen.

Han skadade sig ganska illa i ett race 1996, men kom tillbaka och fortsatte att vara seriens stora publikattraktion. Han vann inga race 1997, men det finaste av dem alla; Daytona 500 året därpå, vilket var hans första seger i 500-loppet på banan där han tre år senare skulle dö.

De nästa sista fulla säsongen gick helt OK för Earnhardt, även om han inte på allvar var med i mästerskapsjakten, så tog han ett par segrar på Talladega, och även på andra snabbare ovaler. Han vann nästan 2000, men fick nöja sig med en andraplats.

I Daytona 500 2001 kraschade Earnhardt på det sista varvet. Han hade väldigt få säkerhetssystem inbyggda, och kroppen böjde sig, och han fick svåra huvudskador, och avled. Earnhardt vann totalt 74 segrar, och hans nummer 3 är en av Nascar:s mest kända nummer, fullt i klass med Wayne Gretzkys nummer 99 i NHL.

Externa länkar

Källor 
 

Amerikanska racerförare
Racerförare från North Carolina
NASCAR-förare
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Förolyckade tävlingsförare
Personer från Kannapolis
Födda 1951
Avlidna 2001
Män
Organdi

Organdi(n) (i engelsk litteratur ofta stavat organdie och organdy) är ett mycket tunt tyg i löst slagen tuskaft med tunt, hårt tvinnat garn. Tyget blir därigenom mer eller mindre genomskinligt, särskilt i vått tillstånd. Ursprungligen vävdes organdi i bomull, men numera förekommer det även ofta i nylon. Genom olika kraftig klistring efter vävningen (appretur) kan tyget göras mer eller mindre styvt, och marknadsförs i tre olika styvhetsklasser.

Ett liknande tyg, organza, vävdes ursprungligen i silke, men görs numera även i olika syntetmaterial.

I dagligt tal görs ibland ingen skillnad på organdi och organza, men noga räknat är det inte synonyma begrepp, fastän tygen liknar varandra och har liknande användning.

Användning
Organdi används i bland annat klänningar (i brudklänningar mycket vanligt), garneringar, gardiner, lampskärmar.

Etymologi
Tygbenämningen organdi är känd åtminstone från 1835. Ordet kan eventuellt härledas från gammalfranska Organzi av Urganch (Урганч, numera Urgentj), en stad i Uzbekistan.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Focus Uppslagsbok, 1966

Tyger i tuskaft
Bomullstyger
Tyger av syntetfibrer
Atlantic Championship 2008

Atlantic Championship 2008 kördes mellan den 20 april och den 3 november 2008. Markus Niemelä blev mästare.



Delsegrare

Slutställning

2008 i Kanada
2008 i USA
2008
Motorsportevenemang 2008
Balgrip

En balgrip är ett verktyg för att greppa och lyfta runda hö- halm- eller ensilagebalar.

Balgripen består av två gripklor, för runda balar utformade som bågar som följer balens form, eller raka gripklor för fyrkantsbalar.
Balgripen monteras på frontlastaren på en traktor eller liknande maskin. Med hjälp av tryckluft eller hydraulik öppnas och stängs balgripens klor och tillsammans med frontlastarens lyftfunktion kan balar enkelt flyttas utan att de skadas eftersom vassa kanter undviks i konstruktionen.

Balgripen uppfanns 1974 av Gunnar Rasmusson.

Ett alternativ till balgrip är att använda ett balspjut. Fördelen gentemot ett balspjut är att det inte förstör plasten på en ensilagebal, men den mer komplicerade konstruktionen för en balgrip och därmed högre priset gör att om endast hö- eller halmbalar ska hanteras används oftare balspjut.

En balgrip kallas även ibland för ensilagegrip men bör undvikas då det kan misstolkas för redskapet silogrip/ vilket hanterar ensilage på ett helt annat sätt (från en plansilo).

Externa länkar 

Jordbruksredskap
Nathan Goff

Nathan Goff, Jr., född 9 februari 1843 i Clarksburg, Virginia (nuvarande West Virginia), död 24 april 1920 i Clarksburg, West Virginia, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han tjänstgjorde som marinminister under USA:s president Rutherford B. Hayes från 7 januari till 4 mars 1881. Han representerade delstaten West Virginia i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1883-1889 och sedan i senaten 1913-1919.

Goff studerade vid Northwestern Academy, Georgetown University och City College of New York (nuvarande City University of New York). Han deltog i amerikanska inbördeskriget och avandecerade till major i kavalleriet. Han inledde 1865 sin karriär som advokat i West Virginia. Han var ledamot av West Virginia House of Delegates, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1867-1868 och blev därefter utnämnd till åklagare. Han kandiderade 1876 till guvernör utan framgång.

USA:s marinminister Richard W. Thompson avgick 20 december 1880 och Goff tillträdde i januari 1881 som ny marinminister. Han innehade ämbetet fram till slutet av Hayes mandatperiod som president mindre än två månader senare. Goff efterträddes som marinminister av William H. Hunt.

Goff blev invald i representanthuset i kongressvalet 1882. Han omvaldes 1884 och 1886. Han bestämde sig för att kandidera på nytt till guvernör 1888 men han förlorade det valet.

Goff blev 1893 federal domare. Han efterträdde 1913 Clarence Wayland Watson som senator. Han tillträdde först 1 april som ny senator i stället för 4 mars som brukligt var på den tiden, eftersom han föredrog att arbeta ytterligare några veckor som domare. Goff bestämde sig för att inte kandidera till omval i senatsvalet 1918. Han efterträddes som senator 4 mars 1919 av Davis Elkins.

Goff var episkopalian. Hans grav finns på Odd Fellows Cemetery i Clarksburg. Goffs son Guy D. Goff var senator för West Virginia 1925-1931. Sondottern Louise Goff Reece representerade Tennessees 1:a distrikt i representanthuset 1961-1963.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1843
Avlidna 1920
Ledamöter av USA:s representanthus från West Virginia
Ledamöter av USA:s senat från West Virginia
Amerikanska jurister
Män
USA:s marinministrar
Personer från Clarksburg, West Virginia
Alumner från Georgetown University
Alumner från City College of New York
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
I kolgrufvan

I kolgrufvan (franska: Les Indes noires) är en roman från 1877 av den franske författaren Jules Verne. Den utkom på svenska samma år, och gavs ut i ny upplaga i början av 1900-talet i serien "Ungdomens Bibliotek".

Handling 
Den gamla Aberfoylegruvan i Skottland, som tidigare har trotts vara tömd sedan tio år, får nytt liv när Harry Ford, sonen till en före detta gammal hängiven arbetsledare och gruvarbetare, Simon Ford, gör en häpnadsväckande upptäckt. Han kontaktar gruvans före detta föreståndare, James Starr, om upptäckten, en stor fyndighet av kol som det kommer att ta generationer att uttömma. Den nya Aberfoylegruvan öppnar strax därefter, åter med stora vinster till alla inblandade, men gruvdriften blir snart hotad, av ett mystiskt litet troll som huserar i gruvan.

Utgåvor

Referenser

Externa länkar

Svensk utgåva från 1904 
Komplett illustrerad utgåva av originalromanen 
Komplett utgåva av romanen i engelsk översättning; The Underground City 
Komplett utgåva av romanen i spansk översättning; Las indias negras 
Komplett illustrerad utgåva av romanen i dansk översättning; Det Sorte Indien 

Romaner av Jules Verne
Franskspråkig litteratur
Franska romaner
Skottland i skönlitteratur
Skönlitteratur 1877
Underjorden i skönlitteratur
Balspjut

Ett balspjut är ett spetsigt föremål av hård metall som används för att lyfta och flytta rundbalar eller fyrkantiga storbalar i lantbruket. Balspjut syftar även på hela redskapskonstruktionen av själva spjutet och ramen för att fästa fast det på en maskin. Många sådana konstruktioner använder flera egentliga spjut men refereras till i singularis. Rundbalspjutet kan ha ett mindre spjut monterat under det primära spjutet vilket stabiliserar balen på spjutet. Storbalsspjutet har alltid flera vid sidan av varandra monterade spjut för att få ett balanserat grepp i balen.

Balspjutet monteras på en jordbrukstraktor, oftast i frontlastaren men kan med andra fästen även användas i trepunktslyften bak på traktorn när hög lyfthöjd inte erfordras. Även andra maskin för lyftning används, t.ex. lastmaskin och teleskoplastare. För att fästa balen trycks spjutet in i den, parallellt eller snett nedåt genom balen, varpå spjutet lyfts och vinklas snett uppåt för att hindra att balen glider av. Jämför med att trycka en tunn spik genom en välkokt potatis.

Balarna är av hö, halm eller inplastad ensilage.
Då ensilagebalar måste vara lufttäta under lagring, behöver balen konsumeras av djuren alldeles efter man har kört ett balspjut igenom den. Därför lämpar sig balspjuten inte för omflyttning av ensilagebalar som blivit inplastade.
För omflyttning av ensilagebalar utan att skada dem används en balgrip.

Balspjut ska inte förväxlas med gödselgrep eller pallgafflar, även om de två hjälpligt kan användas för att flytta rundbalar.

Jordbruksredskap
Minimundus

Minimundus är en miniatyrpark vid Wörthersee nära Klagenfurt i södra Österrike. Parken hyser modeller av kända byggnadsverk.

Minimundus grundades 1958, och intäkterna går till välgörenhetsorganisationen Rettet das Kind.

Några av modellerna
 Eiffeltornet
 Frihetsgudinnan
 Operahuset i Sydney
 Peterskyrkan
 Süleymaniyemoskén
 Taj Mahal
 Towern
 Vita huset

Externa länkar
 Officiell webbplats

Sevärdheter i Österrike
Parker i Österrike
Miniatyrparker
Grönmassa

Grönmassa är en benämning, främst använt inom agronomvärlden, för skördade vallodlade gröna växter. Vanligtvis menar man olika former av gräs och örter.
Dess främsta användningsområde är för att tillverka hö, ensilage och kraftfoder till betesdjur.

Jordbruk
Guy D. Goff

Guy Despard Goff, född 13 september 1866 i Clarksburg, West Virginia, död 7 januari 1933 i Thomasville, Georgia, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten West Virginia i USA:s senat 1925-1931.

Fadern Nathan Goff tjänstgjorde 1881 som marinminister och var senare senator för West Virginia. Guy D. Goff studerade först vid The College of William & Mary, avlade sedan 1888 sin grundexamen vid Kenyon College och 1891 juristexamen vid Harvard Law School. Han inledde sin karriär som advokat i Boston. Han flyttade 1893 till Milwaukee och blev 1895 åklagare för Milwaukee County. Han var distriktsåklagare för Wisconsins östra distrikt 1911-1915.

Goff deltog i första världskriget i USA:s armé och avancerade till överste. Han återvände 1923 till hemstaden Clarksburg och vann följande året senatsvalet i West Virginia. Han bestämde sig för att inte kandidera till omval i senatsvalet 1930.

Goff var episkopalian. Hans grav finns på Arlingtonkyrkogården. Dottern Louise Goff Reece var ledamot av USA:s representanthus 1961-1963.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1866
Avlidna 1933
Ledamöter av USA:s senat från West Virginia
Amerikanska jurister
Män
Personer från Clarksburg, West Virginia
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Alumner från Harvard Law School
Alumner från College of William & Mary
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Alumner från Kenyon College
Tvåsystemsvagnar

Tvåsystemsvagnar är inom järnvägstrafiken ett lok, en motorvagn eller spårvagn är utrustad med dubbla system för strömförsörjning och/eller signalsäkerhet.

Detta är aktuellt bland annat då man korsar en nationsgräns med tåg och de två ländernas system inte är desamma. Så fungerar till exempel trafiken med X31 i Öresundståg över Öresundsbron mellan Sverige och Danmark.

För spårvagnstrafik ska kunna ske integrerat över hela regioner, oberoende av olika strömstyrkor och system, vilket är vanligt t.ex. på den europeiska kontinenten, har det tagits fram så kallade duospårvagnar, internationellt benämnda TramTrain. Dessa har dubbla system, och passande för svenska förhållanden kan nämnas:

 750 volt likström och 15 kilovolt växelström, eller
 750 volt likström och förbränningsmotordrift (diesel)

Järnvägsfordon
Kin-Fo i knipa

Kin-Fo i knipa (franska: Les tribulations d'un Chinois en Chine) är en roman från 1879 av den franske författaren Jules Verne.
Svenska översättningar
 Kin-Fo: en kines' sällsamma öden (översättning E. F. Lönnrot, Geber, 1879)
 En kines ute på äventyr (översättning C.A. Swahn, Lamm, 1879)
 En kines på äfventyr (översättning Natalia Nisbeth, Adolf Johnson, 1906)
 Kin-Fo i knipa (översättning och bearbetning Roland Adlerberth, Sörlin, 1961)
 Ett kinesiskt äventyr (översättning Roland Adlerberth, Delta, 1975)

Handling

Kin-Fo, en välbärgad kines bosatt i Shanghai, anklagas av sin gode vän Wang för att inte ha några som helst obekvämligheter eller besvär i livet, och därför, trots sin förmögenhet, inte kan konsten att uppskatta sann lycka. När Kin-Fo senare får reda på att hans förmögenhet gått förlorad intecknar han en livförsäkring som täcker det mesta, inklusive självmord, som han planerar att begå. Han förmår inte att själv ända sitt liv, utan ber i ett brev sin vän Wang om hjälp med det. När Wang senare försvinner, samtidigt som Kin-Fo upptäcker att förlusten av hans förmögenhet inte alls ägt rum, blir Kin-Fo orolig, eftersom han då inte alls vill bli bragd om livet. Han reser runt Kina i hopp om att undgå att bli mördad innan det kontrakt som Wang signerat vid åtagandet skall upphöra att gälla. Huvudpersonens oro blir inte mindre när han får ett brev från Wang där denne beklagar att han inte längre klarar att fullgöra sin uppgift, men i gengäld lämnat över kontraktet till en gammal vän, den beryktade Lao-Shen.

Externa länkar
Komplett illustrerad utgåva av originalromanen, på franska
Komplett utgåva av romanen i engelsk översättning (1879); Tribulations of a Chinaman in China

Romaner av Jules Verne
Franskspråkig litteratur
Franska romaner
Kina i skönlitteratur
Ånghuset eller en färd genom norra Indien

Ånghuset eller en färd genom norra Indien (franska: La Maison à vapeur) är en roman från 1880 av den franske författaren Jules Verne. Den utkom på svenska samma år, och gavs även ut 1972 i två delar, med titlarna Den ångdrivna elefanten och Uppror i Indien.

Handling

Nana Sahib är efterlyst för de illdåd han begick under Sepoyupproret i Indien 1857. Tio år senare bjuder en ingenjör vid namn Banks in överste Munro, kapten Hood, en fransman vid namn Maucler samt deras åtfölje att göra honom sällskap under en resa från de södra till de norra delarna av Indien med ett unikt fortskaffningsmedel. Dess motor för tankarna till en stor elefant, med skillnaden att denna elefant drivs av ånga. Bakom sig drar elefanten två mindre hus med alla tänkbara bekvämligheter, och det är i dessa som resenärerna färdas.

Under det att färden sakta drar sig norrut blir det allt tydligare för de övriga att överste Munros främsta syfte med resan är att utkräva hämnd för sin hustrus död i Cawnpore tio år tidigare. Denne är dock ovetande om att även föremålet för hans hämndlystnad, en viss Nana Sahib, har hämnd att utkräva.

Källhänvisningar

Externa länkar

Komplett illustrerad utgåva av originalromanen, på franska

Franska science fiction-romaner
Indien i skönlitteratur
Romaner av Jules Verne
Franskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1880
Gustaf Dalén (fyr)

Gustaf Dalén kan avse:

Gustaf Dalén, Oxelösund – en svensk fyr cirka 12 kilometer utanför Oxelösund
Gustaf Dalén, Skiftet – en fyr mellan Åland och Egentliga Finland

Se även

Gustaf Dalén
Gustaf Dalén, Skiftet

Gustaf Dalén är Finlands första kassunfyr, uppförd 1947. Den står i Skiftet mellan Åland och Egentliga Finland. Fyren är uppkallad efter Gustaf Dalén, som gjorde många uppfinningar ifråga om fyrars teknik. Fyren byggdes som ett experiment, och på basen av de goda erfarenheterna byggdes flera andra kassunfyrar som kunde ersätta fyrskepp.

Fyren står på ett undervattensgrund öster om Kumlinge och i riktning mot den fastländska skärgården (från Åland sett).

Själva fyrapparaturen är placerad på fyra pelare, för att vågorna vid hög sjö inte skulle slå mot denna utan kunna passera mellan pelarna. Fram till 1990-talet var fyren försedd med en kolsyredriven mistklocka. I samband med elektrifiering av fyren flyttades klockan som ett minnesmärke till Mariehamns hamn. Fyren fungerar numera med solpaneler, men släcks och tänds fortfarande med den av Dalén uppfunna solventilen.

Ljusanordningen i fyren skänktes 1946 av företaget AGA, i samband med att Finlands fyr- och lotsväsende firade 250-årsjubileum. Fyren var den första i sitt slag i landet, då den som kassunfyr placerades ute på grundet och tillverkad i armerad betong. Den tillverkades enligt svenska ritningar och kom därmed att få ett annorlunda utseende än andra finska fyrar.

Numera är fyren rödmålad med namnet Gustaf Dalén i stora, vita bokstäver.

Källhänvisningar 

Fyrar i Åland
Gustaf Dalén
Sottunga
Skintigrafi

Skintigrafi, även scintigrafi, är en undersökningsmetod inom nuklearmedicinen där radioaktiva ämnen injiceras i blodet och söker sig till de organ som ska undersökas. Strålningen från läkemedlet registreras av en kamera, så kallad gammakamera, och strålningsbilden kallas skintigram.

Se även 
 Medicinsk bildvetenskap
 Radionuklid

Referenser 

Medicinska undersökningsmetoder
Vägbrytarne i Stilla Hafvet

Vägbrytarne i Stilla Hafvet (franska: L'école des Robinsons) är en roman från 1882 av den franske författaren Jules Verne. Den utgavs på svenska samma år.

Handling
Romanen är en robinsonad, och berättar om äventyraren Godfrey Morgan från San Francisco, Kalifornien, som tillsammans med sin handledare professor Tartlett går ombord på ett fartyg för en resa jorden runt, ett ultimatum för att han ska gå med på att gifta sig. När skeppet förliser blir de enda överlevande, och de lyckas ta sig i land på en fjärran ö, där de räddar och blir vänner med den afrikanske slaven Carefinotu.

Källhänvisningar

Externa länkar

Komplett illustrerad utgåva av originalromanen, på franska
Komplett illustrerad utgåva av romanen i engelsk översättning; Godfrey Morgan

Franskspråkig litteratur
Franska romaner
Romaner av Jules Verne
Skönlitteratur 1882
Trädvård

Trädvård eller trädvårdsarbete kallas det arbete som omfattar plantering, kontroll och underhåll av träd, för att de ska hålla sig friska och vara säkra för omgivningen. Det inkluderar även studier om hur träd växer och reaktioner på till exempel miljö och odlingsmetoder. Det läggs mest energi på träd i trädgårdar, parker eller i urbana områden, där träd planteras för behaglighet.

En person som har som yrke att arbeta med trädvård kallas arborist och denne arbetar även med att avlägsna träd och stubbar.

En arborist använder sig av olika redskap och tekniker för att beskära och fälla träd. Däribland utrustning för att klättra vid beskäring såsom sele och olika sågar.

Andra förekommande hjälpmedel är stubbfräs för att avlägsna stubbarna efter fällning och flishugg för bearbetning av träd, kvistar och stockar.

Redskapsbärare / kompaktlastare är också ett komplement för trädvårdsentreprenörer då de ska bära stockar, grenar, mata flishuggen eller vid plantering av häckar och träd.

Se även
Trädbeskärning
Naturbruk