kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
S/S Prins August

S/S Prins August var en hjulångare som trafikerade sjön Siljan, åren 1839-1918. Den kallades "Skovel-August", alternativt "prinsen", av folk i gemen. S/S Prins August, som var uppkallad efter Oscar I:s son prins August, var det första ångfartyget på Siljan.

Redan 1824 hade det förekommit planer på att införa ångbåtstrafik på Siljan för att underlätta transporterna. Drivande var främst brukspatron I.G. Classon på Furudals bruk. Den 6 november 1837 realiserades slutligen planerna med bildandet av Ångbogseringes rederiet på Siljan. Intressenter i bolaget var främst bruk kring Siljan. Furudals bruk ägde 16 aktier, Fredshammars bruk som samarbetade med Bäcka bruk och masugn 10 aktier, Limå bruk fyra aktier samt Siljansfors bruk fyra aktier. Förutom dessa märks Johannisholms glasbruk med två aktier och Dalfors bruk med två aktier.

Ångmaskinerna inköptes vid Motala verkstad, och levererades till Bäcka på norra sidan av Orsasjön, där fartyget byggdes. Prins August var klar 1838, men sjösättningen skedde först våren 1839.

Skeppets främsta uppgift blev att bogsera malmpråmar till bruken från Gråda och Tunsta, och därefter föra stångjärn i retur till Tunsta och Gråsta. Man inrättade även ett uppbördkontor i Leksand, där varor och effekter som transporterades skulle anges och betalas. Totalt användes under prins Augusts brukstid 18 olika pråmar för transporter.

Redan från början användes Prins August även för passagerartrafik. På 1840-talet började fartyget även användas för bogsering av timmerpråmar. Då järnbruken fick allt sämre tider under 1860-talet fick timmerflottningen allt större betydelse. Man hade dock på 1860-talet börjat spela fram timret över Siljan med hjälp av pråmar, 1862 insattes  som flottningsbåt på Siljan, och sedan fler flottningsbåtar införskaffats, var Prins Augusts tjänster här överflödiga. Ångbåtstrafiken gick alltmer med förlust, och 1877 upphörde pråmtrafiken med järnmalm på Siljan. Prins August hyrdes nu ut till Ångbåtsbolaget på Siljan för trafik. Då hade dock de modernare ångfartyget Mora och nyligen Gustaf Wasa tagit upp konkurrensen. Från 1884 transporterade Prins August träkolspråmar över Siljan till dess S/S Bergslaget övertog bogseringen. 1898 plockades slutligen ångmaskinen ut och fartyget degraderades till lastpråm. Det tjänstgjorde som sådan på Siljan fram till 1918, då det transporterades till sjön Väsman utanför Ludvika, där den slutade sina dagar.

Prins August genomgick under sin tid omfattande ombyggnader. Ursprungligen hade skeppet träskrov, som 1856 ersattes av ett nytt järnskrov. De ursprungliga ångmaskinerna om 14 hästkrafter, som redan 1850 genomgick en omfattande reparation, ersattes 1862 av två nya om 24 hästkrafter, och fick samtidigt en ny ångpanna, förstärkning av hjulhusen och en ny överbyggnad.

Källor
 Ångbåtstrafiken på Siljan med angränsande farvatten, Tarras Blom

Externa länkar
Ångfartyget Engelbrekt: Gamla Fartyg

Historiska svenska ångfartyg
Hjulångare
Ångfartyg på Siljan
Fartyg byggda i Sverige
Fartyg sjösatta 1839
Neil Hodgson

Neil Hodgson, född 20 november 1973 i Burnley, är en brittisk roadracingförare som blev världsmästare i Superbike 2003.

Hodgson gjorde debut i Grand Prix VM i 125-klassen 1992. Säsongen 1995 gick han upp till 500GP. Hodgson gjorde debut i Superbike-VM år 1996. 2000 blev han brittisk Superbike-mästare. Samma år vann han sitt första VM-heat och blev 12:a i VM. 2001 blev han 5:a i VM, 2002 3:a och 2003 världsmästare efter segrar i 13 av 24 heat. Efter VM-titeln i Superbike gick Hodgson över till MotoGP 2004 där han körde för D'Antin Ducati utan nämnvärd framgång. Han körde därefter i AMA Superbike och de brittiska Superbikemästerskapen där han avslutade karriären 2010.

Segrar Superbike

Källor 
 https://web.archive.org/web/20130218130132/http://www.worldsbk.com/en/teams-e-riders/rider?pilota=42
 http://www.worldsbk.com/en/news/5-sbk-news/3088-former-wsb-champion-hodgson-retires.html
 http://www.motogp.com/en/riders/Neil+Hodgson

Födda 1973
Brittiska roadracingförare
MotoGP-förare
500GP-förare
Superbikeförare
Förare i Ducati Corse
Män
Levande personer
125GP-förare
Världsmästare i roadracing
Plymouth Belvedere

Plymouth Belvedere är en bilmodell som tillverkades av Plymouth åren 1951-1970. 1964 användes modellen för att introducera 426 Hemi.

Belvedere
Bakhjulsdrivna fordon
Vladimir Propp

Vladimir (Herman Voldemar) Jakovlevitj Propp, född 17 april 1895 i Sankt Petersburg, Tsarryssland, död 22 augusti 1970 i Leningrad, Sovjetunionen, var en sovjetisk litteraturvetare. Han analyserade ryska sagor och kom fram till 31 gemensamma drag, funktioner, kring vilka alla sagor var uppbyggda. Exempel på dessa är ett stegrande i metaller (från koppar genom silver till guld), mötet med mentorn som uppmanar huvudkaraktären att genomföra uppdraget, nedstigandet i underjorden som symbol för passagen som leder in i en ny mystisk värld och tilldelandet av magiska föremål eller mandalas för att klara uppgiften. Filmer som När lammen tystnar (Jonathan Demme, 1987) och Conan Barbaren (John Milius, 1981) är goda exempel på hur Vladimir Propps 31 funktioner lever vidare i filmens värld.

Propps 31 gestaltfunktioner 
Ursprungssituation - familjens medlemmar presenteras; hjälten presenteras
1. Bortavaro - en i familjen håller sig borta
2. Förbud - förbudet riktas mot hjälten (kan upphävas)
3. Kränkning - förbudet kränks
4. Spaning - skurken söker skaffa sig information
5. Utlämning - skurken får information om offret
6. Bedrägeri - skurken söker lura offret
7. Delaktighet - offret luras
8. Skurkaktighet - skurken vållar en familjemedlem skada; familjemedlem saknar/önskar något
9. Förmedling - olyckan blir känd; hjälten sänds efter
10. Motstånd - hjälten går med på, bestämmer sig för, att göra motstånd
11. Avresa - hjälten lämnar hemmet
12. 1:a givarfunktionen - hjälten testas, får en magiska agent eller hjälpare
13. Hjältens reaktion - hjälten reagerar på agenten eller givaren
14. Mottagande av agenten - hjälten får bruk för agenten
15. Förändring i rummet - hjälten börjar sökandet
16. Kamp - hjälten och skurken i direkt strid
17. Stämplande - hjälten stämplas
18. Seger - skurken besegras
19. Undanröjning - ursprungliga olyckan eller bristen undanröjs
20. Återvändo - hjälten återvänder
21. Förföljande, jakt - hjälten förföljs
22. Räddning - hjälten räddas från förföljarna
23. Icke igenkänd ankomst - hjälten anländer till hemmet eller annan plats utan att kännas igen
24. Ogrundade krav - falsk hjälte framför ogrundade krav
25. Svår uppgift - hjälten föreläggs en svår uppgift
26. Lösning - uppgiften löses
27. Igenkänning - hjälten känns igen
28. Avslöjande - den falske hjälten eller skurken avslöjas
29. Omgestaltning - hjälten får ett nytt utseende
30. Straff - skurken bestraffas
31. Giftermål - hjälten gifter sig, bestiger tronen

Källor

Ryska litteraturvetare
Berättelseforskare
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Forskare från Sankt Petersburg
Män
Födda 1895
Avlidna 1970
IHH

IHH kan avse:

 IHH – tidigare namn på en handelshögskola vid Jönköping University, se Internationella Handelshögskolan i Jönköping
 IHH – en turkisk islamistisk organisation, se Insani Yardim Vakfi
Payex

Payex, av företaget skrivet PayEx, är ett dotterbolag till Swedbank och är ett av Finansinspektionen auktoriserat kreditmarknadsbolag som främst arbetar med utkontraktering av betalningsprocesser. Payex startade, under namnet Faktab, som ett enmansföretag 1972 av entreprenören Max Hansson (1944–2018). Payex sysslar bland annat med betalningslösningar för Internet, mobil och fysisk handel, rating/billing, faktura- och reskontrahantering, inkasso samt kredithantering. Företaget bytte namn från Faktab till Payex i augusti 2006 bland annat på grund av internationell tillväxt. Företaget har 2020 cirka , varav 470 jobbar inom affärsområdet Swedbank Pay. Payex har sitt huvudkontor i Visby. Övriga kontor är belägna i Stockholm, Oslo, Köpenhamn och Lahtis.

Swedbank köpte Payex i maj 2017.

Swedbank Pay 
Swedbank Pay är ett varumärke tillhörande Payex. Under varumärket levereras betalningslösningar i Norden och Baltikum, både inom E-handel och till fysiska butiker, restauranger och småföretagare, och de är marknadsledande i Sverige och Baltikum inom kortinlösen.

Redan 1985 började Swedbank bedriva kortlösenverksamhet, då under namnet Swedbank Babs, (Bankadministrativ betalservice)

De var bland de första att hantera kortinlösen, för själva kortinlösen skrev man då avtal med Swedbank Babs (även kallat Swedbank Card Services) och för terminalen skrev man avtal med Babs Paylink som då var ett dotterbolag till Swedbank. 

Swedbank Pay introducerades på marknaden den 1 oktober 2019 i samband med konsolidering av PayEx och Swedbank Commerce.

WyWallet 
I januari 2012 tecknade 4T Sverige AB, ett gemensamt bolag bildat av Sveriges mobiloperatörer (Telia, Tele2, Telenor och 3) avtal med Payex om utveckling, drift och support av infrastrukturen för en ny mobil betaltjänst. I juni 2012 lanserades WyWallet, den mobila plånboken. Tjänsten var ett annat sätt förutom SMS för mobilkunderna att betala med en mobiltelefon. 2015 såldes 4T Sverige AB och WyWallet till Payex. Tjänsten upphörde den 25 maj 2018.

Se även 
 Inkassolagen
 Swish betalning
 Plusgirot
 SWIFT

Referenser

Externa länkar 
Payex webbplats
Swedbank Pay

Svenska kreditmarknadsbolag
Inkasso
Café Europa

Café Europa, Café d'Europe eller Café Europe var ett kulturellt initiativ från Österrike, under deras ordförandeskap i EU under första halvan av 2006. Initiativet hölls på Europadagen den 9 maj 2006 i 27 kaféer i de 25 EU-medlemsländerna (samt de två dåvarande kandidatländerna: Rumänien och Bulgarien, som båda sedan den 1 januari 2007 är med i EU).

Sweet Europe 
Som en del av initiativet presenterade varje land ett nationellt bakverk. I samband med initiativet uppstod en dispyt mellan EU och baklavaproducenter i Turkiet som hävdade att den äkta baklavan kommer från Turkiet och inte från Cypern.

Externa länkar 

 Café Europe

Källor 

Kultur inom Europeiska unionen
Mat och dryck i Europa
Ernst Troeltsch

Ernst Troeltsch, född 17 februari 1865 i Haunstetten (numera en stadsdel i Augsburg), död 1 februari 1923 i Berlin, var en tysk protestantisk teolog och religionsfilosof.

Biografi
Troeltsch utbildades i Augsburg, Erlangen, Berlin och Göttingen. År 1892 blev han professor i systematisk teologi i Bonn, och flyttade 1894 till professorstjänsten i Heidelberg. Hans stora verk, Die Soziallehren der christlichen Kirchen und Gruppen ("De kristna kyrkorna och gruppernas sociallära"), utgivet 1912, anses vara en klassiker.

Troeltsch var systematikern inom den religionshistoriska skolan. Hans arbete visar påverkan från Albrecht Ritschl, Max Webers förståelse av sociologi och nykantianism med betoning på logik och vetenskaplighet, såsom den uttrycktes av Badenskolan. Särskilt inflytelserik var hans forskning om kristendomens anspråk till absolut sanning, om relationen mellan historia och teologi, samt om relationen mellan staten och kyrkan. 

Flera av Troeltschs kriterier för vetenskaplighet i historiska studier ansågs som självklara spelregler under större delen av 1900-talet.

Bibliografi

Se även
 Nyprotestantism

Tyska professorer i teologi
Religionsfilosofer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Födda 1865
Avlidna 1923
Män
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Erlangens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Söderströms förlag

Söderströms förlag, Helsingfors, grundades 1891 av Werner Söderström som ända sedan 1878 bedrivit förlagsverksamhet både på finska och på svenska. Det blev omöjligt i längden, och resultatet blev en delning av förlaget så, att det nya förlaget, Söderström & C:o, enbart gav ut böcker på svenska, medan Werner Söderströms (som numera oftast kallar sig WSOY och har vuxit till ett med finländska mått jätteföretag) hade en finskspråkig utgivning. 

Den 1 februari 2012 fusionerades Schildts och Söderströms till ett förlag, Schildts & Söderströms. 

Söderströms utgav både allmän litteratur och läroböcker. På sin lista hade förlaget flera av de mest välkända namnen inom finlandssvensk skönlitteratur, som i och med modernisten Gunnar Björling och senare med bl.a. Christer Kihlman och Henrik Tikkanen också uppmärksammades av rikssvenska förlag och medier. Märta Tikkanen är tillsammans med Monika Fagerholm och Kjell Westö de mest översatta finlandssvenska författarna idag, medan poeter som Tua Forsström och Claes Andersson fått fina utmärkelser både i Finland och i Sverige.

Romanboomen
Söderströms allmänna utgivning, som ända fram till 1990-talet mest utgjorts av lyrik, essäer och självbiografier började så småningom få ett allt vitalare tillskott av litterärt högtstående läsromaner av bland annat Ulla-Lena Lundberg, Monika Fagerholm, Kjell Westö, Lars Sund, Mikaela Sundström, Zinaida Lindén. Och romanvågen fortsätter. 
Trots den relativt sett begränsade finlandssvenska bokmarknaden finns det anledning till optimism, främst tack vare det stora skrivintresset som råder på svenska i Finland. Flera av Söderströms författare har också finska eller rikssvenska förlag, och nya kanaler för distribution av finlandssvenska böcker till Sverige utvecklas för närvarande. Förlaget importerar också ca 80 titlar ur den svenska eller utländska litteraturen, och har dem med i den årliga finlandssvenska bokkatalogen.

Barnboksboomen nästa?
Från början av 2000-talet uppenbarade sig ett nytt fenomen; flera författare började skriva och teckna för barn, och i detta nu uppgår Söderströms egen barnboksutgivning till 20 titlar. Också på fackboksområdet har det skett en förstärkning. Antalet titlar på allmänna sidan är 30-40 årligen.

Läromedel
Läroböckerna är en central del av förlagets utgivning. Söderströms producerar skolböcker för alla stadier i ett antal om cirka 60 titlar per år. Ett välkommet tillskott till den egna produktionen utgör de finska förlagens böcker, som omarbetas och översätts för finlandssvenska behov.

Källor

Litteratur
Stjernschantz, G: Ett förlag och dess författare. Söderström & c:o förlags ab 1891-1991, Söderström, 1991

Externa länkar 
Förlagets webbplats
Söderström & C:o Förlags Ab:s arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland  

Finlandssvenska bokförlag
Företag bildade 1891
Eduardo Bonvallet

Eduardo Bonvallet, född 13 januari 1955 i Santiago, död 18 september 2015 i samma stad, var en chilensk fotbollsspelare som även fungerade som manager för Deportes Temuco.

Efter att han avslutade karriären började han arbeta som expertkommentator på TV och radio bland annat. Han var en mycket kontroversiell person som inte tvekade att säga det han tänker och har fick flera fiender inom den chilenska fotbollen. Samtidigt har han en stor skara fans. Han sa exempelvis att spelarna i landslaget kämpar för lite, är överbetalda och dåligt disciplinerade.

Han blev även omskriven i media genom sitt speciella sätt att uttrycka sig. Under fotbolls-VM 2002 var han expert för den chilenska kanalen Canal13. När de afrikanska lagen hade blivit utslagna i kvartsfinalen sa Bonvallet att "det är typiskt de afrikanska lagen. Så fort de ser en lång och blond tysk blir de rädda". Han tilltalade svarta som "los chocolates", på svenska ungefär "chokladerna" och avslutade med att säga "los chocolates kommer aldrig att vinna VM. Inte så länge jag lever".

Under sin tid som tränare för Deportes Temuco var en av hans favoritspelare kameruanen Luc Bessalla. Båda var inblandade i ett bråk då Bonvallet ansåg att Bessalla brast i disciplinen. Fansen försökte få honom att ta tillbaka kameruanen som var en viktig spelare i Temuco. Även om resultaten blev långt ifrån bra drog laget rekordpublik tack vare Bonvallet. Att Temuco inte gick upp sågs som ett bevis på att Bonvallet hade för lite erfarenhet för att kunna leda ett lag i den högsta ligan. Tidigare tränade universitetslag.

Referenser

Externa länkar

Eduardo Bonvallet på transfermarkt.co.uk

Chilenska fotbollsspelare
Chilenska landslagsspelare i fotboll
Födda 1955
Män
Personer från Santiago de Chile
Spelare i CF Universidad de Chile
Spelare i Club Deportivo O'Higgins
Spelare i Fort Lauderdale Strikers
Spelare i Club Deportivo Universidad Católica
Spelare i CD Unión San Felipe
Spelare i Copa América 1979
Spelare i VM i fotboll 1982
Avlidna 2015
Spelare i Tampa Bay Rowdies (1975–1993)
Concordia Catholica

Concordia Catholica är en katolsk, kulturell och social förening, grundad 1895 i Stockholm, Sverige, av bröderna August och Ernst Roesler.

Föreningen anordnar åtta till nio möten per år, som består av föredrag, studiebesök, vårutflykter etc. Vanligtvis äter man en lättare supé med vin efter det kulturella programmet. Föreningen räknar 150 medlemmar i alla åldrar, dock med högre andel äldre medlemmar.

Vid dess start hämtade föreningen främst sina medlemmar ur den lilla katolska societeten i huvudstaden. Klädseln vid föreningens sammankomster var oftast högtidsdräkt. Under en period bar man även en sorts ordensband. När författarinnan Sigrid Undset fick Nobelpriset i litteratur anordnade Concordia banketten på kvällen. 

Föreningen har alltid varit öppen för såväl män som kvinnor och en icke-katolsk make/maka till en medlem har redan från början kunnat närvara, fast det var en katolsk förening. Ursprungligen benämndes dock dessa "vänner till föreningen", senare blev de ordinarie medlemmar. Idag är föreningen öppen även för icke-katoliker, men har en tydlig kristen och katolsk profil.

Ordförande för föreningen är sedan 2011 Jozef Saers.

Namnkunniga medlemmar i föreningen
(Hedersmedlemmar är markerade med *. Om även hedersordförande, markerat med **)

 Edward Berggren* (1876–1961), konstnär 
 Edward Blom, (1970-), gastronom och mathistoriker 
 Holger Blom** (1906–1996), arkitekt, landskapsarkitekt, stadsträdgårdsmästare 
 Fritz Dölling* (1824-1903), disponent, bryggare 
 Harald Fleetwood (1879–1960), friherre, riksheraldiker
 Raoul Hamilton*, (1855–1931), greve, rikdsdagsman
 Frans Heiss*, (1838–19??), bryggare, företagsledare
 Peter Hornung, (1920–2006), jesuit, kyrkoherde
 Marie Klinckowström* (1832–1907), friherrinna och välgörare 
 Claes Lagergren* (1853–1930), påvlig kammarherre, markis, slottsherre m.m. 
 Johannes Evangelista Erik Müller, biskop, doktor, 
 Helena Nyblom* (1843–1926), författarinna med mera 
 Thure Lennart Nyblom* (1872–1947), konstnär 
 August Roesler (1837–1896), fotograf 
 Ernst Roesler* (1832–1919), fotograf 
 Robert Sager* (1850-1919), kammarherre
 Georg Sellmann* (1839–1920), disponent, bryggare
 Gunnel Vallquist (1918-2016), författare, översättare och medlem av Svenska Akademien.

Källor
 Berndt Bodin: Familjeföreningen Concordia Catholica 100 år, 1995 
 James och Edward Blom: Familjeföreningen Concordia Catholica 1995-2005 – Jubileumsskrift över föreningens senaste decennium med anledning av dess 110-årsjubileum", 2005
 Martin Melin och Jozef Saers. Concordia Catholica 2005-2015 – Festskrift över föreningens senaste decennium med anledning av dess 120-årsjubileum 2015''

Noter

Externa länkar
 Officiell webbplats

Romersk-katolska organisationer i Sverige
Kulturföreningar
Religiösa föreningar
Ecolo

Ecolo (Écologistes Confédérés pour l'Organisation de Luttes Originales) är ett miljöparti i den fransktalande delen av Belgien. Det bildades 1980 och var det första av de gröna partierna som kom in i sitt lands parlament. 
Partiet har goda relationer med Groen! som är ett miljöparti i den flamländska delen av Belgien.

Politiska partier i Belgien
Gröna partier
Politiska partier bildade 1980
Grön (Belgien)

Grön (Groen) är ett miljöparti i den flamländska delen av Belgien.

Det bildades 1982 under namnet AGALEV. Partiet har goda relationer till Ecolo, det gröna partiet i den fransktalande delen av landet.

Grön är medlem av Europeiska gröna partiet och Gröna internationalen.

Politiska partier i Belgien
Gröna partier
Politiska partier bildade 1982
Adonisk vers

Adonisk vers är en del av ett versmått där den avslutande versen (raden) i en strof består av en daktyl (— ∪ ∪) och en troké (— ∪), och är ett av den sapfiska strofens kännetecken, vilken avslutas med en rad adonisk vers.

Den adoniska versen är en akatalektisk logaoedisk dipodi, vilket betyder att den ska avslutas med en fullständig versfot, den börjar med en daktyl och slutar med en troké, samt består av endast två versfötter.

Strofer som bygger på par av daktyler och trokéer kallas serenadrytm, vilken dock kan varieras mer till exempel i fråga om antal versfötter.

Exempel 
 Öster om Eden — ∪ ∪ — ∪
 Sancte Ioanne — ∪ ∪ — ∪
 Stilla, o, stilla — ∪ ∪ — ∪

Källor 
 

Versmått
Georg Sellmann

Georg Sellmann, född 17 september 1839 i Pommersfelden, Franken, Bayern, död 16 oktober 1920 i Sankta Eugenia katolska församling, Stockholm, var en bryggare och disponent.

Sellmann utvandrade till Sverige som 14-åring. Han engagerades som bryggarlärling hos sin morbror Franz Adam Bechmann som med tiden även lät adoptera honom. Efter Bechmanns död arrenderade Sellmann bland annat ett bryggeri i Gustavsberg och var senare bryggarmästare vid Erlangens bayerska bryggeri i Uppsala. År 1870 återvände Georg Sellmann till Stockholm och blev bryggmästare vid Hamburgerbryggeriet. Efter några år blev han delägare i bryggeriet vars huvudägare vid denna tid var Frans Heiss. På Heiss uppmaning började Sellmann experimentera med pilsnertillverkning och blev den första som bryggde denna dryck i Sverige. Resultatet blev mycket gott och den nya ölsorten resulterade i stora försäljningsframgångar för bryggeriet. Framgångarna var så stora att Hamburgerbryggeriet mot slutet av 1880-talet fick lämna lokalerna på Luntmakargatan för nya på Surbrunnsgatan, vilka står kvar än idag.

År 1889 gick Hamburgerbryggeriet samman med ett flertal andra bryggerier till konsortiet AB Stockholms Bryggerier. Sellmann spelade en viktig roll vid fusionen, invaldes redan under interimsstadiet i AB Stockholms Bryggeriers styrelse och blev kvar där till sin död 31 år senare. I och med fusionen lämnade Sellmann arbetet på Hamburgerbryggeriet och blev istället disponent på Bjurholms Porterbryggeri, som också var en del av Stockholmsbryggerier.

Sellmann var aktiv i sällskapslivet och uppbar många förtroendeuppdrag. Bland annat var han den första ordföranden i Club Cerevisia, en föreningen bildad av unga bryggare som ville förbättra den kollegiala sammanhållningen. I Svenska Bryggareföreningen inträdde han året efter grundandet och hamnade med tiden i styrelsen, där han bl.a. uppbar posterna som revisor och vice ordförande. Sellmann innehade vidare höga grader i sällskapsordnarna Par Bricole och Timmermansorden och var aktiv i Deutsche Gesellschaft och ständig medlem av Deutsche Hülfsverein. Slutligen var Sellmann aktiv i den katolska världen: han var till exempel hedersledamot i Concordia Catholica, mångårig revisor i S:t Josefs förening och styrelsemedlem av Josephinahemmet i 43 år.

Georg Sellmann gifte sig 1872 med Maria (Marie) Kempe. Paret Sellmann fick många barn, av vilka sju nådde vuxen ålder.

Sellman och hans bror stavade ursprungligen namnet Seelmann, men bytte det först till Sellman när de ankom till Sverige. Efter några år fastnade de dock för stavningen Sellmann, vilket släkten sedan dess brukat.

Se även 
 AB Stockholms Bryggerier
 Erlangens Bayerska Bryggeri
 Hamburgs Bryggeri

Referenser 
 Blom, Edward: "Tyskarna som industrialiserade Stockholms bryggerinäringen" (2007), samt Bring: "Bidrag till Stockholms Bryggerier".

Noter 

Svenska bryggare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Näringslivshistoria
Personer från Franken
Födda 1839
Avlidna 1920
Män