kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frisell (släkt)

Frisell är ett efternamn som burits av flera svenska släkter, utan genealogiskt samband med varandra.En av dessa härstammar från Frykerud, idag Kils kommun, i Värmland.

Frykerudsläkten Frisell
Äldste bäraren av namnet, Erik Frisell (1724-1789), var mönsterskrivare vid Närke-Värmlands regemente, son till hemmansägaren Lars Larsson på Fagerås i Frykeruds socken.

Släktträd i urval
 Erik Frisell (1724–1789), stamfader, två sonsöner och bröder förde namnet vidare
 Erik Frisell (1789–1853), brukspatron på Stömne bruk, Stavnäs, Värmland
 Fredric Fabian Frisell (1820–1876), grosshandlare och politiker
 Axel Hjalmar Frisell (1821–1901), brukspatron, Stömne bruk
Hjalmar Frisell (1880–1967), kapten och Afrikaskildrare
Gunnel Frisell-Hallström (1906–1998), konstnär
Ingela Frisell Lind (1943–2021), journalist och konstkritiker
Ellika Frisell (född 1953), folkmusiker
 Henning Frisell (1824–1899), affärsman och företagsledare
 Erik Frisell (industriman) (1858–1942)
 döttrar gifta med Gustaf Hellström och Uno Henning
Lars Daniel Frisell (1794–1829), klädesfabrikör, Örebro
Ernst Frisell (1854–1936), överstelöjtnant i Dalregementet
Gösta Frisell (1885–1976), direktör för Stora Kopparberg och Jernkontoret

Andra släkter
 Riksspelmannen Anders Frisell (1870–1944) från Mockfjärd tog själv sitt efternamn. 
 En i USA verksam byggnadsingenjör Erik Hjalmar Frisell (1874–1943) tillhörde en släkt från Kroppa socken i Värmland.

Referenser

 Svenska släktkalendern 1976. Stockholm 1976

Se även
 Frisell, efternamn

Svenska släkter
Erik Frisell (industriman)

Erik Frisell, född 24 januari 1859 i Göteborg, död 22 februari 1942 i Stockholm, var en svensk industriman.

Biografi
Erik Frisell var VD för D. Carnegie & Co 1900-07, från 1902 var han styrelsemedlem i Skandinaviska Kredit och spelade en stor roll vid finansoperationerna som krävdes för att Trafikaktiebolaget Grängesberg-Oxelösund (även kallat TGO eller Grängesbergsbolaget skulle tillkomma, vid övertagande av norrländska malmfält och bildandet av Svenska Sockerfabriks AB. Han var VD för TGO 1909-16 och LKAB. Han anlitades ofta för offentliga uppdrag, var medlem av handelsrådet 1912, av industrikommissionen och en av de svenska underhandlarna med Storbritannien 1916.

Han var son till Henning Frisell, grosshandlare i Göteborg, och Alfhild Eugenia Lindberg. Sedan 1885 var han gift med Stina Wærn född i släkten Wærn. Hans dotter Carin var under en period gift med författaren Gustaf Hellström och hade också ett långt förhållande med journalisten Ester Blenda Nordström . Dottern Ragni var gift med Uno Henning och dottern Dagny med Helge Torén. De hade en dotter, skådespelerskan Märta Torén, vilken alltså var kusin med skådespelerskan Eva Henning. Han hade även en son, Sven Frisell, som var direktör för Grängesbergsbolagets kontor i London. Erik Frisell var kusin till Hjalmar Frisell.

Referenser
 Svenska släktkalendern 1976. Stockholm 1976
 Svensk uppslagsbok, 10. Malmö 1932

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Göteborg
Födda 1859
Avlidna 1942
Män
Gustaf Åkerlindh (industriman)

Johan Gustaf Åkerlindh, född 24 januari 1867, död 20 mars 1948, var en svensk industriman.

Åkerlindh var direktör för Uppsala ångqvarns AB 1908, chef för Folkhushållningskommissionens spannmålsavdelning, direktör för Svenska Kvarnföreningen 1919 och direktör för AB Svenska tobaksmonopolet sedan 1929. Han var en av de ledande krafterna i Stockholms handelskammare och sedan 1931 dess skattmästare.

Han är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor

 Svensk uppslagsbok 30, Malmö 1937

Externa länkar
 Svenska gravar

Födda 1867
Avlidna 1948
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Nathan Followill

Nathan Followill, född 26 juni 1979, är en amerikansk trummis och sångare i Kings of Leon.

Män
Levande personer
Födda 1979
Amerikanska sångare
Amerikanska musiker
Sankta Katarina kyrka, Nyköping

Sankta Katarina kyrka är en distriktskyrka som tillhör Nyköpings församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger i stadsdelen Arnö söder om centrala Nyköping. Nuvarande kyrka invigdes Första söndagen i advent 1997 av biskop Jonas Jonson. Tidigare fanns på platsen en vandringskyrka invigd 15 oktober 1979 av biskop Åke Kastlund.

Källor
 Svenska kyrkans hemsida

Kyrkobyggnader i Nyköpings kommun
Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader invigda 1997
1997 i Sverige
AB J.O. Öberg & son

Aktiebolaget J.O. Öberg & son var ett företag som grundades 1845 i Eskilstuna.

Joseph Oscar Öberg grundade 1845 ett litet boktryckeri i Eskilstuna men flyttade i slutet av 1840-talet till Stockholm med sin familj. 1854 reste J. O. Öberg över till USA för att studera tryckeriverksamheten där. Sedan han återkommit till Sverige flyttade han tillbaka till Eskilstuna. 1875 tog sonen Albert Öberg över rörelsen och firmanamnet ändrades till J. O. Öberg & son. Samtidigt började man tillverka kontorsböcker.

1901 invigdes en ny fabrik på Gymnastikgatan i Eskilstuna i samband med detta började man 1902 tillverka spelkort och blev snart den ledande spelkortstillverkaren i Sverige. 1904 blev företaget aktiebolag och 1913 köptes de upp av Sveriges Litografiska Tryckerier. Tillverkningen fortsatte dock i Eskilstuna under det gamla namnet.

Spelkorten ritades 1902 av en av Öbergs anställda litografer vid namn Cryssander efter tysk förebild. 1905 förändrades korten något för att ge en enhetlig färgsättning på de klädda korten i varje svit. En uppdaterad version av korten skapades 1933 av den tyska konstnären Elisabet Linge, med behållande av kortens karaktär. I slutet av 1930-talet övergick man från litografiskt tryck till offsettryck vid framställningen. Fram till 1960 skulle hjärteresset i kortlekarna stämplas som bevis på att svensk varuskatt erlagts. Efter detta försvann stämpeln, men Öbergs fortsatte att låta märka sina hjärteress, om än inte längre med en separat stämpel. 

Firman tillverkade kontorsböcker, kortsystem, samlingspärmar, portföljer och spelkort. 

1968 flyttades Öbergs huvudkontor till Stockholm. 1969 bytte man namn till Esselte Öbergs AB, och 1979 till Esselte Dymo AB. 1992 slutade Esselte att själva trycka korten, och lade ut produktionen på Skandinaviskt Säkerhetstryck AB. Vid årsskiftet 1999 flyttades tillverkningen till Belgien.

Noter

Referenser
Ivar Schnell, Vägvisare genom Södermanland. En studiehandbok i hembygdskunskap. Sörmlands museum. Nyköping 1981
 Svensk uppslagsbok, 30. Malmö 1937
 Företagsarkivet
 Arkiv hos Företagens arkiv i Sörmland
 Öbergs spelkort

Vidare läsning

Företag bildade 1845
Företag i Eskilstuna
Kortspelstillverkare
Billy Clanton

Billy Clanton, född 1862, död 26 oktober 1881 var en cowboy och revolverman i Vilda Västern. Yngre bror till Ike Clanton. Han deltog i Revolverstriden vid O.K. Corral och var en av de tre som stupade.

Referenser

Noter

Födda 1862
Avlidna 1881
Amerikanska brottslingar
Män
Personer i Vilda västern
Emil Cauer den äldre

Emil Cauer, född 19 november 1800, död 4 augusti 1867, var en tysk skulptör, verksam i Kreuznach. Cauer var far till skulptörerna Carl Cauer (1828-85) och Robert Cauer den äldre (1831-193). Han hade även flera sonsöner som var skulptörer.

Cauer utförde bilder ur reformationens historia samt skulpturer av Franz von Sickingen och Ulrich von Hutten med flera. Han utförde även mycket populära skulpturer från folksagor som Askungen och Rödluvan med flera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Tyska skulptörer under 1800-talet
Födda 1800
Avlidna 1867
Män
Svensk uppslagsbok
Magnus Alopaeus

Maximilian (Magnus) Alopaeus eller Alopeus, även Maximilian von Alopaeus (ryska: Алопеус Максим Максимович), född 21 januari 1748 i Viborg, död 16 maj 1821 i Frankfurt, var en rysk diplomat och geheimeråd.

Magnus Alopaues var bror till Frans David Alopaeus. Han kom att tjänstgöra under tre tsarer, Katarina I, Paul I och Alexander I. Han satt även vid Napoleon I:s förhandlingsbord i försök att medla fred mellan Frankrike och Storbritannien. 

Åren 1802-06 var han ryskt sändebud i Berlin och 1806-08 i London.

Referenser
 Uppslagsverket Finland, 1. Esbo 2003

Externa länkar
 

Ryska diplomater
Personer från Viborg, Finland
Födda 1748
Avlidna 1821
Män
KUB arkitekter

KUB arkitekter grundades 2001 av arkitekterna Karl-Axel Johannesson, PerEric Persson och Håkan Trygged. Kontoret har sitt säte i Göteborg men verkar också på andra platser i Sverige. KUB:s kompetensområden är framförallt arkitektur, inredning och stadsplanering.

2005 vann kontoret Sveriges Arkitekters Bostadspris för ett flerbostadsprojekt på Godhemsberget i Majorna, Göteborg.

2010 gick Kasper Salin-priset till skivfilteranläggningen på Ryaverket, ritad av KUB.

2021 förvärvades KUB arkitekter av Arkitema AB.

Projekt i urval 

 Flerbostadshus på Godhemsberget, Göteborg, 2004
 Öckerö kommunhus, Öckerö, 2007
 JM showroom, Göteborg, 2008
 Skivfilteranläggning på Ryaverket, Göteborg, 2010
 Swedish Match produktionsanläggning, Kungälv, 2010

Utmärkelser

Källor

Noter

Svenska arkitektfirmor
Företag bildade 2001
Företag i Göteborg
Lennart Nilsson-priset

Lennart Nilsson-priset (Lennart Nilsson Award) delas ut till enastående bidrag inom vetenskaplig fotografering. Det sköts av Lennart Nilsson Foundation och delas ut årligen av Karolinska Institutet. Prissumman är 100 000 kronor. Priset instiftades 1998 till Lennart Nilssons ära.

Mottagare 
 Nils Åslund, 1998
 James Henderson, 1999
 David Malin (Anglo-Australian Observatory), 2000
 David Doubilet, 2001
 Oliver Meckes och Nicole Ottawa, 2002
 David Barlow (University of Southampton), 2003
 Göran Scharmer (Institute for Solar Physics), 2004
 Frans Lanting, 2005
 Satoshi Kuribayashi, 2006
 Felice Frankel, Harvard University och Massachusetts Institute of Technology, 2007
 Anders Persson, Linköpings universitet, 2008
 Carolyn Porco, Space Science Institute, och Babak Amin Tafreshi, 2009
 Kenneth Libbrecht, California Institute of Technology, 2010
 Nancy Kedersha, Harvard Medical School, 2011
 Hans Blom, Kungliga Tekniska högskolan, 2012
Timothy Behrens, University of Oxford, 2014
Katrin Willig, Max Planck Institute, 2015
Alexey Amunts, Stockholms universitet, 2016
Xiaowei Zhuang, Harvard University, 2017
Thomas Deerinck, University of California i San Diego, 2018
Ed Boyden, Massachusetts Institute of Technology, 2019
Jan Huisken, Morgridge Institute, 2020
Stephen Gschmeissner,  Royal College of Surgeons and Cancer Research, 2021
 Martin Oeggerli
Fredrik Pleijel, 2023

Källor

Noter

Externa länkar 
 Lennart Nilsson Award
 Tidigare mottagare av Lennart Nilsson Award

Priser i Sverige
Fotopriser
Priser och utmärkelser instiftade 1998
Stanislaus Cauer

Stanislaus Cauer, född 18 oktober 1867, död 8 mars 1943, var en tysk skulptör. Han var sonson till skulptören Emil Cauer, son till skulptören Robert Cauer, brorson till skulptören Carl Cauer och kusin till skulptörer Ludwig Cauer.

Cauer var professor vid konstakademin i Königsberg. Han utförde bland annat flera porträttbyster av Paul von Hindenburg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Tyska skulptörer under 1800-talet
Tyska skulptörer under 1900-talet
Födda 1867
Avlidna 1943
Män
Svensk uppslagsbok
Tunabergs kyrka

Tunabergs kyrka är en kyrkobyggnad i Koppartorp i Strängnäs stift. Den är församlingskyrka i Tunabergs församling.

Kyrkobyggnaden
Enligt traditionen är träkyrkan uppförd år 1620. Stommen är liggande timmer som är knuttimrat. 1682 tiilkom ett nytt vapenhus vid västra sidan. 1694 höjdes väggarna med tre stockvarv. Taket lades på igen och fick ny beläggning med spån. 1776 tillbyggdes en korsarm åt norr.

Inventarier
 Dopfunten av kolmårdsmarmor tillkom 1945.
 Predikstolen har en korg från början av 1600-talet.

Orgeln
1830 byggde klockaren Anders Klang en orgel med 7  stämmor.
1867 byggde Erik Adolf Setterquist, Örebro en orgel med 5  stämmor.
Den nuvarande pneumatiska orgeln byggdes 1936 av E A Setterquist & Son, Örebro. Fasaden och några stämmor är från 1867 års orgel.

Kororgel
1984 byggde Grönlunds Orgelbyggeri AB, Gammelstad en mekanisk kororgel.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar
 Tunabergs församling informerar
 Om Tunabergs kyrka

Kyrkobyggnader i Nyköpings kommun
Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader invigda under 1600-talet
Träkyrkobyggnader i Sverige
Ogma

Ogma kan avse:
 Ogma (djur) – ett släkte av rundmaskar
 Ogma – en gud i den keltiska mytologin, se Oghma
 Ogma – en stjärna i stjärnbilden Herkules
Minna Cauer

Minna Cauer, född 1 november 1841 i Freyenstein nära Wittstock, död 3 augusti 1922 i Berlin, var en tysk kvinnosakskämpe.

Cauer var en av pionjärerna för kvinnligt socialt arbete, och var verksam för kvinnans politiska rösträtt. Hon tog 1888 initiativ till organisationen Frauenwohl. Hon grundade 1901 Verband Fortschrittlicher Frauenvereine (VfFV), och utgav Die Frau im 19. Jahrhundert (1895) och Organisation und sozialpolitische Arbeit (1897).

Vid hennes död skrev Anna Kleman en dödsruna för henne i Hertha.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Noter 

Tyska kvinnorättskämpar
Tyska politiker under 1900-talet
Födda 1841
Avlidna 1922
Kvinnor
Tyska rösträttskvinnor
Dietrich Georg von Kieser

Dietrich Georg von Kieser, född 24 augusti 1779 i Harburg, död 11 oktober 1862 i Jena, var en tysk läkare.

Kieser blev 1812 medicine professor i Jena samt deltog såsom fältläkare i de allierades krig mot Frankrike. Åren 1831-48 var han universitetets representant vid weimarska lantdagen och 1848 medlem av Vorparlamentet i Frankfurt am Main. Efter att 1831-47 ha lett en medicinsk-kirurgisk och oftalmologisk privatklinik grundlade han 1847 en psykiatrisk klinik och ägnade sig från denna tid företrädesvis åt sinnessjukdomarnas patologi, inom vilket område han inlade stora förtjänster, oaktat hans naturfilosofiska riktning förledde honom till åtskilliga missgrepp.

Källor

Militärläkare 
Medicinska filosofer
Tyska professorer i medicin
Alumner från Frankfurts universitet
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid Jena universitet
Tyska läkare under 1800-talet
Födda 1779
Avlidna 1862
Män
Postanstalt

Postanstalt är ett samlingsbegrepp för de postinrättningar utöver kontoren som tillkom under 1800-talet. Begreppet omfattar exempelvis postkontor, postexpeditioner och poststationer.

I Finland brukar termen referera till det som i Sverige kallas postort.

Historia 
Under det svenska postväsendets första verksamhetstid 1636–1644 utgick från Stockholm fem huvudpostlinjer. I de större orter som postlinjerna passerade upprättades postkontor, till en början kallade posthus. Postlinjerna var geografiskt indelade i södra, västra, och norra orterna, Dalarna och östersjöprovinserna. Antalet postkontor som inrättades under åren 1636–1644 var 29, inklusive Stockholms postkontor. 

På 1800-talet upprättades enklare inrättningar såsom postuppsyningsmansplatser, postexpeditioner och poststationer. Dessutom inrättades i Stockholm filialpostkontor, det första på Norrmalm år 1869, och 1893 även så kallade brevsamlingsställen. Det samlade begreppet för alla dessa inrättningar är postanstalter.

Förutom dessa postanstalter fanns på landsbygden sedan omkring 1910 privatpersoner oftast lanthandlare, som på eget initiativ, dvs. utan ersättning från Posten tagit på sig att fungera som postombud. Under 1930-talet började de få ersättning för sysslan och postombuden klassades därmed som postanstalter.

År 1973 inrättades postställen, vilka ersatte poststationer på orter där underlag saknas för såväl poststation som lantbrevbäring. År 1979 upphörde begreppet postanstalt och från och med då benämndes alla kontor för postkontor eller postställen.

Källor

Noter
Joseph Ennemoser

Joseph Ennemoser, född 15 november 1787 i Sydtyrolen, död 19 september 1854 i Rottach, var en tysk läkare.

Ennemoser blev 1819 professor i medicin i Bonn och bosatte sig 1841 i München, där han vann stort anseende genom de kurer han utförde medelst animal magnetism.

Bibliografi
Der Magnetismus in seiner geschichtlichen Entwickelung (1819)
Historisch-psychologische Untersuchungen über den Ursprung und das Wesen der menschlichen Seele (1824; ny upplaga 1851)
Anleitung zur mesmerschen Praxis (1852)
Das Horoskop in der Weltgeschichte (1860)

Källor

Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Bonns universitet
Tyska läkare under 1800-talet
Personer från Tyrolen
Födda 1787
Avlidna 1854
Män
Socom: U.S. Navy Seals

SOCOM: US Navy SEALs är ett videospel som rankas som en taktisk tredjepersonsskjutare, utvecklat av Zipper Interactive och publicerad av Sony Computer Entertainment. Det är en exklusiv titel för Playstation 2, och släpptes den 27 augusti 2002. Den 6 november 2003 hade spelet sålt 2 miljoner exemplar världen över.

Gameplay
SOCOM har fått sitt namn från förkortningen för de amerikanska specialstyrkorna (United States Special Operations Command). Spelaren leder ett fyr-manna lag av marinsoldater genom 12 uppdrag i 4 regioner: Alaska, Thailand, Kongo-Kinshasa, och Turkmenistan under åren 2006 och 2007. Typiska uppdrag består av följande; eliminera terrorister, rädda gisslan, skaffa underrättelser eller förstör terroristernas baser. 

I spelets Onlineläge kan spelaren välja mellan två sidor: marinsoldat eller terrorist. Kartorna består av tre typer av uppdrag: suppression (eliminera alla medlemmarna av motståndarlaget), extraction, (rädda gisslan) och demolition (konfiskera en väska och förstör motståndarlagets bas).

Källor
 www.SOCOM.com

Datorspel 2002
Playstation 2-spel
Tredjepersonsskjutare
Sony Interactive Entertainment-spel
2006 i fiktion
Afrika i fiktion
Tadzjikistan i fiktion
Thailand i fiktion
USA i fiktion
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Arcisse de Caumont

Arcisse de Caumont, född 20 augusti 1801 i Bayeux, död 16 april 1873 i Caen, var en fransk arkeolog.

Caumont, som ursprungligen var geolog, lade ned stort arbete i uppbyggandet av den franska fornminnesvården. Den av honom grundade Société des antiquitaires de Normandie tjänade som mönster för en mängd andra fornminnesföreningar. År 1834 instiftade han Société française d'archéologie pour la conservation des monuments nationaux, vars Bulletin monumental han i många år redigerade. Caumot ägnade sig särskilt åt den medeltida arkitekturen, över vilken han utgav sin stora publikation Cours d'antiquités monumentales (12 band, 1830-41).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Franska geologer
Franska arkeologer
Geologer under 1800-talet
Arkeologer under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1801
Avlidna 1873
Män
Svensk uppslagsbok
Salomon de Caus

Salomon de Caus, född 1576 och död 1626, var en fransk ingenjör och fysiker.

Caus vistades i England och Tyskland, och återvände 1624 till Frankrike. I Tyskland var de Caus 1614–20 anställds om ingenjör och byggmästare hos kurfursten Fredrik V av Pfalz och uppförde en del av slottet i Heidelberg. Som fysiker har Caus behandlat spörsmålet om ångans användning som drivkraft. François Arago ville därför beteckna honom som ångmaskinens uppfinnare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Franska fysiker
Franska ingenjörer
Franska arkitekter under 1600-talet
Födda 1576
Avlidna 1626
Män
Fysiker under 1600-talet
Franska forskare under 1600-talet
KK Cibona

Košarkaški klub Cibona Zagreb (i vardaglit tal "KK Cibona") är en professionell basketklubb i Zagreb i Kroatien. Basketklubben grundades 1946 och dess hemmaarena är Dražen Petrović basketcenter.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Basketklubbar i Kroatien
Sportklubbar bildade 1946
Sportklubbar i Zagreb
Catharina de Chasseur

Catharina de Chasseur, även känd som Catherine le Sasseure eller Dechassoir, född omkring i Orléans 1490, död 4 november 1541 i Haag, var en nederländsk förfalskare. 

Gift 1507 med adelsmannen Gerrit van Assendelft (ca 1487-1558), ordförande i nederländska domstolen; hon tros ha varit dotter till en värdshusvärd i Orléans. Maken ångrade sig efter vigseln, men hon följde efter honom till Nederländerna för att kräva en inkomst motsvarande en medlem av adeln. Domstolen dömde efter en rättsprocess till hennes fördel och paret fick en son 1517 och levde tillsammans i Haag, dock i skilda hus. 1532 hotade maken att göra deras son arvlös, och efter en ny rättsprocess avstod hon makens egendom mot underhåll för sonen. 

1540 mottog hon två unga fransmän som gäster, varefter ljud som av metallbearbetning hördes från hennes hus: därefter kom falska mynt i omlopp.
På natten den 11 februari 1541 arresterades hela hennes hushåll för myntförfalskning. Hon dömdes 9 april 1541 till att brännas på bål, men regenten Maria mildrade domen till en avskild avrättning genom dränkning. Hennes son processade sedan om sitt farsarv, och de båda släktgrenarna processade om arvet fram till mitten av 1600-talet. Fallet har ofta använts inom forskningen.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Chasseur

Födda 1400-talet
Avlidna 1541
Personer som blivit avrättade genom dränkning
Förfalskare
Personer i Nederländerna under 1500-talet
Nederländsk adel
Kvinnor
Horace Lorenzo Hastings

Horace Lorenzo Hastings, född den 26 november 1831 i Blandford, Massachusetts, död 21 oktober 1899, var en amerikansk psalmförfattare.

Externa länkar 

Män
Födda 1831
Avlidna 1899
Amerikanska psalmförfattare
Turkiskt kaffe

Turkiskt kaffe, även bland annat kallat arabiskt kaffe, grekiskt kaffe och assyriskt kaffe  är en kaffetillredningsmetod. Mycket finmalet rostat kaffe kokas i stark blandning i en särskild kaffekanna, kallad cezve eller ibrik, tillsammans med socker efter smak. Därefter slås kaffet upp i en liten kopp eller ett litet glas där det får sedimentera. Kaffesumpen kan utgöra halva volymen. Det här sättet att tillreda och servera kaffe är vanligt i Mellanöstern, Nordafrika, Kaukasus och Balkan. Det spreds med det Osmanska riket och var det sätt som kaffe serverades på även i Västeuropa när kaffe först introducerades på 1600-talet.

Kaffe har en stark tradition i Turkiet och det turkiska ordet för frukost, kahvaltı, i ordagrann översättning blir "före kaffet" och det turkiska ordet för färgen brun, kahverengi, betyder "kaffefärg".

Namnet
Normalt kallas turkiskt kaffe helt enkelt för kaffe i de områden det är dominerande, men behövs specifikation kallas det "turkiskt kaffe" även i Turkiet, i första hand för att skilja det från snabbkaffe eller från varianter som Caffelatte i internationella kafékedjor.

I andra regioner förekommer både prefixet "turkiskt" och den egna regionens namn som prefix. I Grekland kallades det "turkiskt" ända fram till cypernkrisen 1974 och sedan dess används genomgående "grekiskt".

I Bulgarien är turkiskt kaffe vanligt i hemmen trots att det inom kafékulturen är vanligare med espresso.

Tillredning

Turkiskt kaffe är en tillredningsmetod och är som sådan inte beroende av vilken kaffeböna som används. Det tillreds av mycket finmalet kaffe och kokande vatten och eventuellt socker. Vattnet värms i en speciell kaffepanna och i den hälls kaffet och sockret och rörs om. Kaffet ska inte koka men ligga nära kokpunkten tillräckligt länge för smakämnena att komma ut i vätskan och utan att röra i kaffet igen. I Turkiet finns fyra nivåer av sockermängd. Sade – utan socker, az şekerli – lite socker, orta şekerli – mittemellan och çok şekerli – mycket socker.

Spådomskonst
Inom spådomskonsten är det vanligt att spå i kaffesump eller te, så kallad tasseografi och det gäller även turkiskt kaffe. Efter att kaffet druckits upp slås sumpen ut på kaffefatet och mönstren som skapas ligger till grund för siaren.

Källor

 
Mat och dryck i Irak
Mat och dryck i Israel
Mat och dryck i Jordanien
Mat och dryck i Libanon
Mat och dryck i Palestina
Mat och dryck i Turkiet
Frans Van Cauwelaert

Frans Van Cauwelaert, född 10 januari 1880 och död 17 maj 1961, var en belgisk politiker och präst.

Van Cauwelaert invaldes 1910 i deputeradekammaren, där han snart gjorde sig känd som en av de flamländska katolikernas främsta förespråkare. Under första världskriget ledde han från Nederländerna de flamländska passivisterna, vilka i motsättning till aktivisterna inte ville utnyttja den tyska ockupationen för att genomdriva flamländska krav. 1921 blev Van Cauwelaert borgmästare i Antwerpen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Belgiska politiker under 1900-talet
Borgmästare i Belgien
Födda 1880
Avlidna 1961
Män