kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kochin

Kochin, ursprungligen cochinchina, är en tung hönsras som härstammar från Kina där den var känd redan på 1300-talet. Den importerades till Europa i mitten av 1800-talet och betraktas inte som en särskilt produktiv värpare. Däremot hålls den ofta för utställning och är flitigt använd vid framavel av nya hönsraser. Trots namnets likhet är kochin inte att förväxla med dvärgkochin, som är en urdvärg.

Kochin finns i flera olika färgvarianter. Det är en stor ras, en höna väger 3-4,5 kilogram och en tupp väger 3,5-5,5 kilogram. Dess mjuka och lite fluffiga fjädrar gör också att den ser större ut. Till temperamentet är den lugn.

Äggen har brungulaktigt skal och väger ungefär 53 gram. Hönorna är ruvvilliga och de ser även efter kycklingarna väl. Kochin hör inte till de snabbvuxna hönsraserna, individerna blir fullvuxna först vid omkring 10 månaders ålder. 

Bland de hönsraser som har kochin i sin härstamning finns bland annat amrocks.

Färger
Blå
Blå/rapphönsfärgad
Grå/vågrandig
Gul
Gul/columbiatupp
Ljus/columbia
Rapphönsfärgad
Svart
Svart/vitfläckig
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Gudslån

Gudslån är ett uttryck, vanligt i Norrland, för något mycket värdefullt. Här träder den gamla fromhetens syn fram att allt är ett lån från Gud, och att inget kan tas med när vi lämnar denna jorden.

Begreppet gudslån anses härröra från aposteln Paulus.

Religiösa termer
Maran (hönsras)

Maran är en tung hönsras som härstammar från den franska staden Marans, Charente-Maritime. Maran är en så kallad kombinationsras, det vill säga den är både en god köttras och en bra värphöna. Det finns även en framavlad dvärgversion i Frankrike.

Maran finns i flera olika färgvarianter. En höna väger 2,5 till 3 kilogram och en tupp väger 3,5 till 4 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna cirka 900 gram och vikten för en tupp cirka 1 kilogram. 

Utmärkande för maran är att äggen har en mycket mörkt brun skalfärg, närmast chokladbruna ägg anses som önskvärt. Äggvikten är cirka 65 gram för ägg från en stor höna. För dvärgvarianten är äggvikten cirka 40 gram. 

Hönorna har medelgod ruvlust. Kycklingarna ses väl efter av hönan och växer snabbt, de är jämförelsevis tåliga och robusta av sig, men blir fullt befjädrade relativt sent. En höna börjar värpa vid en uppnådd ålder av cirka 6 månander.

Rasen anses ha ett lugnt temperament, men kan vara något skygg.

Färger 
 Blå/kopparfärgad
Gul/laxfärgad
 Gökfärgad
 Ljus
Spättad
 Svart
 Svart/kopparfärgad
 Vetefärgad
Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Noter

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Frankrike
New Hampshire (olika betydelser)

New Hampshire kan syfta på:

 New Hampshire – en delstat i nordöstra USA
 New Hampshire (hönsras) – en tung hönsras från den amerikanska delstaten New Hampshire
 New Hampshire Motor Speedway – en racerbana i USA
 Provinsen New Hampshire – kolonial föregångare 1629–1776 till den amerikanska delstaten med samma namn
 New Hampshire, Ohio – kommunfritt område i Auglaize County
Ture J:son Arne

Ture Algot Johnsson Arne, född 7 maj 1879 i Söderköping, död 2 augusti 1965, var en svensk arkeolog.

Biografi 
Arne var från 1909 antikvarie vid Vitterhetsakademien. Han disputerade i Uppsala 1914 på avhandlingen La Suède et l'Orient, études archéologiques sur les relations de la Suède et de l'Orient pendant l'âge des vikings. Arnes arbetsfält var främst kontakterna mellan Skandinavien och det tidiga Ryssland. 1912 publicerade han Stolpes fynd från grävningarna vid Vendels kyrka. Andra viktiga arbeten är Det stora Svitjod (1917), avsnittet "Östeuropa och Balkan" i De förhistoriska tiderna i Europa (1927-1928), och hans behandling av materialet från Johan Gunnar Anderssons Kinasamlingar i Painted Stone Age Pottery From the Province of Honan, China (1925).

En annan viktig insats inom arkeologin var några fotografier Arne tog 1913 i samband med en resa till den ryska floden Dnepr och forsarna vid Nenasytetc. Dessa anses vara detsamma som forsen Neasit som nämns av den bysantinske kejsaren Konstantin VII Porfyrogennetos i hans De administrando imperio. Kejsaren anger att forsens rusiska namn var Aeiphor, vilket i sin tur återkommer som "Aifur" på en runsten från Pilgårds i Boge socken på Gotland. Fotografierna från Nenasytetc är idag ovärderliga då området sedan 1932 är dränkt av kraftverksdammen vid Zaporizjzja.

Som medarbetare i Nordisk familjebok använde han signaturen T.J.A.

Shah Tepé 
För att försöka klarlägga sambandet mellan Kinas förhistoria och Västasien försökte Arne först få tillstånd att gräva i Väst-Turkestan, men de sovjetiska myndigheterna vägrade. I stället kom undersökningarna att äga rum vid Shah Tepé, en ruinkulle i iranska Turkmenistan, sydost om Kaspiska havet. Undersökningen, som ägde rum under Svenska Iranexpeditionen 1932–1933, ingick som en fristående del i Sven Hedins stora Asienexpedition 1927–1935.

Fynden härrörde från två skilda bebyggelseperioder, den första från kopparåldern, den andra från muselmansk tid. Från båda perioderna var keramiken den viktigaste fyndkategorin; i den äldsta periodens lägsta nivå (c:a 3 200-2 800 f. Kr.) påträffades den sökta målade keramiken. Över huvud taget bekräftade hans undersökningar att området fungerat som en förbindelselänk mellan öst och väst. 1940 ordnade Arne en utställning i SHM av fynden från Shah Tepé jämte andra föremål från Iran. Efter ett par förberedande rapporter utgav Arne 1945 den stora publikationen "Excavations at Shah Tepé, Iran".

Källor 
 Edberg, R. 2004. Försvunna forsar fängslar vikingaforskare, Populär Arkeologi
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929
 
 1947. Arne. T. J. . Fornvännen 1947

Noter 

Svenska arkeologer under 1900-talet
Svenska antikvarier
Svenska innehavare av professors namn
Hedersledamöter vid Södermanlands-Nerikes nation
Personer från Söderköping
Födda 1879
Avlidna 1965
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Pussy Galore (James Bond)

Pussy Galore  är en rollfigur i Ian Flemings roman Goldfinger från 1959, och i bondfilmen från 1964. Hon är pilot och flyginstruktör hos Auric Goldfinger. Hon återkommer i Anthony Horowitz James Bond-roman Trigger Mortis från 2015. 

Honor Blackman, som spelar Pussy Galore i filmen, är en av två Bondbrudar som var äldre än James Bond-skådespelaren. Hon var fem år äldre än Sean Connery. Diana Rigg är den andra, född ett år före sin motspelare George Lazenby.

Referenser

Källor 

Figurer i James Bond
Fiktiva piloter
Fiktiva figurer introducerade 1959
Urbano Rattazzi

Urbano Rattazzi, född 29 juni 1810 i Alessandria, död 5 juni 1873 i Frosinone, var en italiensk politiker, gift med Marie Rattazzi.

Rattazzi blev advokat i Casale och valdes 1848 till medlem i konungariket Sardiniens deputeradekammare. Hans politik var patriotisk och fientlig mot Österrike. Efter 1848 satt han i nästan alla ministärer. År 1848 blev han först undervisningsminister och därefter, i december samma år justitieminister och senare inrikesminister. 

År 1852 ingick han med sitt parti, den vänstra centern, ett förbund (ett så kallat connubio) med högra centern under Camillo di Cavour, med vars hjälp han samma år befordrades till kammarens president. I oktober 1853 inträdde han i Cavours kabinett som justitieminister och övertog i mars 1854 även inrikesministeriet. I januari 1858 tvingades han att lämna sin plats, eftersom han inte delade Cavours franskvänliga politik. 

För Italiens bästa fortsatte han dock att samarbeta med Cavour, och då denne avgick i juli 1859, efter fredspreliminärerna i Villafranca di Verona, efterträddes han som ministerpresident av Rattazzi, som i sin tur, redan i januari 1860, efterträddes av Cavour. Rattazzi bildade i mars 1862 efter Bettino Ricasolis fall en liberal ministär men förlorade folkets sympatier på grund av sitt inskridande vid Aspromonte mot Giuseppe Garibaldi vid dennes anfall mot Rom. Han tvingades därför att avgå i december 1862.

Efter Ricasolis andra fall, i april 1867, blev han åter ministerpresident och drev då igenom lagen om kyrkogodsens likvidation, men stupade åter på frågan om Kyrkostaten. Ställd mellan politiska hänsyn för Frankrikes vilja och undseende för folkets bifall till Garibaldis nya försök mot Rom, såg Rattazzi ingen annan utväg än att lämna sin befattning i oktober 1867, trots att han hade konungens personliga stöd. Han förblev dock vänsterns ledare fram till sin död.

Källor 
 

Italiens premiärministrar
Italiens justitieministrar
Italiens inrikesministrar
Personer i Italien under 1800-talet
Personer från Alessandria
Födda 1810
Avlidna 1873
Män
Ugglan
Alumner från universitetet i Turin
Italiens finansministrar
Perikles (musikgrupp)

Perikles är ett svenskt modernt  dansband, som bildades 1974 i Ystad. En av deras största hitlåtar är "Var ska vi sova i natt?" som från början är en cover från den italienska gruppen Ricchi e Poveris låt "Sarà perché ti amo".

Karriär
Gruppen deltog i den svenska Melodifestivalen 1994 med bidraget "Vill du resa till månen med mig?".

I juli 2008 släpptes albumet Varning för hunden. Skivan spelades in i ett samarbete med skivbolaget Cardiac Records. Där inleddes även samarbetet med sångerskan Anna Hertzman i duetten "Finns det nån annan nu?".

Perikles tilldelades 2014 Ystads kommuns kulturpris.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar
 Anders Olsson – sång, gitarr, keyboard (1974–idag)
 Per Göran (Pex) Svensson – basgitarr, sång (1974–idag)
 Jan Wellbo – sång, keyboard (1974–idag)
 Lars Lundgren – sång, gitarr, keyboard (1984–idag)
 Joachim Sehlin – sång, trummor (2008–idag)

Tidigare medlemmar
 Göran Sonesson – trummor, sång (1995–2008)
 Henri Saffer – gitarr, saxofon (1983–1984)
 Stefan Forslund – trummor, sång (1985–1995)
 Peter "Pidde" Persson – keyboard (1974–1977)
 Kent Nilsson – trummor (1974–1985)
 Jan (Jens) Persson – sång (1974–1977)
 Tommy Frank – keyboard, saxofon, sång (1977–?)
 Jan Svensson – sång, gitarr (1982)
 Janne Ljungdahl – sång (1978–1982 )
 Marianne Olsson - sång, piano (1974–1975)

Diskografi 
 LP:Alla tiders bil - 1976
 LP:Jag vill vara den du ringer till - 1977
 LP:Perikles 3 - 1978
 LP:Marie, Marie - 1982
 Singel:"Marie, Marie" - 1982
 Singel:"Var ska vi sova i natt?" - 1982
 LP:Ljuva livet - 1984
 Singel:"Sofia" - 1991
 MC:Perikles live 1 - 1991
 MC:Perikles live 2
 MC:Perikles live 3
 Singel:"It should have been me"/"När mörkret faller på" -1989
 CD-singel:"Var ska vi sova i natt?" - 1993
 CD:Namn & Nummer - 1993
 CD:Vill du resa till månen med mej? - 1994
 CD-singel:"Susanna" - 1996
 CD:Fiffty Fiffty - 1997
 CD:Härligt - 2000
 CD-singel:"Kom och värm mig" -2000
 CD-singel:"Var ska vi sova i natt?" -2001
 CD:Live-02 - 2002
 CD-singel:"Vi lever" - 2005
 CD:Varning för hunden - 2008
 CD:Var ska vi sova inatt - en samling - 2010
 CD:Vicken Fest - 2013
 CD:"Ge mig ditt namn Ge mig ditt nummer -  en samling" - 2014
 CD:"Heta Pojkars Flickor" - 2015
CD:"All Inclusive - The Best Of - en samling" - 2016
 CD:" Ett, Två - Let's Go" - 2017
 CD:" Den coolaste bruden i stan" - 2019
 CD: "Ba ba ba" - 2021

Testades på Svensktoppen men missade listan 
"Vänta till i morgon" – 1997
"Kom och värm mej" – 2000

Kända låtar 
 "Var ska vi sova inatt?"
 "Vi sover ännu tillsammans"
 "Finns det nån annan nu"
 "Fredagsblod"
 "Vill du resa till månen med mig?"
 "Turning Torso"
 "Du bara Du"
 "Boom boom boom"
 "Varje litet ögonkast"
 "Guardian Angel"
 "Sylvia's mother"
 "Ge mig ditt namn, ge mig ditt nummer"

Externa länkar 
Officiell webbplats

Musikgrupper bildade 1974
Svenska dansband
Deltagare i Melodifestivalen 1994
Veke

En veke är en smal textilremsa eller ett grovt garn som används i levande ljus, fotogenlampa eller oljelampa. 

Veken, som vanligen tillverkas av bomull, är antingen doppad i flytande bränsle eller är ingjuten i något brännbart material (till exempel stearin). Veken suger upp bränsle, som kan antändas med tändsticka eller tändare. När bränslet i vekens översta del förbränns, sugs successivt mer bränsle upp.

När veken är ingjuten i ett fast bränsle, måste dess grovlek noga anpassas till ljusets vidd, så att båda förbrukas i samma takt. För att underlätta detta samspel kan veken impregneras med diverse salter, till exempel en vattenlösning av ammoniumfosfat och ammoniumsulfat. En annan metod är att doppa veken i en vattenlösning av borsyra. Vekarna ska sedan lufttorka, innan de gjuts in i ljusmassa för att bli ljus.

En ljusveke består numera av flätat bomullsgarn. Flätningen ger veken ett plattare tvärsnitt, vilket gör att den böjer sig och toppen kommer i kontakt med omgivande luft. Detta underlättar fullständig förbränning av veken. Innan flätade vekar började användas, måste man ansa levande ljus med en särskild ljussax som hade en behållare för den avklippta veken. Detta kallas att snyta ljuset. Om veken blir för lång blir förbränningen ofullständig, och ljuset sotar, vilket avsätts på rummets väggar och tak.

Inom maskinteknik används vekar för att suga upp smörjolja till lagringar, som är mekaniskt svåråtkomliga med smörjkannor. Ett exempel där detta kan förekomma är symaskiner.

Se även
 Stubintråd
 Levande ljus
 Bomull

Referenser

Externa länkar
Varför brinner ljusets veke inte upp?. Illustrerad Vetenskap.

Nyttoföremål
Tråd och garn
Stockholms ungdomssymfoniorkester

Stockholms ungdomssymfoniorkester (SUSO) är en symfoniorkester i Stockholm, bildad 1978, för barn och unga mellan primärt 14 och 23 års ålder.

Historik
Orkestern, som är en av flera liknande runtom i Sverige, bildades 1978 av några lärare inom Stockholms kommunala musikskola, numera Kulturskolan Stockholm, som också är dess hemvist. Orkestern består av unga människor som kommit långt i sitt musicerande; SUSO är för många sista steget före musikhögskolestudier. Flera av Sveriges framstående musiker har tillbringat sina ungdomsår i SUSO. Orkestern hade en konsertserie med fyra abonnemangskonserter per år i Stockholms konserthus från hösten 1990 till en bit in på 2000-talet. SUSO har företagit många utlandsturnéer, däribland till Egypten, Kina, Tjeckien, Ungern, Spanien, Estland, Österrike, Tyskland och Portugal.

På grund av kraftiga politiska budgetbesparingar inom Stockholms kultursektor från 2018 har orkesterverksamhetens vidare finansiering från och med 2019 varit osäker.

Dirigenter
 Wille Sundling 1978–2004
 Glenn Mossop 2005–

Diskografi
 Stockholms Ungdomssymfoniorkester spelar Bizet, Beethoven, Sibelius, Strauss, Hellmark (1989). Dirigent Wille Sundling. Stockholms kommunala musikskola LP SKM 8901.
 Stockholms UngdomsSymfoniOrkester Live (1993). Dirigent Wille Sundling, solister Karin Mang-Habashi (sopran), Cecilia Zilliacus (violin), Nagi El Habashi (violoncell). Liveinspelningar från Stockholms konserthus 1992 och 1993. SMCD 9301.
 Nordic mosaic – From Stockholm with Love (1997). Dirigent Wille Sundling, solister Åsa Wirdefeldt (violin), Martin Saving (viola), Gabriel Suovanen (baryton), Alexander Nordwall (oboe). SSKCD 9701.

Källor

Externa länkar
Stockholms ungdomssymfoniorkester

Musikgrupper bildade 1978
Musik i Stockholm
Svenska symfoniorkestrar
New Hampshire (hönsras)

Det här är en artikel om hönsrasen New Hampshire. För fler artiklar med samma namn, se New Hampshire (olika betydelser).

New Hampshire är en tung hönsras från den amerikanska delstaten New Hampshire. Rasen avlades fram ur bland annat Rhode Island red på 1930-talet, i syfte att vara både en bra värpras och en bra köttras samtidigt som den även skulle vara snabbvuxen. Rasen finns även som dvärghöna, framavlad i Tyskland och USA. I Sverige har New Hampshire bland annat använts i gödkycklingsproduktion på 1950-talet.

Rasen finns i två färgvarianter, guldbrun och vit. En höna väger 2-2,2 kilogram och en tupp väger 3-3,5 kilogram. Vikten för dvärgvarianten är cirka 900 gram för en höna och omkring ett kilogram för en tupp. Äggen är bruna och äggvikten är ungefär 55 gram för stor ras och 40 gram för dvärgvarianten. Rasen har god befruktning av äggen. Hönorna är vanligen ovilliga att ruva och rasens ruvlust anses därför som dålig. 

New Hampshire har kraftiga och snabbvuxna kycklingar som blir fullt befjädrade tidigt. När hönorna är 5-6 månander gamla börjar de att värpa. 

Rasen är härdig och lugn av sig och är inte särskilt benägen att flyga.

Färger 
 Guldbrun
 Vit

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Noter

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från USA
Orpington (hönsras)

Den här artikeln handlar om hönsrasen. För orten med samma namn se Orpington

Orpington är en tung hönsras framavlad i Storbritannien under 1800-talet, baserad på asiatiska hönsraser. Det är en bra köttras och även en bra värpras. En dvärgversion finns också, framavlad i Storbritannien och Tyskland.

Rasen finns i flera olika färgvarianter. En höna väger omkring 3 kilogram och en tupp väger omkring 3,5 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna runt 900 gram och för en tupp 1 kilogram. Äggen från en stor höna har gul till brunaktig skalfärg och väger ungefär 55 gram. Dvärgvariantens ägg har ljusbrun skalfärg och väger ungefär 35 gram.

Hönorna har stark ruvlust och kan ruva fram upp till tre kullar med kycklingar på ett år. Ibland kan det dock förekomma att en del av äggen i kullen har för tunt skal, något som kan leda till att kläckresultatet blir dåligt. Rasen är inte en snabbvuxen hönsras, först vid omkring 10 månaders ålder blir individerna fullvuxna.

Till sitt sätt är orpington en lugn och lätthanterlig ras. Den är en bra hushållsras, då den även är tålig och går lätt att hålla inhägnad.

Orpington har använts i avel för att ta fram andra hönsraser, bland annat australorp.

Färger 
Björkfärgad
Blå kanttecknad
Spättad (splash)
Gul
Gul columbia
Gul svartkanttecknad  / Gulsvartsömmad
Ljus columbia
Porslinsfärgad/trefärgad
Rapphönsfärgad/Guldsvartbandad
Röd
Svart
Svart vitfläckig
Tvärrandig
Vit
Gultvärrandig
Gultvärrandig Colombia
Legbarfärgad
Silversvartsömmad
Chokladfärgad
Choklad Tvärrandig
Gulblåsömmad
Lavendel
Blå rapphönsfärgad/guldblåbandad

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Storbritannien
Plymouth Rock (hönsras)

Plymouth rock är en tung hönsras från USA, där den presenterades på utställning för första gången 1869. Rasen är namngiven efter en bergsklippa utanför Plymouth, Massachusetts. Den är både en bra köttras och en bra värpras och rasen är även snabbvuxen, egenskaper som har gjort att den bland annat har använts vid framavlandet av broilers. En dvärgvariant av rasen framavlades i Tyskland och presenterades på utställning 1914.

En höna av stor ras väger 2,5–3 kilogram och en tupp väger 3–3,5 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna omkring 900 gram och för en tupp omkring 1 kilogram. Äggen från en stor höna väger ungefär 55 gram och har mörk gulaktig skalfärg. Dvärgvariantens ägg väger ungefär 35 gram och har gulaktig skalfärg.

Hönorna har svag ruvlust, ibland ingen alls. Kycklingarna kan könsbestämmas redan när de är dagsgamla, på så vis att tuppkycklingarna har en större och mer oregelbunden ljus prick på det mörka huvudet än hönkycklingarna, som har en mindre och jämnare rundad ljus prick.

Rasen är till sitt sätt aktiv av sig, dock med dålig flygförmåga och därför lätt att inhägna.

Färger 
 Blå
 Blå/kanttecknad
 Brunbandad
 Gul
 Ljus/columbia
 Rapphönsfärgad
 Silvertecknad
 Svart
 Tvärrandig
 Vit

Referenser 
 Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från USA
Mark Morrison

Mark Morrison, född 3 maj 1972 i Hannover, Tyskland, är en brittisk R&B-sångare. Han är mest känd för sin hitlåt "Return of the Mack" från .

Diskografi
Studioalbum
 

EP

Hitsinglar (topp 10 på UK Singles Chart)
1996 – "Return of the Mack" (#1)
1996 – "Crazy" (Remix) (#6)
1996 – "Trippin'" (#8)
1996 – "Horny" (#5)
1997 – "Moan & Groan" (#7)

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1972
Brittiska sångare
Män
Levande personer
Rhode Island red

Rhode Island red, förkortat RIR, är en tung hönsras namngiven efter den amerikanska delstaten Rhode Island och efter sin mycket speciella mörkt röda färg. Det är en utmärkt kött- och värpras och finns även som dvärgvariant, framavlad i Tyskland.

En höna väger 2,6-3 kilogram och en tupp väger 3,3-4 kilogram. För dvärgvarianten är vikten omkring 900 gram för en höna och ett kilogram för en tupp. Äggen från en stor höna är bruna och väger ungefär 55 gram. Dvärgvariantens ägg är ljusbruna och väger cirka 40 gram. Rasen har vanligen god befruktning av äggen. Hönornas ruvlust är svag. 

Rhode Island red är en snabbvuxen ras, dock blir kycklingarna fullt befjädrade först ganska sent. Hönorna börjar värpa vid omkring 6 månaders ålder.

Rasen har ett lugnt temperament och är inte särskilt benägen att flyga. Rhode Island red har använts i avelsarbete för att få fram andra hönsraser, bland annat New Hampshire.

Färger
Röd RIR-färg

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från USA
Sussex (hönsras)

Det här är en artikel om hönsrasen Sussex. För en artikel om grevskapet Sussex i Storbritannien, se Sussex.

Sussex är en tung hönsras som framavlats i grevskapet Sussex i Storbritannien. Det är en kombinationsras, det vill säga att den är framavlad för att ge både rikligt med kött och ha goda värpegenskaper. Den är även en vanlig utställningsras. Hönorna är ruvvilliga och de tar väl hand om kycklingarna. Sussexen är tålig och har lugnt temperament. En dvärgvariant framavlades i Storbritannien och i Tyskland.

En höna väger 2,5-3 kilogram och en tupp väger 3-4 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna cirka 800 gram och för en tupp omkring ett kilogram. Äggen från en stor höna har gulaktig till brun skalfärg och väger ungefär 55 gram. Dvärgvariantens ägg har gulaktig skalfärg och väger ungefär 35 gram. Rasen är snabbvuxen och kycklingarna blir fullt befjädrade tidigt.

Färger 
 Blå/columbia
 Brun
 Gul/columbia
 Ljus/columbia
 Röd/columbia
 Silvergrå
 Trefärgad
 Porslinsfärgad

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Noter

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Storbritannien
Welsumer

Welsumer är en tung hönsras som kommer från Nederländerna där den avlades fram i slutet av 1800-talet och namngavs efter staden Welsum. I avelsarbetet för att ta fram welsumer ingick bland annat raserna Rhode Island red och barnevelder. Man ville få fram en god äggproducent vars ägg skulle vara mörkbruna och stora och ha tjockt skal. Det har även avlats fram en dvärgvariant av rasen.

Två färgvarianter förekommer, rostbrun och orangefärgad. En höna av stor ras väger 2,5-3 kilogram och en tupp väger omkring 3,5 kilogram. För dvärgvarianten är vikten för en höna cirka 900 gram och för en tupp omkring ett kilogram. 

Äggen från en stor höna väger ungefär 65 gram och är mörkbruna i färgen. Tillsammans med barnevelder och maran är welsumer känd för att vara bland de hönsraser som värper de mörkaste bruna äggen. Äggen kan vara fläckiga, ytan ska helst vara matt. Dvärgvarianten lägger ljusbruna ägg som väger ungefär 40 gram.

Hönorna har vanligen svag ruvlust, men ibland är de villiga att ruva fram kycklingar. Rasen är härdig och aktiv av sig, men ändå lugn till temperamentet. Den har dålig flygförmåga och går lätt att hålla utomhus i hägn.

Färger
Orangefärgad
Rostbrun

Referenser 
Grandin, Anette. Hönsraser, 2002.

Externa länkar 

Tamhöns
Husdjursraser från Nederländerna