kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hilleshögs landskommun

Hilleshögs landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den inrättades i Hilleshögs socken i Färentuna härad i Uppland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid kommunreformen 1952 gick den upp i Färingsö landskommun. Området tillhör sedan 1971 nuvarande Ekerö kommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Ekerö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Skå landskommun

Skå landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka  kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner.

Då inrättades i Skå socken i Färentuna härad i Uppland denna kommun

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Då uppgick denna kommun i storkommunen Färingsö landskommun, som 1971 uppgick i Ekerö kommun.

Källor

Indelningar i Ekerö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Sveriges kommuner 1863-1951
Kari Niemelä

Kari Niemelä, född 12 december 1962, är en svensk före detta friidrottare (långdistanslöpare). Han tävlade för Västerås FI.

Referenser

Källor

Svenska långdistanslöpare
Män
Födda 1962
Levande personer
Whataya Want from Me

Whataya Want From Me är en låt som Adam Lambert spelat in. I maj 2010 hade låten sålts i över 1 251 000 exemplar i USA. Låtskrivare är Shellback, Pink och Max Martin.

Låtar av Max Martin
Låtar av Pink
Låtar av Shellback
Musiksinglar 2010
Ciborium (arkitektur)

''För det liturgiska kärlet, se Ciborium (oblat)

Ciborium är en fristående överbyggnad över altaret inom kyrkoarkitekturen.

Med tabernakel betecknas en av kolonner eller andra fria stöd buren takhimmel, baldakin, till exempel över ett altare, en helgonbild, ett krucifix eller en förnäm persons plats.

Externa länkar 

Kyrklig interiör
Google Patents

Google Patents är en sökmotor från Google, som indexerar patent och patentansökningar från hela världen. Enligt uppgifter från 2022 hämtades uppgifterna från över 100 olika patentverk runt om i världen. Databasen innehöll samma år över 120 miljoner patentpublikationer. Därtill innehöll databasen även  tekniska dokument och böcker indexerade i Google Scholar och Google Books samt dokument från Prior Art Archive.

Google Patents lanserades den 14 december 2006.

Källor

Patents
Alfred Shemweta

Alfred Shemweta, född 19 februari 1970 i Tanzania, är en svensk friidrottare (långdistanslöpare) som blev svensk mästare på 10 000 meter 1997, 1998, 1999. 
Han vann även Stockholm Marathon 1999 och 2000  I Finnkampen 2004 kom han på femte plats och 1998 på andra plats. Han vann Nordic Challenge 1999.

Vid VM i Sevilla 1999 kom han på 28:e plats i maratonloppet.

Shemweta utsågs 2006 till Stor grabb/stor tjej nummer 490 i friidrott.

Han tävlade för först Flemingsbergs SK och därefter (från och med 2002) för Hässelby SK.

Personliga rekord 
Utomhus 
5 000 meter – 14:00,7 (Stockholm 21 augusti 1998)
5 000 meter – 15:01,04 (Växjö 7 juli 2002)
10 000 meter – 28:38,29 (Helsingfors, Finland 30 augusti 1998)
10 000 meter – 28:38,29 (Helsingfors, Finland 29 augusti 1998)
10 km landsväg – 29:10 (Stockholm 2 augusti 1997)
Halvmaraton – 1:02:45 (Göteborg 8 maj 1999)
Halvmaraton – 1:02:43 (Stockholm 5 september 1998)
Maraton – 2:14:52 (Stockholm 12 juni 1999)

Källor

Noter

Tryckta källor 

Svenska långdistanslöpare
Svenska terränglöpare
Svenska maratonlöpare
Män
Födda 1970
Levande personer
Svenska mästare i maraton
Svenska mästare i terränglöpning
Svenska mästare i långdistanslöpning
Svenska mästare i halvmaraton
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Friidrottare i Hässelby SK
Lovö socken

Lovö socken i Uppland ingick i Färentuna härad, ingår sedan 1971 i Ekerö kommun och motsvarar från 2016 Lovö distrikt.

Socknens areal är 28,53 kvadratkilometer, varav 28,45 land. År 2000 fanns här 973 invånare. Drottningholms slott, godset Malmvik, tätorten Drottningholm, Lovö vattenverk samt sockenkyrkan Lovö kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Lovö socken omtalas i skriftliga handlingar första gången 1289 ('ecclesie Logø'). Lovö kyrkas äldsta delar härstammar från 1100-talet.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lovö församling och för de borgerliga frågorna till Lovö landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Ekerö landskommun som 1971 uppgick i Ekerö kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Lovö, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Färentuna härad. De indelta båtsmännen tillhörde Södra Roslags 2:a båtsmanskompani.

Geografi
Lovö socken ligger väster om Stockholm och omfattar öarna Lovön, Kärsön, Fågelön, Kungshatt och några mindre holmar. Socknen är småkuperad med inslag av både odlings och skogsbygd.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns spridda gravrösen. Från järnåldern finns 35 gravfält och en fornborg. Sex runristningar har påträffats.

Namnet
Namnet (1289 Logö) kommer från önamnet vars tolkning är oviss.

Se även
Lovö församling

Referenser

Externa länkar

Socknar i Färentuna härad

Indelningar i Ekerö kommun
Ingeborg Plockross Irminger

Ingeborg Plockross Irminger, född den 18 juni 1872 på Frederiksberg, död den 25 oktober 1962 i Köpenhamn, var en dansk bildhuggare, från 1908 gift med målaren Valdemar Irminger.

Irminger utbildade sig för Aksel Hansen, på Kunstakademiet och för Vilhelm Bissen. Hon arbetade från 1898 för Bing & Grøndahls porslinsfabrik. Hennes första utställning var 1897 (Et 3 Ugers Barn), och 1899 gjorde hon statyn Drengen og Pindsvinet, som 1911 förvärvades i brons till Statens Museum for Kunst och 1941 ställdes upp vid Borups Plads i Köpenhamn. Kunstmuseet köpte dessutom 1908 hennes Marmorbuste af en ung Pige och 1910 hennes Figur af en Yngling.

Irminger har även utfört en mängd byster, bland andra av målaren Jens Ferdinand Willumsen (1900), Herman Bang (1902), skådespelaren Johannes Nielsen, författaren L.C. Nielsen (1905) och av sin make, målaren Valdemar Irminger (1909).

1908 tilldelades Irminger Akademiens pris Aarsmedaillen. 1911 blev hon medlem av Akademiens plenarförsamling och 1917–1923 var hon medlem av Akademirådet. 1930 tilldelades hon Tagea Brandts rejselegat for kvinder. 1916 var hon medgrundare till Kvindelige Kunstneres Samfund.

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografi i Dansk kvindebiografisk leksikon

Danska skulptörer under 1900-talet
Födda 1872
Avlidna 1962
Kvinnor
Konstnärer från Köpenhamn
Lovö landskommun

Lovö landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, inrättades i Lovö socken i Färentuna härad i Uppland denna kommun. Här inrättades sedan 22 januari 1887 Drottningholms municipalsamhälle som sedan upplöstes 1 maj 1944.

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Då uppgick denna kommun i storkommunen Ekerö landskommun, som 1971 ombildades till Ekerö kommun.

Politik

Mandatfördelning i Lovö landskommun 1938-1946

Källor

Indelningar i Ekerö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län

Sveriges kommuner 1863-1951
Ciborium (oblat)

Artikeln behandlar nattvardskärlet, för altaröverbyggnaden se Ciborium (arkitektur)
Ciborium är ett nattvardskärl. Det används i liturgin för att förvara det invigda, konsekrerade, nattvardsbrödet, även kallade oblat eller inom katolska kyrkan hostia. Ciborium benämns också pyxis.

Ett ciborium är ofta av metall och ser ut som en kalk, med fot, nod, hals och behållare. Ett stort antal sådana ciborium är bevarade från svensk medeltid. 

Nattvardsbrödet delas under nattvarden ut från fat, paten. Det som blir över av det konsekrerade brödet förvaras sedan i ciborium fram till nästa mässa.

Efter reformationen brukas i stället vanligen en oblatask, en oftast rund men någon gång kvadratisk ask utan fötter eller med små kulfötter.

 Referenser 

Vidare läsning
Stina Fallberg Sundmark: Medeltida ciborium från Södermanland,  Årsboken Sörmlandsbygden (2004)
Stina Fallberg Sundmark: Uppländska ciborier i form och funktion,  Årsboken Uppland'' (2004)

Externa länkar 

Nattvarden
Liturgiska redskap
Adelsö landskommun

Adelsö landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka  kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner.

Då inrättades i Adelsö socken i Färentuna härad i Uppland denna kommun

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Då uppgick denna kommun i storkommunen Ekerö landskommun, som 1971 ombildades till Ekerö kommun.

Källor

Indelningar i Ekerö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Sveriges kommuner 1863-1951
Munsö landskommun

Munsö landskommun var en tidigare kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas, skapades över hela riket cirka  kommuner, varav 89 städer, 8 köpingar och resten landskommuner.

Då inrättades i Munsö socken i Färentuna härad i Uppland denna kommun

1952 genomfördes den första av 1900-talets två genomgripande kommunreformer i Sverige. Då uppgick denna kommun i storkommunen Ekerö landskommun, som 1971 ombildades till Ekerö kommun.

Källor

Indelningar i Ekerö kommun
Tidigare kommuner i Stockholms län
Sveriges kommuner 1863-1951
Said Regragui

Said Regragui, född i Marocko 8 september 1974, är en svensk-marockansk friidrottare (långdistanslöpare). Han tävlar i Sverige för Hässelby SK. Regragui bytte från marockanskt till svenskt medborgarskap årsskiftet 2002/2003.

Vid EM 2006 i Göteborg deltog Regragui i maraton och kom där som bäste svensk in på en 29:e plats med tiden 2:21:33.

Personliga rekord 

Utomhus 
5 000 meter – 14:23,78 (Göteborg 6 juli 2004)
5 000 meter – 14:23,78 (Göteborg 7 juli 2004)
5 000 meter – 14:28,70 (Karlstad 8 augusti 2004)
10 000 meter – 29:44,22 (Helsingborg 19 augusti 2005)
10 000 meter – 30:46,11 (Norrtälje 1 augusti 2003)
10 km landsväg – 30:51 (Stockholm 16 augusti 2003)
10 km landsväg – 30:15 (Stockholm 26 maj 2002)
Halvmaraton – 1:04:25 (Karlstad 13 september 2003)
Maraton – 2:16:49 (Paris, Frankrike 6 april 2008)
Maraton – 2:14:52 (Treviso, Italien 12 mars 2006)

Inomhus 
3 000 meter – 8:18,57 (Sätra 1 mars 2003)

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor 

Svenska långdistanslöpare
Svenska maratonlöpare
Svenska terränglöpare
Män
Födda 1974
Levande personer
Svenska mästare i maraton
Svenska mästare i halvmaraton
Svenska mästare i terränglöpning
Svenska idrottare under 2000-talet
Friidrottare i Hässelby SK
Ekerö socken

Ekerö socken i Uppland ingick i Färentuna härad, ingår sedan 1971 i Ekerö kommun och motsvarar från 2016 Ekerö distrikt.

Socknens areal är 43,12 kvadratkilometer, allt land.  År 2000 fanns här 12 245 invånare. Ekebyhovs slott, godsen Asknäs, Kaggeholm, Skytteholm, Stavsund, Menhammar och Kärsö gård, tätorterna Ekerö, Ekerö sommarstad, Sundby och Älvnäs  samt sockenkyrkan Ekerö kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ekerö socken har medeltida ursprung där de äldsta delarna av den nuvarande Ekerö kyrka är uppförd i slutet av 1100-talet. Ekerö socken kallades år 1378 för "Askanaes sokn" och Ekerö kyrka benämndes år 1303 "Ecclesie Askanaes". Ekerö kyrka ligger intill Asknäs gård och mitt på gårdens ursprungliga ägor. Därför antas att Ekerö kyrka ursprungligen var Asknäs gårdskyrka. Kung Valdemar som krigade mot sin bror Magnus avgick med en skriftlig överenskommelse inför rikets råd på Askanäs år 1278. Under medeltiden hörde Ekerö till Södermanland, och ingick i Svartlösa härad, men överfördes 1544 till Färentuna härad. Socknen omfattade tidigare även Kärsön, som i slutet av medeltiden överfördes till Sånga socken. Vällinge tillhörde ursprungligen Ekerö, men överfördes senare till Salems socken, även om delar av byn blev kvar i Ekerö jordebokssocken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ekerö församling och för de borgerliga frågorna till Ekerö landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1971 i Ekerö kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Ekerö, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Färentuna härad. De indelta båtsmännen tillhörde Södra Roslags 2:a båtsmanskompani.

Geografi
Ekerö socken ligger väster om Stockholm och omfattar Ekerön, Helgö, Kärsön och några mindre öar och holmar och socknen genomlöpes av Uppsalaåsen. Socknen har skog på åsen och på en moränplatå i väster och är i övrigt en omväxlande odlings och skogsbygd.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns spridda gravrösen. Från järnåldern finns ett 20-tal gravfält och en storhög vid kyrkan samt två fornborgar. Fem runristningar har påträffats.

Namnet
Namnet (1000-talet Äkru) kommer troligen från önamnet som tolkas som ''ön där det växer ek'.

Se även
Ekerö församling
Asknäs

Referenser

Externa länkar

Socknar i Färentuna härad

Indelningar i Ekerö kommun
Astrid Ehrencron-Kidde

Astrid Margrethe Ehrencron-Kidde, född Müller den 4 januari 1874 i Köpenhamn, död den 30 juni 1960 på Frederiksberg, var en dansk författare, från 1907 gift med författaren Harald Kidde.

Kidde gjorde sig känd genom flera samlingar av Eventyr (1901 ff.), och skrev därefter många romaner och noveller, bland andra Lille fru Elsebeth (1904), De stille stuer (1906), Fru Hildes hjem (1907), Foraldrene (1909), Martin Willéns underlige hændelser (1911), Alle sjæles nat (1912), En vagabonds roman (1915), Pastor Medin (1916), Skriveren fra Filipstad (1917), Over sukkenes bro (1919) och Staffan Hellbergs arv (1920). Flera av hennes berättelser utspelar sig i Värmland, och hon är starkt påverkad av Selma Lagerlöf och maken Harald.

Hennes sista roman utkom 1939; därefter skrev hon noveller och ägnade sig åt översättning, bland annat av svenskan Agnes von Krusenstjerna. 1960 gav hon ut memoarerna Hvem kalder. 1931 tilldelades hon Tagea Brandts rejselegat for kvinder.

Källor

Noter

Externa länkar 

Danska författare
Danskspråkiga författare
Danska översättare
Personer från Köpenhamn
Födda 1874
Avlidna 1960
Kvinnor
Forsdalakyrkan

Forsdalakyrkan är en kyrkobyggnad som tillhör Lycksele kommun och hyrs av Lycksele församling i Luleå stift. Kyrkan ligger i stadsdelen Forsdala nästan två kilometer söder om Lycksele centrum.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes 1976-1977 efter ritningar av Gunvor Strömberg och invigdes i maj 1977. Stommen är av trä och ytterväggarna är klädda med blåmålad stående träpanel. Yttertaket är ett pulpettak som är belagt med rödmålad plåt.

Kyrkorummet har väggar och tak klädda med ljus träpanel. Intill kyrkorummet finns en samlingssal som skiljs av med en vikvägg. Genom att öppna vikväggen kan kyrkorummet utvidgas.

Utanför kyrkan finns en fristående klockstapel.

InventarierVid östra väggen står altaret. Altartavlan är utförd 1991 av Sven-Bertil Svensson.

Orgel
1977 lånades en orgel ut hit från Läroverket, Lycksele. Orgeln var byggd 1957 av Grönlunds orgelbyggeri, Gammelstad och hade 5 stämmor. 1987 flyttades den tillbaka till gamla seminariet i Lycksele.
Den nuvarande orgeln är byggd 1987 av A Magnussons Orgelbyggeri AB, Mölnlycke och är en mekanisk orgel. Orgeln har oliksvävande temperering.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 
 
 Lycksele församling

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Lycksele kommun
Kyrkobyggnader invigda 1977
1977 i Sverige
Serrai (perifereiakí enótita)

Serrai är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Serrón, i Mellersta Makedonien i norra Grekland. Huvudort är Serrai, övriga större städer i regiondelen är Maurothalassa, Nigrita, Nea Zixnis och Siderokastro.

Regiondelen är delad i sju kommuner. Den tidigare perfekturen var delad i 27 kommuner.
 
Dimos Amfipoli 
Dimos Emmanouil Pappas 
Dimos Irakleia 
Dimos Nea Zichni 
Dimos Serres 
Dimos Sintiki 
Dimos Visaltia

Externa länkar

Regiondelens webbplats

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Berlusconi – italienaren

Berlusconi – italienaren är en bok av journalisten Kristina Kappelin om politikern, affärsmannen och mediemogulen Silvio Berlusconi, utgiven på Brombergs förlag 2010. Kappelin är starkt kritisk till såväl Berlusconi som den italienska samhällsutvecklingen i stort.

Recensioner 
 Recension i Corren.se 6 december 2010

Facklitteratur 2010
Politisk litteratur
Svenskspråkig facklitteratur
Silvio Berlusconi
Chania (perifereiakí enótita)

Chania är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Chaniás, på Kreta i Grekland. Huvudort är Chania. Bland de största städerna i regiondelen Chania finns Sfakia, Kissamos och Paleohora. Här finns också en nationalpark, kring Samariaravinen.

Regionen är indelad i sju kommuner. Den tidigare perfekturen var indelad i 25 kommuner.
 
Dimos Apokoronas 
Chania
Dimos Gavdos 
Dimos Kantanos-Selino
Dimos Kissamos 
Dimos Platanias 
Dimos Sfakia

Kända personer 
 Eleutherios Venizelos

Se även 
 Lefka Ori

Externa länkar

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Kreta
Kilkis (perifereiakí enótita)

Kilkis är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 prefekturen Nomós Kilkís, i Mellersta Makedonien i norra Grekland. Huvudort är Kilkis. Över hela regiondelen finns förhistoriska bosättningar och gravar med fynd vars dateringar sträcker sig ända tillbaka till 2000-talet f.Kr.

Regiondelen är delad i två kommuner. Den tidigare perfekten hade 12 kommuner.
Dimos Paionia
Dimos Kilkis

Externa länkar 

 Regiondelens webbplats

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Cornelis Petrus Tiele

Cornelis Petrus Tiele, född den 16 december 1830 i Leiden, död där den 11 januari 1902, var en nederländsk religionshistoriker.

Tiele studerade teologi vid remonstranternas seminarium i Leiden, var sedan präst i Rotterdam, där han utmärkte sig som predikant, men tillika med ovanlig arbetskraft idkade orientaliska och religionshistoriska studier. 1873 blev han lärare och 1876 professor i teologi (religionshistoria) vid Leidens universitet, senare tillika remonstranternas superintendent och förste teologiske lärare. 

Genom sin betydande och formsäkra personlighet blev Tiele en av Leidenuniversitetets ledande män, och tillsammans med framstående orientalister, som Kuenen och Kern, blev han grundläggaren av den nederländska religionsvetenskapen. Hans forskning, som omfattade samtliga religioner, utmärks genom saklighet, överblick, kritisk klarhet, frigjord från den romantiska idealismen, som ännu präglar den i och för sig mera betydande samtida religionshistorikern Friedrich Max Müllers vetenskapliga alster. 

Dessa egenskaper pryder Tieles huvudverk Geschiedenis van den godsdienst in de oudheit tot op Alexander den groote (1891–93; tysk översättning av Gehring 1896–1903) och  kompendiet Geschiedenis van den godsdienst tot aan de heerschappij der wereldgodsdiensten (1876; dansk översättning av Frants Buhl 1884, tysk översättning utgiven och starkt bearbetad av Nathan Söderblom, 4:e upplagan 1912) och den allmänna framställningen av hans forskningsprinciper i Introduction to the science of religion (Gifford Lectures, 1896–98; "Inledning till religionsvetenskapen", svensk översättning av Jan H. Ahlstedt, 1902–03), Hoofdtrekken der godsdienstvetenschap (1901; tysk översättning av Gehring). 

Hans tidigare stora verk Godsdienst van Zarathustra (1864), Vergelijkende geschiedenis der egyptische en mesopotamische godsdiensten (1869–72), Babylonien-assyrische geschichte (1886–88), som alla vilar på omfattande källstudier och för sin tid var betydande, är sedan länge föråldrade.

Källor 

 

Födda 1830
Avlidna 1902
Nederländska religionshistoriker
Nederländska professorer
Personer verksamma vid Leidens universitet
Män
Personer från Leiden
Newfoundland (dominion)

Newfoundland () var en brittisk dominion från 1907 till 1949. Området hade tidigare haft status som en brittisk koloni och varit självstyrande från 1855. 1934 gav Newfoundland upp sitt självstyre. Newfoundland var beläget i nordöstra Nordamerika längs Atlantkusten och bestod av ön Newfoundland och Labrador på det kontinentala fastlandet. 

Newfoundland var självstyrande 1907–1934 när man frivilligt gav upp självstyret och återgick till direkt kontroll från London. Anledningen var en djup ekonomisk kris som bland annat berodde på byggandet av en järnväg samt kostnaderna för deltagandet i första världskriget. Fiske- och skogsindustrierna drabbades också av fallande priser. När världsekonomin gick in i en djup kris 1929 gick Newfoundland mot bankrutt. 1933 röstade Newfoundlands styre för att åter bli direkt styrt från London.

Mellan 1934 och 1949 administrerades Newfoundland av en kommissionsregering bestående av sex medlemmar och en guvernör som rapporterade till dominionministeriet i London. Newfoundland förblev en de jure dominion tills området, efter en folkomröstning i juli 1948, 1949 blev Newfoundland Kanadas tionde provins.

Referenser

Historiska länder och riken i Nordamerika
Nordamerika under 1900-talet
Stater och territorier bildade 1907
Stater och territorier upplösta 1949
Newfoundland och Labradors historia
Tidigare brittiska besittningar
Engelskspråkiga länder och territorier
Halszka Osmólska

Halszka Osmólska (15 september 1930 i Poznań, - 31 mars 2008), under många år framstående polsk paleontolog vid polska vetenskapsakademin, och utgivare av tidskriften Acta Palaeontologica Polonica under åren 1975-1992. Osmólska avled 31 mars 2008, efter en lång tids sjukdom.

Osmólska började sin paleontologiska karriär med att studera fossil efter polska trilobiter, och fortsatte så under 15 år. Under 1960-talet bytte hon inriktning, och började ägna sig åt att studera mongoliska dinosaurier istället, ett forskningsområde till vilket hon kom att bidra mycket, ända fram till sin död. Hon var bland annat delaktig i att sätta ihop den omfattande facklitterära boken The Dinosauria.

Osmólska var delaktig i att namnge flera dinosaurier, bland annat Deinocheirus (1970), Gallimimus (1972), Tylocephale (1974), Breviceratops (1975), Barsboldia (1981), Hulsanpes (1982), Tochisaurus (1991), Bagaraatan (1996) och Nomingia (2000). Hon har också fått några dinosaurier uppkallade efter sig. Bland dem Velociraptor osmolskae.

Osmólska har också utmärkt sig i frågan om fåglarnas ursprung, sedan hon föreslagit att medlemmar av Oviraptorosauria var en grupp primitiva fåglar.

Referenser

Externa länkar
 Im memoriam till Halszka Osmólska, http://palaeoblog.blogspot.com, 2-4-2008.
 Minnesruna över Osmólska.

Kvinnor
Polska paleontologer
Födda 1930
Avlidna 2008
Personer från Poznań