kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jovnevaerie sameby

Jovnevaerie sameby (sv. Offerdals sameby), är en sameby i Offerdals församling, Krokoms kommun, Jämtland och är en av Sveriges totalt 51 samebyar. En sameby är dels ett geografiskt område, dels en ekonomisk förening för renskötande samer inom området.

Historia 
Den sydsamiska befolkningen i Offerdal finns främst i orterna Frankrike, Olden och Jänsmässholmen. 

För bildandet av Offerdals lappby hölls ett "konstituerande sammanträde", ett lappbysammanträde, den 20 januari 1889 i Jänsmässholmen, varvid bland annat två så kallade ordningsmän valdes, en för Sösjö- och Oldfjell (Jon Pålsson) och en för Ansett- Stenfjell och Oldfjell (Jonas Torkelsson). Offerdals lappby omfattade således fyra före detta skattefjäll, nämligen Grubbdalsfjäll, Ansätts- och Stenfjäll, Sösjöfjäll samt Oldfjäll. Enligt "lappbyprotokollet" från 1898 fanns då endast två renskötande samer kvar i Offerdalsfjällen. Många av de tidigare renskötande samerna hade slagit sig ner som nybyggare i renbeteslandet, bland annat i Jänsmässholmen. Vid ett "lappbysammanträde" 1909 aktualiserades frågan om renskötsel på nytt inom Offerdals sameby. Detta medförde att samer från bland annat Frostvikens samebyar flyttade in i området och 1912 fanns 5 renskötande samer i området.

Jovnevaerie sameby var tidigare en stor sameby som täckte ett stort område. År 1910 började man diskutera om samebyn skulle delas, bland annat på grund av den planerade nyindelningen av samebyarna i Jämtlands län. Delningen skedde år 1915. För Offerdals del skapades två nya samebyar, Offerdals västra respektive Offerdals östra sameby. 

Offerdals västra sameby kallades först Kalls östra sameby, men dess namn blev senare Sösjö sameby och därefter Njaarke sameby. Offerdals västra sameby omfattade Sösjöfjällen och den del av Oldfjällen som låg väster om Överoldån, Överoldsjön, Korsvattsån, Korsvattnet, Skuolkenjaure, Klåmkenjaure, Klåmkbäcken, Stor-Mjölkvattnet, Burvattsälven och Stor-Burvattnet. Till samebyn hörde vidare de delar av de inköpta hemmanen Björkede och Sösjö, som låg på norra sidan av Holderströmmen och sjöarna Torrön och Holdern, samt Frankrike och skattejordlägenheten Kvarnbacken. Offerdals östra sameby kallades först Offerdals sameby, numera Jovnevaerie sameby. Denna sameby kom att omfatta Grubbdalsfjällen, Stenfjällen, Ansätten och den del av Oldfjällen som låg öster om Offerdals västra samebys östgräns, samt de inköpta hemmanen Ansätten och Juthatten.

Offerdals sameförening
Offerdals sameförening bildades 1918, samma år som det första samiska landsmötet i Sverige hölls i Östersund. I dag ingår Offerdals sameförening i Frostviken-Hotagens sameförening. Av de tre sammanslagna föreningarna i den är Offerdals sameförening den äldsta.

Källor
 Ewa Ljungdahl och Martha Jåma: Samiska nybyggare i Jänsmässholmen, Jamtli förlag, 2001,

Se även
 Njaarke sameby
 Lista över samebyar i Sverige

Att läsa vidare
Ewa Ljungdahl: Kalls, Njaaarke, och Jouvnevaerie samebyar, historia, kulturmiljöer och turism, Gaaltijes 2012

Externa länkar
 Samer.se

Företag i Krokoms kommun
Samebyar i Sverige
Hitachi Maxell

Hitachi Maxell eller Maxell, är ett japanskt företag som tillverkar hemelektronik. Företaget mest kända produker är batterier, elektronik, inspelningsmedia (ljudkassetter, VHS-band, CD och DVD) samt elektroniktillbehör.

Företaget grundades i Osaka 1960. Idag har man ca 4500 anställda. Företagsnamnet kommer av "maximum capacity dry cell".

Externa länkar
Maxell hemsida

Japanska tillverkningsföretag
Företag bildade 1961
Särvskollan

Särvskollan är en tektonisk enhet inom den mellersta skollberggrunden i den svenska delen av Kaledoniderna, d.v.s. fjällkedjan.

Källor
Skifferbolaget – Geologi

Tektonik
Jämtlands geografi
Skandinaviska fjällkedjan
Seveskollan

Seve- och Köli-skollorna är den övre skollberggrunden i den Skandinaviska fjällkedjan, som representerar den yttersta kontinentkanten och övergången till oceanskorpa. Seveskollorna består till stor del av gnejser och amfiboliter. Beteckningen 'Seveskollan' kommer från 'Seveberget' som är ett gammalt namn på gränsfjällen mellan Sverige och Norge.

Källor 
Naturhistoriska riksmuseet
Främmande ord

Se även
Köliskollan

Tektonik
Jämtlands geografi
Skandinaviska fjällkedjan
Köliskollan

Köliskollan är en tektonisk enhet inom den övre skollberggrunden i den svenska delen av Kaledoniderna, d.v.s. det som i dagligt tal kallas fjällkedjan. Köliskollan, vars namn kommer av namnet Kölen, ett alternativt namn på Skanderna.

Köliskollan består av omvandlade bergarter såsom fylliter, kvartsiter samt olika sorters skiffrar och återfinns i lågfjällets avrundade former. Dessutom finns här även tuff. Jämfört med seveskollan så vittrar köliskollans bergarter mycket fortare, vilket är en orsak till att inga höga fjällmassiv ligger i denna skolla.

Källor 
 

Tektonik
Jämtlands geografi
Skandinaviska fjällkedjan
Live Documents

Live Documents är en webbtjänst skapad av Sabeer Bhatia. Webbtjänsten gör det möjligt för användare att arbeta med information och skapandet av dokument på ett sätt som liknar andra så kallade kontorspaket som till exempel Microsoft Office eller OpenOffice.org.

Sabeer Bhatia är en av de personer som ursprungligen medverkade i utvecklandet av webbtjänten Hotmail som senare köptes upp av Microsoft. Därefter har Sabeer Bhatia satsat delar av förtjänsten från försäljningen av Hotmail på att utveckla Live Documents.

Externa länkar
Live Documents - Officiell webbplats

Källor

Fria kontorspaket
Kursks kärnkraftverk

Kursks kärnkraftverk () är ett ryskt kärnkraftverk som ligger ca 40 kilometer sydöst om staden Kursk i västra Ryssland, vid floden Sejm. Det producerar ström till Kursk oblast och 19 andra områden.

Kärnkraftverket har fyra RBMK-reaktorer som har en nettoeffekt på 925 MWe vardera. Reaktorena togs i drift år 1977, 1979, 1984 och 1986.

I mitten av 1980-talet började man bygga Kursk 5 och Kursk 6, även dessa reaktorer av typen RBMK. Bygget av Kursk 6 övergavs 1993, medan bygget av Kursk 5 stoppades först 2012.

Kursk II
2016 började planeringen för bygget av två VVER reaktorer, som ska ersätta Kursk 1 och Kursk 2. Den första betonggjutningen för Kursk II-1 skedde den 29 april 2018. Dessa reaktorer är de första av en vidareutvecklad generation av VVER-reaktorn - VVER-TOI, där TOI uttydes "typical optimised, with enhanced information". Jämfört med dagens VVER-1000 så har reaktorn har 20% högre effekt (1200 istället för 1000 MWe) , och anges vara konstruerad för en livslängd på 60 år istället för 30 år, med möjlighet att förlängas till 80 år. Genom en högre grad av automation anges erforderlig bemanning kunna minskas med 30-40%.

Reaktorer

Referenser

Kärnkraftverk i Ryssland
Kursk oblast
Einar Jónsson

Einar Jónsson, född 11 maj 1874 på gården Galtafell i Hrunamannuhreppur i södra Island, död 18 oktober 1954, var en isländsk skulptör.

Einar Jónsson växte upp i en bondefamilj på södra Island. Han var bror till Asgrimur Jonsson. Han utbildade sig från 1893 vid Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn för bland andra Stephan Abel Sinding och på ett stipendium från Alltinget två år i Tyskland och Italien. Han arbetade åren 1915-16 i USA och Kanada. Han framträdde med fantasifulla, stundom ytterst uttrycksfulla, kompositioner såsom Den fredlöse och Draggy (1907).

Från 1920 verkade Einar Jónsson på Island, efter 20 år utomlands. Där skulpturerade han flera monument och statyer. Han betraktas som en portalfigur inom den isländska 1900-talskonsten. 

I Reykjavik finns ett särskilt museum över Einar Jónsson. Han gav ut sina memoarer, Myndir, 1925.

Offentliga verk i urval
Staty över den isländske upptäcktsresanden Torfinn Karlsämne i Reykjavik och i Fairmount Park i Philadelphia i USA, omkring 1918
Krigsminnesmärke, brons, i Winnipeg i Kanada
Staty över Ingolf Arnarson, Laekjargatan i Reykjavik
Staty över Hallgrimur Petursson i Reykjavik
Staty över Hannes Hafstein, 1931, i Reykjavik

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning
 

Isländska skulptörer
Födda 1874
Avlidna 1954
Män
Stephen Crane

Stephen Crane född 1 november 1871 i Newark, New Jersey, död 5 juni 1900 i Badenweiler, var en amerikansk författare.

Crane arbetade som journalist i New York 1890-1895. Han var korrespondent i Texas och Mexiko samt krigskorrespondent på Kuba och i Grekland. Han vistades i England 1897 och 1899 och dog av tuberkulos år 1900. 

Crane var en av USA:s första realister. Hans roman The red badge of courage filmatiserades 1951 och 1974.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Det röda beviset (The red badge of courage) (översättning Ingegerd Granlund, 1952) 
  De tappras tecken (The red badge of courage) (översättning Gunilla Nordlund, 1960)
 Det blå hotellet och andra berättelser (översättning: Brita Edfelt, Tiden, 1964)
 Svarta ryttare (dikter, urval och översättning: Görgen Antonsson, Bakhåll 1988)
 Tapperhetens röda tecken (The red badge of courage) (översättning: Hans Björkegren, Fabel, 1994)
 Den öppna båten (översättning: Ingrid Maria Ingemark, Samspråk, 1998)

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Personer från Newark, New Jersey
Födda 1871
Avlidna 1900
Män
Spellemannprisen

Spellemannprisen är en årlig prisutdelning till norska musikartister som har utmärkt sig positivt under året. 

Prisen skapades på initiativ från det norska IFPI och delades ut första gången 1973 (för musikåret 1972) och har delats ut varje år sedan dess. Utdelningen arrangeras av Spellemannkommittén som utnämns av IFPI Norge och FONO.

Antal klasser har varierat genom åren men 2016 delades det ut priser i 27 olika klasser. Dessutom tar juryn ställning till om det skall delas ut hederspris eller branschpris. Från 2017 är det fyra nomineringar i varje kategori.

Statistik

Mesta vinnare

11 priser 
 Leif Ove Andsnes: 1991 (2 priser), 1992, 1993, 1998, 2000, 2002, 2003, 2005, 2011, 2012

9 priser 
 Oslo Filharmoniske Orkester: 1972, 1981, 1984, 1987, 1990, 1992, 1998, 1999, 2009 
 a-ha: 1985 (2 priser), 1986 (3 priser), 2000 (2 priser), 2008, 2010

8 priser 
 Ole Ivars: 1996, 1999 (2 priser), 2000, 2003, 2004, 2005, 2010

7 priser 
 Odd Børretzen: 1974, 1996 (2 priser), 1997, 2001, 2002, 2008

6 priser 
 Det Norske Kammerorkester: 1988 (2 priser), 1992, 1996, 1999, 2000
 Röyksopp: 2001 (2 priser), 2002 (2 priser), 2005, 2010
 Madcon: 2004, 2007 (2 priser), 2008 (2 priser), 2010
 Karpe Diem: 2008, 2010, 2012, 2015, 2016 (2 priser)

5 priser 
 Geirr Lystrup: 1981, 1988, 1992, 2003, 2005
 Madrugada: 1999, 2002, 2005 (3 priser)
 Lene Marlin: 1998, 1999 (4 priser)
 Truls Mørk: 1991, 1992, 1993, 1995, 1999
 Vamp: 1993, 1996, 1998, 2005, 2006
 DumDum Boys 1988, 1989, 1990, 1992, 2007
 Espen Lind: 1997 (3 priser), 2006, 2008
 Sidsel Endresen: 1981, 1984, 1998, 2002, 2012
 Odd Nordstoga: 2002, 2004 (2 priser), 2013, 2015
 Susanne Sundfør: 2007, 2010, 2015 (3 priser)
 Arve Tellefsen: 1977, 1980, 1986, 1988, 2016

Mesta vinnare samma år

4 priser samma år 
 Morten Harket: 1995
 Lene Marlin: 1999
 Briskeby: 2000

3 priser samma år 
 a-ha: 1986
 Anne Grete Preus: 1994
 Espen Lind: 1997
 Morten Abel: 2001
 Madrugada: 2005
 Donkeyboy: 2009
 Susanne Sundfør: 2015

Se även 
 Spellemannprisen 2007

Externa länkar
Officiell webbplats

Norska musikpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1973
Sabina Valbusa

Sabina Valbusa, född 21 januari 1972, är en italiensk längdåkare som tävlat i världscupen sedan 1993. Valbusa har främst utmärkt sig som en del av det italienska stafettlaget men individuellt vann hon 2004 en tävling över 15 km på hemmaplan i Pragelato.

Som en del av det italienska stafettlaget har Valbusa tagit brons vid OS 2006 i Turin. Vidare silver vid VM 1999 och brons både 2001 och 2005.

Sabina är yngre syster till Fulvio Valbusa.

Källor 
 

Födda 1972
Italienska längdåkare
Italienska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Italien
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Italien
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Italien
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Italien
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Italien
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Kvinnor
Levande personer
Leif Ove Andsnes

Leif Ove Andsnes, född den 7 april 1970 på Karmøy, är en norsk konsertpianist. Leif Ove Andsnes är den mesta vinnaren av Spellemannprisen, med sina 11 vinster.

Leif Ove Andsnes har gett ut en lång rad skivor och fått en rad utmärkelser.

Priser, utmärkelser och nomineringar (urval)
Vinnare av Gammleng-prisen i klassen klassisk (Norge, 1993)
Vinnare av Spellemannprisen i klassen orkester- og kormusikk for 'Grieg: Piano Concerto • Liszt: Piano Concerto No. 2' (med *Vinner av Spellemannprisen i klassen kammermusikk for 'Chopin: The Piano Sonatas' (Norge, 1993)
Vinnare av Spellemannprisen i klassen kammermusikk for 'Grieg: Piano Sonata/Lyric Pieces' (Norge, 1994)
Lindemanprisen (Norge, 1997)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Instrumental Soloist Performance" for 'Schumann: Piano Sonata No. 1 • Fantasy' (USA, 1998)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Instrumental Soloist Performance" for 'Dan långje, långje vettranåttæ' (USA, 1999)
Vinnare av Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Haydn: Piano Concertos Nos. 3, 4 & 11' (med Det Norske Kammerorkester) (Norge, 2001)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Chamber Music Performance" for 'Haydn: Piano Concertos Nos. 3, 4 & 11' (USA, 2001)
Nominerad till Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Liszt: Piano Recital' (Norge, 2002)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Instrumental Soloist Performance" for 'Grieg: Lyric Pieces' (USA, 2003)
Vinnare av Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Schubert: Piano Sonata, D. 959 • 4 Lieder' (Norge, 2003)
Vinnare av Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Grieg • Schumann • Piano Concertos' (Norge, 2004)
Nominerad til Spellemannpriseni klassen klassisk musikk for 'Mozart: Piano Concertos 9 & 18' (Norge, 2004)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Chamber Music Performance" for 'Bartók: Violin Sonatas' (USA, 2005)
Vinner av Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Rachmaninov: Piano Concertos 1 & 2' (Norge, 2006)
Grammy-nominerad i kategorin "Best Instrumental Soloist With Orchestra" for 'Rachmaninov: Piano Concertos 1 & 2'  (USA, 2006)
Nominerad till Spellemannprisen i klassen klassisk musikk for 'Horizons' (Norge, 2007)
Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien (2008)

Källor

Externa länkar

Andsnes hemsida
Diskografi på Rate Your Music

Norska pianister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1970
Män
Levande personer
Charlotta Djurström

Hedvig Charlotta Djurström, född Hoffman den 14 maj 1807, död 19 maj 1877, var en svensk skådespelare och teaterdirektör. Djurström var en av de främsta skådespelarna i den svenska landsorten under 1800-talets första hälft. Hon var gift med Erik Wilhelm Djurström, och efter hans död direktör för Djurströms teatersällskap 1841-1846.

Biografi och karriär 
Charlotta Hoffman debuterade 1827 i det kända Stålbergska sälskapet, snart kallat det Djurströmska sällskapet, som turnerade runt den svenska landsorten. Hon hade skönhet och bra sångröst, och blev snart sällskapets primadonna och direktörens fru. 

Från subrett- och pojkroller blev hon specialist på flick- och hjältinneroller och var den första Jeanne d'Arc i Orleanska jungfrun på en svensk scen 1832, där hon berömmande kallades för "glödande tragisk" och blev så omtalad att publik strömmade från avlägsna bygder för att se henne i rollen. Som person har hon beskrivits som tillgjord och intrigant.  Då sällskapet uppträdde i Stockholm 1841 fick föreställningen dålig kritik, förutom Charlotta Djurström, som ansågs vara en allmänt medelgod skådespelare inom lätt komedi.

Hoffman fick under ett uppträdande i Göteborg 1832-33 kritiken:
"Recensenten hinner nu ej vidare genomgå scenens hela personal, utan vänder sig slutligen till scenens Armida, mamsell Hoffman. Utan andra hjelp-medel än sin rika natur, har hon lyft sig till en höjd inom konstens sfer, öfver hvilken en Tiddons, Georgs eller Wolff, om förhållandena varit de samma, troligen aldrig stigit. Hennes figur är intagande utan att vara tragiskt imposant, hennes kropp välgestaltad, smidig och bildren, hennes plastik skön och uttrycksfull. De genomarbetade anletsdragen afspegla med mimisk sanning alla rörelser, som passion eller affekterna väcka. Hennes röst har metallisk klarhet, men är inskränkt i tonernas omfång. Fru Svanberg, den enda med henne jemförliga på Sveriges nomadiska teatrar, anlägger mest på totaleffekt." 

Efter Erik Djurströms död 1841 övertog hon ledarskapet för hans teatersällskap och ledde till i fem års tid. Hon var sedan anställd vid Lars Erik Elfforss och Carl Gustaf Hesslers trupper och slutligen vid Ladugårdslandsteatern på 1850-talet, där hon fortfarande omtalas som en prydnad för scenen innan hon slutade arbeta 1864.

Källor 
 Nordensvan, Georg, Svensk teater och svenska skådespelare från Gustav III till våra dagar. Förra delen, 1772-1842, Bonnier, Stockholm, 1917

Noter 

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1877
Kvinnor
Joël Chenal

Joël Chenal, född 10 oktober 1973, är en fransk alpinskidåkare. 

Chenal största merit är silvermedaljen vid OS 2006 i storslalom. Chenal har även en seger i världscupen från 1999 i Alta Badia även den i storslalom. Chenal avslutade sin karriär genom att representera Frankrike i det sista slalomheatet, utklädd till Elvis, i Världscupsavslutningen i
Åre den 15 mars 2009.

Källor
 Fakta på FIS webbplats

Födda 1973
Franska alpina skidåkare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2006
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Frankrike
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Frankrike
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från Frankrike
Tävlande i alpin skidåkning vid olympiska vinterspelen 2006
Män
Levande personer
Personer från Savoie
Remote Administration Tool

En Remote Administration Tool, RAT, är ett program som låter en användare fjärrstyra en annan dator. En RAT i sig är inte ett sabotageprogram då syftet med RAT:s är att först efter godkännande styra en annan persons dator; däremot kan RAT:s paketeras i exempelvis  en trojansk häst för att skapa ett skadligt spionprogram.

RAT:s kan också användas för att till exempel fjärrstyra sina egna datorer inom ett lokalt nätverk eller ha full kontroll över sin hemdator från arbetsplatsen.

En RAT består av två delar: En klient och en server. Den användare (master) som vill kontrollera en annan dator (slave) använder sig av en klient, som oftast är en gränssnittsbaserad applikation, medan "slave" kör ett program som kallas för server. Servern är ett program som oftast körs i ett dolt läge, för att göra hela processen smidigare.

Funktionalitet 
Funktioner som erbjuds för fjärrstyrningen är till exempel: 

 Visning av webbkamera
 Ansluta till servern via proxy, eller kryptera trafik
 Filhantering för filöverföring
 Söka bland serverns filer på datorn
 Keylogger (en funktion som memorerar alla tangentryck som slave gjort, och sparar det till en fil som kan hämtas av Master)
 Spara lösenord på datorn, för att till exempel återställa ett glömt lösenord
 Aktivitetshanterare (visa alla processer på slaves dator)
 Registerediterare (precis som regedit, fast fjärrstyrt)
 Fjärrbaserad DOS (programmet "CMD" på slavens dator)
 Möjlighet att visa skärmdump på slavs dator (se slaves skärm i realtid)
 Möjlighet att visa slavs datorprestanda, som till exempel processer, hårddisk och RAM
 Servern kan (i vissa avancerade RAT:s) stödja en funktion som kallas för FWB (firewall bypass) för att enkelt kringgå en brandvägg. Detta görs för att slippa en massa varningar från brandväggen, vilka kan ställa till det om någon vill bli fjärrstyrd, vid till exempel fjärrsupport.

Anslutning/kommunikation mellan Master(Klient) och Slave(Server) 
Det finns två olika anslutningsmetoder för RAT:s: Direct Connection och Reverse Connection.

Direct Connection 
Denna variant var mycket populär före år 2002. Den går till så att Master ansluter till Slave, som i sin tur inväntar anslutningen från Master. Detta kräver att Master håller reda på Slaves IP-adress för att kunna ansluta. Eftersom folk alltmer använder sig av routers så misslyckas anslutningen till Slave. Routers är designade att blockera inkommande trafik utifrån, men Slave kan fortfarande acceptera inkommande trafik genom att göra en liten konfiguration i sin router, som kallas för portforwarding. Detta är alltså inte så smidigt i dagens läge.

Reverse Connection 
Denna anslutningsmetod är mest aktuell i dag. Här görs alltid precis som ovan, men istället så ansluter servern automatiskt till Master, som då inväntar anslutningen. Här kan Master även hantera flera anslutningar mot andra Slaves. Detta är smidigare och bäst för fjärrsupport, då Slave inte behöver göra några som helst konfigureringar. Slave behöver bara exekvera servern som ansluter till sin master, och kontrolleringen kan påbörjas.

Referenser

Fjärradministrationsprogram
Regiondjursjukhuset Helsingborg

Djursjukhuset Helsingborg är ett av Sveriges största djursjukhus beläget invid Berga kasern i Helsingborg. Sjukhuset ingår sedan år 2012 i sjukhusgruppen Evidensia Djursjukvård.

Historik
Sjukhuset har sina rötter i den hästklinik som var inrymd hos Skånska kavalleriregementet, K2, då detta var förlagt i Helsingborg. Sjukstallet var huvudsakligen menat att vårda kronans hästar vid behov, men man tog även, i mån av tid, in djur från närregionen för undersökning och behandling. Från 1948 förestods stallet av regementsveterinär Fritz Sevelius och när regementet lämnade Helsingborg 1952 fortsatte denna med verksamheten i samma lokaler. Ett riksdagsbeslut slog 1954 fast att sjukhuset skulle bli en regional djursjukvårdsinrättning för Sveriges då fem sydligaste län. På så sätt blev djursjukhuset i Helsingborg Sveriges första egentliga djursjukhus. Malmöhus Läns Hushållningssällskap steg in som huvudansvariga för sjukhuset, men Sevelius fortsatte som chefsveterinär och drivande kraft fram till 1975. Från och med 1964 var Malmöhos Läns Hushållninssällskap även ägare till sjukhuset.

Efter regeringsbeslutet utökades sjukhuset snabbt för att kunna hantera det utökade verksamhetsområdet. Man fick kliniker för vård av både stordjur och smådjur. 1956 inrättades en operationssal för stordjur, 1966 byggdes en isoleringavdelning för smådjur och stordjur och 1969 moderniserades smådjurskliniken samtidigt som en poliklinikavdelning för stordjur skapades. Vid slutet av 70-talet hade verksamheten vuxit sig för stor och därför började man etappvis utöka lokalerna mellan 1982 och 1992. Det nya djursjukhuset hade en yta på 6 500 m² och kostade 50 miljoner kronor att färdigställa. Ytterligare tillbyggnader har under 2000-talet kunnat göras med hjälp av donationer, till exempel har en ny fysioterapiavdelning tillkommit.

Sjukhuset figurerar i SVT:s TV-serie Djursjukhuset.

Verksamhet
År 2005 hade sjukhuset cirka 115 anställda fördelat på veterinärer, djursjukskötare, djurvårdare och administrativ personal. Under 2006 tog man emot 22 792 smådjur, varav 3 350 opererades, och 6 517 stordjur, varav ungefär 1 000 genomgick operationer. Förutom sin roll som djursjukhus ska Regiondjursjukhuset Helsingborg även fungera som ett remissdjursjukhus för södra Sverige. Man är Stiftelsen Svensk Djursjukvårds centrum för specialistdjursjukvård, forskning och utbildning. Man tar varje år emot elever från Djursjukskötarprogrammet på SLU i Skara för praktik.

Referenser

Noter

Källor
Ander, Karl Erik (2006). Djursjukhuset. I Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening.  =

Veterinärmedicin
Organisationer i Helsingborg
Djursjukhus