kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roger Bernhusen de Sars

Roger Gustaf Adolf Abraham Bernhusen de Sars (född 22 juli 1806 - d ?) är en återkommande figur i romaner av Hjalmar Bergman. Han förekommer som en ung man i Två släkter (1914) och Knutsmässo marknad (1916) samt som en åldrad man i Hans nåds testamente (1910) och Jag, Ljung och Medardus (1923).  I Vi Bookar, Krokar och Rothar (1912) omnämns hans död.

Tidslinjen i Bergmans romaner är alltid något osäker, men i Hans nåds testamente synes den 65-årige baronen gå mot sin död, även om han mycket väl kan ha levt längre än så. Om man ska hålla sig till en strikt kronologi bör baronen ha varit född någon gång kring 1820 och kanske ha avlidit kring 1885–1890. Enligt en annan uttolkning skall han vara född omkring 1806. Emellertid är sådana beräkningar då det gäller Bergmans tidsföljd omöjliga då man finner att mycket inte samstämmer. 

Baron Bernhusen förefaller i romanerna som viril liksom självsäker och uttrycker sig med en myckenhet franska ord. Som ung giftes han in i den mäktiga ätten Siedel. Senare får man veta att baronen dock haft en olycklig förälskelse med en flicka av folket, något som resulterat i den oäkta dottern Blenda. I Vi Bookar, Krokar och Rothar 1912 nämns det att den åldrige baronen avlidit efter att ha gjort en badresa till Homburg. Det ges likaledes en beskrivning av hur det gick för kretsen kring honom, såsom dottern Blenda Pettersson och gamle trotjänaren Anders Vickberg. 

Roger Bernhusen de Sars ska ha varit modellerad efter Hjalmar Bergmans gudfar , baronen och kammarherren samt herren till Ekeberg, Carl Edvard Styrbjörn von Stedingk (född 1854, död 1914) som Hjalmar Bergman och hans far kände. Hjalmar Bergman under sin barndom var mycket förtjust i att "leka baron" .

Släktingar
Morfar, överste Abraham Bergfeldt, anfader till greve Vilhelm Bergfeldt, blivande fideikommissarie till Rogershus.

Kusin Abraham Lilja, herre till Viskingeholm, son till gamle Abraham Lilja.

Farfars morfar, riksrådet Abraham Bernhusen, svärfar till Rogershusbaronens farfarsfar, riksrådet och friherren Roger de Sars.

Farbror, Julius Gustaf Adolf Robert Bernhusen de Sars, utomäktenskaplig far till Lovisa Halling gift med komminister Enberg.

Tant Laura som uppenbarar sig i en av romanens drömepisoder, död sedan många år.

Brukspatron Arvid Siedel, baronens svåger och bror till Rogershusbaronens fru Ulla f. Siedel.

Änkedomprostinnan Julia Hyltenius, baronens syster, gift med den framlidne domprosten Per Hyltenius d.ä. och mor till Per, Roger och Malin gift med Vilhelm Bergfeldt.

Sara Siedel, dotter till Arvid Siedel och kusin till Blenda Pettersson.

Titlar
Svensk friherre.
Tysk - romersk riksfriherre.
F. d. ryttmästare och titulär kammarherre.
Fideikommissarie till Rogershus.
Herre till Björkenäs, Klockeberga med flera domäner.
Kommendör av Kungliga Nordstjärneorden och riddare av Kungliga Svärdsorden.

Litterära figurer av Hjalmar Bergman
Fiktiva figurer introducerade 1914
Skift

Skift kan syfta på:
 Skifttangent – på tangentbord ursprungligen att lyfta korgen med typbärare
 Skiftarbete – en verksamhet under olika delar av dygnet
 Skift – när ett binärt tal flyttas en position åt höger eller vänster
Rosån (Ryssland)

Rosån eller Rosona (finska: Rosonajoki, ryska: Россонь eller Россона) är en bifurkation i Ryssland och Ingermanland som förbinder floden Luga med floden Narva. Det är framförallt vid högvatten i Luga då vatten flyter från Luga till Narva. Från Rosån finns ytterligare förbindelse till Luga genom Kullaån.

Längs floden ligger byn Kallivieri. Under mellankrigstiden, då floden låg centralt i Estniska Ingermanland, låg ett flertal byar längs ån.

Referenser

Tryckta källor
 Johannes Angere: Kullankyla, tidskriften Ingria nr 4, 1994, s 6-7.

Vattendrag i Ryssland
Narvaflodens avrinningsområde
Hotel Royal, Göteborg

Hotel Royal, är Göteborgs äldsta hotell, beläget vid hörnet av Drottninggatan 67/Östra Larmgatan 8/Lilla Drottninggatan 2 i centrala Göteborg. Hotellet hette ursprungligen Sundbecks Nya Hotel för Resande, och startade sin verksamhet 1854 med 25 rum.

Historia
Snickaremästare Carl Alfred Sundbeck förvärvade 1849 tomten 7:e kvarteret nr 23 och lät under 1850 uppföra byggnaden med gatuadress Östra Larmgatan 8 . År 1850 ingick han äktenskap med Flora Svensson, änka efter Gustav Svensson som varit traktör och ägare till Hotell Göta Källare. Sundbeck inköpte, sannolikt vid dödsboets auktion 1851, tomten 7:e kvarteret nr 12, med gatuadress Drottninggatan 67 som gränsade till tomt nr 23. På tomt nr 12 lät Sundbeck därefter bygga det hus, som tillsammans med nr 23, i slutet av 1853 annonserades som ett under inredning varande nytt hotell. Enligt uppgift uppfördes husen av byggmästare P.J. Rapp. Hela kvarteret "Vallen" är för övrigt byggt på resterna av bastionen Carolus Rex (Nonus, dvs IX). En del av en tidigare befästningsmur bildar stöd för hotellets trappa mot gatan.

1 april 1854 öppnades hotellet under namnet Sundbecks Nya Hotel för Resande. I början av februari 1858 ändrades hotellets namn till Hotel Royal. Hotellet övertogs i oktober 1859 av föreståndaren för stadens kurhus Carl Gustaf Granberg, som hade ägt fastigheten sedan 1857.

År 1876 sålde Granberg sitt hotell till Johan A. Holmdahl. År 1918 inköptes hotellet av Olof Möller som 1899-1910 varit Lorensbergs källarmästare. Möller moderniserade hotellet genom att installera centralvärme och inredde är 1922 vindsvåningen till resanderum. 

År 1928 inköptes Hotel Royal av Nils Olsson som tidigare drivit Hotel Neptun vid Magasinsgatan (som hade ägts av hans far i många år). Olsson lät dra in varmt och kallt vatten till alla rum vilket var en lyx vid denna tid. Han arrenderade ut hotellet till Börje Svenson som drev detta fram till 1936. 

År 1940 övertogs Hotel Royal, och något senare även fastigheten, av Emil Palm och dennes hustru Maria (Mia) född Rydin. De kom från Hotel Continental vid Nils Ericsonsgatan 19 där Maria varit hotellförestånderska sedan omkring 1920. Efter makens död 1965 drev Maria Palm hotellet vidare till sin bortgång 1979.

1980 övertogs hotellet av familjen Erling Oddestad. Nuvarande ägare är Markus Oddestad.

Priser och utmärkelser (urval) 
2011 – Kulturpriset – Kulturminnesföreningen Otterhällan, Göteborg.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
 Hotel Royal, hotel-royal.com

Göteborgs historia
Hotell i Göteborg
Företag bildade 1851
Arkitektur i Göteborg
Inom Vallgraven
TVARK

TVARK (The Online Television Museum) är en webbplats med arkiverat material med bilder och videoklipp baserad på den brittiska TV-historien.

Noter

Externa länkar
tvark.org

Webbplatser
Television
Teresa Bracco

Teresa Bracco, född 24 februari 1924 i Santa Giulia, Dego, död 28 augusti 1944 i närheten av Santa Giulia, är en italiensk jungfrumartyr. Hon saligförklarades 1998 med minnesdag den 29 augusti.

Referenser

Externa länkar
 Blessed Teresa Bracco

Saligförklarade personer
Kvinnor
Födda 1924
Avlidna 1944
Personer från provinsen Savona
Katolska martyrer
Jungfrumartyrer
Kullaån

Kullaån (ryska: Мертвица, Mertvitsa) är en flod i Ryssland som binder samman floderna Rosån och Luga.
Vid floden ligger byn Bolsjoje Kuzemkino och vid floden låg även tidigare byn Kullankylä.

Det tyska namnet för floden är Tode Narve medan det ryska är Mertvitsa. 
Hansan hade först förbjudit Tyska orden att handla direkt med Novgorod, men senare givit tillåtelse för handel mellan dessa parter vid Kullaån.

Kullaån bildade under mellankrigstiden gräns mellan Estland och Sovjetunionen.

Referenser

Tryckta källor
 Johannes Angere: Kullankylä, tidskriften Ingria nr 4, 1994, s 6-7.
Viktor Pajunen: Profilen, tidskriften Ingria nr 1, 1985, s 6-10.

Vattendrag i Ryssland
Ärkebiskopsdömet Salzburg

Ärkebiskopsdömet Salzburg, på tyska Fürsterzbistum Salzburg, var ett andligt furstendöme inom det Tysk-romerska riket. Det sammanföll till stora delar med det nuvarande österrikiska förbundslandet Salzburg.

Salzburg var redan under romartiden, då det utgjorde en del av provinsen Noricum, tätt bebyggt. Dess apostel blev Rupert den helige av Worms, som 696 upprättade ett biskopssäte. 798 upphöjdes stiftet till ärkebiskopsdöme och utvidgades sedermera med områden av Lungau, Pinzgau och Gastein med flera kretsar, så att det vid westfaliska freden omfattade 9 900 km2 med 190 000 invånare. Ärkebiskop Gebhard, död 1088, erhöll därjämte för all framtid värdigheten av påvlig legat i Tyskland. Gebhards efterträdare låg i nästan ständig strid med kejsaren, Bayern eller sina egna landsständer och utövade mot andra religionsbekännare ett hårt förtryck.

Genom ärkebiskopen-kardinalen Matthäus Lang (1519-40) blev Salzburg en härd för kampen mot reformationen. Förhållandena tillspetsades till det yttersta under ärkebiskop Leopold Anton von Firmian (1727-44), som styrdes av sin kansler von Krall. År 1731, på de lutherska tesernas dag, 31 oktober, kom det beryktade emigrationspåbudet, som ålade alla evangeliska över 12 år att inom 8 dagar utvandra. Mer än 20 000 av de landsflyktige mottogs av Preussen och bildade sedan en gränsvakt mot Polen i Ostpreussen. Även i Amerika blev salzburgares inflyttning av betydelse. I Sverige väckte de fördrivaning stort deltagande, som gav sig uttryck i penningunderstöd; bland annat utfärdades 8 maj 1732 publikation om allmän kollekt för dem. Kommerskollegium föreslog (24 januari) regeringen att intaga salzburgska industriidkare och hantverkare till Sverige genom att bevilja dem 20 års frihet från utskylder och ge fattiga sådana respenningar. 

Ärkebiskoparna av Salzburg ägde vidsträckta privilegier, t. ex. rättighet att adla och att omväxlande med Österrike leda riksfurstekollegiets förhandlingar, och 1750 erhöll de titeln "primas av Tyskland". Men genom den av Napoleon 1802 verkställda
sekulariseringen förvandlades Salzburg till ett världsligt kurfurstendöme och gavs jämte Eichstätt, Berchtesgaden och en del av Passau till ärkehertig Ferdinand av Österrike som ersättning för det av honom avträdda storhertigdömet Toscana. I freden i Pressburg 1805 förenades Salzburg med Österrike (Ferdinand fick i stället Würzburg till kurfurstendöme), ställdes enligt Freden i Schönbrunn 1809 till Napoleons förfogande, överlämnades av honom 1810 till Bayern och avträddes 1814 till Österrike, med undantag av en del av vänstra Salzachstranden.

Källa

Land Salzburg
Stater och territorier upplösta 1803
Stater och territorier bildade 1278
Furstbiskopsdömen i Tysk-romerska riket

fr:Archidiocèse de Salzbourg
ja:ザルツブルク大司教
Albert Thurdin

Albert Nikolaus Thurdin, född 30 maj 1862 i Nordmaling, Ångermanland, död 1943 i Stockholm, svensk arkitekt. Far: Olof Edvard Thurdin (1823–1874), inspektor, förvaltare, handlande m.m. född i Bobacken (Thurdinska gården), Bygdeå socken. Farfar: Johan Fredrik Thurdin, cofferdie capitain samt kronolänsman, Bygdeå. Mor: Erika Albertina Häggström (1832–1905) dotter till brukspatronen Erik Häggström d.ä. och syster till brukspatronen, Riksdagsmannen, Riddaren av Wasaorden mm Erik Häggström d.y. (se även Häggströmska Handelshuset), född i Dalkarlså, Bygdeå socken.

Albert Thurdin gick 1872–77 på Högre läroverket i Umeå, sedan förberedande kurs hos Hjalmar Berwald i Stockholm 1877–78. Studier vid Tekniska högskolan i Stockholm 1878–82 samt Akademien för de fria konsterna i Stockholm 1882–86. Arbetade bl.a. för Axel och Hjalmar Kumlien samt G.A. Sjöberg, båda arkitektfirmor i Stockholm. Under tiden i Stockholm var Albert inackorderad hos sin morbror och fosterfar barn- och allmänläkaren Carl Häggström, Brunkebergstorg 14/Blasieholmstorg 5. Somrarna tillbringades till delar vid Carl Häggströms sommarbostad Strömsörs bruk strax norr om Nordmaling.

År 1886, 24 år gammal, blev Albert utnämnd till stadsarkitekt i Härnösands stad, vilket han förblev till sin pension 1933. Han var även lärare och sedermera rektor vid Tekniska aftonskolan i Härnösand, samt lektor vid Tekniska elementarskolan i Härnösand.  Gift 1897 med Thalmai Håkansson, dotter till prosten Gabriel Håkansson, Skön, Medelpad och Sofia Norberg från Nätra, Ångermanland. 1933 flyttade Albert och Thalmai åter till Stockholm där deras barn bosatt sig, Karin Thalmai (1902–1995, gift med Gunnar Sundström från Stockholm) och Otto Edvard (1899–1949, gift med Inga Haggård från Årnäs, Västergötland).

Byggnader i urval

Folkskolan vid Robertsfors järnbruk, 1887.
Strömsör mönsterjordbruk, Håknäs, 1890.
Förberedelsearbeten mm, Norrbyskär mönsterbruk, 1891.
Riksbanken, Härnösand, 1893-95.
Biskopsgården, Härnösand, 1895.
Kramfors kapell, 1895.
Thurdinska huset, Härnösand, 1900.
Ångströmsskolan, Härnösand, 1903.
Örnsköldsviks museum och konsthall, 1904-05.
Ljungå kapell, Ljungå (Medelpad), 1909.
Villa Thurdus, Härnösand, 1910.
Skolan i Sikeå, 1907-08.
 Kyrkorenoveringar: Säbrå (interiör, 1898), Styrnäs, Boteå, Högsjö (omfattande restaurering, 1906-09), Nora, Nordingrå, m fl

Referenser

Externa länkar

Härnösands stadsarkitekter
Svenska arkitekter under 1900-talet
Personer från Nordmalings socken
Födda 1862
Avlidna 1943
Män
Sounds Like a Melody

Sounds Like a Melody är en låt av den västtyska popgruppen Alphaville, från gruppens debutalbum "Forever Young". Singeln utkom den 14 maj 1984.

I Sverige toppade låten den 8 september 1984 den första Trackslistan någonsin.

Coverversioner
Ett av temana från låten användes av eurodancegruppen Cappella i deras låt "U Got 2 Let the Music" 1993.

DJ Doo's "The Beginning" är baserat på ett riff liknande det i "Sounds Like a Melody."

Låtlista
 7"-singel
 "Sounds Like a Melody" (4:29)
 "The Nelson Highrise (Sector One : The Elevator)" (3:14)

 12"-maxi
 "Sounds Like a Melody" (7:42)
 "The Nelson Highrise (Sector One : The Elevator)" (4:12)

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1984
Tracks 1984
Singelettor i Sverige
Synthpoplåtar
Engelskspråkiga sånger
Sånger av Alphaville
Dego

Dego är en stad och kommun i provinsen Savona i Ligurien i norra Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Cairo Montenotte, Castelletto Uzzone, Giusvalla, Gottasecca, Piana Crixia och Spigno Monferrato.

Degos kommundelar, frazioni, är Berri, Bormiola, Bricco, Brovida, Girini, Niosa, Porri och Santa Giulia. I Santa Giulia föddes jungfrumartyren Teresa Bracco.

Referenser

Externa länkar 
 Degos officiella webbplats

Kommuner i provinsen Savona
Orter i Ligurien
Volframborid

Volframborid är en kemisk förening av volfram och bor som finns i flera former. Användningsområdet är bland annat slipskivor.

Smälttemperatur för W2B, δ-WB och WB2 är 2 670 °C, 2 665 °C och 2 365 °C respektive. Uppgifter finns även om en smälttemperatur på 2 930 °C för vissa volframboridföreningar.

Källor

Volframföreningar
Borföreningar
Phoenix Wright: Ace Attorney – Trials and Tribulations

Phoenix Wright: Ace Attorney: Trials and Tribulations, i Japan känt som  är ett datorspel i genrerna äventyrsspel och visuell roman, utvecklat av Capcom. Det släpptes ursprungligen till Game Boy Advance, och portades sedan till Windows. En version med uppdaterat gränssnitt släpptes till Nintendo DS, och portades till Wii via Wiiware, och till IOS. Spelet handlar om försvarsadvokaten Phoenix Wright, som försvarar sina klienter under rättegångar. Spelet är den tredje delen i spelserien Ace Attorney.

Handling 
Första fallet utspelar sig 5 år före första spelet och spelaren får kontrollera Mia Fey, då hon försvarar Phoenix Wright, dåvarande universitet student, i en mordrättegång. Resten av spelet kontrollerar man Phoenix, som får träffa en mystisk åklagare som kallar sig Godot.

Källor 

Game Boy Advance-spel
Nintendo DS-spel
Nintendo 3DS-spel
WiiWare-spel
Windows-spel
IOS-spel
Android-spel
Datorspel 2004
Äventyrsspel
Visuella romaner
Ace Attorney
Datorspel utvecklade av Capcom
2012 i fiktion
2014 i fiktion
2018 i fiktion
2019 i fiktion
Japan i fiktion
Los Angeles i fiktion
Borkarbid

Borkarbid är en kemisk förening av bor och kol. Den finns i flera former varav B4C är den vanligaste, men även B12C och B13C2 förekommer.

Näst intill diamant och kubisk bornitrid är borkarbid det hårdaste material vi känner till. Eftersom det är svart till färgen kallas det ibland svart diamant men även diamantvarieteten carbonados kallas svart diamant. Karbiden är hälsovådlig.

Framställning
Borkarbid framställs genom reduktion av bortrioxid med kol i en ljusbågsugn över 1400 °C.

Användningsområden
Munstycken för exempelvis sandblästring. Dessa är dyrare än motsvarande munstycken av kiselkarbid men håller 2–3 gånger längre.
Blästersand, poler- och slipmedel.
Dragskivor.
Termoelement för höga temperaturer (upp till 2 000 °C).
Avskärmning av neutronstrålning.
Lättviktspansar (skyddsvästar). Stoppar effektivt pistolkulor, men när anslaghastigheten för projektiler från höghastighetsvapen överstiger 850 m/s ökar plötsligt inträngningsdjupet drastiskt. Det anses bero på att det ursprungligen kristallina materialet genom stöten övergår till ett amorft tillstånd (grå färg).
Oxidationsskydd. Oxidationskänsliga material kan beläggas med en tunn skyddsfilm av borkarbid. Vid omkring 600 °C börjar borkarbiden oxidera och förbrukar då den oxygen som kan finnas i miljön. Intill smältpunkten blir borkarbiden en mycket viskös vätska, som hänger kvar på det som ska skyddas mot oxidering. Eventuella sprickor i skyddsfilmen, som kan ha uppkommit p.g.a. skillnader i utvidgningskoefficient mellan borkarbiden och underlaget, fylls då igen av den viskösa borkarbiden. Skyddsfilmen blir på så sätt självreparerande.

Källor

Borföreningar
Karbider
Keramer
Pericle Felici

Pericle Felici, född 1 augusti 1911 i Segni, död 22 mars 1982 i Foggia, var en italiensk kardinal och ärkebiskop inom Romersk-katolska kyrkan. Felici var generalsekreterare vid Andra Vatikankonciliet (1962–1965). Han tjänade som kardinalprotodiakon från 1973 till 1979. Åren 1977 till 1982 var Felici prefekt för Högsta domstolen för den apostoliska signaturen.

I egenskap av kardinalprotodiakon tillkännagav Felici från Peterskyrkans benediktionsloggia valet av Johannes Paulus I till påve den 26 augusti 1978 och, efter dennes död, valet av Johannes Paulus II den 16 oktober 1978.

Källor

Externa länkar

Födda 1911
Avlidna 1982
Italienska romersk-katolska ärkebiskopar
Italienska kardinaler
Kardinalprotodiakoner
Män
Personer från Segni
Radbart

Radbard, Raðbarðr, Rathbarth, var enligt de nordiska sagorna Sögubrot och Hyndlas sång kung av Gårdarike under senare delen av 600-talet.

I Sogubrot berättas att han gifte sig med Ivar Vidfamnes flyende dotter, prinsessan Aud, utan hennes faders medgivande. Ivar begav sig då iväg till Gårdarike för att bestraffa dottern. På vägen dit dog han emellertid. Radbard hjälpte sedan Auds son från ett tidigare äktenskap, Harald Hildetand, att hävda sin rätt till sin morfaders tillgångar i Sverige och Danmark.

Radbard och Aud fick enligt denna saga senare sonen Randver, som blev kung i Sveariket.

Sagokungar
Gestalter i nordisk sagalitteratur
Nelson Évora

Nelson Évora, född den 20 april 1984 i Elfenbenskusten, är en portugisisk friidrottare (längdhopp och tresteg).

Évora började tävla för Kap Verde men blev portugisisk medborgare 2002. 

Évora misslyckades både vid OS 2004 i Aten och vid VM 2005 i Helsingfors att gå vidare till finalhoppningen i tresteg. 2006 blev ett bättre år för honom, dels blev EM i Göteborg 2006 en framgång där han blev fyra i tresteg och sexa i längdhopp, dels klarade Évora för första gången 17 meter i tresteg och 8 meter i längdhopp under säsongen.

Under 2007 tog Évora ytterligare ett steg i utvecklingen. Vid VM i Osaka 2007 lyckades han kraftigt förbättra sitt personbästa i tresteg till 17,74, vilket räckte till VM-guld.
Vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking slog Evora den brittiska favoriten Phillips Idowu med 5 cm när han hoppade 17,67, vilket innebar guld.

Inför VM 2009 i Berlin hade Évora världsårsbästat och var en av de stora favoriterna. Åter blev det en kamp mot britten Idowu som fick till sitt livs hopp och vann på 17,73 förre Évoras 17,55 som räckte till silver.

Nelson Évora är bahá'í-troende.

Referenser

Källor 
Fakta på IAAFs webbplats

Män
Födda 1984
Portugisiska längdhoppare
Portugisiska trestegshoppare
Världsmästare i tresteg
Olympiska guldmedaljörer 2008
Portugisiska olympiska guldmedaljörer
Personligheter inom bahai
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Bromborough

Bromborough är en liten stad på halvön Wirral, i unparished area Bebington, i distriktet Wirral, i det engelska storstadsområdet Merseyside. Bromborough var en civil parish fram till 1922 när blev den en del av Bebington cum Bromborough. Civil parish hade  invånare år 1921.

Ur historisk synpunkt är Bromborough ett mycket viktigt ställe. Här ägde rum år 937 ett avgörande slag mellan de danska/angelsaksiska (under kung Aethelstan) och den norska/irländska/skotska hären. Orten hette då Brunanburh.

Referenser

Externa länkar

 Mer information

Orter i Merseyside
Tidigare civil parishes i Merseyside
August Sjö

Johan August Sjö (i riksdagen kallad Sjö i Linneryd), född 16 juli 1839 i Linneryds församling, Kronobergs län, död där 17 augusti 1913, var en svensk lantbrukare och riksdagsman.

Sjö var till yrket lantbrukare, blev landstingsman 1871 och var ledamot av Andra kammaren för Konga härad 1876–1887 och 1891–1911 och för länets östra valkrets 1912–1913. Sjö var 1879–1887 samt 1891–1913 medlem av statsutskottet och representerade där ofta den ytterliga sparsamhetsvänligheten. Som yngre väckte han på många håll stark anstöt genom yttranden, som tydde på fosterlandslöshet och försvarsnihilism, men intog sedan en helt annan ståndpunkt, till exempel i försvarsutskottet 1901. Sjö var tullvän, dock med moderation. Emellertid kostade honom hans motstånd mot rågtullen vid majriksdagen 1887 tre års bortovaro från riksdagen. Sjö var medlem av Lantmannapartiets förtroenderåd. Sedan 1904 var han landstingets vice ordförande. I riksdagen skrev han 37 egna motioner i skilda ämnen som bankernas sedelutgifningsrätt, omfördelning av försvars- o skattebördorna, livsmedelstullar och nykterhetspolitiska åtgärder. Några motioner behandlade administrativa problem (utsökning, inteckning i fast egendom m m) medan andra uppmärksammade lokala frågor, exempelvis lån till järnvägen Älmhult—Emmaboda.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Födda 1839
Avlidna 1913
Män
Personer från Linneryds socken