kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sonnenallee (film)

Sonnenallee är en tysk spelfilm av Leander Haußmann från 1999. Den baseras på Thomas Brussigs roman Am kürzeren Ende der Sonnenallee. I det södra slutet av Sonnenallee i Berlin fanns under Tysklands delning en gränsövergång mellan Väst- och Östberlin. Filmen tematiserar vardagslivet i DDR. Sonnenalle var en av de mera framgångsrika filmerna med 2,6 miljoner biografbesökare i Tyskland fram till 2003. Manuset skrevs av Thomas Brussig, Detlev Buck och Leander Haußmann tillsammans.

Handling 

Huvudkaraktären Michael Ehrenreich (Alexander Scheer) och hans vän Mario besöker en skola i Östberlin. Året är 1973. Då de bor i närheten av gränsen till Västberlin observeras de ofta av Östtysklands gränstrupper. Ungdomarna har därför svårt att komma åt den önskade västerländska rock- och popmusiken, främst Rolling Stones. Samtidig har Michael sin första kärleksaffär.

Till slutet ställs vänskapen mellan Michael och Mario på ett prov då Mario som hela tiden framträdde som skolklassens outlaw blir anställd hos underrättelsetjänsten Stasi.

Om filmen 

Filmen är enligt regissören Haußmann inte kronologisk, den beskriver på ett satiriskt sätt flera problem för Östtysklands medborgare.

Huvudrollerna spelas nästan uteslutande av tyska ungdomsskådespelare som före inspelningen var okända för publiken. Däremot förekommer flera etablerade skådespelare i birollerna.

Kritiken var blandad. Så bedömdes filmen av DVD & Video Report som "övertygande burlesk" inom ostalgivågen. Lexikon des Internationalen Films ser däremot "gamla skämt, ytlighet och brist på politiskt ansvar" i filmen.

 Elavbrottet som förekommer i filmen ägde verkligen rum vid Sonnenalle under den östtyska tiden men orsakades inte av en västtysk musikanläggning.
 Kulisserna liknar bebyggelsen i stadsdelen Prenzlauer Berg men liknande hus finns inte vid Sonnenalles östra del.
 I Sonnenalle förekommer en cameo. När Michael är på väg till sin flickvän träffar han i trapphuset på Winfried Glatzeder som var en av huvudrollsinnehavarna i den östtyska filmen Die Legende von Paul und Paula. Glatzeder försvinner i en lägenhet med namnskylten Paul und Paula.

En liknande film, NVA, som likaså var ett samarbete mellan Haußmann och Brussig bedömdes av flera kritiker som direkt fortsättning med andra skådespelare.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Sonnenalle på engelska Internet Movie Database

Filmer 1999
Tyska dramafilmer
Tyskspråkiga filmer
Östtyskland på film
1973 på film
Alnö församling

Alnö församling är en församling som utgör ett eget pastorat i Medelpads kontrakt i Härnösands stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Sundsvalls kommun i Västernorrlands län (Medelpad) och innefattar Alnön med flera öar.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Församlingen var till den 1 maj 1892 annexförsamling i pastoratet Skön, Timrå och Alnö, som mellan den 22 juni 1883 och 1892 även omfattade Skönsmons församling. Från den 1 maj 1892 utgör församlingen ett eget pastorat.

Kyrkor 

 Alnö gamla kyrka
 Alnö nya kyrka

Se även
Alnö socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Sundsvalls kommun
Församlingar i Härnösands stift
Non-Stop

Non-Stop är en amerikansk-fransk-brittisk-kanadensisk action/thrillerfilm från 2014 i regi av Jaume Collet-Serra. Filmen hade urpremiär den 27 januari 2014 i Paris. Den svenska premiären ägde rum den 11 april samma år.

Handling 
Bill Marks (Liam Neeson) är en alkoholiserad flygsäkerhetsvakt. Under en flygning från New York till London blir hans krypterade trådlösa nätverk infiltrerat. Plötsligt får han meddelanden från någon på planet som hotar att mörda en person var tjugonde minut om inte 150 miljoner dollar förs över till ett bankkonto. Kontot visar sig vara skapat i Bill Marks namn.

Rollista (urval) 
 Liam Neeson – William "Bill" Marks
 Julianne Moore – Jennifer "Jen" Summers
 Michelle Dockery – Nancy Hoffman
 Nate Parker – Zack White
 Linus Roache – Kapten David McMillan
 Scoot McNairy – Tom Bowen
 Corey Stoll – Austin Reilly
 Lupita Nyong'o – Gwen Lloyd
 Anson Mount – Jack Hammond
 Omar Metwally – Dr Fahim Nasir
 Jason Butler Harner – Andrepilot Kyle Rice
 Corey Hawkins – Travis Mitchell
 Frank Deal – Charles Wheeler
 Shea Whigham – Agent Marenick
 Bar Paly – Iris Marianne
 Jon Abrahams – David Norton
 Quinn McColgan – Becca

Externa länkar 
 
 

Amerikanska actionthrillerfilmer
Brittiska actionthrillerfilmer
Franska actionthrillerfilmer
Kanadensiska actionthrillerfilmer
Engelskspråkiga filmer
Terrorism på film
Amerikanska filmer 2014
Flygplan på film
New York på film
Island på film
Brittiska filmer 2014
Franska filmer 2014
Kanadensiska filmer 2014
Filmer i regi av Jaume Collet-Serra
J.D. Souther

John David "JD" Souther, född 2 november 1945 i Detroit i Michigan, är en amerikansk countryrockmusiker och låtskrivare. 

Souther har givit ut åtta soloalbum. Den största framgången är You're Only Lonely från 1979. Dess titelspår släpptes även som singel och nådde topp 10 på Billboardlistan. Han medverkade också i gruppen Souther-Hillman-Furay Band, bestående förutom Souther av Chris Hillman och Richie Furay, som gav ut två album i mitten av 1970-talet.

Mest känd är kanske Souther dock som låtskrivare, inte minst för att ha bidragit till några av Eagles mest kända låtar, däribland är "Best of My Love", "Heartache Tonight", "How Long" och "New Kid in Town". Han har även skrivit flera låtar åt Linda Ronstadt.

Souther var under 1970- och 80-talet flitigt engagerade bakgrundssångare. Ett känt exempel är körsången tillsammans med Eagles-rösterna Don Henley och Glenn Frey på Jackson Brownes album Late for the Sky.

I Southers musikvideo till låten Go Ahead And Rain medverkar den amerikanska skådespelerskan Madeliene Stowe.

Souther har även medverkat i den amerikanska drama-serien Nashville.

Han var mellan åren 1969–1972 gift med Alex Sliwin. 

Han hade även förhållanden med Linda Ronstadt och Stevie Nicks under sjuttiotalet.

Diskografi

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska rockmusiker
Amerikanska låtskrivare
Countrygitarrister
Födda 1945
Levande personer
Män
Clarence Blum

Clarence Berndt Adolf Blum, född 10 juli 1897 i Liverpool, död 23 september 1984 i Täby, var en brittisk-svensk skulptör.

Blum utbildade sig vid Konstakademien i Stockholm och i Dresden, Paris och Florens. Han gjorde framför allt skulpturer i intimt format.

Offentliga verk i urval
Eastmanfontänen utanför Eastmaninstitutet i Stockholm (1936), brons och marmor
Dansen går, Malmö stadsteater
Fiskegumma (1949), granit, Norra Vallgatan vid före detta Fisktorget i Malmö
Gäddleken (1962), brons, Turebergstorg i Sollentuna och vid  Varbergs Sparbank i Varberg
Flickan med hopprepet (1967), brons, Högalidsparken i Stockholm 
Flicka med vattenkruka, brons, Brageskolan i Enebyberg

Bildgalleri

Bibliografi
 Torsten Hagelberg: Clarence Blum - Skulptör. en vängåva på sjuttioårsdagen 10 juli 1967, Tullberg, Stockholm 1967

Källor
Svenska konstnärer, Konstbokens förlag, Jönköping 2007, , sid 60
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund

Externa länkar

Brittiska skulptörer
Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1984
Män
Högsta

Högsta är en by i Bälinge socken i Uppsala kommun, belägen vid länsväg C 600 cirka 16 km norr om Uppsala. Björklingeån flyter genom Högsta. Länsväg C 639 går från Högsta till Skuttungeby.

Högstaåsen strax öster om byn är en del av Uppsalaåsen och är naturreservat.

Historia
Högsta har historiskt haft större betydelse än i dag. Högsta gästgivaregård var i många århundraden före biltrafikens uppkomst en skjutsstation med s.k. skjutshåll för diligenser (hästskjutsar) till de närliggande skjutsstationerna, till exempel Läby i norr.

Den gamla Kungsvägen från Uppsala och norrut mot Norrland passerade Högsta. En gammal skröna berättar att drottning Kristina skisserade på en moderniserad sträckning av Kungsvägen. Hon lade en linjal mellan Uppsala och Björklinge, men två av hennes fingrar kom i vägen för ritpennan. Resultatet blev de två kurvor på nuvarande väg 600, vilka finns norr om respektive i själva byn vid bron över Björklingeån. Myten berättas även om andra till synes nästan raka vägar internationellt, bland annat om järnvägen mellan Moskva och Sankt Petersburg och den ryske tsaren. Kungsvägen numrerades vid bilismens inträde som riksväg 13 – (rikstretton). År 1962 numrerades vägen om till europaväg 4 – E4, ett nummer den kom att behålla fram till den 21 december 2006, då E4 lades över till den nya motorvägssträckningen, som öppnades den dagen, mellan Uppsala och Björklinge trafikplats. Numera heter Kungsvägen länsväg C 600.

Högsta blev den by inom Bälinge socken som drabbades värst av den koleraepidemi som bröt ut sommaren 1857. Koleran utvecklades i vissa byar till en särskilt svår lokal epidemi. Högsta var en av dem. Smittan drog från gård till gård. De flesta byborna blev infekterade. Av 11 insjuknade dog 7 Högstabor i kolera. Koleran slog till inom Sverige under sammanlagt 4 perioder under 1800-talet, men Högsta drabbades endast år 1857.

Samhället
Bebyggelsen är fördelad på ett antal villafastigheter och jordbruksfastigheter. Här ligger ett möbelvaruhus samt en automatstation för bensin.

Litteratur och källor
 Bälinge hembygdsförening; Bälinge Härad, vol. 1-3
 Björklinge hembygdsförening; Björklinge Förr och Nu, utvalda årgångar
 Berndt Tallerud; Kolera - en farsots grymma framfart i Uppsala och på den uppländska landsbygden, Knights Förlag, 2006, 

Orter i Uppsala kommun
Laurin 28

Laurin 28 en segelbåtstyp, som konstruerats av Arvid Laurin. Det är en laurinkoster med valdäck

Se även
Laurin 32
Kosterbåt

Källhänvisningar
Sailguide Laurin 28

Externa länkar
Laurinkostersällskapet
Forum för kosterägare

Kölbåtar
Pansardivision

En pansardivision är en division som är uppbyggd kring pansartrupper, med stridsvagnsförband som själva kärnan. Vanligtvis dominerar dock infanteri och olika stödtrupper divisionens numerär, namnet till trots.

Andra världskriget 
Efter att stridsvagnen hade gjort sin debut under första världskriget började man under mellankrigstiden organisera dessa i divisioner.

Tyskland

Heer 
Lista på divisioner, alla är dock inte pansardivisioner.

1944 års organisation:
Detta var i de flesta fallen en organisation som bara existerade på pappret, de flesta pansardivisioner nådde aldrig i närheten av den utrustning och manskap som krävdes.
Ett pansarregemente med två bataljoner. Totalt 103 stridsvagnar.
Stabskompani
Luftvärnspluton
Pansarbataljon utrustade med Panzer IV
Pansarbataljon utrustade med Panther
Två panzergrenadier regementen med två bataljoner var.
Stabskompani
Panzergrenadierbataljon utrustad med halvband vagnar
Panzergrenadierbataljon motoriserat
Pionjärkompani motoriserat
Infanterikanonkompani, självgående vanligtvis utrustadt med Grille
Ett artilleriregemente med tre bataljoner, totalt 42 kanoner.
En pansarartilleribataljon utrustade med bandkanonvagnar som Hummel och Wespe
Två artilleribataljoner utrustade med dragna haubitsar som 15 cm sFH 18 och 10,5 cm leFH 18.
En pionjärbataljon.
En luftvärnsbataljon.
En pansarspanings bataljon.
En pansarvärnsbataljon.
Stabsbatteri
3×Pansarvärnskompanier

Waffen-SS 
Lista på divisioner, alla är dock inte pansardivisioner.

USA 
1943 års lätta organisation:
Tre pansarbataljoner
Tre kompanier med M4 Sherman
Ett kompani med M5 Stuart
Tre pansarskyttebataljoner
Tre artilleribataljoner, totalt 54 kanoner.
En spaningsbataljon
En pionjärbataljon

Sovjetunionen 
Efter erfarenheter från Spanska inbördeskriget och Sovjet-japanska gränskriget beslöt Röda Armén i november 1939 att upplösa sina mekaniserade kårer och fördela stridsvagnarna till infanteriförbanden. Efter de tyska framgångarna med pansarförband under Fall Gelb beslöt Röda Armén i slutet av 1940 att återuppsätta de mekaniserade kårerna. Varje kår skulle innehålla två stridsvagnsdivisioner och en mekaniserad division.

Stridsvagnsdivisionernas organisation under 1941: 
2× stridsvagnsregementen
Motoriserat skytteregemente
Motoriserat artilleriregemente
Luftvärnsbataljon
Spaningsbataljon
Transportbataljon
Underhållsbataljon
Sjukvårdsbataljon

Efter 1941 organiserade Röda armén inte sina stridsvagnar i pansardivisioner utan i mindre stridsvagnskårer och mekaniserade kårer, som i sin tur var uppbyggda av brigader.

Kalla kriget 

En sovjetisk pansardivision bestod av:
stab 
tre stridsvagnsregementen (90 strv, ca 1000 man)
ett motoriserat skytteregemente (ca 2 000 man)
ett artilleriregemente
stödtrupper

Den räknade ca 10 000 man.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Militär organisation
La Zi Ji

La Zi Ji (辣子鸡), "små bitar kyckling med chili" är en kinesisk maträtt från provinsen Sichuan.

Denna rätt består av små bitar kyckling med ben som efter marinering i bland annat Shaoxing-vin och ljus och mörk soja friteras, för att slutligen smaksättas genom wokning i en med mängder av sichuanpeppar och chili smaksatt olja. Slutligen tillsätts lite socker och sesamolja. Smaken är mycket stark, "málà", och rätten serveras i Kina med mängder av torkad chili från tillagningen.

Kinesiska maträtter
WP:Projekt Kina
Demoner (album)

Demoner är det första albumet av det svenska punkbandet Skumdum, utgivet 1997.

Låtar på albumet

Musikalbum 1997
Svenska punkrocksalbum
Det vi kan bäst

Det vi kan bäst är det tredje albumet av det svenska punkbandet Skumdum. Det släpptes 2002.

Låtar på albumet

Musikalbum 2002
Svenska punkrocksalbum
Skum of the land

Skum of the Land är det fjärde albumet av det svenska punkbandet Skumdum, utgivet 2005. Det var deras första album med sångtexter på engelska.

Låtlista
"I Gotta Go" - 1:36
"A Big Disgrace" - 2:05
"War Is Money" - 2:31
"Your Way" - 2:51
"Take a Stand" - 2:29
"Same Old Song" - 2:40
"Impeccable" - 2:44
"Sober" - 2:55
"I Am the King" - 2:53
"Different Shades of Gray" - 2:56
"El Perro de la Muerte" - 2:10
"Tragic Distortion" - 3:01

Musikalbum 2005
Svenska punkrocksalbum
Carl Olof Fineman

Carl Olof Fineman, född 15 maj 1793 i Älgå socken i Värmland, död 29 juli 1863 i Stockholm, var en svensk pedagog och läroboksförfattare. 

Fineman blev student i Uppsala 1813, filosofie magister där 1818 och präst samma år. År 1821 utsågs han efter några års pastoraltjänstgöring till lärare vid Stockholms allmänna barnskola, där han samma år startade undervisning enligt växelmetoden. Trots lovande utsikter som präst valde han att verka som skollärare ända fram till 1859, varefter han levde sina fyra sista år på en liten pension och avled ogift 1863. 

År 1826, således efter fem års erfarenhet, påbörjade han utgivningen av sina läroböcker, vilka var de första, som i många ämnen utgavs för folkskolan. Den första var Lärobok uti Räknekonsten (1826), som följdes av Svensk Rättstafnings- och Rättskrifningslära (1828), Förberedande svensk språklära (1828), Bokstafs-, Stafvelse-, Ord- och Renläsningsbok (1829), Inledning till Geometrien jämte lineartecknings öfningar (1832), Utanstafnings- och dicteringscurs (1842), Svensk språklära (1852), Lärobok för stafvering och renläsning (1856), Korta förklaringar öfver instiftelseorden (1862) m.m. Han utgav även predikningar, smärre skrifter om folkskolan m.m.

Referenser

Svenska lärare under 1800-talet
Svenska läroboksförfattare
Personer från Älgå socken
Födda 1793
Avlidna 1863
Män
Onslunda

Onslunda kan syfta på:

 Onslunda, Tomelilla kommun – en tätort i Tomelilla kommun
 Onslunda, Uppsala kommun – en småort i Uppsala kommun
Onslunda, Uppsala kommun

Onslunda (tidigare även Odinslunda) är en by i Tensta socken i Uppsala kommun. Byn ligger cirka 6 km sydväst om Tensta kyrka och cirka 20 km nordost om Uppsala

Historia
Onslunda är en gammal bondby med 1000-åriga anor. Orten är främst känd för unika arkeologiska fynd på det s.k. Ryssgärdet, som utgrävdes år 2005 i samband med bygget av nya E4.

Onslunda var den gamla medeltida tingsplatsen för Norunda härad.

Onslunda drabbades svårt av den koleraepidemi som bröt ut sommaren 1857. Koleran utvecklades i vissa byar till en särskilt svår lokal epidemi. Sammanlagt insjuknade 21 personer i byn, varav 16 personer avled. Saken uppmärksammades i dåtida massmedia i och med att lantbrukaren Nils Nilsson i Onslunda (Odinslunda) avled på kolerasjukhus i Uppsala. På grund av smittorisken vägrade myndigheterna att transportera den avlidne till Tensta kyrka för jordfästning utan krävde att han begravdes på kolerakyrkogården i Uppsala.

Litteratur och källor
 Berndt Tallerud; Kolera - en farsots grymma framfart i Uppsala och på den uppländska landsbygden, Knights Förlag, 2006, 

Orter i Uppsala kommun
Rosépeppar

Rosépeppar är en frukt från det tropiska trädet Schinus molle (peruanskt pepparträd) och dess nära släkting Schinus terebinthifolius (brasilianskt pepparträd). Den har inget släktskap med svart-/vit-/grönpeppar (Piper nigrum).

Rosépeppar säljs torkad som krydda och liknar i smaken enbär och koriander om än lite svagare och sötare, även om "stinget" finns kvar. På bland annat engelska kallas rosépeppar ibland "Falsk peppar", ett namn som härstammar från 1500-talet. "Riktig" peppar var då mycket dyrt, bland annat därför att det ansågs verksamt mot pesten. "Falsk peppar" var billigare och ansågs inte ha samma medicinska egenskaper.

Rosépeppar i matkultur 
Rosépeppar är en krydda som på grund av sin mångsidiga karaktär kan användas inom många områden av matlagningen. Kryddan används såväl till kött-, fisk-, fågel-, skaldjurs- och grönsaksrätter som till desserter. Ofta används dock kryddan till ljusare kött, men också i såser.

Producenter 
Rosépeppar odlas framför allt i Sydamerika och på öar i Indiska Oceanen.
Ön Réunion i Indiska Oceanen anses vara ursprunget till den allra finaste rosépepparn.
Idag kan man hitta rosépeppar mer eller mindre vilt i till exempel Spanien, inklusive Kanarieöarna, och på Madeira. I Florida dit den infördes som en alternativ till dyrare häckplantor har den spridit sig helt ohämmat och utgör idag ett stort problem då det är en invasiv växt.

Allergi 
Samma allergen som finns i cashewnöt, pistaschnöt och mango finns även i rosépeppar.

Referenser 

Kryddor och kryddblandningar
Järnvägslinjen Forsmo–Hoting

Järnvägslinjen Forsmo–Hoting är en tvärbana mellan Inlandsbanan i Hoting och Stambanan genom övre Norrland i Forsmo. Sedan 1985 har järnvägen endast godstrafik.

Historia
Efter ett riksdagsbeslut och anslag på 1 miljon kronor 1917 började järnvägen att byggas 1918 i dåvarande Statens Järnvägars (SJ) regi. Byggkostnaden fram till 1922 var nästan 8 miljoner kronor och det fanns anslag för 15,5 miljoner kronor. SJ startade godstrafik mellan Forsmo och Ådalsliden 1921 och hela sträckan invigdes 1925. Banan ansluter till Stambanan genom övre Norrland i Forsmo men den naturliga järnvägsknuten är Långsele någon mil längre söder ut där Ådalsbanan ansluter till stambanan. I Hoting ansluter banan till Inlandsbanan.

Persontrafiken på banan blev nedlagd 1985.

I samband med att flottningen upphörde på Ångermanälven år 1981 fick banan 20 tons axellast och i början på 1990-talet förbättrades bärigheten till 22,5 tons axellast för att tågen ifrån timmerterminalen i Hoting på Inlandsbanan med gods till industrierna vid kusten skulle bli effektivare.

Nuläget
Hoting station förvaltas och bevakas av Inlandsbanan AB och den enda driftplatsen på banan som kan lokalbevakas (bemannas av tågklarerare) och där tågmöten därmed kan genomföras är Tågsjöberg.

För närvarande finns det endast godstrafik och de flesta tågen dras av godsbolaget Hector Rail med moderna diesellok från Vossloh.

Trafikverket satsade under 2011/2012 2 miljoner kronor på att rusta upp järnvägen mellan Forsmo och Hoting. Åtgärden var uppenbarligen helt otillräcklig då verket den 21 maj 2014 med omedelbar verkan stängde av banan för all trafik på grund av ett stort antal upptäckta spårfel. Inte förrän omkring den 1 november 2014 beräknas banan kunna återöppnas.

2013 Öppnades Fjällsjöterminalen i Backe. Här hanteras massaved för Domsjöfabriken vilket körs på banan av Inlandståget. Här lagras även sågtimmer för SCA vilket bevattnas och fraktas av Hector Rail alternativt  med lastbil. Fjällsjöterminalen kommer successivt att byggas ut för att utöka lagerkapaciteten dels kommer industrispåret att förlängas för att underlätta lastning och minska interna transporter. 

2013 öppnades även terminalen i Tåsjöberg för lastning av timmer till tåg.

Det finns en lokal förening Ådalslidens Järnvägsvänner som sporadiskt kör veterantåg på banan. Det finns även ett projekt i utvecklingsgruppen Fjällsjö Framtid om framtida turisttrafik på "Fjällsjöbanan" som de kallar järnvägslinjen Forsmo-Hoting (jämför Fjällsjöälven).

Referenser

Vidare läsning

Dramatiserad skildring

Externa länkar
 www.fjallsjoterminalen.se Läst 2015-06-16.

Illustrationsbehov-Jämtlands län
Forsmo-Hoting
Järnvägslinjer öppnade 1925
Ebbe Ohlsson

Olof Ebbe Magnus Ohlsson, född 16 december 1903 i Blädinge socken, Kronobergs län, död 11 maj 1995 i Alvesta, var en svensk lantbrukare och politiker i Högerpartiet. Han var son till Peter Magnus Olsson.

Ebbe Ohlsson genomgick folkhögskola 1921-1922 och lantmannaskola 1923–1924. Han var förbundsordförande i Ungsvenskarna respektive Högerns ungdomsförbund (HUF) 1945-1949 och senare ledamot av Sveriges riksdags första kammare från 1951 i valkretsen Kronobergs och Hallands län. Han hade även en kommunalpolitisk karriär, 1939–1951 som ledamot av kommunfullmäktige i Blädinge landskommun och från 1952 som ledamot av kommunfullmäktige i Vislanda landskommun.

Källor 
Tidens kalender 1953: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1952, sid. 226.

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Personer från Blädinge socken
Födda 1903
Avlidna 1995
Män
Fritiof Karlsson

Karl Fritiof Karlsson, född 16 januari 1892 i Nöttja församling, Kronobergs län, död där 9 mars 1984, var en svensk lantbrukare och politiker i Bondeförbundet.

Karlsson var ledamot av Sveriges riksdags första kammare från 1949 i Kronobergs läns och Hallands läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1953: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1952, sid. 226.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Födda 1892
Avlidna 1984
Män
Personer från Nöttja socken
Lars Lindén (socialdemokrat)

Lars Vilhelm Lindén (i riksdagen kallad Lindén i Gamleby senare Lindén i Vimmerby), född 29 november 1898 i Lindärva församling, Skaraborgs län, död 26 januari 1956 i Vimmerby, Kalmar län,  var en svensk borgmästare, folkskollärare och socialdemokratisk politiker.

Lindén var kommunalborgmästare i Vimmerby stad från 1948. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1937–1943, invald i Kalmar läns valkrets och tillhörde första kammaren från 1944, invald i Kalmar läns och Gotlands läns valkrets.

Referenser 
 Tidens kalender 1953: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1952, sid. 227.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Vimmerbys borgmästare
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Lindärva socken
Födda 1898
Avlidna 1956
Män
Gustaf Elofsson

Gustaf Sanfrid Elofsson, född 5 april 1897 i Hallaryds församling, Kronobergs län, död 12 mars 1971 i Vä församling, Kristianstads län, var en svensk lantbrukare och politiker i Bondeförbundet.

Elofsson var ledamot av riksdagens första kammare från 1940 i valkretsen Blekinge och Kristianstads län. Han var även landstingsledamot från 1935.

Referenser 
 Tidens kalender 1953: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1952, sid. 227.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Födda 1897
Avlidna 1971
Män
Personer från Hallaryds socken
Karl Persson (politiker)

Karl Persson, född 14 oktober 1894 i Kviinge församling, Kristianstads län, död 2 juli 1982 i Vinslövs församling, var en svensk småbrukare och politiker i Bondeförbundet.

Karl Persson var ledamot av riksdagens första kammare från 1946 i valkretsen Blekinge och Kristianstads län.

Referenser 
Tidens kalender 1953: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1952, sid. 227. 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Svenska centerpartister
Födda 1894
Avlidna 1982
Män
Personer från Kviinge socken