kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Förskärare (yrke)

För kniven förskärare (även kallad trancherkniv), se Kökskniv

Förskärare eller tranchermästare var den funktionär vid de adliga, furstliga, kungliga eller kejserliga hoven som hade till uppgift att skära upp och servera olika maträtter till gästerna bl.a. vid banketter. Allt ifrån stekar och pastejer till frukt kunde sönderdelas till konstfulla portioner. Enligt den italienska 1500- och 1600-talslitteraturen skulle tranchermästaren helst vara av adlig börd. Han borde åtminstone vara bemedlad nog att ha råd med exklusiva kläder, tjänare och hästar. Han skulle vara i medelåldern men inte gråhårig, renlig och stark nog att hålla en stek på tranchergaffeln. I Italien förekom det att man hade flera tranchermästare som tjänstgjorde vid de olika borden under banketter. Det handlade inte endast om att skära upp och servera utan också att underhålla dem som satt vid borden. 

Även i svensk 1600-talslitteratur nämns tranchermästaren. I "En Ny Formerat Trenchier Book" från 1696 framhålls att han helst ska vara adlig, eftersom han var tvungen att kunna föra sig. Han ska undvika överflödigt tal och endast svara på tilltal. Dessutom skulle han ska vara välväxt och utföra sitt ämbete så att "han Ähra der med erhåller och sin Herres Gunst sig altid wärdig gör". 

Hur viktigt tranchering ansågs vara vid hoven under 1500- och 1600-talen framgår dels genom att man publicerade böcker i ämnet men också hur avancerade tekniker en tranchermästare helst skulle behärska. Särskilt uppskattat var att tranchera i luften (it. in aria). Detta innebar att tranchermästaren höll det som skulle trancheras på en tranchergaffel framför sig och skar sedan upp rätten med en trancherkniv. I litteraturen beskrevs noggrant hur besticken skulle hanteras samt kroppens och händernas position. Den som ville bli skicklig i att förskära kunde öva på trämodeller av olika maträtter för att förfina sina tekniker. Att tranchera var en ceremoni som demonstrerade tranchermästarens kroppskontroll, vilket ansågs vara utmärkande för aristokratin i motsats till de lägre samhällsstånden under 1500- och 1600-talen. Att förskära för en furste, kung eller kejsare var alltså en ära och något som vem som helst inte fick göra, tvärtom kunde det vara aristokraten med högst rang som fick utföra denna uppgift.

Också antalet bestick som användes för tranchering visar på en långt driven specialisering. Besticksuppsättningen kunde uppgå till ett tiotal delar med knivar och gafflar i olika storlekar och för olika ändamål samt en presenterspade. Den senare användes för att "presentera" (visa upp och räcka över) det som skurits upp till den gäst som skulle äta det.             

Bland hovets många yrkesgrupper – pager, lakejer, munskänkar, kammarherrar osv – var förskäraren en av dem som stod högst i rang. Titeln användes under 1500–1600-talen.

Referenser

Historiska yrken
Titlar i statsförvaltning
Kungliga hovstaterna
Matthäus Daniel Pöppelmann

Matthäus Daniel Pöppelmann, född 3 maj 1662 i Herford, död 17 januari 1736 i Dresden, var en tysk arkitekt.

Pöppelmann inledde sin verksamhet på landsbygden, besökte Rom 1710 och Paris 1715 och blev Oberlandbaumeister 1718. Åt kung August den starke började han redan i århundradets första år att utföra ritningar till ett nytt, storslaget slott i Dresden. Krigen med Karl XII hindrade dessa omfattande planers genomförande, det enda, som fullbordades, var förgården, Zwinger (1710–1722), omgiven av arkader och paviljonger i formrik, lekande och yppig barock. Platsens ena långsida, som enligt planen skulle begränsas av slottets fasad, upptas nu av Gottfried Sempers museibyggnad i italiensk högrenässans. 

Pöppelmann byggde i Dresden Taschenbergska palatset (1710) och påbörjade Holländska palatset (1715, senare ombyggt och förstorat av fransmannen Jean de Bodt i franskt klassiska former och kallat Japanska palatset) och ombyggde slottet Moritzburg (1722) och Augustusbrücke 1727–1731.

Källor

Externa länkar

Födda 1662
Avlidna 1736
Barockarkitekter
Män
Rokokoarkitekter
Sachsens historia
Personer från Herford
Ugglan
Tyska arkitekter under 1600-talet
Tyska arkitekter under 1700-talet
Calabria

Calabria kan syfta på:

 Calabria – italienska namnet på en region i södra Italien, se Kalabrien
 Apulia et Calabria – en region i Augustus regionsindelning av Apenninska halvön 7 f.Kr. (motsvarar inte dagens Kalabrien)
 Calabria (geologi) – en geologisk tidsålder som började för cirka 1,8 miljoner år sedan
 S/S Calabria – ett ångdrivet lastfartyg byggt 1916 i Oskarshamn
Mikaelskyrkan, Uppsala

Mikaelskyrkan är en kyrkobyggnad i Uppsala och tillhör Domkyrkoförsamlingen i Uppsala stift. 
Byggnaden ligger på Skolgatan närmast järnvägen, och byggdes för att betjäna det som då var Uppsalas fattigaste område, Svartbäcken. Kyrkan kunde byggas genom en donation från August Mikael Posse. Kyrkan ritades av Axel Kumlien och invigdes på Mikaelidagen 1892 och kallades vid den tiden Mikaelskapellet. Namnet är här inget helgonnamn, utan kommer av donatorns namn.
I slutet av 1800-talet tjänstgjorde olika predikanter vid kapellet. Bland annat hölls 1893 aftonbön för omkring 300 gossar på onsdagar och omkring 500 flickor på torsdagar.
År 1940 genomgick kapellet en grundlig renovering. Det stora altarfönstret sattes igen och interiören byttes till stor del ut. År 1960 kom kapellet att ännu en gång restaureras, och kom även att kallas Mikaelskyrkan. Först nu började man fira familjegudstjänst och förrätta dop i kyrkan.

Idag hyrs kyrkan av Uppsala Stadsmission som använder kyrkan och församlingshemmet till diakonal verksamhet. Dessutom höll EFS i Mikaelskyrkans missionsförening sina gudstjänster i kyrkan mellan åren 2007 och 2018. Kyrkans existens har tidvis varit ifrågasatt på grund av begärlig tomtmark och begränsat nyttjande.

Orgel
1910 byggde Eskil Lundén, Göteborg en orgel. Den omdisponerades 1956.
Den nuvarande orgeln byggdes 1973 av Grönlunds Orgelbyggeri AB, Gammelstad och är mekanisk med slejflådor. Tonomfånget är på 56/30. Fasaden är från 1973.

Externa länkar
EFS Mikaelskyrkan

Källor

Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Svenska EFS-kyrkor
Byggnader ritade av Axel Kumlien
Kyrkobyggnader i Uppsala
Kyrkobyggnader invigda 1892
1892 i Sverige
Orgeldispositioner
I Love Europe

I Love Europe () är en sång vars musik komponerades av Torgny Söderberg och Magnus Johansson, medan texten skrevs av Ingela Forsman. Melodin framfördes ursprungligen av Christer Sjögren vid den svenska Melodifestivalen 2008. Den 9 februari 2008 tog sig melodin direkt vidare från deltävlingen i Scandinavium i Göteborg till finalen i Globen den 15 mars samma år. Väl där slutade låten på nionde plats. Magnus Johansson medverkade även på scenen som trumpetare.

Sångtexten handlar om drömmen om vänskap över hela Europa, och liknar folken i världsdelen vid en enda stor familj.

Den 12 mars 2008 släpptes singeln, och placerade sig som högst på 15:e plats på den svenska singellistan. Melodin låg även på Svensktoppen i 18 veckor under perioden 6 april–3 augusti 2008, med femteplats som högsta placering. Sången förlades även som bonusspår till Christer Sjögrens studioalbum Mitt sköna sextiotal, som släpptes i september samma år.

Sången fick stor uppmärksamhet av radiostationen Rix FM och en av deras programledare, Gert Fylking. På uppdrag av Rix Morronzoo startade han kampanjsidan Christer till Belgrad, för att locka folk att rösta på bidraget.

I Dansbandskampen 2008 framfördes låten av Larz-Kristerz, med dragspelsarrangemang. Bandet tolkade även låten på albumet Hem till dig, som släpptes i februari 2009.

I Framåt fredag gjordes en parodi som hette I Europa.

Spårlista 
I Love Europe (radioversion)
I Love Europe (singback)

Listplaceringar

Medverkande 
Christer Sjögren - Sång
Torgny Söderberg-  Klaviatur, låtskrivare, producent
Magnus Johansson - Trumpet, klaviatur, låtskviare, producent
Per Lindvall - Trummor
Lasse Wellander - Gitarr
Mats Johansson - Gitarr
Ingela Forsman - Sångtextförfattare

Källor

Externa länkar 

Engelskspråkiga sånger
Geografisånger
Låtar av Ingela Forsman
Låtar av Torgny Söderberg
Melodifestivalbidrag 2008
Musiksinglar 2008
Singlar utgivna på M&L Records
Svensktoppsmelodier 2008
Dimissionsexamen

Dimissionsexamen kan även avse studentexamen (eller motsvarande).Dimissionsexamen ("dimmen") var vid Uppsala universitet och därifrån påverkat språk (samt i Finland) den vanliga benämningen på teoretisk teologisk ämbetsexamen'', vilken infördes 1831 vid de svenska teologiska fakulteterna. 

I denna examen ingick teologiska prenotioner och teologisk encyklopedi, Gamla och Nya testamentets exegetik, kyrkohistoria, dogmatik, moralteologi och praktisk teologi (prenotioner, encyklopedi och praktisk teologi fordrades ej för denna examen vid Lunds universitet). Den ersattes i Sverige den 1 september 1904 (enligt kungliga stadgan 30 oktober 1903) med teologie kandidatexamen.

Se även
 Dimission

Källor

Akademiska examina
Ugglan
Radio Nova

Radio Nova kan syfta på:

Radio Nova (Finland) – en radiostation i Finland
Radio Nova (Sverige) – en svensk närradiostation som grundades av journalisten Claes Nydahl i Vagnhärad 1985
Radio Nova (Frankrike) – en fransk FM-radiostation
Radio Nova (Sverige)

För artiklar om andra radiostationer med namnet Radio Nova, se Radio Nova.

Radio Nova var en svensk närradiostation som grundades av journalisten Claes Nydahl i Vagnhärad 1985. Under en period var Björn von der Esch kanalens styrelseordförande och ansvarige utgivare.

Radio Nova organiserades av Östra Sörmlands Närradioförening med lokala föreningar som medlemmar, bl.a. Folkpartiet, Moderaterna, Centern, lottakåren, idrottsföreningar och fotbollsklubbar.

Radio Nova började 20 juni 1990 sända reklam  i etern, något som vid den här tiden var förbjudet. Stationen finansierades dock med reklam redan från 1988 genom att med stöd av Tryckfrihetsförordningen ge ut en gratistidning med annonser inom sitt täckningsområde. 

Vid minst ett tillfälle stängde dåvarande Televerket Radio (idag Teracom) av den sändare som stationen hyrde av Televerket Radio. Vid denna tid var det inte tillåtet för närradioföreningar att inneha egna sändare. Radio Nova var då tyst i knappt två dygn men startade därefter åter med egen och inlånad utrustning. Några nya politiska- och tjänstemannaingripanden vidtogs inte eftersom ny lagstiftning för kommersiell lokalradio förbereddes. Nydahl dömdes till dagsböter för brott mot reklamförbudet i  närradiolagen. Den borgerliga regeringen förberedde ett lagförslag som skulle medge att reklamförbudet upphävdes. Lagen trädde i kraft 1994. Den koncessionsavgift som Radio Nova enligt den nya lagen skulle betala till staten för rätten att sända, blev efter auktion på frekvensen 92,9 MHz 400 000 kr en summa som årligen indexuppräknades.

År 1995 togs Radio Novas frekvens, 92,9 MHz, över av Radio Match.

Se även
Piratradio

Källor

Litteratur
Radio Nova, reklamen, regeringsformen och Europakonventionen, Inger Österdahl i Svensk juristtidning 1991.
Slaget om fri radio, Media i fokus nr 3 2001, Arenagruppen, Per Andersson
Svenska Radiohistoriska arkivet, https://web.archive.org/web/20111011113630/http://radiohistoria.jvnf.org/nova.htm

Svenska radiostationer
Svenska närradiostationer
Organisationer bildade 1985
Organisationer upplösta 1995
Claes Nydahl

Claes Herman Nydahl, född 4 oktober 1946 i Solna församling,, död 8 augusti 2023 i Västerljung i Trosa kommun, var en svensk journalist. 

Nydahl var lärare i etermediateknik på Journalisthögskolan i Stockholm 1970–1973, grundade Trosa Tidning (1973–1977) och närradiostationen Radio Nova i Vagnhärad 1985–1995.

Utmärkelser
Expressens hederspris i Radio 1990
Jan-Hugo Stenbecks Z-priset 1990
Sveriges Reklamförbunds Bengt Hanserstipendium 1992

Referenser

Födda 1946
Svenska journalister under 1900-talet
Män
Avlidna 2023
Personer från Solna
Maria Mittet

Maria Haukaas Mittet, född Maria Haukaas Storeng 3 augusti 1979 i Finnsnes i Troms fylke, Norge, är en norsk sångerska. Hon är gift med skådespelaren Hans Marius Hoff Mittet och är idag bosatt i Oslo. De båda har uppträtt tillsammans i musikalerna Fame och Hair.

Karriär 
Redan som femåring gjorde hon sitt första framträdande. Det var på sin storebror Andrés huskonsert vid Lenviks Musikskola (Norge).

Storeng blev känd i sitt hemland när hon kom på en sjätte plats i talangprogrammet Idol i norska TV2 2004. Hon var förhandsfavorit men blev överraskande utröstad i det sjunde programmet. I september samma år debuterade hon som soloartist med singeln "Breathing", vilken som högst låg på femteplats på den norska VG-listan. I januari 2005 kom den andra singeln "Should've" och albumet Breathing.

Hon har medverkat i en rad musikaler, såsom Trollkarlen från Oz, Fame och Hair. Hon har även lånat sin röst till olika tecknade filmer, då de översatts till norska, däribland Shrek den tredje.

Eurovision Song Contest 2008 

Storeng representerade Norge i Eurovision Song Contest 2008 med låten "Hold On Be Strong", som Mira Craig har producerat. Låten tävlade i den första semifinalen tisdagen 20 maj där hon var ett av de tio bidrag som gick vidare till final. I finalen kom hon på femte plats, vilket var bäst av de nordiska bidragen det året.

Melodifestivalen 2009 
Den 9 december 2008 blev det klart att Mittet ställde upp med melodin "Killing Me Tenderly" i den svenska Melodifestivalen 2009 tillsammans med Anna Sahlene. Låten skrevs av Amir Aly, Henrik Wikström och Tobbe Petersson, men slogs dock ut från deltävling 4 i Malmö Arena den 28 februari 2009.

Norsk Melodi Grand Prix 2010 
2010 tävlade Maria Haukaas Storeng i Norge, dock blev hon inte representant för Norge i Eurovision Song Contest.

Diskografi

Album 
Som Maria

Som Maria Haukaas Storeng

Som Maria Haukaas Mittet
 (med Oslo Gospel Choir)

Singlar 
2004 – "Breathing"
2004 – "Should've"
2006 – "Nobody Knows"
2008 – "Hold On Be Strong"
2009 – "Kviskre ei bønn" (med Oslo Soul Children)
2009 – "Killing Me Tenderly" (med Anna Sahlene)
2010 – "Precious to Me" (med Måns Zelmerlöw)
2010 – "Extra Mile" 
2010 – "You Make My Day" 
2011 – "Glorious" (officiell VM-sång vid skid-VM 2011)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Diskografi (Maria Haukaas Storeng) på discogs.com
 Diskografi (Maria Haukaas Mittet) på discogs.com

Kvinnor
Artister som representerat Norge i Eurovision Song Contest
Deltagare i Melodifestivalen 2009
Födda 1979
Norsk Melodi Grand Prix
Norska sångare
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 2008
Norska musiker under 2000-talet
Personer från Troms fylke
Petri Kotwica

Petri Kotwica, född 1964 i Pargas, är en finländsk filmregissör och manusförfattare. Kotwica fick sitt genombrott i Finland med filmen Svart is (fi. Musta jää) år 2007. Kotwica utexaminerades som filmregissör och manusförfattare från Konstindustriella högskolan år 1999.

Externa länkar

Finländska filmregissörer
Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Pargas
Ansvarsförsäkring

Ansvarsförsäkring är en försäkring som täcker den försäkrades skadeståndsskyldighet enligt allmänna skadeståndsrättsliga regler och enligt flertal företagsförsäkringar också ersättningsskyldighet enligt olika standardavtal, som till exempel AB 04 och ABT 06. De flesta försäkringsformer gäller kompensation för skada i form av pengar, men i ansvarsförsäkringen ingår också ett åtagande för försäkringsbolaget att utreda skadeståndsskyldigheten som sådan, att förhandla med den som riktar skadeståndskrav mot den försäkrade och även att företräda den försäkrade i domstol om så behövs.

Ansvarsförsäkringen ingår i hemförsäkringen och i de flesta företagsförsäkringar. För vissa grupper finns specialanpassade ansvarsförsäkringar, exempelvis konsulter som oftast försäkrar sina ansvar för ren förmögenhetsskada, som till exempel byggkonstruktörer, arkitekter, mäklare och andra slag av rådgivare.

Noter

Försäkringsväsen
Mokita

Mokita är ett kivilanskt ord som används på Trobriandöarnas (som tillhör Papua Nya Guinea) största ö Kiriwina, som betecknar den "sanning vi alla känner till men är överens om att inte tala om."

Se även
Tabu
Noaord
Kejsarens nya kläder
Elefanten i rummet

Referenser

Ord
Radio Nova (Finland)

Radio Nova är en radiostation i Finland, som inledde sin verksamhet 1997. Fokus för sändningarna är popmusik och målgruppen är personer i åldern 25-44 år.

Externa länkar 
Webbplats

Finländska radiostationer
Radiokanaler och radiostationer startade 1997
Napolitansk häst

Den Napolitanska hästen var en speciell typ av häst som avlades fram i områdena runt Neapel från 1400-talet och ända fram till 1800-talet. Den var en omtyckt körhäst men användes mest som kavallerihäst. Hästarna utvecklades med hjälp av orientaliska hästar och användes även för att avla fram många av dagens europeiska hästraser.

Historia 

Från och med 1400-talet hade hästaveln i hela Europa och Mellanöstern utvecklats så pass mycket att man nu kunde avla fram distinkta typer, även om man inte hade begreppet hästras under den här tiden. Neapel hade blivit känd för sin avel av sina hästar som kort och gott kallades napolitanska hästar, då hästar ofta fick namn baserat på varifrån de kom eller vem som ägde dem. Den första aragoniska kungen i Neapel, Alfonso V lade ner mycket tid och pengar på hästkultur och hjälpte bland annat till att anlägga flera stuterier, hingstdepåer och träningsanläggningar. 

Utvecklingen av skjutvapen innebar att man numera inte behövde de kraftiga och starka stridhästarna längre och efterfrågan på elegantare, snabbare och smidigare hästar som man även kunde använda som körhäst eller ridhäst på hemmaplan ökade. De gamla inhemska stridshästarna korsades med hästar från Orienten, bland annat araber, achaltekeer och berberhästar. 

Uppfödarna i Neapel, som i huvudsak var rikare adelsmän, köpte många hästar från Spanien och den moriska invasionen hade lett till att det fanns många berberhästar i landet som nu även såldes till Neapel, antagligen tillsammans en hel del andalusierhästar. Resultatet blev en häst, tydligt influerad av barocken som snabbt blev populär i hela Europa. Hästarna kallades först för "la razza del re" eller "Kungens häst". Alfonso V var själv riktigt stolt över sina hästar och gav dem ofta som gåvor till rika adelsmän eller regenter. 

Aveln av de napolitanska hästarna försvann först under 1860-talet i och med Italiens enandet. Fram till detta hade Neapel varit Italiens hästrikaste region. De Neapolitanska hästarna slutade att avlas och försvann genom utavel med andra hästraser som mötte folkets nya efterfrågan. Dagens motsvarighet till den Neapolitanska hästen sägs vara lipizzanern och kladruberhästen. En del napolitanska hästar fördes under olika tidsepoker till Murge i Apulien där de fick i ett vilt tillstånd och än idag finns vilda hästar i Murge. Dessa hästar har bevarat väldigt många drag av den ursprungliga napolitanska hästen, men idag anses vara en egen ras som kallas murgese.

Egenskaper 

Hästarna från Neapel fick snabbt rykte om sig att vara smidigare och mer flexibel som stridshäst än de förra kraftigare hästarna. De fick lovord för sitt mod och sitt nobla utseende. Huvudet var typiskt aristokratiskt utseende med utåtbuktande nosprofil och kraftig, naturligt böjd nacke.

Se även 
Niceahäst
Destrierhäst

Källor 
Hemsida om Neapolitanaren (en)
Beridna Högvaktens artikel om Neapolitanska hästen PDF-fil

Utdöda hästtyper
Hilda Doolittle

Hilda Doolittle (även känd under sina initialer H. D.), född 10 september 1886 i Bethlehem, Pennsylvania, död 27 september 1961 i Zürich, Schweiz, var en amerikansk författare.

Doolittle arbetade som författare under fem decennier. Hon skrev romaner, memoarer, recensioner, uppsatser, en barnbok och gjorde ett antal översättningar från grekiska, men hon är framför allt känd för sin nyskapande och experimentella poesi.

Biografi 
Doolittle föddes den 10 september 1886 i en herrnhutisk gemenskap i Betlehem, Pennsylvania. Hennes far, Charles Doolittle, var professor i astronomi vid Lehigh University och hennes mamma Helen (Wolle) var en herrnhutare med ett starkt intresse för musik.  

1911 reste hon till Europa där hon stannade fram till sin död 1961.

Hennes bror Gilbert dog 1918, när han deltog i första världskriget. 

1918 träffade Doolittle den rika engelska romanförfattarinnan Bryher (Annie Winifred Ellerman). De båda bodde tillsammans till 1946, och var ett par i resten av Doolittles liv.  

Hon var vän med Sigmund Freud och blev hans patient för att förstå och bearbeta sin bisexualitet, sitt krigstrauma, sitt skrivande och sina andliga upplevelser.

Under en period var hon förlovad med Ezra Pound. Tillsammans med honom grundade hon imagismen. Hon var senare gift med Richard Aldington.

Doolittle hade ett antal relationer med både män och kvinnor. Hon omfamnade sin sexualitet och blev en ikon för både HBTQ-rörelsen och feminismen när hennes dikter, teaterstycken, brev och uppsatser återupptäcktes under 1970- och 1980-talen.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Slut på pinan: minnen av Ezra Pound (End to torment) (översättning och efterskrift av Stewe Claeson) (Ellerström, 1992)
Hyllning till Freud (Tribute to Freud) (Ellerströms, 2015) 
Hermetiska definitioner (Hermetic Definition) (Ellerströms, 2016)

Källor 

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1886
Avlidna 1961
Kvinnor
Personer från Bethlehem, Pennsylvania
HBTQ-historia
Alumner från Bryn Mawr College
Zane Huett

Zane Huett, född 9 maj 1997 i Riverside, Kalifornien, är en amerikansk barnskådespelare.

Huett är mest känd för sin roll i tv-kanalen ABC:s tv-serie Desperate Housewives, där han spelar Lynette Scavos son Parker Scavo. Det är hans första roll i en tv-serie. Andra filmer han har varit med i är bland andra Mysterious Skin.

Födda 1997
Amerikanska barnskådespelare
Män
Levande personer
Personer från Riverside, Kalifornien
Geta Burlacu

Geta Burlacu, född Georgeta Povorozniuc 22 juli 1974 i Moldavien, är jazzsångerska och violinist som representerade Moldavien i Eurovision Song Contest 2008 i Belgrad, Serbien med bidraget A Century of Love. Hon deltog i den nationella uttagningen till tävlingen redan 2006.

Moldaviska sångare
Artister som representerat Moldavien i Eurovision Song Contest
Födda 1974
Kvinnor
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 2008