kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Antebellum

Antebellum är latin och betyder ungefär före kriget. Begreppet används för att beskriva perioden före det amerikanska inbördeskriget i USA. Ursprungligen användes det i allmänhet om perioden mellan amerikanska frihetskriget och amerikanska inbördeskriget, eller mellan 1812 års krig och inbördeskriget. Alltså tiden mellan 1783 och 1861 eller 1815 och 1861. 

Den karaktäriseras av polarisation mellan den amerikanska Söderns jordbruksekonomi med bomullsplantagen som ekonomiskt centrum och den framväxande industrialiseringen i norr, samtidigt med en expansion västerut. Flera väckelserörelser sprids och med den inleds abolitionismen med tyngdpunkt i delstaten New York. Framförallt i den amerikanska Södern är den förknippad med kulturen kring plantagen, som arkitektur och mode som till exempel plantagernas kulturmärkta antebellumhus och dylikt, vilket är en form av nyklassicistisk arkitektur. Eftersom den kulturen nyttjades av den vita överklassen, men skapades tack vare slaveriet har ordet i Sydstaterna, där den också använts mer vardagligt och utanför akademierna, symboliserat förtryck och segregation av den afroamerikanska befolkningen.

Se även 
 Status quo ante bellum

Referenser

Noter 

Amerikanska inbördeskriget
Latinska ord och uttryck
USA:s historia
Grålångöra

Grålångöra, tidigare även grå långörad fladdermus (Plecotus austriacus) är en fladdermusart i familjen Vespertilionidae (läderlappar).

Utseende 
Plecotus austriacus är en liten fladdermus med mycket stora öron. Den är lik Brunlångöra (Plecotus auritus), men har en rent grå päls. Vingbredden är på 25-30 cm, kroppslängden mellan 4 och 5 cm och vikten upp till 14 g. Pälsen är mörkgrå på ovansidan, ljusgrå under.

De stora, cirka 40 mm långa öronen, kan vikas ihop och gömmas under flygmembranen under längre vilotider. Grålångöra har en kortare klo vid tummen än brunlångöra och dessutom har den senare arten en mera avrundad nos.

Vanor 
Arten vilar vanligen i grottor, i bergssprickor, i tunnlar, i fågelholkar och i byggnader. I varma regioner sover Plecotus austriacus ibland i stora blommor. Den utför vandringar före och efter vintern men sträckan mellan sommar- och vinterkvarteret är bara omkring 20 km, sällan upp till 60 km. Plecotus austriacus blir aktiv under skymningen och den letar sedan 4 till 5 timmar efter föda. Under kalla årstider håller arten vinterdvala som kan sträcka sig från september till april.

Den flyger gärna nära träd och byggnader. En ofta långsam flygare som gärna ryttlar. Lätet påminner om brunlångöras, och är ett svagt knäppande på omkring 50 kHz.

Födan består av diverse insekter som fångas under flyget eller som plockas från växter. Flygande byten fångas med hjälp av flygmembranen mellan bakbenen (uropatagium) som formas till en påse. I fångenskap åt grå långörad fladdermus även ödlor. Det är okänt om kräldjur äts i naturen.

Arten finns framför allt i kulturlandskap. Den jagas själv av rovfåglar samt av rovdjur som kan klättra i träd, till exempel mårdar och tamkatt.

Parningen sker under hösten och sedan vilar det befruktade ägget fram till våren innan den egentliga dräktigheten börjar. Den egentliga dräktigheten varar 40 till 100 dagar och födelsen äger rum under tidiga sommaren. Honor bildar vanligen egna flockar som är skilda från hanarna innan ungarna föds. Per kull föds en eller sällan två ungar. Hanar blir könsmogna efter ett år och honor efter två år. Den genomsnittliga livslängden för hanar uppskattas vara 7 år och honor lever cirka 16 år. Enstaka individer blev 25 år gamla.

Utbredning 
Grålångöra finns i Syd- och Centraleuropa,  Nordafrika och Asien fram till Himalaya. Har påträffats enstaka gånger i Skåne.

Referenser

Externa länkar 

Fladdermöss
Däggdjur i palearktiska regionen
Pharmen

Pharmen är den fastighet som ägs av Kårhuset Pharmen AB på Gluntenområdet i Uppsala. Huset hyrs av och används som Farmacevtiska studentkårens kårhus. Kårhuset, som invigdes 1992, ligger omkring 500 meter öster om Biomedicinskt centrum (BMC), på andra sidan Dag Hammarskjölds väg. Tidigare hade Farmacevtiska studentkåren sina lokaler i en villa på Banérgatan.

Kårhus i Sverige
Byggnader vid Uppsala universitet
Bechsteins fladdermus

Bechsteins fladdermus (Myotis bechsteinii, Kuhl 1817) är en fladdermusart i familjen Vespertilionidae (läderlappar). Catalogue of Life listar inga underarter.

Beskrivning 
En medelstor fladdermus med en underarmslängd på 3,9 till 4,7 cm, vingbredd på 25 till 30 cm, kroppslängd på 4,5 till 5,5 cm och vikt mellan 7 och 12 g. Individer med partiell albinism förekommer, de har då vita vingspetsar.  Den förhållandevis långa pälsen är ljust rödbrun till brun på ovansidan och vitaktig på undersidan. Nosen är skär. Vingarna är korta, breda och ljusbruna till grå;  Ungdjuren är ljusgrå. Arten har två ekolokalisationsläten, båda frekvensmodulerade: Ett med korta signaler på 38 till 80 kHz, och ett med längre signaler på 32 till 60 kHz. Arten kan också ge ifrån sig hörbara, kvittrande eller surrande läten när den blir hotad.

Ekologi 
Arten påträffas i gammal skog, i Europa främst bok- och ekskog, i sydvästra Asien främst lövskog men även blandskog. Den kan också tillfälligtvis påträffas i människopåverkade habitat som ängar, fruktträdgårdar och villaträdgårdar.

På dagen sover Bechsteins fladdermus främst i ihåliga träd, men kan också välja byggnader och fågelholkar. I Sverige har det dock inte konstaterats att arten utnyttjar byggnader som sovplats (men väl fågelholkar). Arten går i vinterdvala i utrymmen som gruvor, grottor och klippspringor.

Föda 
Bechsteins fladdermus börjar jaga efter skymningen. Jakten sker nästan uteslutande i skog, där den kan hämta föda både på marken, trädstammarna och lövverken. Födan består till mycket stor del (85 %) av marklevande leddjur, som tvestjärtar, fjärilslarver, dubbelfotingar, spindlar och lockespindlar som den fångar på marken. Arten kan även ta flygande insekter som myggor, nattfjärilar och skalbaggar. Den är en stationär art; födosöksområdet är troligen inte större än 10 ha.

Lätet som används för ekolokaliseringen har en varierande frekvens mellan 40 och 80 kHz.

Fortplantning 
Parningstiden varar från höst till vår; arten kan para sig under pauser i vinterdvalan. Honan föder en unge sent i juni till början av juli, som börjar flyga under första halvan av augusti. Dräktiga honor och honor med ungar bildar särskilda yngelkolonier om 10 till 40 individer, där hanar inte förekommer. Hannarna lever under samma tid ensam.

Utbredning 
Bechsteins fladdermus finns sällsynt från Portugal till Karpaterna med enstaka observationer i södra England och på Bornholm samt i västra Asien (Turkiet, Azerbajdzjan och Iran), men minskar i antal. Har i Sverige observerats endast i Skåne. I resten av Norden finns den bara på Bornholm.

Bevarandestatus 
Bechsteins fladdermus är i Sverige upptagen på Röda listan som starkt hotad ("EN"). Den är upptagen i EU:s habitatdirektiv (bilaga 2 och 4). Globalt är den klassificerad som nära hotad ("NT"). Främsta orsakerna är störningar på sov- och övervintringsplatserna samt bristen på lämpliga hålträd. Internationellt anges även det moderna lantbruket med sin användning av biocider som ett hot.

Referenser 

Fladdermöss
Däggdjur i palearktiska regionen
The Magnetic Fields

The Magnetic Fields är en amerikansk musikgrupp bildad 1989 i Boston, Massachusetts, USA. Musikstilen kan närmast beskrivas som indiepop med inslag av bland annat shoegaze. Gruppen består av medlemmarna Stephin Merritt, Sam Davol, John Woo, Claudia Gonson och Shirley Simms. Merritt skriver samtliga låtar och producerar bandets skivor, såväl som sjunger och spelar många av instrumenten på inspelningarna. 

Gruppens namn är hämtat från boken Les Champs magnétiques av de franska surrealisterna André Breton och Philippe Soupault från 1920.

Medlemmar
Nuvarande ordinarie medlemmar
Stephin Merritt – ukulele, keyboard, harmonium, melodica, sång (1990–)
Claudia Gonson – slagverk, piano, sång (1990–)
Sam Davol – cello, flöjt (1990–)
John Woo – banjo, gitarr, mandolin, sitar, dragspel, flöjt (1994–)
Shirley Simms – sång, autoharpa, ukulele (1999–)
Tidigare medlemmar
Susan Anway - sång (1990–1992)
Johny Blood - tuba (1990–1992)
Andra bidragande musiker
Dudley Klute (sång), Nell Beram (sång), LD Beghtol (sång), Julie Cooper (gitarr), Daniel Handler (sång, dragspel, keyboard), Ida Pearle (violin), Chris Ewen (theremin)

Diskografi 
Studioalbum
Distant Plastic Trees (1991)
The Wayward Bus (1992)
Holiday (1994)
The Charm of the Highway Strip (1994)
Get Lost (1995)
69 Love Songs (1999)
i (2004)
Distortion (2008)
Realism (2010)
Love at the Bottom of the Sea (2012)
50 Song Memoir (2017)
Quickies (2020)

EP
The House of Tomorrow  (1992)
Singlar
100,000 Fireflies / Old Orchard Beach (1991)
Long Vermont Roads / Alien Being / Beach-A-Boop-Boop (1992)
Why I Cry / The Man Amplifier (1995)
All the Umbrellas in London / Rats in the Garbage of the Western World (1995)
I Don't Believe You / When I'm Not Looking, You're Not There (1998)
I Thought You Were My Boyfriend: Remixes (2004)
California Girls (2007)
Please Stop Dancing (2008)
Andrew in Drag (2012)
Quick! (2012)

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska indiepopgrupper
Avfallstrappan

Avfallstrappan eller "avfallshierarkin" anger en hierarki för i vilken ordning olika metoder för att behandla avfall bör användas. Den grundar sig på EU-direktiv och är en metod för att uppnå EU:s miljömål. Principen är också införd i svensk lagstiftning där förebyggande av avfall (det högst prioriterade steget) beskrivs i miljöbalkens hänsynsregler och de övriga stegen beskrivs i miljöbalkens kapitel som handlar om avfall.

Avfallstrappan är uppdelad i 5 steg:

Minimera mängden avfall. Genom styrmedel av olika slag skall mängden avfall minimeras. Styrmedlen skall utformas så att producenter använder så effektiva produceringsmetoder som möjligt. Dessutom skall konsumtionsmönster förändras. 
Återanvändning. Allt avfall skall i så hög grad som möjligt återanvändas. Detta är en hanteringsform som idag främst sköts av ideella verksamheter, vilka samlar in brukbara objekt. Återvinningscentraler med återanvändningssystem börjar dock alltmer bli vanligt i Sverige. 
Återvinning. Då råvaror kan återvinnas sparas stora resurser. Exempelvis kan pappers- och ståltillverkning börja i pappersbruk eller stålverk istället för skogen eller gruvan. Här kommer dessutom det så kallade producentansvaret in i bilden som också är ett styrmedel för att producenter själva får ansvara för sitt avfall. Idag är det lagstiftat för fyra avfallsslag: returpapper, däck, förpackningar och bilar.
Energiutvinning. Brännbart avfall är en resurs för energiutvinning i fjärrvärmeverk och elproducerande kombikraftverk där det kan användas för att alstra värme och el.
Deponering. I sista hand är det fråga om deponering på en soptipp, alltså det sämsta alternativet. Det gäller avfall som inte kan användas som en resurs.

I miljöbalken beskrivs närmare hur ansvar fördelas och hur olika avfallsslag skall hanteras.

Innovationsprogrammet RE:Source har tagit fram en modell kallad Materialhjulet. Modellen fokuserar på materialens funktion och på hur de används och har kallats för en utmanare av avfallstrappan.

Källor

Avfallshantering
Europeiska unionens miljöpolitik
Konsumtion
Caipirinha

Caipirinha är en traditionell brasiliansk drink bestående av cachaça, lime, rörsocker och is. Vanligtvis tillreds drinken genom att socker och delade limefrukter stöts med en mortelstöt (muddlare) av trä i ett whiskyglas, därefter tillsätts krossad is och cachaça och man serverar med en drinkpinne och sugrör. Om cachaçan byts ut mot mörk rom får man i stället drinken monte cristo.
Ursprungligen gjordes Caipirinha av cachaça (Pinga), limettsaft, socker och is (Caipirinha de Pinga), men numera tillreds cocktail även med vodka (Caipirinha de Vodka eller Caipiroska) och i södra Brasilien med rödvin (Caipirinha de Vinho) istället för cachaça. När det gäller klassiska cocktailsorter räknas Caipirinha till kategorin sour. Ursprungligen är Batida de Limão den typ av Caipirinha som är fri från fruktkött.

Se även 
 Cachaça
 Lista över brasilianska Cachaça-sorter

Referenser

Externa länkar 

Drinkar
IBA-drinkar
Mat och dryck i Brasilien
Montenegros geografi

Montenegros geografi domineras av bergslandskap, varav endast vissa delar skogklätt. Landet har kust mot Adriatiska havet i Medelhavet i söder. I sydöst ligger Shkodrasjön  som delas mellan Montenegro och Albanien. Det högsta berget är Durmitor i landets norra del.

Se även
Lista över Montenegros kommuner.
 Lista över orter i Montenegro

 
Balkan
Montenegros administrativa indelning

Montenegros administrativa indelning består av 25 kommuner. Zeta blev den 25:e kommunen 2022.

Andrijevica
Bar
Berane
Bijelo Polje
Budva
Cetinje
Danilovgrad
 Gusinje
Herceg Novi
Kolašin
Kotor
Mojkovac
Nikšić
 Petnjica
Plav
Plužine
Pljevlja
Podgorica
Rožaje
Šavnik
Tivat
 Tuzi
Ulcinj
Žabljak
 Zeta

Externa länkar 
 Statoids

Kommuner
Administrativa indelningar av länder i Europa
Montenegros geografi
Montenegros samhälle
Kapten Röd

Kapten Röd, artistnamn för Björn Axel Tage Nilson, född 7 juli 1983
i Göteborg, är en svensk rappare, reggae-artist och producent från Majorna, Göteborg. 

Björn Nilson (Kapten Röd) har bland annat producerat General Knas och Calle P. Kapten Röds debutalbum Stjärnorna finns här släpptes under försommaren 2007. Han har sedan dess uppträtt på festivaler så som Urkult, Peace and Love, Putte i Parken, Sundsvalls gatufest, Emmaboda, Göteborgs Kulturkalas, Öland Roots, Trästockfestivalen, Eksjö Stadsfest med flera, gjort klubbspelningar och producerat beats åt bland andra Roffe Ruff, Million Stylez, Serengeti, Promoe, Ziggi och Stina Velocette.

Hösten 2007 spelade Kapten Röd, med kompbandet Majorerna, på en turné tillsammans med Svenska Akademien. Detta var den första två-aktsturnen inom svensk reggae.

Tidigare har Kapten Röd även släppt en 7"-singel: "Visa ingen nåd"/"En storm är på väg" där den förstnämnda är producerad av rapparen/producenten Hofmästarn som tillsammans med Kapten Röd och Tommy Tip utgör kollektivet Kungariket. I Kungariket ingår även riddim-bandet Majorerna (numera Ribbit Boom Band) som ofta ackompanjerar både Kapten Röd och Tommy Tip vid liveframträdanden. Kapten Röd har tidigare varit aktiv i Kingsfarm Guerilla under alias Frenemy.

Han mottog Spingo-stipendiet 2008.

Han släppte singeln "1.000.000 nollor" i slutet av år 2010 och albumet "Fläcken som aldrig går bort" den 6 juli 2011, vilken gick in direkt på plats 4 på Sverigetopplistan.

21 januari 2012 vann Kapten Röd P3 Guld i kategorierna årets artist och årets liveartist (Guldmicken) för 2011.

24 november 2012 deltog han i Kommunistiska partiets firande av 10-årsjubileet av Kommunistiska partiets kulturstipendium.

Under sommaren 2017 gjorde han turnén "Hundralappen", som kännetecknades med att turnébiljetterna kostade 100 kronor.  Under 2020 släpptes en dokumentär om Hundralappen, gjord av Jonas Andréen. 

I maj 2020 blev Kapten Röd ambassadör för Fryshuset.

Diskografi

Studioalbum 
2007: Stjärnorna finns här
2011: Fläcken som aldrig går bort

Singlar
2005: "En storm är på väg"
2005: "Visa ingen nåd"
2006: "Kallakallacka"
2007: Stjärnorna finns här
2007: "Trasig"
2007: "Galenskap"
2010: "1.000.000 nollor"
2011: "Saknade vänner"
2011: "Ju mer dom spottar"
2011: "In kommer ting"
2012: "Pankman anthem"
2017: "Över min döda"
2017: "Rudeboy love"
2018: "Ögon Rinner Ner"

Referenser

Externa länkar 

Kaptenrod.se
Kapten Röd spelar under radarn Artikel av Lotta Glimstedt (TT Spektra) i Dagens Nyheter 2011-08-02
Kapten Röd på Svensk Mediedatabas.

Svenska musiker
Svenska reggaemusiker
Svenska dancehallmusiker
Födda 1983
Män
Levande personer
Musiker från Göteborg
Pseudonymer
Gustaf Améen

Carl Gustaf Améen, född 19 mars 1864 i Lovö i Uppland, död 11 november 1949 i Lidingö, var en svensk arkitekt. Han var far till Gunnar Améen och Åke Améen.

Biografi 

Améen studerade bland annat vid Kungliga Tekniska högskolan 1883–1887 och vid Konstakademien 1887–1890. Han företog ett flertal studieresor till utlandet åren 1894–1896. Åren 1890–1907 arbetade han tillsammans med Isak Gustaf Clason, bland annat med Nordiska museet, samtidigt som han från 1902 arbetade på Överintendentsämbetet. Utöver detta arbetade han 1907–1918 på Stockholms stadsbyggnadskontor och på fastighetskontorets husbyggnadsavdelning 1920–1929. Åren 1912–1922 var han slottsarkitekt på Drottningholms slott.

Améen är mest känd för de byggnader som han ritade på Skansen i Stockholm (däribland Hazeliusporten) och Terrasstrapporna vid Kärnan i Helsingborg (1901). Bland hans övriga verk märks Gustavsbergs kyrka (1904–1906), Örnsköldsviks kyrka (1905), Landsarkivet i Göteborg (1911), vattenreservoaren i Vanadislunden i Stockholm (1913–1918) och gamla Folkskoleseminariet i Lund 1919..

Han gestaltade även föreningsmärket för Svenska Kryssarklubben samt för Sveriges allmänna idrottsförbund.

Gustaf Améen är begravd på Lidingö kyrkogård.

Bildgalleri

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Slottsarkitekter
Svenska arkitekter under 1900-talet
Personer från Lovö socken
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1864
Avlidna 1949
Män
Herrarna i hagen

Visan med samma titel, se I fjol så gick jag med herrarna i hagen

Herrarna i hagen var en komediserie av Björn Lindroth med Jarl Borssén och Sune Mangs i huvudrollerna.
Den rubricerades som "mjuk komik med plats för människan..."

Serien hade premiär på TV1 i november 1972 och sändes i åtta halvtimmesavsnitt. Den återkom med en andra säsong i november 1973 med ytterligare sex program. Sista avsnittet sändes den 9 januari 1974.

Rollista 
Sune Mangs – Nicke Nylander
Jarl Borssén – Gustaf-Adolf Lindström
Catrin Westerlund – fru Hagen
Meg Westergren – Vendela
Hans Lindgren – Beyron Carlsson
Agneta Lindén – Mari
Meta Velander – granne
Gösta Cederlund – farbror
Manne Grünberger – chaufför
Tord Peterson – fiskare
Johannes Brost – vattenskidlärare
Monica Nielsen
Ove Magnusson

Källor 
 (Rollista)
Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska komediserier på TV
Svenskspråkiga TV-serier
Svenska TV-serier från 1970-talet
TV-seriestarter 1972
TV-serieavslutningar 1974
Marinblå

Marinblå är en färg som är mörkt blå. Färgen förknippas med sjöfart och är vanlig på både civila och militära flottors uniformer världen över. Bland de ursprungliga HTML-färgerna (HTML 4.01) och i webbfärgkartan X11 finns en färg Navy, vars koordinater visas härintill.

Referenser

Se även 
 Blå 
 Färg  
 Färgord
 Ultramarin

Externa länkar 

Färgord

el:Μπλε μαρέν
es:Turquí
ru:Голубой цвет
sa:नाविकनीलः
Mindre brunfladdermus

Mindre brunfladdermus, tidigare även Leislers fladdermus (Nyctalus leisleri), fladdermusart i familjen Vespertilionidae (läderlappar).

Beskrivning 
Mindre brunfladdermus påminner om stor fladdermus men är inte lika stor - vingbredden är under 35 centimeter, kroppslängden (huvud och bål) mellan 5,5 och 6,5 centimeter och vikten upp till 20 gram. Pälsen är gråbrun och både ansikte och öron är svarta. Arten saknar hudflikar (blad) på näsan. Enligt en annan källa är ovansidans päls gulbrun och undersidan är täckt av ljusare päls i samma färg. Jämförd med andra läderlappar har mindre brunfladdermus korta öron (13 till 16 mm långa) som står långt ifrån varandra. Hos arten förekommer en mörkbrun flygmembran och svansen är helt eller nästan helt inbäddad i svansflyghuden.

Arten har 3,7 till 4,7 cm långa underarmar och en 3,5 till 4,8 cm lång svans.

Beteende 
Flykten är snabb, ofta med tvära kast fram och tillbaka. Börjar jaga kring solnedgången. Kan flyga även under dagen. Den livnär sig framför allt på fjärilar, flugor och skalbaggar.

Arten finns främst i skog, men kan även förekomma i bebyggda områden.

Mindre brunfladdermus övervintrar i utbredningsområdets södra delar och den vandrar upp till  km till Centraleuropa där fortplantningen sker. Honor bildar i maj egna kolonier med upp till 50 medlemmar som är skilda från hannarna. Ungarna föds en eller två månader senare.

Viloplatsen är vanligen ett ihåligt träd eller byggnader.

Lätet som används för ekolokaliseringen är 9 till 14 millisekunder lång och det har två stadier varav det första stadiet har varierande frekvens medan det andra stadiet har ganska jämn frekvens. Frekvensen ligger mellan 23 och 31 kHz.

Utbredning 
Mindre brunfladdermus finns i Centraleuropa och österut till Centralasien, samt mera sporadiskt i Västeuropa. I Sverige har den observerats vid enstaka tillfällen i Skåne, på Öland och på Gotland. På grund av förväxlingsrisken med stor fladdermus är det dock möjligt att den är vanligare än förmodat.

I bergstrakter når arten 2000 meter över havet.

Mindre brunfladdermus rödlistades 2020 som sårbar i Sverige.

I Sverige är alla fladdermusarter fridlysta.

Referenser 

Fladdermöss
Däggdjur i palearktiska regionen
Hotade arter i svensk flora och fauna
Layers of Lies

Layers of Lies är ett musikalbum av Darkane. Det släpptes 2005.

Låtlista
 Amnesia of The Wildoerian Apocalypse
 Secondary Effects
 Organic Canvas
 Fading Dimensions
 Layers of Lies
 Godforsaken Universe
 Klaustrophobic Hibernation
 Vision of Degradation
 Contaminated
 Maelstrom Crisis
 Decadent Messiah
 The Creation Insane

Musikalbum 2005
Album av Darkane
EDTA

EDTA (eng. ethylenediaminetetraacetic acid, etylendiamintetraättiksyra) ((HO2CCH2)2NCH2CH2N(CH2CO2H)2) är en artificiellt framställd syra. EDTA är en av de mest använda komplexbildarna. Molekylen binder till centralatomen med sex bindningar och är därmed kelatbildande.

EDTA används bland annat i preparat som ges vid behandling av svår blyförgiftning där blyet binds av EDTA för att sedan utsöndras med urinen. Det används också vid plasmidburen genöverföring, vid bestämning av vattnets hårdhet, som antikoagulerande medel i blodprover samt vid konservering av arkeologiskt fyndmaterial av metall, främst bronsföremål.

Externa länkar

Referenser 

Konserveringsmedel
Etansyror
Aminer
Fotografiska kemikalier
Lysozym

Lysozym är en familj av enzymer som bland annat finns i äggvita, tårar och saliv. I kombination med EDTA används enzymet vid plasmidburen genöverföring. Lysozym är mest känt för sin förmåga att sönderdela cellväggar hos exempelvis bakterier.

Användningsområden 
Lysozym kan användas som konserveringsmedel och har då E-nummer E 1105.

Lysozym kan även användas inom genteknik, då den används bland annat vid proteinrening. Den fungerar där med att labilisera cellmembranet genom att avlägsna en av dess sockermolekyler, och därefter fryses cellen ned vilket gör att vattnet expanderar och spränger cellväggen, lysis.

Enzymer
Konserveringsmedel
Abruptum

Abruptum är en svensk black metal-grupp med rötterna i Finspång som grundades 1989 av IT (Tony Särkkä) och All (Jim Berger). Bandet var aktivt 1989–2005 och återuppstod 2008, nu med den ende medlemmen Evil (Morgan Håkansson) (även i Marduk). 

Debutalbumet Obscuritatem Advoco Amplectére Me gavs ut 1993 på Deathlike Silence Productions och det senaste femte albumet Potestates Apocalypsis släpptes 2011 via Blooddawn Productions.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Evil (Patrik Niclas Morgan Håkansson) – trummor, gitarr, keyboard, noise (1991–2005, 2008– )

Tidigare medlemmar
IT (Tony Särkkä) – gitarr, basgitarr, trummor, violin, sång (1989–1996; †2017)
All (Jim Berger) – sång (1989–1991)
Ext – basgitarr (1990)

Diskografi
Demo
 1990 – Abruptum-90 - Hextum Galæm Zeloq!!! 
 1990 – The Satanist Tunes 
 1991 – Orchestra of Dark 

Studioalbum
 1993 – Obscuritatem Advoco Amplectére Me
 1994 – In Umbra Malitiae Ambulabo, In Aeternum In Triumpho Tenebraum
 1996 – Vi Sonus Veris Nigrae Malitiaes
 2004 – Casus Luciferi
 2011 – Potestates Apocalypsis

EP
 1991 – Evil 
 2000 – De Profundis Mors Vas Consumet 
 2008 – Maledictum

Singlar
 2019 – "Apostoli Infernum"

Samlingsalbum
 1995 – Evil Genius
 2007 – Evil Genius (Remastered)

Referenser

Externa länkar

 Metal-archives: Abrubtum

Svenska black metal-grupper
Upplösta svenska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1990
Musikgrupper upplösta 2004
Musikgrupper bildade 2008