kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jean-Baptiste Massillon

Jean-Baptiste Massillon, född den 24 juni 1663 i Hyères, död den 28 september 1742 i Beauregard-l'Évêque, var en fransk predikant.

Massillon ingick vid 17 års ålder i oratoriemunkarnas kongregation och utnämndes 1717 till biskop i Clermont. Han var en av sin tids främsta andliga vältalare. Hans predikningar avsticker fördelaktigt mot tidens predikosätt genom enkelhet och varm känsla samt vittna om sedligt allvar och djup kännedom av människohjärtat. Med frimodigt allvar predikade han inför Ludvig XIV och hans hov. 

Bland dessa predikningar är hans Sermon du petit nombre des élus berömdast och berättas ha varit av gripande verkan. Berömda är också hans under namnet Petit caréme (tryckt i många upplagor) kända fastlagspredikningar inför den 8-årige Ludvig XV. Sedan 1719 var Massillon medlem av Franska akademien, efter abbé de Louvois. Hans samlade predikningar utgavs 1745-49 i 15 band och har sedan dess utkommit i flera upplagor.

Källor

Noter

Födda 1663
Avlidna 1742
Franska biskopar
Ledamöter av Franska Akademien
Män
Personer från Var
E.S.P. (Miles Davis-album)

E.S.P. är ett musikalbum av Miles Davis från 1965. Det spelades in i januari 1965 i Hollywood och var det första albumet med vad som brukar kallas Miles Davis andra kvintett. Kompositionerna på albumet var gjorda av gruppmedlemmarna själva, tidigare hade Davis album oftast dominerats av andra kompositörers verk. Wayne Shorter skulle snart komma att dominera vad gällde att bidra med kompositioner till gruppen, men på det här albumet har han endast med två kompositioner.

Låtlista
E.S.P. (Wayne Shorter) – 5:27
Eighty-One (Ron Carter/Miles Davis) – 6:11
Little One (Herbie Hancock) – 7:21
R.J. (Ron Carter) – 3:56
Agitation (Miles Davis) – 7:46
Iris (Wayne Shorter) – 8:29
Mood (Ron Carter/Miles Davis) – 8:50

Medverkande
Miles Davis – trumpet
Wayne Shorter – tenorsaxofon
Herbie Hancock – piano
Ron Carter – bas
Tony Williams – trummor

Källor
http://www.allmusic.com/album/r137441 - AMG om albumet.

Musikalbum 1965
Album av Miles Davis
Županja

Županja (ungerska: Zsupanya) är en stad i Kroatien. Staden har 13 775 invånare (2001) och ligger i Vukovar-Srijems län i landskapet Slavonien. Županja är en gränsort och ligger vid floden Sava som utgör gräns mot Bosnien och Hercegovina.

Historia 
Arkeologiska fynd från förhistorisk tid tyder på att området där Županja ligger var bebott under yngre stenålder. Bland annat har föremål från Starčevokulturen påträffats i omgivningarna. Under det första århundradet intog romarna området. Under folkvandringstiden bosatte sig slaver (dagens kroater) i området som kom att ingå i det kroatiska kungariket. 1102 ingick det medeltida Kroatien i en personalunion med kungariket Ungern. Staden tros ha existerat vid denna tid även om den inte finns omnämnd i skriven form. 

Županja omnämns för första gången i ett dokument daterat 1554. I detta dokument, en karta, omnämns staden som Zupana blacia. 1536 intogs staden av osmanerna som behöll greppet över staden fram till 1691. Sedan osmanerna dragit sig tillbaka kom staden att ingå i Habsburgska riket. Österrikarna lät upprätta en buffertzon, den så kallade Militärgränsen, som var tänkt att skydda riket mot nya osmanska anfall. Županja var fram till militärgränsens upplösning i slutet av 1800-talet en viktig garnisonsstad.

Transport och kommunikationer 
Motorvägen A3 (Zagreb-Slavonski Brod-Belgrad) passerar strax norr om staden. Ett lokalt järnvägsspår förbinder Županja med Vinkovci och en bro över gränsfloden Sava förbinder staden med den bosniska gränsorten Orašje.

Se även 

 Posavina
 Srijem

Referenser 

Orter i Vukovar-Srijems län
Gränsorter i Europa
Charles Bossut

Charles Bossut, född den 11 augusti 1730, död den 14 januari 1814, var en fransk matematiker.

Bossut var professor i matematik i Mézières och medlem av franska vetenskapsakademien. Revolutionen berövade honom hans ställning, men under kejsardömet utnämndes han till professor vid polytekniska skolan och till medlem av franska institutet. 

Bossuts vetenskapliga verksamhet sträckte sig över alla delar av matematiken och han sysslade särskilt med experimental-hydrodynamiken. Av hans skrifter kan framhållas Essai sur l'histoire générale des mathematiques (2:a upplagan 1810). Han utgav även Pascals arbeten (1779).

Källor

Noter

Franska professorer i matematik
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Matematiker under 1700-talet
Matematiker under 1800-talet
Franska forskare under 1700-talet
Franska forskare under 1800-talet
Födda 1730
Avlidna 1814
Män
Ugglan
Theremin (olika betydelser)

Theremin kan syfta på:

Theremin – ett tidigt elektroniskt musikinstrument

Theremin är ett efternamn, som burits av bland andra:

Leon Theremin (1896–1993), rysk fysiker, instrumentets uppfinnare
Franz Theremin (1780–1846), tysk evangelisk teolog
Camille Abily

Camille Anne Françoise Abily, född 5 december 1984 i Rennes, är en fransk före detta fotbollsspelare. Hon spelade senast för Lyon i Division 1 Féminine. Hon spelade i första hand som offensiv mittfältare. Abily gjorde sin landslagsdebut för det franska landslaget den 26 september 2001 i en match mot Nederländerna.

Referenser 
 Camille Abily på footofeminin.fr

Noter

Externa länkar 

 
 Profil på Fédération Française de Footballs sida 

Franska fotbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Frankrike
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Frankrike
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2016
Personer från Rennes
Födda 1984
Levande personer
Kvinnor
Ryrs naturreservat

Ryrs naturreservat ligger på Ryrhalvön i Melleruds kommun nordväst om Köpmannebro i Dalsland. Tack vare den kalkrika lerskiffern finns en artrik flora med en stor mängd sällsynta växter. På Ryrhalvön och på den närliggande Hinnön i Östebosjön finns åtta små naturreservat som består av ett gammalt kulturlandskap med lövlundar, betesmarker, slåtterängar, örtrik barrskog och torrängar. Den mest intressanta floran hittar man på kalkhällarna mer mot Svanefjorden där blodnäva, brudbröd, kungsmynta, fältmalört, vildlin, låsbräken, Sankt Pers nycklar, trollsmultron och fjällväxten hällebräcka växer. På Ryrhalvön häckar också fåglar som göktyta, stare, flugsnappare, rödstjärt fiskgjuse, lärkfalk och brun kärrhök.

Naturvårdsförvaltare är Västkuststiftelsen och området ingår i EU:s ekologiska nätverk av skyddade områden; Natura 2000.

Referenser

Externa länkar 
Ryr, Länsstyrelsen i Västra Götalands län

Naturreservat i Melleruds kommun
Natura 2000-områden i Västra Götalands län
Siska (musikalbum)

Denna artikel handlar om Luftstråks album Siska. För filmen med samma namn, se Siska (film).

Siska är folkmusikstrion Luftstråks andra studioalbum, utgivet 2008.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Sven Ahlbäck.
 "Skarv" - 1:26
 "Yrr" - 4:00
 "Skog" - 3:54
 "Gladan" - 4:37
 "Skogsbässen" - 3:09
 "Spinn" - 4:09
 "Stäva" - 1:38
 "Flykt" - 4:59
 "Bleke" - 2:05
 "Maxlax" - 4:54
 "Lysleken" - 2:57
 "Fragment" - 1:22
 "Siska" - 4:42
 "Syster Arto" - 4:01
 "Mitt i juletid" - 5:37
 "Stillt" - 2:32

Mottagande 
Skivan fick ett gott mottagande och har medelbetyget 4,2/5 på Kritiker.se, en sajt som sammanställer skivrecensioner. Musikmagasinet Lira kallade skivan "ett mästerverk".

Referenser 

Musikalbum 2008
Svenska folkmusikalbum
Album av Johan Hedin
Mehringdamm (Berlins tunnelbana)

Mehringdamm är en tunnelbanestation i Berlin för linje U6 och U7 som fått sitt namn efter gatan Mehringdamm. Stationen öppnades 1924 och har byggts om 1964–1966 och 2012–2013.

Historia

Mehringdamm öppnade under namnet Belle-Alliance-Strasse 1924 som del av linje U6 som planerades under namnet Nord-Süd-Bahn. Stationen ritades av Alfred Grenander och utmärkte sig genom sitt valvtak i vit puts. Byggandet av linjen påbörjades i december 1912 och såg ut att vara avslutande 1917-1918 men första världskriget försenade projektet. 1921 återupptogs byggandet och 1923 öppnade linjen, från 1924 även till Mehringdamm. Då var stationen ännu inte helt klar, först 1926 blev den en bytesstation. Vid Mehringdamm förgrenades linjen, en gick österut mot Neukölln och den andra delen fortsatte söderut mot Tempelhof som slutstation från 1929 efter etappvisa utbyggnader under 1920-talet. U6 hade då beteckningen C med beteckningarna CI och CII för respektive förgrening.

U6 och U7
Under 1950-talet bestämdes att man skulle undvika att linjer och stationer delade spår och istället ha korsningsstationer. Nuvarande U7 byggdes ut från 1959 utifrån den existerande delen på linje U6:s en del, en första utbyggnad söderut stod klar 1963. 1961-1966 följde den södra förlängningen av linje U6. Detta innebar att stationen Mehringdamm byggdes om 1964-1966 då linje U7 skapades utifrån linje U6:s östra del och sedan drogs västerut i etapper. Tidigare hade linje U6 delat sig i två riktningar på Mehringdamm. Ombyggnationen av stationen gjorde att den tidigare välvda taket byggdes bort och istället fick stationen ett platt tak och tegelväggar. Ombyggnaden utformades av Rainer G. Rümmler.

Mehringdamm byggdes om 2012-2013 och återställdes delvis till sin ursprungliga utformning med välvda tak och vit puts.

Galleri

Referenser

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1924
Kreuzberg
1924 i Tyskland
OMC

OMC har olika betydelser:
 Oktylmetoxycinnamat (OMC) eller octinoxate, varunamn Eusolex 2292 och Uvinul MC80, är en kolförening som utgör aktiv ingrediens i vissa solkrämer och läppbalsam, och används som skydd mot UV-strålning och ärrbildning.
 Outboard Motor Corporation (OMC), tillverkare av utombordsmotorer.
 OMC, ursprungligen Otara Millionaires Club, en nyzeeländsk musikgrupp, mest känd för singeln How Bizarre.
Old Man's Child, ett norskt svartmetallband.
Se opp för tåget

Se opp för tåget (engelska: The Brave Engineer) är en tecknad kortfilm av Walt Disney från 1950, baserad på bravaderna hos den legendariske lokföraren John Luther Jones, Casey Jones, berättad av radiokomikern Jerry Colonna.
Filmen visades och gick sen ett fåtal gånger i repris i SVT med Disneydags.

Synopsis
Casey Jones var en av de bästa lokförarna som funnits och det är hans plikt att få sin last via tåg till sin destination i tid. Med en stor postsäck i lasten satte han av tidigt på morgonen i högsta fart, men längs banan väntade en rad besvärliga hinder på honom, såsom ett regnoväder, en ko på spåret och ett gäng tågrånare. Slutligen började hans lokomotiv att gå i bitar när han sprängeldade ångpannan. Men det värsta av allt var att, medan Casey försökte reparera sitt skenande lok under färden, var han på kollisionskurs med ett långt godståg som kom tuffande i motsatt riktning. Efter en förskräcklig krasch anade stinsen på slutstationen det värsta när Casey inte dök upp, men till hans glädje, kom vår tappre lokförare fram till sin destination till slut, helt blåslagen överallt och med sitt kära tåg helt i spillror, men med postsäcken i armarna, visade hans klocka att han kom i tid (nästan).

Skillnader mellan tecknat och verklighet.
The Brave Engineer beskrev olyckan nära Vaughan, Mississippi som en frontalkollision, med ett tåg ångade åt motsatt håll. I den riktiga olyckshändelsen smällde Caseys lokomotiv in i bromsvagnen, den bakre ändan, på godståget som stod fast på spåret på grund av en trasig luftbromsledning.

Olyckan skedde i fullt dagsljus och klart väder i den tecknade filmen. Egentligen inträffade olyckan på natten i regnoväder.

The Brave Engineer slutar med att Casey såg helt blåslagen ut efter kraschen, men fortfarande vid liv. Egentligen skadades Jones riktigt illa och överlevde inte olyckan.

Caseys tåg i filmen bestod av en gul postvagn, en röd bromsvagn och ett färgglatt "Nummer 2"-lokomotiv i typ av en typisk Amerikansk Standard, frontboggi och fyra drivhjul, 4-4-0. Hans egentliga tåg på den ödesdigra resan var ett helt expresståg, Cannonball, och loket var "Nummer 382" och var i typ en "Ten-Wheeler", frontboggi och sex drivhjul, 4-6-0.

Casey körde tåget på egen hand i filmen. Egentligen hade Casey Jones en afro-amerikansk eldare, Simeon "Sim" Webb, som var med honom till bara några få sekunder innan kraschen.

Musik
Musiken arrangerades av Ken Darby och framfördes av hans band The King's Men.

Referenser

Externa länkar 
 The Brave Engineer @ The Encyclopedia of Disney Animated Shorts
 The Brave Engineer @ Big Cartoon Database
 
 

Amerikanska filmer 1950
Disneys animerade kortfilmer
Engelskspråkiga filmer
Järnväg på film
Animerade filmer 1950
Filmer i regi av Jack Kinney
The Life & Times of Tim

The Life & Times of Tim är en amerikansk animerad TV-serie som hade premiär den 28 september 2008. Serien skapades av Steve Dildarian och handlar om Tim (Steve Dildarian), en man i 20-30-årsåldern, som lever i New York med sin flickvän Amy. Tim hamnar konstant i konstiga situationer, både i jobbet och i sitt personliga liv. Programmet utvecklades ursprungligen för Fox 2007, men istället kom HBO att ta upp serien.

Roller
 Steve Dildarian som Tim, programmets huvudkaraktär. 
 M.J. Otto som Amy, Tims flickvän.
 Nick Kroll som Stu, Tims bästa vän och medarbetare. 
 Matt Johnson som Rodney. 
 Peter Giles som The Boss, Tims, Stus and Rodneys boss.
 Bob Morrow som den prostituerade Debbie

Externa länkar
 HBO: The Life & Times of Tim
 The Futon Critic review

Referenser

Amerikanska animerade TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2008
Brända av solen 2

Brända av solen 2 (ryska: Утомлённые солнцем 2) är en rysk dramafilm från 2010 regisserad av Nikita Michalkov. Filmen består av två delar, Exodus (Предстояние) och Citadel (Цитадель). Filmen är en uppföljare till Brända av solen från 1994, också regisserad av Michalkov.

Brända av solen 2 utspelar sig under andra världskriget.

Roller 
 Nikita Michalkov - Col. Sergei Petrovich Kotov
 Oleg Mensjikov - Mitya
 Michail Olegovitj Jefremov
 Dmitrij Dyuzjev
 Vladimir Adolfovitj Ilyin - Kirik
 Nadezjda Michalkova - Nadya
 Andrey Panin
 Sergei Makovetskij
 Viktoria Tolstoganova - Marusia
 Angelina Mirimskaja
 Tagir Rachimov - Cameo

Se även
 Rysslands bidrag till Oscar för bästa icke-engelskspråkiga film

Externa länkar
Reuters - Russian director defends "Burnt by the Sun" sequel (22 maj 2010)

Referenser

Ryska dramafilmer
Filmer 2010
Filmer i regi av Nikita Michalkov
Filmmusik av Eduard Artemjev
Ryskspråkiga filmer
Stilla havet under andra världskriget

Stilla havet var en av fyra stora marina krigsskådeplatser under andra världskriget som stridande styrkor från Japan stred mot de av USA, Samväldet, Nederländerna och Frankrike. 

Krigsskådeplatsen inkluderade det mesta av Stilla havet och dess öar utom Filippinerna, Australien och Nederländska Ostindien, Territoriet Nya Guinea (inklusive Bismarckarkipelagen) och Salomonöarna (som var en del av sydvästra Stillahavsområdet.) Stilla havets krigsskådeplats exkluderade också Kina och Sydostasiens fastland. Namnet kom till den 30 mars 1942 när den blev ett stort allierat kommando i krigsskådeplatsen, känt som "Pacific Ocean Areas".

Ledare

Den japanska kombinerade flottan leddes av amiral Isoroku Yamamoto tills han dödades i ett amerikanskt luftanfall i april 1943. Yamamoto efterträddes av amiral Mineichi Koga (1943–44) och amiral Soemu Toyoda (1944–45).

Amiral, senare Fleet Admiral Chester W. Nimitz hade befälet över den större majoriteten av de allierade sjöstridskrafterna i Stilla havet under perioden 1941–1945. De allierades kommando Pacific Ocean Areas (POA) bildades i mars 1942. POA delades ytterligare in North, Central, and South Pacific Areas med underställda befälhavare. Nimitz behöll direkt kontroll över Central Pacific Area (CENPAC).

Större fälttåg och slag
 Centrala (Central Pacific Theater)
 Attacken mot Pearl Harbor 7 december 1941
 Slaget om Wake Island 7–23 december 1941
 Doolittleräden 18 april 1942
 Slaget vid Midway 4–6 juni 1942
 Slaget om Gilbert- och Marshallöarna 1943–44
 Räden mot Makin Island 17–18 augusti 1942
 Slaget vid Tarawa 20 november 1943
 Slaget vid Kwajalein 1 februari 1944
 Slaget vid Eniwetok 17 februari 1944
 Attacken mot Truk Island 17–18 februari 1944
 Slaget om Marianerna och Palau 1944
 Slaget om Saipan 15 juni 1944
 Slaget om Filippinska sjön 19–21 juni 1944
 Slaget vid Guam 21 juli 1944
 Slaget om Tinian 24 juli 1944
 Slaget om Peleliu 15 september 1944
 Slaget om Angaur 17 september 1944
 Slaget om Iwo Jima 19 februari 1945
 Slaget om Okinawa 1 april 1945
 Norra (North Pacific Theater)
 Slaget om Aleuterna 1942–43
 Slaget vid Kommendörsöarna 26 mars 1943

Referenser

Noter

Tryckta källor

 
 
 
 
 
 

Andra världskriget

bg:Тихоокеански театър на военните действия във Втората световна война
Rikard de Bruin

Rikard "RMK" De Bruin, född 31 mars 1989 ursprungligen från Grebbestad är låtskrivare, producent och frontfigur i den svenska hiphopgruppen RMK & Toppen.  

Efter medverkan i tv-programmet Talang år 2008 släpptes ett soloalbumet "Lagom är för lite"  2010, som gästades av bland andra Patrik Isaksson och Johan Alander. 

Samma år framfördes låtar från albumet tillsammans med Kungliga Filharmoniska Orkestern på en konsert under namnet Rapsymfonic. 

År 2012 släppte RMK & Toppen som består av Rikard de Bruin och Marcus Larsson, albumet "RMK & Toppen" där singeln Gå mot rött har sålt guld. 

Under 2016 släpptes de två singlar, Oss som är producerad i samarbete med Fredrik Sonefors och Om jag faller som gruppen producerat själva.

Rikard de Bruin debuterade i Melodifestivalen 2017 som en av sju låtskrivare till bidraget Hold On, framfört av artisten Nano, som sedan kom tvåa i tävlingen. 

Samma år släpptes låten "Tack för idag" med Albin Johnsén som senare sålt platina. 2018 släpptes "Soldier" med Paul Rey som sålt guld.

Diskografi
 2010 "Vi kör (lagom är för lite)" - Singel
2010 "När man var barn (med Fonky Fresh och KKM)" - Singel
 2011 "I väntan på bussen" - Singel
 2012 "Du får göra som du vill (med Patrik Isaksson)" - Singel
 2012 "Som jag vill" - Singel
 2012 "Lagom Är För Lite" - Album
 2012 "RMK & Toppen" - Album
 2013 "En Gång Till" - Singel (RMK & Toppen)
 2015 "Allting Börjar Nu" - Singel (RMK & Toppen)
 2016 "Oss" - Singel (RMK & Toppen)
 2016 "Om Jag Faller" - Singel (RMK & Toppen)
 2017 "Tack För Idag" - Singel (Albin Johnsén)
 2017 "Hold On" - Singel (Nano)
2018 "Soldier" - Singel (Paul Rey)

Källor 
http://www.talangfeber.se/2008/05/31/rmk-co-sjunger-i-finalen-av-talang-2008/
NiklassonYlva.Juryn nära hoppa över RMK (Intervju). I: Aftonbladet 2008-05-10 http://www.aftonbladet.se/nojesbladet/tv/article11408687.ab	
http://www.kingsizemagazine.se/News.aspx?ArtNo=21151 Skandinaviens största hiphopmagasin Kingsize Magazine (artikel).
https://www.kingsizemag.se/musik/albin-johnsen-borjar-om-pa-ny-kula-med-laten-tack-for-idag/
http://www.mynewsdesk.com/se/warnermusic/pressreleases/paul-rey-hyllar-faestmoen-i-powersingeln-soldier-2392705

Noter

Svenska rappare
Svensk hiphop
Födda 1989
Män
Levande personer
Svenska hiphopmusiker
Länglingen

Länglingen är en by i Hammerdals socken, Strömsunds kommun, Jämtlands län. De första nybyggarna återfinns i kyrkböckerna 1762 och byn beboddes i lite drygt 200 år. Under mellankrigstiden, vilket var byns glansperiod, fanns här bland annat service som skola, affär, kvarn, såg, post och barnkoloni. Sedan 2016 är Länglingen åter befolkad.

Byn ligger på den östra stranden av Länglingssjön. Sjön tillhör Ångermanälvens vattensystem och rinner via några mindre sjöar, som Fyringen, ut i Ströms vattudal. Stenåldersfynd av bland annat pilspetsar i sjöns södra ände, nära Strömnäs, bekräftar att människor vistats i området och använt vattenvägarna sedan tusentals år tillbaka.

Länglingen har ett isolerat läge, 14 km från E45. Den mycket backiga och kurviga vägen byggdes som beredskapsarbete de första åren på 1930-talet. 

Runt byn, som är omgiven av skogar och myrmarker, finns en stor mängd olika orkidéer med bland annat stora bestånd av guckusko. Mellan Länglingen och grannbyn Grenåskilen ligger ett Natura 2000-område med stora rikkärrsområden. Här återfinns, förutom guckusko, käppkrokmossa och kalkkärrsgrynsnäcka, vilka är skyddade arter enligt EU:s art- och habitatdirektiv, även orkidéer som grönkulla, tvåblad, ängsnycklar, sumpnycklar, skogsnycklar och brudsporre.

Befolkningsutveckling

Källhänvisningar

Orter i Strömsunds kommun
Olaus Nicolaissen

Olaus Martens Nicolaissen, född den 27 december 1846 i Øksnes, död den 1 februari 1924 i Tromsø, var en norsk arkeolog och museiman. 

Nicolaissen blev 1873 lärare i Tromsø, där han från 1882 var föreståndare för museets fornsakssamling och från 1886 stadsbibliotekarie. Nicolaissen gjorde omfattande arkeologiska undersökningar i norra Norge samt författade bland annat Sagn og eventyr fra Nordland (I, 1879; II, 1887), Fra Nordlands fortid. Sagn og historie (1889) samt uppsatser i de av Foreningen til de norske fortidsmindesmerkers bevaring utgivna berättelserna.

Källor 

 

Norska arkeologer
Norskt museifolk
Personer i Norge under 1800-talet
Personer i Norge under 1900-talet
Födda 1846
Avlidna 1924
Män
Personer från Øksnes kommun
Confederazione Generale Italiana del Lavoro

Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) är Italiens största fackliga centralorganisation. Man har knappt sex miljoner medlemmar och är medlem i Internationella fackliga samorganisationen och Europeiska fackliga samorganisationen. Generalsekreterare sedan 2019 är Maurizio Landini.

Historik
CGIL grundades i juni 1944 efter en sammanslagning av kristdemokratiska, socialistiska och kommunistiska fackföreningar. Den nya organisationen uppstod i tomrummet från de avvecklade fascistiska fackföreningarna som hade dominerat under Mussolinis tid vid makten. Den starkaste delen efter sammanslagningen var den som härstammade från den kommunistiska fackföreningen Confederazione Generale del Lavoro som grundades 1906. Ganska snart efter bildandet av CGIL bröt sig de kristdemokratiska och socialistiska medlemmarna ur organisationen och bildade självständiga fackföreningar.

Trots diverse utbrytningar förblev CGIL efterkrigstidens starkaste fackliga centralorganisation i Italien. Sitt starkaste stöd hade man bland arbetare inom tung industri och lantbruket. När anhängare av övriga ideologier övergav CGIL förstärktes det kommunistiska inflytandet och man utvecklade nära band till Italienska kommunistpartiet.

Efter sin fjortonde kongress i Rimini organiserade CGIL den 23 mars 2002 en av de största demonstrationerna i Italiens historia. Demonstrationen, som riktade sig mot regeringen Silvio Berlusconi, samlade omkring tre miljoner deltagare i Rom. Den rörde främst Berlusconis planer på att ta bort artikel 18 i italiensk arbetsrättslagstiftning, enligt vilken ingen arbetstagare får sägas upp utan orsak. Efter hårda strider undertecknade de två övriga fackliga centralorganisationerna i Italien, Confederazione Generale Italiana del Lavoro och Unione Italiana del Lavoro, en "pakt för Italien" med Berlusconi. CGIL vägrade underteckna pakten vilket har splittrat den italienska fackföreningsrörelsen.

Generalsekreterare 
1944-1957 Giuseppe Di Vittorio
1957-1970 Agostino Novella
1970-1986 Luciano Lama
1986-1988 Antonio Pizzinato
1988-1994 Bruno Trentin
1994-2002 Sergio Cofferati
2002-2010 Guglielmo Epifani
2010-2019 Susanna Camusso
2019-  Maurizio Landini

Referenser 
Uppslagsordet General Italian Confederation of Labour från Encyclopædia Britannica Online. Läst 21 juli 2011.
Italiens nya fackboss möter hösten med nya kraftmätningar, Löntagaren 4 november 2002. Läst 21 juli 2011.

Se även 
 Confederazione Italiana Sindacati Lavoratori (CISL)
Unione Italiana del Lavoro (UIL)

Externa länkar 
Officiell webbsida 

Fackliga organisationer bildade 1944
Fackliga centralorganisationer
Italienska fackliga organisationer
Paul Isberg (seglare)

Paul Isberg, född 2 september 1882 i Helsingborg, död 5 mars 1955 i Hammar, var en svensk seglare.

Han seglade för Göteborgs KSS. Han blev olympisk guldmedaljör i Stockholm 1912.

Referenser

Noter

Externa länkar
 SOK Paul Isberg

Svenska seglare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Födda 1882
Avlidna 1955
Män
Idrottare från Helsingborg