kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Randig sjökock

Randig sjökock (Callionymus lyra) är en fisk i familjen sjökocksfiskar som finns från nordöstra Atlanten till Nordafrika.

Utseende 
Den randiga sjökocken är långsmal med ett stort, brett huvud och en nedåtvänd mun. Den har två ryggfenor, den främre med taggstrålar. Den första taggstrålen är mycket lång, speciellt hos hanen. Hanen är klart färgad i gult, brunt och blått; under parningstiden blir huvudet dessutom blått. Honan är mer neutralt gråbrunaktig. Hanen kan bli upptill 30 cm lång, honan 25 cm. Vanligtvis blir den dock inte mycket större än 15 cm.

Vanor 
Arten lever på mjuka bottnar ner till åtminstone 200 meters djup.  (En del äldre källor kan ange ett största djup på 400 m eller mer ). Födan består av maskar, små kräftdjur och andra mindre ryggradslösa djur.

Fortplantning 
Den randiga sjökockens parningstid infaller under våren, då hanen hävdar revir och kör bort andra hanar. Hanen kurtiserar honan genom att resa fenorna så hans färger tydligt syns, varefter paret simmar lodrätt uppåt buk mot buk under det att de avger ägg och mjölke. Både äggen och de unga larverna (upp till omkring 1 centimeters längd) är pelagiska.

Utbredning 
Artens utbredningsområde sträcker sig från södra Island, via Färöarna och Brittiska öarna till norska kusten och in i Skagerack, samt vidare söderöver till Medelhavet, Marocko, Kanarieöarna och Mauretanien. Arten fortplantar sig i Sverige.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Evolution Studios

Evolution Studios Ltd är ett brittiskt datorspelsföretag, grundat år 1999 av Martin Kenwright och Ian Hetherington med sex anställda. Företagets huvudkontor ligger i Runcorn, Cheshire. Man har också en satellitstudio i Warwickshire, Bigbig Studios. Firman har gjort flera racingspel, bland andra WRC-serien och Motorstorm-serien.

Speltitlar

Externa länkar 
Evolution Studios webbplats

Brittiska datorspelsföretag
Företag bildade 1999
Farligt möte

Farligt möte (engelska Narrow Margin) är en amerikansk action-thriller från 1990 som är regisserad av Peter Hyams. I filmen spelas Robert Caulfield av Gene Hackman och Carol Hunnicut av Anne Archer. Filmen hade Sverigepremiär den 25 januari 1991 och var tillåten från 15 år. Filmen är en nyinspelning av Mord på tåg 63 från 1952.

Handling
Connie har arrangerat en blind date åt sin väninna Carol Hunnicut med åklagaren Michael Tarlow på en restaurang i Los Angeles. I väntan på att deras bord ska bli klart får Michael ett meddelande och går upp på sitt rum för att ringa ett samtal. Samtidigt knackar det på dörren och maffialedaren Leo Watts står utanför och vill prata med Michael. Det hela leder till att Michael skjuts till döds av Leos hantlangare. Men vad de inte vet är att Carol har sett allting, och i ren panik flyr hon till en avskilt belägen stuga i Kanadas ödemark uppe i Klippiga bergen. Men åklagaren Robert Caulfield och polisassisten Dominick Benti spårar upp henne för att övertala henne att vittna, men hon är ovillig. Vad de inte vet är att de även har blivit förföljda av maffian. De blir beskjutna och tvingas fly för sina liv genom skogen och hamnar på ett tåg och tror sig ha blivit av med förföljarna. Men när de upptäcker att även maffian finns ombord börjar en mardrömslik jakt på liv och död.

Rollista i urval
Gene Hackman - Robert Caulfield
Anne Archer - Carol Hunnicut
J.T. Walsh - Michael Tarlow
Harris Yulin - Leo Watts
M. Emmet Walsh - Dominick Benti

Amerikanska filmer 1990
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Los Angeles på film
Kalifornien på film
British Columbia på film
Kanada på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer i regi av Peter Hyams
Filmer från TriStar Pictures
Spekulum

Spekulum (eller Speculum) är ett instrument vilket används för att vidga kroppshåligheter vid medicinska och anatomiska undersökningar, såsom exempelvis näshålan, analöppningen, öronen eller slidan.

Det finns olika former beroende på vilken hålighet som skall undersökas.

Källor 
 Norstedts uyppslagsbok 1948/ Spekulum
 

Medicinsk diagnostik
Medicinsk utrustning
Hjo kyrka

Hjo kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Hjo församling i Skara stift. Kyrkan ligger vid ett torg i samhället Hjo.

Historik
Ursprungliga kyrkan i Hjo kan ha uppförts någon gång vid slutet av 1200-talet eller i början av 1300-talet. Den hade ett i öster rakt avslutat kor av sten, ett långhus med en kortare del i sten som fortsattes av en längre sektion i trä. Väggar och tak var spåntäckta, liksom vapenhuset på sydsidan uppfört i trä eventuellt i stavteknik. Långhuset hade en åttakantig takryttare, som avslutades med en spetsig spira med flöjel. Nordost om kyrkan stod en klockstapel med spånklädd huv och en liten takryttare. Medeltidskyrkan förstördes vid en brand 1794 och endast ett fåtal inventarier kunde räddas.

Kyrkobyggnaden
Efter branden var 1799 en ny kyrka färdigställd vid Stora Torgets norra sida uppförd av byggmästaren Johan Bergman efter ritningar från Överintendentsämbetet., men först omkring 20 år senare var inventarierna på plats.
Kyrkan är mycket stilren och stiftets mest utpräglade gustavianska skapelse. Man har strävat efter antik enkelhet och symmetri. Byggnaden består av ett långhus med ett centralt placerat kor på sydsidan och rundade gavelpartier. Mitt på södra sidan finns kyrktornet och mittemot på norra sidan sakristian.

Vid en omfattande restaurering i 1900–1902 under ledning av Adrian Crispin Peterson tillkom nuvarande höga spetsiga tornspira. Av Petersons övriga omdaningar av interiören återstår idag endast glasmålningar i korfönstren, utförda av Reinhold Callmander. Vid en ny restaurering 1937–1938 försökte man återskapa den ursprungliga klassicismen.

Inventarier
 Predikstolen är ritad av Ludvig Hawerman och sattes upp 1859 i långhusets nordöstra hörn. 1938 flyttades den åt norr och fick en ny trappa. 1940 fick predikstolens fält skulpturer utförda av Axel Andersson i Morup.

Orglar
 Orgeln på läktaren i väster är en av stiftets största senromantiska orglar. Verket byggdes 1911 av E. A. Setterquist & Son, Örebro. Det utökades 1917 av Olof Hammarberg och byggdes om och utökades ytterligare 1941 av E. A. Setterquist & Son Eftr., Örebro. Det restaurerades och återställdes till sin senromantiska originaldisposition 2000 av Ålems Orgelverkstad. Den stumma fasaden från 1859 års orgel är ritad av Ludvig Hawerman och byggd av Sven Fogelberg. Med sina arkaiserande drag bildar den tillsammans med läktaren en väl utformad arkitektonisk enhet i kyrkans västparti. Instrumentet har 22 stämmor fördelade på två manualer och pedal.
 Kororgeln, byggd av AB Modul-orgel i Umeå 1981, såldes 2013 och har ersatts med en ny kororgel från Tostareds Kyrkorgelfabrik som invigdes 2016.

Bilder

Referenser

 
 
 Hjo församling

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Hjo
Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Hjo kommun
Kyrkobyggnader invigda 1799
1799 i Sverige
Carl Christian Gerhard Schirren

Carl Christian Gerhard Schirren, född 20 november 1826 i Riga, död 11 december 1910 i Kiel, var en balttysk historiker. Han var far till Julius Schirren.

Schirren blev[1858 professor i geografi vid universitetet i Dorpat och verkade som sådan med framgång, inte minst därigenom, att han införde studiet av statistik vid detta universitet. Han drogs emellertid över till rent historiska studier och blev 1863 professor i historia i Dorpat. Schirren inriktade sig ursprungligen på baltisk historia. Han utgav 1861-81 det viktiga urkundsverket Quellen zur Geschichte des Untergangs livländischer Selbständigkeit. Aus dem schwedischen Reichsarchiv zu Stockholm (åtta band), som 1883 följdes av en ny serie Neue Quellen zur Geschichte des Untergangs livländischer Selbständigkeit. Han skrev vidare åtskilliga uppsatser inom detta område. Han försvarade med stor energi de baltiska provinsernas rättigheter och autonoma ställning och fördömde russificeringssträvandena. Han avskedades därför 1869 från sin professur och gick i landsflykt, följd av allmän sympati i sitt hemland. 

Schirren begav sig till Tyskland och blev 1874 professor i historia vid Kiels universitet, ett ämbete, som han lämnade först 1907. Under senare delen av sin levnad var han i många år bland annat sysselsatt med förarbeten för en framställning av Stora nordiska krigets historia och sammanställde en väldig materialsamling, hämtad ur en mängd tyska, skandinaviska och ryska arkiv och bibliotek. Han kom emellertid aldrig att utarbeta detta krigs historia, men han utövade dock härvidlag en betydelsefull verksamhet genom publiceringen av recensioner av arbeten på detta område (arbeten av F.F. Carlson, Christian Frederik Conrad Sarauw, Alexander Brückner och Friedrich Martens). 

Schirren bidrog till att lägga grund för en i väsentlig grad ny uppfattning av det nordiska krigets tidevarv och handlande personer. Recensionerna utgavs efter hans död under titeln Zur Geschichte des Nordischen Krieges (Kiel, 1913). Hans materialsamling överlämnades efter hans död testamentariskt till det livländska ridderskapets arkiv i Riga. En samling av hans essäer och tal, bland vilka särskilt märks ett tal över Machiavelli, utgavs 1912 under titel Charaktere und Menschheitsprobleme. En av Felix Rachfahl författad biografi och bibliografi finns i ovannämnda upplaga av recensionerna.

Källor
 Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889

 Deutsche Biographie / Schirren, Carl Christian ..
 DNB, Deutsche Nationalbibliothek
 https://web.archive.org/web/20190830133215/https://carl-schirren-gesellschaft.de/

Noter

Tyska professorer i historia
Tyska professorer i geografi
Personer verksamma vid Tartu universitet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Historiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Riga
Balttyskar
Födda 1826
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Carl Schirren

Carl Schirren kan syfta på följande personer:

 Carl Christian Gerhard Schirren (1826-1910), tyskbaltisk historiker
 Julius Carl Schirren (1857-1917), tysk jurist
 Carl Schirren (1861-1921), tysk läkare och dermatolog
 Carl Walter Schirren (1889-1970), tysksvensk filosof och språklärare
 Carl Schirren (1922-), tysk läkare, dermatolog och androlog
 Carl Nils Walter Schirren (1945-), svensk jurist och direktör

Se även
 Carl-Schirren-Gesellschaft
Familjär medelhavsfeber

Familjär medelhavsfeber (FMF) är en autoinflammatorisk sjukdom som leder till återkommande feberepisoder och som obehandlad kan leda till njursvikt. I Sverige finns det cirka 100 kända fall. Sjukdomen är vanligare i länderna kring östra medelhavet där förekomsten är cirka 1-2 per 1 000 invånare. Ordet familjär kommer av att sjukdomen har en stark genetisk komponent.

Genetik

Sjukdomen beror på mutationer i en gen som heter MEFV (MEditerranean FeVer) och som kodar för det inflammationsstyrande proteinet pyrin. Genen identifierades 1997. Familjär medelhavsfeber är en recessiv autosomal sjukdom. Detta innebär att det krävs 2 muterade gener för att sjukdomen ska yttra sig. Två anlagsbärande föräldrar har en sannolikhet på 25 % att få ett barn med familjär medelhavsfeber. Risken är lika stor för kvinnor som män då genen är autosomal, det vill säga inte könsbunden.

Symptom
 Korta feberepisoder (12h - 3 dygn)
 Bukhinneinflammation (peritonit), kan leda till att tillståndet misstolkas som blindtarmsinflammation.
 Knäledsinflammation (artrit)
 Testikelinflammation
 Hjärnhinneinflammation.

Behandling
Akuta episoder behandlas med antiinflammatoriska läkemedel, exempelvis diklofenak. På längre sätt kan man hålla sjukdomen i schack med hjälp av kolkicin.

Komplikationer
Om man inte behandlar kan sjukdomen leda till bristande njurfunktion då proteinet amyloid samlas i njuren. Njursvikt är allvarligt och kan kräva dialys och transplantation.

Referenser
 Socialstyrelsen sida om ovanliga sjukdomar

Autoimmuna sjukdomar

es:Fiebre mediterránea#Fiebre mediterránea familiar
Rödnäbbad amarant

Rödnäbbad amarant (Lagonosticta senegala) är en vida spridd fågelart i familjen astrilder som förekommer i Afrika söder om Sahara.

Utseende 
Som andra astrilder är arten en liten tätting med en längd på bara 9,5-11 centimeter. Hanen har en karaktäristisk rödaktig fjäderdräkt med rött på huvud, bröst, näbb och övergump, men bruna vingar och svart stjärt. Hanen har vidare väldigt små ljusa fläckar på sidan av bröstet. Honan är gråbrunaktig med röd tygel, övergump och näbb. Orbitalringen är gulaktig.

Läte 
Den melodiska sången återges i engelsk litteratur som "swee-tee-eeer". Lätet beskrivs som metalliskt fräsande "prrrrrt".

Levnadssätt  
Rödnäbbad amarant lever på grässlätter och i uppodlade områden och ses ofta nära bebyggelse, där den kan hitta olika frön som är dess främsta föda. Artens bo är en domformad konstruktion som byggs i buskar eller i anslutning till människans byggnader. Som byggmaterial används torrt gräs och boet utformas så att dess ingång finns på sidan. Honan lägger tre till sex ägg. Det förekommer att byänka (Vidua chalybeata) lägger ägg i den rödnäbbade amarantens bon.

Utbredning och systematik
Den rödnäbbade amaranten delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Lagonosticta senegala senegala – Kap Verdeöarna samt Senegal och Mali till Nigeria
 Lagonosticta senegala rhodopsis – östra Mali till västra Sudan, norra och västra Sydsudan, Eritrea och västra Etiopien
 Lagonosticta senegala ruberrima – Uganda, Kenya, Tanzania, nordöstra Zambia, Demokratiska republiken Kongo och nordöstra Angola
 Lagonosticta senegala brunneiceps – sydöstra Sydsudan och centrala Etiopien
 Lagonosticta senegala somaliensis – sydöstra Etiopien och Somalia
 Lagonosticta senegala rendalli – södra Angola till södra Tanzania och Sydafrika (KwaZulu-Natal och nordcentrala Kapprovinsen)

Vissa urskiljer även fåglar i Angola som underarten pallidicrissa.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vida spridd och vanlig, lokalt till och med mycket vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Astrilder
Fåglar i etiopiska regionen
Adolf Erland Stenström

Adolf Erland Stenström, född 1856 i Skänninge, Östergötlands län, död 1930, var en svensk tidningsman, redaktör och skriftställare, verksam vid  Östra Vestmanland, Avesta-Posten, Eskilstuna-Posten, Lysekilsposten och Westernorrlands Allehanda.

Han var fosterson till kyrkoherde Johan Stenström och Sofia Lovisa Hoff. Adolf Erland Stenström är far till Matts Adolf Stenström och farfar till Urban Stenström.

Han gravsattes 5 augusti 1930 på Norra begravningsplatsen i Stockholm,

Referenser 
 http://www.kb.se/Sverigesperiodiskalitteratur/3/3_468.htm
 http://www.kb.se/Sverigesperiodiskalitteratur/3/3_96.htm
 https://web.archive.org/web/20100812162746/http://www.lysekilsposten.se/historik.html
 http://www.kb.se/Sverigesperiodiskalitteratur/3/3_508.htm

Fotnoter

Svenska chefredaktörer
Män
Födda 1856
Avlidna 1930
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Skänninge
Masterchef Australia

Masterchef Australia är den australiska versionen av mattävlingsprogrammet Masterchef och sänds på Network Ten. Programmet har därefter visats med svensk undertext på TV3 och TV8. Den första säsongen sändes mellan 27 april 2009 och 19 juli 2009, vinnare blev Julie Goodwin, följt av Poh Ling Yeow programledare var då Sarah Wilson. Andra säsongen hade premiär 19 april 2010 och avslutades 17 juli 2010 med Nick McKay som kommentatorröst och Gary Mehigan och George Calombaris som programledare. Vinnare då blev Adam Liaw, följt av Callum Hann. En tredje säsong har producerats.

Celebrity MasterChef Australia
Celebrity MasterChef Australia hade premiär 30 september 2009, med Gary Mehigan, George Calombaris och Matt Preston som domare och sändes på Network Ten. Programledare var Gary Mehigan och George Calombaris.

Junior MasterChef Australia
Junior MasterChef Australia kommer sändas under 2010 på Network Ten.

Externa länkar
Officiell webbplats
 
 

Australiska TV-serier från 2000-talet
TV-program i Network Ten
TV-seriestarter 2009
TV-serier från FremantleMedia
Australiska TV-serier från 2010-talet
Abdirahman Mirreh

Abdirahman Gaileh Mirreh, född 1942, död 2000, var en somalisk författare, i flera år bosatt i Norge. Mirreh gav ut diktsamlingar som översattes till bland annat engelska, till exempel Songs of a Nomad Son (1990), Gob Tree Beside the Hargeisa Wadi (1995) och From an Acacia Landscape: Poetry 1983–93 (1996).

Källor 

Somaliska författare
Födda 1942
Avlidna 2000
Män
William Pulteney

William Pulteney kan syfta på:

William Pulteney, 1:e earl av Bath (1684–1764)
William Pulteney, viscount Pulteney (1731–1763)
William Pulteney, 5:e baronet (1729–1805)
William Pulteney Pulteney (1861–1941)
Henry Sacheverell

Henry Sacheverell, född omkring 1674, död den 5 juni 1724, var en engelsk präst och politiker.
 
Sacheverell studerade i Oxford, där han 1701-13 var fellow vid Magdalen College och 1708 blev teologie doktor. Han gjorde sig som predikant i S:t Saviour's (i Southwark) bekant genom politiska predikningar och väckte 1709  oerhört uppseende genom två predikningar, den ena (15 augusti) hållen i Derby och den andra (5 november) i Sankt Pauls-katedralen, i vilka han på det häftigaste utfor mot whigpartiet för de faror, varmed dess politik enligt hans mening hotade kyrkan. Personliga anspelningar i predikningarna mot ministern Sidney Godolphin föranledde denne att genomdriva ett inskridande mot den djärve predikanten, vilken därigenom kom att i den stora allmänhetens ögon framstå som martyr.

Beslut om åtal mot Sacheverell inför överhuset för högförräderi (genom "impeachment") fattades december 1709 av underhuset. Under rättegången (februari-mars 1710) förekom häftiga gatuoroligheter; domen lydde endast på tre års suspension från predikorätt, firades av Sacheverells anhängare som en seger och bidrog väsentligt till whigministärens fall hösten samma år. Den nya toryministären gav 1713 Sacheverell ett indräktigt pastorat, S:t Andrews i Holborn; den fåfänge mannen dolde ej sitt missnöje med, att belöningen ej blev ansenligare, och råkade snart i långdragna tvister med sina församlingsbor.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Engelska anglikanska präster
Alumner från Magdalen College, Oxford
Födda 1674
Avlidna 1724
Män
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Sacheverell

Sacheverell kan syfta på:
 Henry Sacheverell (1674-1724), engelsk kyrkoman 
 William Sacheverell (1638-1691), engelsk statsman 
 Sacheverell Sitwell (1897-1988), engelsk författare
Setter

Setter är ett samlingsnamn för en typ av stående fågelhundar.

De moderna settrarna har likt andra hundraser förändrats med tiden, men idag tror man att de har en gemensam förfader som uppstod i Spanien på 1500-talet. Hur de första settrarna uppstod är inte helt klarlagt, men man tror att rasen i stort är uppbyggd av samma hundar som utgjort stamfäder till dagens pointer samt de som dagens spanielraser stammar ifrån.

En del av dessa hundar hade den speciella egenskapen att vid vittring av fågel stanna upp och därmed få fågeln att trycka på marken. Detta gjorde det möjligt för jägaren att kasta ett fångstnät över såväl fågel som hund. Hundarna med denna egenskap kallades för ”setting spaniels”, och ur detta uttryck kan namnet "setter" härledas.

Första gången ordet setter användes i tryck var 1776 av pastor Simms. I Cynographia Britannica från år 1800 illustrerad av Sydenham Edwards (1768-1819) finns bilder av Old English Setter och Black and Tan Setter. På den första hundutställningen 1859 i Newcastle upon Tyne ställdes settrar ut i en gemensam klass. 1861 i Birmingham hade Black and Tan Setter egen klass.

De raser man brukar räkna till setterraserna är.
 Engelsk setter
 Gordonsetter
 Irländsk röd och vit setter
 Irländsk röd setter

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Malcolm Wallerstedt (red): Stora nordiska hundboken, Malmö 1966
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Stockholm 1955-1956
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Hundrastyper
Ede Horn

Ede (Eduard) Horn (även Ignaz Einhorn), född 25 september 1825 i Waag-Neustadtl, död 2 november 1875, var en ungersk-fransk nationalekonom och politiker.

Horn, som var jude, uppträdde 1847 som förfäktare av judarnas emancipation med arbetet Zur Judenfrage in Ungarn och grundade året därpå veckotidningen Der ungarische Israelit. Han deltog med iver i den ungerska resningen 1849 och erhöll efter Komorns kapitulation fritt avtåg, men tvingades genom oupphörliga förföljelser från polisens sida att lämna Ungern och bege sig till Wien, därifrån till Prag och Leipzig och 1851 till Bryssel. Där utgav han Statistisches Gemälde des Königreichs Belgien (1853) och Bevölkerungswissenschaftliche Studien aus Belgien (1854), hans förnämsta statistiska arbete. 

Som korrespondent till tyska tidningar begav han sig 1855 till världsutställningen i Paris, där han genom Michel Chevalier erhöll anställning som redaktör för den nationalekonomiska avdelningen i Journal des débats. Han var även en flitig medarbetare i  Journal des Économistes. Åren 1859-60 förde han i en mängd på franska skrivna flygskrifter ett formligt litterärt krig mot den absolutistisk-centralistiska regeringen i Österrike. Han utgav bland annat även Anuaire international du crédit public (1859-61), i vilken flera kända skriftställare medverkade, samt i bokform La liberté des banques (1866), i vilken han bekämpar monopol inom bankväsendet och L'économie politique avant les physiocrates (1867). 

Trots att Horn blivit fransk medborgare återvände han till Ungern efter att 1869 ha erhållit amnesti. Han blev där ledamot av riksdagen och 1875 statssekreterare i handelsministeriet.

Källor

Ungerska nationalekonomer
Franska nationalekonomer
Födda 1825
Avlidna 1875
Män
Ugglan