kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dýrðin (musikalbum)

Dýrðin är det isländska indiepopbandet Dýrðins självbetitlade debutalbum, utgivet 3 oktober 2006 på skivbolaget Skipping Stones Records.

Låtlista
 "Popp & Co." – 2:16
 "Brottnumin" – 1:47
 "Hunangsdropar" – 2:14
 "17. júní" – 2:39
 "Prins á álögum" – 3:07
 "Mr. Spock" – 2:43
 "Snjófólk" – 2:37
 "Wake up" – 1:39
 "Bubble girl" – 2:51
 "Hvert í hoppandi" – 2:35
 "Meistari á skíðum" – 3:14

Musikalbum 2006
Isländska debutalbum
Gary E. Johnson

Gary Earl Johnson, född 1 januari 1953 i Minot, North Dakota, är en amerikansk politiker.

Han ställde upp i presidentvalet i USA 2012 och i presidentvalet i USA 2016 som kandidat för Libertarian Party.

Bakgrund 

Johnson studerade vid University of New Mexico i Albuquerque. Under studietiden träffade han sin blivande hustru Dee (1952-2006). Paret gifte sig 1977, skilde sig 2005 och Dee avled i en hjärtsjukdom ett år efter skilsmässan.

Guvernör i New Mexico 1995–2003 
I 1994 års guvernörsval besegrade han den sittande guvernören, demokraten Bruce King.

Johnson omvaldes 1998.

Johnson var republikansk guvernör i New Mexico 1995–2003. Han kunde inte ställa upp för en tredje mandatperiod, eftersom New Mexicos konstitution begränsar guvernörens ämbetstid till två mandatperioder.

Bill Richardson efterträdde Johnson som guvernör 1 januari 2003.

Presidentkandidat 2012 
Johnson hade tänkt ställa upp i republikanernas primärval inför presidentvalet i USA 2012 men hoppade av i ett tidigt skede och bytte parti till Libertarian Party. Efter partibytet nominerade libertarianerna honom som partiets presidentkandidat.

Domare James P. Gray från Kalifornien valdes som kandidat till vice president. I presidentvalet 2012 fick Johnson och Gray 0,99 %.

Presidentkandidat 2016 
Johnson ställde upp i presidentvalet i USA 2016 som kandidat för Libertarian Party och förordade William Weld (tidigare guvernör i Massachusetts) som partiets kandidat till vice president, vilken senare också valdes av partiet. 

I en opinionsundersökning utförd 11−17 juli 2016 av NBC News/SurveyMonkey bland 9 436 vuxna fick Johnson stöd av 10 %, att jämföra med Donald Trump 40 %, Hillary Clinton 39 % och Jill Stein 5 %. Om en kandidat når ett genomsnittligt stöd på 15% i opinionsundersökningarna är denne garanterad att delta i de stora TV-debatterna.

Politiska ståndpunkter 
Johnson beskriver sig själv som ekonomiskt konservativ och socialt liberal.

Han vill minska USA:s statsskuld genom att minska statens utgifter med 43 %, skydda medborgerliga rättigheter, omedelbart avsluta Afghanistankriget och förespråkar Fair Tax. Han vill ersätta inkomstskatt och företagsskatt med en skatt på konsumtion.

Johnson är känd för sitt motstånd mot War on Drugs ("kriget mot narkotika") som USA:s regering sedan länge har fört och ville 1999 avkriminalisera narkotika.

Privatliv 
Johnson är lutheran. Triathlon är hans idrottsgren och han säger sig avstå från alkohol, koffein och vissa sockerprodukter. Han använder cannabisprodukter, men har sagt att han inte kommer göra det under sin presidentkandidatur eller, om han blir vald, under sin mandatperiod som president.

Referenser

Guvernörer i New Mexico
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska politiker under 2000-talet
Personer från Minot
Födda 1953
Levande personer
Män
Kandidater till presidentvalet i USA 2012
Kandidater till presidentvalet i USA 2016
Alumner från University of New Mexico
Dirk Kempthorne

Dirk Arthur Kempthorne, född 29 oktober 1951 i San Diego, Kalifornien, är en amerikansk  republikansk politiker. Han representerade delstaten Idaho i USA:s senat 1993–1999. Han var den 30:e guvernören i Idaho 1999–2006. Han tjänstgjorde sedan som USA:s inrikesminister i regeringen George W. Bush 2006–2009.

Kempthorne avlade 1975 sin examen i statsvetenskap vid University of Idaho. Han var borgmästare i Boise 1986–1993. Han efterträdde 1993 Steve Symms som senator för Idaho. År 1999 efterträdde han Phil Batt som guvernör i Idaho. Kempthorne avgick 2006 som guvernör för att efterträda Gale Norton som inrikesminister.

Under Kempthornes tid som minister blev isbjörnen listad som en hotad art i USA. Som inrikesminister besökte han ett stort antal nationalparker och nationella monument. Han gjorde bland annat 2007 en tre veckor lång resa till de amerikanska territorierna Guam och Amerikanska Samoa samt tre självständiga stater i fri association med USA: Palau, Mikronesiska federationen och Marshallöarna. Kempthorne efterträddes 20 januari 2009 som minister av Ken Salazar.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor

Födda 1951
Ledamöter av USA:s senat från Idaho
Guvernörer i Idaho
USA:s inrikesministrar
Borgmästare i Boise
Män
Levande personer
Alumner från University of Idaho
Impra

Impra är en förening och ett nätverk till stöd, utveckling och synliggörande av kvinnliga musiker inom jazz/improvisation/elektronika/alternativ. Det bildades i april 2006 på initiativ av jazzsångerskorna Gunilla Törnfeldt (född Hedin) och Lina Nyberg. 

Föreningen är öppen för alla, oberoende av kön, sexuell läggning och härkomst, som delar föreningens intentioner.

Föreningen tilldelades 2022 utmärkelsen Basisten från Riksförbundet Svensk Jazz.

Källor

Externa länkar 
Organisationens webbplats
Intervju med delar av IMPRA:s styrelse i Mitt i Musiken 11 oktober 2006, SRP2
Intervju med dåvarande ordförande Gunilla Hedin i Mitt i Musiken 8 mars 2007

Musikorganisationer i Sverige
Träningsmatch

Träningsmatch eller vänskapsmatch är inom sportens värld ett möte mellan två lag eller idrottare, utom officiell tävlan.

Syftet med träningsmatcher kan vara att förbereda lagen för tävlingsmatcher under ordinarie säsong, vilket ger tränare möjligheter att testa nya spelare utan att laget riskerar viktiga poängförluster för att inte de bästa är med. Ibland används begreppet vänskapsmatch om till exempel avskedsmatcher för stora spelar- och tränarprofiler som slutar eller matcher till minne av en numera avliden berömd spelare eller tränare. Även minnet av andra händelser kan uppmärksammas. Tränings- och vänskapsmatcher förekommer såväl på landslags- som klubbnivå. 

Andra syften kan vara att marknadsföra laget eller idrottsgrenen på nya marknader och i fler länder, något som även benämns uppvisningsmatch. Ofta sammanfaller syften och två lag kan mötas på neutral plats utan konkurrerande elitlag för att rekrytera anhängare och samtidigt få träning. Exempelvis turnerar många europeiska storlag inom fotboll i Asien och Nordamerika och möter varandra eller lokala lag i träningsmatcher vilket dels svetsar samman och förbereder spelarna, dels ger värdefull exponering på marknader där det sedan går att sälja souvenirer eller på annat sätt slå mynt av uppmärksamheten. Det förekommer även att tävlingsmatcher spelas på andra marknader som ett led i marknadsföringen. De amerikanska proffsligorna MLB, NHL och NBA brukar exempelvis förlägga tävlingsmatcher utanför Nordamerika. 

Fram till ungefär år 2000 var det ganska vanligt att storlag i fotboll från England, Italien och Spanien reste till Sverige på träningsläger under juli månad för att i träningsmatcher möta svenska lag. Numera är många av dessa matcher ersatta av möten mellan fotbolls-Europas storlag.

Källor

Sportevenemang
Sporttermer
Terri Herrera Eriksson

Terri Herrera Eriksson, född 1973, är en svensk skribent och programledare.

Hon skrev föräldra- och resekrönikor på Aftonbladet och var programledare i latinoprogrammet Corazon som hörs i SR Atlas/ Metropol. Hon har också skrivit boken En alien i magen (2004). Därefter har hon varit chefredaktör för Amelia Specialtidningar och redaktionschef för Damernas Värld på Bonnier Tidskrifter.

Externa länkar
 Terri Herrera Erikssons krönikor på Aftonbladet

Svenska krönikörer
Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Svenska radioprogramledare
Födda 1973
Kvinnor
Levande personer
Parmmätare

Parmmätare var titeln på de ämbetsmän i Stockholm och andra städer som hade till uppgift att mäta det hö och den ved, med mera, som inresande bönder medförde. Syftet var att ta ut rätt tullavgift. I Stockholm finns parmmätare omtalade från 1661. De utsågs av magistraten.

Uttrycket kommer från volymmåttet parm.

Se även
 Parmmätargatan, en gata på Kungsholmen i Stockholm.
Parmmätargatan, en gata på Hisingen i Göteborg.

Källor

Historiska yrken
Stockholm under 1600-talet
Sveriges kommunalhistoria
SR Atlas

SR Atlas var en av Sveriges Radios webbkanaler och spelade pop från hela världen. Musikansvarig var Anneli Zvejnieks. Radarparet Hiba Daniel och Kris Boswell presenterade kanalens lunchprogram varje dag. Kanalen lades ner den 30 april 2011.

Atlas
Radiokanaler och radiostationer nedlagda 2011
Webbradio
Mega Man Zero (serie)

Mega Man Zero är en serie datorspel. Det är den uppföljande serien till Mega Man X serien. Serien handlar om Zeros kamp mot Neo Arcadia.

Handling 
100 år har gått sedan Zero sövde ner sig själv. Han gjorde detta av den enkla anledningen att han ville rena sin kropp från viruset och därmed sluta bli en fara för samhället. Världen har förändrats drastiskt och styrs nu med järnhand av den tyranniska armén kallad Neo Arcadia. Ingen vågar i princip ifrågasätta deras lagar och idéer, men en grupp, eller snarare armé kallad Resistance har sina egna synpunkter på deras onda idéer. En av deras forskare, en människa vid namn Ciel, har börjat forska runt lite kring Zeros förflutna. En dag får hon reda på var han senast sågs till, och det visar sig vara på en nu förbjuden plats. Tillsammans med en grupp soldater beger hon sig dit, men de inser snart att de är förföljda av Neo Arcadia.

Till sist når de en återvändsgränd, en väldigt gammal kammare långt ner i ruinerna. Men här finns också det de letat efter; Zero. Hans kropp har förändrats radikalt och han ser inte alls ut som förut när han hänger där i mitten av kammaren. En soldat försöker röra vid honom, men knuffas bort av ett kraftfält. Neo Arcadias soldater närmar sig med stormsteg och Ciels lilla vän, en så kallas Cyber-Elf, säger åt henne att använda hennes kraft mot kraftfältet. Neo Arcadias stormar strax därpå in och skjuter ner Ciels soldater, varpå hon motvilligt går med på vad hennes Cyber-Elf sa. Hon flyger rakt in i kraftfältet och förstör det bara inte, utan väcker dessutom upp Zero. Utan att veta varför skjuter han ner soldaterna och eskorterar Ciel ut från ruinerna, innan han stöter på en enorm robot. Då aktiveras plötsligt en maskin som kastar ut Zeros gamla vapen, Z-Saber, varpå Zero förintar roboten och räddar Ciel.

Väl tillbaka i högkvarteret får Zero reda på att Neo Arcadia styrs av en välbekant figur; X. Zero känner igen namnet, men har inga minnesbilder av personen. Men han inser att Neo Arcadia måste stoppas, och det fort, annars kan världen ha sett sitt sista ljus för gott.

Titlar 
 Mega Man Zero (Game Boy Advance)
 Mega Man Zero 2 (Game Boy Advance)
 Mega Man Zero 3 (Game Boy Advance)
 Mega Man Zero 4 (Game Boy Advance)

Mega Man
Datorspelsserier
MSK

MSK eller msk kan syfta på:

MSK – en sportklubb i Umeå, se Mariehem SK
msk – volymmått som används vid matlagning, se Matsked
MSK – en zontid som används i stora delar av Ryssland, se Moskvatid
MSK – förkortning för mentalskötare inom psykiatrin, numera benämnd skötare
Svetlana Feofanova

Svetlana Jevgenjevna Feofanova (), född den 16 juli 1980 i Moskva, är en rysk friidrottare som tävlar i stavhopp. 

Feofanovas genombrott kom vid VM inomhus 2001 i Lissabon då hon blev silvermedaljör med ett hopp på 4,51 m endast slagen av Tjeckiens Pavla Hamáčková-Rybová. Vid VM utomhus samma år blev Feofanova silvermedaljör när hon hoppade 4,75 m vilket då var nytt personligt rekord för henne, höjden var den samma som segraren Stacy Dragila klarade av. 

Under 2002 vann Feofanova både EM-guld inomhus i Wien med ett hopp på 4,75 m och EM-guld utomhus med ett hopp på 4,60 m. Året efter blev hon även världsmästare inomhus i Birmingham när hon klarade 4,80 m. Samma år utomhus vid VM i Paris blev hon världsmästare när hon klarade 4,75 m. Den 22 februari 2003 hoppade hon 4,85 m vid en tävling i Aten vilket innebar att hon slog Dragilas världsrekord. 

Feofanova deltog vid inomhus VM i Budapest där hon blev bronsmedaljör med ett hopp på 4,70 m denna gång var det Jelena Isinbajeva och Dragila som blev henne övermäktiga. Utomhus så hoppade hon 4,88 m vid en tävling i Grekland den 4 juli och slog därmed Isinbajevas nysatta världsrekord. Men innan året var slut hade Isinbajeva förbättrat världsrekordet ytterligare fyra gånger. 

Feofanova deltog vid Olympiska sommarspelen 2004 i Aten där hon klarade 4,75 m och blev silvermedaljör men fick se sig besegrad av Isinbajeva. 

Nästa mästerskap för ryskan blev inomhus VM 2006 i Moskva där det blev ytterligare en bronsmedalj efter Isinbajeva och Polens Anna Rogowska. Hon deltog även på EM i Göteborg där hon blev fyra. I Isinbajeva frånvaro vann Feofanova Europeiska inomhusmästerskapen i Birmingham 2007. Ytterligare en medalj blev det vid VM i Osaka 2007 där hon slutade på tredje plats med ett hopp på 4,75 m efter Isinbajeva och Kateřina Baďurová. 

Feofanova deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008, där hon klarade 4,75 m men blev återigen bronsmedaljör efter Isinbajeva och USA:s Jennifer Stuczynski. Feofanova deltog inte vid VM 2009. Under 2010 hade hon stora framgångar främst därför att Isinbajeva detta år inte tävlade. Feofanova blev silvermedaljör vid inomhus VM och vann guld vid EM 2010 efter ett hopp på 4,75 m.

Personliga rekord 
 4,88 m utomhus
 4,85 m inomuhs

Externa länkar 
 Fakta på IAAFs webbplats
 

Födda 1980
Ryska stavhoppare
Världsmästare i stavhopp
Världsrekordhållare i stavhopp
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Ryska olympiska silvermedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Olympiska silvermedaljörer 2004
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Moskva
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Europamästare i stavhopp
Transfer

Transfer kan avse:

 Transfer (fotboll) – en spelare flyttar från en klubb till en annan
 Transferfönster – en sportterm som främst används inom fotboll och åsyftar den period då en transfer (övergång) av fotbollsspelare mellan klubbar kan ske
 Transfer-RNA – RNA som har till uppgift att transportera aminosyror till ribosomerna i cellen
 Transfer (organisation) – en ideell organisation vars främsta uppgift är att förmedla kostnadsfria föreläsningar från näringslivet till gymnasieskolor
 Transfer (företag)
Alofiön

Alofi, eller Tu`a, (franska: île Alofi) är en ö i Wallis- och Futunaöarna i Stilla havet.

Geografi 

Alofi är den minsta huvudön i ögruppen och ligger cirka 2 kilometer sydöst om Futuna.

Ön har en yta på cirka 19 km² och cirka 12 invånare som alla lever i huvudorten och enda kvarvarande staden Alofitai på öns västra del.

Många Futunabor har odlingar på Alofi som de regelbundet ser till på helgerna.

Högsta höjden är den utslocknade vulkanen Mont Kolofau med cirka 366 meter över havet och ön omges delvis av ett rev.
Tillsammans med Futuna-ön utgör de området Hoornöarna.

Historia 
Alofi beboddes troligen av polynesier redan på 1000-talet f.Kr. och var del i det tonganska imperiet tillsammans med Futuna och Wallisön.

Ön tillhör kungadömet Alo, eller Tu`a, på Futuna som grundades cirka 1565. 

Alofi upptäcktes tillsammans med Futuna den 26 april 1616 av nederländske Jacob Le Maire och Willem Corneliszoon Schouten. 

Legenden säger att Alofis befolkning blev uppäten av kannibaler från Futuna i början på 1800-talet.

Den 16 februari 1888 blev Alofi tillsammans med Futuna ett franskt protektorat efter att kungarna över Sigave och Alo undertecknade avtalet.

Den 5 mars 1888 skapades protektoratet Wallis et Futuna där även Alofi ingick.

Externa länkar 
 karta över Alofi / Tu`a
 Franska förvaltningen om Alofi / Tu`a

Wallis- och Futunaöarna
Oceaniens geografi
Emer McCourt

Emer McCourt, född 1964,  bor i London och började sin karriär som skådespelerska. Hon har varit med i filmer som Hush-a-Bye Baby (1990) och i Ken Loachs Riff-Raff (1990). Hon gick senare vidare till att själv producera, och är mest känd för filmen Human traffic (1999). Emer McCourt har även skrivit romanen Elvis, Jesus och jag (2004).

Filmografi (filmer som haft svensk premiär)

Roller
1989 - Hush-a-bye Baby - Goretti
1991 - Riff-Raff - Susan

Producent
1999 - Human Traffic

Bibliografi
2005 - Elvis, Jesus och jag

Externa länkar 
 
 

Brittiska skådespelare
Brittiska filmproducenter
Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1964
Levande personer
Kvinnor
Home and Away

Home and Away är en australisk såpopera som utspelar sig vid den fiktiva staden Summer Bay norr om Sydney. Serien visades nattetid i Sverige på TV3 till och med 2013.

I rollerna (i urval) 
  Jason Smith - Robbie Hunter         
  Rebecca Cartwright - Hayley Lawson            
  Isabel Lucas - Tasha Andrews         
  Chris Hemsworth - Kim Hyde
  Ray Meagher - Alf Stewart
  Clarissa House - Beth Hunter
  Sharni Vinson - Cassie Turner
  Lyn Collingwood - Colleen Crazy
  Tim Campbell - Dan Baker
  Lynne McGarnger - Irene Roberts
  Ada Nicodemou - Leah Patterson-Baker
  Jodi Gordon - Martha Mackenzie
  Indiana Evans - Matilda Hunter
  Cornelia Frances - Morag Bellingham
  Nicholas Bishop - Peter Baker
  Mark Furze - Ric Dalby
  Kate Ritchie - Sally Fletcher
  Paul O’Brien - Jack Holden
  Rhys Wakefield - Lucas Holden
  Trent Dalzell - Axle Hay
  Jessica Falkholt - Hope Morrison
    Rebeeca Breeds  - Ruby Buckton
    Kassandra Clementi - Maddy Osborne
    Tai Hara - Andy Barrett
    Jake Speer - Oscar MacGuire
    Philippa Northeast - Evelyn "Evie" MacGuire
    Alec snow -  Matthew 'Matt' Page
    Jackson Gallagher - Joshua 'Josh' Barrett
    Andrew Morley - Spencer Harrington
    Isabella giovinazzo -  Phoebe Nicholson
    Tessa De Josselin - Billie Ashford
    George Mason - Martin "Ash" Ashford
    Jessica Grace Smith - Denise 'Denny' Miller
    Cassie Howarth - Hannah Wilson
    Nic Westaway - Kyle Braxton/Bennett

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Såpoperor
Australiska TV-serier från 1980-talet
TV-program i Seven Network
Australiska TV-serier från 1990-talet
Australiska TV-serier från 2000-talet
Australiska TV-serier från 2010-talet
Australiska TV-serier från 2020-talet
TV-seriestarter 1988
Qaumi Tarana

Qaumi Tarana (Urdu: قومى ترانہ, Qaumī Tarāna "Nationalsång", från persiskans Tarāna-e Qowm) är Pakistans nationalsång. Musiken till låten komponerades av Ahmed Ghulamali Chagla, och texten skrevs av Abu-Al-Asar Hafeez Jullandhuri. Den blev officiellt antagen som nationalsång i augusti 1954.

Källor

Nationalsånger i Asien
Kultur i Pakistan
Monika Pyrek

Monika Zofia Pyrek-Rokita, född 11 augusti 1980 i Gdynia, är en polsk friidrottare som tävlar i stavhopp.

Karriär 

Pyreks genombrott kom när hon 1998 blev tvåa på VM för juniorer. 2000 deltog hon vid Olympiska sommarspelen i Sydney där hon tog sig vidare till finalen men slutade på sjunde plats efter att ha klarat 4,40. Hennes första medalj vid ett mästerskap som senior kom vid VM 2001 i Edmonton där hon slutade på tredje plats efter att ha klarat 4,55. De enda som slog henne var Stacy Dragila och Svetlana Feofanova som båda klarade 4,75. Under 2002 blev hon bronsmedaljör inomhus vid inomhus-EM i Wien men vid EM utomhus i München lyckade hon inte ta sig vidare till finalomgången. 

2003 blev hon bronsmedaljör vid inomhus-VM i Birmingham efter att ha klarat 4,45. Denna gång blev Feofanova och Jelena Isinbajeva hennes övermän. Vid utomhus-VM i Paris samma år slutade hon fyra efter att ha klarat 4,55. Ytterligare en fjärde plats och på samma höjd blev det året efter vid Olympiska sommarspelen 2004 i Aten. 

2005 började hon året med att bli bronsmedaljör vid inomhus-EM i Madrid efter att ha klarat 4,70. En placering bättre blev det vid VM utomhus i Helsingfors där hon tog 4,60. Hon var chanslös mot Isinbajeva som hoppade nytt världsrekord på höjden 5,01. Vid EM 2006 i Göteborg blev det återigen en silvermedalj, denna gång efter att ha klarat 4,65 och återigen ha fått se sig slagen av Isinbajeva.

Vid VM 2007 i Osaka missade Pyrek medalj när hon slutade fyra efter att ha klarat 4,75 – samma höjd klarade även silver- och bronsmedaljörerna Katerina Badurová och Feofanova fast med färre rivningar. Medalj blev det emellerid vid inomhus-VM 2008 i Valencia där 4,70 räckte till brons efter Isinbajeva och USA:s Jennifer Stuczynski.

Pyrek deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking där hon slutade på femte plats efter att ha klarat 4,70. Hon deltog vid VM 2009 där hon blev silvermedaljör på höjden 4,65 (delad med Chelsea Johnson, USA) efter landsmaninnan Anna Rogowska.

Personligt rekord 

 4,82 meter från september 2007 satt vid en tävling i Stuttgart

Externa länkar
Fakta på IAAFs webbplats

Födda 1980
Kvinnor
Polska stavhoppare
Levande personer
Personer från Gdynia
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Amiot 143

Amiot 143, franskt nattbombflygplan från andra världskriget. Planet är en vidareutveckling av Amiot 140, som byggdes efter specifikationer för en natt- och dagbombare från 1928. Skillnaden mellan 140:an och 143:an låg i motorerna som från början utgjordes av Lorraine W-motorer. Planen led stora förluster vid början av andra världskriget då man gick från natt till dagoperationer, men trots förlusterna användes planen fram till 1944 av Vichyregimen i Nordafrika.

Se även 
 Amiot 354

Källor 
Chant, Chris - Aircraft of World war II - Grange Books 2000 - 

Bombflygplan
Franska stridsflygplan under andra världskriget
Avions Amiot
Amiot 354

Amiot 354, franskt medeltungt bombflygplan från andra världskriget. 

Totalt beställdes 900 exemplar av den här flygplanstypen, men på grund av förseningar i utvecklingen och tillverkningen hade enbart 90 plan tillverkats när Frankrike föll i juni 1940. De som fanns kvar efter striderna användes för transporter. Luftwaffe lade beslag på fyra plan som kom att användas för hemliga uppdrag. Ett flygplan fanns kvar efter kriget.

Se även 
 Amiot 143

Källor
Chant, Chris - Aircraft of World war II - Grange Books 2000 - 

Bombflygplan
Franska stridsflygplan under andra världskriget
Avions Amiot