Karl Abraham

Karl Abraham, född 3 maj 1877 i Bremen, Tyskland, död 25 december 1925 i Berlin, var en tysk inflytelserik psykoanalytiker, som var samarbetspartner med Sigmund Freud som kallade honom sin bästa elev. Han utvecklade bland annat teorin om nedstämdhet och depression som inåtvänd aggressivitet.

Biografi
Abraham var son till Nathan Abraham, en judisk religionslärare och hans hustru (och kusin) Ida (1847–1929). Hans medicinstudier möjliggjorde för honom att praktisera vid hospitalet Burghölzli i Zürich, där professor Eugen Bleuler var chef. Under sin tid vid sjukhuset blev han bekant med Carl Gustav Jungs analytiska psykologi.

År 1907 träffade Karl Abraham första gången Sigmund Freud, som han behöll kontakten med livet ut. Abraham återvände till Tyskland och grundade Berliner Psychoanalytische Institut 1910. Han var ordförande för International Psychoanalytical Association från 1914 till 1918 och igen 1925.

Abraham dog i förtid av komplikationer efter en lunginfektion och kan ha lidit av lungcancer.

Vetenskapligt arbete
Karl Abraham samarbetade med Freud om förståelsen av manodepressiv sjukdom, vilket ledde till Freuds uppsats om "Sorg och melankoli", 1917. Han gav handledning åt Melanie Klein under åren 1924-1925, och ett antal brittiska psykoanalytiker, som Edward Glover och Alix Strachey. Han var också mentor för en betydande grupp tyska analytiker, som Karen Horney, Helene Deutsch och Franz Alexander.

Abraham studerade betydelsen av spädbarns sexualitet för karaktärsutveckling och psykisk sjukdom och föreslog, liksom Freud, att om psykosexuell utveckling fixeras vid någon bestämd tidpunkt kommer psykiska störningar sannolikt att dyka upp. Han beskrev personlighetsdrag och psykopatologi utifrån orala och anala stadier av utvecklingen (1921).

Abraham gjorde observationer av sin egen dotter Hilda, och rapporterade om hur hon reagerade på lavemang som gavs till brodern och på infantil onani som utfördes av honom. Abraham bad henne dela hemligheter med honom, men han var noga med att bevara hennes privatliv så vissa rapporter publicerades inte förrän efter Hildas död. Hilda skulle senare bli psykoanalytiker. 

I det orala utvecklingsskedet bestämmer de första relationerna barn har med objekt deras efterföljande förhållande till verkligheten. Oral tillfredsställelse kan resultera i självsäkerhet och optimism, medan oral fixering kan leda till pessimism och depression. Dessutom kommer en person med en oral fixering att uppvisa en ovilja att ta hand om sig själv och kräva att andra ska ta hand om honom/henne. Detta kan uttryckas genom extrem passivitet eller genom ett mycket aktivt oralt sadistiskt beteende.

I analskedet, när träningen i renlighet börjar för tidigt, kan konflikter uppstå mellan en medveten attityd av lydnad och en omedveten önskan om motstånd. Detta kan leda till egenskaper som sparsamhet, ordning och envishet, liksom till tvångsmässig neuros som ett resultat av anal fixering (Abraham, 1921). Utöver detta baserade Abraham sin förståelse av manodepressiv sjukdom på en studie av målaren Giovanni Segantini: en faktisk händelse av förlust är inte i sig tillräcklig för att göra störningen till en del av melankolisk depression. Denna störning är kopplad till nedslående händelser i tidig barndom, när det gäller män alltid kopplade till modern (Abraham, 1911). Denna idé om den preoidipala "dåliga" mamman innebar en ny utveckling som skilde sig från Freuds oidipala mor och banade väg för Melanie Kleins teorier.

Ett annat viktigt bidrag är hans arbete "En kort studie av libidos utveckling", där han bearbetade Freuds Sorg och melankoli (1917) och påvisade skiftningar i normala och patologiska objektrelationer och reaktioner på objektförlust.

För övrigt undersökte Abraham sexuella trauman hos barn och föreslog, liksom Freud, att sexuella övergrepp var vanligt förekommande i psykotiska och neurotiska patienters historik. Dessutom hävdade han (1907) att dementia praecox hänger samman med sexuella trauman hos barn, på ett liknande vis som det freudianska sambandet mellan hysteri och sexuellt trauma.

Karl Abraham (1920) visade också intresse för kulturfrågor. Han analyserade olika myter som antydde deras förhållande till drömmar (1909) och skrev en tolkning av den egyptiska monoteistiska farao Amenhotep IV:s andliga aktiviteter (1912).

Bibliografi (urval) 
 Normentafel zur Entwicklungsgeschichte des Huhnes (with Prof. Keibel). (1900) Normentafeln zur Entwicklungsgeschichte der Wirbeltiere, Heft 2. Jena.
 Beiträge zur Entwicklungsgeschichte des Wellensittichs. (inaugural dissertation.) (1901) Anatomische Blätter (Anatomical Institute, Freiburg), Heft LVI/LVII. (Wiesbaden, I. F. Bergmann.)
 Beiträge zur Kenntnis des Delirium tremens der Morphinisten. (1902) C., Jahrg. XXV, June, S. 369–80.
 ber Versuche mit 'Veronal' bei Erregungszuständen der Paralytiker. (1904) C., Jahrg.
 Abraham, K.(1907). On the significance of Sexual Trauma in Childhood for the Symptomatology of Dementia Praecox. In Hilda, C., Abraham, M.D.(Ed) (1955). Clinical Papers and Essays on Psycho-Analysis. London : The Hogarth Press and the Institute of Psychoanalysis.
 Abraham, K.(1909). Dreams and Myths : A study in folk-Psychology.  In Hilda, C., Abraham, M.D.(Ed) (1955). Clinical Papers and Essays on Psycho-Analysis. London : The Hogarth Press and the Institute of Psychoanalysis.
 Abraham, K.(1911). Giovanni Segantini : A Psycho-analytical Study. In Hilda, C., Abraham, M.D.(Ed) (1955). Clinical Papers and Essays on Psycho-Analysis. London : The Hogarth Press and the Institute of Psychoanalysis.
 Abraham, K. (1912). Amenhotep IV. Psycho-analytical Contributions Towards the understanding of his Personality and of the Monotheistic Cult of Aton.  .  In Hilda, C., Abraham, M.D.(Ed) (1955). Clinical Papers and Essays on Psycho-Analysis. London : The Hogarth Press and the Institute of Psychoanalysis.
 Abraham, K. (1920). The Cultural Significance of Psycho-analysis. In Hilda, C., Abraham, M.D.(Ed) (1955). Clinical Papers and Essays on Psycho-Analysis. London : The Hogarth Press and the Institute of Psychoanalysis.
 Abraham, K (1921).  Contributions to the theory of the anal character. In Stein, D.J, Stone, M. H. (Ed) (1997). Essential papers on obsessive-compulsive disorders. New York: New York University Press.
 Abraham, K The influence of oral erotism on character-formation. In Perzow, S. M., Kets de Vries, M.F.R. (Ed) (1991). Handbook of character studies: Psychoanalytic explorations. Madison, CT: International Universities Press.
 Abraham, K. A short study of the development of the libido. In Frankiel, R.V. (Ed) (1994). Essential papers on object loss, New York: New York University Press.

Referenser

 Nationalencyklopedin. CD-utgåvan 2000.

 May-Tolzmann, U. (1997). The Discovery of the Bad Mother: Abraham’s contribution to the theory of Depression. Luzifer-Amor: Zeitschrift zur Geschichte der Psychoanalyse, 10(20), 98-131.

Noter

Vidare läsning
 Freud, S. (1917). Mourning and Melancholia. Standard Edition, 14, 305-307.
Selected Papers on Psycho-Analysis, Publisher: Karnac Books; 1997,

Externa länkar 

 International Psychoanalytical Association

Tyska psykologer
Psykoanalytiker
Födda 1877
Avlidna 1925
Män
Personer från Bremen