kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
George Hrab

George Joseph Hrab, född 8 juni 1971 i Belleville är en amerikansk trumslagare, gitarrist, kompositör och podcastare som spelar rock, funk och jazz. Hans texter präglas av hans intresse för vetenskaplig skepticism, vetenskap och ateism. Hrab har släppt sju album som soloartist sedan 1997.

Musikkarriär
Hrabs musik omfattar flera olika musikgenrer, men mest rock och funk. Hans texter är ofta kvicka och han brukar ange Frank Zappa och David Byrne som viktiga influenser. Han har också förutom sin karriär som soloartist deltagit i flera olika bandkonstellationer som Eric Mintel Quartet, Philadelphia Funk Authority och Geologic Orchestra. 

George Hrab förpackar sina skivor på olika originella sätt; till exempel en i en plåtask och annan i ett DVD-fodral. Hans sjätte skiva Trebuchet släpptes i juni 2010. Som ett sätt att lansera skivan erbjöd han vilken podcast som helst att sända skivan i sin helhet, vilket flera podcaster nappade på.

Podcast
George Hrab sänder varje vecka The Geologic Podcast, en podcast som innehåller personliga historier, sketcher, nyhetskommentarer, musik och intervjuer. Hrab hämtar innehållet från sin musikaliska karriär och musikbranschen i allmänhet och berör ofta ämnen som skepticism, ateism, rationalism och humanism. Namnet på podcasten är en ordvits kopplad till hans förnamn: podcasten har ingenting med geologi att göra.

Personligt
Hrab är av ukrainskt katolskt påbrå, talar ukrainska och tjänstgjorde under barndomen som korgosse. Hans far, som också heter George Hrab, är även han musiker och har uppträtt i bandet Tempo sedan 1959. Hrab bor i Bethlehem i Pennsylvania sedan han gick på Moravian College där han tog en kandidatexamen i musik 1993.

Publicerade verk

Diskografi, egna skivor
 [sic] (1997), Orchard
 Minutiae (1999), Geologic Records
 Vitriol (2001), Geologic Records
 Coelacanth (2003), Geologic Records
 Interrobang (2006), Geologic Records
 Trebuchet (2010), Geologic Records
 21812 (2013), Geologic Records

Diskografi, tillsammans med andra
 Ika (1995) – Ika
 Lullaby (1998) – Eric Mintel Quartet
 The Weight of Words (2001) – Slau
 What if Every Day Were Christmas (2006) – Podsafe for peace

Böcker

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats
 

Amerikanska rocktrummisar
Skeptiker
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska kompositörer
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Personer från Belleville, New Jersey
Födda 1971
Levande personer
Män
Heliumflash

En heliumflash är fusionsprocessen av helium i kärnan på en mindre stjärna som har en massa mindre än runt 2,25 solmassor, eller kanske på ytan på en vit dvärg eller som skalförbränning i större stjärnor i den asymptotiska jättegrenen.

Heliumflash i kärnan
I en stjärna som har en massa på mindre än 2,25 solmassor sker heliumflashen i kärnan när vätet tar slut och trycket inte längre kan stå emot en gravitationell kollaps. Kärnan börjar då kontrahera och blir då varmare och varmare tills det gör att de yttre lagren börjar expandera och den påbörjar sin röda superjätteperiod. När stjärnan fortsätter kontrahera i takt med gravitationen, kommer den till slut bli så kompakt att massan bli degenererad.  Det här degenererande trycket kommer till slut bli tillräckligt för att hindra en fortsatt kollaps av det mest centrala materialet, medan resten av materialet i kärnan fortsätter att kontrahera och värmen fortsätter att stiga. När temperaturen når cirka 100 miljoner Kelvin kan heliumet börja fusioneras. 

Den explosiva naturen hos en heliumflash beror på mängden degenererad massa. Trycket är inte längre beroende av temperaturen. När temperaturen når 100-200 miljoner Kelvin fortsätter heliumfusionen genom trippel-alfa-processen, eftersom degenererad materia leder värme effektivt. Temperaturen ökar snabbt, mängden helium som fusioneras ökar och detta gör att de delar där reaktionerna sker expanderar. Trots detta kommer dock inte volymen att öka och trycket kommer inte att minska, så det är ingen stabil avkylande expansion av kärnan. Den här skenande reaktionen ökar snabbt till 100 miljarder gånger stjärnans normala energiproduktion (i fem sekunder) tills den ökade temperaturen gör det termiska trycket dominant igen, och förhindrar förfallet/kollapsen. Kärnan kan sedan expandera och kylas ner och stabilt fortsätta förbränningen av helium.

Stjärnor med en massa mer än 2,25 solmassor börjar förbränningen av helium utan att deras kärna blir degenererad så de uppvisar inte den här typen av heliumflash.

En heliumflash kan inte observeras direkt på ytan genom elektromagnetisk strålning. Flashen sker i kärnan långt in i stjärnan, och effekten kommer att bli att all frisläppt energi kommer att absorberas av kärnan.

Heliumflash på ytan av en vit dvärg
När vätgas från en anslutande stjärna till en vit dvärg är ansamlad i den vita dvärgen, fusioneras vätgasen oftast till helium. Det här heliumet kan byggas upp och bilda ett skal nära stjärnans yta. När massan av heliumet blir tillräckligt stor, kan en heliumflash inträffa, med en skenande fusion som orsakar en nova.

Källor

Astrofysik
Astronomi
Stjärnor
Amnehärads kyrka

Amnehärads kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Amnehärads församling i Skara stift. Kyrkan ligger strax norr om centralorten i Gullspångs kommun.

Kyrkobyggnaden
Stenkyrkan är troligen uppförd på 1200-talet och består av rektangulärt långhus med ett femsidigt kor i öster. Öster om koret finns en vidbyggd sakristia. Vid västra kortsidan finns ett kyrktorn av trä som är svarttjärat. Vid långhusets norra sida finns ett dopkapell som tidigare var sakristia. Vid södra sidan har tidigare funnits ett vapenhus. Kyrktornet av trä tillkom 1666 och ersatte en tidigare klockstapel. Nuvarande femsidiga kor byggdes 1737 och nuvarande sakristia i öster byggdes 1835. Långhuset har ett brant sadeltak belagt med skiffer. Torntaket är belagt med spån.

Vid kyrkan finns ett bårhus av betong med skifferklätt tak uppfört 1967.

Inventarier
 Dopfunten är från 1200-talet.
 Predikstolen är tillverkad omkring 1650 av Bengt Snidare från Kristinehamn.
 Altaruppsatsen är från 1687.

Klockor
 I tornet finns två klockor. Storklockan göts på medeltiden och har en inskrift som kan tolkas: Maria hjälp!, medan lillklockan göts 1724.

Orglar
1872 byggde Erik Adolf Setterquist, Örebro, en orgel med stum fasad.
1981 byggdes en orgel av Smedmans Orgelbyggeri. Den har 19 stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fyra av stämmorna är bevarade från en ombyggnation gjord 1916. Fasaden är från 1872 års orgel.

I koret finns en mindre orgel av standardtyp, som ursprungligen stått i Otterbäckens kyrka. Den byggdes 1965 av I. Starup & Søn och har fyra stämmor.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Gullspångs kommun
Shinmoedake

Shinmoedake, på japanska 新燃岳, är en vulkan i Kyushu, Japan. Senaste utbrottet startade den 13 mars 2011. Japanska myndigheter har klassificerat utbrottet som en trea på den 5-gradiga skalan. Vulkanens förra utbrott, som ägde rum 19 januari, var det största uppmätta utbrottet på 52 år. Efter utbrottet i januari hade vulkanen under flera veckor varit sovande, men började återigen spy ut aska och stenar den 13 mars, två dagar efter den stora jordbävningen vid Sendai.  Tidigare har den haft utbrott 1716, 1717, 1771, 1822, 1959, 1991, 2008, 2009 och i januari 2011. Delar av Bond-filmen Man lever bara två gånger från 1967 spelades in här.

Referenser 

Vulkaner i Japan
WP:Projekt Japan
Mats Granström

Mats Granström, född den 3 februari 1983, är en svensk friidrottare (långdistans), som från år 2007 tävlar för Spårvägens FK, tidigare Eksjö Södra IK. Han vann SM-guld på 10 000 meter år 2006 samt deltog också i det vinnande laget i korta terrängen år 2007. Han deltog i Finnkampen 2006 och kom då på tredje plats på både 5 000 och 10 000 meter. Även år 2010 deltog han och upprepade då tredjeplatsen på 10 000 meter.

Personliga rekord 
Utomhus 
800 meter – 1:59,14 (Karlstad 26 juli 2007)
1 500 meter – 3:56,36 (Stockholm 22 juli 2008)
1 500 meter – 3:50,43 (Sävedalen 11 augusti 2006)
3 000 meter – 8:15,50 (Malmö 3 augusti 2010)
5 000 meter – 14:13,71 (Stockholm 22 juni 2010)
5 000 meter – 14:14,83 (Stockholm 31 augusti 2010)
5 000 meter – 14:18,73 (Sollentuna 14 juli 2006)
10 000 meter – 29:07,24 (Helsingfors, Finland 28 augusti 2010)
10 000 meter – 30:22,56 (Sollentuna 16 juli 2006)
10 km landsväg – 30:57 (Stockholm 19 augusti 2006)
10 km landsväg – 31:00 (Stockholm 19 augusti 2006)
Halvmaraton – 1:07:41 (Stockholm 11 september 2010)
2 000 meter hinder – 5:55,19 (Söderhamn 12 augusti 2005)

Referenser

Svenska långdistanslöpare
Svenska terränglöpare
Svenska mästare i långdistanslöpning
Svenska mästare i terränglöpning
Män
Födda 1983
Levande personer
Kill Rock Stars

Kill Rock Stars är ett amerikanskt oberoende skivbolag grundat 1991, baserat både i Olympia, Washington och Portland, Oregon. Bland annat Elliott Smith, Deerhoof, Sleater-Kinney och Xiu Xiu har släppt material på skivbolaget.

Skivbolag och skivmärken bildade 1991
Amerikanska skivbolag och skivmärken
Olympia, Washington
Portland, Oregon
Det Ny Teater

Det ny Teater är en teater på Vesterbro i Köpenhamn, uppförd 1907-1908 av Lorentz Gudme och färdigställd av Ludvig Andersen.

Teatern öppnade den 19 september 1908 under ledning av Viggo Lindstrøm med ett franskt Napoleonstycke, Den skønne Marseillanerinde, med bland andra Poul Reumert, Asta Nielsen och Clara Wieth i rollerna. Efter tre säsonger tog Ivar Schmidt över 1911. Han drev teatern till 1937, med en trupp som innefattade storheter som Else-Marie, Berthe Qvistgaard, Ellen Gottschalch, Ib Schønberg och Osvald Helmuth.

Mellan 1944 och 1966 hade Peer Gregaard ledningen av teatern. Han gjorde teatern till en ledande scen i Köpenhamn. Under 1960-talet fick teatern emellertid svårt med ekonomin, och Knud Poulsen, som tog över 1969, var nära att gå i konkurs innan amtet och staten sköt till pengar inför 1971 års uppsättning av Jeppe på berget. 1991 blev teatern av med produktionsstödet från staten och tvingades stänga. Den renoverades och öppnade 1994 som en operett- och musikalscen med en uppsättning av Läderlappen. Man har med stor framgång satt upp Andrew Lloyd Webbers The Phantom of the Opera 2000-2002.

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Teatrar i Danmark
Kultur i Köpenhamn
Organisationer bildade 1908
Vesterbro
Joseph Vilbort

Joseph Vilbort, född i Bryssel den 9 augusti 1829, död 1911, var en belgiskfödd fransk skriftställare.
 
Vilbort studerade vid hemstadens universitet och bosatte sig 1855 i Paris, där han arbetade i olika pressorgan. Under preussisk-österrikiska kriget 1866 medföljde han preussiska högkvarteret som korrespondent till Siècle. Han blev 1880 huvudredaktör för tidningen Le Globe. 

Vilbort författade bland annat arbetena Cavour (1861), La Pologne et son droit (samma år), L'oeuvre de M. de Bismarck (1869) om Otto von Bismarck, varigenom fransmännen först fick någon redigare uppfattning av det nyare Preussen och dess ledande statsman, samt Nouvelles campinoises (1877).

Källor

Noter 

Födda 1829
Avlidna 1911

Franska chefredaktörer
Belgiska chefredaktörer
Franskspråkiga fackboksförfattare
Franska fackboksförfattare
Belgiska fackboksförfattare
Män
Meyers
Personer inom Belgiens näringsliv under 1800-talet
Island i Eurovision Song Contest 2011

Island deltog i Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf, Tyskland. Landet valde artist och bidrag genom Söngvakeppni Sjónvarpsins 2011, som anordnades av isländska Ríkisútvarpið (RÚV).

Tävlingsupplägg 
Upplägget med deltävlingar kvarstod från tidigare år. I varje deltävling tävlade fem artister där tre gick vidare till finalen. Vd:n för RÙV, Páll Magnússon, skrev i ett öppet brev till uttagningen för Söngvakeppni Sjónvarpsins att alla bidrag som tävlar i uttagningen måste vara framförda på isländska, eftersom det är en isländsk sångtävling avsedd för underhållning av de isländska tv-tittarna. Detta uttalande har dock gett blandade känslor hos publiken, som hellre hade sett Islands bidrag framföras på engelska.

Fram till midnatt den 18 oktober 2010 kunde man skicka in bidrag till uttagningen. Söngvakeppni Sjónvarpsins 2011 var endast öppen för isländska låtskrivare, dock fick de samarbeta med icke-islänningar men fick max ha med tre bidrag i tävlingen. 

Finalen hölls den 12 februari 2011.

Semifinalerna 
I varje semifinal tävlade fem bidrag, varav två gick vidare till finalen utom i den tredje semifinalen där tre gick till finalen. I finalen tävlade sedan sju bidrag om att bli Islands representant till ESC 2011.

Semifinal 1 
Sändes den 15 januari 2011. Bidrag med gul bakgrund tog sig till finalen.

Semifinal 2 
Sändes den 22 januari 2011. Bidrag med gul bakgrund tog sig till finalen

Semifinal 3 
Sändes den 29 januari 2011. Bidrag med gul bakgrund tog sig till finalen. I denna semifinal skulle artisten Sigurjón Brink tävlat, men den 17 januari avled han. Brink blev 36 år gammal. Låten framfördes dock av Brinks vänner.

Finalen 
Sändes den 12 februari 2011.

Se även 
 Islands bidrag i Eurovision Song Contest
 Eurovision Song Contest 2011

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 Söngvakeppni Sjónvarpsins hemsida

Länder i Eurovision Song Contest 2011
Musikåret 2011
2011 på Island
Samuel Wilberforce

Samuel Wilberforce, född 7 september 1805 i London, död 19 juli 1873 (genom fall under en ritt) i Dorking i Surrey, var en brittisk teolog och son till William Wilberforce. 

Wilberforce studerade i Oxford, blev 1830 pastor i Brightstone (på ön Wight) samt 1845 domprost i Westminster Abbey och biskop i Oxfords stift, varifrån han 1869 förflyttades till stiftet Winchester. 

Wilberforce tillhörde till sina åsikter om kyrkan den som katoliserande ansedda riktningen inom det högkyrkliga partiet, den så kallade traktarianismen eller ritualismen, men i sin uppfattning av troslärorna närmade han sig den lågkyrkliga eller evangelikala riktningen. Som predikant utmärkte han sig genom originalitet och humor samt glänsande vältalighet.

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1805
Avlidna 1873
Personer från London
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Oriel College, Oxford
Christian Wilberg

Christian Wilberg, född den 20 november 1839 i Havelberg, död den 3 juni 1882 i Paris, var en tysk målare.

Wilberg studerade konst i Berlin som lärjunge till Eduard Pape och i Düsseldorf hos Oswald Achenbach, varefter han utbildade sig under flerfaldiga resor i Italien, Österrike och Syd-Tyskland, samlande skisser av landskap och arkitektur, vilka senare, när de utfördes, i synnerhet gjorde honom berömd för sanning och riktighet, perspektiv och belysning. 

Bland dem kan nämnas flera interiörer av Markuskyrkan i Venedig, Dogepalatset, Heratemplet i Girgenti och Capella Palatina i Palermo. Han målade även landskap. För utställningen i Berlin 1880 hade han utfört 2 stora panoramor: Napolitanska golfen och Havsviken vid Bajæ.

Källor 

 

Tyska landskapsmålare
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Havelberg
Födda 1839
Avlidna 1882
Män
Robert Crewe-Milnes, 1:e markis av Crewe

Robert Offley Ashburton Crewe-Milnes, 1:e markis av Crewe, född 12 januari 1858, död 20 juni 1945, var en brittisk politiker. Han var son till Richard Monckton Milnes, 1:e baron Houghton, och bar namnet lord Houghton fram till 1895.

Biografi
Crewe-Milnes hade ärvt faderns litterära anlag och publicerade bland annat 1890 en diktsamling, Stray verses. 1885 tog han inträde i överhuset som liberal ledamot. Då Gladstone 1892 bildade sin fjärde ministär, blev Crewe-Milnes vicekung av Irland, på vilken post han kvarstod till 1895. År 1905 blev han lordpresident i Henry Campbell-Bannermans ministär, och även överhusets ledare. År 1908 gjorde H.H. Asquith honom till kolonialminister och storsigillbevarare, men Crewe-Milnes utbytte 1908 posten som kolonialminister mot den som minister för Indien. År 1915 blev han lordpresident i Asquith/Lloyd Georges koalitionsregering, men avgick 1916 samtidigt som Asquith. Åren 1922–1928 var han brittisk ambassadör i Paris. Från 1921 till sin död var han president i Royal Society of Literature. Sin främsta politiska insats gjorde han som minister för Indien. Han upphävde den av George Curzon impopulära fyrdelningen av Bengalen och flyttade Indiens huvudstad från Calcutta till Delhi.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar

Storbritanniens kolonialministrar
Lords Privy Seal
Brittiska lordlöjtnanter
Storbritanniens ambassadörer i Frankrike
Ledamöter av Royal Society of Literature
Engelska poeter
Engelskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Poeter under 1900-talet
Brittiska författare under 1800-talet
Brittiska författare under 1900-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Brittiska politiker under 1900-talet
Födda 1858
Avlidna 1945
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från Trinity College, Cambridge
Storbritanniens lordpresidenter
James Crichton

James Crichton, född 19 augusti 1560, död 3 juli 1582 i Mantua, var en skotsk polyhistor.

Crichton uppfostrades tillsammans med Jakob VI av Skottland och väckte tidigt beundran genom sina vidsträckta kunskaper, sin poetiska och musikaliska begåvning och sina färdigheter i ridderliga idrotter. Under en vistelse på kontinenten visade han sina kunskaper under disputationer med samtidens lärde, bland annat i Venedig och i Padua. Han dödades genom att stickas ned med värja av sin elev arvprinsen Vincenzo Gonzaga under ett bråk. James Crichton var då endast 21 år gammal.

Crichton har senare blivit känd genom J.M. Barries komedi The admirable Crichton.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Födda 1560
Avlidna 1582
Män
Personer i Skottland under 1500-talet
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Alumner från Paris universitet
David Luiz

David Luiz Moreira Marinho, känd under namnet David Luiz, född den 22 april 1987 i Diadema, är en brasiliansk fotbollsspelare som spelar för Flamengo. Han spelar mittback, och ibland defensiv mittfältare. Han har tidigare spelat för Arsenal, Chelsea, Paris Saint-Germain och SL Benfica.

Karriär

Chelsea
Den 31 januari 2011 skrev Luiz på för Chelsea som betalade 21,3 miljoner pund för honom. Luiz första mål för Chelsea kom i matchen Chelsea–Manchester United där han gjorde 1–1-målet i en match som sedan Chelsea vann med 2–1 efter mål av Frank Lampard. David Luiz blev utnämnd till månadens spelare i Premier League i mars 2011.

Paris Saint-Germain
Den 23 maj 2014 blev han köpt av franska Paris Saint-Germain för 50 miljoner euro och blev därmed världens dyraste back.

Återkomst i Chelsea
Den 31 augusti 2016 blev Luiz klar för en återkomst i Chelsea, där han skrev på ett treårskontrakt.

Arsenal
Den 8 augusti 2019 värvades Luiz av Arsenal, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 18 maj 2021 meddelade Arsenal att Luiz skulle lämna klubben i samband med att hans kontrakt gick ut i juni 2021.

Flamengo 
Den 11 september 2021 gick Luiz på gratis övergång till Flamengo i hemlandet Brasilien, där skrev han på ett 15-månaderskontrakt med klubben.

Meriter

Klubb

Benfica
 Primeira Liga: 2009–10
 Taça da Liga: 2008–09, 2009–10, 2010–11

Chelsea
 Premier League: 2016–17
 FA Cup: 2011–12, 2017–18
 UEFA Champions League: 2011–12
 UEFA Europa League: 2012–13, 2018–19

Paris Saint-Germain
 Ligue 1: 2014–15, 2015–16
 Coupe de France: 2014–15, 2015–16
 Coupe de la Ligue: 2014–15, 2015–16
 Trophée des Champions: 2014, 2015, 2016

Arsenal
 FA-cupen: 2019–2020
 FA Community Shield: 2020

Landslag

Brasilien
 FIFA Confederations Cup: 2013
 Superclásico de las Américas: 2014

Individuella
 Primeira Liga Player of the Year: 2009–10
 Premier League Player of the Month: March 2011
 FIFA World Cup Dream Team: 2014
 FIFA/FIFPro World XI: 2014
 Ligue 1 Team of the Year: 2014–15, 2015–16

Referenser

Noter

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i EC Vitória
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Chelsea FC
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i Arsenal FC
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Ligue 1
Spelare i Copa América 2011
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Copa América 2015
Födda 1987
Levande personer
Män
Personer från São Paulo (delstat)
Brasilianska idrottare under 2000-talet
Johannes Voigt

Johannes Voigt, född den 27 augusti 1786 i Bettenhausen i Sachsen-Meiningen, död den 23 september 1863 i Königsberg, var en tysk historieskrivare, far till Georg Voigt. 

Voigt blev 1812 docent i Halle och författade som sådan verket Hildebrand als Papst Gregor VII und sein Zeitalter (1815; 2:a upplagan 1846). År 1817 kallades han till chef för stadsarkivet i Königsberg och blev 1823 professor i medeltidens och nyare tidens historia vid Königsbergs universitet. 

Voigt ägnade därefter sina betydande krafter huvudsakligen åt forskningar i provinsen Preussens hävder. Hans förnämsta arbete på detta område är Geschichte Preussens von den ältesten Zeiten bis zum Untergange der Herrschaft des Deutschen Ordens (9 band, 1827-39), vartill slöt sig utgivningen av  "Codex diplomatiens prussicus" (6 band, 1836-61) med flera publikationer. 

Därmed förvärvade han sig hedersnamnet "den preussiska historieskrivningens fader". Av Voigts övriga arbeten kan nämnas Geschichte Marienburgs (1824), Geschichte des Deutschen Ritterordens in seinen zwölf Balleien in Deutschland (2 band, 1857-59) och Handbuch der Geschichte Preussens bis zur Reformation (3 band, 1842-43).

Källor 

  

Medeltidshistoriker
Tyska professorer i historia
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Födda 1786
Avlidna 1863
Män
Ugglan
Georg Voigt

Georg Ludwig Voigt, född den 5 april 1827 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död den 18 augusti 1891 i Leipzig, var en tysk historieskrivare, son till Johannes Voigt.

Voigt promoverades 1851 till filosofie doktor i Königsberg och blev 1855 kustos vid universitetsbiblioteket i nämnda stad.

År 1858 blev han honorärprofessor i München, för att under von Sybels ledning överta utgivningen av tyska riksdagsakter, samt ordinarie professor i historia 1860 i Rostock och 1866 i Leipzig. 

Hans främsta arbeten är Die Wiederbelebung des klassischen Altertums oder das erste Jahrhundert des Humanismus (1859; 3:e upplagan utgiven av Lehnerdt i 2 band, 1893) och Enea Silvio de' Piccolomini als Papst Pius II und sein Zeitalter (3 band, 1856-63).

Källor 

 

Tyska professorer i historia
Personer verksamma vid Münchens universitet
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Königsberg
Födda 1827
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Alumner från universitetet i Königsberg
Harlekinräka

Harlekinräka (Caridina woltereckae) är en liten räka från Indonesien som blir cirka 1,5 centimeter lång. De lever ungefär under samma förhållanden som kardinalräkan och beter sig väldigt likt.

Referenser 
Redbee

Räkor
Akvarieräkor