kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rostkronad eremomela

Rostkronad eremomela (Eremomela badiceps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostkronad eremomela är en liten sångarlik fågel. Den har ett tydligt svart bröstband som skiljer vit strupe från ljusgrå buk. Ovansidan är enfärgat grå bortsett från rödaktig hjässa och mörkt ansikte. Den överlappar delvis med rostpannad eremomela, men skiljer sig på mer rött på huvudet och tydliga bröstbandet. Nland lätena hörs sträva "brzrt" liksom ljusa kvittriga ljud uppblandade med mer visslande toner och drillare.

Utbredning och systematik 
Rostkronad eremomela delas in i tre underarter:
 E. b. fantiensis – förekommer från Sierra Leone till västra Nigeria
 E. b. badiceps – förekommer från Nigeria till norra Angola och västra Uganda samt på Bioko
 E. b. latukae – förekommer i södra Sydsudan

Levnadssätt 
Rostkronad eremomela hittas i skogar och skogsbryn. Där ses den i smågrupper eller flockar födosökande högt uppe i träden.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Grönryggig eremomela

Grönryggig eremomela (Eremomela canescens) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Grönryggig eremomela delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 E. c. canescens – östra Kamerun, södra Tchad och Centralafrikanska Republiken till Sydsudan, nordostligaste Demokratiska republiken Kongo, norra Uganda och västra Kenya
 E. c. elegans – Sudan (Darfur och Kordofan till Sennar)
 E. c. abyssinica – sydöstra Sudan, östra Sydsudan, västra Eritrea samt västra och centrala Etiopien 
 E. c. elgonensis – västra Kenya (berget Mount Elgon söderut till Nandi Hills)

Underarten elgonensis inkluderas ofta i nominatformen.

Den behandlades tidigare ofta som underart till fulanieremomela (Eremomela pusilla) och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Somaliaeremomela

Somaliaeremomela (Eremomela flavicrissalis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Etiopien, södra Somalia, nordöstra Uganda och sydöstra Kenya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Karrooeremomela

Karrooeremomela (Eremomela gregalis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Karrooeremomelan är en liten enfärgad sångare med tydligt gulaktiga ögon. Den är grågrön på rygg, vingar och hjässa, gråaktig i ansiktet, silvergrå undertill och kontrasterande vit på hakan och strupen. Lätet är ett sorgsamt ihållande "pee-liip" som kan upprepas i flera minuter.

Utbredning och systematik 
Karrooeremomela delas in i två underarter:
 E. g. damarensis – förekommer i Namibia (Oösop-regionen på Swakop River)
 E. g. gregalis – förekommer i torr karroo i södra Namibia och nordvästra Kapprovinsen

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Karrooeremomelan hittas i öken- och halvökenartad karroo. Där ses par och smågrupper om tre till sju individer obemärkt röra sig mellan flodnära träd och dvärgväxta buskar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Karroo (eller karoo) är ett stäpp- och halvökenområde i södra och västra Sydafrika. Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gulbukig eremomela

Gulbukig eremomela (Eremomela icteropygialis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i savann- och skogsmiljöer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Miomboeremomelan kategoriseras ibland som en underart. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Gulbukig eremomela är en liten och rätt oansenligt tecknad sångare. Ovansidan är grå, bröstet ljusgrått och buken i varierande mängd gul. Noterbart är det mörkbruna ögat. Den är mycket lik somaliaeremomela, men har alltid mer gult på buken. Sången består av en kort stigande och fallande serie med tjirpande toner.

Utbredning och systematik 
Gulbukig eremomela placeras i släktet Eremomela. Den delas här in i nio underarter efter eBird/Clements, med följande utbredning:
 Eremomela icteropygialis alexanderi – Senegal och Gambia till Sudan (Darfur och Kordofan)
 Eremomela icteropygialis griseoflava – Etiopien, Somalia, östra Uganda, Rwanda, västra Kenya och Tanzania
 Eremomela icteropygialis abdominalis – Kenya och norra Tanzania
 Eremomela icteropygialis polioxantha – södra Demokratiska republiken Kongo till Tanzania, sydvästra Zimbabwe, nordöstra Sydafrika och Moçambique
 Eremomela icteropygialis puellula – sydvästra Angola
 Eremomela icteropygialis icteropygialis– Namibia och västra Botswana
 Eremomela icteropygialis helenorae (inklusive viridicincta) – Capriviremsan till Zimbabwe, sydvästra Zambia och västra Moçambique
 Eremomela icteropygialis perimacha – södra Botswana och norra Sydafrika
 Eremomela icteropygialis saturatior (inklusive sharpei) – Sydafrika (Kapprovinserna, förutom i nordväst, till Fristatsprovinsen

Underarten perimacha inkluderas ofta i saturatior. Vissa inkluderar miomboeremomelan i gulbukig eremomela.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Gulbukig eremomela hittas i olika typer av savann- och skogsmiljöer. Den är en aktiv och rastlös fågel som ofta slår följe med kringvandrande artblandade flockar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig men inkluderar miomboeremomela i bedömningen.

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Fulanieremomela

Fulanieremomela (Eremomela pusilla) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Senegal och Gambia till Kamerun, sydvästra Tchad och nordvästra Centralafrikanska republiken. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fulani är en folkgrupp i västra, centrala och östra Afrika. Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Referenser

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Miomboeremomela

Miomboeremomela (Eremomela salvadorii) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Demokratiska republiken Kongo till sydöstra Gabon, centralplatån i Angola och västra Zambia. Den behandlas ofta som underart till gulbukig eremomela (Eremomela icteropygialis
),

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner den inte som god art, varför dess hotstatus inte bedömts.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den italienska ornitologen Tommaso Salvadori (1835–1923). Tidigare kallades den salvadorieremomela även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Grönhättad eremomela

Grönhättad eremomela (Eremomela scotops) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grönhättad eremomela är en rätt liten och vacker sångarlik fågel. På rygg och hjässa är den olivgrön, bröstet är vitaktigt och buken varierar geografiskt från vitaktig till gul. Den skiljer sig från andra eremomelor genom den olivgröna hjässan. Bland lätena hörs serier med låga visslingar och grova "brrit", ibland avgivna upprört av en hel grupp fåglar.

Utbredning och systematik 
Grönhättad eremomela delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Eremomela scotops pulchra (inklusive extrema) – Angola, Kongo-Kinshasa, Zambia, västra Malawi, nordöstra Namibia och norra Botswana
 Eremomela scotops congensis – sydöstra Gabon till Kongo-Brazzaville, nordvästra Kongo-Kinshasa och norra Angola
 Eremomela scotops citriniceps – Uganda till västra Kenya och västra Tanzania
 Eremomela scotops kikuyuensis – högländerna i centrala Kenya
 Eremomela scotops scotops (inklusive occipitalis och chlorochlamys) – förekommer i östra Kenya till Tanzania, Malawi, Zimbabwe, östra Botswana, Moçambique, nordöstra Sydafrika (Limpopo söderut till norra KwaZulu-Natal) och norra Swaziland

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Grönhättad eremomela hittas i öppna lövskogar och fuktig savann. Den är en aktiv och rastlös fågel som vanligen ses i små flockar, ofta tillsammans med andra fågelarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostpannad eremomela

Rostpannad eremomela (Eremomela turneri) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Rostpannad eremomela är en mycket liten sångare med en kroppslängd på endast 8–9 cm. Ovansidan är grå med rostfärgad panna, medan undersidan är vit med svart bröstband och grå flanker. Ungfågeln är olivbrun ovan med ljusare undersida och antydan till bröstband. Rostkronad eremomela har längre vingar, rostrött även på hjässan och kraftigare ben och fötter. Lätet är ett ljust "titititit" följt av "si si chik chik".

Utbredning och systematik 
Rostpannad eremomela delas in i två underarter med följande utbredning:
 Eremomela turneri kalindei – förekommer i öst-centrala Kongo-Kinshasa och sydvästligaste Uganda (Nyondo Forest)
 Eremomela turneri turneri – förekommer i västra Kenya (bergen Mount Elgon, Kakamega Forest och södra Nandi Hills)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Rostpannad eremomela har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och degradering. Fram tills nyligen listade IUCN den som starkt hotad, men har efter nya beräkningar nedgraderats till den lägre hotgraden nära hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 13 000 och 43 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Henry John Allen Turner (1876-1953), brittisk bosättare i Kenya 1909-1953 tillika taxidermist. Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Brunkindad eremomela

Brunkindad eremomela (Eremomela usticollis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i torra skogar i södra Afrika. Beståndet tros vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Brunkindad eremomela är en liten, jämnfärgad sångare med askgrå ovansida och ljusbeige undersida. Vidare har den vitaktig strupe och tydligt ljust citrongula ögon. Adulta fåglar har diagnostiska rostfärgade ”öron”-fläckar och ett smalt band över bröstet. Dessa kan dock vara otydliga och vintertid till och med saknas helt, liksom hos ungfåglar. Lätena är ljusa och snabba drillar.

Utbredning och systematik 
Brunkindad eremomela delas in i två underarter med följande utbredning:
 Eremomela usticollis rensi – södra Zambia till södra Malawi och Moçambique (norr om Savefloden)
 Eremomela usticollis usticollis (inklusive baumgarti) – södra Angola till Namibia, Zimbabwe, Moçambique och Sydafrika

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Brunkindad eremomela hittas i stånd med törnträd i torra blandade och lövfällande skogar. Där ses den i par eller smågrupper, ibland i artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Kopjesångare

Kopjesångare (Euryptila subcinnamomea) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i klippiga miljöer i sydvästligaste Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Kopjesångaren är en mörkbrun sångarlik fågel. På nära håll är grå strupe i kombination med rostrött på hjässa, övergump och i varierande grad i ett band på bröstet är arttypiskt. Sången består av en serie eller upprepad fras med långa, ofta böjda visslingar, ibland uppblandade med torra skallrande och sträva ljud.

Utbredning och systematik 
Kopjesångare placeras som enda art i släktet Euryptila. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Euryptila subcinnamomea petrophila – förekommer i Namibia och i nordvästligaste Kapprovinsen
 Euryptila subcinnamomea subcinnamomea – förekommer i Sydafrika (Kapprovinsen)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Kopjesångaren hittas i klippiga raviner, torra floddalar och i blockmark i halvtorr terräng. Den hoppar aktivt på klippblock och i låga buskar. Ibland försvinner den plötsligt in i en stenhög eller vegetationen för att snart dyka upp en bit bort. Fågeln är fåtalig och diskret, förutom när den sjunger från en synlig sittplats.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt ganska vanlig.

Namn 
Kopje kallas en viss typ av platåberg i södra Afrika, framför allt Sydafrika.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gyllingsångare

Gyllingsångare (Hypergerus atriceps) är en karakteristisk afrikansk fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Fältkännetecken

Utseende 
Gyllingsångaren är en stor (19 cm) och distinkt färgad sångare med lång, smal och något nedböjd näbb samt lång, kilformad stjärt. Namnet kommer av dess ytliga likhet med afrikanska gyllingar: svart huva, ljust olivgröna ovansida och gul undersida. Könen är lika men ungfåglarna är mattare i färgerna.

Läten  
Hane och hona sjunger duett med varandra, där hanen inleder med en högljudd, varierad och melodiskt flöjtande serie, varpå honan svarar.

Utbredning och systematik 
Gyllingsångare förekommer från Senegal till Centralafrikanska republiken. Den är troligen stannfågel. Fågeln placeras som enda art i släktet Hypergerus och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln är närmast släkt med svartnackad sångare (Eminia lepida), på lite längre avstånd sångarna i Bathmocercus, sokotrasångare (Incana incana) och rostmaskad sångare (Malcorus pectoralis).

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Gyllingsångaren lever ett tillbakadraget liv i täta buskage oftast nära vatten. Den födosöker långsamt bland lövverket eller på marken, huvudsakligen efter insekter som gräshoppor. Fågeln häckar monogamt mellan juli och november. Den bygger ett stort och slarvigt bo som hängs från palmblad.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån sällsynt till vanlig. Arten dödas i viss mån för användning inom traditionell läkekonst i Nigeria.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostmaskad sångare

Rostmaskad sångare (Malcorus pectoralis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostmaskad sångare är en långstjärtad och ljus sångare. Den har en rostfärgad fläck på sidan av huvudet och ett prydlig svart band tvärs över strupen. I övrigt är undersidan vit. Ungfågeln kan sakna strupbandet och är mer färglös i ansiktet. Sången består av en ljus drill, ”tzeee”, som upprepas sex till 20 gånger i snabb följd.

Utbredning och systematik 
Rostmaskad sångare placeras som enda art i släktet Malcorus. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Malcorus pectoralis etoshae – norra Namibia (Etosha Pan till norra Damaraland)
 Malcorus pectoralis ocularius – Namibia till Botswana samt nordvästra och nordcentrala Sydafrika
 Malcorus pectoralis pectoralis – sydvästra och centrala Sydafrika, österut till sydvästra Fristatsprovinsen

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Rostmaskad sångare föredrar torra öppna buskmarker på sparsamt bevuxna slätter. Där födosöker de i låga buskar eller hoppar runt på marken med stjärten rest.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Strimmig jery

Strimmig jery (Neomixis striatigula) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 N. s. sclateri – regnskog på nordöstra Madagaskar
 N. s. pallidior – torra ökenområden på Madagaskar
 N. s. striatigula – regnskog i sydöstra Madagaskar

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN pallidior som den egna arten "halvökenjery".

Status 
IUCN bedömer pallidior övriga underarter var för sig, båda populationer som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Gulbröstad jery

Gulbröstad jery (Neomixis tenella) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbröstad jery är en liten och aktiv sångarliknande fågel med vass näbb. Den uppvisar alltid grått i nacken och vanligen lätt streckning på strupen. Jämfört med grönjery är den större och mer bjärt i färgerna, medan den är mindre än strimmig jery, med ljusa ben. Sången består av en gnisslig och studsande serie med ljusa toner.

Utbredning och systematik 
Gulbröstad jery är endemisk för Madagaskar. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Neomixis tenella tenella – förekommer på savann i norra Madagaskar
 Neomixis tenella decaryi – förekommer på savann i västra Madagaskar
 Neomixis tenella orientalis – förekommer i regnskogar i centrala och södra Madagaskar
 Neomixis tenella debilis – förekommer i torra ökenområden på Madagaskar

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Gulbröstad jery hittas i alla typer av miljöer med någon form av trädartad växtlighet, som skog, buskmarker, savann, plantage och även i byar. Den ansluter ofta till artblandnade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar