kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grängen, Västmanland

Grängen är två insjöar i norra Örebro län, Hällefors kommun.

Sjösystemet Stora och Lilla Grängen är beläget i östra delen av Hällefors kommun. Sjöarna tillhör Arbogaåns vattensystem. Sjön är belägen i naturskön miljö, med möjlighet till jakt och fiske. I sydväst har sjösystemet utlopp genom Rastälven (även kanotled) och Grängshytteforsarna i Grängshyttan är en sevärdhet.

Öster om Lilla Grängen finns sjön Ånsjöagen. Intill denna ligger byn Grängen.

Ånsjöagen förbinds genom en mindre bäck med Stora och Lilla Ånsjön. I dess närhet ligger byn Hjuljärn samt gruvan Slotterberget. I gruvområdet finns en vandringsled, med intressanta gruvminnen från den tid då gruvan var i drift. Banvallen för den gamla hästbanan för transport av malm från gruvan kan följas från gruvområdet till Ånsjöagen, där malmen fraktades vidare på pråmar. Hjuljärn är i trakten mest känt från den tid då dans anordnades i Hjuljärns loge vid midsommar, numera hålls sedan några år en spelmansstämma under augusti.

Nordost om Lilla Grängen ligger Hästnäsviken. På udden mellan sjön och viken ligger Stora Hästnäs gård från slutet av 1800-talet där Örebro kommun under många år förr i tiden bedrev koloniverksamhet.

Norr om Grängen ligger Gårdvikaberget, 363 m ö.h. Från berget har man fin utsikt över sjösystemet, även om växtligheten de senaste åren delvis skymmer sikten. Bergslagsleden passerar i närheten och erbjuder en del utmaningar, bland annat stigningen upp mot Kindlahöjden där det finns ett utsiktstorn med milsvid utsikt åt alla väderstreck.

I den norra delen av Stora Grängen ligger Södra Hyttan (tillhörde Aktiebolaget Stjernfors-Ställdalen) med sin under sommaren välbesökta unika bokloppis.

Externa länkar
Hjulsjö sockens webb
Järnboås Bygdegårds webbplats
Järnboåsbygdens webbplats
LST Örebro Sjöfaktablad ()
Nora Bergslags Veteranjärnväg

Insjöar i Hällefors kommun
Paul Douglas (politiker)

Paul Howard Douglas, född 26 mars 1892 i Salem, Massachusetts, död 24 september 1976 i Washington, D.C., var en amerikansk nationalekonom och demokratisk politiker.  Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1949–1967.

Douglas gick i skola i Newport i Maine, utexaminerades 1913 från Bowdoin College och studerade sedan vidare vid Columbia University och Harvard University. Han doktorerade 1921 i nationalekonomi vid Columbia och innehade länge en professorstjänst i industriella relationer vid University of Chicago. Även hustrun Dorothy hade en doktorsgrad från Columbia. Paret gifte sig år 1915 och skilde sig 1930. Dorothy kunde inte få en tjänst vid University of Chicago på grund av universitetets regler mot nepotism så hon undervisade vid Smith College i stället. Paul Douglas gifte om sig 1931 med Emily Taft som var kongressledamot 1945–1947.

Guvernörerna Gifford Pinchot i Pennsylvania och Franklin D. Roosevelt i New York anlitade båda Douglas som ekonomisk rådgivare trots att de var från olika partier. Tillsammans med ekonomen Charles Cobb testade han hur en funktion föreslagen av Knut Wicksell fungerade i praktiken och därifrån fick sedan den neoklassiska produktionsfunktionen sitt namn Cobb-Douglas.

Douglas besegrade den sittande senatorn Charles Wayland Brooks i senatsvalet 1948 med omval 1954 och 1960. Han förespråkade afroamerikanernas medborgerliga rättigheter och ett bredare socialt skyddsnät. Utmanaren Charles H. Percy besegrade honom i senatsvalet 1966.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Paul H. Douglas vid University of Chicago Library
Political Graveyard

Amerikanska professorer i nationalekonomi
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Födda 1892
Avlidna 1976
Män
Alumner från Columbia University
Alumner från Harvard University
Alumner från Bowdoin College
Johan van Boom

Johan (ursprungen Jan) van Boom, född 15 september 1807 i Utrecht, Nederländerna och död 19 mars 1872 i Stockholm, var en svensk pianist och tonsättare av holländsk börd. Han var bror till Hermanus van Boom.

Biografi
van Boom föddes i Utrecht, och fick sin utbildning hos Johann Nepomuk Hummel och Ignaz Moscheles.  18 år gammal reste han till Stockholm där hans virtuositet som pianist väckte stor uppskattning, och han övertalades att stanna kvar i Sverige som pianolärare. 

År 1844 blev han ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien och 1849 lärare i klaver- och pianospel. När akademien några år därefter undergick en större ombildning som läroanstalt, utnämndes van Boom 1859 till professor och verkade i den befattningen fram till sin död.

Bland hans kompositioner märks operan Necken (1844), spelad på Kungliga Teatern, Frithiof på hafvet, Sonat för piano, Kör för mansorkester med stor orkester, som framfördes vid kronprins Karls bröllop med flera.

Musikverk
 - Faksimil av 1. utgåvan, cirka 1824.

Piano
Introduktion och variationer i Eb-dur. Tillägnad Matilde Elisabeth Forsström.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
Jan (Johan) van Boom i Levande musikarv

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska pianister
Nederländska klassiska kompositörer
Nederländska pianister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1807 
Avlidna 1872
Män
Svenska musiker under 1800-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Utrecht
Tomáš Řepka

Tomáš Řepka, född 2 januari 1974, är en tjeckisk före detta fotbollsspelare (försvarare).

Řepka representerade klubbar som FC Banik Ostrava, ACF Fiorentina och West Ham under karriären. Han spelade även för Sparta Prag mellan 1995 och 1998. Repka har också spelat 46 A-landskamper för Tjeckien mellan 1993 och 2001 och fanns med i truppen till EM 2000. Han är känd för sitt dåliga humör och samlade på sig 20 röda kort under karriären.

Referenser

Externa länkar
Statistik på Footballdatabase.com

Födda 1974
Tjeckiska fotbollsspelare
Tjeckiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Baník Ostrava
Spelare i AC Sparta Prag
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i West Ham United FC
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Levande personer
Män
James M. Slattery

James Michael Slattery, född 29 juli 1878 i Chicago, Illinois, död 28 augusti 1948 i Lake Geneva, Wisconsin, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1939–1940.

Slattery studerade vid St. Ignatius College (numera Loyola University Chicago) och avlade sedan 1908 juristexamen vid Illinois College of Law (numera DePaul University College of Law). Han undervisade sedan i juridik och var verksam som ämbetsman i Chicago.

Senator J. Hamilton Lewis avled 1939 i ämbetet och Slattery blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet 1940 som han förlorade mot Charles Wayland Brooks. Slattery avled 1948 och gravsattes på Calvary Cemetery i Evanston, Illinois.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1878
Avlidna 1948
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Män
Alumner från DePaul University
Alumner från Loyola University Chicago
Ossian Edmund Borg

Ossian Edmund Borg, född 6 augusti 1812, död 10 april 1892 i Stockholm, var en svensk dövlärare och förståndare för Manillaskolan. Han var son till dövskolepionjären Per Aron Borg.

Borg blev student i Uppsala 1832, och hade bestämt sig för den medicinska banan och stod redo att avlägga medicine kandidatexamen, då hans studier på grund av faderns död blev avbrutna och han omedelbart därefter utnämndes till direktör och förste lärare vid Institutet för dövstumma och blinda 1839. Borg kom därefter att ägna hela sitt liv åt en fortsatt utbyggnad och utveckling av institutet. Genom särskilda anslag beviljade av kung Oscar I och riksdagen 1844 kunde Borg bygga upp en helt ny avdelning för blinda, som tidigare inrymts med de övriga i huvudbyggnaden, och kunde även 1864 uppföra en ny huvudbyggnad på området.

Borg bildade vid institutet tillsammans med konstnären Albert Berg och dövläraren Fritjof Carlbom den 3 maj 1868 Dövstumföreningen/Stockholms Dövas Förening. Han erhöll 1875 pension, men fortsatte även efter detta med att biträda vid det av honom bildade lärarseminariet vid Manilla och att ge privatundervisning i teckenspråk.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska skolledare under 1800-talet
Dövpedagoger
Svenska lärare under 1800-talet
Lärare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1812 
Avlidna 1892
Män
SBH
FK Gagra

FK Gagra Tbilisi är en georgisk fotbollsklubb baserad i Tbilisi. Klubben spelar för närvarande i Georgiens andradivision, Pirveli Liga, efter att säsongen 2011/2012 åkt ur Umaghlesi Liga efter ett år i högstaligan. Man vann Pirveli Liga 2010/2011 och flyttades då upp till Umaghlesi Liga. Under samma säsong tog klubben sin första större titel, då man vann den georgiska cupen. I och med cupvinsten fick klubben för första gången spela i Uefa Europa League, där klubben fick se sig slagna i den andra kvalomgången efter en 3-0-förlust borta följt av en 2-0-seger hemma mot cypriotiska Anorthosis Famagusta FC (sammanlagt 3-2 till Anorthosis). Efter en säsong i Umaghlesi Liga slutade klubben näst sist och flyttades ner igen.

Placering tidigare säsonger

Källor

Externa länkar
 Officiell Hemsida

g
g
Mathias Singh

Mathias Johannes Singh, folkbokförd Mathias Johannes Sing, född 2 juli 1977, är en svensk professionell dansare, koreograf och danslärare på Danscenter Stockholm. Han är mest känd för att vara med i popgruppen Star Pilots. Han har även varit med i en uppsättning av musikalen West Side Story. 

Han var programledare för barnprogrammet Lattjo Lajban. Han var under 10 år figuren Rabalder i TV4:s Rummel och Rabalder. Han hade  en barnföreställning, Prinsessan Sandra och Prinskörven, med artisten Sandra Dahlberg.

Mathias Singh arbetar som koreograf tillsammans med Emilio Perrelli. De artister han arbetat med är EMD, Linda Bengtzing, Darin, Carola Häggkvist, Rebound, Jasmine Kara, Ola Svensson, Danny, September, Elin Lanto, Lovestone och Sibel. Han har även arbetat med Melodifestivalen.

Han drev under en tid danstidningen 5678. Han är bosatt i Farsta i Stockholm.

Referenser

Levande personer
Män
Svenska dansare under 2000-talet
Svenska TV-programledare
Födda 1977
Svenska koreografer under 2000-talet
Gustaf Brahe

Gustaf Brahe, född 8 mars 1558 och död 10 januari 1615, var svensk greve, riksråd och polsk fältmarskalk.

Gustaf Brahe var son till det mäktiga riksrådet Per Brahe d.ä., och nära släkt med kungahuset. Hans farmor var Margareta Eriksdotter (Vasa) och hans mor var Beata Stenbock, syster till Gustav Vasas hustru Katarina Stenbock. 

Han utsågs 1593 till Sigismunds legat i Sverige och fick av kungen uppdrag att biträda sin bror Erik som ståthållare i Stockholm. När denne efter några månade skiljdes från sin befattning, lämnade Gustaf Brahe Sverige och begav sig till Polen. Under Sigismunds krig mot hertig Karl hade han fått befallning att fängsla alla de anhängare till hertigen han kunde få tag på, och när kungen efter slaget vid Stångebro lämnade Sverige, följde Gustaf Brahe med. 

Under sin tid i Polen steg Brahe i graderna till fältmarskalk och avled i Danzig 1615.

Familj
I historien har han mest blivit känd för sitt förhållande med Johan III:s dotter, prinsessan Anna Vasa. Uppfostrade tillsammans, hade de fattat tycke för varandra, och rykten började sprida sig om hemliga möten mellan de två hos Gustaf Brahes syster, Ebba. Hertig Karl var en av dem som hårdast motsatte sig förhållandet. 1589 anhöll han om prinsessans hand hos kung Sigismund, och fick ett, åtminstone inte nekande svar. Något bröllop kom dock aldrig till stånd, och Gustaf Brahe förblev ogift livet igenom.

Han fick dock med sin älskarinna, Anna Reibnitz från Schlesien, en son: 
Johan Gustavsson (död 1685), som blev underlagman och hovrättsassessor och tillsammans med sin kusin adlades Örnevinge.

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska riksråd under 1500-talet
Polska fältmarskalkar
Svenska ståthållare
Män
Födda 1558
Avlidna 1615
Personer under äldre vasatiden
Gustaf
Svenska militärer under 1500-talet
Charles Wayland Brooks

Charles Wayland Brooks, född 8 mars 1897 i Bureau County, Illinois, död 14 januari 1957 i Chicago, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1940–1949.

Brooks studerade vid University of Illinois och Northwestern University. Som officer i USA:s marinkår sårades han flera gånger i första världskriget. Han inledde 1926 sin karriär som advokat i Chicago.

Senator J. Hamilton Lewis avled 1939 i ämbetet och James M. Slattery blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet 1940. Brooks fyllnadsvaldes till senaten, omvaldes 1942 men besegrades slutligen i senatsvalet 1948 av utmanaren Paul Douglas.

Brooks var presbyterian och frimurare. Hans grav finns på Pleasant View Cemetery i Kewanee.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1897
Avlidna 1957
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s marinkår
Charles H. Percy

Charles Harting Percy, född 27 september 1919 i Pensacola, Florida, död 17 september 2011 i Washington, D.C., var en amerikansk företagsledare och politiker (republikan). Han var chef för företaget Bell & Howell 1949–1964. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1967–1985.

Percy utexaminerades 1941 från University of Chicago och deltog i andra världskriget i USA:s flotta. Han gjorde sedan en lång karriär som chef för tillverkaren av filmutrustning Bell & Howell.

Percy besegrade den sittande senatorn Paul Douglas i senatsvalet 1966. Under kampanjens gång mördades Percys dotter Valerie. Den 1 april 1967 gifte sig den mördade dottern Valeries tvillingsyster Sharon med demokraten och medlemmen av Rockefellerklanen Jay Rockefeller. Percy själv var känd som en så kallad Rockefellerrepublikan i och med att han hade liknande moderata politiska positioner som Nelson Rockefeller. Percy omvaldes 1972 och 1978 men besegrades 1984 av utmanaren Paul Simon.

Källor

Externa länkar

Political Graveyard

Födda 1919
Avlidna 2011
Personer inom USA:s näringsliv
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Personer från Pensacola
Män
Kommendörer av Hederslegionen
Alumner från University of Chicago
Everytime tha Beat Drop

Everytime tha Beat Drop är en sång med den amerikanska R&B-sångerskan Monica, producerad av Johnta Austin, Jermaine Dupri, Robert Hill, Charles Hammond, Deangelo Hunt, James Phillips och Dem Franchize Boyz för hennes femte studioalbum The Makings of Me (2007). Låten släpptes som skivans ledande singel i juli 2006 och fick generellt bra kritik av media. Singeln blev dock sångerskans lägsta listprestation sedan 2002s "All Eyez on Me".

Format och innehållsförteckning
 
 
12" single
 "Everytime tha Beat Drop" (Main Edit) - 3:42
 "Everytime tha Beat Drop" (Clean Mix) - 3:42 
 "Everytime tha Beat Drop" (Instrumental) - 3:34 
 "Everytime tha Beat Drop" (Acappella) - 3:58 
 
CD single
 "Everytime tha Beat Drop" (Clean) - 3:42
 "Everytime tha Beat Drop" (Dirty) - 3:42

Listor

Se även 
Monica Arnold

Källor

Noter 

Musiksinglar 2006
Sånger av Monica
Svalstjärtskolibri

Svalstjärtskolibri (Eupetomena macroura) är en fågelart i familjen kolibrier. Den förekommer i Sydamerika från Guyanaregionen till Bolivia. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende

Svalstjärtskolibrin är en förhållandevis stor kolibri med en längd på 15–17 centimeter och en vikt på upp till nio gram. Fjäderdräkten är blå och grönaktig och ett kännetecken för arten är dess långa och kluvna stjärt, som ofta beskrivs som påminnande lite om den hos en svala.

Utbredning och systematik
Arten förekommer i Sydamerika och delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Eupetomena macroura macroura – Guyanaregionen till norra, centrala och sydöstra Brasilien samt Paraguay
 Eupetomena macroura simoni – nordöstra Brasilien (södra Maranhão, Piauí och Ceará till Minas Gerais)
 Eupetomena macroura cyanoviridis – sydöstra Brasilien (Serra do Mar i södra São Paulo)
 Eupetomena macroura hirundo – östra Peru (Huiro)
 Eupetomena macroura boliviana – savann i nordvästra Bolivia (Beni)

Släktskap 
Fågeln placeras traditionellt som ensam art i släktet Eupetomena, men genetiska studier visar att den står mycket nära sorgkolibrin som därmed allt oftare inkluderas i Eupetomena.

Levnadssätt
Som andra kolibrier livnär sig svalstjärtskolibrin på nektar, dock kan den även fånga små insekter i flykten. Den förekommer i savannliknande biotoper med buskar och träd. Fågeln häckar mellan åtminstone oktober och mars i Brasilien, till juni i delstaten São Paulo.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men både populationsstorlek och trend är okända. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotat och kategoriserar den därför som livskraftig (LC). Den beskrivs som ganska vanlig, dock sällsynt i Guyanaregionen och först noterad i Argentina i juli 1993.

Källor

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Östra Broby kyrka

Östra Broby kyrka är en kyrkobyggnad i Broby i Östra Göinge kommun. Den tillhör sedan 1 januari 2014 Broby-Emmislövs församling i Lunds stift, dessförinnan Östra Broby församling.

Kyrkobyggnaden 
Här fanns tidigare en kyrka från medeltiden som var uppförd i gråsten på stenfot och hade valv av murtegel. Den hade kyrktak av koppar, samt sakristietak av bly och fick en tillbyggnad omkring 1760. Denna medeltidskyrka hade även tre stycken murade gravkällare.

Den kyrkan revs 1869 för att ge plats åt en ny kyrka som uppfördes på ungefär samma plats åren 1871–1873 efter ritningar av den danske arkitekten Ludvig Vold. Nils Andersson, kyrkobyggmästare från Malmö, uppförde den. Den kyrkan förstördes dock i en brand 1930.

Nuvarande stenkyrka är en korskyrka som invigdes 1932, uppförd efter ritningar av arkitekten Sven Wranér.

Invändigt är kyrkan stram och har ett fåtal inventarier, vilket till stor del beror på branden som förstörde den tidigare kyrkan.

Inventarier
 Det finns ett vackert kyrkoskåp i ek som är tillverkat av delar från altarbordet och predikstolen utförd av Petter Norrman från den medeltida kyrkan. Skåpets dörrar har varsin evangelist med tillhörande attribut. Från predikstolen kommer dörrfyllningarna, krönfigurer och de fyra sidokolonnerna, medan skåpets gavlar tidigare var en del av framsidan på altarbordet.
 Altaruppsatsen är utförd av den svensk-franske konstnären Rudolf Gowenius. Det är en tredelad triptyk där mittdelen gestaltar korsfästelsen, medan sidorna visar Jesu födelse (Madonnan och barnet), samt uppståndelsen.
 Dopfunten av kalksten från Ignaberga inköptes i samband med bygget av den nuvarande kyrkan.
 De två kyrkklockorna är gjutna av M & O Ohlssons klockgjuteri i Ystad år 1930 och väger 1000 respektive 650 kg.

Orgel
1879 byggde Anders Victor Lundahl, Malmö en orgel med 9 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1932 av E A Setterquist & Son, Örebro och är en pneumatisk orgel. Orgeln har fria kombinationer, fasta kombinationer, automatisk pedalväxling och registersvällare. Orgeln omdisponerades 1960 av Internationella Orgelagenturen, Stockholm.

Galleri

Källor
 Demografisk Databas Södra Sverige
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Östra Broby kyrka – utvändig restaurering. Antikvarisk kontrollrapport, 2004-2005.
 Östra Göinge kommun

Noter

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Östra Göinge kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader invigda 1932
1932 i Sverige
Morotsmobb

Morotsmobb (från eng. Carrotmob) är en aktion som utförs av morotsaktivister, eller en grupp av sådana aktivister.  Morotsaktivism är en form av konsumentaktivism som innebär att systematiskt gynna butiker eller produkter genom att köpa stora mängder av en eller flera varor inom en kort tidsperiod från ett företag eller en affär. Syftet är att belöna och uppmärksamma företag som satsar på ett socialt och miljömässigt ansvarsfullt sortiment eller arbetssätt.

Namnet morotsmobb härstammar från uttrycket piska eller morot, ett idiom som handlar om en kombination mellan belöning (morot) och straff (piska) för att framkalla ett önskat beteende. Morotsmobbar förklaras ofta som en omvänd bojkott där en konsumentgrupp istället för att avstå väljer att premiera varor från att ett visst företag.

Begreppet myntades av aktivisten Brent Schulkin som i mars 2008 genomförde den första morotsmobben i San Francisco. Sedan dess har fenomenet spritt sig till stora delar av världen och varianter har uppkommit. Orden morotsaktivism och morotsmobb upptogs i Språkrådets nyordslista 2010.

I Sverige har den kristna ungdomsorganisationen equmenia arrangerat morotsmobb-aktioner.

Externa länkar
 Carrotmob.org

Källor

Aktivism
Protesttaktiker
Enköpings hospital

Enköpings hospital var en medeltida sjukvårdsinrättning i Enköping, som omtalas första gången 1278 i domprostens i Uppsala testamente. Var hospitalet har legat är inte känt. Enköpings hospital var ett spetälskehospital. Ordet "spetälska" har en direkt koppling till ordet hospital eller spital, där beteckningen "den spitalske" avser "den på hospital intagne".

Omkring år 1280 lät ärkebiskopen i Uppsala lägga ner föregångaren till Sankt Görans hospital i Stockholm samt även hospitalet i Sigtuna. Deras tillgångar överfördes till Enköpingshospitalet. På så vis blev Enköping stiftshospital medan Uppsala, Stockholm eller Sigtuna under denna tid inte haft något större omsorg för spetälskesjuka människor. Troligen fördes de sjuka till hospitalet i Enköping.

Hospitalets stadgar utfärdades av ärkebiskop Birger Gregersson något av åren 1367-83 och angav att föreståndarna skulle uppsöka spetälska över hela ärkestiftet. De som var fattiga togs in på hospitalet utan kostnad, men de som ägde lös egendom skulle överlåta denna till hospitalet. Stadgarna angav även vad de intagna skulle få för mat och för kläder.

År 1433 förlorade hospitalet i Enköping delar av sitt underhåll och 1438 sammanslogs Enköpingshospitalet och Sankt Örjans hospital ihop till en enhet, varvid både verksamhet och tillgångar flyttas till hospitalet i Stockholm. Hospitalets läge är omdiskuterat, inga spår efter något som kan tolkats som institutionen har påträffats.

Referenser

Tryckta källor

Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Byggnader och anläggningar i Enköping
Medeltiden
Theofanes bekännaren

Theofanes bekännaren (på latin Confessor), född cirka 752, död cirka 818, var en bysantinsk historiker och munk och helgon.

Theofanes, vars uppväxt inföll under Konstantin Kopronymos tid, drog sig tidigt tillbaka till ett av honom grundlagt kloster vid Marmarasjön. Under bildstriden tog den orädde munken parti mot bildstormarna och blev därför av kejsar Leo Armeniern förvisad till klippön Samothrake, där han dog. Theofanes åtog sig efter sin vän Georgios Synkellos död 810 eller 811 fortsättningen av dennes krönika, som han fullföljde från 284 till 813. Oaktat en hel del stilistiska och andra svagheter är denna skildring en av våra huvudsakligaste källor för den äldre östromerska historien, den tar även hänsyn till persernas och arabernas historia. Även Theofanes språkbehandling, som står mellan folkspråket och den litterära atticismen, är av intresse för filologen. Krönikan översattes av Anastasius Bibliothecarius till latin och blev även för den västerländska historieskrivningen en rikt flödande källa och en ovederlägglig auktoritet. Den förnämsta handskriften av krönikan är "Codex Vaticanus" från 1200-talet, den första tryckta upplagan utgavs af fransmannen Jacques Goar 1655. Krönikan bearbetades tidigt till en folkbok på ren vulgärgrekiska. Ett bevis på det anseende, som Theofanes verk åtnjöt, är att man sedan sammanslog en grupp av mestadels anonyma kronister under den gemensamma titeln: "Hoi meta Theofanen" eller, som man vanligtvis med ett latinskt namn säger, Theofanes continuatus, varigenom krönikan förs fram till 961 (under Romanos II:s regering).

Källor 
 

Bysantinska historiker
Östlig kristendom
Helgon
Munkar
Personer i Bysantinska riket under 700-talet
Personer i Bysantinska riket under 800-talet
Födda 752
Avlidna 818
Män
Ugglan