kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sommarens tolv månader

Sommarens tolv månader är en svensk TV-film (sci-fi/skräck) från 1988, med manus och regi av Richard Hobert. Hans Mosesson spelade huvudrollen.

I filmen, som är en dyster framtidsvision, vill Richard Hobert behandla de miljöproblem som Sverige brottades med under tidsperioden, och diskussionen kring människans påverkan på naturen är en central del av filmen. 

Hobert sade om filmen "Jag skrev Sommarens tolv månader som ett framtidsdrama, men under inspelningens gång kände vi alla starkt hur verkligheten kröp allt närmare filmens berättelse, och när den nu visas utspelar den sig inte längre i en nära framtid utan i ett nästan nu."

Filmen blev 1989 utvald till bästa långfilm både på Banffs Internationella TV-festival i Kanada och Salernos Internationella Filmfestival i Italien.

Musiken gjordes av Åke Parmerud.

Handling 
Projektledarna för ett hemligt försöksområde i ödemarken har informerats om att en man har diagnosticerats med afasi. De härleder problemet till en "psykisk reaktion i området" till följd av "Projekt 7341 - Klimatförbättring". De beslutar därför att omedelbart utrymma all personal omedelbart och att rekrytera sex byggnadsarbetare.

Byggarbetaren Roger och hans kollega Lars är båda familjefäder som lever ett liv som resande byggnadsarbetare på storbyggen världen över. De erbjuds på vintern tio årslöner för att under ett års tid utföra ett hemligt arbete. De uppmanas att inte avslöja något för någon, inte ens för familj eller vänner och de får inte ställa några frågor om vad de bygger eller varför.

De båda männen packar sina väskor och tar farväl av sina familjer. Vid färden mot området möts de av personal och ombeds ta på sig ögonbindlar. När de närmat sig området och tagit av sig sina ögonbindlar upptäcker de att det är högsommar mitt i vintern. De möter andra hantverkare som rekryterats, bland annat en elektriker med en Sensitiva-blomma som han säger kommer varna dem vid fara. De märker att det vilar en mörk hemlighet över paradiset de befinner sig i.

När Roger slutligen lämnar området framkommer det att även han drabbats av samma språkstörning.

Rollista 
Hans Mosesson som Roger
Bergljót Arnadóttir som Vanja
Göran Stangertz som Lars
Kajsa Reingardt som Monika
Halvar Björk som Elektrikern
Pierre Lindstedt som Bryggarn
Eddie Axberg som Kalle Maraton
Pär Ericson som Teknikern
Bernt Ström som Platschefen
Ove Tjernberg som Efterträdaren
Sven Lindberg som Projektledaren
Björn Kjellman som Unge Roger

Källor

Fotnoter

Externa länkar
"Sommarens tolv månader" i SVT:s Öppet arkiv
"Sommarens tolv månader i Svensk filmdatabas
"Sommarens tolv månader (1988)" på bloggen Rymdinvasion i Sverige
"Sommarens tolv månader" på IMdb

Filmer 1988
Svenska skräckfilmer
Svenska science fiction-filmer
Filmer i regi av Richard Hobert
Sverige på film
Hank Jones

Henry "Hank" Jones, född 31 juli 1918 i Vicksburg, Mississippi, död 16 maj 2010 på Manhattan, New York, var en amerikansk jazzpianist, bandledare och kompositör. Jones, som var bror till trumpetaren Thad Jones och trummisen Elvin Jones, spelade med legender som Ella Fitzgerald, John Coltrane och Charlie Parker.

Han var också känd som den som satt bakom pianot och ackompanjerade Marilyn Monroe på Madison Square Garden 1962, när hon sjöng födelsedagssången Happy Birthday, Mr. President till den dåvarande amerikanske presidenten John F. Kennedy.

Jones avled på ett hospice på Manhattan den 16 maj 2010.

Referenser

Externa länkar
Dödsannons - New York Times (Engelska)

Födda 1918
Avlidna 2010
Amerikanska jazzpianister
Amerikanska jazzkompositörer
Män
David Laws

David Anthony Laws, född 30 november 1960 i Farnham, Surrey, är en brittisk politiker inom Liberaldemokraterna och bankman. Han var ledamot av det brittiska parlamentets underhus för valkretsen Yeovil från valet 2001 till valet 2015.

Laws blev efter valet 2010 utsedd till biträdande finansminister (Chief Secretary to the Treasury) i regeringen Cameron. Han tvingades avgå den 29 maj samma år efter bara drygt två veckor på posten efter avslöjanden om att han gjort felaktiga avdrag för 40 000 brittiska pund. I september 2012 återvände han till regeringen som biträdande minister i utbildningsdepartementet (skolminister) och i Cabinet Office.

Källor

Externa länkar 
 

Storbritanniens ministrar
Tidigare brittiska underhusledamöter
Personer inom bankväsen
Personer från Surrey
Liberaler
Födda 1960
Levande personer
Män
I Got You (I Feel Good)

I Got You (I Feel Good) är en soullåt skriven och lanserad av James Brown i oktober 1965. En vanlig missuppfattning är att låten heter "I Feel Good" då frasen förekommer oftare än den riktiga titeln "I Got You". På singlarnas etiketter stod artisten omnämnd som James Brown & the Famous Flames. The Famous Flames var James Browns bakgrundssånggrupp, men de medverkar inte på denna inspelning. De krediterades ofta felaktigt på skivor de inte medverkade på. 

Brown hade redan 1964 spelat in låten för skivbolaget Smash Records i ett annorlunda arrangemang och den var tänkt att släppas som singel på det bolaget. King Records satte dock stopp för detta då Brown fortfarande var kontraktsbunden till deras bolag, och låten spelades istället in på nytt och släpptes i den version som blev en hitsingel. Låten tillhör hans kändaste och är hans framgångsrikaste rent kommerisellt sett. Den toppade Billboards singellista för R&B-singlar i sex veckor. Låten spelas flitigt i filmen Good Morning, Vietnam och har även varit med på soundtracket till ett stort antal andra filmer.

Låten är listad som #78 i magasinet Rolling Stone lista The 500 Greatest Songs of All Time.

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1965
Söderarms skärgård

Söderarms skärgård är ett 8 nautiska mil långt och 4 nautiska mil brett område mellan Kapellskär och Ålands hav. Området är en arkipelag bestående av hundratals mindre öar, holmar, skär och kobbar som avgränsas av Ålands hav i öster, Havssvalget i norr, Rankaröfjärden i väster och i söder av en djupränna som sträcker sig från Uddjupet in mot Vidinge.

Öar
Det finns många öar i Söderarms skärgård, men bland de mer kända kan nämnas Inra Hamnskär som är arkipelagens största ö och är känd för sin blomsterprakt. Här växer bland annat Adam och Eva. Manskär är också välkänd på grund av att den PS-15-radar som står där utgör ett väl synligt riktmärke.  Mest känd är nog Torskär där Söderarms fyr står.

Yttre Hamnskär, Lill-Rävskär, Finnkobben samt södra delen av Hallskäret och norra delen av Karskär nyttjas fortfarande som skjut- och övningsfällt av försvarsmakten och är fortfarande ett skyddsobjekt med tillträdesförbud.

Farleder
Trots att Söderarms skärgård är full med grynnor och grund passerar dagligen tusentals ton fartygstrafik i Furusundsleden längs skärgårdens norra kant. Det går också en gammal lotsled som idag är båtsportled rakt igenom skärgården från Uddjupet in till Furusundsleden i höjd med Nygrund. Det finns även andra sprickdalar som erbjuder djupa passager som till exempel den militära farleden in till Yttre Hamnskär eller söderut från Remmargrund till Inra Hamnskär. Utom fyrarna och radarmasten på Manskär så finns det även åtskilliga kummel som bildar enslinjer eller märker ut farliga grynnor.

Kustartilleriet
"Spärren Söderarm" började uppföras 1935 i enlighet med 1933 års försvarsbeslut och var färdigställd 1939. Den omfattade mineringar och batteriställningar.

I Söderarms skärgård låg Kustartilleriets första batteri utrustat med 12 cm tornautomatpjäs m/70, de nya batterierna av ERSTA-typ (ERSTA = ERSättning, Tungt Artilleri) som byggdes för ersätta tidigare omoderna tunga kustartilleribatterier runt om i landet. Batteri Söderarm, förkortat Batt SA 1, blev det första i ordningen av totalt 6 stycken byggda ERSTA-batterier. De tre pjäserna var placerade på Tyvskär (1. pjäs), Hallskär (2. pjäs) och Stor-Rävskär (3. pjäs) och mätstationerna på Torskär (mätstation 1, precis intill Söderarms fyr), Stor-Högskär (mätstation 2) och Yttre Hamnskär (mätstation 3). Byggstart för Batteri Söderarm var 1 augusti 1973 och batteriet infördes i krigsorganisationen 1 juli 1977.

Kustartilleriet sköt sin sista salut på Batteri Söderarm i slutet av år 2002 och finns numera inte som vapenslag inom Försvarsmakten utan har ersatts av Amfibiekåren. Numera är Batteri Söderarm avvecklat och rivet förutom kring Yttre Hamnskär. På öarna i Söderarms skärgård finns fortfarande flera spår kvar av militär aktivitet, men flera öar har också återställts till sitt naturliga utseende, gamla bunkrar har murats igen och militära bryggor har rivits.

Referenser

Noter

Övriga källor

Se även
Söderarm

Externa länkar

Öar i Norrtälje kommuns skärgård
The Thing on the Doorstep

The Thing on the Doorstep är en novell av H.P. Lovecraft. Den skrevs i augusti 1933 och publicerades i Weird Tales i januari 1937. Berättarjaget, Daniel Upton, berättar i texten om en ung vän, Edward Derby, som gifter sig med en kvinna från Innsmouth och blir allt mer intresserad av ockultism. Efter att tag börjar vännen genomgå plötsliga personlighetsförändringar och en dag berättar vännen för Upton att han tror att hans fru planerar att ta över hans kropp.

Texten tillkom i samband med att Lovecraft under sommaren 1933 försökte vitalisera sitt skrivande genom att läsa om weird fiction-klassiker. Lovecraft var så missnöjd med The Thing on the Doorstep att han vägrade att skicka in den för publicering förrän 1936 då Farnsworth Wright på Weird Tales samtidigt fick och tackade ja till både The Thing on the Doorstep och The Haunter of the Dark. När texten renskrevs på maskin åt Lovecraft inför publiceringen försvann kapitelindelningar så att den fick fem kapitel istället för sju, vilket inte rättades till förrän den reviderade upplagan av The Dunwich Horror and Others 1984.

Källor

Noter

Tryckta källor

Amerikanska noveller
Skönlitteratur 1937
Verk av H.P. Lovecraft
Through the Gates of the Silver Key

Through the Gates of the Silver Key är en novell av H.P. Lovecraft och pulp-författaren E. Hoffmann Price. Den skrevs ursprungligen av E. Hoffmann Price som en fortsättning på The Silver Key och hade då titeln The Lord of Illusion. Price hoppades att Lovecraft skulle vilja revidera den och publicera den som ett samarbete. Lovecraft var motvillig, men avslutade i april 1933 en grundlig omarbetning med titeln Through the Gates of the Silver Key. Denna publicerades i Weird Tales i juli 1934.

Källor

Noter

Tryckta källor

Amerikanska noveller
Skönlitteratur 1934
Verk av H.P. Lovecraft
Bombus sushkini

Bombus sushkini (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Centralasien.

Utseende 
Bombus sushkini är en förhållandevis liten humla; drottningen kan bli mellan 17 och 19 mm lång, arbetarna 11 till 16 mm, och hanarna omkring 16 mm. Hos honorna är huvud och mellankropp blekgula, den senare dock med ett svart fält mellan vingfästena. Det främsta bakkroppssegmentet är blekgult, medan segment 2 är gult på främre hälften, och ibland helt och hållet. Segment 3, och i förekommande fall även bakre delen av segment 2 är svarta; på honor från Sichuanprovinsen kan dock det svarta området saknas mer eller mindre helt. Resten av bakkroppen är vit. Hanarna skiljer sig från honorna genom att det svarta på bakkroppssegment 2 och 3 är uppblandat med gult (det vita området börjar redan på bakre delen av segment 3), och på att de två sista bakkroppssegmenten, 6 och 7, är svarta. Humlan är långtungad, och vingarna är ljusbruna.

Vanor 
Humlan förekommer mindre vanligt i bergsterräng på höjder mellan 3 400 och 4 000 m. Arten samlar pollen och nektar från familjer som kransblommiga växter likt blåsugor och frossörter, ranunkelväxter som stormhattar samt flenörtsväxter likt spiror. Flygtiden är kort och varar mellan juli och mitten av september.

Utbredning 
Bombus sushkini förekommer i Nordasien som Kazakstan, Mongoliet och Sibirien, samt i Centralasien från östra Tibet till delar av Kina (provinserna Sichuan, Gansu, Qinghai och Yunnan).

Taxonomi 
Artens taxonomiska ställning är omstridd; vissa auktoriteter betraktar den som en synonym till Bombus tichenkoi.

Källor 

Insekter i palearktiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Humlor
Bombus
Bosumtwi

Lake Bosomtwi (även Bosomtwe) är Ghanas största naturliga sjö. Sjön är skapad av ett meteoritnedslag och befinner sig en bit utanför Kumasi.

Insjöar i Ghana
Nedslagskratrar på jorden
Staffan William-Olsson

Staffan William-Olsson, född 13 december 1959 i Göteborg, är en svensk musiker.  

Efter klassiska pianostudier vid musikhögskolan i Göteborg – William-Olsson är självlärd gitarrist – övertog han platsen efter Ulf Wakenius i den svenska fusion-gruppen "Hawk on Flight". Han spelade också med Bob Berg, Lee Konitz och Palle Mikkelborg. 

Han flyttade till Oslo 1986 och arbetade som frilansgitarrist då han blev medlem av hårdrockgruppen Sons of Angels 1989. Bandet fick skivkontrakt med Atlantic Records och turnerade på USA:s östkust och i Europa. Plattan sålde 100 000 exemplar. Bandet upplöstes. 

The Real Thing blev, 1992, första solo-CD:n, "Three Shades of Blue", blev Spellemannprisnominerad år 1995. Den andra CD:n, "Smile!" (också den nominerad), släpptes i november 1998. Därefter har det kommit två ytterligare album: Oak Road Boogaloo 2000 och Pop! 2002. 2005 startade William-Olsson ministorbandet Sharp 9, med inspirationskällor som Art Pepper + 11 och Miles Davis. Med Sharp 9 har han gett ut "NO:Network (2004) och "Sudoku" (2007).

Källor

Svenska gitarrister under 1900-talet
Födda 1959
Män
Levande personer
Musiker från Göteborg
Sophie av Frankrike

Sophie Philippine Élisabeth Justine av Frankrike, född 27 juli 1734, död 2 mars 1782, var en fransk prinsessa, dotter till kung Ludvig XV av Frankrike och Marie Leszczyńska. Känd som Madame Sixième och senare som Madame Sophie.

Biografi

Sophie blev liksom Ludvig XV:s övriga fyra yngsta döttrar från år 1738 av ekonomiska skäl uppfostrad i Fontevraudklostret. 

År 1750 fick hon tillsammans med sin yngre syster Louise återvända till hovet. Systrarna hade fått en dålig skolning i klostret, men studerade ivrigt vid sin återkomst. Hon gifte sig aldrig. Hon beskrivs som reserverad, tystlåten och tillbakadragen. Det uppges att hennes blyghet endast släppte vid åska, då hon var känd för att reagera kraftigt. Fadern kallade henne Graille. Hon tog inga personliga initiativ och anses inte ha utövat något individuellt inflytande vid hovet.   

Vid hovet bildade hon tillsammans med sina systrar den grupp som kollektivt kallades Mesdames, och som blev kända för sina hovintriger mot sin far kungens mätresser, Madame de Pompadour och Madame du Barry. Vid hovet bildade hon tillsammans med sina systrar den grupp som kollektivt kallades Mesdames, och som blev kända för sina hovintriger mot sin far kungens mätresser, Madame de Pompadour och Madame du Barry. När deras brorson kronprins Ludvig år 1770 gifte sig med Marie-Antoinette försökte Mesdames tillsammans att påverka Marie Antoinette att medverka i sin kampanj mot Madame du Barry, vilket slutligen misslyckades 1772 och ledde till en brytning mellan Mesdames och Marie-Antoinette. 

När Ludvig XV insjuknade i smittkoppor 1774 vårdades han till sin död av Mesdames, som själva fick men tillfrisknade från sjukdomen. Systrarnas brorson Ludvig XVI tillät Mesdames att behålla sin våning vid hovet, men de miste sitt inflytande och tillbringade sin mesta tid på sitt eget slott Bellevue. År 1776 fick hon gemensamt med sina systrar titeln hertiginna av Louvois. Tillsammans företog de många resor omkring Frankrike, vilka kritiserades för sina höga omkostnader. 

Vid sin död 1782 bad hon sin syster Louise, som var karmeliternunna, att be för henne.

Referenser

Franska prinsessor
Huset Bourbon
Födda 1734
Avlidna 1782
Kvinnor
Henriette av Frankrike

Henriette Anne av Frankrike, född 14 augusti 1727, död 10 februari 1752, var en fransk prinsessa, dotter till kung Ludvig XV av Frankrike och Marie Leszczyńska. Som andra dotter var hon känd som Madame Seconde, senare även känd som Madame Henriette.

Biografi

Henriette var sin fars favorit. Medan hennes yngre systrar av ekonomiska skäl uppfostrades i klostret Fontevraud från 1738, växte hon upp vid hovet. År 1739 blev hennes tvilling Louise-Élisabeth bortgift och tvingades bosätta sig i Spanien, en separation Henriette tog hårt. 

Henriette förblev ogift: hon blev förälskad i sin kusin, Louis Philippe d'Orléans, hertig av Chartres, familjen Orleans arvinge. Kungen var först välvilligt inställd till förbindelsen, men vägrade i slutändan 1743 att tillåta ett giftermål. Orsaken var en vigsel skulle höja statusen för familjen Orleans och hota det spanska kungahusets arvsanspråk på den franska tronen om Henriettes bror dog barnlös, samt att brudgummen inte ansågs statusmässigt fin nog. Paret gled så småningom ifrån varandra.

Henriette var reserverad och intresserad av musik, särskilt violin, som hon studerade för Jean-Baptiste Forqueray. Hon ska ha påverkat brodern, som sörjde sin första fru, till en bättre relation med sin andra. Henriette utgjorde med sina syskon en del i oppositionen mot Madame de Pompadour, som hon tillsammans med sin bror och Adélaïde kallade Maman Putain ("Hormamman"). Då hennes tvilling under ett besök i Versailles 1748–1749 blev vän med Pompadour ledde detta till en konflikt mellan tvillingarna. 

Henriette avled i smittkoppor. Hon ska ha sörjts särskilt av sin tvilling, av brodern och systern Adélaïde.

Referenser

Franska prinsessor
Huset Bourbon
Födda 1727
Avlidna 1752
Kvinnor
Tvillingar
Samuel de Lange

Samuel de Lange, född den 22 februari 1840 i Rotterdam, död den 7 juli 1911 i Stuttgart, var en holländsk musiker, bror till Daniël de Lange.
 
de Lange utbildades av Verhulst, Winterberger, Damcke med flera till en betydande orgelvirtuos samt blev 1863 organist och lärare vid musikskolan i Rotterdam, 1874 vid musikskolan i Basel, 1877 vid  konservatoriet i Köln, 1885 dirigent för oratoriesällskapet i Haag och 1893 professor vid Stuttgarts konservatorium, vars föreståndare han var 1900-08. Han komponerade orgelsonater, 3 symfonier samt kammarmusik, oratoriet Moses (1889), manskörer med mera.

Källor

Födda 1840
Avlidna 1911

Nederländska organister
Nederländska klassiska kompositörer
Män
Personer från Rotterdam
De vilda helgonen

De vilda helgonen var SR:s julkalender 2010. Den är skriven av Ulf Stark och tillkännagavs 18 maj 2010. De vilda helgonen sändes i Sveriges Radio P4 med start den 1 december och produceras av produktionsbolaget Svenska barnprogram.

Handling 
En vardaglig historia om tre tioåringar som ska göra goda gärningar fram till julafton.

Medverkande 

Spartacus Börjesson Ruhne - Simon
Paloma Pencheff - Maria
Richard Wahlström - Nelson
August Lidfeldt - Oskar
Sissela Kyle - Farmor och Astrid
Claes Månsson - Farfar och Papegojan
Jonas Karlsson - Simons pappa och Rollén
Lia Boysen - Stella
Peter Dalle - Arga gubben
Rodrigo Pencheff - Marias pappa
Melinda Wejdenmark - Fröken
Linus Torell - Oscars pappa
Tobias Fröberg - Djuraffärsägaren

Referenser 
SR, pressinformation, läst 18 maj 2010.
SvD: Ulf Stark skriver SR:s julkalender, läst 18 maj 2010.

Fotnoter

Externa länkar
Sveriges Radio

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 2010
Radioprogram startade 2010
Thera

Thera kan syfta på:
 Äldre namn för en ögrupp i Egeiska havet, se Santorini respektive den minoiska eruptionen.
 Ett fjärilssläkte, se Thera (djur).
Attributionsteori

Attributionsteori är en socialpsykologisk teori om hur människor ser och tolkar orsakssambanden bakom egna och andras handlingar, en viktig del i den mänskliga socialisationen. Fritz Heider ses som grundare till denna teori genom boken The Psychology of Interpersonal Relations 1958. 

Ett exempel: En kvinna sitter i ett rum, en man stiger in och ser sur ut, kvinnan tänker att antingen har han haft en dålig dag eller han är besvärad över min närvaro. Här har kvinnan snabbt bildat sig en uppfattning om varför han ser sur ut och detta gjorde hon för att få kontroll över situationen som uppstod.

Heider menar att vi gör dessa bedömningar utifrån det "sunda förnuftet" och att människors beteende:
 Kan orsakas av resurs- och relationsproblem. 
 Inte är uppsåtligt, och är en engångsföreteelse.
 Är personlighetsbaserat.

För att få mer kontroll över vårt sociala liv krävs det att vi gör rätta attributioner, vilket då medför att vi blir mer anpassningsbara till vår omgivning.

Samvariantteorin 

Utifrån Heiders attributionsteori har Kelley  utvecklat samvariationsteorin. Kelley menar att det finns tre faktorer som är beroende av varandra i attributionsprocessen:
 Personen
 Situationen eller villkoren
 Personen som attribuerar
 
Kelley anser att om två faktorer alltid finns där så kan man enkelt veta orsaken till att människor beter sig på ett speciellt sätt.

Shavers och Albrechts utvecklade allmännyttiga teori 

Shavers  har också utifrån Heiders grundläggande teori utvecklat en mer allmängiltig teori där han menar att: 
 Människans beteende är regelbundet och någorlunda förutsägbart 
 Människan vill förstå, förklara och kunna ana andra människors beteende 
 Utifrån en människas agerande kan vi skapa oss en uppfattning om handlingens orsak

Källor 

 Introduktion till socialpsykologi 2:a upplagan Bo Angelöw, Thom Jonsson 2007 www.Studentlitteratur.se
 NE

Noter 

Socialpsykologi
Teorier inom psykologi
TV-kanna

Tv-kanna, ursprungligen TeVe-kanna, kallas den termoskanna som liknar en kaffepanna och som började användas i samband med televisionens intåg till Sverige på 1950-talet.

Tv-kannan tillverkades först i Sverige av Termoverken AB i Jönköping under det ordleksmässiga varumärket "TeVe-kanna".

TV-tittandet förändrade livet för svenska folket. En hel ny marknad uppstod med prylar och möbler relaterade till TV:n. På 1960-talet och senare fanns det TV-soffan, TV-hyllan, TV-bänken och inte minst tv-kannan. 

Den typiska tv-kannan hade ett flätverk av plast kring behållaren, snås och ett väl tilltaget handtag för upphällning. 

En klassiker bland tv-kannorna blev Carl Arne Bregers termoskanna Signatur från 1962 , som tillverkades av Husqvarna Borstfabrik. Kannan kombinerade plast (för behållaren) och teak (för handtaget och knopp). En kaffefilterhållare kunde ställas direkt på kannan, vilket var en innovation.

Beteckningen tv-kanna lever kvar, även om svenskarnas tv-vanor har förändrats sedan lanseringen på 1950-talet.

Källor

Noter

Externa länkar
 Sydsvenskan om Carl-Arne Bregers TV-kanna

Termosar
Degenererade varumärken
Trio X

Trio X, är en improvisationsgrupp bildad 2002 bestående av Lennart Simonsson (piano), Per V. Johansson (bas) och Joakim Ekberg (trummor). Gruppen hette tidigare Trio con X som bildades 1987.
Gruppen är verksam som en fast ensemble inom länsmusiken i Uppsala län, Musik i Uppland, som finansieras av landstinget. Trion jobbar med all tänkbar sorts musik, allt från jazz, visor, latin, folkmusik, klassisk, soul, pop, rock m.m.  

Trio X har givit ut flera skivor, In dulci jubilo (2003), Trio X of Sweden (2005), Live at Fasching (2007), Träumerei (2012), Veni Veni Emmanuel (2020). Gruppen har framträtt med bland annat Svante Henryson, Orphei Drängar, Bengan Janson och Jojje Wadenius.

Referenser

Externa länkar

Presentation av gruppen

Svenska musikgrupper
Musikgrupper bildade 2002
Musikgrupper från Uppsala
Triogrupper