kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Årets Miljöfoto

Årets Miljöfoto är en fototävling som Naturvårdsverket anordnar årligen sedan 2001.
Stipendiet vänder sig till ungdomar under 25 år och målet är att ge unga lovande fotografer en chans att bidra till dokumentation genom att spegla angelägna miljöfrågor.

Vinnaren tilldelas ett stipendium på 10.000 kronor och sedan används bilden i naturvårdsverkets fortsatta arbete.

Juryn består av Naturvårdsverket, Fältbiologerna, Svenska naturskyddsföreningen, Svenska Fotografers Förbund och massmedier.

Mottagare av stipendiet 

2007 - Navid Christensen
2006 - Anna Lundmark
2005 -
2004 -
2003 - Ulrika Bohlin och Andreas Olsson
2002 - 
2001 -

Fotopriser
Priser och utmärkelser instiftade 2001
Logivox

Logivox var en telefon avsedd att användas tillsammans med telefonväxlar. Logivox utvecklades i början på 1980-talet och hade ett släktskap med den välkända telefonen Diavox. Luren på Logivox var också identisk med Diavox och själva knapparna på knappsatsen härstammade också från Diavox men där tog sedan de yttre likheterna slut. Logivox var istället en mycket bred telefon och ganska platt i formen. Logivox var försedd med bland annat en högtalarfunktion som gjorde att det gick att ringa utan att använda luren, istället hördes rösten till den man ringde i en högtalare och man kunde prata i telefonen från ett lite kortare avstånd och gå omkring i rummet. Logivox hade också ett flertal knappar som kunde användas för direktval till olika anknytningar inom växeln. De allra första Logivoxerna var i beige med svart lur men ganska snart ändrades detta till att hela telefonen blev vit och där även luren var vit. Den absolut vanligaste versionen av Logivox var i vitt. Logivox användes på kontor och på olika arbetsplatser. En Logivox var stor och klumpig och upptog ett stort utrymme på ett skrivbord. På den tiden kunde det ibland anses vara lite status att ha en stor telefon med ett lite imponerande utseende på ett skrivbord i ett kontor. Det klumpiga utförandet gav Logivox ibland ironiska öknamnet smidivox just för att den ansågs vara så osmidig.

Telefoner
Industridesign
While

While är ett datorkommando som innebär att en slinga upprepas så länge ett booleskt argument är sant.

Programspråkselement
Slinga

Slinga kan avse:

 Slinga (programmering) – en konstruktion inom programmering för att åstadkomma en upprepning
 Vändslinga i spårtrafik – en spåranläggning som möjliggör fysisk vändning av ett spårfordon
 Slinga (hår) – stil för hår
 Ljusslinga – en elkabel med sammankopplade, ibland färgade, lampor eller lysdioder med fast eller blinkande ljus
 Hörslinga – ett hjälpmedel för hörselskadade
Beuchtespännet

Beuchtespännet är ett reliefspänne i brännförgyllt silver. Det återfanns 1957 i en kvinnograv i Beuchte, Kreis Goslar i Niedersachsen, Tyskland. 

Reliefspännet kan dateras till MA2-MA3, det vill säga mellan 560 och 600 efter Kristi födelse. Det har ett rektangulärt huvud och en zoomorf fot. Spännets baksida har två runinskrifter. Den första återger en del av futharken, den andra ett personnamn: fuþarzj buirso. Personnamnet har tolkats som Buriso, dvs 'liten flicka' på fornhögtyska. Det är svårt att säga på vilken fornhögtysk dialekt och inom vilket stadium av språkutvecklingen detta gäller. Runorna har sannolikt ristats strax innan smycket begravdes då det saknar slitage. Korrespondensanalys har visat att gravgåvorna i gravfältet pekar på en saxisk affinitet snarare än en tyringisk. Det är dock osäkert eftersom gravfältets gravar var för få för att utgöra ett tillförlitligt statistiskt underlag. Beuchtespännet förvaras i Landesmuseum Braunschweig, Abteilung Archäologie i Wolfenbüttel, Tyskland.

Spännet är avbildat på Beuchtes vapensköld.

Källor
Klaus Düwel:  Runenkunde, Dritte Auflage. Stuttgart, 2001. Sid. 65.
Robert Nedoma:  Personennamen in südgermanischen Runeninschriften.  Heidelberg, 2004. Sid. 261-266.

Externa länkar
Bild på Beuchtespännet

Germanska språk
Runinskrifter i Tyskland
Kristina Ståhl

Kristina Ståhl, född 1963, är en svensk jurist. Sedan 2008 är hon justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen.

Kristina Ståhl blev jur.kand. vid Uppsala universitet 1988 och juris doktor vid samma lärosäte 1996, då hon disputerade på avhandlingen Aktiebeskattning och fria kapitalrörelser. Hennes forskningsområden har varit EU-skatterätt och företagsbeskattning. Hon var professor i finansrätt vid Uppsala universitet 2005–2007. Kristina Ståhl utnämndes 2007 av regeringen till regeringsråd (numera justitieråd) i Högsta förvaltningsdomstolen. Under tre månader 2018 tjänstgjorde Ståhl i Högsta domstolen genom ett försök med korsvis tjänstgöring. Justierådet Kerstin Calissendorff tjänstgjorde samtidigt i Högsta förvaltningsdomstolen.

Ståhl var ersättare i Revisorsnämndens tillsynsnämnd 2009–2014, huvudman för Stiftelsen Konung Gustaf V:s 80-årsfond 2012–2015, vice ordförande i Granskningsnämnden för radio och TV 2012–2018 och ledamot av Finansinspektionens styrelse 2014–2015. Sedan 2012 är hon ordförande i Polismyndighetens etiska råd och sedan 2019 ledamot i Swedsecs disciplinnämnd. Hon har vidare deltagit i statliga utredningar på skatteområdet, som expert i SINK-utredningen 2001–2003 och i Företagsskatteutredningen 2004–2005, sakkunnig i Företagsskattekommittén 2011–2014 och särskild utredare i utredningen Revisorer och revision - nya EU-regler 2014–2015. Hon var ledamot av Skatteutvalget i Norge 2013–2014.

Ståhl har även varit ledamot av Skatterättsnämnden och FAR/Skattenytts forskningsstiftelse samt suppleant i styrelsen för Riksbankens Jubileumsfond och Nordiska skattevetenskapliga forskningsrådet. Hon är också landredaktör för tidskriften Intertax.

Referenser 
 Kristina Ståhl, Högsta förvaltningsdomstolen

Se även
Lista över ledamöter av Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)

Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Personer verksamma vid Uppsala universitet

Svenska professorer i finansrätt
Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Födda 1963
Kvinnor
Levande personer
Burst!

Burst! är en klient för bittorrentprotokollet som är fri från reklam och adware. Projektet har varit inaktivt sedan 9 april 2006 då den senaste uppdateringen kom.

Burst! använder en modifierad version av den ursprungliga klienten BitTorrent som kärna med ett gränssnitt skrivet för Windows med Delphi.

Burst! använder mindre systemresurser och har fler funktioner än originalklienten, som en torrenthanterare och möjlighet att ändra läge till så kallad super-seeding.

Licens
Burst! är gratis, släppt under MIT License och källkoden finns att ladda ner från dess webbplats.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Forum på Sourceforge

Fildelningsprogram
Bertil Wikström

Artur Bertil Gunnar Wikström, född 2 augusti 1921 i Nederluleå församling, död 31 oktober 2014 i Strömsund, var en svensk läkare och författare.

Biografi
Wikström blev medicine licentiat vid Karolinska institutet i Solna 1949. Han kom genom sina kontakter med Yngve Gamlin som provinsialläkare, senare distriktsläkare, till Strömsund år 1954 och var verksam där i över 40 år. Hans erfarenheter som läkare för de intagna på Kriminalvårdsanstalten Ulriksfors medförde att han blev en av initiativtagarna till KRUM 1966 och dess förste ordförande 1966–69.

Han medverkade bland annat i filmen Jag är nyfiken - blå 1968 och skrev manus till TV-serien Doktorn i byn 1983. I samband med utgivningen av boken Välkommen till doktor Wikströms mottagning 1997 medverkade han i Sveriges Radio P1:s program Samtal pågår.

I monologen Bunta ihop dom i Beppe Wolgers revy Klotter 1968 bidrog han till vissa delar utifrån sina erfarenheter som provinsialläkare.

Utmärkelser
 Strömsunds kommuns kulturstipendium 2000.

Bibliografi
1975 – Den sjuke fången i Svensk Tidskrift (Årsbok)
1977 – Människoläkarboken (med Karl Erik Fichtelius)
1997 – Välkommen till doktor Wikströms mottagning
2004 – Är det inte doktor Wikström? - minnen och möten

Vidare läsning
 "Vad vore Strömsund utan »Wikström»? Än lyssnar doktorn vid Vattudalen." Läkartidningen nr 3 1998, sid 190–193

Referenser

Noter

Källor
Wikström, A Bertil G i Vem är det 2001, sid 1219
Wikström, Bertil i Norrländsk uppslagsbok, Band 4, 1996

Externa länkar

 Foto från 1960-talet på Flata.Net
 Foton i Jämtlands läns museums bildarkiv

Svenska provinsialläkare
Svenska allmänmedicinare
Män
Födda 1921
Avlidna 2014
Personer från Nederluleå socken
Arvid Falkenberg

Arvid Winsnes Falkenberg, född 1 februari 1911 i Oppland fylke, död 20 september 2007, var en norsk-svensk arkitekt. Han var som en av de sista överlevande medlem av Osvaldgruppen aktiv i den norska motståndsrörelsens aktiviteter mot den tyska ockupationen under andra världskriget.

Efter studentexamen i Oslo 1929 utexaminerades Falkenberg från Norges tekniske høgskole 1936. Han flydde till Sverige efter ett attentat mot den tyska ockupationsmakten, där han tillsammans med fyra andra planerade och 20 april 1943 utförde ett brandattentat mot det tyska Arbetskontoret i Oslo. Avsikten var att förstöra det personregister, som tyskarna skulle använda för att kunna få tag i arbetskraft till krigsviktiga arbeten. Falkenberg och Asbjørn Sunde överlevde genomförandet av attacken medan de övriga tre attentatsmännen (Reidar Holtmon, Håkon Sunde och Petter Bruun) senare blev skjutna av tyska soldater. Falkenberg blev i sin frånvaro dömd till döden för attentatet och han flydde då till Sverige.

Falkenberg var distriktsarkitekt i Nordnorge 1948–50, praktiserade på länsarkitektkontor 1950–57, blev stadsplanearkitekt i Motala 1957 och stadsarkitekt i Finspång 1960. Han var även byggnadskonsulent i Bobergs landskommun. Han fick sedermera arbete i Stockholm som arkitekt och ritade bland annat Kaunisvaara kyrka.

Falkenberg engagerade sig bland annat i Finspångs AIK och var senare mycket aktiv inom Skid- och Friluftsfrämjandet, där han främst ledde ungdomsgrupper, så kallade strövare, i skog och mark under vår, sommar och höst. Under vintrarna ledde han i Skid- och Friluftsfrämjandets anda även skridskoskola i Haninge.

Falkenberg var mycket aktiv i svenska Amnesty, grupp 154 Haninge, och brann för den chilenska befolkningen. Han tilldelades i april 2007 Bernardo O'Higgins-orden av den chilenska regeringen som tecken på det engagemang han visat för det chilenska folket.

Källor

Externa länkar

Norska arkitekter under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska stadsarkitekter
Män
Födda 1911
Avlidna 2007
Personer från Oppland fylke
Arvid
Olle Enderlein

Olle Enderlein, född 1917, död 1993, var en svensk internationellt känd båtkonstruktör. Han gjorde många uppmärksammade konstruktioner från 1940-talet och fram till 1980-talet. Dessutom var han en skicklig kappseglare och testade sina konstruktioner i stora tävlingar där hans båtar ofta klarade sig mycket bra. Därefter byggdes de i serieproduktion. Man brukar säga att hans båtar är vackra och välseglande och att just detta var hans motto; att båtens skönhet och funktion hör ihop.

Olle Enderlein växte upp i Norrköping och arbetade en period på Archimedes i Göteborg. År 1944 vann han förstapris i Svenska kryssarklubbens konstruktionstävling med förslaget "Gudingen". Vid 27 års ålder avslutade han sin anställning, flyttade tillbaka till Norrköping och började konstruera båtar på heltid, något som han skulle komma att ägna resten av sitt liv åt.

Olle Enderleins segelbåtar har byggts i långa serier, till exempel Monsun, Mistral, Najad, OE 36, Hallberg-Rassy 38 och Shipman 28.
Havskryssaren Misil blev början på ett långt samarbete med båtbyggaren Harry Hallberg och senare Hallberg-Rassy på Orust. På Hallberg-Rassys varv byggdes många hundra exemplar i HR-serien: HR 41, HR 38, HR 382 och HR49.
 
I slutet av 1960-talet samarbetade han också med Svenska kryssarklubben med att ta fram en bra långfärdsbåt. Diskussionerna resulterade i OE-båtarna som byggdes i olika varianter under 1970-talet. 
 
Efter Olle Enderleins död skänkte hans änka Gitt Enderlein originalritningar till Sjöhistoriska museet. Ritningarna är oftast gjorda i blyerts. Som många andra konstruktörer har han ibland använt originalritningen till att fortsätta rita nästa konstruktion på. Det är därför inte alltid helt lätt att avgöra vad som är skisser och vad som är färdiga förslag.
 
Olle Enderleins ritningssamling finns tillgänglig på Sjöhistoriska museet.

Fartygsritningar

Källor
"Vackra båtar seglar väl!" Ingrid Kaijser. Sjöhistoriska museets rapport nummer 40. År 1999.
Olle Enderleinklubben
Olle Enderlein på ne.se

Noter

Externa länkar 

Gudingen. 
Modell byggd av Olle Enderlein

Svenska båtkonstruktörer
Födda 1917
Avlidna 1993
Män
Nils Alexanderson

Nils Erik Alexanderson, född 15 april 1875 i Sankt Olof i Sigtuna, död 21 april 1960 i Stockholm, var en svensk riksdagsledamot, professor i processrätt och justitieråd. Han var sonson till justitierådet Adolf Alexanderson, svåger till riksdagsledamoten Johan von Bahr, far till riksdagsledamoten Erik Alexanderson och docenten i litteraturhistoria Karin Tarschys samt morfar till riksdagsledamoten Daniel Tarschys.

Nils Alexanderson var professor i processrätt vid Stockholms högskola 1908–1922 och deltog i revisionen av tryckfrihetsförordningen 1909–1912.

Alexanderson var riksdagsledamot i första kammaren för Uppsala läns valkrets 1912–1921 och tillhörde Liberala samlingspartiet. Han var en inflytelserik riksdagsledamot och bland annat medlem av lagutskottet, hemliga utskottet 1917 och särskilda utskottet 1918 (författningsfrågan). Han var justitieråd 1922–1944. Bland det han utgav i skrift kan bland annat nämnas memoarboken Juristprofiler (1948) och Svensk tryckfrihet (1950).

Källor

Noter

Litteratur 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 297

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Liberala samlingspartiet
Svenska professorer i processrätt
Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Personer från Sigtuna
Födda 1875
Avlidna 1960
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Höganäs Keramik

Ej att förväxla med den tidigare keramiktillverkaren Höganäs AB.

Höganäs Keramik är ett tidigare keramikföretag, därefter varumärke och numera produktserie under varumärket Rörstrand som ägs av Fiskars.

Historia

Företaget grundades 1909 och hette ursprungligen Andersson & Johanssons Lergodsfabrik. Sigfrid Johansson var glasyrmästare och kollegan Karl Andersson drejmästare. Tillverkningen av keramik i lergods bedrevs i början i ganska blygsamma former, men redan efter fem år – 1914 -  kunde man medverka vid Baltiska utställningen i Malmö. Under 1920-talet byggdes fabriken ut för att ge plats åt fem drejskivor. Sedan Höganäs AB 1926 gått över helt till stengodstillverkning kunde man ta över deras lokaler för lergodsproduktion. Under 1930-talet kom de första egna kollektionerna. Man började nu tillverka olika ungseldfasta varor för handeln, bland annat askfat med röd glasyr. 

En dubbelt så stor fabrik togs i bruk under 1940-talet, och 1948 ombildades rörelsen till aktiebolag. Formar, grytor och fat blev allt mer vanliga inslag i sortimentet. Under utställningen H55 i Helsingborg lanserades keramikserien Old Höganäs, inspirerade av det ljusa blyglaserade godset från Höganäsbolaget. Under denna tid knyts även flera kända konstnärer till fabriken, bland andra John Andersson, Signe Persson-Melin och Hertha Bengtsson.

Höganäskeramik var ursprungligen ett helt annat företag, som 1930 startades som Nyman & Nyman Höganäskeramik av bröderna Gustaf och Oskar Nyman i en nybyggd fabrik vid Margreteberg i norra Höganäs. Företaget såldes sedan 1946 till Sture Holm och Åke Bjurestig, och byter samtidigt namn till Holm & Bjurestig Höganäskeramik. 1956 köptes företaget upp av Andersson & Johansson, och 1967 började man använda firmanamnet Höganäs Keramik.

På 1970-talet gick man slutgiltigt över från lergods till stengods. Vid denna tid övergick man också definitivt från hantverksmässig till industriell produktion. På 1990-talet förvärvades företaget av BodaNova och i början av 2000-talet skedde ytterligare ett ägarebyte, nu till finska Iittala Group, som 2017 blev en del av Fiskars. Fabriken i Höganäs lades ned 2008 då all tillverkning flyttades till Thailand. Höganäs Keramik levde kvar som ett eget varumärke inom Fiskarskonsernen till 2014, då det övergick till att bli en produktserie under varumärket Rörstrand.

Hos Skånes Näringslivsarkiv i Helsingborg förvaras arkivhandlingar från Höganäs Keramik AB. Arkivet omfattar en tidsperiod av nära åttio år.

Nämnas kan även att 1940-2003 fanns ytterligare ett keramikföretag i Höganäs som tillverkade ler- och stengods, Krukmakaren, Höganäs, vars gods inte skall förväxlas med övriga företag.

Tillverkning
Tillverkningen av stengods görs numera i Indonesien och Thailand.

Referenser

Externa länkar 
 Höganäs Keramik AB

Svenska jord- och stenvaruindustriföretag
Svenska keramikföretag 
Företag i Höganäs kommun
Sveriges industrihistoria
Företag bildade 1909
Kullen
Tore Almén

Tore August Almén, född 14 oktober 1871 i Uppsala, död 15 mars 1919 i Stockholm, var en svensk rättsvetare och ämbetsman. 

Han var son till professor August Almén, läkare och kemist, och dotterson till Elias Fries. Han var bror till Gunhild Almén, lärarinna vid Brummerska skolan i Stockholm, känd för social reformverksamhet och Ina Almén, direktör för Svenska hem.

Biografi 
Almén blev docent i civilrätt vid Uppsala universitet 1897, juris licentiat 1900 och juris doktor 1900. Han var lärjunge till Victor Nordling och gick i hans fotspår gällande teoribildning. Almén vidareutvecklade Nordlings praktiska och pragmatiska argumentation. Han kan även betraktas som portalgestalten för den sociala realismen, som började gro bland nordiska jurister i 1900-talets början. Hans stora kommentar till lagen om köp och byte av lös egendom (1906–1908) anses vara något av det bästa inom sitt område. Idag intar vetenskapliga kommentarer en framträdande plats i förståelsen och tolkningen av en lag. Han systematiserade rättsligt även de många lokala auktionsreglementena. Mellan 1910 och 1914 var Almén ledamot i obligationskommittén och 1918 var han dess ordförande. År 1904 blev han adjungerad i Svea hovrätt. Åren 1906–1909 var han ledamot av Lagberedningen, 1911 revisionssekreterare och 1915–1918 justitieråd. Han var med 1916 vid grundandet av Svensk Juristtidning. Han gjorde även insatser för nordiskt lagstiftningsarbete och juristmöten. Tore Almén är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi 
 Om auktion såsom medel att åvägabringa aftal (två band, 1897–1900)
 Om köp och byte av lösegendom (två band, 1906-08, översatt till tyska av Friedrich Karl Neubecker 1922)
 Lagen om avtal et cetera (1915)

Utmärkelser
  Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 30 september 1914.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1909.

Källor 
 Erik Anners, Den europeiska rättens historia, 2. Norstedts: Stockholm 1990
 Svensk uppslagsbok, 1. Malmö 1957
SvenskaGravar

Noter 

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Jurister från Uppsala
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1871
Avlidna 1919
Män
Umberto Masetti

Umberto Masetti, född den 4 maj 1926, död den 28 maj 2006 var en italiensk roadracingförare, världsmästare i den mest prestigefyllda klassen 500GP två gånger. Han tävlade i VM 1949-1958 och har kört i samtliga klasser.

Segrar 500GP

Källor
 http://www.motogp.com/en/riders/Umberto+Masetti

Födda 1926
Avlidna 2006
Italienska roadracingförare
500GP-förare
350GP-förare
250GP-förare
125GP-förare
Världsmästare i roadracing
Män
M/S Mikołaj Kopernik

M/S Mikołaj Kopernik är en fraktfärja som gick mellan Ystad och Świnoujście. Hon är nu såld till ett turkiskt rederi. Hon byggdes år 1974 av Trosvik Mekaniske Verksteder, Norge. Hennes systerfartyg var  som kapsejsade och sjönk den 14 januari 1993.

Rederi Polferries 
Max. fart    15,5 knop 
Marschfart   14,5 knop 
Lastkapacitet 
Huvuddäck    372 m järnväg eller 390 m för lastbilar 
Övre däck    340 m 
Höjd på lastdäck 
Huvuddäck    5,20 m 
Övre däck    4,25 m 
Tillåtet axeltryck 
Huvuddäck    25 ton/fyrahjulsaxel 
Övre däck    10 ton/axel

Färjor
Fartyg sjösatta 1974
Fartyg byggda i Norge
Valkyriors dom

Valkyriors dom är debut studioalbumet av det svenska vikingarockbandet Hel. Det släpptes 1999 av Ultima Thule Records. De fyra sista sångerna "Häxjakt", "Varg", "Mälare Strand" och "Is" är alla covers av låtar med samma namn från albumet Varg (1996) av Völund Smed.

Låtlista

Medverkande 
Platser

 Inspelad i studion Studio Valhall, Nyköping

Musiker

 Stefan Johansson – Bass
 Pierre Karlsson – Trummor
 Esa Rosenström – Gitarr
 Malin Pettersson – sång
 Ulrika Pettersson – sång
 Thomas Krohn – Inspelning och mixning

Referenser

Externa länkar 

 Valkyriors dom på Vikingarock.se med låttexter
 Valkyriors dom på Discogs
 Valkyriors dom på MusicBrainz

Musikalbum 1999
Debutalbum 1999
Svenska musikalbum
Svenska debutalbum
Svenska rockalbum
Album inspelade i Nyköping
Pockenholz

Pockenholz, även pockenholts, (från tyska pocken "koppor", "syfilis", men även "djävulen", och holz, "trä"), även Lignum guaiacum eller Lignum vitae (latin lignum, "trä", vitae, "livets"), är det träslag som fås från arter av släktet Guaiacum (speciellt  G. sanctum, men även G. officinale och G. coulteri), vilka växer i bl.a. Västindien och norra Sydamerika. Det är ett av de tyngsta och hårdaste träslag man känner till (med en densitet på kring 1,23 g/cm3 sjunker det således i vatten).

Namnet har sitt ursprung i att man fordom trodde att träet kunde användas som botemedel mot syfilis och smittkoppor.

Pockenholz användes förr till lagringar av propelleraxlar på fartyg. På grund av sin egenskap att inte ta åt sig vatten används det än idag för lager till maskindelar som är belägna under vatten men också där det är svårt att smörja. Andra användningsområden är som glidsula till hyvlar, träklubbor till hjullagerislagning och glidklossar, men även till bowlingklot och för medicinskt bruk (inklusive som tillsats till alkoholhaltiga drycker).

Hela släktet Guaiacum ingår i CITES appendix III och all handel med växtdelar och derivat är reglerade utom frön, pollen och färdigpackade produkter klara för försäljning och direkt bruk.

Referenser

Trä
Sportfack

Sportfack är en branschtidning för sportbranschen inklusive golf- och cykelbranschen. Tidningen grundades 1993 och har en upplaga på 2200 exemplar. 2004 förvärvades tidningen av Hjemmet Mortensen AB.

Sportfack är inte en konsumenttidning utan ett business-to-business magasin, säljs inte som lösnummer i butik utan når sina läsare genom prenumeration. Sportfack rapporterar om nyheter, nya produkter, trender, varumärken, leverantörer, statistik, butiker osv.

Sportfack grundades 1992 av makarna Marion och Bo Areng. Tidningen erhöll 2005 utmärkelsen "Årets tidskrift, kategori fackpress" av organisationen Sveriges Tidskrifter.

Referenser

Externa länkar
Sportfacks officiella webbplats

Idrottstidningar
Adobe Director

Adobe Director (ursprungligen Macromedia Director) var en programvara för att skapa multimedia i Shockwave. Adobe köpte Macromedia 2005 och bytte namn på programvaran till Adobe Director. Programvaran lades ner 1 februari 2017.

Se även
Adobe Flash

Källor

Multimediaprogram
Macromedia Authorware

Macromedia Authorware är en programvara för att skapa multimedia. Programmet utvecklades ursprungligen av Macromedia men är numera uppköpt av Adobe.

Multimediaprogram