kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Galaktisk halo

En galaktisk halo är området i en galax utanför en galaxskiva där stjärnhopar och olika objekt roterar runt galaxens centrum. De objekt som har hittats i den galaktiska halon är klotformiga stjärnhopar och tunn gas. Detta förekommer bara runt spiralgalaxer, inklusive Vintergatan.

Vintergatans galaktiska halo 
Vintergatans sfäriska halo tros ha en radie på 50 000 ljusår. Gasen som finns i Vintergatans halo är en källa till radiostrålning.

Mörk materia-halo 
MACHO (Massive Compact Halo Objects) är objekt som kan vara kandidater till mörk materia, som kan förklara rotationskurvan i Vintergatan och kanske i andra galaxer. Mörk materia delar man in i två typer: baryoner och icke-baryoner. Baryonisk materia består av bruna dvärgar, kalla neutrala vätgas-moln, stora planeter, neutronstjärnor och svarta hål. Man tror att MACHO består av baryonisk materia som svarta hål, bruna dvärgar eller neutronstjärnor, medan kandidaterna till icke-baryonisk mörk materia är neutrinon och hypotetiska partiklar som till exempel axioner och WIMP:ar.

Referenser 

Galaxer
Saint-Josse-ten-Noode

Saint-Josse-ten-Noode  (franska) eller   (nederländska), ofta enbart: Saint-Josse/Sint-Joost, är en av de 19 kommunerna i huvudstadsregionen Bryssel i Belgien. Kommunen ligger i Bryssels innerstad, omedelbart norr om Bryssels kommun. Den har cirka . Ytan är totalt 1,18 km² (2019), vilket ger en befolkningstäthet på cirka 23 300 invånare per km². Detta gör Saint-Josse-ten-Noode till Belgiens mest tätbefolkade område.

20 procent av kommunens invånare var år 2009 av belgiskt ursprung. Hand i hand med denna utveckling har Saint-Josse-ten-Noode blivit den fattigaste kommunen i landet enligt Belgiens skatteverk. Detta påverkar även stadsbilden av en kommun med slitna orenoverade hus och förfall i form av eftersatt gatuunderhåll, samt frånvaron av belgiska restauranger och miljö.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Kommuner i Brysselregionen
Industry Giant

Industry Giant är ett datorspel från 1998 utvecklat av JoWood Productions och utgivet av Interactive Magic. Uppföljaren, Industry Giant II, släpptes 2002.

Externa länkar
 

Datorspel 1998
Ekonomisimulatorer
Windows-spel
Carl August Stieler

Carl August Stieler, född 18 juli  1780 i Beyerfeld i Erzgebirge, död 15 april 1822 i Stockholm, var en tyskfödd svensk operasångare (bas), sångpedagog och tonsättare.

Stieler var elev i Thomaskyrkan under åren 1792–1799 och blev student i Leipzig 1802. Samma år anställdes han vid Kungliga Operan i Stockholm tack vare sin djupa stämma, men han kunde knappt användas där till annat än Sarastro i Trollflöjten) på grund av sin bristande skådespelartalang. Han blev i stället sångmästare där 1812.

Han var dessutom kantor i S:t Jacobs kyrka 1809–1822 och sånglärare i koral- elementar- och körsång vid musikaliska akademiens undervisningsverk från 1814 fram till sin död. Ledamot i detta sällskap blev han 1818.

Stieler gav ut Lärobok i de första grunderna för musik och sång (1820) samt komponerade musik till skådespelet Korsfararne och trion Svearna fordomdags drucko ur horn. Han gav också ut en granskning av Haeffners koralbok.

Källor 
Carl August Stieler på Levande musikarv

Noter 

Födda 1780
Avlidna 1822

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska sångpedagoger
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Män
Dennis Oppenheim

Dennis Oppenheim, född 6 september 1938 i Electric City i Washington, död 21 januari 2011 i New York i New York, var en amerikansk konceptkonstnär.

Efter konststudier vid Stanford University uppnådde Oppenheim först ryktbarhet i slutet av 1960-talet med verk som inbegrep konstnärlig markanvändning, bland annat av vattenvägar och fält. Under 1970-talet använde han sin kropp som material i performancekonst. Han var även verksam som skulptör och fotograf.

Oppenheim avled i cancer i januari 2011 och lämnade efter sig ett ofullbordat konstverk i Las Vegas som har fått 700 000 dollar i bidrag från offentliga medel. Konstnären hade sagt att han försöker få projektet färdigt i december 2010 men han lyckades inte med sin avsikt.

Källor

Noter

Födda 1938
Avlidna 2011
Amerikanska konceptkonstnärer
Amerikanska skulptörer
Män
Alumner från Stanford University
Triumph Bonneville

Triumph Bonneville är en motorcykelmodell från det engelska företaget Triumph. Modellen är namngiven efter Bonneville Salt Flats i Utah i USA. Bonneville Salt Flats är en saltöken med traditioner från hastighetsrekord för fordon.

Motorcykelmodeller
Triumph Motorcycles
Karesuando landskommun

Karesuando landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Centralort var Karesuando och kommunkod 1952–1970 var 2524. Kommunen omfattade ett område motsvarande den nuvarande Karesuando församling/Karesuando distrikt och var Sveriges nordligaste.

Administrativ historik
Karesuando landskommun (från början också kallad Enontekis landskommun, därefter Karesuando landskommun från 1907 och framåt) inrättades den 1 januari 1874 i Karesuando socken (även kallad Enontekis socken) i Karesuando tingslag i Lappland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft i Lapplandssocknarna. 

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 

1 januari 1971 slogs Karesuando samman med Kiruna stad och bildade den nya Kiruna kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen Karesuando församling.

Kommunvapen
Karesuando landskommun förde inte något vapen.

Geografi

Karesuando landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 6 531,80 km², varav 6 265,90 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Karesuando landskommun fanns tätorten Karesuando, som hade 337 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 23,3 procent.

Näringsliv
Vid folkräkningen den 31 december 1950 var kommunens befolknings huvudnäring uppdelad på följande sätt:
67,6 procent av befolkningen levde av jordbruk med binäringar
8,7 procent av offentliga tjänster m.m.
6,7 procent av industri och hantverk
4,7 procent av samfärdsel
4,1 procent av handel
1,2 procent av gruvbrytning
0,5 procent av husligt arbete
6,4 procent av ospecificerad verksamhet.

Av den förvärvsarbetande befolkningen jobbade bland annat 60,0 procent med jordbruk och boskapsskötsel och 7,7 procent med skogsbruk. Endast 6 av förvärvsarbetarna (1,2 procent) hade sin arbetsplats utanför kommunen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Kiruna kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
NGC 4151

NGC 4151 är en Seyfertgalax som ligger i stjärnbilden Jakthundarna. Den var en av två galaxer som användes för att mynta begreppet Seyfertgalax.

Referenser

Externa länkar
 Hubble site news center: Fireworks Near a Black Hole in the Core of Seyfert Galaxy NGC 4151

Spiralgalaxer
Stjärnbilden Jakthundarna
4151
07166
38739
Magnetisörens femte vinter

Denna artikel handlar om Per Olov Enquists roman Magnetisörens femte vinter. För filmen med samma namn, se Magnetisörens femte vinter (film).

Magnetisörens femte vinter är en roman av Per Olov Enquist utgiven augusti 1964. Boken brukar betraktas som Enquists genombrott som författare. Den filmatiserades 1999.

Handling 
Handlingen är förlagd till den tyska staden Seefond vintern 1793.

Friedrich Meisner kommer till staden. Han är magnetisör och ryktet säger att han kan bota sjukdomar. Läkaren Claus Sehlingers dotter Maria är blind sedan tio års ålder och Meisner tillkallas för att ge henne synen tillbaka. Han lyckas och Sehlinger börjar att arbeta för Meisner.

Ryktet om Meisners storhet sprider sig och han beskrivs som en undergörare. Mängder av folk strömmar till för att försöka få allehanda olika åkommor botade. Men Meisner är emellertid inte enbart intresserad av att bota sjukdomar. Han förgriper sig sexuellt på en av sina patienter. Vidare börjar hans förflutna hinna ifatt honom och det uppdagas att han tidigare har begått brott.

Meisner går successivt från att vara en undergörare till att bli en kvacksalvare. I romanens avslutande kapitel delges läsaren en rättegång som hålls mot Meisner. Romanen avslutas dock innan domen förkunnas.

Karaktärer (urval) 
 Friedrich Meisner, en magnetisör som kan bota sjukdomar.
 Claus Sehlinger, en läkare i staden Seefond.
 Maria Sehlinger, Claus dotter. Blind sedan franska soldater berövat henne synen vid tio års ålder. Meisner gör så att hon får synen åter.
 Vävaren, Meisners kompanjon.

Utgåvor 
Magnetisörens femte vinter har getts ut i sju olika utgåvor på svenska. Merparten av dessa har getts ut av Norstedts (1964, 1967, 1988, 2001, 2009). Titeln har även getts ut på Bra Böckers förlag (1975) och Månpocket (1999).

Översättningar 
Magnetisörens femte vinter finns översatt till tolv språk: engelska, tyska, franska, danska, ryska, spanska, finska, polska, nederländska, tjeckiska, estniska och lettiska.

Adaption 
Magnetisörens femte vinter filmatiserades 1999.

Referenser 

Romaner av Per Olov Enquist
Skönlitteratur 1964
Svenskspråkig skönlitteratur
1790-talet i skönlitteratur
Imma Be

Imma Be är en låt från 2010 av Black Eyed Peas, från deras femte studioalbum The E.N.D.

Det är den tredje singeln från albumet som nådde Billboardlistan. Ordet Imma Be hörs över 200 gånger. Den har en uppföljare, Rock that body med samma tema.

Musiksinglar 2010
Sånger 2010
Korpilombolo landskommun

Korpilombolo landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Centralort var Korpilombolo och kommunkod 1952-1970 var 2519.

Administrativ historik
Korpilombolo landskommun bildades genom en utbrytning av områden ur landskommunerna Pajala,  Överkalix och Övertorneå den 3 juni 1870.

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 1971 uppgick Korpilombolo i Pajala kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Korpilombolo församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I rött fält tre timmersågar med blad av silver och handtag av guld, stolpvis ordnade och bjälkvis ställda med sågtänderna nedåt, den mellersta sinistervänd.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 7 mars 1952. Timmersågarna representerade skogsbruket i kommunen.

Geografi
Korpilombolo landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 535,80 km², varav 1 498,80 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 27,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Korpilombolo socken

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Pajala kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
John Crawfurd

John Crawfurd, född 13 augusti 1783 på Islay i Skottland, död 11 maj 1868 i London, var en brittisk orientalist.

Crawfurd inträdde efter avslutade universitetsstudier som läkare i Ostindiska kompaniets tjänst, inom vilket han avancerade till guvernör i Singapore 1823. Crawfurd förvärvade sig så småningom en ingående kännedom om Sundaöarnas natur- och kulturförhållanden. Hans främsta arbete på detta område är History of the Indian archipelago (3 band, 1820), A grammar and dictionary of the Malay language (2 band, 1852) samt A descriptive dictionary of the Indian islands (1856).

Källor

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Brittiska orientalister
Brittiska författare
Brittiska guvernörer
Alumner från Edinburghs universitet
Födda 1783
Avlidna 1868
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society
Tärendö landskommun

Tärendö landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Centralort var Tärendö och kommunkod 1952-1970 var 2520.

Administrativ historik
Tärendö landskommun bildades genom en utbrytning  ur Pajala landskommun den 1 januari 1885.

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 1971 uppgick den i den nya Pajala kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Tärendö församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I blått fält en balkvis genombruten bjälke av silver.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 20 september 1951. Vapnet representerar den i kommunen förekommande bifurkationen, Tärendö älv, som är den största i Sverige och en av de största i världen.

Geografi
Tärendö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 707,90 km², varav 1 665,20 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 54,6 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
Tärendö socken

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Pajala kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
Nordiskt guld

Nordiskt guld (engelska: nordic gold) är en legering bestående av 89 % koppar, 5 % aluminium, 5 % zink och 1 % tenn. Legeringen innehåller inget guld, och dess färg och vikt skiljer sig avsevärt från rent guld. Några av fördelarna med nordiskt guld som material till mynt, jämfört med andra liknande legeringar, är bland annat att det har mindre tendens att förorsaka kontaktallergier såsom nickelallergi, eftersom det inte innehåller nickel, och att ytan är mer beständig mot korrosion – något som inblandningen av aluminium bidrar till.

Nordiskt guld är metallen som används till de tre euromynten 50, 20 och 10 cent, och har på så sätt fått stor spridning. Legeringen utvecklades ursprungligen under 1980-talet av Outokumpu Abp på uppdrag av det svenska myntverket, under ledning av Mariann Sundberg, då Myntverket letade efter en lämplig metall till det svenska tiokronorsmyntet.

Se även 
 Mässing
 Sterlingsilver
 Vitt guld

Referenser

Externa länkar 
 

Legeringar
Guld
Mynt
Andreas Nilsson (fotbollsspelare)

Gustaf Andreas Nilsson, född 26 januari 1910 i Malmö, död 1 oktober 2011, var en före detta fotbollsspelare, ledare och styrelsemedlem i Malmö FF. Han var vid sin död klubbens äldsta medlem.

Nilsson, som föddes samma år som Malmö FF bildades, började spela i klubben 1929. Han var med när klubben tog sig till Allsvenskan för första gången 1931. Andreas Nilsson spelade i klubben under tolv säsonger och under 371 matcher gjorde han 168 mål. På den tiden var de allsvenska spelarna inte proffs och Nilsson arbetade i en delikatessaffär under 23 år.

Källor

Externa länkar
Dödsruna - Sydsvenskan

Män
Födda 1910
Avlidna 2011
Svenska hundraåringar
Svenska fotbollsspelare
Idrottare från Malmö
Fotbollsspelare i Malmö FF
Junosuando landskommun

Junosuando landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Centralort var Junosuando och kommunkod 1952-1970 var 2522.

Administrativ historik
Junosuando landskommun bildades genom en utbrytning  ur Pajala landskommun den 1 januari 1914.

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 1971 blev Junosuando åter en del av Pajala kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Junosuando församling.

Kommunvapen
Junosuando landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Junosuando landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 260,00 km², varav 1 220,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 55,2 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
Junosuando socken

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Pajala kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
Anders Berg (arkitekt)

Anders Berg, född 10 maj 1916 i Hedemora, död 21 november 2008, var en svensk arkitekt, som blivit känd för sina stora industri- och kontorsanläggningar, bland annat åt LM Ericsson.

Liv och verk

Efter studentexamen i Sigtuna 1936 studerade Berg vid Kungliga tekniska högskolan i Stockholm 1938–1942. Han var anställd hos Ahrbom och Zimdal 1942–1950 och var delägare i Zimdals arkitektkontor 1950–1958. År 1958 grundade han arkitektföretaget "Anders Berg Arkitektkontor".

Kontoret har under Bergs ledning ritat ett flertal stora och kända byggnadsverk i Sverige. 1975 tog Berg in fyra delägare. 1982 ombildade dessa kontoret till "Berg Arkitektkontor AB" då Berg också avvecklade sitt ägande och ledarskap.

I mitten på 1960-talet fick Berg av LM Ericsson uppdraget att rita tillbyggnader längs Södertäljevägen i Västberga i södra Stockholm, LM Ericsson-byggnaden, Södertäljevägen; ett stort komplex i rött tegel som blivit ett landmärke vid motorvägen E4/E20. En annan 1960-talsanläggning som hör till Bergs produktion (med Lars Wahlman som ansvarig arkitekt) var bryggeribyggnaderna för Pripps i Ulvsunda industriområde, Bromma, som präglas av sammanhängande byggnadskroppar av rödbrunt tegel. Anläggningen fungerar idag som stormarknad och grossistcentral för en rad olika företag som Bauhaus, ÖoB och Citygross. Den förändrade användningen har fört med sig tillbyggnader, men anläggningen bevarar ändå sin ursprungliga monumentala fabriksarkitektur och den är ett blickfång vid Bällstaviken.

År 1970 invigdes kraftvärmeverket Högdalenverket i södra Stockholm. Anläggningen domineras av höga skorstenar och en bunkerliknande byggnad som är uppförd av betongelement och plåt. Kontoret har under Bergs ledning ritat byggnader för ett flertal pappersbruk i Sverige så som Bäckhammars Bruk AB 1958-1976, Holmens Bruk i Hallstavik 1958-1974 och Vargön 1971-1976 och Bravikens pappersbruk. År 1977 blev LM Ericssons anläggning i Kungens kurva i Huddinge kommun inflyttningsklar. I början av 1980-talet etablerade Berg ett samarbete med arkitekt Erik Thelaus, ett resultat av detta samarbete blev kontorsfastigheten Marievik 15 i Liljeholmen i södra Stockholm. Byggnaden är numera "grönklassad" av Stockholms stadsmuseum, vilket innebär bland annat att den bedöms ha ett högt kulturhistoriskt värde. År 2023 inleddes rivning av fastigheten.

Åren 1984-1987 uppfördes Hammarbyverket med Folke Mandelius som ansvarig arkitekt. Här skapades vita byggnadsvolymer, som i sin komposition ger en beskrivning av processen som sker inom byggnaden; renat avloppsvatten driver ett antal värmepumpar som producerar fjärrvärme till Stockholm. 1993 stod DNEX-tryckeriet i Akalla färdig.

Anders Berg utförde även ritningar till ett tiotal villor, i regel i samband med beställning av större projekt såsom industrianläggningar eller kontorshus. En av dessa, Villa Nüske, byggd år 1948, finns i Enskede, Stockholm.

Verk i urval

Referenser

Noter

Källor

Vem är det? 1993

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1916
Avlidna 2008
Män
Personer från Hedemora
Hietaniemi landskommun

Hietaniemi landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Kommunkod 1952-1968 var 2517. Centralort var Koivukylä/Hedenäset.

Administrativ historik
Hietaniemi landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Hietaniemi socken  i Norrbotten när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

1 januari 1931 (enligt beslut den 14 mars 1930) överfördes till Övertorneå landskommun ett obebott område, lägenheterna Östanskog n:r 1 (Koivukylä 23:2) och Utby n:r 1 (Koivukylä 24:2). Detta område hade tidigare legat inneslutet av Övertorneå.

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 1 januari 1969 uppgick Hietaniemi (som då hade 1 899 invånare) i Övertorneå landskommun.

Judiciell tillhörighet
I judiciellt hänseende tillhörde landskommunen först Torneå domsaga och Övertorneå tingslag. Övertorneå tingslag och Nedertorneå tingslag slogs ihop den 1 januari 1919 för att bilda Torneå tingslag, som Hietaniemi landskommun tillhörde efter det.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde landskommunen Hietaniemi församling.

Kommunvapen
Hietaniemi landskommun förde inte något vapen.

Befolkningsutveckling

Geografi
Hietaniemi landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 770,54 km², varav 703,24 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1954 omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 754,15 km², varav 691,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 34,9 procent.

Orter i kommunen
Vid Torne älv:
Niemis/Luppio, Koivukylä/Hedenäset, Päkkilä/Bäckesta och Vitsaniemi/Risudden.
Vid sjöstränder:
Armasjärvi, Ekfors, Liehittäjä, Puhkuri, Littiäinen, Persomajärvi, Kukasjärvi, Pallakka, Koutojärvi, Vuomajärvi och Matojärvi.

Näringsliv
Vid folkräkningen den 31 december 1950 var huvudnäringen för kommunens befolkning uppdelad på följande sätt:
57,3 procent av befolkningen levde av jordbruk med binäringar
19,5 procent av industri och hantverk
10,4 procent av offentliga tjänster m.m.
6,3 procent av samfärdsel
3,0 procent av handel
1,1 procent av husligt arbete
0,0 procent av gruvbrytning
2,4 procent av ospecificerad verksamhet.

Av den förvärvsarbetande befolkningen (917 personer) jobbade bland annat 53,3 procent med jordbruk och boskapsskötsel, 9,6 procent med byggnadsverksamhet och 5,5 procent med skogsbruk. 26 av förvärvsarbetarna (2,8 procent) hade sin arbetsplats utanför kommunen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Övertorneå kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län
Julia Scheeres

Julia Scheeres, född 12 februari 1967 i Lafayette i Indiana, är en amerikansk författare och journalist. Hon är kanske mest känd för sin genombrottsroman Jesusland från 2005. Boken översattes till svenska 2007 och gavs ut på Ordfront förlag.

Verk översatta till svenska 
 2007 - Jesusland

Externa länkar 
Officiell webbplats
Julia Scheeres i Libris

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare
Personer från Lafayette, Indiana
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Karl Gustavs landskommun, Norrbotten

För landskommunen med detta namn i Västergötland, se Karl Gustavs landskommun, Västergötland.
Karl Gustavs landskommun var en tidigare kommun i Norrbottens län. Centralort var Karungi och kommunkod 1952-1966 var 2516.

Administrativ historik
Karl Gustavs landskommun (från början Carl Gustafs landskommun) inrättades den 1 januari 1863 i Karl Gustavs socken i Norrbotten när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Kommunreformen 1952 påverkade inte indelningarna i området, då varken Västerbottens eller Norrbottens län berördes av reformen. 1967 uppgick Karl Gustav i Haparanda stad.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Karl Gustavs församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I fält av silver två stolpvis ordnade, blå sikar med beväring av guld, och däröver en med en krona av guld belagd, blå ginstam.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 15 november 1946. Se artikeln om Haparanda kommunvapen för mer information. Sikarna representerar fiskenäringen, och kronan är härledet från ortnamnet, vilket är taget från Gustav III:s son Karl Gustav.

Geografi
Karl Gustavs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 472,50 km², varav 448,10 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1954 omfattade landskommunen den 1 januari 1961 en areal av 477,56 km², varav 454,44 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Karl Gustavs landskommun fanns tätorten Karungi, som hade 491 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 17,2 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1962

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Haparanda kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Norrbottens län