kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kalifornientofsvaktel

Kalifornientofsvaktel (Callipepla californica) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar som i vilt tillstånd förekommer i västra Nordamerika men som även är förvildade på olika håll i världen.

Utseende och levnadssätt 
Typiska karaktärer i utseendet är de långa, svarta och droppformade tofsarna, de svarta och vita ansiktsfjädrarna och den vattrade teckningen på buken. Honan är inte lika stor som hanen och har en mindre tofs och är mer dämpad i färgerna. Vakteln är skygg och gäckande och den hörs oftare än den ses. Den lever i små flockar bestående vanligtvis av 25-30 fåglar och livnär sig på frön, lökar och även knoppar från olika växter.

Utbredning och systematik 

Kalifornientofsvaktel delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Callipepla californica californica – norra Oregon och västra Nevada till södra Kalifornien och Islas Coronado
 Callipepla californica orecta – sydöstra Oregon (Warner Valley) och nordligaste Kalifornien
 Callipepla californica brunnescens – kustområdena i nordligaste Kalifornien till södra Santa Cruz County
 Callipepla californica catalinensis – Santa Catalina Island (utanför södra Kaliforniens kust)
 Callipepla californica canfieldae – Owens Valley i öst-centrala Kalifornien
 Callipepla californica plumbea – San Diego County söderut genom nordvästra Baja California
 Callipepla californica decolorata – Baja California mellan latitud 25 ° N och 30 ° N
 Callipepla californica achrustera – södra Baja California

Underarterna orecta och plumbea inkluderas ofta i nominatformen, medan decolerata ibland anses odiagnostiserbar.

Introducerade populationer finns i Chile, västra Argentina, Hawaiiöarna, Nya Zeeland (underarten brunnsescens), King Island utanför Australien samt på Korsika.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Kalifornientofsvakteln har också kallats kalifornisk tofsvaktel, men justerades av BirdLife Sveriges taxonomikommitté 2022.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Friedrich Suhr

Friedrich Suhr, född den 6 maj 1907 i Lüneburg, död den 31 maj 1946 i Elberfeld, var en tysk jurist och SS-officer. Han var tjänsteman vid Reichssicherheitshauptamt, Nazitysklands säkerhetsministerium och en av Adolf Eichmanns medarbetare. Suhr uppnådde tjänstegraden Obersturmbannführer 1944. I december 1944 tilldelades Suhr Riddarkorset av Järnkorset.

Biografi 
Friedrich Suhr studerade rättsvetenskap vid universiteten i Göttingen och Freiburg och promoverades till juris doktor. Han inträdde i SS och NSDAP år 1933.

RSHA 
Inom Reichssicherheitshauptamt var Adolf Eichmann chef för avdelning IV:B4 som hanterade judiska angelägenheter och utvandring. 1941 delade Eichmann sin avdelning i två underavdelningar: IV:B4a med ansvar för deportation och transporter och IV:B4b som ägnade sig åt juridiska och tekniska aspekter av judiska frågor. Eichmann utnämnde Suhr till chef för underavdelning IV:B4b.

Suhr deltog den 29 januari 1942 i ett möte på Riksministeriet för de ockuperade östområdena. Vid mötet, som var en uppföljning till Wannseekonferensen en dryg vecka tidigare, beslutades att så kallade Mischlinge (personer med minst en judisk mor- eller farförälder), boende i östterritorierna, skulle dödas. Suhr deltog även vid en konferens den 27 oktober 1942, vid vilken det fattades beslut om att blandäktenskap mellan arier och judar skulle upplösas och den judiska parten deporteras.

Einsatzgruppen och SSPF 
I november 1942 utnämndes Suhr till chef för Sonderkommando 4b, en mobil insatsbataljon, som mördade judar och bekämpade partisaner i östra Ukraina. I augusti 1943 blev han chef för Einsatzkommando 6, även det verksamt i östra Ukraina. I november 1944 efterträdde Suhr Helmut Knochen som befälhavare för Sicherheitspolizei (Sipo) och Sicherheitsdienst (SD) i Frankrike. Suhrs sista befattning var som SS- och polischef (SSPF) i Ober-Elsaß.

Friedrich Suhr begick självmord i fängelset Bendahl i Wuppertal-Elberfeld.

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Översättning 

Födda 1907
Avlidna 1946
Män
Tyska jurister
Tyska politiker
SS- und Polizeiführer
SS-officerare som begått självmord
Mottagare av Riddarkorset
Mottagare av Tyska korset
Prakttofsvaktel

Prakttofsvaktel (Callipepla douglasii) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Prakttofsvaktel är en 25 cm lång hönsfågel med en karakteristiskt lång och rak tofs på huvudet, guldbeige hos hanen och grå hos honan. Fjäderdräkten är huvudsakligen grå med svarta, bruna och vita fläckar och streck, hos hanen även i rödbrunt. Näbben är svart, ögonen bruna och benen mörkgrå till svarta. Den skiljer sig från andra tofsvaktlar genom färgen på huvudtofsen och ljusare fläckning på flankerna.

Bland lätena hörs "chip-chip" som kontaktläte dagtid under födosökning och ett "cu-cow" när de samlas för nattkvist och återigen på morgonen.

Utbredning och systematik 
Prakttofsvakteln är endemisk för Mexiko och delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Callipepla douglasii bensoni – förekommer i torra nordvästra Mexiko (Sonora)
 Callipepla douglasii languens – förekommer i torra nordvästra Mexiko (västra Chihuahua)
 Callipepla douglasii douglasii – förekommer i västra Mexiko (sydligaste Sonora till Sinaloa och nordvästra Durango)
 Callipepla douglasii impedita – förekommer i torra västra Mexiko (Nayarit)
 Callipepla douglasii teres – förekommer i torra västra Mexiko (nordvästra Jalisco)
 Callipepla douglasii vanderbilti – förekommer på Islas Marias utanför västra Mexiko

Vissa behandlar languens som en del av bensoni.

Levnadssätt 
Prakttofsvakteln hittas i bergstrakter upp till 1000 meters höjd i törnbuskmarker och lövskogar, men även på öppen mark och i odlade fält. När den störs fryrser den eller springer genom undervegetationen snarare än tar till vingarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den skotske botanikern David Douglas (1799-1834) verksam i Nordamerika 1824-1833.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Ökentofsvaktel

Ökentofsvaktel (Callipepla gambelii) är en hönsfågel i familjen tofsvaktlar, nära släkt och mycket lik kalifornisk tofsvaktel. Den förekommer i sydvästra USA och nordvästra Mexiko.

Kännetecken

Utseende 
Ökentofsvakteln är en 24–28 cm stor vaktelliknande hönsfågel nära släkt med kalifornisk tofsvaktel. Likt denna är ökentofsvakteln gråaktig, med vitstreckat bruna flanker. Hanen har ett karakteristiskt tecknat med vitkantad svart ansikte och strupe, vitt ögonbrynsstreck, brun hjässa och en framåtböjd, tårformad tofs som sticker uppåt och framåt från pannan. Honan är mindre kontrastrikt tecknad, med mindre tofs som sticker upp från hjässans mitt.

Från kalifornisk tofsvaktel skiljer sig ökenvakteln genom i allmänhet ljusare grå fjäderdräkt, mer rödbruna flanker och annorlunda bukteckning (otecknat beigefärgad med en svart fläck i mitten, ej vitfjällig på brun botten). Vidare är den endast svagt tecknad i nacken, inte kraftigt fjällad, och hos hanen är pannan svart, ej ljus.

Läten 
Från hanen hörs ett upprepat och nasalt läte som i engelsk litteratur återges "pup waay pop", den sista tonen kort och avklippt. Bland andra läten, vissa från båda könen, hörs fallande "where", höga och vassa "spik", hesa trumpetande "krrt" och mjuka kluckande ljud.

Utbredning och systematik 
Ökentofsvakteln förekommer i södra USA och norra Mexiko. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Callipepla gambelii gambelii – förekommer i västra USA från södra Nevada, södra Utah och västra Colorado söderut till nordvästra Mexico (nordöstra Baja California och norra Sonora)
 Callipepla gambelii ignoscens – förekommer i södra New Mexico och västligaste Texas
 Callipepla gambelii pembertoni – förekommer på Isla Tiburon i Californiaviken
 Callipepla gambelii fulvipectus – förekommer i nordvästra Mexico från centrala Sonora söderut till nordvästra Sinaloa
 Callipepla gambelii stephensi – förekommer i västra Mexiko (södra Sonora vid gränsen till Sinaloa).

Underarten pembertoni inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Ökentofsvakteln hittas som namnet avslöjar i buskrika öknar. Den livnär sig på en rad olika sorters blommor och frön, men tar även insekter. Fågeln häckar mellan slutet av april och augusti, även om ägg noterats redan i mars.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population som tros vara stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Gambel, Jr. (1821-1849), amerikansk upptäcktsresande, naturforskare och samlare av specimen i Nordamerika.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Fjällig tofsvaktel

Fjällig tofsvaktel (Callipepla squamata) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i södra USA och norra Mexiko. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå livskraftigt.

Utseende och läte 
Fjällig tofsvaktel är en rätt liten (25,5–30,5 cm) och satt hönsfågel, i storlek och proportioner lik vitstrupig vaktel men med längre ben och stjärt. Fjäderdräkten är ljust gråbrun med en karakteristisk kort vitspetsad tofs på huvudet och prydligt fjälligt mönster på hals och undersida. I flykten syns att stjärten är ljusgrå. Spellätet återges i engelsk litteratur som ett "QUEESH" eller långsamma rytmiska "ket kut, ket kut...".

Utbredning och systematik 
Fjällig tofsvaktel delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Callipepla squamata hargravi – förekommer i sydöstra Colorado till Oklahoma, sydvästra Kansas och nordvästra Texas
 Callipepla squamata pallida – förekommer i södra Arizona till västra Texas, norra Sonora och Chihuahua
 Callipepla squamata squamata – förekommer i norra Mexiko (norra Sonora och Tamaulipas söderut till Mexikodalen)
 Callipepla squamata castanogastris – förekommer i södra Texas till norra Mexiko (Tamaulipas, Nuevo León, östra Coahuila)

Fjällig tofsvaktel och prakttofsvaktel har tidvis behandlats som en och samma art, men urskiljs idag som två skilda arter, vilket stöds av genetiska studier.

Levnadssätt 
Fjällig tofsvaktel hittas i arida och buskiga gräsmarker. Födan är varierad, men består framför allt av frön, insekter och vegetabilier. Arten häckar huvudsakligen under regnperioden mellan maj och augusti, men bobygge kan inledas redan i mitten av april.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn squamata är latin för just "fjällig", medan släktesnamnet Callipepla är grekiska för "vackert klädd".

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Fläckbukig vaktel

Fläckbukig vaktel (Colinus leucopogon) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fläckbukig vaktel delas upp i sex underarter:
 C. l. incanus – förekommer i södra Guatemala
 C. l. hyopleucus – förekommer i västra El Salvador och västra Guatemala
 C. l. leucopogon – förekommer i sydöstra El Salvador och västra Honduras
 C. l. leylandi – förekommer i nordvästra Honduras
 C. l. sclateri – förekommer i sydvästra och centrala Honduras och nordvästra Nicaragua
 C. l. dickeyi – förekommer i nordvästra och centrala Costa Rica

Den betraktas ibland som underart till kronvaktel (C. cristatus).

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstrupig vaktel

Svartstrupig vaktel (Colinus nigrogularis) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Svartstrupig vaktel delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 C. n. persiccus – sydöstra Mexiko i Progreso-området på Yucatánhalvön
 C. n. caboti – sydöstra Mexiko i norra Campeche, Yucatán och norra Quintana Roo
 C. n. nigrogularis – Belize och angränsande norra Guatemala
 C. n. segoviensis – östra Honduras och nordöstra Nicaragua

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Montezumavaktel

Montezumavaktel (Cyrtonyx montezumae) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer huvudsakligen i Mexiko men även in i sydligaste USA i södra Arizona, New Mexico och Texas.

Kännetecken

Utseende 
Montezumavakteln är en 20–21 cm rund vaktelliknande hönsfågel med kort stjärt, knubbig näbb och mycket karakteristisk huvudteckning. Hanen är clownlikt tecknad i svartvit i ansiktet. Undersidan är prydligt vitprickig på katanjebrun botten, medan ovansidan är bandad och streckad i beige. Honan är mer roströd i färgerna med otydligare huvudteckning. Fåglar i södra Mexiko (underartsgruppen eller egna arten sallei, se nedan) skiljer sig genom bronsbruna fläckar på nedre flankerna istället för vita, mindre och otydligare fläckar på ljusare botten på bröstsidorna samt breda streck men smala band ovan (omvänt hos nordligare fåglar).

Läten 
Hanens sång består av en melankolisk och vibrerande, fallande vissling. Även pipiga ljud kan höras.

Utbredning och systematik 
Montezumavaktel delas in i fem underarter med följande utbredning:
 montezumae-gruppen
 Cyrtonyx montezumae mearnsi – förekommer i västra Texas till centrala Arizona och norra Mexiko (norra Coahuila)
 Cyrtonyx montezumae montezumae – förekommer i östra Mexiko (Tamaulipas till Hidalgo, Puebla och Oaxaca)
 Cyrtonyx montezumae merriami – förekommer i sydöstra Mexiko (Orizaba-området Veracruz)
 sallei-gruppen
 Cyrtonyx montezumae sallei – förekommer i södra Mexiko (Michoacán till Guerrero och västra Oaxaca)
 Cyrtonyx montezumae rowleyi – förekommer i södra Mexiko (Sierra de Miahuatlán i Guerrero och Oaxaca)

Underarten merriami inkluderas ofta i sallei.

Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN urskiljer underartsgruppen sallei/rowleyi som den egna arten "fläckbröstad vaktel" (Cyrtonyx sallei).

Levnadssätt 
Montezumavakteln förekommer i torra gräsmarker med inslag av ekar där den är mycket tillbakadragen och svår att få syn på. Den förekommer vanligen i par eller små familjegrupper. Födan består huvudsakligen av växtrötter, men även insekter efter säsong. I Arizona bildar den par mars–maj och häckning från slutet av juni till september i samband med sommarregnen.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN hotbedömer sallei (inklusive rowleyi) samt montezumae i begränsad mening var för sig, sallei som nära hotad och montezumae som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Glasögonvaktel

Glasögonvaktel (Cyrtonyx ocellatus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning 
Den förekommer i ek- och tallskogar från södra Mexiko till norra Nicaragua.

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar 

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Sångvaktel

Sångvaktel (Dactylortyx thoracicus) är en centralamerikansk fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den lever tillbakadraget på marken i skogsområden, men kan avslöjas genom sitt nästan öronbedövande läte, därav namnet. Arten minskar i antal, men inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad.

Utseende och levnadssätt 
Sångvakteln är en liten hönsfågel med rostfärgat ansikte och grå kropp hos hanen, hos honan tvärtom grått ansikte och rostfärgad kropp. Den för ett tillbakadraget liv i skogsbelägen undervegetation och ses sällan, men kan höras krafsa ljudligt med fötterna bland döda löv likt höns. Vid upptäckt springer den hellre iväg än tar till vingarna. Lätet som avges i början och slutet av dagen är mycket ljudlig, med första tonerna lika mindre tinamons sång men som sedan bryter ut i ett nästan öronbedövande ljud.

Utbredning och systematik 
Sångvaktel placeras som enda art i släktet Dactylortyx. Arten förekommer i Belize, El Salvador, Guatemala, Honduras och Mexiko, där den lever i subtropiska eller tropiska torra skogsområden, fuktiga låglandskogar och fuktiga bergsskogar. Den delas in i hela elva underarter med följande utbredning:
 Dactylortyx thoracicus pettingilli – sydvästra Tamaulipas och sydöstra San Luis Potosí, i östra Mexiko
 Dactylortyx thoracicus thoracicus – nordöstra Puebla och centrala Veracruz, i östra Mexiko 
 Dactylortyx thoracicus sharpei – Campeche, Yucatán och Quintana Roo till Petén i Guatemala
 Dactylortyx thoracicus paynteri – sydcentrala Quintana Roo, i södra Mexiko 
 Dactylortyx thoracicus devius – Jalisco, västra Mexiko 
 Dactylortyx thoracicus melodus – centrala Guerrero, i västra Mexiko
 Dactylortyx thoracicus chiapensis – södra Mexiko, från sydöstra Oaxaca till centrala Chiapas
 Dactylortyx thoracicus dolichonyx – södra Mexiko, Sierra Madre de Chiapas och västra Guatemala
 Dactylortyx thoracicus salvadoranus – högländer i El Salvador
 Dactylortyx thoracicus fuscus – centrala Honduras (bergsområdet Francisco Morazán i departementet Tegucigalpa)
 Dactylortyx thoracicus conoveri – Olancho, Honduras

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Taxonomi och namn 
Sångvakteln beskrevs vetenskapligt 1848 av William Gambel. Dess vetenskapliga artnamn thoracicus betyder "av bröstet", medan släktesnamnet Dactylortyx är en sammansättning av grekiskans daktulos för ”tå” och ortux, "quail".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Rostbröstad skogsvaktel

Rostbröstad skogsvaktel (Dendrortyx barbatus) är en hotad hönsfågel i familjen tofsvaktlar som är endemisk för Mexiko.

Utseende och läte 
Rostbröstad skogsvaktel är en distinkt långstjärtad hönsfågel med en kroppslängd på 34 cm. Den är blågrå på huvud och hals, med brunaktig hjässa och tofs. Vidare är den roststreckat grå på nacke, mantel och bröstsidor. Resten av undersidan är kanelbrun med grå och bruna fläckar på låren och flankerna. Undersidan av stjärten är mörk med vita spetsar. Resten av ovansidan är brunaktig med svarta och beigefärgade fläckar. Den har röd näbb, röda ben och röd ring runt ögat. Hanens läte består av högljudda serier med tre- eller fyrstaviga visslingar, med betoning på slutet, medan honans är mjukare med flera toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga bergsskogar i nordöstra Mexiko. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett litet utbredningsområde och tros minska kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionnen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar. Världspopulationen uppskattas till 3 600 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Vitpannad skogsvaktel

Vitpannad skogsvaktel (Dendrortyx leucophrys) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Vitpannad skogsvaktel är en gråbrun hönsfågel med roströd streckning över större delen av kroppen. På vingar och rygg är den brunare. Utmärkande är vitt på framhjässa och strupe, mörk näbb och röd ring kring ögat. Lätena avslöjar oftast fågelns närvaro, ljudliga och rullande och avges tidigt och sent på dagen.

Utbredning och systematik 
Vitpannad skogsvaktel delas in i två underarter:
 Dendrortyx leucophrys leucophrys – förekommer i bergsområden från Chiapas i södra Mexiko till Nicaragua
 D. l. hypospodius – förekommer i bergsområden i norra Costa Rica

Levnadssätt 
Vitpannad skogsvaktel hittas i bergsbelägna fuktiga städsegröna skogar och närliggande skuggiga kaffeplantage. Den uppträder vanligen i par eller smågrupper som rör sig runt på marken. Den är mycket skygg och springer helst iväg när den störs snarare än tar till vingarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Långstjärtad skogsvaktel

Långstjärtad skogsvaktel (Dendrortyx macroura) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i bergsskogar i Mexiko. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Långstjärtad skogsvaktel är en 29–37 cm vaktelliknande fågel med som namnet avslöjar en relativt lång stjärt. På huvudet är den svart på panna, huvudsidor, strupe och framhals, med två vita streck ovan och under ögat. Hjässan är beigestreckat svart försedd med en kort tofs. Fjäderdräkten i övrigt är i kastanjebrunt och grått, med blågrått bröst, kastanjebrunt på övre delen av ryggen med breda grå kanter och på vingar och stjärt ljusa teckningar. Näbben är röd, benen likaså, liksom en ring runt ögat. Den ljudliga och rullande sången görs i början och slutet av dagen.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad skogsvaktel är endemisk för Mexiko. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Dendrortyx macroura macroura – förekommer i södra Mexiko (Mexikodalen och Veracruz)
 Dendrortyx macroura diversus – förekommer i sydvästra Mexiko (ek-tallskogar i bergsområden i nordvästra Jalisco)
 Dendrortyx macroura griseipectus – förekommer på västsluttningarna i berg i Mexico City och Morelos
 Dendrortyx macroura striatus – förekommer i sydvästra Mexiko (södra Jalisco till Michoacán och Guerrero)
 Dendrortyx macroura inesperatus – förekommer i södra Mexiko (Chilpancingo-området i Guerrero)
 Dendrortyx macroura oaxacae – förekommer i södra Mexiko (ek-tallskogar i bergsområden i västra Oaxaca)

Levnadssätt 
Arten hittas i bergsskogar från 1500 till 3300 meters höjd, ofta i tät undervegetation. Den födosöker på marken bland torra löv, men även uppe i träd. Födan består av blomknoppar, blommor, små frukter och frön.

Häckning 
Fågeln häckar från slutet av april. Den placerar sitt bo på marken, ibland täckt med löv och kvistar. Däri lägger den fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 20 000 och 50 000 vuxna individer.

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliot, and J Sargatal, eds. 1994. Handbook of the Birds of the World. Volume 2: New World Vultures to Guineafowl. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko