kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Utbildning i Kanada

Utbildning i Kanada kontrolleras mycket av provinserna och territorierna. På de flesta håll är utbildningen indelad i elementärskola/primärskola/allmän skola, följd av sekundärskola/high school och sedan universitet/college. Utbildningen är obligatorisk från 5 år upp till 16 års ålder. Kanada har 190 skoldagar per år, och skolåret löper från september (börjar efter Labour Day) till slutet av juni (oftast sista fredagen i månaden). Skolgång i Kanada finns i både engelska och franska.

95% av kanadensiska skolbarn vistas i allmänna skolor som finansieras av regeringen. De övriga 5% av kanadensiska barn går privatskolor, som stöds huvudsakligen genom avgifter från föräldrarna. Vissa privata skolor är enkönade skolor. Detta innebär att de bara registrerar flickor eller pojkar - inte båda.

Grundskola 
Enligt lag måste barn gå i skolan från 6 år till 16. Barn är oftast i skolan mellan kl. 8:30 eller 9:00 och 15:30 eller 16:00. De går i skolan måndag till fredag, från september till mitten av juni. Grundskola är den första årskursen i den kanadensiska utbildningssystemet. I de flesta provinser omfattar grundskolan Kindergarden till årskurs 7 eller 8.

Gymnasiet 
I gymnasiet måste man studera ett antal obligatoriska samt frivilliga ämnen. De obligatoriska ämnena är matematik och engelska eller franska. Den studerande ska själva avgöra vilka andra ämnen de vill studera. Skolor erbjuder oftast extra aktiviteter efter skolan. Dessa kan omfatta sport, spel, musik, drama och hantverk. Mest elementära och gymnasieskolor uppmuntrar föräldrarna att ta en aktiv roll i skolans verksamhet. Föräldrarnas kväll är en möjlighet för föräldrar och lärare att träffas och diskutera barnets framsteg.

Efter gymnasiet 
Efter examen från high school med ett diplom fortsätter många studenter sina studier. De kan gå på universitetet, få formell utbildning för att förbereda för en bestämd färdighet eller gå till en community college eller cegeps som erbjuder en till tre års diplom program i tekniska eller akademiska ämnen.

Referenser

Noter

Källor 
 DN.se

Externa länkar

 Intervju med Raymond Théberge Publicerad 7 november 2008
Chroma Key (musikgrupp)

Chroma Key är den amerikanske keyboardisten Kevin Moores soloprojekt. 
Moores musik är en blandning av progressiv rock och electronica.

Diskografi 
Studioalbum

Singlar

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper

de:Green Screen
simple:Green Screen
Järngänget

Järngänget är en svensk thriller från 2000 i regi av Jon Lindström med Emil Forselius, Rafael Edholm och Alexander Skarsgård i huvudrollerna. Filmen hade Sverigepremiär den 7 april 2000.

Handling
Järngänget handlar om fyra killar (Simon, Anders, John och Lukas) som är ute och paddlar kanot. En bit in på resan träffar de de två systrarna Marie och Susanne. De bestämmer sig för att tälta tillsammans och festa lite. Efter en vild natt är den yngsta systern Susanne borta. Killarna går tillbaka till sin vardag medan Marie blir mer och mer nervös över vart hennes syster tagit vägen. Efter att en kanot som tillhörde systrarna hittats krossad på floden, en bit från campingplatsen kopplas polisen in.
Järngänget, som killarna kallar sig, börjar krackelera och vad hände egentligen den ödesdigra kvällen? Killarna blir allt mer nervösa och börjar ifrågasätta varandras historier. Åldersgräns: 15 år.

Rollista
Emil Forselius - Lukas
Rafael Edholm - Simon
Alexander Skarsgård - Anders
Peter Lorentzon - John
Yaba Holst - Marie
Josephine Bornebusch - Susanne
Per Oscarsson - Åke
Marika Lagercrantz - Lindberg
Agneta Ekmanner - Mamma
Görel Crona - Stina
Bill Skarsgård - Klasse
Marie Ahl - Astrid
Thomas Oredsson - Harald
Göran Forsmark - Kommunalordföranden

Externa länkar
 
 

Filmer 2000
Svenska thrillerfilmer
Svenskspråkiga filmer
Norrland på film
Anatolij Tjubajs

Anatolij Borisovitj Tjubajs (på ryska Анатолий Борисович Чубайс), född 16 juni 1955 i Borisov, Vitryska SSR, Sovjetunionen, är en rysk politiker och företagare.

Biografi
Tjubajs föddes den 16 juni 1955 i staden Borisov i dåvarande Sovjetunionen. Hans far, Boris Matvejevitj Tjubajs, var en pensionerad överste och krigsveteran från andra världskriget, och arbetade som föreläsare i filosofi och marxistisk teori. Hans mor, Raisa Jefimovna Segal, var en judinna från Litauen och en välutbildad hemmafru med examen inom ekonomi. 

1977 avlade han examen vid Leningrads institut för industriell ekonomi.

Efter ett knappt år av ekonomistudier i Ungern 1988 började Tjubajs förespråka radikala marknadsreformer. Hans vision var att göra Sankt Petersburg till en fri ekonomisk zon att testa teorierna på, och 1991 blev han förste ekonomiske rådgivare åt Anatolij Sobtjak, Sankt Petersburgs borgmästare. Året därpå blev han minister för privatiseringar i Jegor Gajdars regering.  

Han var vice premiärminister i Jegor Gajdars regering och från november 1994 till januari 1996 förste vice premiärminister under Viktor Tjernomyrdin. Mot slutet av 1990-talet valdes han in i duman för partiet Rysslands val (Выбор России). Gajdar och Tjubajs kallades "unga reformister" och förknippas med den "chockterapi" som Rysslands näringsliv utsattes för, med snabb privatisering och oligarkers framsteg. Från april 1998 till 2008 var han ordförande i den halvstatliga ryska energikoncernen EES Rossii (РАО "ЕЭС России"). Han blev senare Rysslands sändebud i klimatfrågor fram tills 2022, då han lämnade landet i protest mot Rysslands invasion av Ukraina. 

Tjubajs bor sedan 2023 i Israel och har fått israeliskt medborgarskap via sin mor enligt lagen om återvändande.

Tjubajs och Rysslands privatisering 
Istället för att sälja de före detta statliga bolagen till högstbjudande, då man fruktade att utländska investerare och kriminella skulle ta över bolagen, så lade Tjubajs grunden för en modell med så kallade "privatiseringskuponger". Tanken var att varje rysk medborgare skulle få en kupong, som sedan kunde användas för att få andelar i företag. Denna modell fick senare hård kritik, då resultatet blev att ett litet antal välbärgade oligarker köpte upp stora mängder kuponger för låga priser. Samtidigt har han hyllats av västerländska rådgivare och ekonomer, då modellen han var med och tog fram säkrade Rysslands snabba övergång till en kapitalistisk marknadsekonomi.

Modellen bidrog till att fattigdom och social osäkerhet bredde ut sig över Ryssland, och bidrog till att Tjubajs blev illa sedd av många ryssar, då hans namn kommit att symbolisera 90-talets brutala privatiseringar och "chockterapi". Han har varit måltavla för fem attentat, det senaste 17 mars 2005 på väg mellan hem och arbete.

Referenser

Externa länkar 
 Porträtt
 Anatolij Tjubajs, egen webbplats
 EES Rossii

Ryska politiker
Födda 1955
Män
Personer från Barysaŭ
Levande personer
Ryska oligarker
Stammlager

Stammlager, Stalag, var en typ av tyskt krigsfångeläger före och under andra världskriget. I ett Stammlager fick endast krigsfångar enligt andra Genèvekonventionen sitta, det vill säga endast kombattanter. 

Ursprungligen var dessa läger endast avsedda för manskap och underofficerare. Under krigets gång kom emellertid även dessa läger att användas för officerare, vilka dittills hade fått sitta i egna fångläger, så kallade Oflags, Offizierslager. 

Det tyska riket var indelat i 21 så kallade Wehrkreise, närmast motsvarande ett svenskt militärområde. Numreringen av lägren följde militärområdenas numrering, som angavs med romerska siffror. Bokstaven efter siffran betecknade på samma sätt lägren i nummerordning. Stalag III B i Fürstenberg (Oder), alltså det andra lägret i det tredje militärområdet. Läger, vars beteckning kompletterades med "/Z", till exempel Stalag IV B/Z, var sidoläger och lydde alltså under ett huvudläger. Huvudlägret betecknades därför med ett "/H", till exempel Stalag IV B/H.

Stalag fungerade som genomgångsläger för krigsfångar på väg ut till krigsfabriker, utlandskommenderingar, gruvor och många andra industriella verksamheter. Sovjetiska krigsfångar, som fördes med fångtåg från östfronten, fördelades genom dessa lägers försorg. Om dessa arbetare, Ostarbeiter, till följd av sin behandling, överarbete eller hunger inte kunde arbeta mer återkom de till lägren. Några av dem skickades vidare till lantbruksarbete, medan andra dog. 

Det mest beryktade stammlagret är Auschwitz I Stammlager. Det var en före detta polsk militärförläggning i Oswiecim.

Stalag Luft 
Stalag Luft var en förkortning för Stammlager der Luftwaffe, Flygvapnets fångläger. Det mest kända lägret är Stalag Luft III, från vilket 76 fångar flydde genom en 110 meter lång tunnel den 24 mars 1944. För endast tre män lyckades flykten hela vägen. Projektet har skildrats i flera filmer, bland annat Den stora flykten. Av de 73 tillfångatagna avrättades 50. Stalag Luft III upprättades i april 1943 och var ett av sex krigsfångläger som uppfördes särskilt för det stigande antalet flygsoldater, officerare och underofficerare. Som mest befann sig  fångar i Stalag Luft III.

Dulag 

Dulag är förkortningen för Durchgangslager, genomgångsläger. Dessa läger hanterade det omedelbara omhändertagandet av krigsfångar och skickade dem vidare till olika krigsfångläger. Dulag-lägren kallades också för Front-Stalag eftersom de ofta var belägna bakom de olika frontavsnitten.

Källor

Vidare läsning 
 Ray T. Matheny: Die Feuerreiter - Gefangen in fliegenden Festungen, Albrecht Knaus Verlag,  (En fånge i Stalag 17 B berättar)
 Axel Drieschner, Barbara Schulz (Hrsg.): Stalag IIIB Fürstenberg (Oder) Metropol Verlag 2006, 
 Jörg Osterloh, Ein ganz normales Lager. Das Kriegsgefangenen-Mannschaftsstammlager 304 (IV H) Zeithain bei Riesa 1941 bis 1945

Externa länkar 
Lista över läger
Stalag IX A Ziegenhain

Tyskland under andra världskriget
Interneringsläger
Images and Words: Live in Tokyo

Images and Words: Live in Tokyo är det amerikanska progressive metal-bandet Dream Theaters första hemvideo. Den innehåller större delen av bandets uppträdande på Nakano Sun Plaza i Tokyo, Japan år 1993. Med på videon finns också musikvideorna till låtarna "Pull Me Under", "Take the Time" och "Another Day".

Låtlista
"Intro"
"Under a Glass Moon"
"The Making of Images and Words"
"Pull Me Under" (Video Clip)
"Take The Time" (Video Clip)
"Kimonos & Condoms"
"Wait for Sleep"
"Surrounded"
"Ytsejam/Drum Solo"
"Another Day" (Video Clip)
"To Live Forever"
"A Fortune In Lies"
"Abbey Road"
"Puppies On Acid/Take The Time"
"On the Road '93"
"Pull Me Under"

Musikvideoalbum 1993
Album av Dream Theater
RPK-74

RPK-74 () är ett kulsprutegevär, som ersatte RPK i Sovjetunionens väpnade styrkor. Den liknar AK-74 i konstruktionen, men har en del skillnader som till exempel en längre pipa.

Externa länkar

Kulsprutegevär
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget

en:RPK#Variants
Hauptschule

Hauptschule  finns i Tyskland och Österrike, och är en form av sekundärskola.

Tyskland
Hauptschule i Tyskland börjar efter fyra års grundskola. Där går man om man inte väljer gymnasium eller realskola, och man lär sig samma ämnen, fast i lägre takt. Alla som vill får gå i Hauptschule, och om man klarar sig bra där kan man gå i realskola eller gymnasium efteråt. Hauptschule löper från klass 5 till klass 9 (i vissa delstater numera till klass 10). Hauptschule introducerades i det dåvarande Västtyskland 1950. Det är en modern fortsättning på den gamla folkskolan, och är mer inriktad på yrkesutbildning, men man kan också exempelvis studera vidare vid en fackhögskola efter Hauptschule. Skolformen är huvudsakligen är klasslärarbaserad.

Enligt Statistisches Bundesamt fanns skolåret 2004/2005 5195 skolor med denna skolform i Tyskland (cirka 2,5 % färre än skolåret 2003/2004) med 1,8 miljoner elever (-0,7 % jämfört med skolåret 2003/2004).

Debatt
Numera är Hauptschule många gånger känd som "problemskola" med stora sociala problem. I mars 2006 uppmärksammas skolan Rütli-Schule i Neukölln i Berlin för sina problem med våld. En debatt om att avskaffa parallellskolsystemet utlöstes.

Österrike
Hauptschule börjar i Österrike efter folkskolans första fyra år, om man inte väljer gymnasium.

Källor

Fotnoter

Sekundärutbildning
Utbildning i Tyskland
Utbildning i Österrike
Maserati Ghibli II

Maserati Ghibli är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1992 och 1997.

Ghibli II är en vidareutveckling av Biturbon, som den kom att ersätta. Under säsongen 1995 kördes bilen i en egen racingklass kallad Ghibli Open Cup. Totalt byggdes 2 380 exemplar.

Varianter:

Ghibli II
Bakhjulsdrivna fordon

et:Maserati Ghibli#Ghibli II
en:Maserati Ghibli#Ghibli II
ja:マセラティ・ギブリ#2代目（1992年 - 1997年）
Kai (Star Trek)

Kai är i det fiktiva Star Trek-universumet beteckningen på den religiösa ledaren på Bajor. En Kai's auktoritet kan endast överträffas av Sändebudet eller Profeterna, och vars rank ungefär kan sägas motsvaras av påven inom den katolska kyrkan.

Kända Kai's är Kai Opaka och Kai Winn

Star Trek
Maserati Shamal

Maserati Shamal är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1989 och 1996.

Shamal är en vidareutveckling av den sexcylindriga Karif, med modifierad kaross och en ny, liten V8:a med dubbla turboaggregat. Bilen byggdes endast i 369 exemplar.

Varianter:

Shamal
Bakhjulsdrivna fordon
Maserati Karif

Maserati Karif är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1988 och 1993.

Karif är sportversionen i Biturbo-familjen, byggd på det korta Spyder-chassit och med största V6:an. Karif byggdes endast i 222 exemplar.

Varianter

Karif
Bakhjulsdrivna fordon
Nedisning

Nedisning kan också syfta på istid, en geologisk period med kallt klimat.

Nedisning är den process då nederbörd (som snö, regn eller duggregn) eller molndroppar i samband med kyliga vindar bildar lager av is på föremål. Det kan leda till så kallad glattis. Nedisning kan vara ett problem särskilt för flygplan, vindkraftverk, radio- och telemaster samt fartyg.

 På flygplan bildas isen av underkylt regn, dimma eller kondensation. När islagret bygger upp på vingar och propeller förändras flygplanets aerodynamik och stabilitet.
 Vid låga temperaturer och starkt oväder där stora mängder vatten stänker upp på fartygens sidor kan stora mängder is bildas som kan försämra stabiliteten.
 Kraftig isbildning på radiomaster o.d. kan förstöra konstruktionen.

Fjället Åreskutan i Jämtland är i synnerhet känt för fenomenet.

Nedisning på vindkraftverk kan orsaka stora stopp i produktionen, mellan 1998 och 2003 orsakade nedisning 7 % av fullstoppen i produktion för vindkraftverken, vilket ledde till 8022 timmars produktionsförlust.

För nedisning orsakat av molndroppar har föremålets yta, vindens hastighet, temperatur på luften och ytan samt egenskaperna hos vattendropparna inflytande på hur mycket is som bildas. Denna process kallas på engelska för in-cloud icing. Då gynnsamma förhållanden kan medföra att en bergstopp under en längre tid är molntäckt, (se orografisk dimma eller orografisk nederbörd för mer information om processen) kan nedising på grund av molndroppar leda till stora mängder is på föremål. Den hittills största mängden is som noterats var 305 kg per meter på en elledning i Voss, Norge 1961.

Nedisning runt om i världen 
Flygtrafiken riskerar att drabbas av nedisning runt om i världen, eftersom nedisning kan ske i hela troposfären.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Nedisning i Nationalencyklopedin.

Nederbörd
Coelophysis

Coelophysis ("ihålig kroppsform") var en tidig theropod-dinosaurie som levde i Arizona och New Mexico (Nordamerika) under slutet av trias för cirka 220 miljoner år sedan. Det var en rovdinosaurie som möjligen levde i grupper.

Beskrivning 
Coelophysis var en liten dinosaurie, cirka 2,6 - 3 meter lång, med en vikt på omkring 18 kilo. Coelophysis var liksom andra theropoder en tvåbent tågångare som gick på bakbenen, vilka var långa, liksom halsen och svansen. Den hade korta framben med 4-fingrade händer (det fjärde fingret var ganska kort), och smal käft som var fylld med rader av små vassa, sågtandade tänder.

Fossil 
Coelophysis upptäcktes på 1880-talet. Namnet Coelophysis, "ihålig kroppsform", kommer av strukturen i djurets skelett, vilket var ihåligt och lättviktigt, liksom hos fåglar, som i princip alla moderna forskare accepterar är dinosaurier. Man har hittat fossil av Coelophysis i New Mexico och i Arizona, och då i stora antal. Eftersom man hittat hundratals skelett tillsammans har det föreslagits att Coelophysis levde i stora flockar. Det hävdas också ibland att Coelophysis kanske var kannibal, för man har hittat fossila individer med ben av andra Coelophysis i magen. Detta är dock inte säkert att den svalt benen själv, utan benen kan ha förts dit på annat sätt under fossiliseringen.

Coelophysis i populärkulturen 
Coelophysis har dykt upp i BBC:s TV-serie Dinosauriernas tid, såväl som i Discovery Channels program When Dinosaurs Roamed America. Den har även en roll i Dinosaurs alive!, där den som flockdjur jagar en snabbfotad Effigia.

Källor 
Dinosaur-world
Ungafakta

Dinosaurier från Nordamerika
Dinosaurier från triasperioden
Ceratosaurier
Theropoda
Iqbal Quadir

Iqbal Quadir, född 13 augusti 1958 i Jessore, Bangladesh, grundare till telekomföretagen Gonofone och GrameenPhone.

Bangladeshier
Män
Födda 1958
Levande personer
Sändebudet (Star Trek)

Sändebudet, eller Emissary, är en fiktiv figur i TV-serien Star Trek: Deep Space Nine och är den högsta religiösa figuren i religionen på Bajor efter Profeterna. Profetian säger att Sändebudet skulle hitta Himmelens Tempel och där skulle profeterna ge honom livet åter.

Detta skedde en kort tid efter att Federationen övertagit kontrollen över rymdstationen Deep Space 9 från  Cardassierna. Kommendörkapten Benjamin Sisko upptäckte tillsammans med Kapten Jadzia Dax ett stabilt maskhål. När de färdades genom det fick de veta att det var skapat av några kallade Profeterna. De utsåg  Sisko till sitt sändebud och hjälpte honom komma över sin förlust av sin fru Jennifer vid Slaget om Wolf 359. Således "Gav honom livet åter".

Star Trek
Torontos tunnelbana

Torontos tunnelbana (engelska Toronto Subway and RT) sköts av det stadsägda förvaltningen TTC (Toronto Transit Commission). 

Sedan den ursprungliga sträckningen längs Yonge Street öppnade 1954, har nätverket expanderat och blivit Kanadas längsta tunnelbanesystem. I dagsläget finns fyra linjer och en av linjerna, Line 3 Scarboroughlinjen (tidigare kallad Scarborough RT), är en förarlös bana som liknar Vancouver SkyTrain och Detroit People Mover.

Antalet stationer är 75 och spårlängden 76,9 km. Tunnelbanan var 2010 den näst största tunnelbanan (efter Montréals) i Kanada, räknat i antal dagliga passagerare.

Linjenät

Se även
 Torontos spårväg

Referenser

Noter

Externa länkar
Toronto Transit Commission

Tunnelbana
Transport i Ontario
Tunnelbanesystem i Kanada
Byggnader och anläggningar i Toronto
Pang Prego

Pang Prego var ett humorprogram i Sveriges Radio P3 som producerades på Sveriges Radio i Malmö. Programmet direktsändes på söndagar och måndagar 16-18. Första programmet sändes 22 januari 2007, och det sista sändes 10 januari 2010.

Programidén var att utforma varje program efter en specifik lyssnares önskemål, enligt devisen "radio för en, roligt för alla". Lyssnare uppmanades att fylla i ett formulär på programmets webbplats för att få chansen till två timmars skräddarsydd radio. Programmet präglades i hög grad av satir, vitsar och sång. Allt med glimten i ögat och en högst personlig ton. Programmet samlade på sig 16 anmälningar till granskningsnämnden. Samtliga anmälningar ledde till friande från nämnden.

Programmets signaturmelodi var en ihopklippt version av det svenska bandet Pluxus låt "Djurens Kavalkad".

Redaktion
I redaktionen fanns vid de sista avsnitten Josefin Johansson, Nanna Johansson, Kristoffer "Kringlan" Svensson och Simon Svensson. Nanna Johansson trädde under sommaren 2008 in som extra arbetskraft och våren 2009 blev hon en permanent medlem i redaktionen. Under olika perioder har både Sarah Holmdahl och Sara Hansson hoppat in som vikarier. Tidigare har även Emma Molin, Jesper Rönndahl, Liv Strömquist och Freja Hallberg arbetat med programmet.

Källor

Referenser

Externa länkar
Pang Prego

Humorprogram i Sveriges Radio
Maserati Biturbo

Maserati Biturbo (Tipo 116) är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1982 och 1994. 

Maserati drabbades hårt av oljekrisen och den allmänna ekonomiska nedgången på 1970-talet. Ägaren Alejandro de Tomaso bestämde därför att företaget skulle sluta bygga stora, dyra Gran turismo-vagnar i några hundratal exemplar om året och att man istället skulle satsa på små sportiga bilar i tvålitersklassen. BMW:s 3-serie var en uppenbar förebild. Den nya bilen använde en vidareutvecklad version av V6-motorn från Merak. Motorn var på två liter, för att passa de italienska straffskatterna på bilar med motorer med stora cylindervolymer. För att ändå få ut höga effekter och prestanda, försågs motorn med dubbla turboaggregat, ett per cylinderbank. Exportbilarna hade större motorer. Tidiga motorer hade tre ventiler per cylinder, två på insugssidan och en på avgassidan, men de uppdaterades senare med fyrventilstoppar.

Biturbon blev en succé för Maserati och man sålde fler än 5 000 exemplar årligen de första åren. Men tyvärr sjönk försäljningssiffrorna när modellen visade sig hålla en tvivelaktig byggkvalitet, särskilt jämfört med sina tyska konkurrenter. Totalt byggdes 38 000 bilar i Biturbo-familjen, inklusive Karif, Shamal och Ghibli II.

Biturbo
Den första Biturbo-versionen som introducerades i december 1981 var en tvådörrars coupé. Namnet Biturbo försvann i samband med en uppdatering 1988 och bilen efterträddes 1994 av Ghibli II.

Varianter:

420/425/430

Två år efter introduktionen av Biturbon kom en fyrdörrars familjeversion. Den hade längre hjulbas på 2,6 m. Fyrdörrarsbilarna ersattes 1994 av Maserati Quattroporte IV.

Varianter:

Spyder

Den öppna Spyder-versionen presenterades på bilsalongen i Turin i november 1984. Karossen ritades av och byggdes hos Zagato i Milano. Spydern har en kortare hjulbas på 2,4 m.

Varianter:

228

Maserati 228 var en tvådörrars Gran turismo-version på Biturbo-temat, avsedd för samma marknad som föregångarna 3500 GT och Mexico. Den introducerades på bilsalongen i Turin 1986. Bilen byggde på det längre fyrdörrarschassiet och hade en större 2,8-litersversion av biturbomotorn. 228:n byggdes i 469 exemplar fram till 1992.

Varianter:

Externa länkar

Biturbo
Bakhjulsdrivna fordon
The Sphere

The Sphere är en metallskulptur från 1971 av den tyske skulptören Fritz Koenig. Före 11 september-attackerna stod skulpturen på World Trade Center Plaza i New York som en symbol för världsfred. Den blev skadad i attacken men sparades och stod mellan 2002 och 2017 i Battery Park, som ett monument över de döda i attacken. 2016 beslutades det att återplacera skulpturen vid det nya World Trade Center. Sedan 16 augusti 2017 är den placerad i Liberty Park intill nya World Trade Center.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Skulpturer i New York
Minnesmärken i USA
Bronsskulpturer
Skulpturer 1971
Skulpturer av tyska skulptörer