kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fillstabäckens naturreservat

Fillstabäckens naturreservat är ett naturreservat som ligger cirka tio kilometer utanför Östersund, Jämtlands län. Inom reservatet finns en källa som under 5 000 år har bildat en kupolformad kulle. Denna har tillkommit genom att det ur det kalkhaltiga vattnet fällts ut kalciumkarbonat, varvid ett område av kalktuff bildats. Detta område är unikt i sitt slag i Sverige. Kullen är 30 meter lång och 20 meter bred.

En kalktuff har bildats genom att kalkhaltigt vatten under många år fällt ut kalk, vilket har lagt sig på till exempel mossa när vattnet har avdunstat. Det kan då bildas ett område med förstelnad växtlighet. I detta naturreservat har kalktuffen bildats av kiselalgen Didymosphenia geminata.

I bäcken nedströms kalktuffen består botten av både kalkbleke och kalktuff.

Urskog
I närheten av kalktuffen finns en urskog. Där finns ett träd som har formats på så sätt att till exempel människor skall kunna passera genom trädet. Enligt gammalt skrock skall demoner och sjukdomar kunna dras ut ur människor och in i trädet om de dras igenom det.

Växtlighet

Inom området återfinns bland annat majviva, brudsporre, flugblomster, kung karls spira, björnbrodd och knagglestarr.

Källor 
Länsstyrelsens sida om Fillstabäckens naturreservat

Naturreservat i Östersunds kommun
Naturskyddsområden bildade 1982
Vimmerby Sparbank

Vimmerby Sparbank är ett bankaktiebolag med verksamhet i Vimmerby kommun. Banken ägs till 60 procent av Sparbanksstiftelsen Vimmerby och till 40 procent av Swedbank. Genom ägande och samarbetsavtal står man Swedbank nära, men i formell mening är man en egen lokal affärsbank. Banken skapades genom en ombildning av Vimmerby Sparbank till bankaktiebolag år 2001.

Externa länkar
Vimmerby Sparbank
Sparbanksstiftelsen Vimmerby

Svenska banker med sparbanksstiftelser som huvudägare
Nyvallens naturreservat

Nyvallens naturreservat är ett reservat som ligger invid Sonfjället i Härjedalens kommun. Liksom Nysäterns naturreservat så tillhör det Sonfjällets nationalpark. Reservatet består av en fäbodvall som har varit i bruk sedan början av 1700-talet. Idag så brukas fäbodvallen av Margareta och Alf-Erik Kristofferson med barnen Anna-Karin och Isak.

Fäbodvallen

Vid sommarens början så buförs (vandrar) djuren från lantgården ut till fäbodvallen för att där ströva fritt under hela sommaren för att åter vända tillbaka på hösten. Varje morgon efter att de mjölkats så släpps djuren fria från ladugården, för att på kvällen återvända för ytterligare en mjölkning. Av mjölken så ystar man ost. Vasslen som blir över efter osttillverkningen kokas och blir till messmör och mesost.

Bebyggelse
På en fäbodvallen så återfinns det fäbodstuga, två ladugårdar, kokhus, jordkällare och lador för hö. De flesta av byggnaderna är knuttimrade.

Djur
På fäbodvallen så brukar det finnas kor, getter, katter, höns, kaniner och gäss.

Natur
Naturen kring fäbodvallen omges av stora öppna arealer av betespräglad fjällbjörkskog där fäbodens fjällkor går på fritt bete.

Källor 
Länsstyrelsen i Jämtlands län - Nyvallens naturreservat

Naturreservat i Härjedalens kommun
Naturskyddsområden bildade 1992
Sousveillance

Sousveillance är ett begrepp som betyder gräsrotsbevakning, bevakning underifrån.

Sousveillance ("undervakning") betecknar motsatsen till övervakning (franska "surveillance"), det vill säga medborgarnas metod för att bevaka makthavare, och tillskrivs den amerikansk-kanadensiske datorprofessorn Steve Mann. Internet och trådlöst uppkopplade kameror kan skapa ett nytt balanssystem för datoråldern. Det har en teknisk anknytning i så måtto att det utgår från den enskilda individens möjlighet idag att med enkla tekniska hjälpmedel storskaligt i vardagen dokumentera händelser med video- och ljudupptagning. Begreppets innebörd är att enskilda individer kollektivt kan till någon del balansera den övervakningsmöjlighet som den tekniska utvecklingen i informationssamhället – med insamling, bearbetning och lagring av mycket stora datamängder – ger de institutioner som har politiska och/eller ekonomiska resurser.

Litteratur
Olof Mathé: Övervakning måste bevakas underifrån, Svenska Dagbladet 2009-02-24, understreckare, kulturdelen sid 9
Steve Mann och Hal Niedzviecku: ''Cyborg: Digital Destiny and Human Possibility in the Age of the Wearable Computer] Randomhouse Doubleday 2001,

Källor

Fotnoter

Integritet på Internet
Sociologi
Nätkulturer
Sparbanken Syd

Sparbanken Syd är den enda helt självständiga sparbanken i landet och står därmed utanför sparbankssamarbetet med Swedbank, då detta bröts 2010. Huvudkontoret ligger i Ystad och med ytterligare sju kontor runt om i Skåne - Malmö, Borrby, Kivik, Lomma, Simrishamn, Tomelilla och Kristianstad. Bankens historia sträcker sig tillbaka till grundandet av Ystads sparbank 1827, vilket gör den till Sveriges äldsta sparbank. Banken har cirka 160 anställda. Sparbanken Syd verkar efter den gamla sparbankstanken och ägs av samhället i verksamhetsområdet, som i sin tur utser huvudmän. Högsta beslutande organ är den årliga stämman där alla huvudmän samlas och där styrelsen utses.

Historik
Sparbanken Syd bildades vid årsskiftet 1983/1984 genom sammanslagning av Ystads sparbank och Österlens sparbank.
Vid bildandet hade banken elva avdelningskontor och åttio anställda. Bankens historia sträcker sig dock tillbaka till grundandet av Ystads sparbank 1827.

Banken fusionerade 1986 med Borrby sparbank och 1987 med Skillinge sparbank och Ingelstad och Järrestads härads sparbank.

1998 köptes Tomelilla sparbank och Föreningsbankskontoren i Ystads, Simrishamns och Tomelilla kommuner. Sparbanken Syd hade redan 1990 fört samtal om att köpa den konkurshotade Tomelilla sparbank, men köpet stoppades av Bankinspektionen.

År 2000 lades kontoren i Onslunda, Smedstorp och Tommarp ner, och under 2001 hände samma sak med kontoren i Sankt Olof, Skillinge, Köpingebro  och Löderup.

År 2006 lades Vallby sparbank i byn Vallby ned och dess 600 kunder fördes över till Sparbanken Syd.
 Samma år avvecklades kontoren i Brösarp, Gärsnäs, Hammenhög och på Regementsgatan i Ystad. Under 2007 uppgick Sparbanken i Ingelstorp i Sparbanken Syd.

Under 2009 etablerades ett kontor i Malmö i den nybyggda Arenan i Hyllie, som det första kontoret utanför det ursprungliga verksamhetsområdet. 

2010 bröt Sparbanken Syd samarbetet med Swedbank och blev därmed en helt självständig sparbank fria att själva diktera villkor och välja samarbetspartners. 

Kontoret i Ingelstorp stängde under 2011. 

I april 2015 öppnade Sparbanken Syd sitt sjunde kontor vid torget i Lomma.

Under år 2015 uppgick Frenninge sparbank, då Sveriges minsta sparbank, i Sparbanken Syd. Fusionen genomfördes i augusti 2015. 

I januari 2017 öppnade Sparbanken Syd sitt åttonde kontor i det nybyggda Studio i Malmö. 

Den 25 augusti 2018 invigdes ett kontor i Kristianstad, bankens första i nordöstra Skåne.

I december 2021 slogs kontoret på Studio, Hylliekontoret och det administrativa kontoret på Jörgen Kocksgatan samman och det nya kontoret på Neptuniplan i Malmö invigdes.

Källor

Externa länkar
Sparbanken Syd

Svenska sparbanker
Tamsin Egerton

Tamsin Egerton, född 26 november 1988 i Portsmouth, är en brittisk skådespelerska och fotomodell. Hon har bland annat spelat Holly Goodfellow i Keeping Mum, Katrina i Eragon och Guinevere i Camelot.

Tamsin Egerton hamnade på trettonde plats på The Annual Independent Critics lista över världens 100 vackraste ansikten 2008.

Referenser

Externa länkar
 

Brittiska skådespelare
Brittiska fotomodeller
Personer från Portsmouth
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Gabriele Kröcher-Tiedemann

Gabriele Kröcher-Tiedemann, född 18 maj 1951 i Ziegendorf i Mecklenburg i dåvarande Östtyskland, död 7 oktober 1995, var en västtysk terrorist, aktiv i 2 juni-rörelsen och den så kallade andra generationen av Röda armé-fraktionen, RAF (också känd som Baader-Meinhof-rörelsen). Hon var under perioden 1972 till 1976 gift med Norbert Kröcher som utvisades från Sverige efter misstankar om att han planerade att kidnappa förra arbetsmarknadsministern Anna-Greta Leijon.

Biografi 
Kröcher-Tiedemann dömdes 1973 till åtta års fängelse för mordförsök för att ha skjutit en polisman i den tyska staden Bochum. I mars 1975 fritogs hon tillsammans med fyra andra fängslade terrorister och flögs till Jemen, efter att borgmästarkandidaten i Berlin, Peter Lorenz, kidnappats.

I december 1975 deltog hon i kidnappningen av 70 personer, varav elva oljeministrar, vid de oljeproduceraande ländernas organisation Opec i Wien. Där uppges hon ha dödat två personer, en österrikisk polisman och en irakisk säkerhetsvakt. Operationen leddes av den kände terroristen Ilich Ramirez Sánchez, också kallad Carlos eller Schakalen. Kidnapparna och gisslan flögs till Algeriet, där gisslan frigavs och kidnapparna gavs politisk asyl.

I november 1977 deltog hon i kidnappningen av en österrikisk affärsman som frigavs efter att en lösen på två miljoner dollar utbetalats. Två månader senare greps hon i Schweiz efter att ha skjutit två polismän som försökte gripa henne. Hon avtjänade tio års fängelse i Schweiz, varefter hon utvisades till Tyskland. Ett försök där att fälla henne för delaktighet vid Opec-kidnappningen misslyckades och hon frigavs 1991. 

Hon avled i cancer 1995 i en ålder av 44 år.

Referenser

Källor
 
 

Födda 1951
Avlidna 1995
Kvinnor
Tyska brottslingar
Medlemmar i Röda armé-fraktionen
Vänsterextremister
Barsebäcks socken

Barsebäcks socken i Skåne ingick i Harjagers härad, ingår sedan 1974 i Kävlinge kommun och motsvarar från 2016 Barsebäcks distrikt.

Socknens areal är 15,23 kvadratkilometer varav 15,18 land. År 2000 fanns här 815 invånare.  Barsebäcks slott, tätorten Barsebäckshamn samt tätorten Barsebäck med sockenkyrkan Barsebäcks kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Barsebäcks församling och för de borgerliga frågorna bildades Barsebäcks landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Löddeköpinge landskommun som uppgick 1974 i Kävlinge kommun. Församlingen uppgick 2002 i Löddebygdens församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Barsebäck, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Harjagers härad. De indelta soldaterna tillhörde Norra skånska infanteriregementet, Onsjö kompani.

Geografi
Barsebäcks socken ligger på en halvö i Öresund söder om Landskrona mellan Lundåkrabukten och Lommabukten. Socknen är en odlad slättbygd.

Socknen gränsar i norr till Hofterups socken. I sydost avgränsas socknen av Löddeköpinge socken. Den östligaste delen av socknen genomkorsas av E6/E20.

Strax sydost om Barsebäckshamn ligger Barsebäcks kärnkraftverk. Utanför orten Barsebäck ligger golfbanan Barsebäck Golf & Country Club

Ett par kilometer norr om Barsebäckshamn ligger Stenbocksvallarna och Sjöbo saltsjöbad.

År 1924 socknen 1238 hektar åker samt 67 hektar skogs- och hagmark.

Fornlämningar
Drygt 35 boplatser och två gånggrift, en är Gillhögs gånggrift, från stenåldern är funna. Från bronsåldern finns gravhögar. Vid kusten ligger några skansar från 1700-talets början.

Namnet
Namnet skrevs omkring 1250 Barsebäk och kommer från kyrkbyn och ursprungligen från en bäck. Namnets tolkning är oviss..

Se även
 Barsebäcks församling

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 Rydbeck, O.; Stenkammargravar i Barsebäck, Arkeologiska studier, 1932

Externa länkar

Indelningar i Kävlinge kommun
Socknar i Harjagers härad
Saint-Jean-sur-Richelieu

Saint-Jean-sur-Richelieu  är en stad i Québec i Kanada, belägen i sekundärkommunen (municipalité régionale de comté) Le Haut-Richelieu och regionen Montérégie, med 87 492 invånare 2006. Stadens centrum ligger på Richelieuflodens västra strand, förstaden Iberville på den östra stranden.

Historia 

Stadens historia sträcker sig tillbaka till 1666, då Fort Saint-Jean byggdes för att skydda Nya Frankrike och särskilt Montréal. Saint-Jean är än idag en militärstad, med militärhögskolan Collège militaire royal de Saint-Jean/Royal Military College Saint-Jean och en garnison för Kanadas militär. Fortet och församlingen som grundades följande år fick namn efter aposteln Johannes och efter floden.

1836 invigdes Kanadas första järnväg mellan Saint-Jean och La Prairie utanför Montréal. Chamblykanalen, som möjliggjorde fartygstrafik på Richelieufloden, öppnades 1843. De förbättrade kommunikationerna gjorde att Saint-Jean blev en viktig inlandshamn, av betydelse för handeln med USA. Staden industrialiserades under 1800-talet och har bibehållit sin position som fabriksstad.

Saint-Jean-sur-Richelieus kommun fick sin nuvarande utsträckning 2001, då kommunerna Saint-Jean-sur-Richelieu, Iberville, Saint-Luc, L'Acadie och Saint-Athanase kom överens om att gå samman.

Artikelursprung

Externa länkar 
 Ville de Saint-Jean-sur-Richelieu (officiell webbplats)

Orter i Québec
Kommuner i Québec
Johan Funck (1630–1679)

Johan Funck, född 17 december 1630 i Stockholm, död 12 januari 1679 vid Avesta, var en svensk mineralog och bergmästare. 
Funck studerade i Uppsala 1645–1652 och företog under sju år resor i utlandet för att förbättra sina kunskaper i kemi och bergsvetenskap, därav flera år vid universiteten i Leiden och Franeker. År 1664 utnämndes han till bergmästare i Uppland och Gästrikland samt var därefter bergmästare vid Salbergets silververk och direktör vid Avesta bruk. Han adlades 1672 och utnämndes 1673 till assessor i Bergskollegium.

Funck var genom arv en av de mest förmögna personerna av borgerlig börd i Sverige på sin tid. Han ägde bland annat flera bruk och därjämte fastigheter i Stockholm vid den gata som ännu heter Funckens gränd efter hans far Thomas.

Han var son till Thomas Funck. Han var gift med Elisabet Funck (1642-1719), dotter till handelsborgmästare Hans Hansson och hans hustru Brita Larsdotter, och som änka var Elisabet arrendator och ägare till bland annat Garpenbergs bruk och Avesta bruk. Johan och Elisabet Funck var föräldrar till Gustaf och Thomas Funck och vidare svärföräldrar till Carl Gustaf Rehnskiöld.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska bergshauptmän
Svenska mineraloger
Svenskt adlade
Personer under stormaktstiden
Personer från Stockholm
Födda 1630
Avlidna 1679
Män
Ugglan
Jacob van Dijck

Jacob van Dijck, född 1567 i Haarlem, död 10 december 1631 i Göteborg, var en holländsk adelsman, diplomat och Göteborgs förste styresman.

Jacob van Dijck blev efter studier juris doktor och var en tid praktiserande advokat i Haag. 1607 begav han sig till Sverige för att på amsterdamska köpmäns vägnar avsluta vissa överenskommelser med svenska kronan och gjorde då på konung Karl IX troligtvis ett mycket fördelaktigt intryck. Med ett kreditivbrev från 12 augusti samma år skickades han nämligen till konung Henrik IV av Frankrike för att återupplifva en närmare förbindelse emellan detta land och Sverige på grundvalen av 1542 års förbundstraktat. 

I april 1609 utnämndes Jacob van Dijck till hovråd i franska och nederländska ärenden, skickades i maj samma år till Generalstaterna för att arbeta på Sveriges upptagande i fransk-engelsk-holländska förbundet och utnämndes i mars 1610 att jämte Abraham Leijonhufvud och Olof Stråle ingå i en beskickning till Frankrike, men innan legationen hann avresa, inträffade underrättelsen om mordet på Henrik IV, varefter legationen sändes till Holland att rådgöra med Johan van Oldenbarnevelt. 

1612 och 1613 lyckades Jacob van Dijck underhandla fram det svensk-holländska förbundstraktaten från 5 april 1614. Enligt § 12 i denna traktat skulle staterna hålla ständiga beskickningar hos varandra, och Jacob van Dijck utnämndes 28 juli 1614 till ambassadör hos Generalstaterna, vilket därmed inledde den ständiga diplomatiens epok i Sverige. I november 1619 rappellerades Jacob van Dijck av konungen, som antagligen var missnöjd över hur finanserna skötts. 

Under de sista åren av sin ambassadörstid hade Jacob van Dijck arbetat på att förmå holländare att flytta till Göteborg, som i mars 1619 fått interimsprivilegier. Nu förordnades han 18 juli 1621 att vaka över lagskipning och administration i det nya samhället och framför allt att vinnlägga sig om, att folk drogs till staden, att tomter tilldelades inflyttande och att dessa verkligen byggde. Sedan 1623 bar han titeln "kommissarie", men 1626 utfärdades för honom fullmakt som stadens burggreve. Trots den ökande formella makten minskade van Dijcks inflytande över stadens ärenden och under sina sista år hade han förlorat nästan allt sitt inflytande.

Jacob van Dijck hade som Göteborgs förste styresman fått i förläning 23 gårdar i Hagunda och Lagunda härad, erhöll rättighet att där uppföra en sätesgård med åtnjutande af adliga privilegier. Han skrev sig till Salnecke. 

1618 hade han av Gustav II Adolf adlats.

Källhänvisningar

Vidare läsning
Brev från D. till A. Oxenstierna 1622–26 finns tryckta i "Bidr. t. kännedomen om Göteb. o. Bohuslänsfornminnen o. hist." 1875. 
Hans korrespondens med svenska regeringen förvaras i Riksarkivet.

Nederländska diplomater
Män
Födda 1567
Avlidna 1631
Personer från Haarlem
Sin-shum-lisher

Sin-shum-lisher eller Sin-shumu-lishir var kung i Assyrien runt 627 f.Kr.

Assyriska kungar
Män
Alexander Funck

Alexander Funck, född 1 februari 1716 på Lilla Avesta vid Avestafors, död 8 november 1797 i Norrköping, var en svensk friherre, bergsråd och konstnär.

Biografi
Alexander Funck var son till Gustaf Funck och Christina Cronström.

Funck blev 1735 auskultant i Bergskollegium, där han 1740 blev e.o. notarie, 1779 notarie och samma år fick avsked med titel av bergsråd.  År 1741 företog han på uppdrag av riksdagen en studieresa till Norge för att få kännedom om det där inrättade så kallade "Svarta kompaniet" och dess beredningsmetoder vid järnförädlingen. Han reseberättelser från denna ansågs vara av så stort värde att han 1742 invaldes till ledamot av Vetenskapsakademien. År 1745 utnämndes han till direktör för Ljusnedals kopparverk i Härjedalen och företog  med ett statligt bidrag 1748-1753 en ny studieresa, denna gång till England.

År 1752 blev han bergmästare i bland annat Södermanlands län och 1776 till geschworner vid Sala silververk. Som tecknare har han utfört en mängd teknikritningar och kartor bland annat över Falu gruva 1735.

Funck var gift med Beata Margareta Löfgren, samt far till Fredrik Jakob Funck.

Bibliografi
Observationer om dagsljuset i Salbergs silfvergrufva (1741)
Undersökning om Åtvidabergs kopparverk (1763)
Beskrifning öfver tjärn- och kolugnars inrättande (1748 och 1772)
Några anmärkningar om bergshushållningen (i "Bergsjournalen" 1787-88)

Källor

 Gabriel Anrep, Svenska adelns ättartavlor
Svenskt konstnärslexikon del II sid 258, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska bergmästare
Svenska bergsråd
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1716
Avlidna 1797
Män
Ugglan
SBH
Personer från Avesta
SS Jagdkommando

SS Jagdkommando var ett tyskt elitförband, jägarförband, som var utbildat för att oskadliggöra fiendens partisaner (gerillakrigföring) och spionage. SS Jagdkommando genomförde också räddnings- och långdistansuppdrag. SS Jagdkommando var en motsvarighet till det brittiska Special Air Service.

Jägarförbandet stod under ledning av Otto Skorzeny, en storvuxen ärrad soldat från Wien. Han hade nästan omgående rekryterats av Reichsführer-SS Heinrich Himmler för att sätta upp förbandet år 1942 när han hade återvänt från Ryssland där han hade blivit sårad.

Uppdrag/Operationer
SS Jagdkommandos mest uppmärksammade uppdrag var räddningen i Gran Sasso (Apenninerna) där diktatorn Benito Mussolini hölls i fångenskap under 1943. Jägarförbandet flög till berget med ett ultralätt flygplan och befriade Mussolini ur fångenskap. Uppdraget blev slutfört och Benito Mussolini fördes till den tyskockuperade norra delen av Italien, där han försökte återuppliva fascistpartiet, Partito Fascista Repubblicano.

År 1944 genomförde SS Jagdkommando en annan uppmärksammad operation, Operation Panzerfaust. Jägarförbandets uppgift var att kidnappa den ungerske statschefen Miklós Horthys son Nicolas och på det sättet tvinga Horthy att abdikera.

Nazityskland
Statlig järnväg

En statlig järnväg eller statsbana är en järnväg som ägs av staten, och således inte är enskild järnväg.

Ägarbilden varierar mellan olika länder, och i bland annat USA är många järnvägar privata. I Sverige ägs de flesta järnvägar av svenska staten och förvaltas av Trafikverket. Det var svenska staten genom Statens Järnvägar som lät bygga stambanorna. De flesta övriga banorna förstatligades under mitten av 1900-talet, efter beslut i Sveriges riksdag 1939.

Frågan om ägarstruktur har tidvis varit ideologisk, där man har betraktat privata järnvägar som en del i en marknadsekonomi.

Källor

Fotnoter

Järnväg
Porto Feliz

Porto Feliz är en stad och kommun i den brasilianska delstaten São Paulo. Kommunens folkmängd uppgick år 2014 till cirka 52 000 invånare. Stadens största fabrik, Porto Feliz S/A, förser hela delstaten och hela Brasilien med wellpappförpackningar.

Alice Sommerlath, mor till drottning Silvia, föddes i Porto Feliz.

Källor

Externa länkar 

Indelningar i São Paulo (delstat)
Orter i São Paulo (delstat)
Johannes Zirner

Johannes Zirner, född 19 juli 1979 i Herdecke, är en tysk skådespelare, främst inriktad på TV-serier och teater.

Han är son till skådespelaren August Zirner. Sina första roller hade han vid Burghteatern i Wien. År 2003 medverkade han i Andrea Breths uppsättning av Arthur Schnitzlers "Das weite Land", som framfördes vid Festspelen i Salzburg. Säsongen 2005/2006 var han engagerad vid Schauspielhaus Bochum. Den tyska pressen berömde honom som "en äkta talang" och "en viktig upptäckt".

År 2004 fick Johannes Zirner en biroll i filmen Führerns elit, som handlar om hur en ung boxares framgångar under nazi-åren ger honom en plats vid Nationella Politiska Akademin – en av de utbildningsinstitutioner som ska producera Tredje rikets elit. År 2009 – efter ett antal inhopp i olika tyska TV-serier och filmer – spelade han huvudrollen som en ung Adolf Hitler i den av Bernd Fischerauer regisserade TV-långfilmen  Hitler vor Gericht.

Tyska skådespelare under 2000-talet
Födda 1979
Män
Levande personer
Personer från Herdecke
Skådespelare från Nordrhein-Westfalen
Kalvrumpa

Kalvrumpa kan avse:
 Kalvrumpa – lokalt namn i Småland för en korgblommig växt med gula blommor, se Gråfibbla
 Kalvrumpa – lokalt namn i Uppland för en flerårig ört i familjen dunörtsväxter, se Mjölke (växt)
Bell County, Texas

Bell County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA, med 310 235 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är Belton. Countyt har fått sitt namn efter Peter Hansborough Bell som var guvernör i Texas 1849–1853.

Armébasen Fort Hood är belägen i countyt.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 2 818 km². 2 745 km² av den arean är land och 73 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 McLennan County - nord 
 Falls County - nordost 
 Milam County - sydost 
  Williamson County - syd 
 Burnet County - sydväst 
 Lampasas County - väst 
 Coryell County - nordväst

Referenser
Medina County, Texas

Medina County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA, med 46 006 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är Hondo.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 3 458 km². 3 440 km² av den arean är land och 18 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Bandera County - norr  
 Bexar County - öster  
 Atascosa County - sydost  
 Frio County - söder  
 Uvalde County - väster

Städer och samhällen 
 Castroville
 Devine
 D'Hanis
 Hondo (huvudort)
 LaCoste
 Lake Medina Shores
 Lytle (delvis)
 Natalia
 San Antonio (delvis)

Källor