kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Theodor Schmalz

Theodor Anton Heinrich von Schmalz, född 17 februari 1760 i Hannover, död 20 maj 1831, var en tysk jurist.

Schmalz blev 1787 professor i juridik i Rinteln och 1810 den förste rektorn för Berlins universitet. Av hans skrifter märks Berichtigung einer Stelle in der Bredow-venturinischer Chronik für das Jahr 1808 (1815), ett angrepp på tidens liberala strävanden, vilket framkallade livlig harm i hela Tyskland, Das Recht der Natur (sex band, 1795; ny upplaga 1823), Encyklopädie der Kameralwissenschaften (andra upplagan 1819) och Handbuch des kanonischen Rechts (tredje upplagan 1834).

Källor

Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Jurister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Hannover
Födda 1760
Avlidna 1831
Män
En färd till Indien (film)

En färd till Indien (engelska: A Passage to India) är en amerikansk dramafilm från 1984 i regi av David Lean. Filmen är baserad på E. M. Forsters roman med samma namn. Filmen utspelar sig på 1920-talet, då den indiska självständighetsrörelsen växer sig allt starkare mot den brittiska kolonialmakten i Indien.

Handling 
Ms. Adela Quested och Mrs. Moore seglar från England till Indien. Till att börja med vistas de i brittisk miljö med cricket, polo och afternoon tea, men de blir vänner med den infödde dr Aziz, och bestämmer sig för att med honom göra en utflykt till  Marabargrottorna. Under utflykten blir Adela överfallen och dr Aziz häktas för dådet. Rättegången mot Aziz, och dess upptakt och efterdyningar, för upp till ytan alla rasmotsättningar och fördomar som finns mellan de infödda indierna och de brittiska kolonisatörerna som styr Indien.

Utmärkelser 
Filmen belönades med två Oscar, i klasserna bästa kvinnliga biroll (Peggy Ashcroft) och bästa filmmusik.

Rollista i urval 

Judy Davis - Adela Quested
Peggy Ashcroft - Fru Moore
Victor Banerjee - Dr. Aziz Ahmed
James Fox - Richard Fielding
Alec Guinness - Professor Godbole
Nigel Havers - Ronny Heaslop
Michael Culver - Major McBryde
Clive Swift - Major Callendar
Art Malik - Ali
Saeed Jaffrey - Advokat Hamidullah
Ann Firbank - Mrs Callendar
Roshan Seth - Advokat Amrit Rao
Richard Wilson - Turton

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 1984
Engelskspråkiga filmer
Brittiska dramafilmer
Amerikanska dramafilmer
Oscar för bästa filmmusik
Amerikanska filmer baserade på romaner
Brittiska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av David Lean
Axel Wetterberg

Axel Emanuel Wetterberg, född 29 maj 1877 i Varvs socken, Västergötland, död 13 juni 1938, var en svensk arkitekt.

Biografi
Wetterberg var son till dekorationsmålaren August Wetterberg och Charlotta Wetterberg. Han saknade en egentlig arkitektutbildning, men hade tagit lektioner i teckning och målning 1892–95, varit elev på arkitektkontor 1895–97, tagit privatlektioner i diverse skolämnen samt arkitektur hos Magnus Steendorff 1897–99. Han var anställd hos Ullrich & Hallquisth samt hos Gustaf Wickman i Stockholm 1899–1910. Därefter samarbetade han med Josef Norén till 1916 vid en rad större byggnadsföretag, bland annat Nordiska Kompaniet. Han var anställd i kommunal tjänst, dels under Stockholms stads bostadskommitté, dels under Fastighetskontorets husbyggnadsavdelning 1916–21. Han drev därefter egen verksamhet, främst omfattande större och mindre bostadshus.

Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Förteckning över uppförda byggnader i Stockholm (urval) 

Källa:

Bilder

Källor

Svenskt Porträttarkiv

Noter

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1938
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Lacrimosa (musikgrupp)

Lacrimosa är en musikalisk duo, bildad 1990, bestående av tyska Tilo Wolff och finska Anne Nurmi. 

Lacrimosa spelade i början mörk och långsam darkwave. Deras nuvarande musikaliska stil blandar goth och metal med violiner och andra klassiska instrument, och är betydligt lättare och symfonisk än de tidigare verken. Låttexterna är till stor del på tyska, men ett fåtal är på engelska (då oftast skrivna av Nurmi). Texterna behandlar teman som ensamhet, sorg, kärlek och förtvivlan. I samband med duons 20-årsjubileum 2010 släpptes ett "best of"-album vid namn Schattenspiel. 

Tilo Wolff, som är bandets huvudsakliga kompositör, är även manager för det tyska rockbandet Cinema Bizarre.

Externa länkar 
Officiell webbsida

Tyska symphonic metal-grupper
Gothrockgrupper
Tyska gothic metal-grupper
Musikgrupper bildade 1990
Näckrosbagge

Näckrosbagge (Galerucella nymphaeae), eller näckrosbladbagge, är en skalbagge i familjen bladbaggar. Som larv lever den ofta på näckrosblad, men kan även förekomma på andra växter.

Kännetecken 
Näckrosbaggen blir ungefär sex till sju millimeter lång och är brunaktig i färgen, ofta med en ljusare orange till gulorange eller ljusbrun färg på halsskölden och längs kanten på täckvingarna och på ben och huvud. Det förekommer också nästan helt bruna exemplar. Skutellen är mörk. Den har sågade antenner och runda och svarta fasettögon. 

Larven är mörkbrun till svart. När den sträcker ut sig ser man att den är orange till gulaktig mellan segmenten. I det första larvstadiet är den cirka tre millimeter lång.

Äggen är ljusgulaktiga till orangeaktiga och läggs i grupper om upp till cirka tolv stycken på ovansidan av näckrosbladet.

Utbredning 
I Europa förekommer näckrosbaggen spritt från Skandinavien i norr och söderut till Spanien och norra Italien.

Levnadssätt 
Näckrosbaggen är mest känd för att ha vit näckros som en av sina värdväxter. Därtill är den också känd på gul näckros och vattenpilört. Andra växter som kan fungera som värdväxter är pilblad, kråkklöver, vattenskräppa och jordgubbe. Nedan beskrivs levnadssättet för de skalbaggar som lever på näckrosor.

Fullbildade näckrosbaggar övervintrar bland löv eller under barkbitar på marken. På våren i april till maj söker de övervintrande individerna upp näckrosblad där de parar sig. Efter parningen lägger honorna ägg på näckrosbladen. Äggen läggs i grupper med upp till tolv ägg i varje. Honan kan lägga flera grupper med ägg, i genomsnitt en per dag, innan hon dör efter cirka fem veckor. När larverna kläcks börjar de äta av näckrosbladet. 

Tecken på att näckrosbaggens larver har angripit ett näckrosblad är att de äter kanaler i bladets övre delar. De blir redo att förpuppa sig efter cirka 30-40 dagar. Mer än en generation kan hinnas med under samma sommar. Den generation som kläcks på sensommaren kommer inte att lägga ägg samma år, utan övervintrar och lägger ägg först året därpå.

Referenser

Externa länkar 

Bladbaggar
Skanskvarns luftvärnsställning

Skanskvarns luftvärnsställning i Stockholm var belägen i stadsdelen Årsta på höjden norr om Gullmarsvägen cirka 400 meter väster om Gullmarsplan och ovanför  Koloniföreningen Stugan. Anläggningen bestod av skyttevärn och pjäsvärn samt stridsvagnshinder. Anläggningen var i “skarpt läge”  under beredskapsåren 1939 till 1945. Huvuduppgiften för Skanskvarns luftvärnsställning var att försvara Skansbron och Skanstullsbron (som då var under uppförande) samt den viktiga järnvägsförbindelsen Årstabron (tillsammans med Tivolibergets luftvärnsställning). Om försvaret hade brutit samman var det tanken att spränga Årstabron innan fienden kunde nyttja den.Idag (2011) finns två tydliga pjäsplatser kvar medan resten har rivits eller lagts igen. Namnet härrör från den närbelägna Skanskvarn.

Bakgrund
Runt Stockholm fanns under åren 1939 till 1945 ett femtiotal luftvärnsbatterier med olika bestyckning och dessutom flera platser utrustade med strålkastare och lyssnarapparater. Dessa började anläggas redan före krigsutbrottet 1939 och kompletterade den inre och yttre H-linjen (huvudförsvarslinjen) kring huvudstaden. De kraftfullaste batterierna var bestyckade med 75 mm luftvärnskanoner, de minsta med 8 mm luftvärnskulsprutor. Ofta var uppgiften för de lättare värnen att avvärja kuppförsök och att skydda infrastrukturobjekt som broar och farleder, som vid Skanskvarn, medan de tyngre batterierna skulle sättas in mot bombflyg på hög höjd.

Stockholms luftvärnsbatterier var inte bemannade dygnet runt från 1939–1945 men vid vissa kritiska perioder var förbanden stridsgrupperade i ställningarna, som i september 1939 (krigsutbrottet av andra världskriget), april 1940 (invasion av Danmark och Norge genom Nazityskland) och sommaren 1941 (Operation Barbarossa, Nazitysklands anfall på Sovjetunionen). I slutet av 1944 skulle Stockholms luftförsvar förstärkas ordentligt med 49 grova pjäser.

Luftvärnsställningen
Enligt en inventering av RAÄ i april 2004 bestod anläggningen, som täcker ett område av cirka 160 × 80 meter, av två pjäsvärn, flera bunkrar, ståvärn, en cirka nio meter lång löpgrav och en cirka 75 meter lång tillfartsväg för transporten av luftvärnspjäserna.

Idag finns de två pjäsvärnen kvar samt några stridsvagnshinder av typ betongpiano medan resten är raserad, igenlagd eller plomberad. De båda pjäsvärnen är cirka 7 meter i diameter med en en meter hög vall av betong och sprängsten, invändigt åttkantig. De bestyckades med var sin 40 mm luftvärnsautomatkanoner av typ m/36 från Bofors.

Hela anläggningen var omgärdat av pansarhinder och skyttevärn, en del av dessa finns fortfarande kvar som två betongpianon bakom bostadshuset vid Gullmarsvägen 43–48 (huset fanns inte på 1940-talet). Tre höga punkthus som uppfördes under andra världskriget längs Skulptörvägen vållade problem då de hindrade eldgivningen mot söder. För att åtgärda detta anordnades plattformar för 20 mm luftvärnskanoner på husens tak.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Stockholms fasta försvar
Stockholm under 1900-talet
Årsta
Hrazdan stadion

Hrazdan stadion (armeniska: Հրազդան մարզադաշտ) är en stadion i Armeniens huvudstad Jerevan. Stadion öppnade den 19 maj 1971. Med stöd av Gulbenkianstiftelsen byggdes stadion på endast 11 månader. 

Stadion är den största i Armenien, med en kapacitet på 53 849 åskådare vid exempelvis fotbollsmatcher. Hrazdan är hemmastadion till Armeniens herrlandslag i fotboll, FK Ararat Jerevan och Ulisses FK. Innan arenan rekonstruerades 2008 hade den en maxkapacitet för 70 000 åskådare. Arenans publikrekord sattes den 19 mars 1975, när FK Ararat Jerevan tog emot tyska FC Bayern München, då hela 75 000 åskådare såg matchen.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Hrazdan Holdings officiella webbplats

Sportanläggningar i Armenien
Sport i Jerevan
Sportanläggningar invigda 1971
Byggnader och anläggningar i Jerevan
Heinrich Zöpfl

Heinrich Matthias Zöpfl, född 6 april 1807 i Bamberg, död 4 juli 1877 i Heidelberg, var en tysk rättslärd.

Zöpfl blev vid Heidelbergs universitet 1828 privatdocent, 1839 extra ordinarie professor och 1842 ordinarie professor i statsrätt. Han skrev bland annat Deutsche Staats- und Rechtsgeschichte (1836; fjärde upplagan 1871–72) och Grundsätze des allgemeinen und deutschen Staatsrechts (1839; femte upplagan 1863) samt utgav "Die peinliche Gerichtsordnung Kaiser Karl's V." (1842; tredje upplagan 1883).

Källor

Statsrättsexperter
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Bamberg
Födda 1807
Avlidna 1877
Män
Ugglan
Super Stardust HD

Super Stardust HD är ett nedladdningsbart spel till Playstation 3 och Playstation Portable utvecklat av den finländska spelutvecklaren Housemarque.
Spelet påminner mycket om Asteroids och är en remake av Super Stardust till Amiga. 

I Europa släpptes spelet den 29 juni 2007 till Playstation 3 och till Playstation Portable i november 2008.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Housemarques officiella webbplats

Playstation 3-spel
Playstation Portable-spel
Datorspel 2007
Shoot 'em up-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Screamers

Screamers kan syfta på

 Screamers (spelfilm) – en spelfilm från 1995
 Screamers (dokumentärfilm) – en dokumentärfilm från 2006
Screamers (spelfilm)

Screamers är en dystopisk science fiction-film av Christian Duguay, baserad på novellen "Second Variety" av Philip K. Dick.

I rollerna förekommer Peter Weller, Roy Dupuis och Jennifer Rubin. Filmen hade premiär vid 1995 års Toronto International Film Festival den 8 september 1995.

Externa länkar 
 

Amerikanska science fiction-filmer
Japanska science fiction-filmer
Kanadensiska science fiction-filmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer 1995
Philip K. Dick-filmatiseringar
Nadhmi Auchi

Nadhmi Shakir Auchi, Order of St. Sylvester, Royal Order of Francis I, (född 11 juni 1937, Bagdad) är en brittisk-irakisk affärsman och entreprenör, bosatt i London, Storbritannien. Han är grundare, ägare och ordförande i General Mediterranean Holding (GMH), som är ett konglomerat av fler än 120 företag över hela världen, med verksamhet inom Bank & Finans, Fastigheter & byggnad, Hotell & Fritid, Industri, handel & läkemedel, kommunikation & IT och Luftfart.

Förmögenhet 
Mars 2011, har Auchi en förmögenhet på cirka 12 miljarder kronor, och rankas av Forbes som världens 692 rikaste person och Storbritanniens 21 rikaste person. År 2008 var hans förmögenhet 21 miljarder kronor, men minskade de kommande åren p.g.a. finanskrisen.

Referenser och fotnoter

Födda 1937
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 2000-talet
Levande personer
Män
Personer från Bagdad
Brittiska miljardärer
Olof Åkerman

Olof Åkerman, född 16 november 1757 i Stockholm, död där 9 augusti 1806, var en svensk gravör och ciselör.

Han var son till Andreas Åkerman och Anna Christina Österberg samt bror till Andreas Åkerman. Han blev student i Uppsala 1767 och utbildades i gravyr av sin far och efter faderns död flyttade han till Stockholm där han fortsatte sin utbildning för Carl Fredrik Östedt.

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del V sid 777, Allhems Förlag, Malmö. 

Svenska grafiker under 1700-talet
Män
Födda 1757
Avlidna 1806
Konstnärer från Stockholm
Svenska ciselörer
Svenska gravörer
Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Wilhelm Eduard Wilda

Wilhelm Eduard Wilda (egentligen Wolf Ephraim Seligmann), född 17 augusti 1800 i Altona, död 9 augusti 1856 i Kiel, var en tysk jurist. 

Wilda studerade vid tyska och, för att inhämta kännedom om nordisk rätt, vid Köpenhamns universitet. Han ägnade sig en tid åt advokatverksamhet i Hamburg och kallades 1831 till extra ordinarie professor i Halle an der Saale samt blev ordinarie professor 1842 i Breslau och 1854 i Kiel. 

Wilda ägnade sig huvudsakligen åt studiet av germansk rätt och intar en mycket framstående plats bland germanisterna. Av hans arbeten kan nämnas Das Gildenwesen im Mittelalter (1831) och Strafrecht der Germanen (1842). Åren 1839–1840 utgav han tillsammans med August Ludwig Reyscher "Zeitschrift für deutsches Recht und deutsche Rechtswissenschaft".

Under sina vidsträckta resor besökte Wilda 1834 även Sverige. Han blev utländsk ledamot av Vitterhetsakademien 1842.

Källor

Tyska advokater
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Personer verksamma vid Kiels universitet
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Jurister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Hamburg
Födda 1800
Avlidna 1856
Män
Ugglan
S:t Eskilskyrkan, Eskilstuna

S:t Eskilskyrkan i Eskilstuna invigdes i september 1961. Den är ritad av arkitekten Bengt Romare, vars första stora arbete var Historiska museet i Stockholm (tillsammans med Georg Scherman). Han har dessutom också skapat bland annat Abrahamsbergskyrkan i Bromma, samt kyrkor i Burträsk och Hofors. S:t Eskilskyrkan ägs av S:t Eskilskyrkans församling som är en del av Equmeniakyrkan.

S:t Eskilskyrkans orgel stod klar 1963 och är på 17 stämmor, fördelade på huvudverk, bröstverk och pedal. Den är byggd av Grönlunds Orgelbyggeri, Gammelstad, där den senare så kände orgelbyggaren Walter Thür, var anställd. Fonden domineras av ett textilkonstverk, av skaparen AnnMari Thyregård, kallat Livsträdet. Det är laddat med symbolik  där evangeliets avgörande händelser  gestaltas på olika sätt. Ur den ödsliga jorden vid skapelsen strävar trädet, i form av korset, upp mot himlen, där man ser livsträdets krona med andens duva, som står för kärlek, kraft och fred, som konstnären själv uttrycker det. Samma konstnär har också utfört predikstolsklädet, som vill gestalta temat Sådd och skörd - vetekornet som dör för att ge nytt liv med ny skörd. På norra kyrkväggen hänger en bronsskulptur, ”Den lidande Kristus”, skapad av stockholmskonstnären Nils Enberg. Silversmeden David Stegler har designat och tillverkat silverljusstakarna liksom blomsterurnan, som vid gudstjänster pryder det massiva nattvardsbordet av kalksten. Kyrkklockan, som är gjuten av Bergholtz klockgjuteri i Sigtuna, är försedd med inskriptionen: ”Idag är frälsningens dag”. Intressant är att klockan är stämd i en tonart som ska harmoniera med klockorna i den närbelägna Fors kyrka.Sedan 1996 finns en ljusbärare i kyrkan. Den är skapad av församlingsmedlemmen Arne Sörliden. Han fick inspiration till utformningen en gång när han gick på en isbelagd sjö och såg de frusna starruggarna, som sträckte sig mot öster.

Externa länkar
 S:t Eskilskyrkans församlings hemsida

Kyrkobyggnader i Eskilstuna
Svenska equmeniaförsamlingar
Kyrkobyggnader invigda 1961
1961 i Sverige
Tråvads kyrka

Tråvads kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2018 tillhör Varabygdens församling (2002—2018 Larvs församling och tidigare Tråvads församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Tråvad i Vara kommun.

Kyrkobyggnaden
Den medeltida kyrka som tidigare fanns på platsen revs 1870. Den nuvarande stenkyrkan, som stilmässigt är en blandning av empir och nygotik, uppfördes 1873 av byggmästaren Johannes Larsson från Varola efter ritningar av arkitekt Axel Fredrik Nyström. Planen består av ett långhus med tresidigt kor i öster och ett torn i väster. Vid norra sidan finns en vidbyggd sakristia. Ytterväggarna är spritputsade. Tornet har hörnkedjor av huggen sandsten från den gamla kyrkan. Långhus, kor och sakristia har sadeltak belagda med skiffer. Torntaket har en fyrsidig huv belagd med skiffer. Ovanför tornhuven finns en åttasidig lanternin med åttasidig tornspira. Lanternin och tornspira är klädda med kopparplåt.

En större renovering genomfördes 1951 under ledning av arkitekt Axel Forssén, då bland annat kaminerna ersattes av elvärme. Den ljusa interiören har emellertid kvar sitt tredingstak och delar av originalinredningen.

Inventarier
 Dopfunten är från 1200-talet. Cuppan är dekorerad med palmettrankor.
 En altartavla från gamla kyrkan sattes upp 1936.
 Altaruppsatsen i barock är från 1695.
 Träskulptur av Sankt Johannes, ursprungligen från kalvariegrupp, från 1300-talet.

Klockor
Lillkockan är tidigmedeltida och av samma typ som den i Saleby kyrka. Den har en ålderdomlig inskrift på latin i två delar, som kan tyda på att klockan tillkommit under 1100-talet. Inskriften lyder i översättning: Må han som glänser över stjärnorna välsigna oss! — Må den Hel. Johannes döparens klocka beskydda oss!

Orgel
Orgeln som är placerad på läktaren i väster, byggdes av Thorsell & Eriksson i Göteborg och installerades 1902. Den är nästan orörd och endast en stämma har bytts ut sedan tillkomståret. Den stumma fasaden är samtida med verket. Orgeln har åtta stämmor fördelade på manual och pedal.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Vara kommun
Kyrkobyggnader invigda 1873
1873 i Sverige
Behra-Porsche

Behra-Porsche var en fransk formelbilstillverkare.

Racerföraren Jean Behra körde sportvagnsracing med en Porsche under 1958. Till formel 1-säsongen  gav han Valerio Colotti från Tec-Mec i uppdrag att bygga en F1-bil baserad på delar från Porsche. Bilen debuterade i , där Maria Teresa de Filippis missade kvalet. Behra själv tävlade för Scuderia Ferrari men efter ett hektiskt gräl med stallchefen Romolo Tavoni i  fick han sparken. Behra planerade att köra bilen i Tysklands Grand Prix, men dessvärre omkom han dagen innan i ett sportvagnslopp på AVUS.

Tec-Mec sålde bilen vidare till Lloyd Casners Camoradi-stall som deltog med den i två lopp under säsongen

F1-säsonger

Andra stall

Källor

Formelbiltillverkare
Företag bildade 1958
Företag upplösta 1960
Codnor Castle

Codnor Castle är ett medeltida slott i Derbyshire, England.

Normanden William Peverel lät bygga de första delarna av borgen under 1000-talets andra hälft. Det hade vallgrav. Henry de Grey fick slottet genom sitt äktenskap och genomförde en renovering under 1200-talet. Han byggde en vall av sten. Under 1300-talets genomförde Richard de Grey många förändringar. Den sista ägaren i släkten de Grey var Henry de Grey, som dog 1496. Slottet såldes till kapten John Zouch. Familjen Zouch ägde slottet till 1634. Då såldes den till ärkebiskopen i York. 

Numera ligger borgen i ruiner. English Heritage har listat den som ett hotat fornminne, och ägaren UK Coal har genomfört arbeten för att skydda den.

År 2007 hittades guldmynt från 1400-talet i slottet. Mynten är nu i Derby Museum and Art Gallery.

Källor

Externa länkar 

Borg- och slottsruiner i England
Otto Malling

Otto Valdemar Malling, född 1 juni 1848, död 5 oktober 1915, var en dansk tonsättare och organist, som verkade vid tiden efter de två stora personligheterna Niels W. Gade och J.P.E. Hartmann. Han hade dem båda som lärare vid Det Kongelige Danske Musikkonservatorium. Han var bror till Jørgen Malling.

Mallings musikerkarriär började med posten som vice dirigent i Studenter-Sangforeningen, varefter han 1875 efter Christian Julius Hansens död i nio år besatt dirigentposten. Dessutom var han organist i Sankt Petri Kirke 1878–1891, i Helligåndskirken till 1900 då han efterträdde Hartmann som domkyrkoorganist och i Vor Frue Kirke i Köpenhamn där han verkade till sin död. År 1883 blev han även lärare vid Musikkonservatoriet och 1899–1915 var han dess direktör. 

Å 1874 grundade han tillsammans med bland andra C.F.E. Horneman Koncertforeningen som komplement till och i opposition till Musikforeningen, som leddes av Gade och Hartmann. Malling var Koncertforeningens dirigent ända tills den lades ned 1893. För sina förtjänster på musikens område erhöll han 1888 professors namn.

Verk i urval 
 1879 Sange for mandskor, op. 1
 1884 Symfoni d-mol, op. 17
 1884 Koncertfantasi, op. 20 (violin och orkester)
 1885 Prolog til Den gyldne Legende op. 25 (för soli, kör och orkester)
 1889 Klavertrio opus a-mol, op. 36
 1890 Klaverkoncert c-mol, op. 43
 1891 Det hellige Land op. 46 (för kör och orkester)
 1892 Christi Fødsel op. 48 (orgel)
 1895 Christi Død og Opstandelse op. 54 (orgel)
 1895 Stormen paa København op. 60 (sång og orkester)
 1897 Af Christi Liv op. 63 (orgel)
 1903 Paulus op. 81 (orgel)
 1904 De syv Ord på Korset (orgel)
 1908 Askepot op. 90 (balett)
 Salmeværk for Hjemmet, 143 Melodier udsatte for Klaver
 Stråkoktett
 Stråkkvartett
 Pianokvintett

En rad konsertkantater, bland annat Bækken, Troubadouren, Reveille och Kvindens Skabelse samt sammanlagt 13 tillfällighetskantater.

Externa länkar 
 Gravplatsen på Vestre kirkegård
 Dacapo Records
 
 Illustreret Musikleksikon 1924
 Carl Nielsen om Mallings oktett

Danska klassiska kompositörer
Danska organister
Danska kyrkomusiker
Danska musiker under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1915
Män
Theodor Westrin

Johan Theodor Westrin, född 12 januari 1850 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 10 oktober 1928 i Klara församling, var en svensk arkivarie och redaktör för Nordisk familjebok.

Westrin blev 1869 student vid Uppsala universitet och 1875 filosofie doktor. Samma år anställdes han som amanuens i riksarkivet, där han 1897 blev arkivarie.

I Nordisk familjebok var han 1880-1894 medredaktör för större delen av första upplagan och ensam redaktör 1895-1899 för supplementet och från 1906 huvudredaktör för större delen av andra upplagan ("ugglan").

Han utsågs 1901 till ledamot av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien.

Referenser

Noter

Källor
 

Svenska arkivarier
Svenska lexikografer
Födda 1850
Avlidna 1928
Män
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Personer från Stockholm