kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jultallrik

En jultallrik är en tallrik med julmotiv främst avsedd för prydnad och som samlarobjekt.

Jultallrikarna började säljas 1895 av den danska porslinstillverkaren Bing & Grøndahl och då var tillverkningen riktad till de få välbärgade i samhället. 1904 tillverkades de första svenska jultallrikarna av Rörstrands Porslinsfabrik. Efter första världskriget slutades jultallrikarna att produceras, men började åter att produceras på 1950-talet.

I Sverige blev de populära i slutet av 1960-talet till 1980-talet då de marknadsfördes som en investering och som att de skulle öka i värde, vilket de inte gjorde.

Referenser 

Servisdelar
Inredning
Vagn Skovgaard-Petersen

Vagn Skovgaard-Petersen, född den 31 maj 1931, död 2006, var en dansk historiker, vars specialområde var dansk skolhistoria.

Vagn Skovgaard-Petersen anställdes vid Institut for Dansk Skolehistorie 1968. Han var professor i historia vid Danmarks Lærerhøjskole 1980-99. Han var ordförande för Selskab for Dansk Skolehistorie 1976-2006, och redigerade sällskapets årsböcker från 1967. Han var dessutom en av huvudkrafterna bakom Dansk Skolemuseums öppnande 1996.

Under perioden 22 mars 1995 – 11 maj 2005 var han föreståndare för Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie. Han skrev bland annat böckerna Skolebøger i 200 år (1970), Dannelse og demokrati : fra latin- til almenskole : lov om højere almenskoler 24. april 1903 (1976) og Danmarks historie. Bind 5. Tiden 1814-1864 (1985, i serien Gyldendals Danmarkshistorie, 1978-92).

Externa länkar 
 Vagn Skovgaard-Petersen in memoriam Nordisk tidskrift häfte 2 2006

Källor

Litteratur 
 Erik Nørr & Inger Schultz Hansen (red.), Institut, selskab, museum: skolehistorisk hilsen til Vagn Skovgaard-Petersen, Selskabet for Dansk Skolehistorie, Dansk Skolemuseum, 2001. .

Danska professorer i historia
Födda 1931
Avlidna 2006
Män
Lista över countyn i Hawaii

Detta är en lista över de fem countyn som finns i delstaten Hawaii i USA.

Delstatens grundlag delar endast Hawaii i countyn och ingen vidare administrativ indelning krävs enligt grundlagen. Till skillnad hur det är i många andra delstater är Hawaiis countyn är inte ansvariga för offentliga skolor, utan de regleras av delstatens undervisningsdepartementet.

Countyn 
Officiellt finns det fyra countyn. Kalawao är ett halvcounty ().

Referenser 

 
Hawaiis countyn
Hawaiis countyn
Johannes Helms

Johannes Helms, född den 8 november 1828, död den 4 december 1895, var en dansk skolman, bror till Jacob Helms.
 
Helms blev 1847 student, deltog i 1849-1850 års krig och spelade en stor roll i studentvärlden som diktare av muntra visor. Han blev 1856 filologie kandidat och var 1856-1864 lärare vid latinskolan i Slesvig samt sedan 1867 föreståndare för borgerdydskolen på Kristianshavn. 

Utom en framställning av denna skolas äldre historia 1787-1837 (1887) utgav han Et par Digte og Viser (1865), Et ungt Menneske (1878), ett lustspel på rimmad vers, Soldaterliv i Krig og Fred for en Menneskealder siden (1883; 3:e upplagan 1889), delvis hans egna levnadsminnen, Fortællinger og Digte (1888) samt berättelsen Grib (1893).

Källor

Noter 

Danska skolledare
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Danska dramatiker
Danskspråkiga dramatiker
Danska fackboksförfattare
Danskspråkiga fackboksförfattare
Danska memoarskrivare
Poeter under 1800-talet
Dramatiker under 1800-talet
Danska författare under 1800-talet
Alumner från Köpenhamns universitet
Födda 1828
Avlidna 1895
Män
Ugglan
Memoarskrivare under 1800-talet
Spyker (slott)

Spyker (eller Spycker) är ett slott i Landkreis Vorpommern-Rügen i tyska delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Slottet ligger på ön Rügen och räknas som öns äldsta profana byggnad. År 1676 avled Carl Gustav Wrangel på slottet. Idag är slottet ombyggt till hotell.

Historik
Spyker nämns först gången 1318. Som resultat av Westfaliska freden 1648 föll Rügen och slottet i svenska händer. Som tack för utförda tjänster i trettioåriga kriget fick Carl Gustav Wrangel 1649 slottet i förläning av drottning Kristina. Han lät bygga om slottet till dagens rennässansstill. Även dagens, för trakten otypiska färgsättning, med faluröda fasader är Wrangels verk. På Spyker avled Wrangel den 25 juni 1676, då ärvdes slottet av dottern Eleonore-Sophia. Efter hennes död 1687 kom slottet i familjen Brahes ägo. År 1817 sålde Magnus Fredrik Brahe egendomen till Wilhelm Putbus. 

Efter andra världskriget förlorade familjen Putbus Schloss Spyker och byggnaden förföll. Från 1960-talet och fram till år 1989 inhyste Spyker ett hälsohem för DDR:s fackföreningsorganisation Freier Deutscher Gewerkschaftsbund. Sedan 1990 nyttjades slottet som hotell och 1995 skedde en genomgripande restauration efter historiska förlagor.

Källor

Externa länkar

Slott i Mecklenburg-Vorpommern
Hotell i Tyskland
Erik Nørr

Erik Nørr, född den 11 november 1944, är en dansk historiker.

Erik Nørr är utbildad vid Aarhus universitet och anställd som seniorforskare vid Landsarkivet for Sjælland, Lolland-Falster og Bornholm. Han är sekreterare i Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie. Han mottog Christian Paulsen-priset 2004 för sin Genforeningens bedste gave om införandet av en dansk folkskola i Sønderjylland efter genforeningen 1920.

Referenser

Källor 
 Børge Riis Larsen, Christian Larsen & Vagn Skovgaard-Petersen (red.): Skole, kirke, arkiv: tilegnet Erik Nørr på 60-årsdagen 11. november 2004 (University of Southern Denmark studies in history and social sciences) Syddansk universitetsforlag, Odense (2004).

Danska historiker
Födda 1944
Levande personer
Män
Lista över countyn i Connecticut

Detta är en lista över de 8 countyn som finns i delstaten Connecticut i USA.

Referenser 

 
Connecticut countyn
Connecticut countyn
Lisa Ryzih

Lisa Ryzih, född den 27 september 1988 i Omsk, Sovjetunionen, är en tysk friidrottare som tävlar i stavhopp. 

Ryzih var tidigt en framgångsrik stavhoppare. Hon vann VM-guld för ungdomar 2003 och för juniorer 2004. Hennes första stora mästerskap som senior var EM i Barcelona 2010 där hon i finalen noterade ett nytt personligt rekord då hon hoppade 4,65 meter. Hoppet räckte till en tredje plats.

Personliga rekord 
 Stavhopp - 4,65 meter från 2010

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1988
Tyska stavhoppare
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Draperade klädesplagg

Ett draperat klädesplagg är ett stycke tyg, skinn eller päls som draperas, lindas eller binds runt bärarens kropp. Det kan sedan fästas med knut, nål, bälte, fibula, knäppen, sjalar, vikta låsta veck eller enbart med sin tyngd. Ett annat namn för denna typ av klädesplagg är svepkläder eftersom de till funktionen sveps runt kroppen. Sari, sarong och dhoti är exempel på i nutid vardagsanvända draperade plagg. Toga, chiton och himation är exempel på draperade plagg som tidigare, i historisk tid, varit vardagsplagg. Vanligen består draperade klädesplagg av ett enda tygstycke men en person kan bära flera lager av draperade plagg såsom en chiton med en himation över. En bra ekonomiskt fördel med att klä sig i draperade plagg är att det som bärs draperat förblir i sin grundform. Därigenom kan samma plagg anpassas efter och bäras av  personer med olika storlekar eller av samma person om denne varierar i storlek.

Exempel på draperade klädesplagg 
 Sari
 Toga
 Sarong
 Dhoti
 Poncho
 Mantel

Källor 

Kläder
Annelie Nordström

Annelie Nordström, under en period Nordström Eriksson och Hellander, född 12 juli 1956 i Halmstad, är en svensk politiker och tidigare fackföreningsfunktionär. Hon var Svenska kommunalarbetareförbundets (Kommunal) förbundsordförande åren 2010 till 2016. Hon avgick vid Kommunals kongress i juni 2016. Vid samma kongress beslutade Kommunals ombud att inte bevilja Annelie Nordström någon ansvarsfrihet. Sedan 2017 är hon Feministiskt initiativs arbetsmarknadspolitiska talesperson.

Karriär

Kommunal 
Annelie Nordström började som barnskötare i Halmstad och var fackligt aktiv lokalt inom Kommunalarbetareförbundet 1974–1980 och en period ombudsman centralt i Stockholm från 1981. Hon var personalchef i Vilhelmina kommun 1988–1998 och engagerade sig politiskt för Socialdemokraterna, först som landstingspolitiker 1991–1998 och därefter som kommunalråd i Vilhelmina kommun 1998–2000. På Kommunalarbetareförbundets förbundskontor i Stockholm var Annelie Nordström funktionär 2001–2005, vice ordförande 2009–2010 och 2010–2016 förbundsordförande. Hon var också ledamot i styrelserna för Landsorganisationen i Sverige (LO), Folksam Sak och Arenagruppen.

Skandal i januari 2016 
Anneli Nordström uppmärksammades efter publicering i Aftonbladet i januari 2016 om förhållanden inom Kommunalarbetareförbundet, bland annat om att funktionärer använt förbundets medel till lyxmiddagar. Denna affär ledde till förbundskassören avgång och till betydande medlemstapp. Annelie Nordström utlovade den 20 januari förändringar i vad hon betecknade som en osund organisationskultur och meddelade att hon ej skulle ställa upp till omval vid förbundets kongress i maj 2016.

Feministiskt initiativ 
I december 2016 meddelade Nordström att hon avsåg att lämna Socialdemokraterna för att börja engagera sig i Feministiskt initiativ (Fi).

I februari 2017 utsågs hon till Feministiskt initiativs arbetsmarknadspolitiska talesperson.

Familj 
Annelie Nordström var under en period från 1985 gift med Lars-Gustav Eriksson (född 1947).

Referenser

Noter

Externa länkar

Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Politiker från Halmstad
Kvinnor
Födda 1956
Levande personer
Karlbergsbron

Ej att förväxla med Gamla Karlbergsbron, nu ersatt av Ekelundsbron.

Karlbergsbron är en motorvägsbro och en del av Essingeleden. Bron leder över Karlbergskanalen, mellan Stockholm i söder och Solna i norr. Bron utgör Essingeledens nordligaste bro och övergår mot norr i Pampas trafikplats. Karlbergsbron är en del av  Pampas trafikplats. Båda invigdes samtidigt på 1970-talet.

Historik
Nuvarande Karlbergsbron ligger ett 100-tal meter väster om Ekelundsbron. Karlbergsbron består av två parallella högbroar, som delar upp sig i fyra separata viadukter norr om Karlbergskanalen. Den västra delen är 510 meter lång och har 17 spann, den östra delen är 560 meter lång och har 19 spann. Den bärande konstruktionen är utförd som kontinuerligt spännarmerade balkbroar, där tvärsnittet liknar en låda, d.v.s. bron är ihålig.

Segelfria höjden över kanalen är 16,8 meter. Den stora segelfria höjden var dock inte projekterad för passage av höga fartyg in i Karlbergskanalen utan har med Essingeledens höga läge att göra. Passage för fartyg bestäms av Ekelundsbron, vars segelfria höjd är 5,1 meter. I stället för att ge bron ett helt nytt namn tog man namnet Karlbergsbron från den låga bro som går över Karlbergskanalen och döpte om den låga bron till Ekelundsbron. Namnändringen föregicks av diskussioner där namnberedningen i Stockholm menade att man borde låta den ursprungliga låga Karlbergsbron behålla sitt namn och istället ge den höga bron namnet Hornsbergsbron. 

Borgarrådet för Stadsbyggnads- och Storstockholmsroteln, Nils Hallerby, tog tillsammans med Solna kommun, i april 1967, det slutgiltiga beslutet att namnändringen trots allt skulle ske.

Bilder

Källor

 Sjöfartsverket: Fasta broar i Stockholm och skärgården.

Externa länkar

Broar i Stockholm
Motorvägsbroar i Sverige
Essingeleden
Astrid Friis

Astrid Friis, född den 1 augusti 1893, död den 31 juli 1966, var en dansk historiker.

Astrid Friis tog magisterkonferens 1920 och blev 1927 filosofie doktor i historia med avhandlingen Alderman Cockayne's Project and the Cloth Trade. Åren 1942–1965 var hon redaktör för Historisk Tidsskrift tillsammans med Povl Bagge och 1945 blev hon professor vid Köpenhamns universitet. Detta gjorde henne till Danmarks första kvinnliga professor. Hon var föreståndare på Historisk Institut under åren 1955–1964, varefter hon blev emerita.

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Danska historiker
Danska professorer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Födda 1893
Avlidna 1966
Kvinnor
Dansk kvinnohistoria
The New Age

Denna artikel handlar om albumet.  För nyandlighet, se New Age.  För musikstilen, se New Age (musik).

The New Age är ett album av den amerikanska bluesrockgruppen Canned Heat från 1973 (inspelat i november och december 1972).

Vid denna tid bestod Canned Heat av sångaren Bob Hite, batteristen Adolfo de la Parra, gitarristerna Henry Vestine och James Shane, basisten Richard Hite samt organisten Ed Beyer. Endast de tre förstnämnda återstod från gruppens storhetstid i slutet av 1960-talet och det är värt att notera att det var de tre nya medlemmarna som svarade för text och musik till nästan hela albumet. På låten "Lookin' For My Rainbow" medverkade gospelsångerskan Clara Ward och The Clara Ward Singers. 

Ward avled i januari 1973, det vill säga bara någon månad efter inspelningen, och albumet är dedicerat till hennes minne. The New Age, som producerades av Skip Taylor blev ingen större framgång och albumet blev gruppens sista på skivbolaget United Artists. Låten "Harley Davidson Blues" har dock fått en viss kultstatus, inte minst bland motorcykelentusiaster, och den ingick ännu i början av 2000-talet ofta i gruppens liverepertoar. 

Den kände rockkritikern Lester Bangs skrev en nedgörande recension av The New Age i Rolling Stone, vilket uppges ha varit anledningen till att han fick lämna tidskriften.

Låtar på albumet
Keep It Clean (Richard Hite)
Harley Davidson Blues (James Shane)
Don't Deceive Me (Richard Hite)
You Can Run, But You Sure Can't Hide (Ed Beyer)
Lookin' For My Rainbow (James Shane)
Rock & Roll Music (Richard Hite)
Framed (Jerry Leiber, Mike Stoller)
Election Blues (Ed Beyer)
So Long Wrong (James Shane)

Musikalbum 1973
Friedrich Berwerth

Friedrich Martin Berwerth, född 16 november 1850 i Schäßburg, Transsylvanien, död 22 september 1918 i Wien, var en österrike-ungersk mineralog och petrograf, som 1893 blev professor i mineralogi. Han anställdes 1895 vid Hofmuseum i Wien och blev 1909 direktör för detsamma. Berwerth sysslade särskilt med meteoriter och ägnade sig mycket åtutvecklingen av meteoritsamlingen, som på sin tid var en av de främsta i Europa.

Biografi
Berwerth, son till en farmaceut, studerade kemi vid universiteten i Wien och Graz och doktorerade vid universitetet i Heidelberg 1873. Under sina studier blev han medlem i Burschenschaft Allemannia Heidelberg. Därefter var han assistent vid mineralogiska-petrografiska institutionen vid Universitetet i Wien under Gustav Tschermak, som också introducerade honom i  k.k. Mineralogische Hof-Cabinet, som senare blev Naturhistorischen Hofmuseum. År 1897 blev han chef för den petrografiska-mineralogiska avdelningen och 1905 chef k. k. Naturhistorischen Hofmuseum. Han gick i pension 1918. Samtidigt, efter sin habilitering i petrografi (1888), blev han docent vid Wiens universitet 1894 och professor 1907.

Berwerth skrev avsnittet om mineralogi i expeditionsrapporten från den österrikiska expeditionen till Jan Mayen, som en del av det första internationella polaråret. Under senare år var han främst intresserad av meteoriter.

År 1901 grundade han Wiener Mineralogische Gesellschaft tillsammans med Friedrich Becke. På hans initiativ grundades die Deutsche Mineralogische Gesellschaft 1908.

Berwerth utnämndes till regeringsråd 1904 och till domstolsråd 1918. Han var riddare av Francis Joseph-orden (1898) och kommendör av Orden de Isabel la Católica (1905). År 1905 antogs han också som korresponderande medlem av Kejserliga vetenskapsakademin.

Bibliografi (urval) 
 Mikroskop. Strukturbilder d. Massengesteine, 1895.
 Die Meteoritensammlung des Naturhistorischen Hofmuseums als Born der Meteoritenkunde, 1918.

Referenser

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
Deutsche Biographie: Berwerth, Friedrich Martin

Noter

Vidare läsning
 Josef Gicklhorn: Berwerth, Friedrich Martin. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, , S. 173 f. (Digitalisat).
 Vera M. F. Hammer, Franz Pertlik, Johannes Seidl: Friedrich Martin Berwerth (16.11.1850 – 22.9.1918): Eine Biographie. In: Berichte der Geologischen Bundesanstalt. Band 45, 2009, S. 16 f. (PDF, 152 kB).

Externa länkar 

 Nachruf, Verh. 1918, pdf

Österrikiska mineraloger
Österrikiska professorer
Födda 1850
Avlidna 1918
Män
Petrologer
Anders Rudolf du Rietz

Anders Rudolf du Rietz (uttalas [dyrié]), född den 5 februari 1722, död den 21 oktober 1792 på sin gård Hedensberg i Västmanland , var en svensk friherre, generallöjtnant, landshövding och politiker.

Bakgrund
du Rietz var son till överstelöjtnanten Carl Magnus du Rietz och dennes hustru grevinnan Ebba Katarina Horn samt dotterson till greve Henning Rudolf Horn.

Karriär
du Rietz började som fänrik vid Livgardet och skickades med regementet till fronten i Finland under Hattarnas ryska krig. Därefter avancerade han så småningom till major vid Södermanlands regemente och skickades på nytt i strid då han under det pommerska kriget befann sig vid armén i norra Tyskland. Under de två åren (1758–1760) utmärkte sig du Rietz flera gånger. Som befäl över en strövkår överrumplade och intog han skansen Anclamen Feler, skyddade den svenska belägringen av Peenemünde skans och utverkade den fördelaktiga kapitulationen av de preussiska styrkorna vid Demmin genom fältmarskalken Johann von Lehwaldt.

Från 1760 deltog han allt mer i politiken. Han blev känd som en framstående mössa och blev redan under 1760 invald i det Sekreta utskottet, och återigen 1765. Han blev dock inte riksråd även om han blev föreslagen. Under sin politiska karriär hade han samtidigt blivit befordrad till överste och chef för Hälsinge regemente samt sändes kort därpå till det ryska hovet för att överlämna de svenska lyckönskningarna med anledning av Katarina II:s tronbestigning. 1770 befordrades han till generalmajor och 1772 utsågs han till landshövding i Göteborg.

Vid Gustav III:s statsvälvning lyckades han behålla sitt ämbete som landshövding, och han lyckades försona sig med både Gustav III och den nya ordningen som rådde. Han blev belönad för detta och 1776 blev han utnämnd till generallöjtnant och 1778 upphöjdes han i friherrliglig värdighet.

Mot slutet av sitt liv smolkades dock hans hittills framstående karriär, då han under Teaterkriget misstänktes och anklagades för slapphet i försvaret av Göteborg mot danska styrkor. Gustav III anlände dock i tid för att rädda staden.

Övrigt liv
du Rietz gifte sig 1765 med friherrinnan Charlotta De Geer. Med henne fick du Rietz en son, som dock dog utan att lämna några barn. du Rietz dog 1792 på sin egendom Hedensberg i Västmanland.

Källor

Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Svenska friherrar
Födda 1722
Avlidna 1792
Män
Personer under gustavianska tiden
Personer under frihetstiden
Landshövdingar i Göteborgs och Bohus län
Svend Ellehøj

Svend Ellehøj, född den 8 september 1924 i Barup på Stevns, död den 26 januari 1988, var en dansk historiker.

Ellehøj blev student från Rungsted Statsskole 1943 och mag. art. i historia ved Köpenhamns universitet 1950, efter att ha blivit undervisad av bland andra Erik Arup, Knud Fabricius, Albert Olsen och Astrid Friis. År 1948 fick han guldmedalj för besvarandet av universitetets prisuppgift om Öresundstullen.

Ellehøj blev dr. phil. 1965 med avhandlingen Studier over den ældste norrøne Historieskrivning. 14 juni samma år blev han professor i historia i Köpenhamn och där medverkade han i de stora reformer av historiestudiet som föregick vid den tiden.

Han var redaktör för en rad skrifter, bland andra Festskrift til Astrid Friis (1963) och bibliografin Udlændinges Rejser i Danmark før År 1700 (1963) samt Københavns Universitet 1479-1979. Han var dessutom chefredaktör på Historisk Tidsskrift 1965-1973.

Dessutom var Ellehøj författare till många historiska verker, bland andra. Højesteret 1661-1961 (1961), Christian 4.s Tidsalder 1596-1660 i Politikens Danmarks Historie (1964).  Han var föreståndare för Det kongelige danske Selskab for Fædrelandets Historie 30 januari 1975 – 20 februari 1985.

Externa länkar
 Kai Hørby, Nekrolog over Svend Ellehøj, i Historisk Tidsskrift, band 15, följd 5.

Källor 
 

Födda 1924
Avlidna 1988
Danska professorer i historia
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Män
Fjodor Braun

Fjodor Aleksandrovitj Braun (), född 1862, död 1942, var en rysk filolog och germanist.

Braun blev docent vid Sankt Petersburgs universitet 1888 och professor där 1900. Han blev en vägbrytare för moderna metoder inom språkundervisningen och var en framstående kännare av de germanska folkens språk och fornhistoria, även svensk. Han var president och sekreterare i Sankt Petersburgs nyfilologiska sällskap. År 1920 lämnade han Ryssland, sedan han under åratal med sina kamrater kämpat för universitetets bestånd, och begav sig till Tyskland, där han vid Leipzigs universitet habiliterat sig som lärare i germansk fornkunskap. Han invaldes som korresponderande ledamot av Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien 1920.

Bibliografi i urval
Die letzten Schicksale der Krimgoten (1890)
Razyskanija v oblasti gotoslavjanskich otnosjenii (1900)
Dnjeprovskij porog v runitjeskoi nadpisi (1910)
Yngvarr enn viðforli? (i "Fornvännen" 1910)
Die Urbevölkerung Europas und die Herkunft der Germanen (i "Japhetitische Studien", utgiven av B. och N. Marr, I, 1922)

Källor

Noter

Ryska filologer
Ryska professorer
Germanister
Födda 1862
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Forskare från Sankt Petersburg
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Charles Clément Bervic

Charles Clément Bervic (egentligen Balvay), född den 23 maj 1756, död den 23 mars 1822, var en fransk kopparstickare.

Bervic var elev till Jean-Baptiste Le Prince och Johann Georg Wille. Han stack figurkompositioner och porträtt, bland att Carl von Linné efter Alexander Roslins målning, samt ett berömt porträtt av Ludvig XVI av Frankrike.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Franska grafiker
Födda 1756
Avlidna 1822
Män
Svensk uppslagsbok
Memphis Heat

Memphis Heat, album av den amerikanska bluesbandet Canned Heat i samarbete med bluespianisten Memphis Slim (Peter Chatman) från 1973. På våren 1970 hade Canned Heat spelat in det klassiska dubbelalbumet Hooker 'n' Heat tillsammans med John Lee Hooker. Tre år senare kom turen till en annan blueslegend, nämligen Memphis Slim. Sedan 1962 var denne bosatt och huvudsakligen verksam i Paris, där albumet spelades in. Inspelningen skedde i två omgångar och under tiden hann Canned Heat byta ut flera medlemmar. Memphis Slim sjöng och spelade piano på samtliga låtar förutom de instrumentala "Mr. Longfingers", "Boogie Duo" och "Whizzle Wham". Därutöver medverkade Bob Hite (munspel), Henry Vestine, Joel Scott Hill och James Shane (gitarr), Antonio de la Barreda och Richard Hite (bas), Adolfo de la Parra (trummor), Jack Hale och Wayne Jackson (trumpet), Andrew Love och Ed Logan (tenorsaxofon) samt James Mitchell (barytonsaxofon). Producent var Philippe Rault.

Låtar på albumet
Back to Mother Earth (Peter Chatman) 3:14
Trouble Everywhere I Go (Peter Chatman) 3:49
Black Cat Cross My Trail (Peter Chatman) 3:04
Mr. Longfingers (Peter Chatman) 7:03
Five Long Years (Eddie Boyd) 5:05
When I Was Young (Peter Chatman) 2:40
You Don't Know My Mind (Peter Chatman) 6:29
Boogie Duo (Peter Chatman) 3:06
Down the Big Road (Peter Chatman) 3:33
Whizzle Wham (Peter Chatman) 1:47
Paris (Peter Chatman) 2:15

Musikalbum 1973