kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fritz Koenig

Fritz Koenig, född 20 juni 1924 i Würzburg, död 22 februari 2017 i Landshut, var en tysk skulptör.

Fritz Koenig växte upp i Würzburg och från 1930 i Landshut. Han utbildade sig 1946–1952 vid Münchens konstakademi. År 1959 deltog han i Documenta II i Kassel och 1964 i Documenta III. Han undervisar sedan 1964 på Münchens tekniska universitet.

Han bor och arbetar i Ganslberg, nära Landshut. Verk av honom finns utställda på det av honom skapade Skulpturenmuseum im Hofberg, Landshut.

Fritz Koenigs mest omtalade verk är The Sphere, på tyska Grosse Karyatide, vilket var placerat på Plaza vid World Trade Center i New Yotk och skadades och begravdes av rasmassorna, men kunde renoveras. Skulpturen sattes i mars upp i Battery Park som en tillfällig placering i avvaktan på återuppbyggnaden av World Trade Center-området.

Offentliga verk i urval
 The Sphere, 1967–1971, Plaza at World Trade Center i New York, 
 Minnesmärke, 1983, i koncentrationslägret1983 Mauthasusen
 Minnesmärke över offren för terroristangreppet på Olympiska spelen i München 1972, 1995

Fotogalleri

Utmärkelser
 Villa Massimostipendiet 1957

Källor

Om Fritz Koenig på staden Landshuts webbplats

Noter

Externa länkar

 Förteckning över verk av Fritz Koenig, med bilder och karta
 Skulpturenmuseum im Hofberg, Stiftung Koenig, Landshut

Tyska skulptörer under 1900-talet
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1924
Avlidna 2017
Män
Tyska skulptörer under 2000-talet
Museum Brandhorst

Museum Brandhorst är ett konstmuseum i Kunstareal München i München.

Museum Brandhorst är uppbyggt på Udo och Anette Brandhorsts samlingar av modern och samtida konst. Byggnaden ligger i anslutning till Türkentor och Pinakothek der Moderne. Museet öppnades i maj 2009 och drivs av delstaten Bayern.

Byggnaden 
Museum Brandhorst är uppfört av delstaten Bayern på platsen för de tidigare Türkenkaserne och ritat av arkitektfirman Sauerbruch Hutton. Den har omkring 3 200 m² utställningsyta och sammanlagt 5 300 m² golvyta.

Fasaden är försedd med 36 000 keramikstavar i 36 färger med avstånd emellan. De ger olika mönster och färgintryck beroende på betraktarens avstånd från byggnaden och den vinkel som huset ses i. Stavarna är monterade på perforerade plåtar framför betongväggarna, vilket ger en ljudabsorbering och en energibesparing.

Samlingarna 
Museets konstverk samlades från 1970-talet och fram till millennieskiftet av arvtagerskan till företaget Henkel, Anette Brandhorst och hennes make Udo Brandhorst. Samlingen gavs 1993 till Udo und Anette Brandhorst Stiftung, med ett stiftelsekapital på 120 miljoner euro.

Samlingen omfattar över 700 verk med tyngdpunkt i verk från tiden efter andra världskriget, bland annat över 60 verk av Cy Twombly.

Urval av verk i samlingarna
 Cy Twombly: Bacchus; Summer Madness; Lepanto;(Roses)
 Andy Warhol: Self-Portrait; Eggs; Knives; Marilyn;Natalie Wood
 Joseph Beuys: Wo ist mein Schmuck? Wo sind meine Scheiben, meine Zaumzeuge?
 Damien Hirst: Waste; In this terrible moment we are victims clinging helplessly to an environment that refuses to acknowledge the soul; Looking Forward to a Complete Suppression of Pain
 Sigmar Polke: Die drei Lügen der Malerei; Liberté, Egalité, Fraternité
 John Chamberlain: Lord Suckfist
 Bruce Nauman: 2 Heads on Base #1; Mean Clown Welcome
 Eric Fischl: Living Room, Scene 3 (Spinning); Japanese Bath

Fotogalleri

Källor 
Denna artikel bygger på artikeln Museum Brandhorst på tyska Wikipedia

Litteratur 
 Bayerische Staatsgemäldesammlungen: Museum Brandhorst – Die Architektur. Hatje Cantz Verlag, 2008, . (mit Texten von Armin Zweite, Andres Lepik, Andreas Burmester)
 Bayerische Staatsgemäldesammlungen: Museum Brandhorst: Ausgewählte Werke. Malerei, Skulptur, Grafik, Fotografie, Neue Medien. Prestel Verlag, 2009, . (mit Texten von Carla Schulz-Hoffmann, Armin Zweite, Barbara Catoir)

Externa länkar 

Museum Brandhorsts webbplats
Brandhorst

Brandhorst
Brandhorst
Noonans syndrom

Noonans syndrom kännetecknas av medfött hjärtfel och kortväxthet. Syndromet beskrevs första gången 1883 av O Koblinsky. De amerikanska barnhjärtläkarna Jacqueline Noonan och Dorothy Ehmke beskrev 1963 nio barn med syndromet.

Ett barn som föds med syndromet kan ha en normal längd vid födseln, men uppnå en kortare längd som vuxen. Cirka 50 till 80 procent av de drabbade har en medfödd hjärtsjukdom. Den vanligaste hjärtsjukdomen som denna patientgrupp drabbas av är pulmonalisstenos. Denna hjärtsjukdom drabbar cirka 20 till 50 procent av alla patienter med Noonans Syndrom, medan hypertrofisk kardiomyopati (HCM) är den näst vanligaste med 20 till 30 procent.

Orsaker 
I de flesta fall beror syndromet på en gendefekt på kromosom 12. Denna kan bero på en nymutation eller vara nedärvd från en av föräldrarna (autosomalt dominant).

Externa länkar 

Socialstyrelsen: Noonans syndrom
Sahlgrenska: Noonans syndrom

Referenser 

Genetiska sjukdomar
Syndrom
Marc-Antoine-Madeleine Désaugiers

Marc-Antoine Madeleine Désaugiers, född 17 november 1772, död 9 augusti 1827, var en fransk vis- och teaterförfattare, son till Marc-Antoine Désaugiers.

Désaugiers blev efter långa och äventyrliga resor orkesterdirigent i Paris samt medlem och sedan president för klubben Caveau. Han författade ett hundratal vaudeviller och blev 1815 direktör för Théâtre du vaudeville. Han visor blev mycket populära, de är pikanta och återspeglar ett glatt, sorglöst, epikureiskt sinnelag. Hans Chansons et poésies diverses utgavs 1808-16, 1888 utgavs Théâtre de Désaugiers.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska teaterchefer
Franska författare under 1800-talet
Franska dirigenter
Alumner från Paris universitet
Riddare av Hederslegionen
Födda 1772
Avlidna 1827
Män
Svensk uppslagsbok
Teaterchefer under 1800-talet
Franska poeter
Franska dramatiker
Alf Lechner

Alf Lechner, född 17 april 1925 i München, död 25 februari 2017 i Dollnstein i Eichstätt i Bayern, var en tysk skulptör.

Alf Lechner utbildade sig 1940–50 för landskapsmålaren Alf Bachmann i Ambach am Starnberger See. Under denna tid gjorde han 1943–45 i arbetstjänst i marinen. Mellan 1950 och 1960 arbeytade han som målare, grafiker, industriformgivare, ljustekniker och stålverksarbetare. 

Han gjorde sina första abstrakta skulpturer 1961. Han hade sin första separatutställning som skulptör 1968 på Galerie Heseler i München. Utgångspunkten för hans verk är geometriska grundformer som cirkel, kvadrat, rektangel eller kub. 

År 1965 flyttade Alf Lechner till Degerndorf, nära München. År 1995 blev Alf Lechner ledamot i Bayerischen Akademie der Schönen Künste. År 1999 grundade han Alf-Lechner-Stiftung och fick ett eget museum i Ingolstadt genom finansiering av en privatperson tillsammans med delstaten Bayern.

Alf Lechner var bosatt i Obereichstätt i Bayern.

Fotogalleri

Externa länkar 

Lechner Museum i Ingolstadt

Källor

Noter

Tyska skulptörer
Skulptörer under 1900-talet
Tyska konstnärer under 1900-talet
Personer från München
Födda 1925
Avlidna 2017
Män
Killantringan

Killantringan är en fyrplats nära Portpatrick i Dumfries and Galloway i sydvästra Skottland. Fyren är i dag ej i drift. Fyren grundades 1900 och fungerar som ett landmärke i Nordkanalen i Irländska sjön. Namnet Killantringan kommer från Ringan, eller Ninian's Cill of Cell. Fyren är kulturmärkt som kategori med kategori B.

Historia
Northern Lighthouse Board beviljade tillstånd att bygga fyren 1897. Den konstruerades av David Alan Stevenson.   Ingenjörens rapport angav att en kraftfull mistsignal också krävdes på platsen. Fyren togs i bruk den 1 oktober 1900. Ljuset gav en blinkande signal med två blinkningar i snabb följd varje ½ minut. När den användes gav mistluren 3 signaler: låg, låg, hög i snabb följd var 1 ½ minut.

Fyrljuset automatiserades 1988 efter att mistlurens signal hade avbrutits föregående år. Efter en omfattande översyn av fyrtjänster av det brittiska fyrväsendet 2005, beslutades att Killantringan var överflödig och att fyren främst tjänade som sjömärke. Fyrljuset kopplades bort permanent i januari 2007 och fyrljuset med linser blev donerade utomlands.
Idag hyrs fyrvaktarens hus ut ihop med ett mindre angränsande hus som självhushåll av de nuvarande ägarna.

Referenser

Noter

Externa länkar
Killantringan Lighthouse

Fyrar i Storbritannien
Pierre Joseph Desault

Pierre Joseph Desault, född 6 februari 1744, död 1 juni 1795, var en fransk kirurg.

Desult var grundläggare av den franska kirurgiska anatomin, kirurg vid Charité i Paris, senare vid Hôtel Dieu. Desault var den förste, som började med klinisk undervisning i Frankrike, och till honom strömmade lärjungar från hela världen. Nästan alla delar av kirurgin reformerade han, och flera av hans metoder användes ännu på 1900-talet. Desault återupptog den av Ambroise Paré införda metoden att stilla blödning genom att underbinda blodkärl. Han införde operationer för harmynthet, struma med flera tillstånd. På Desaults initiativ tillkom Journal de chirurgie. Desaults lärjunge Marie François Xavier Bichat utgav hans Oeuvres chirurgicales (2 band, 1798).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

 

Franska kirurger
Franska läkare under 1700-talet
Födda 1744
Avlidna 1795
Män
Svensk uppslagsbok
Jules Desbois

Jules Desbois, född den 20 december 1851 i Parçay-les-Pins, död den 2 oktober 1935 i Paris, var en fransk skulptör.

Desbois utförde en rad grupper och enstaka figurer samt ägnade sig med förkärlek och framgång åt konsthantverk, dels metallkonsten, dels Sèvreskeramiken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska skulptörer
Franska konsthantverkare
Födda 1851
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
Knut Fridell

Nation:  

Knut Hilding Fridell, född 8 september 1908 i Uddevalla, död där 3 februari 1992, var en svensk brottare, som blev olympisk guldmedaljör i fri stil 87 kg i Berlin 1936.

Källor

Noter 

Män
Födda 1908
Avlidna 1992
Idrottare från Uddevalla
Svenska brottare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1936
Svenska idrottare under 1900-talet
Erich Hauser

Erich Hauser, född 15 december 1930 i Rietheim-Weilheim, död 28 mars 2004 i Rottweil, var en tysk skulptör.

Hauser utbildade sig 1945–1948 till stålgravör, för Pater Ansgar i Kloster Beuron i teckning och skulptur och på kvällskurser i skulptur vid Freie Kunstschule i Stuttgart. 

Hauser deltog i Documenta III 1964, 4. documenta 1968 och Documenta 6 1977 i Kassel.

Åren 1964–1965 var  Hauser gästföreläsare vid Hochschule für Bildende Künste Hamburg. År 1970 blev Hauser ledanot i Berlins konstakademi. Samma år flyttade han till Rottweil, där han anlade en skulpturpark i anslutning till sin ateljé. År 1996 grundade han Erich Hauser Kunststiftung för att förvalta sitt konstnärliga arv.

Fotogalleri

Källor

Noter

Externa länkar
 Webbplats för Kunststiftung Erich Hauser
 Bilder av verk av Erich Hauser -

Litteratur 
Claudia Knubben och Jürgen Knubben: Erich Hauser - Bildhauer, Cantz-Verlag, Ostfildern 1995, ISBN=3-89322-806-3

Tyska skulptörer under 1900-talet
Personer från Baden-Württemberg
Födda 1930
Avlidna 2004
Män
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Johan Gabriel Oxenstierna (idrottare)

Nation:  

Johan Gabriel Oxenstierna af Korsholm och Wasa, född 28 augusti 1899 i Stockholm, död 18 juli 1995 i Täby, var en svensk greve, militär och modern femkampare, som blev olympisk guldmedaljör vid Los Angeles 1932.

Oxenstierna var sjömilitär och Sverigebäst i marin femkamp, med segrar i Kungens kanna fyra gånger: 1927, 1928, 1930 och 1939. Omkring 1930 påbörjade han en satsning på modern femkamp, och 1932 blev han uttagen till OS, där han överraskande tog guldet. Samma år blev han också svensk mästare i modern femkamp.

I det militära nådde han kommendörs rang, och var försvarsattaché i London under andra världskriget.

Familj 
Oxenstierna var son till överste Eric Carl Gabriel Oxenstierna (1859–1913) och Siri Eleonora Carolina, född Wallenberg (1868–1929). Hans farfar var således Axel Ture Gabriel Oxenstierna, och hans morfar André Oscar Wallenberg. Han var äldre bror till konstnären Sigrid Aminoff.

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1899
Avlidna 1995
Svenska moderna femkampare
Svenska mästare i modern femkamp
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Tävlande i modern femkamp vid olympiska sommarspelen 1932
Män
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Johan Gabriel
Bernhard Bleeker

Josef Bernhard Maria Bleeker, född 26 juli 1881 i Münster i Westfalen, död 11 mars 1968 i München, var en tysk skulptör.

Biografi 
Bernard Bleeker utbildade sig vid Konstakademien i München från år 1900 för Wilhelm von Rümann. Han inspirerades i sin konstnärliga verksamhet av skulptören Adolf von Hildebrand.

Medlem av NSDAP 1932. 

Medverkade 1937, 1940 och 1941 på Große Deutsche Kunstausstellung i Haus der Deutschen Kunst i München.

Det konstnärliga arkivet efter Bernhard Blücher finns i Deutsches Kunstarchiv i Germanisches Nationalmuseum.

Fotogalleri

Litteratur 
 Frank Henseleit: Der Bildhauer Bernhard Bleeker (1881–1968). Leben und Werk, doktorsavhandling vid Universität Augsburg 2006, läsbar på webben på universitet. Hela texten finns på Pdf-fil, 307 sidor
 Claus Pese: Mehr als nur Kunst. Das Archiv für Bildende Kunst im Germanischen Nationalmuseum, (= Kulturgeschichtliche Spaziergänge im Germanischen Nationalmuseum; Band 2), Ostfildern-Ruit 1998, sidorna 40–43, samt sidan 84

Källor

Referenser

Externa länkar

Tyska skulptörer under 1900-talet
Födda 1881
Avlidna 1968
Män
Nazister
Proposition 19

Proposition 19, också känt som Regulate, Control & Tax Cannabis Act, var ett uppmärksammat medborgarinitiativ i Kalifornien gällande legalisering av olika marijuana-relaterade verksamheter. Initiativet ledde i november 2010 till en folkomröstning i delstaten där förespråkarna för lagförslaget förlorade med röstsiffrorna 46,2 procent mot 53,8 procent.

Argument

För lagförslaget
Under kampanjen var det främst tre argument som användes till stöd för Proposition 19. Det första var att legalisering antogs vara viktigt för att drogkriget i Mexiko skulle bantas, genom att drogkartellernas vinster skulle bli mindre om drogen var legal. Ekonomiska uppgifter som cirkulerade var (bland annat) att 7.7 miljarder skulle sparas eftersom rättsväsendet inte skulle behöva anlitas för all marijuana-relaterad verksamhet, och att delstaten skulle få in 6.2 miljarder per år i ökade skatter (om marijuana beskattades som alkohol och tobak). Slutligen såg flera medborgarrättsgrupper det som positivt att lagen skulle innebära att färre afroamerikaner och latinos arresterades, grupper som idag är kraftigt överrepresenterade i brottsstatistiken, mycket tack vare att marijuana är olagligt.

Externa länkar

The Full Text of the Regulate, Control and Tax Cannabis Act of 2010
State of California Legislative Analysts Analysis of the Initiative
Ballotpedia page on California Proposition 19
YES on Proposition 19 - sponsorerna av lagförslaget
Marijuana Policy Project, California branch - en lobbyinggrupp som var för
Public Safety First - en lobbyinggrupp som var emot

Referenser 

USA:s lagar
2010 i USA
Politik i Kalifornien
Politikåret 2010
Folkomröstningar om droger
Cannabishistoria
Cannabis i USA
Hermann Hahn

Hermann Hahn, född 28 november 1868 i Kloster Veilsdorf, död 18 augusti 1942 i Pullach im Isartal, var en tysk skulptör.

Hahn utbildade sig hos hovmålaren Rudolf Oppenheim i Rudolstadtoch därefter 1887–92 vid Königliche Kunstgewerbeschule i München och för Wilhelm von Rümann vid Akademie der Bildenden Künste i München. Därefter företog han studieresor i Storbritannien, Frankrike, Belgien, Nederländerna och Grekland såväl som en längre vistelse i Italien. Efter återkomsten till München blev han professor 1902 vid Konstakademien.

Offentliga verk i urval
 Fischerei, 1894, allegorisk figur på Ludwigsbrücke i München 
 Minnesmärke över Moltke, 1899, i Chemnitz 
 Minnesmärke över Franz Liszt, 1900, i Weimar
 Jäger, 1901, allegorisk figur representerande det gamla Bayern på Luitpoldbrücke i München
 Minnesmärke över Martin Luther, 1903, i Speyer
 Jungfrau auf Einhorn, 1907 i Bavariapark i Schwanthalerhöhe
 Minnesmärke över Moltke, 1909, i Bremen 
 Marcus-Brunnen, 1909, på Liebfrauenkirchhof i Bremen
 Goethe-monument, 1912, i Chicago 
 Minnesmärke över Goethe, 1919, i Wiesbaden 
 Rosselenker, brons, 1928, framför Technische Hochschule, Arcissstrasse i München, tillsammans med Bernhard Bleeker
 Rosselenker, 1928-31, Goethestrasse 31 i Ludwigvorstadt i München

Källor

Litteratur 
 Günther Kleineberg: Das Goethedenkmal von Hermann Hahn, Wiesbadener Leben 1974:10, sidorna 6 ff

Tyska skulptörer
Skulptörer under 1900-talet
Tyska konstnärer under 1900-talet
Födda 1868
Avlidna 1942
Män
Misha Collins

Misha Collins, född Dmitri Tippens Krushnic den 20 augusti 1974 i Boston i Massachusetts, är en amerikansk skådespelare mest känd för sin roll som ängeln Castiel i TV-serien Supernatural. Han har även förekommit i Nip/Tuck och science fiction-filmen Stonehenge Apocalypse.

Biografi 
Collins föddes i Boston i Massachusetts. Medan han studerade på University of Chicago åkte han till Tibet och Nepal, där han tillbringade tid i ett buddhistiskt munkkloster. Innan han började med skådespeleri praktiserade han fyra månader i Vita huset vid Clinton-administrationen. Han är även publicerad poet, han har skrivit bland annat "Baby Pants" och "Old Bones".

Den 6 oktober 2001 gifte han sig med Victoria Vantoch, som varit hans flickvän sedan high school. De har två barn tillsammans, en son född 2010 och en dotter född 2012.

Filmografi 

2016 || Timeless || Elliot ness||

Referenser

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Män
Levande personer
Födda 1974
Skådespelare från Boston
Alumner från University of Chicago
Borås konstmuseum

Borås konstmuseum ligger i Kulturhuset på P A Halls Terrass. Museet visar nationella och internationella utställningar och har en rik samling av svensk samtidskonst. Vartannat år anordnas den internationella skulpturbiennalen.

Borås konstmuseum har sitt ursprung i en konsthall efter ett insamlingsinitiativ 1934 av den lokala Borås och Sjuhäradsbygdens konstförening. Konstmuseet är sedan 1976 inrymt i Kulturhuset där även Borås Stadsteater och Stadsbiblioteket verkar. Museichef är Eva Eriksdotter.

Byggnad och samlingar
Kulturhuset ritades av dåvarande stadsarkitekten Roland Gandvik. Det har huvudentré från en terrass uppkallad efter stadens kände 1700-talskonstnär Peter Adolf Hall, vilken har verk i samlingarna. Konstmuseet är uppdelat i ett flertal olika avdelningar och gallerier på tre våningsplan, och är specialiserat på samtidskonst och har en stor samling verk av lokalt förankrade konstnärer. Sixten Lundbohm och Roland Kempe ur Saltsjö-Duvnäs konstnärskrets är exempelvis representerade, tillsammans med många andra västkustkonstnärer.

Peter Adolf Halls rum
Konstmuseet har ett särskilt rum ägnat Peter Adolf Hall. Det invigdes i oktober 1976 och rymmer drygt 20 verk. Något av den hematmosfär som rådde hos konstnären i Paris återskapas, med ett biblioteksskåp och rokokostolar samt tidsenliga silverljusstakar på ett bord under en stor oljemålning av hustrun som nybliven ammande mor till sitt tredje barn, dottern Adolphine. En gravyr efter en målning av den beundrade Watteau ger en antydan om de konstskatter som ingick i hemmets samling. Ytterligare en oljemålning av Halls egen hand finns här, nämligen ett porträtt av hans yngre syster Eva Helena målat i Stockholm 1765. En sentida byst över Hall efter ett känt självporträtt, av den italienske skulptören Alessandro Moretti 1940, skänker en viss närvaro åt rummet. Över en taffel som dottern Lucie hade kunnat traktera med musik av Händel, Mozart och Haydn, hänger en kristallkrona mot bakgrund av gröna gardiner i höga fönster.

Fotogalleri

Chefer i urval
Torsten Ahlstrand 1960–1972 ( Borås och Sjuhäradsbygdens Konstförenings Konsthall )
Per Drougge 1973 - 1974
Hans Kruse 1975 - 1979

Tomas Lind 1979 - 1994 ( Borås Konstmuseum )
Elisabeth Haglund 1995–2005
Hasse Persson  2006–11
Pontus Hammarén 2011–17

Källor

Noter

Externa länkar
Borås konstmuseum
Kultur i Borås
Museer i Borås
Konstmuseer och konsthallar i Västra Götalands län
Kommunala konsthallar i Sverige
Museer invigda 1934
Puckelryggig skoläst

Puckelryggig skoläst (Coryphaenoides brevibarbis) är en djuphavsfisk i familjen skolästfiskar.

Utseende 
Den puckelryggiga skolästen är en långsmal fisk med en typisk bakkropp som smalnar av till en trådlik stjärt. Ryggen alldeles under ryggfenan är hög och bildar en puckel, därav namnet. Fisken är mycket lik röd puckelryggig skoläst men har en annan färgteckning; den är ljusbrun med svarta läppar. Den kan bli upp till 35 cm lång.

Vanor 
Arten är en djuphavsfisk som lever nära bottnen på ett djup mellan 1 500 och 4 700 m. Födan består av mindre kräftdjur och maskar.

Utbredning 
Utbredningsområdet i Nordostatlanten sträcker sig från sydöstra Grönland via Island till Azorerna och österut till västra Irland, Biscayabukten och utanför norra Spaniens kust. I västra Atlanten finns den utanför den nordamerikanska kusten.

Referenser 

Skolästfiskar
Österhaninge (olika betydelser)

Österhaninge kan syfta på:

Österhaninge kyrkby – en småort i Södermanland
Österhaninge socken – i Haninge kommun Södermanland
Österhaninge landskommun – en tidigare kommun i Stockholms län
Österhaninge församling – en församling inom Stockholms stift
Österhaninge kyrka – en kyrkobyggnad i Österhaninge församling 
Österhaninge distrikt – ett distrikt i Haninge kommun och Stockholms län
Österhaninge IF – idrottsförening
Österhaninge station – en järnvägsstation utmed Nynäsbanan som 1913 bytte namn till Handen
Vårsandbi

Vårsandbi (Andrena praecox) är ett solitärt bi som förekommer i Europa mellan 40° och 62°N och hör till släktet sandbin. Det är ett av de vildbin som flyger tidigast om våren, från mars till maj. Biet är specialiserat i sitt val av näringsväxter och samlar bara nektar och pollen från arter ur videsläktet (Salix), som sälg. Honan gräver boet i sandig mark. Om boet hittas av en hona av vårgökbi (Nomada ferruginata), som är en boparasit, lägger vårgökbiet ägg i boet.

Kännetecken 
Vårsandbiet har en kroppslängd på 8-11 millimeter. Kroppen är mörkt med gulbrun behåring.

Referenser

Externa länkar 

Bin
Tunis Grand Prix

Tunis Grand Prix var en Grand Prix-tävling som kördes i Tunisien mellan 1928 och 1936.

Vinnare av Tunis Grand Prix

Referenser
 The Golden Era of Grand Prix Racing 

Grand Prix före 1950 
Internationella sportevenemang i Tunisien
Återkommande sportevenemang med premiär 1928
Tripolis Grand Prix

Tripolis Grand Prix var en Grand Prix-tävling som kördes i den dåvarande italienska kolonin Libyen mellan 1925 och 1940.

Historia 
Motorsport var mycket populärt i Italien och för att locka turister till kolonin Tripolitania startades ett Grand Prix-lopp i Tripoli. Efter en svår olycka 1930 som kostade Gastone Brilli-Peri livet byggdes banan om enligt senaste standard. Tripolis Grand Prix var populärt bland förarna under 1930-talet men det sista loppet kördes strax före Italiens inträde i andra världskriget 1940.

Vinnare av Tripolis Grand Prix

Referenser
 The Golden Era of Grand Prix Racing

Externa länkar 
Youtube-video om Tripolis Grand Prix. 

Grand Prix före 1950 
Återkommande sportevenemang med premiär 1925
Coppa Ciano

Coppa Ciano, även kallad Coppa Montenero var en Grand Prix-tävling som kördes på racerbanan Circuito Montenero i Livorno i Italien mellan 1921 och 1947.

Tävlingen kallades ursprungligen Coppa Montenero men bytte namn sedan Livornos fascistledare Costanzo Ciano donerat en segerpokal.

Vinnare av Coppa Ciano 

* Tävlingen 1937 gällde som Italiens Grand Prix.

Referenser
 The Golden Era of Grand Prix Racing

Externa länkar
 Circuito di Montenero 

Grand Prix före 1950 
Motorsportevenemang i Italien
Återkommande sportevenemang med premiär 1921