kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
M4

M 4 kan syfta på

 M4 eller T4/M4 - stöd för hörslinga som hjälp för hörselskadade
 M4 (stjärnhop) – en stjärnhop
 M 4 (TV-kanal) – en TV-kanal
 M4 Sherman – en stridsvagn
 M4 gevär – en karbinmodell av M16
 HMS M4 – en svensk minsvepare
 Mjasisjtjev M-4 – ett sovjetiskt bombflygplan.
 M4 – en dimension för skruvar och muttrar, se M-gänga
 M4-receptor – ett slags receptorer som finns i parasympatiska nervsystemet, se Muskarinreceptorer
 Runinskrift M 4 - en runsten i Attmars socken i Medelpad

Motorvägar 
 M4 (Storbritannien) – en brittisk motorväg
 M4 – en irländsk motorväg, se N4
 M4 (Ryssland) – en rysk väg
 M4 (Australien) – en australiensisk motorväg
KF Nörd

KF Nörd (Knattspyrnufélagið Nörd) är ett isländskt TV-program från 2006 enligt FC Nerds-formatet. Det visades i 15 avsnitt.

Spelartruppen

1. Ragnar Elías Ólafsson
2. Björn Elíeser Jónsson
3. Davíð Fannar Gunnarsson
4. Ingþór Guðmundsson
5. Hilmar Kristjánsson
6. Einar Örn Ólafsson
7. Guðni G. Kristjánsson
8. Ágúst Hlynur Hólmgeirsson
9. Þórarinn Gunnarsson
10. Vilhjálmur Andri Kjartansson
11. Gunnlaugur Snær Ólafsson
12. Ívan Þór Ólafsson
13. Tandri Waage
14. Kári Gunnarsson
15. Hermann Fannar Gíslason
16. Kristján Helgi Benjamínsson

Isländska TV-program
Reality-program
Korsnäsgården

Korsnäsgården, ursprungligen Just nu, är namnet på en klassisk serie naturprogram som sändes i Sveriges Television från gården Kamsgärd intill sjön Hosjön utanför Knutby i Uppland mellan åren 1961 och 1984. Första utsändningen skedde 1 juni 1961.

TV-programmet var ett av Sveriges mest folkkära program under den tid det sändes, det vill säga i över 20 år. Programledare var Nils Linnman assisterad av ett antal då kända personer – Harald Wiberg (konstnär), Gunnar Brusewitz (konstnär) och journalisterna Anders Erik Malm, Gert Engström med flera. Kring Korsnäsgården har det även utgivits böcker, till exempel Året runt på Korsnäsgården (1976).

Referenser

Externa länkar
Vinjett till "Just nu" 1961

Svenska TV-program
Uppsala kommun
Kaunas getto

Kaunas getto inrättades av Nazityskland sommaren 1941 för att hysa den judiska befolkningen i den litauiska staden Kaunas (benämnd Kovno på ryska). Som mest bodde 30 000 människor i gettot. I september 1943 omvandlades det av SS till ett koncentrationsläger – KZ Kauen. Lägret existerade knappt ett år; i början av juli 1944 evakuerades de flesta fångarna till koncentrationslägren Stutthof, Auschwitz och Dachau. Kort därefter, tre veckor innan den sovjetiska armén nådde Kaunas, utplånade tyskarna lägret genom sprängning och omkring 2 000 judar dog i eldhavet eller sköts ihjäl.

Se även 
Jägerrapporten
Förintelsen i Litauen
Lietukis-massakern
Devintas Fortas
Koncentrationsläger i Nazityskland

Källor 
 United States Holocaust Memorial Museum: Kovnogettots historia 

Förintelsen i Litauen
Getton under andra världskriget
Nils Linnman

Nils Håkan Torbjörn Linnman, född 17 juli 1915 i Österhaninge församling, Stockholms län, död 29 december 2002 i Tystbergabygdens församling, Nyköping, var en svensk naturkännare, radioproducent, programledare och författare.

Biografi
Nils Linnman växte upp i Visby.

Linnman kom 1945 till Radiotjänst för att göra jordbruksprogram men blev känd för den breda allmänheten främst genom olika naturprogram i Sveriges Radio och TV. 1954 startade han tillsammans med Nils Dahlbeck radioprogrammet Naturen och vi och blev därmed en svensk pionjär vad gäller naturprogram. Från radiotiden finns även programmet Gökotta. Mest torde han förknippas med den långa programserien Korsnäsgården, som sändes i TV under 1960- och 70-talen.

Nils Linnman var initiativtagare till en uppdämning av ett i det närmaste uttorkat kärr, numera kallat Västra Långängskärret (eller, i folkmun, "Linnmans Hav"), i närheten av Stockby på Lidingö på 1970-talet för att det skulle  fungera som en ostörd miljö för häckande sjöfågel. Projektet blev mycket lyckosamt. En rad olika fågelarter återkommer varje år för att häcka och sjön har också fått ett bra bestånd av mindre insjöfisk.

Nils Linnman var gift med Gunnel, och hade barnen Åsa och Sven.

Utmärkelser 
1978 promoverades Nils Linnman till filosofie hedersdoktor vid Stockholms universitet.

Bibliografi 
Medarbetare till läroböcker i biologi för främst grundskolans högstadier.
Egna fågelböcker.
Påbörjade en biografi kallad "Linnmans bekännelser" som aldrig publicerats.

Referenser

Noter

Källor 
 Nationalencyklopedins nätupplaga, artikeln Linnman, Nils, besökt 2006-12-02
 Dödsruna på sr.se

Externa länkar 
 Sommar på Stora Karlsö. Nils Linnman stiger ned till sillgrisslorna i korphålet 1946

Svenska TV-personligheter
Producenter vid Sveriges Radio
Svenska radiopersonligheter
Födda 1915
Avlidna 2002
Män
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Personer från Österhaninge socken
François Bayrou

François Bayrou (uttalas /fʀãswa bajʀu/ med IPA-notation), född 25 maj 1951 i Bordères, Pyrénées-Atlantiques, är en fransk politiker som kandiderade till presidentposten i de franska presidentval 2002, 2007 och 2012. Han är för närvarande ledare för mittenpartiet Demokratiska rörelsen (MoDem) och borgmästare i Pau. Tidigare har han varit ledamot i nationalförsamlingen, utbildningsminister och justitieminister.

Bakgrund och privatliv 

Hans föräldrar var lantbrukare. Efter sin fars död 1974 hjälpte han sin mor med att sköta gården samtidigt som han arbetade som gymnasielärare i franska. 1994 släppte han en biografi av den franska kungen Henri IV som såldes i 300 000 exemplar. Han är gift och har sex barn.

Politisk karriär 

Han började med politik 1979 som sakkunnig hos jordbruksminister Pierre Méhaignerie. Han invaldes i nationalförsamlingen för första gången 1986.

Bayrou var Frankrikes utbildningsminister 1993-1997 i de konservativa premiärministrarna Édouard Balladurs och Alain Juppés respektive regeringar. År 1998 valdes han till partiledare för Unionen för fransk demokrati (UDF).

Han kandiderade till presidentposten tre gånger (2002, 2007 och 2012) med ambition att främja en "tredje väg" medan de borgerliga och socialistiska kandidaterna. Hans 2002 kampanj kommer man mest ihåg för den örfil han gav en 10-årig ficktjuv under ett besök i Strasbourg. Han slutade på fjärde plats med 6,84% av rösterna.

Mest framgångsrik blev han 2007, då han fick 18,57% av rösterna. Han kom på tredje plats efter Nicolas Sarkozy (UMP) och Ségolène Royal (PS), men före Jean-Marie Le Pen (FN). Kort efteråt grundade Bayrou partiet Demokratiska rörelsen (MoDem) som han också blev ledare för. Men MoDems resultat vid europaparlamentsvalet 2009 och regionvalet 2010 blev nedslående, och i presidentvalet 2012 fick Bayrou endast 9,13% av rösterna.

Han valdes till borgmästare i Pau i mars 2014. År 2017 ställde han inte upp i presidentvalet. I stället stödde han mittenkandidaten Emmanuel Macron. Efter Macrons seger i maj 2017 tillträdde Bayrou som justitieminister i Édouard Philippes regering. Han avgick som justitieminister redan i juni 2017 på grund av en skandal.

Referenser

Externa länkar
 

Franska politiker
Frankrikes utbildningsministrar
Frankrikes justitieministrar
Personer från Pyrénées-Atlantiques
Födda 1951
Levande personer
Män
Dubbelkrökt yta

Dubbelkrökt yta är en yta som är krökt i två riktningar, till skillnad från en enkelkrökt yta, som bara är krökt i en riktning. En dubbelkrökt yta kan inte utan deformation plattas ut till en plan yta. Till exempel är en klotyta dubbelkrökt, medan en cylinderyta är enkelkrökt. Att klotet är dubbelkrökt innebär att det inte finns någon perfekt kartprojektion för en platt världskarta, utan alla världskartor är mer eller mindre förvrängda.

Topologi
Presidentvalet i Venezuela 2006

Bolivarianska republiken Venezuela höll presidentval 3 december 2006. En president valdes för en sexårs-period, med tillträde från och med 10 januari 2007.
Huvudkandidaterna var sittande presidenten Hugo Chávez och utmanaren Manuel Rosales. Valet övervakades av internationella observatörer från bland annat Europeiska unionen, Mercosur och Organization of American States.

Vann gjorde Hugo Chávez.

Referenser 

2006 i Venezuela
Venezuela 2006
Venezuela
Val i Venezuela
Torsten Bjarre

Torsten Bjarre, född 22 maj 1915, död 1 mars 2001, var en svensk serietecknare som var skapare av serien Flygsoldat 113 Bom (senare tecknad av Bertil Wilhelmsson) och Oskar.

Biografi
Han blev adoptivson hos Gustav och Sofia Nilsson i Rödeby, Blekinge län.

Efter teknisk examen i Karlskrona utbildade Bjarre sig först till målare i tre år, men hann inte börja arbeta i yrket innan han utbildade sig till bildhuggare på Konstfack i Stockholm. Bjarre hade redan vid 12 års ålder ordnat med en utställning av egenhändigt snidade träskulpturer. Han sysslade vid 18 års ålder med akvareller, göra porträtt i olja varvat med att teckna karikatyrer på ett tivoli. 

Under 1942 då Bjarre låg inkallad på flygflottiljen i Ljungbyhed, föddes Flygsoldaten Bom, mest tänkt som en engångsföreteelse i flottiljens jubileumstidning. Facktidningen Flygpost som gavs ut i Linköping uppmärksammade serien som blev ett stående inslag i tidningen. Flygpost uppgick sedan i Teknikens Värld och Bjarre blev vidare känd. 

Veckotidningen Året Runt specialbeställde serien Oskar 1952 och Bildjournalen beställde Lilla Fridolf 1956, vilken Bjarre tecknade första året och efter 1960 i Semics regi.

Han fick 1956 i uppdrag av ungdomstidningen Bildjournalen att göra en serie av de båda riksbekanta och populära figurerna Lilla Fridolf och Selma, som startade som en radioserie och som under 50-talet genererade fyra långfilmer.

Källor

Bjarres bakgrundshistoria i tidningen Lilla Fridolf nr 14-1985.

Externa länkar
Exempel från Bjarres produktion, från seriefrämjandets wiki
Torpkultur.se

Svenska serieskapare
Födda 1915
Avlidna 2001
Män
Presidentvalet i Frankrike 2007

Franska presidentvalet 2007 hölls under senvåren för att välja efterträdare till president Jacques Chirac, vars mandat löpte ut när den 16 maj 2007 övergick till den 17 maj. Den 6 maj valdes den konservative kandidaten Nicolas Sarkozy till Frankrikes president, med 53 procent av rösterna mot vänsterkandidaten Ségolène Royals 47 procent. Valdeltagandet i andra omgången var runt 85 procent.

Valkalender 
22 februari: Första dag att lämna in de underskrifter av folkvalda till grund för en kandidatur
16 mars: Sista dag att lämna in 500 underskrifter av folkvalda som grunden för en kandidatur
19 mars: Kungörande av vilka kandidaturer som är fullständiga och godkända
9 april: Början av den officiella valkampanjen
20 april: Slut på den officiella valkampanjen
22 april: Första valomgången

Om ingen av kandidaterna når egen majoritet i den första valomgången, går de två kandidater som fått flest röster vidare till en andra valomgång, med följande kalender:

27 april: Början av den officiella valkampanjen
4 maj: Slut på den officiella valkampanjen
6 maj: Andra valomgången

Förhandsdiskussioner och opinionsmätningar 
De mest omtalade potentiella kandidaterna var Ségolène Royal på den socialistiska sidan och Nicolas Sarkozy på den borgerliga. Jean-Marie Le Pen, partiledare för Front National, placerade sig under en längre tid på tredje plats i opinionsmätningarna. Till den 16 mars var det dock oklart om partiet skulle lyckas samla de 500 underskrifterna från franska folkvalda, nödvändiga för att registrera en presidentkandidatur.

Från början av 2007 fick tättrojkan sällskap av den tidigare utbildningsministern François Bayrou, som gått förbi Le Pen i opinionsmätningarna. I februari talades det allmänt om att Bayrou som le troisième homme, den tredje mannen, skulle kunna göra om Le Pens bravad från 2002 och därmed återigen slå ut socialistpartiet från den andra valomgången. Den 11 mars rapporterade le Journal de Dimanche att Bayrou placerade sig tvåa efter Sarkozy men före Royal och Le Pen.

Godkända kandidater i första valomgången 
Den 19 mars kungjorde Konstitutionsrådet att följande tolv kandidater lämnat in de erforderliga 500 underskrifterna från franska folkvalda, och att de därmed tas upp på valsedlarna i den första valomgången.

 François Bayrou, Union pour la Démocratie Française (UDF)
 Olivier Besancenot, Ligue communiste révolutionnaire (LCR)
 José Bové, oberoende
 Marie-George Buffet, Parti communiste française (PCF)
 Arlette Laguiller, Lutte ouvrière (LO)
 Jean-Marie Le Pen, Front National (FN)
 Frédéric Nihous, Chasse, Pêche, Nature et Traditions (CPNT)
 Ségolène Royal, Parti socialiste (PS)
 Nicolas Sarkozy, Union pour un Mouvement Populaire (UMP)
 Gérard Schivardi, Parti des travailleurs (PT)
 Philippe de Villiers, Mouvement pour la France (MPF)
 Dominique Voynet, Les Verts

Resultat

Se även 
Presidentvalet i Frankrike 2002
Presidentvalet i Frankrike 2012

2007 i Frankrike
Frankrike
Presidentval i Frankrike
Arktryck

Arktryck är en tryckteknik som innebär tryckning på papper i form av pappersark, till skillnad från tryck på papper från rulle. Trycktekniken kan exempelvis vara högtryck, djuptryck eller litografiskt offsettryck.

Tryckteknik
António Damásio

António Rosa Damásio, född 25 februari 1944 i Lissabon, är en portugisisk forskare inom neurologi. Mellan 1976 och 2005 var han verksam vid institutionen för neurologi vid Iowas medicinska universitet. Numera är han verksam i Kalifornien som föreståndare för USC:s Brain & Creativity Institute (BCI). För allmänheten är han känd som författare av populärvetenskapliga böcker där han utvecklar sina tankar om hjärnans funktion och medvetandets koppling till känslor.

Bibliografi
 Descartes' Error: Emotion, Reason, and the Human Brain, Penguin Books, 1994 - 2005,  
 Svensk översättning - Descartes misstag: Känsla, förnuft och den mänskliga hjärnan, Natur och Kultur, 1994 - 1999,  (även senare upplagor)
 

 Svensk översättning - Känslan av att leva: Kroppens och känslornas betydelse för medvetenheten, Natur och Kultur 2002, 
 Looking for Spinoza: Joy, Sorrow, and the Feeling Brain, Harcourt, 2003, 
 Svensk översättning - På spaning efter Spinoza, Natur och Kultur, 2003,

Externa länkar

Portugisiska neurologer
Födda 1944
Män
Levande personer
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Personer från Lissabon
Mariedal, Umeå

Mariedal är ett bostadsområde i Umeå, beläget väster om den större stadsdelen Mariehem. Bebyggelsen är i huvudsak radhus och radhusliknande bostadsrättslägenheter. Till Mariedal räknas också ett affärsområde som ligger som en remsa vid sidan av området, mellan Björnvägen och E4.

Stadsdelens namn fastställdes av Umeå stadsfullmäktige 1969-09-15.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Mariedal.ac (lokal webbplats)
 Hitta.se visar karta över Mariedal

Stadsdelar i Umeå
Locarnofördragen

Locarnofördragen var en serie av sammanlagt sju avtal som förhandlades fram under en konferens  i Locarno i Schweiz mellan 5 och 16 oktober 1925 och som undertecknades i London den 1 december samma år, för att skapa ett förhållande där Tyskland som likställd part kunde delta i internationella förhandlingar. Bland annat garanterade fördragen Frankrikes och Belgiens gränser mot Tyskland efter Versaillesfreden och de fastslog demilitarisering av Rhenlandet.

Föregången av långvariga diplomatiska förhandlingar hölls konferensen mellan ombud för Belgien, Frankrike, Italien, Polen, Storbritannien, Tjeckoslovakien och Tyskland. Bland förgrundsgestalterna märktes de franska, tyska och brittiska utrikesministrarna Aristide Briand, Gustav Stresemann och Austen Chamberlain, samt tyske rikskanslern Hans Luther.

Genom avtalen påskyndades utrymningen av det ockuperade Rhenlandet genom att det förklarades för demilitariserad zon, och Tysklands inträde i Nationernas Förbund året därpå förbereddes. Det främsta resultatet var ett garantifördrag eller en "säkerhetspakt" mellan Tyskland, Belgien, Frankrike, Italien och Storbritannien, där alla staterna erkände ett status quo för gränserna mellan Tyskland och Belgien och mellan Tyskland och Frankrike och gränsernas okränkbarhet. Tyskland och Belgien samt Tyskland och Frankrike förband sig att inte anfalla eller gå till krig mot varandra utom för legitimt försvar eller som en följd av förpliktelser enligt Nationernas förbunds akter. Samtliga länder lovade därutöver att med fredliga medel försöka bilägga alla tvistefrågor mellan länderna.

Locarnofördragen kompletterades med ett särskilt skiljedomsavtal mellan Tyskland och Belgien samt Tyskland och Frankrike. Dylika avslöts även mellan Tyskland å ena sidan samt Polen och Tjeckoslovakien på den andra, varutöver fördrag mellan Frankrike och Polen/Tjeckoslovakien var avsedda att ömsesidigt betrygga dessa staters gränser. Konferensakterna undertecknades slutgiltigt i London 1 december 1925.

Avtalen skulle, trots att det bidrog till några års stabilitet i Europa, visa sig värdelösa av bland annat följande orsaker:
1. Den 7 mars 1936, besatte Adolf Hitler, utan förvarning, det område som skulle vara obesatt, de tyska områdena väster om Rhen. Detta väckte stora protester i länderna runt omkring, men ingen gjorde något åt det, kanske för att man hade de blodiga striderna från första världskriget i färskt minne och till varje pris ville undvika en repris.
2. Man hade i avtalen heller inte slagit fast dragningen av Polens och Tjeckoslovakiens gränser mot Tyskland. Detta kunde Hitler utnyttja i bland annat "folkomröstningar" för att få tillbaka land. Han kunde dessutom gå in med trupper i Tjeckoslovakien redan i mars 1939, ca ett halvår innan andra världskriget bröt ut. 

Även om många länders ledare försökte lösa Hitlers ständiga avtalsbrott, gavs han stor frihet i sina handlingar.

Se även 
Gustav Stresemann
Siegfriedlinjen

Källor 
Bra böckers världshistoria, band 13
Världen sedan 1914, band 2

Fotnoter 

1925 i Belgien
1925 i Frankrike
1925 i Italien
1925 i Schweiz
1925 i Storbritannien
1925 i Tyskland
Mellankrigstiden
Politikåret 1925
Diego Milito

Diego Alberto Milito född 12 juni 1979 i Bernal, Quilmes, Buenos Aires, är en argentinsk före detta fotbollsspelare som senast spelade för Racing Club. Han har tidigare representerat Argentinas landslag.

Klubbkarriär
Milito började sin professionella karriär i Racing Club, med vilka han vann den argentinska förstadivisionen 2001. Vid denna tidpunkt spelade hans yngre broder Gabriel Milito för Racings huvudrival, Independiente. År 2004 flyttade Diego Milito vidare till italienska Genoa, som vid detta tillfälle spelade i Italiens andradivision. Efter två mycket framgångsrika säsonger i klubben förenades Diego Milito med brodern Gabriel i spanska Real Zaragoza. 2006 gjorde han fyra mål mot Real Madrid i första semifinalronden av Copa del Rey, och slutade säsongen som Real Zaragozas skyttekung med 15 mål i Spaniens förstadivision.

År 2008 värvades han till Genoa. I Genoa blev han tvåa i skytteligan i serie A med 24 mål. 1 juli 2009 flyttade Milito till storklubben Inter, han skrev på ett kontrakt som sträckte sig till 30 juni 2013. Priset var okänt med det stod klart att Robert Acquafresca ingick som delbetalning. 

Milito hade sin mest framgångsrika säsong 2009/2010 då han vann trippeln med Inter och var också den avgörande spelaren i samtliga mästerskap. Han gjorde det enda målet i sista ligamatchen mot Siena som säkrade deras förstaplats, före Roma. I Coppa Italia stod Roma som motståndare i finalen och matchen avgjordes av Militos enda mål. I Champions League-finalen mot Bayern München gjorde Milito båda målen och säkrade därmed trippeln.

Landslagskarriär
Diego Milito gjorde sin landslagsdebut år 2003 i en match mot Uruguay, då han gjorde två mål. 2006 blev han återigen målskytt för landslaget i en match mot Brasilien, och han spelade också för Argentina i Copa América 2007. Milito ingick i truppen till Fotbolls-VM 2010, men fick lite speltid, då förbundskaptenen Diego Maradona föredrog Gonzalo Higuaín som central spets.

Källor 
Statistik på Inters webbplats 

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Racing Club de Avellaneda
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Real Zaragoza
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Serie B
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Spelare i Copa América 2007
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Copa América 2011
Födda 1979
Levande personer
Män
Personer från Quilmes
Juvenil

Juvenil (av latin juvenilis, "ungdomlig") är inom biologin i allmänhet en term för ännu ej fortplantningsmogna organismer, alltså ett utvecklingsstadium före det adulta.

Inom ornitologin hänsyftar "juvenil" på dräktstadiet efter pulli (dununge). Det vill säga fågeln bär inte längre dundräkt, är färdigvuxen och bär sin första riktiga fjäderdräkt. Juvenil är alltså inom ornitologi inget åldersbegrepp utan en dräktbeteckning. Juvenil är fågeln fram till och med första ruggning. Den juvenila fjäderdräkten bär de flesta tättingar endast några veckor eller månader, för att sedan rugga till en första vinterdräkt, medan större fåglar, som rovfåglar bär den juvenila dräkten även första vintern.

Man talar även om ungfågel, vilket är ett oprecist begrepp för en ännu inte adult fågel. Ungfågel är inte synomymt med juvenil.

Se även
 Ruggning: Benämningar på utvecklingsstadier

Källor

Tryckta källor

Noter

Ornitologi
Utvecklingsbiologi
Monoklonal antikropp

Monoklonala antikroppar (mAb) är antikroppar som är identiska eftersom de kommer från dotterceller av en och samma B-cellsklon. De skiljer sig från polyklonala antikroppar, där det finns massor av olika typer av antikroppar, eftersom de är gjorda av många olika B-celler. Monoklonala antikroppar har blivit ett användbart verktyg inom biokemi, molekylärbiologi och medicin.

Produktion
Om en främmande substans förs in i ett ryggradsdjur kommer delar av immunsystemets B-celler att aktiveras och omvandlas till plasmaceller och börja producera antikroppar som känner igen antigenen i fråga.  En B-cell producerar bara en typ av antikroppar men i ett immunsvar kommer många B-celler att producera många olika sorters antikroppar. Denna naturliga blandning av antikroppar kallas polyklonala antikroppar. När man producerar monoklonala antikroppar tar man B-celler från mjälten eller lymfknutor från ett djur som har blivit utsatt för den aktuella antigenen flera gånger. Dessa B-celler slås sedan samman med en typ av cancerceller. Dessa celler (som kallas hybridomer) kan odlas upp i stora mängder och kommer producera stora mängder av endast en typ av antikropp.

Användningsområden
Monoklonala antikroppar används inom biokemisk och medicinsk forskning som reagens mot proteiner. Eftersom de bara binder till ett slags protein är de mer specifika än polyklonala antikroppar, som kan binda många olika sorters protein.
Under de senaste åren har många monoklonala antikroppar börjat användas kliniskt, och används framgångsrikt i patienter med reumatoid artrit och cancer. 

Immunförsvarsproteiner
Ben E. King

Ben E. King, född Benjamin Earl Nelson den 28 september 1938 i Henderson, North Carolina, död 30 april 2015 i Hackensack i New Jersey, var en amerikansk sångare.

King var ledsångare i gruppen The Drifters åren 1959–1960 sedan dess grundare Clyde McPhatter hoppat av. Med Ben E King fick gruppen flera hits, bland annat den klassiska "Save the Last Dance for Me". På våren 1960 lämnade han gruppen för en solokarriär som soulsångare. Hans mörka och mjukt romantiska röst har fortsatt att ge honom framgångar. Hans två första stora hits som soloartist kom 1961, "Spanish Harlem" och därefter "Stand by Me.

På senare år drev Ben E. King stiftelsen The Ben E. King Stand By Me Foundation, vars syfte bland annat är att hjälpa barn och ungdomar med sociala och ekonomiska problem.

Diskografi 

Soloalbum

Referenser

Externa länkar

Robert Fontenot: The Life and Times of Ben E. King

Amerikanska soulsångare
Amerikanska popsångare
Amerikanska sångare under 1900-talet
Musiker från North Carolina
Personer från Vance County
Födda 1938
Avlidna 2015
Män