kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Schlesiska

Schlesiska (schlesiska: ślůnsko godka, tjeckiska: slezský jazyk, polska: język śląski) är ett slaviskt språk som talas i regionen Schlesien, huvudsakligen i Övre Schlesien, i sydvästra Polen och nordöstra Tjeckien. Enligt den senaste polska folkräkningen säger sig runt 509 000 polacker tala schlesiska som modersmål, och över 817 000 sade sig vara av schlesiskt ursprung. Det finns även runt 100 000 talare av språket i Tjeckien. Det är omtvistat huruvida schlesiska är ett språk eller bara en av polskans dialekter. Det har skapats några olika skriftspråk att skriva språket på, även om det polska ofta används. Språket fick en egen ISO-kod 2007. Samma år påbörjades ett projekt att ge språket officiell status i Polen som ett regionalt språk.

Dialekter 
Schlesiskan har många lokala dialekter:
 Cieszyn-schlesiska
 Niemodlin-schlesiska
 Gliwice-schlesiska
 Jabłonków-schlesiska
 Kluczbork-schlesiska
 Prudnik-schlesiska
 Opole-schlesiska
 Lach-schlesiska
 Sulkovian-schlesiska

Kultur 
Schlesiskan har blivit vanligare i kulturen, i till exempel tv- och radiostationer såsom TV Silesia, Sfera TV och Slonsky Radio, musikgrupper, såsom Hasiok och Dohtor Miód och FEET, teater, film, böcker (exempelvis Bibeln) samt skolläromedel.

Exempel 
Herrens bön på schlesiska, polska och tjeckiska, samt för uttolkningen även på svenska.

Referenser

Noter 

Språk i Polen
Slaviska språk
Herman Major Schirmer

Herman Major Schirmer, född den 20 juni 1845 i Kristiania (nuvarande Oslo), död den 11 april 1913, var en norsk arkitekt och byggnadshistoriker. Han var son till Heinrich Ernst Schirmer.

Schirmer studerade för fadern samt i Dresden 1866–1868, ritade Frognerseteren, Hotel Royal i Kristiania, kyrka i Hamar, kreditbanken i Bergen med mera. År 1873 blev han lärare vid Kristiania Kunst- og haandverksskole, vars nydaning från den gamla "Tegneskolen" förnämligast är hans verk. Schirmer blev riksantikvarie (den förste innehavaren i Norge av detta ämbete) efter att sedan 1898 ha tillhört styrelsen för Foreningen til norske fortidsmindesmerkers bevaring. Han utgav en studie över Kristkirken i Nidaros (1885), Femti daterede norske bygninger fra middelalderen (1887), med mera.

Källor

Norska arkitekter under 1800-talet
Norska antikvarier
Arkitekter från Oslo
Födda 1845
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Can-Am 1973

Can-Am 1973 var ett race som kördes över åtta omgångar. Mark Donohue tog hem Porsches andra raka titel i mästerskapet, körandes för Penske Racing. Donohue vann de sex avslutande tävlingarna, och hade en klar marginal till tvåan George Follmer.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1973 i Kanada
1973 i USA
1973
Motorsportevenemang 1973
Peter Wemö

Peter Wemö, född 1964 i Karlskrona, är en svensk vissångare.

Peter Wemö har varit en del av den nordiska vis-gemenskapen sedan början av åttiotalet, och återkommande turnerat i Danmark, Norge och Sverige.  Ett par år var han fast knuten till dåvarande Länsmusiken i Blekinge och turnerade med Vittusensemblen som sångsolist.

I början av 1990-talet blev han Visans man i SR P4 och presenterade Svensk och Nordisk visa för lyssnarna under elva år.

Peter Wemö har givit ut flera verk via skivbolag, nu senast CD:n Nu!

Externa länkar
Peter Wemös webbplats
Peter Wemö på MySpace

Män
Födda 1964
Levande personer
Svenska vissångare
Personer från Karlskrona
Can-Am 1972

Can-Am 1972 var ett race som kördes över nio omgångar och dominerades av Penske Racings och Porsches George Follmer, som delvis tack vare titeln fick kontrakt med Shadow i formel 1.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1972 i Kanada
1972 i USA
1972
Motorsportevenemang 1972
Can-Am 1971

Can-Am 1971 var ett race som kördes över tio omgångar, med Peter Revson som mästare. Det var McLarens femte raka titel, men även deras sista då man skulle dra sig ur Can-Am inom en snar framtid.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1971 i Kanada
1971 i USA
1971
Motorsportevenemang 1971
Tomtarm

Tomtarmen, jejunum, av latin ieiunus, "tom", är en del av tunntarmen hos de flesta ryggradsdjur, inklusive däggdjur, kräldjur och fåglar. Den är belägen mellan tolvfingertarmen, duodenum, och krumtarmen, ileum.

Referenser

Noter

Webbkällor

Externa länkar 

Mag- och tarmsystemet
Tunntarmen
Hiroshi Kazato

Hiroshi Kazato, född den 13 mars 1949 i Chiba, Japan, död den 2 juni 1974 i Gotemba, Japan, var en japansk racerförare.

Racingkarriär
Kazato gjorde sig känd på den internationella scenen när han blev tia i Can-Am säsongen 1971 för Carl Haas team med Lolabyggda chassin. Han deltog därefter i Formel 2-EM säsongerna 1972 och 1973, där han tog sju poäng. Kazato var dock aldrig särskilt lyckosam i serien och blev inte den förste japanen att nå formel 1. Kazato omkom i en krasch i Fuji Grand Champion Series säsongen 1974 på Fuji Speedway, efter att ha kolliderat med en stillastående bil i hög fart. Även Seiichi Suzuki gjorde samma sak och avled.

Födda 1949
Avlidna 1974
Japanska racerförare
Förolyckade tävlingsförare
Män
WP:Projekt Japan
Seiichi Suzuki

Seiichi Suzuki, född 1937, död 1974 i Gotemba, Japan var en japansk racerförare.

Racingkarriär
Suzuki inledde sin karriär inom roadracing, där han slutade åtta i 1962 års 50cc-klass. Efter det dök han aldrig mer upp inom VM-sammanhang, utan började tävla inom racing med bilar istället. Suzuki tävlade i den japanska sportvagnsserien Fuji Grand Champion Series, som enbart körde på Fuji Speedway. Han vann säsongsfinalen 1973, och inledde säsongen 1974 med en andraplats. I säsongens andra tävling låg Suzuki nia när han blev involverad i en masskrasch och körde in i flera stillastående bilar. Han avled av sina skador 37 år gammal.

Födda 1937
Avlidna 1974
Japanska racerförare
Japanska roadracingförare
50GP-förare
Förolyckade tävlingsförare
Män
WP:Projekt Japan
Åkervindesvärmare

Åkervindesvärmare (Agrius convolvuli) är en fjäril som tillhör familjen svärmare.

Kännetecken 
Denna svärmare är en stor, gråspräcklig fjäril med ett vingspann på 94 till 120 millimeter. Den har en robust, spolformad kropp och som flertalet andra svärmare proportiellt sett förhållandevis smala vingar. Huvudet är stort och brett, sugsnabeln är cirka 75 millimeter lång, vilket överstiger längden på svärmarens kropp. Antennernas längd är ungefär hälften av framvingarnas. Bakkroppens ovansida har en grå mittlinje med ett svart strek i mitten. På var sida om denna har varje segment en smal vit tvärrand, sedan ett bredare rosa tvärband och sist ett svart tvärband, som är lite smalare än det rosa.

Utbredning 
Åkervindesvärmaren har en mycket vid utbredning som omfattar nästan hela den etiopiska regionen och den finns också i den australiska regionen och delar av den palearktiska regionen. Den är en uthållig flygare och kan migrera långa sträckor. I Europa kan den flyga så långt norrut som till Skandinavien. I Sverige har den påträffats upp till Norrbotten. Den kan dock inte övervintra på så nordliga breddgrader.

Levnadssätt 
Värdväxter för larven är åkervinda och sötpotatis och närbesläktade växtarter. De fullbildade fjärilarna besöker blommor och använder sig av sin långa sugsnabel för att komma åt nektar.

Referenser

Externa länkar 

 Naturhistoriska riksmuseet om åkervindesvärmare

Svärmare
Insekter i etiopiska regionen
Insekter i palearktiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Insekter i australiska regionen
Sari (bok)

Sari är en bok från 1958 av den svenske författaren Eric Lundqvist. Boken handlar om författarens indonesiska hustru Sari och beskriver hennes barndom och ungdom fram tills hon träffade Lundqvist i slutet av 1930- talet. 

Sari föddes och växte upp i en liten by på sluttningen till en vulkan på Java. Hennes far var en dukun, "trollkarl" och en relativt mäktig man i byn. Ändå var det neneh, Saris mormor som hade störst betydelse för hennes uppfostran. Boken skildrar ömsint och suggestivt den värld Sari växte upp i, där tigern fortfarande levde i djungeln på vulkansluttningarna och övernaturliga väsen som orang gaib var en realitet i människornas liv. I tonåren blir Sari bortgift men vantrivs med äktenskapet och flyr till Borneo. På Borneo får hon efter en tid anställning som hushållerska hos Eric Lundqvist, som var chef för ett skogsavverkningsföretag. Efter ett tag blir Eric och Sari ett par, men får kämpa mot omgivningens fördomar innan de blir accepterade som man och hustru.

I slutet av boken låter författaren Sari själv tala och hon får ge sin syn både på det nya, självständiga Indonesien och det svenska folkhemmet dit hon och Eric flyttat.
Skönlitteratur 1958
Svenskspråkig skönlitteratur
Svenska romaner
Heron (olika betydelser)

Heron eller Héron kan syfta på:

Heron City – shopping- och upplevelsecentrum i Kungens kurva, Huddinge kommun
 Filmstaden Heron City – en biograf
Heron Tower – en skyskrapa i London
De Havilland Heron – ett fyrmotorigt flygplan
IAI Heron – en obemannad luftfarkost även Heron TP
 Heron (auktor) – en auktorsförkortning och personer den syftar på
 Heron (företag)

Personer

Med Heron som förnamn
 Heron från Alexandria (omkring 10–70), grekisk fysiker och matematiker
 Sankt Heron (107–127), 3:e biskopen av Antiokia

Med Heron som efternamn
 Francis Heron (1853–1914), engelsk fotbollsspelare
 Gil Scott-Heron (1949–2011), amerikansk poet och musiker
 Hubert Heron (1852–1914), engelsk fotbollsspelare
 John Heron (född 1928), brittisk samhällsvetare
 Mike Heron (född 1942), skotsk musiker och kompositör
 Patrick Heron (1920–1999), konstnär från St. Ives, Cornwall

Geografi
 Héron, kommun och ort i Belgien
 Heron, Montana, ort i Montana, USA

Se även 
 Heron Island – flera
 Hero (grekisk mytologi)
Herons formel – sambandet mellan en godtycklig triangels area och dess sidor

Efternamnsförgreningssidor
Förnamnsförgreningssidor
Clifton Beach

Clifton Beach är en liten kuststad 25 kilometer sydost om Hobart i Tasmanien i Australien. År 2011 hade staden 555 invånare.

Clifton Beach är belägen på halvön South Arm och orten en populär plats för surfing.

Klubben Clifton Beach Surf Life Saving Club bildades år 1963. Nu är dock sektionen i Clifton Beach endast en del av klubbens nätverk; den andra delen ligger i Kingston Beach på den västra stranden.

Centrala och östra delarna av stranden består av sanddyner.

Galleri

Se även
 Snug

Referenser

Orter i Tasmanien
Édouard Imbeaux

Charles Édouard Augustin Imbeaux, född 1 december 1861, död 25 juni 1943, var en fransk ingenjör och läkare.

Imbeaux var ingénieur en chef des ponts et chaussées, professor vid École nationale des ponts et chaussées och chef för den kommunala verksamheten i Nancy. Han utövade en omfattande ingenjörsverksamhet, med avbrott för några år då han studerade medicin och erövrade doktorsgraden. I sin dubbla egenskap av ingenjör och läkare var han särskilt kvalificerad som hygieniker, men därjämte var han fysiker, kemist, biolog, geolog samt framför allt hydrogeolog. Han bedrev ett mycket betydande författarskap inom den sanitära ingenjörsvetenskapen och 1922 sammanfattade sina föreläsningar vid École des ponts et chaussées i Applications de la biologie à l'art de l'ingénieur, en veritabel "läkarbok", i vilken blivande ingenjörer invigs i infektionssjukdomars (även självförvållade) natur och erhåller värdefulla anvisningar rörande deras förebyggande och behandling. Han utgav även det viktiga verket Essai d'Hydrogéologie. Recherche, étude et captage des eaux souterraines (1930). Han var även verksam som poet.

Imbeaux var president för Internationella unionens för geodesi och geofysik grundvattenkommission samt ledamot av Frankrikes högsta råd för folkhygien. Han var även ledamot av franska (1912) och svenska Vetenskapsakademien (1914). Vid geofysikerkongressen i Stockholm 1930 fungerade Imbeaux som ordförande i sektionen för hydrogeologi.

Källor
Franska Vetenskapsakademien
, 19 december 1931
Erik Wilhelm Dahlgren, Kungl. Svenska Vetenskapsakademien: Personförteckningar, 1739-1915 (1915), sid. 159

Franska professorer i teknik
Franska läkare
Franska geofysiker
Alumner från École polytechnique
Officerare av Hederslegionen
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Födda 1861
Avlidna 1943
Män
Joel Goldsmith

Joel Goldsmith, född 19 november 1957 i Los Angeles, Kalifornien, död 29 april 2012 i Hidden Hills, Los Angeles County, Kalifornien, var en amerikansk kompositör som bland annat skrivit musik till film, TV, och TV-spel. Han var son till kompositören Jerry Goldsmith. Han var huvudkompositören för TV-serien, Stargate SG-1, förutom huvudtemat som skrevs av David Arnold. För Stargate Atlantis stod han dock för all musik.

Han samarbetade främst med två kompositörer, Jerry Goldsmith och Neal Acree. År 2006 skrev han musiken till Call of Duty 3.

Utmärkelser

Emmynomineringar 
 Outstanding Music Composition for a Series (Dramatic Underscore) - Stargate SG-1 (1998)
 Outstanding Main Title Theme Music - Stargate Atlantis (2005)
 Outstanding Music Composition for a Series (Original Dramatic Score) - Stargate Atlantis (2006)

 Verkslista 
 Brotherhood of the Gun Call of Duty 3 (Video game)
 Diamonds Helen of Troy (TV miniserie)
 Joshua Tree
 Kull the Conqueror
 Laserblast
 Man's Best Friend
 Moon 44
 Ricky I
 Stargate Atlantis
 Stargate SG-1
 Stargate Universe
 Stargate: Continuum
 Stargate: The Ark of Truth
 Star Trek: First Contact (samarbetade med sin far)
 Dr. Hfuhruhurrs dilemma
 The Rift (Film, även känd som La Grieta)
 Witchblade

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Födda 1957
Avlidna 2012
Män
Amerikanska filmmusikkompositörer
The Score (film)

The Score är en amerikansk actiondrama/thriller från 2001 i regi av Frank Oz med Robert De Niro, Edward Norton och Marlon Brando

Handling 
Nick Wells (Robert De Niro) är luttrad yrkestjuv som genomfört flera lyckade kassaskåpsstölder under åren. Han har alltid haft två regler: att aldrig göra stölder i närheten av hemmet och att alltid jobba ensam. Livet som yrkestjuv lockar inte längre, inte minst för han börjat bli orolig för att åka fast. Han vill sluta för gott och ägna sin tid åt flickvännen Diane (Angela Bassett) och den egna, nyöppnade jazzklubben i hemstaden Montréal, Kanada. Han övertalas emellertid av hälaren och storfräsaren Max (Marlon Brando) att göra en sista stor stöt ihop med nykomlingen Jack Teller (Edward Norton).

Idén med stöten är att stjäla en tidigare borttappad och enormt värdefull fransk spira som hamnat i Montreal genom diverse illegala irrfärder. Spiran förvaras i ett kassaskåp inuti ett strängt bevakat tullmagasin. Jack tar jobb som lokalvårdare på stället och utger sig för att vara förståndshandikappade Brian för att han ostört ska kunna undersöka och rekognoscera platsen inför stölden.

Rollista

Övrigt 
Filmen fick viss uppmärksamhet för att tre olika generationer stora skådespelare medverkar i den: Marlon Brando, Robert De Niro och Edward Norton. Detta var också Marlon Brandos sista långfilm innan han avled av en lungsjukdom 2004. The Score erhöll blandad kritik från kritikerkåren. Aftonbladet skrev till exempel att de tre proffsiga skådespelarna är skälet till att se filmen, men att den inte sätter några djupare spår. Edward Norton fick genomgående bäst kritik för sin insats i filmen.

Regissören Frank Oz är tidigare känd för regin av filmen Knubbigt regn  (1999). Han är dock mest känd för sin röstmedverkan i Mupparna (1969) och för rösten till karaktären Yoda i Rymdimperiet slår tillbaka (1980).

Källor 
 http://www.bioprogrammet.nu/filmsida.asp?filmnr=1073 
 http://www.minhembio.com/dvdrec/79 
 https://web.archive.org/web/20100105072027/http://www.moviebox.se/film/score/

Referenser

Externa länkar

Amerikanska actionthrillerfilmer
Filmer 2001
Montréal på film
Maffiafilmer
Filmer i regi av Frank Oz
Engelskspråkiga filmer
Filmmusik av Howard Shore
Filmer från Paramount Pictures
Östlig chipmunk

Östlig chipmunk (Tamias striatus) är en art i släktet jordekorrar som tillhör ekorrfamiljen.

Utbredning 

Djuret förekommer i östra Nordamerika, från sydöstra Saskatchewan till Nova Scotia i Kanada till östra USA. Det har dessutom införts till Newfoundland. Sydgränsen går från västra Oklahoma och östra Louisiana till östra Virginia.

Beskrivning 

Pälsen har en rödbrun grundfärg och fem mörkbruna längsgående strimmor på ryggen. De yttersta två strimmorna på varje sida skiljs genom en gul- till vitaktig strimma. På varje sida om den centrala mörkbruna strimman på ryggens topp förekommer bredare strimmor som främst består av gråa hår men även bruna och orangeröda hår kan vara inblandade. Vid stjärten är pälsen rödbrun och kroppens sidor är täckta av gulorange päls. Även kring ögonen förekommer korta ljusa strimmor. Liksom andra jordekorrar har djuret kindpåsar för att lagra föda.

Arten når vanligen en absolut längd (med svans) av 225 till 268 mm, en svanslängd av 71 till 101 mm och en vikt av 80 till 125 g. Den har en framtand i varje käkhalva, ingen hörntand, en premolar och tre molarer.

Ekologi 
Habitatet utgörs av lövskogar, buskskogar, områden med större häckförekomster och parker i närheten av människans bostäder. Den föredrar ställen med buskar eller klippor för att gömma sig.

Östlig chipmunk har bra förmåga att klättra på träd men bygger underjordiska bon med flera tunnlar och ofta olika ingångar. Under vintern faller den ofta i dvala (torpor) men den håller igen vinterdvala.

Arten är huvudsakligen aktiv på dagen för att samla föda. Den äter bland annat frön, frukter, nötter, gröna växtdelar, svampar, insekter, maskar och fågelägg. Östlig chipmunk hotas själv av hökar, rävar, tvättbjörnar, vesslor, ormar och katter. Därför döljer den bona med löv, stenar, stjälkar eller annat material.

Individerna lever ensamma utanför parningstiden. Honor kan para sig en eller två gånger per år och föder vanligen 3 till 5 ungar per kull. I sällsynta fall kan en kull ha upp till 15 ungar. Det finns två parningstider, den första mellan mars och april, den andra mellan juli och augusti. I fångenskap kan djuret bli åtta år gammalt men i naturen dör den tidigare, oftast efter två eller tre år.

Referenser

Tryckta källor 
 Dr. Lawrence Wishner. Eastern Chipmunks: Secrets of Their Solitary Lives. 1982. Smithsonian Institution Press, Washington DC.

Webbkällor

Noter

Externa länkar 

Ekorrar
Däggdjur i nearktiska regionen
Formel 2

Formel 2 eller F2 är en formelbilsklass strax under racingens huvudklass formel 1. Idag arrangerar FIA lopp i FIA Formula Two Championship

Historia
Redan under mellankrigstidens Grand Prix-racing tävlades i mindre klasser, kallade voituretter, avsedda för tillverkare och racingstall som inte hade resurser att ta fram och driva fullstora Grand Prix-bilar. Efter andra världskriget var behovet av en mindre kostsam instegsklass än mer uppenbar och internationella bilsportförbundet delade upp Grand Prix-racingen i två klasser: formel A som från och med  skulle kallas formel 1, samt den mindre formel B som då blev formel 2.

1948–1953 
Reglementet för formel 2 släpptes  och tävlingar kom igång samma år. Formel 2-bilarna använde tvåliters sugmotorer. Även överladdade motorer på 500 cm³ var tillåtna men användes ytterst sällan.

Den krassa efterkrigsekonomin gjorde att tidens formelbilstillverkare fokuserade på den mindre klassen och under säsongerna  och  kördes världsmästerskapet med formel 2-bilar.

1957–1966 
Intresset för formel 2 minskade betydligt i samband med att formel 1 införde 2,5-litersmotorer till . Äldre F2:or fick större motorer eller tävlade vidare tillsammans med de större F1-bilarna. Först  kom ett nytt reglemente för formel 2 med 1,5-litersmotorer. Cooper och Porsche visade på framtiden med sina mittmotorbilar och  vann Stirling Moss Argentinas Grand Prix med en Cooper F2:a.

I slutet av 1950-talet fick formel 2 konkurrens från den mindre Formel Junior och när formel 1 gick över till 1,5-litersmotorer  försvann F2 helt.

Formel 2 kom tillbaka  med enlitersmotorer. Det var samma motorstorlek som formel 3, men där F3 körde med trimmade personbilsmotorer använde F2 specialbyggda racingmotorer.

1967-1984 
 infördes ett nytt reglemente med motorer på 1600 cm³ och max sex cylindrar, baserade på vanliga produktionsmotorer. Samtidigt införde FIA ett europamästerskap för formel 2. F2 hade tidigare setts som ett steg på vägen mot formel 1 men nu kämpade även F1-förarna om EM-titeln.

 ökades motorstorleken till två liter och från  tilläts även specialbyggda racingmotorer.

Formel 3000

Formel 2 ersattes av formel 3000 . F3000-bilarna använde treliters V8-motorer och var avsedd som en instegsklass till formel 1. Formel 3000 har i sin tur ersatts av GP2 Series som kontrolleras av Bernie Ecclestone.

FIA Formula Two Championship 

FIA återinförde namnet formel 2 till 2009.  Mästerskapet drivs av förre Formel 1-föraren Jonathan Palmer. Bilarna byggs av Williams och använder 1,8-liters turbomotorer från Audi.

Se även 
 Formel 2-EM
 Formel Nippon

Referenser 
Formula 2 Register

Noter

Externa länkar 

FIA Formula Two, officiell webbplats 
oldracingcars.com
Chipmunk

Chipmunk kan syfta på:

 de Havilland Canada DHC-1 Chipmunk – ett enmotorigt kanadensiskt primärt skolflygplan (1946)
 Östlig chipmunk – en art i släktet jordekorrar
SK 33, Enköping

SK 33, Enköping, Schackklubben 33, var en schackklubb som grundades 1933 i Enköping och var medlem i Sveriges Schackförbund. Schackklubben var som störst under 1950-talet med många arbetare från Enköpings verkstadsindustrier som medlemsunderlag, ofta anställda hos Bahco. På 2010-talet hade klubben sin verksamhet förlagd till Örsundsbro, c:a 2 mil nordost om Enköping, och var en utpräglad ungdomsorganisation. Klubben lades ner 2021.

Spelare från SK 33 vann 2007 nordiska mästerskapen i lag-schack, tävlande för Örsundsbroskolan, och placerade sig 2008 på andra plats. Carl Eidnert, vinnare av Skol-SM 2004, 2005 & 2006, och Mathias Bjerkliden, 2:a i Skol-SM 2005, 2006 & 2008, spelar båda för SK 33. I seriesystemet har SK 33 som bäst spelat i division 3. 

Framgångsrika spelare med SK 33 som sin moderklubb var bl.a. IM Thomas Engqvist, Fredrik Andersson och Peter Fransson. Klubbens starka position inom ungdomsschacket och dess verksamhet i Örsundsbro var till stor del ett resultat av insatser genomförda av Anders Yngve Lundquist (född 1953).

Referenser 

Svenska schackklubbar
Organisationer bildade 1933
Han har öppnat pärleporten (musikalbum)

Han har öppnat pärleporten utkom 1967 och är en EP av gospelsångarna Kjell Samuelson och Rolf Samuelson på skivbolaget Heart Warming Records och inspelad i RCA Victor i Nashville, USA. Duon bildade senare musikgruppen Samuelsons med ytterligare två bröder.

Låtlista
Han har öppnat pärleporten
Gud i naturen
Om du lycklig vill bli
Gud jag vet du allt kan göra

Externa länkar
Han har öppnat pärleporten på Svensk Mediedatabas.

Album av Samuelsons
EP-skivor 1967
Svenska EP-skivor
Svenskspråkiga EP-skivor