kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Inntrance

InnTrance är ett spanskt metalcore/groove metal-band, startat år 2006, av sångaren Kiko Hagall (tidigare i Beethoven R.) och basisten Daniel Fernández (tidigare i Dark Moor). Bandet har släppt en EP, kallad Religión, år 2007 och två LP: The Basis of Trancetherapy (2009) och Impío (2011), via skivbolaget STF Records.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Kiko Hagall – sång (2006– )
 Miguel Bárez – gitarr (2006– )
 Sergio Fraile  – basgitarr (2011– )
 Roberto Cappa – trummor (2011– )
 Art Rodríguez – gitarr (2012– )

Tidigare medlemmar 
 Daniel Fernández – basgitarr (2006–2010)
 José María "Pepe" Cobas – trummor (2006–2007)
 Nacho Arriaga – trummor (2007–2011)
 Javier Sane – basgitarr (2010–2011)
 Raúl Díaz – basgitarr (2011)

Diskografi 
EP
 Religión (2007)

Studioalbum
 The Basis of Trancetherapy (2009)
 Impío  (2011)

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Fucking Christmas på Youtube
 Bullets på Youtube
 Secret Alibi på Youtube

spanskspråkig musik
Musikgrupper bildade 2006
Spanska metalcore-grupper
Herde, du som fåren betar

Herde, du som fåren betar är en svensk psalm av Carl Christoffer Gjörwell d.ä., publicerad första gången 1862 i Pilgrimsharpan. Psalmen har tonsatts av Per Ulrik Stenhammar och ingår i Bibeltrogna Vänners sångbok.

Referenser 

Svenska psalmer
Sånger 1862
Prionotus carolinus

Prionotus carolinus är en bottenfisk i familjen knotfiskar (Triglidae) som finns i västra Atlanten.

Utseende 
Prionotus carolinus har en avlång kropp med stort, benklätt huvud, blå ögon och talrika taggar. Pannan är konkav och skyffelliknande. Bröstfenornas tre nedersta fenstrålar är fria, och används till födosök och för att promenera på bottnen. Färgen är gråaktig till rödaktig på den övre delen, ljusare under. Kinderna är svarta. De stora och rundade bröstfenorna är rödbruna med nästan svart bas och gråvit yttre/nedre kant, medan bukfenorna är vita. Den främre, triangulära ryggfenan som har en svart fläck består enbart av taggstrålar, medan den bakre är avlång och mjukstrålig. Arten kan bli 38 cm lång.

Vanor 
Arten är främst en bottenfisk som emellertid tidvis kan vistas vid ytan. Den föredrar sandiga bottnar på ett djup mellan 15 och 150 m Den tenderar att undvika salthalter under 20 ‰, men ungfiskar kan förekomma i flodmynningar. Födan består främst av märlkräftor, kommaräkor (ordningen Cumacea), fisk och fiskrom. Den kan också ta bläckfisk, krabbor och musslor samt mindre mängder sjögräs. Likt många knotfiskar kan den kväka när den tas upp ur vattnet.

Fortplantning 
Könsmognad uppnås vid en ålder av 2 till 3 år, och lektiden infaller under juli till början av september, vissa individer ända till november. Äggen är mellan 0,2 och 1 mm i diameter, och kläcks efter drygt 2 dygn.

Betydelse för människan 
Ett mmindre, kommersiellt fiske sker. Fisken säljs både färsk och frusen, och används dessutom till fiskmjöl och agn. Av rommen tillverkas kaviar.

Utbredning 
Prionotus carolinus finns i västra Atlanten från Nova Scotia i Kanada till centrala Florida i USA och Mexikanska golfen.

Referenser 

Knotfiskar
Scorpaeniformes
Prionotus
Berndt-Otto Rehbinder

Berndt-Otto Rehbinder, född 1 maj 1918 i Karlskrona, död 12 december 1974 i Boden, var en svensk fäktare.

Han blev olympisk silvermedaljör i Helsingfors 1952.

Externa länkar
 SOK Berndt-Otto Rehbinder

Svenska fäktare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1956 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1956
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1960
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Födda 1918
Avlidna 1974
Män
Idrottare från Karlskrona

Berndt-Otto
Division 1 i amerikansk fotboll för herrar

Division 1 i amerikansk fotboll är den näst högsta divisionen i amerikansk fotboll för herrar. Serien består 2016 av tre serier. De två bästa lagen i varje serie går vidare till ett slutspel som spelas i form av två serier. Segrarna i varje serie möts i en final.

Historik 
Divisionen har ändrat format ett flertal gånger;
 1986-1990 var divisionen den högsta i Sverige och uppdelad i två serier, norra och södra. 
 1991-1999 var divisionen uppdelad i två serier men som andra division.  "Division 1 Norra" och "Division 1 Södra" med vardera 6-8 lag.
 2000-2004 2000 lades division två ner och lagen flyttades upp till "ettan". Det medförde att formatet ändrades till fyra geografiska serier, uppdelade i en a-grupp och en b-grupp, med slutspel för ettan och tvåan i varje serie. 2002-2004 gick endast ett lag från varje serie till slutspel. 
 2005-2009 spelades divisionen som en nationell serie där de två/fyra första lagen gick vidare till division 1-slutspel, serien kom i folkmun att kallas "Superettan" och användes för att skapa fler jämna matcher då lagen med ambition att ta klivet upp till Superserien spelade här, för övriga lag startades division 2 igen. 2008-2009 gick ettan och tvåan i serien direkt till kvalspel mot de två sämst placerade lagen i Superserien.
 2010-2013 2010 gick man tillbaka till formatet med fyra serier med ändringen att de två första lagen i varje serie gick vidare till ett slutspel som spelades som två grupper där segrarna i respektive grupp mötte de två sämst placerade lagen i Superserien. 2011 ändrades slutspelet igen, gruppspelet togs bort och man spelade istället ett slutspel med kvartsfinal och semifinal, där segrarna i semifinalerna kvalspelade mot de två sämst placerade lagen i Superserien. 2012 var det endast tre serier där segrarna gick till en slutspelsserie, likt 2010 års system, där segraren gick upp till Superserien. 2013 återinfördes slutspelet för att underlätta kvalificeringen till nya Superettan.
 2014-2015  "Två nivåer i division ett". Superetta innehållande 3-4 lag samt tre lägre division 1 serier med vardera 4-8 lag.
 2016-2018 Tre serier med vardera 6-7 lag med efterföljande slutspel med fyra omgångar.
 2019  En återgång till "Två nivåer i division ett" med en nationell Superetta samt tre lägre geografiska serier. Segrarna i de lägre serierna samt bästa tvåan möter Superettan-lagen i ett gemensamt slutspel.
 2020- Två serier "Division 1 Norra" och "Division 1 Södra" med vardera 4 lag. De åtta bästa lagen från föregående års säsong, för övriga lag startades division 2 igen.

Segrare genom åren 

(#) Antal svenska mästerskap vunna vid tidpunkten.

Se även 
Superserien för herrar
Superserien för damer
 Division 1 i amerikansk fotboll för damer

Källor

Externa länkar 
 SAFF Division 1
Lennart Magnusson

Lennart Magnusson, född 1 januari 1924 i Stockholm, död 2 september 2011 i Sundsvall, var en svensk fäktare.

Han blev olympisk silvermedaljör i Helsingfors 1952. Han blev Svensk Mästare individuellt i värja 1956 och deltog också i OS i Melbourne samma år.

Källor

Svenska fäktare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1952
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Födda 1924
Avlidna 2011
Män
Idrottare från Stockholm
Göran Flodström

Göran Flodström, född 27 januari 1953 i Stockholm, är en svensk fäktare.

Han blev olympisk guldmedaljör i Montréal 1976.

Externa länkar
 SOK Göran Flodström

Svenska fäktare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Sverige
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1976
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1976
Födda 1953
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Sankt Ludvigsorden

Den kungliga och militära Sankt Ludvigsorden (franska Ordre royal et militaire de Saint-Louis) var en orden som instiftades 1693 av konung Ludvig XIV.

Ordensstatuter
Sankt Ludvigsorden var avsedd att belöna officerare för tapperhet. Mottagaren måste vara katolik och ha minst tio års tjänst som officer. Det var den första franska orden som kunde tilldelas ofrälse. Ofrälse riddare var befriade från jordskatter. Orden upphävdes 1791 efter den franska revolutionen; den återinfördes av Ludvig XVIII och upphävdes slutligen 1830 efter Julirevolutionen.

Orden bestod av tre klasser, där antalet medlemmar i de två högsta klasserna var begränsade.
 Kommendörer med stora korset, 8 stycken
 Kommendörer, 28 stycken
 Riddare

Militärförtjänstorden

För protestantiska officerare skapade Ludvig XV Institution du Mérite militaire, efter mönster av Sankt Ludvigsorden. Institutionen var inte en orden, den hade inga religiösa ceremonier eller en stormästare, men dess medlemmar svor en trohetsed till konungen av Frankrike.

Medaljongen med två svärd
En motsvarighet för Sankt Ludvigsorden för underofficerare och manskap, Médaillon des deux épées, skapades av Ludvig XV. Den gavs efter 24 års tjänst och medförde befrielse från direkta skatter, dagsverken åt kronan och inkvartering av trupper. Medaljongen överlämnades vid en ceremoni där mottagaren svor en trohetsed till konungen av Frankrike.

Illustrationer

Referenser

Franska ordnar
Priser och utmärkelser instiftade 1693
Leif Högström

Leif Högström, född 4 juli 1955 i Bredäng och är en svensk fäktare.

Han blev olympisk guldmedaljör i Montréal 1976.

Externa länkar
 SOK Leif Högström

Svenska fäktare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande i fäktning vid olympiska sommarspelen 1980
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1976
Födda 1955
Levande personer
Män
Idrottare från Stockholm
Fair Control

Fair Control var en tysk grupp som bildades 1984 av Hannes Schöner och Bernd Göke. Bandet fick stora hitar som "Symphony Of Love", "Angel Eyes" och "We Can Fly Together".

Diskografi

Album

Singlar
"Angel Eyes'' (1985)
"Symphony Of Love" (1986)
"We Can Fly Together" (1986)

Tyska musikgrupper
Tyska new wave-grupper
Tyska synthpopgrupper
Erik Fåglum

Erik Håkan "Rödtoppen" Fåglum, ursprungligen Pettersson, född 4 april 1944 i Vårgårda, är en svensk cyklist som var en del av bröderna Fåglum.

Erik Fåglums karriär inleddes 1958 i Alingsås CK. Han representerade också  Fåglums CK, Vårgårda CK och Stockholms CK.

1964 blev han olympisk bronsmedaljör i lagtempo tillsammans med bröderna Gösta och Sture. Fjärde man i laget var Sven Hamrin, Härnösands CK.

Vid OS i Mexico 1968 blev det silvermedalj i lagtempo. Då i ett helt brödralag, eftersom yngste brodern Thomas kommit in i laget.

Bröderna Fåglum blev världsmästare i lagtempo 1967, 1968 och 1969. 

Efter säsongen 1969 blev alla bröder professionella cyklister i Italien. 

Erik Fåglum avslutade sin karriär 1973.  

Stor grabb nr. 2 (94 poäng).

Källor

Noter

Externa länkar
 Erik Pettersson (Fåglum), SOK.
 Erik Håkan Fåglum Pettersson, Cycling Archives.
 Erik Pettersson, Sports Reference.

Svenska tävlingscyklister
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1968
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Födda 1944
Levande personer
Män
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1968
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Personer från Kullings-Skövde socken
Adeln i Norge

Adeln i Norge var en samhällsklass som i Norge från medeltiden hade betydligt mindre inflytande än adeln i grannländerna Danmark och Sverige. När Norge 1814 frigjordes från Danmark och antog Eidsvollförfattningen, uteslöt man skapandet av egen adel.

Historik
Norges jords- och bördsadel tillkämpade sig under 900-talet till 1100-talet en alltmer framstående ställning i samhället och upptog småningom i sina led även kungatjänarna. Sin högsta utveckling nådde den i ländermands-aristokratiets dagar, då de länderbårne innehade en ärftlig, överordnad ställning i samhället och hade lagligen tillerkända företrädesrättigheter framför andra. Dessa rättigheter var dock inte av politisk art, och skattefrihet hörde inte till dem, även om ledingsplikt uttryckligen låg på ländermändene. I socialt och privaträttsligt hänseende ägde de däremot stora företrädesrättigheter. Men denna adels antal var aldrig stort, och vid mitten av 1200-talet återstod bara fem av dessa gamla hövdingaätter.

Själva ländermandsvärdigheten avskaffades 1308, och den hirdadel, som sedan fanns i Norge under återstoden av medeltiden, stod tveklöst i beroende av kungamakten. Den norska adeln intog således vid tidpunkten för Kalmarunionen en ojämförligt mindre betydande ställning i samhället än Sveriges och Danmarks, och förhållandet för den norska förbättrades ingalunda därefter.

Landets utseende förhindrade bildandet av ett adelsvälde grundat på stora jordbesittningar, och även den fornåldriga odelsrätten verkade i detta fall hämmande. Den nya, från Danmark invandrade förlänings- och ämbetsmanna-adeln (privilegier av 1582 med senare tillägg och förbättringar, t. ex. 1646, 1648, 1673) fick inte motsvarande ställning i Norge som i hemlandet. Norges underordnade politiska ställning gentemot Danmark var inte heller gynnsam för uppkomsten av en adel, allra minst av en ståndsadel med representativa rättigheter.

Då det nya norska statsskicket grundlades och började uppbyggas på bred demokratisk grundval, var adeln en i hög grad överflödig inrättning, utan fast rot i det förflutna, utan något större stöd i sin samtid. Norges grundlov föreskrev därför redan från början, att inga personliga eller blandade ärftliga företräden fick förlänas i framtiden, liksom inga grevskap, baronier, stamhus (d.v.s. till majorat förvandlade sätesgårdar) eller fideikommiss fick upprättas. Vid 1816 års storting beslöts att upphäva för kommande släkten alla adliga företrädesrättigheter, såsom särskild civil och judiciell förvaltning inom grevskap och baronier, jus patronatus, rätt till böter samt skatte- och tionde-frihet. Beslutet fick dock inte sanktion av regeringen förrän 1821, då ytterligare två storting bekräftat beslutet. Ett omedelbart därpå av regeringen ingivet förslag om en ny adels inrättande förkastades i sinom tid. Ett givet löfte om ersättning åt de få adelsfamiljer, som led förlust genom adelslagen, kunde heller inte uppfyllas.

Källor
Dinamo Minsk

Dinamo Minsk kan avse:

 FK Dinamo Minsk – en fotbollsklubb i Minsk
 HK Dinamo Minsk – en ishockeyklubb i Minsk
 HC Dinamo Minsk – en handbollsklubb i Minsk
Sture Fåglum

Sture Helge Vilhelm Fåglum, ursprungligen Pettersson, född den 30 september 1942 i Vårgårda, död 26 juni 1983 i Lo, var en svensk cyklist som var en del av bröderna Fåglum.

Han blev olympisk bronsmedaljör i Tokyo 1964 och olympisk silvermedaljör  i Mexico City 1968. 1970 blev Fåglum proffs i Italien. Stor grabb nr. 3 (74 poäng). Efter proffsåren blev han ledare för det norska lagtempolaget som han bland annat matchade fram till VM-brons 1979.

Källor

Noter

Externa länkar
 Sture Pettersson, Sveriges Olympiska Kommitté.
 Sture Pettersson, Sports Reference.

Svenska tävlingscyklister
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1968
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1964
Födda 1942
Avlidna 1983
Män
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1968
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Personer från Kullings-Skövde socken
Benedictus Petri Leuchovius

Benedictus Petri Leuchovius, född 1585 i Veckholms socken, död 16 augusti 1623 i Stockholm, var en svensk teolog, pastor primarius, professor.

Biografi
Benedictus Petri Leuchovius var son till kyrkoherden i Veckholms socken Petrus Benedicti, och av samma släkt som Ehrengranat. 

Leuchovius inskrevs 1600 vid universitetet i Uppsala, 1605 vid universitetet i Greifswald. Han utkom 1611 i Stockholm med Autoschediasmata en avhandling på grekiska om Uppsala domkyrka och teologin i dess regi. 1614 blev han rector scholae i Uppsala, sedan han året dessförinnan av Axel Oxenstierna varit ett av fyra förslag till en ledig professur vid universitetet, men fått se sig utkonkurrerad av Johannes Canuti Lenaeus. Leuchovius utsågs till teologie professor vid Uppsala universitet 1616, och var universitetets rektor 1620. Under sin korta ämbetstid vid universitetet, förrättade han den tredje filosofie magisterpromoveringen i dess historia, år 1619. År 1621 utsågs han till kyrkoherde i Stockholms domkyrkoförsamling (Nicolai församling) och Solna socken, och var den förste, år 1622, som tituleras pastor primarius.

Leuchovius ägnade sig åt skönlitterärt författarskap och utgav omkring ett hundra anagram samt en översättning av Jacob Zaders Brudgummens ärecrantz och Brudens ärecrantz (Uppsala 1620), Fans Vitae, Thet ar Lijfzens kella, och Henrik Smids örtabok Een skön lustig ny örthegård.

Den 16 augusti 1623 avled Leuchovius, hans hustru Elsa Olofsdotter från Balingsta socken och tre av deras barn i pesten. En överlevande dotter, Margareta Leuchovia, var hustru till Magnus Rhalambius, adlad Rålambstjerna.

Källor

 Sveriges Kyrkor, Volym 4 (1928)
 Carl Christoffer Gjörwell, Svenska archivum: innehållande, handlingar uti Svea-rikes historia, Volym 1–2 
 Peter Wieselgren, Sveriges sköna litteratur, en öfverblick vid akademiska föreläsningar: Del 3

Män
Födda 1585
Avlidna 1623
Svenska teologer under 1600-talet
Rektorer vid Uppsala universitet
Svenska översättare under 1600-talet
Kyrkoherdar i Stockholm
Personer från Veckholms socken
Adelaide (flod)

Adelaide är en flod i Northern Territory i Australien. Den rinner upp i Litchfield National Park och flyter huvudsakligen norrut till Clarence Strait. Den korsas av Stuart Highway vid orten Adelaide River, och Arnhem Highway nära Humpty Doo.

Floden är känd för stora mängder saltvattenkrokodiler, tillsammans med annat djurliv.

Den västerlänning som först upptäckte floden var John Mac-Douall Stuart, vilket skedde 1862.

Källor

Vattendrag i Northern Territory
Avdelningen för audiovisuella medier

Avdelningen för audiovisuella medier är en enhet vid Sveriges nationalbibliotek Kungliga biblioteket i Stockholm.

Avdelningens uppgift är att samla in den del av Sveriges kulturarv som består av ljud och rörliga bilder, vilket innebär filmer som visas på biografer, videofilmer som tillhandahålls i Sverige, svenska fonogram och multimedier. Man bevakar utbudet, samlar in, dokumenterar, bevarar och gör pliktleveranser tillgängliga. Avdelningen utvecklar och underhåller Svensk mediedatabas och framställer nationaldiskografin som innebär katalogisering av den svenska skivutgivningen.

De audiovisuella samlingarna innehåller nästan allt som sänts, visats eller givits ut i Sverige sedan 1979. Genom inköp och donationer försöker man också täcka den svenska mediehistorien inom ljud och rörliga bilder bakåt i tiden.

Historik
De audiovisuella samlingarna bildades 2008 ur Statens ljud- och bildarkiv (SLBA). SLBA, som i sin tur bildades ur Arkivet för ljud och bild (ALB), var från 1979 en svensk arkivmyndighet, som hade det nationella arkivansvaret i Sverige för radio- och tv-program, filmer, fonogram, multimedier och videor. Myndigheten hade cirka 90 anställda. Den 1 januari 2009 uppgick SLBA i Kungliga bibliotekets samlingar och fick där namnet "Avdelningen för audiovisuella medier". SLBA låg på Karlavägen i Stockholm, men samlingarna återfinns sedan mars 2011 i Kungliga bibliotekets lokaler i Humlegården.

Referenser 

Myndigheter under Utbildningsdepartementet
Bibliotek i Stockholm
Arkivinstitutioner i Stockholm
Mediehistoria
Getawaycab

Getawaycab är ett finskt indierock band. Bandet har uppträtt i över 11 länder, och deras musik har släppts i Finland, England och Ryssland.

Diskografi
 2004 - Sleep Forever EP
 2006 - Dancing With Thieves EP
 2008 - So Long -single
 2011 - Bear Left -kompilation
 2014 - Sing With Us -single

Externa länkar 
 

Finländska rockgrupper
M/S Draga

M/S Draga är ett motorfartyg byggt för Bolinders motorfabrik 1917. 

Hon utrustades ursprungligen med tvåcylindrig Bolindermotor och användes som demonstrationsfartyg av fabriken för att visa förbränningsmotorns fördelar jämfört med ångmaskinen. Fartyget övertogs av Skånska Cement AB 1930 och fick namnet Oaxen Beta. Hon kom att frakta kalk under 30 år till Cementas anläggning i Liljeholmen. Många av transporterna gick från brotten på ön Oaxen söder om Södertälje. Parallellt med frakten användes fartyget också som isbrytare på vintern. Hon övertogs av Jehanders 1960 och användes för att dra pråmar med grus, hon kunde dra upp till 6 stycken 30 meter långa pråmar.

Sedan 1985 är hon fritidsfartyg och ligger idag (2011) i Norra Hammarbyhamnen, nära Anna Lindhs park.

Tekniska data
Byggmaterial: Stål
Byggår: 1917
Storlek: 113 bruttoton.
Längd över allt: 25 m.
Längd i vattenlinjen: 23,6 m.
Bredd: 6,86 m.
Största djup: 2,80 m (2,60 m med tomma ballstattankar).
Motor: Scania DS 14, 450 hkr 
Elverk: Scania DS 11, 55 kW
Ekonomisk marschfart: 8 knop

Referenser
 Hammarby fartygsförenings presentation av fartyget

Sjöfart i Stockholm
Fartyg byggda i Sverige
Hannes Schöner

Hannes Schöner, född 24 juni 1953 i Köln, Bickendorf, är en tysk sångare och musiker.

Karriär 
1982 producerade Harold Faltermeyer ett album med Schöner.

1984 grundade Schöner bandet "Fair Control", med Bernd Göke, som utvecklats under fem engelska titlar. Dessa producerade han med Peter Columbus. Hans sista officiella solosingel  tog han 1988 med "You may never be born/Sie können nie geboren zu sein" - en tysk version av Chris Normans hit "Broken Heroes".

Diskografi

Hannes Schöner 
 1980 - Judy's Café / Du bist der Stoff aus dem die Träume für mich sind 
 1980 - Ich bin für die Liebe / Rock'n Roll Sänger
 1982 - Sommernacht in unsrer Stadt / Zwei wie wir 
 1982 - Nun sag' schon Adieu / Bald regiert der Wassermann
 1982 - Wenn Du willst / Im Himmel ist der Teufel los
 1983 - Viele Grüsse an Maria / Engel auf Zeit
 1982 - Willst Du träumen / Die Stunde der Wahrheit 
 1983 - Willst Du träumen (Album)
 1984 - Wehrlos / Ein ganz normaler Tag
 1987 - Bleib / Lieb mich bis zum Morgen 
 1988 - Vielleicht wirst Du nie geboren / Nur manchmal in der Nacht

Christopher John Band 
 1981 - I'm a first class fool again / You and me

Fair Control 
 1985 - Angel Eyes
 1985 - Symphony Of Love
 1986 - We Can Fly Together
 1986 - Letter from India

Balboa Park 
 Cherrymoon of love / Addicted to love

Höhner 
 1987 - Für dich 
 1988 - Guck mal 
 1989 - Wenn's dir gut geht 
 1999 - Hey Kölle 

Födda 1953
Tyska sångare
Tyska gitarrister
Män
Levande personer
Sound of Stockholm

Sound of Stockholm är en årlig svensk musikfestival för samtida konstmusik. Bakom festivalen ligger en sammanslutning av Stockholms fria musikliv. Kompositören Henrik Strindberg fick idén och initierade festivalen tillsammans med kollegan Peter Lindroth med anledning av Samtida Musiks 50-årsjubileum. Festivalen arrangeras av flera stora svenska konstmusikaktörer såsom Samtida Musik, Kroumata, Fylkingen, Audiorama, FRIM, BAS, KFUMs Kammarkör, SEKT och Stockholms Saxofonkvartett. Festivalen arrangerades första gången 2010 och pågick då under fem dagar. Det året besökte 1400 personer (stort antal för en klassisk musikfest) festivalens 21 evenemang. Flera av Sveriges mest framstående musiker och ensembler spelade bl.a. Sonanza och Stockholms Saxofonkvartett.
Sedan år 2011 hålls festivalen på Kulturhuset och Audiorama i november.

Referenser

Hemsida
Officiell webbplats

Musikfestivaler i Stockholm
Återkommande evenemang med premiär 2010
Georg Dolivo

Georg Dolivo, född 9 februari 1945 i Helsingfors, död 2 februari 2023 i Helsingfors, var en finländsk skådespelare, regissör och teaterchef, sedan 2003 kulturdirektör i Esbo och chef för WeeGee-huset. Dolivo var mellan 1984 och 1987 konstnärlig ledare för Åbo Svenska Teater, och mellan 1987 och 1996 teaterchef för Svenska Teatern i Helsingfors. Han tilldelades 2007 Esbomedaljen.

Källor

Externa länkar

Finländska skådespelare under 1900-talet
Finländska teaterregissörer
Finländska teaterchefer
Födda 1945
Avlidna 2023
Män
Regissörer från Helsingfors
Skådespelare från Helsingfors