kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brie (olika betydelser)

Brie kan avse:
 Brie – en fransk vitmögelost
 Brie (region) – en historisk region i Frankrike

Kommuner i Frankrike 
 Brie, Aisne, Aisne
 Brie, Ariège, Ariège
 Brie, Charente, Charente
 Brie, Deux-Sèvres, Deux-Sèvres
 Brie, Ille-et-Vilaine, Ille-et-Vilaine
 Brie, Somme, Somme
 Armentières-en-Brie, Seine-et-Marne
 Augers-en-Brie, Seine-et-Marne
 Baulne-en-Brie, Aisne
 Brie-Comte-Robert, Seine-et-Marne
 Brie-sous-Archiac, Charente-Maritime
 Brie-sous-Barbezieux, Charente
 Brie-sous-Chalais, Charente
 Brie-sous-Matha, Charente-Maritime
 Brie-sous-Mortagne, Charente-Maritime
 Chailly-en-Brie, Seine-et-Marne
 Chanteloup-en-Brie, Seine-et-Marne
 Chaumes-en-Brie, Seine-et-Marne
 Choisy-en-Brie, Seine-et-Marne
 Condé-en-Brie, Aisne
 Crèvecœur-en-Brie, Seine-et-Marne
 Ferrières-en-Brie, Seine-et-Marne
 Fontenelle-en-Brie, Aisne]
 La Croix-en-Brie, Seine-et-Marne
 La Houssaye-en-Brie, Seine-et-Marne
 La Queue-en-Brie, Val-de-Marne
 Laval-en-Brie, Seine-et-Marne
 Le Châtelet-en-Brie, Seine-et-Marne
 Leudon-en-Brie, Seine-et-Marne
 Liverdy-en-Brie, Seine-et-Marne
 Loisy-en-Brie, Marne
 Maisoncelles-en-Brie, Seine-et-Marne
 Marchais-en-Brie, Aisne
 Mareuil-en-Brie, Marne
 Marles-en-Brie, Seine-et-Marne
 Marolles-en-Brie, Seine-et-Marne, Seine-et-Marne
 Marolles-en-Brie, Val-de-Marne, Val-de-Marne
 Neufmoutiers-en-Brie, Seine-et-Marne
 Presles-en-Brie, Seine-et-Marne
 Reuil-en-Brie, Seine-et-Marne
 Roissy-en-Brie, Seine-et-Marne
 Rozay-en-Brie, Seine-et-Marne
 Saint-Just-en-Brie, Seine-et-Marne
 Saint-Ouen-en-Brie, Seine-et-Marne
 Soignolles-en-Brie, Seine-et-Marne
 Sucy-en-Brie, Val-de-Marne
 Tournan-en-Brie, Seine-et-Marne
 Valence-en-Brie, Seine-et-Marne
 Vaudoy-en-Brie, Seine-et-Marne

Personer 
 Brie Gertler, amerikansk filosof
 Brie Larson, amerikansk skådespelare och musiker
 Alison Brie, amerikansk skådespelare
 André Brie, tysk politiker
Progress M-29

Progress M-29 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 8 oktober 1995 och dockade med Mir den 10 oktober. Farkosten lämnade rymdstationen den 19 december 1995 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1995 i Ryssland
Rymdfartsåret 1995
Mir
Siaka Tiéné

Siaka Tiéné, född 22 februari 1982 i Abidjan, Elfenbenskusten, är en ivoriansk före detta fotbollsspelare. Han spelade under sin karriär bland annat för den franska klubben Montpellier och Elfenbenskustens fotbollslandslag.

Källor

L'Equipe profil

Ivorianska fotbollsspelare
Ivorianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i ASEC Mimosas
Spelare i Mamelodi Sundowns FC
Spelare i AS Saint-Étienne
Spelare i Stade de Reims
Spelare i Valenciennes FC
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Fotbollsspelare i Montpellier HSC (herrar)
Spelare i Ligue 1
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2012
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2015
Födda 1982
Levande personer
Män
Personer från Abidjan
Progress M-30

Progress M-30 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 18 december 1995 och dockade med Mir den 20 december. Farkosten lämnade rymdstationen den 22 februari 1996 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1995 i Ryssland
Rymdfartsåret 1995
Rymdfartsåret 1996
Mir
Torsten Lode

Torsten Leonard Lode, född 25 maj 1855 i Leppävirta, död 16 maj 1924 i Helsingfors, var en finländsk general.

Lode deltog i rysk-turkiska kriget 1877–78, blev överste 1899 och utnämndes till generalmajor 1904, då han beviljades avsked. Han återinträdde i tjänst 1918 och deltog i finska inbördeskriget. Hans stoft brändes i Stockholms krematorium.

Källor

SKS Biografiakeskus: Lode, Torsten Leonard

Finländska generaler
Födda 1855
Avlidna 1924
Män
Personer från Leppävirta
Rhabdomys

Rhabdomys är ett släkte gnagare i familjen råttdjur med två arter som förekommer i södra Afrika.

Utseende 

Arterna kännetecknas av fyra längsgående strimmor i påfallande färger på ryggen. Annars är pälsfärgen på ovansidan gråvit till mörkbrun och på buken vitaktig till ljusbrun. Vuxna individer når en kroppslängd (huvud och bål) av 9 till 14 cm, en svanslängd av 8 till 14 cm och en vikt mellan 30 och 73 gram. I motsats till de nära besläktade gräsmöss (Lemniscomys) är den femte tån full utvecklad. På svansen förekommer fjäll och korta hår.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet sträcker sig från Angola och Zimbabwe till södra Sydafrika och dessutom finns isolerade populationer i Tanzania, östra Kongo-Kinshasa, Uganda och Kenya.

Dessa gnagare förekommer i olika habitat men alltid finns gräs på marken. I bergstrakter hittas de upp till 3 500 meter över havet. Tidigare räknades hela beståndet till en enda art, Rhabdomys pumilio. Sedan 2005 räknas bara populationen nära Kapprovinsen i Sydafrika till denna art och de övriga populationer till arten Rhabdomys dilectus. IUCN listar ytterligare två arter till släktet, Rhabdomys bechuanae och Rhabdomys intermedius.

Ekologi 

Individerna är främst aktiva på dagen och deras bon kan ligga under jorden eller i täta buskar. Födan utgörs av rötter, frön och bär samt av småkryp som snäckor och insekter. De äter även ägg.

Mindre grupper är bara honor med ungar från olika kullar. Vuxna individer är aggressiva mot varandra med undantag av tiden när honan är parningsberedd. Ibland bygger fadern och modern boet tillsammans men hanen jagas iväg kort före ungarnas födelse. Per kull föds 3 till 9 ungar efter cirka 26 dagar dräktighet. I fångenskap kan honor ha fyra kullar per år. Ungarna är vid födelsen blinda och de väger i genomsnitt 2,5 gram. De öppnar ögonen efter en vecka och gör efter två veckor sina första utflykter. Efter 90 dagar kan honor tidigast föda egna ungar. Med människans vår kan Rhabdomys leva nästan tre år.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Chris and Tilde Stuart: Southern, Central and East African Mammals. Struik Publishers, Cape town 2001,

Externa länkar 

Råttdjur
Muridae
Arthur Boka

Etienne Arthur Boka, född 2 april 1983 i Abidjan, Elfenbenskusten, är en ivoriansk fotbollsspelare som sedan 2014 spelar för spanska Málaga. Han har även representerat Elfenbenskustens fotbollslandslag.

Han spelade tidigare för den tyska klubben VfB Stuttgart. Han har även spelat för ASEC Mimosas, KSK Beveren och RC Strasbourg.

Externa länkar 
 
 Profile at l'Equipe 
 Profile at Sky Sports
 Profile on Eurosport
 Profile on ESPN
 
 

Födda 1983
Ivorianska fotbollsspelare
Spelare i KSK Beveren
Spelare i RC Strasbourg
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Málaga CF
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2012
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2014
Män
Levande personer
Personer från Abidjan
Zhuang Xiaoyan

Zhuang Xiaoyan (kinesiska: 荘暁岩), född 4 maj 1969 i Shenyang, Liaoning, Kina, är en kinesisk judoka som vann damernas tungvikt (+72 kg) i OS 1992 och som numera är judotränare. Hennes medalj var Kinas första olympiska guldmedalj i judo. I tidig ålder tränade hon kulstötning, spjutkastning och diskuskastning, men började träna judo vid fjorton års ålder. Ett år senare, 1984, valdes hon in i Liaonings provinsiella judolag. 1986 valdes hon in i Kinas landslag i judo. Samma år kom hon på andra plats i den nationella judotävlingen. Framgångarna följde både nationellt och internationellt med bl.a. vinster i de asiatiska spelen i Peking 1990 och i VM i Barcelona 1991.

Källor

Kinesiska judoutövare
Levande personer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Kinesiska kampsportare
Världsmästare i judo
Personer från Shenyang
Kvinnor
WP:Projekt Kina
Födda 1969
Boubacar Barry

Boubacar "Copa" Barry, född 30 december 1979 i Abidjan, Elfenbenskusten, är en ivoriansk före detta fotbollsspelare som mellan 2007 och 2017 spelade för den belgiska klubben KSC Lokeren och Elfenbenskustens fotbollslandslag.

Externa länkar 

Guardian Football

Födda 1979
Ivorianska fotbollsspelare
Spelare i ASEC Mimosas
Spelare i Stade Rennais FC
Spelare i KSK Beveren
Spelare i KSC Lokeren Oost-Vlaanderen
Spelare i Oud-Heverlee Leuven
Män
Levande personer
Personer från Abidjan
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i VM i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2012
Spelare i Jupiler League
Spelare i Ligue 1
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2015
Joice Mujuru

Joice Mujuru, född 15 april 1955 i distriktet Mount Darwin i Mashonaland Central, var Zimbabwes vicepresident 2004-2014. Hon var även viceordförande för det politiska partiet ZANU-PF under samma tid. Dessförinnan hade hon haft olika ministerposter alltsedan 1980. Hon ansågs vara en möjlig efterträdare till Robert Mugabe som partiledare, men på partikongressen 2014 avsattes hon som viceordförande, anklagad för att ha konspirerat mot Mugabe. Kort därefter miste hon också posten som landets vicepresident, och under 2015 uteslöts hon ur ZANU-PF. Hon har nu startat ett nytt parti, Zimbabwe People First.

Hon rankades av Forbes Magazine 2011 som den femte mest inflytelserika kvinnan i Afrika. Hon var gift med militärofficern Solomon Mujuru fram till hans död i augusti 2011.

Referenser

Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Zimbabwiska politiker
Ingjald Geirmundarson

Ingjald Geirmundarson var en isländsk 1200-talsskald i tjänst hos sturlungarnas hövding Tord kakali (Þórðr kakali). I Sturlungasagan omtalas han i samband med resor och krigståg på 1230- och 1240-talen. Bland annat deltog han i det berömda sjöslaget i Hunafloen (Flóabardagi) år 1244 mellan Tord kakali och Kolbein unge, och diktade följande vinter ett kväde om slaget, Atlǫguflokkr (Anfallsdikten), ur vilket sex strofer har bevarats. Ingjald deltog också i fälttåget år 1246 då Tord kakali överföll asbirningarnas hövding Brand Kolbeinsson och i grund besegrade honom i slaget vid Haugsnes. Därefter diktade han ett kväde, Brandsflokkr, som i högtravande ordalag prisar den fallne fiendens tapperhet och ädla sinnelag. Dikten innehåller också en gudfruktig bön för Brands själ och beklagar ömsint hans nu faderlösa barns utsatthet. Att sturlungarnas egen skald på detta sätt kunnat hylla den fallne fienden kan nog inte tolkas på annat sätt än att Brand varit en allmänt aktad och folkkär ledare, som utan egen förskyllan blivit indragen i den blodiga ättefejden. Sex strofer ur Brandsflokkr har bevarats i Sturlungasagan; dessutom finns en lausavísa från år 1246.

Efter segern vid Haugsnes följde Ingjald Tord kakali på dennes resa till kung Håkon den gamle i Norge, men därutöver är ingenting känt om hans liv och gärning.

Källor och litteratur 
 Tord kakalis saga i Sturlungasagan.
 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie, del 2:1, København, 1898, sid 92f.

Externa länkar 
 Ingjaldr Geirmundarson: Atlǫguflokkr 1-6; Brandsflokkr 1-6; Lausavísa.
 Sturlungasagan i dansk översättning av Kristian Kålund.

Norröna skalder
Män
Personer på Island under 1200-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer i Norge under 1200-talet
Internationella bilfria dagen

Internationella bilfria dagen (World Carfree Day) infaller den 22 september varje år. Dagen har uppmärksammats världen över sedan år 2000 genom att bilister uppmanas att inte använda bilen under ett dygn.

Den internationella bilfria dagen lanserades av Carbusters, nu World Carfree Network, men föregicks av flera nationella kampanjer, bland annat i Storbritannien 1997 och Frankrike 1998. Idag organiseras bilfria dagar i ett stort antal europeiska länder under EU-projektet European Mobility Week.

Organiserade evenemang hålls i många städer och länder för att ge bilister och övriga invånare en uppfattning om hur deras ort skulle kunna se ut med färre bilar.

Externa länkar 
 European Mobility Week 
 Internationella Bilfria Dagens hemsida

Temadagar i september
Miljöpolitik
Trafikkampanjer
Dimma (skivbolag)

Dimma är ett svenskt skivbolag med säte i Uppsala. Bolaget är inriktat mot att ge ut folkmusik.

Artister 
 Ahlberg, Ek & Roswall
 Anna Pálína
 Bjäran
 Bowing 9
 Bridget Marsden
 Draupner
 Guðrún Gunnars
 Kapten Bölja
 Kongero
 Lars Anders Johansson
 Lyy
 Marin/Marin
 Nordic
 Roger Tallroth
 Silfver
 Storis & Limpan Band
 Stormsteg
 Ulrika Bodén

Källor

Fotnoter 

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 2007
Musik i Uppsala
Hylander

Hylander är ett svenskt efternamn som den 31 december 2013 bars av 561 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Hylander
 Anders Hylander (1750–1830), professor i teologi
 Anders Hylander (gymnast) (1883–1967)
 Anders Hylander (politiker) (1838–1930), lantbrukare och politiker
 Anna Hylander (född 1973), filmregissör
 Dan Hylander (född 1954), låtskrivare, sångare och gitarrist
 Einar Hylander (1913–1989), konstnär
 Erik Hylander (1895–1946), bergsingenjör
 Hjalmar Hylander (1877—1965), botaniker
 Ivar Hylander (1900–1982), biskop
 Nils Hylander (1904–1970), botaniker
 Nils Johannesson Hylander (1861–1929), missionär, redaktör och författare
 Torsten Hylander (född 1944), konstnär

Släktinformation
Det är flera släkter med efternamnet Hylander:

 Hylander (från Kåryd i Larv. Västergötland)
 Anders Hylander teolog, professor

 Hylander (från Hyringa, Västergötland)
 Per Hylander, lagman
 Nils Hylander. botanist, professor
 Ivar Hylander, biskop
 Erik Hylander, civilingenjör, matrikelutgivare

 Hylander (från Raus, Skåne)
Nils Hylander, missionär, språkman
 Fride Hylander, läkare
 Tofte Hylander, författare

 Hylander (från Göteborg)
 Einar Hylander, skådespelare
 Torsten Hylander, konstnär
 Anna Hylander, filmare

Källor

Svenska släkter
Svenska efternamn
Pseudoscaphirhynchus hermanni

Pseudoscaphirhynchus hermanni är en art av familjen störfiskar som finns i Amu-Darjafloden i Turkmenistan och Uzbekistan. Arten, som är den minsta bland störarna, är utrotningshotad.

Utseende 
En avlång fisk med kroppen täckt av benplåtar som är släta eller möjligen försedda med mycket korta taggar; 9 till 13 (vanligen 10 till 11) på ryggen, 31 till 39 (35) på sidorna och 6 till 9 (7) på buken. Ryggfenan har 27 till 35 mjukstrålar och analfenan 15 till 21. Nosen är lång och platt, med en liten mun på undersidan med 4 skäggtömmar nära framför; de yttre skäggtömmarna är 2 till 3 gånger så långa som de indre. Till skillnad från andra arter inom släktet Pseudoscaphirhynchus saknar stjärtfenan något trådformat bihang. Färgen är mörkbrun på ryggen, och ljusnar till vitt på buken. Arten är mycket liten, den minsta bland störarna; som mest blir den 27,5 cm lång, och kan som mest väga 50,5 g.

Vanor 
Arten har länge varit mycket sällsynt; i april 1996 observerades den för första gången på 15 år. Kunskapen om dess biologi är därför liten. Man vet emellertid att de vuxna fiskarna är bottendjur, och att födan främst består av mygglarver. Troligtvis kan den hybridisera med Pseudoscaphirhynchus kaufmanni. Arten lever helt i sötvatten.

Utbredning 
Pseudoscaphirhynchus hermanni finns ursprungligt i Amu-Darjafloden i Turkmenistan och Uzbekistan. Precis som för dess nära släkting P. kaufmanni har den följd av kanalbyggen också spritt sig till floderna Qasjqadarjas och Zeravsjans nedre lopp. Flodregleringar, som ändrat Amu-Darjas lopp så att den inte längre rinner ut i Aralsjön, har emellertid fått arten att dra sig tillbaka från denna flods nedre lopp så att den idag endast finns i den mellersta delen i Amu-Darja.

Status 
IUCN har klassificerat arten som akut hotad ("CR", underklassificering "A2c"), och beståndet har minskat kraftigt. Främsta orsakerna är de flodregleringar som nämnts ovan, tjuvfiske och vattenföroreningar.

Referenser 

Störartade fiskar
Pseudoscaphirhynchus
Sjöstedt

Sjöstedt är ett svenskt efternamn som den 31 december 2013 bars av 2739 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Sjöstedt
 Anders Sjöstedt, flera personer
 Anders Sjöstedt (fackföreningsman) (1866–1922), fackföreningsledare
 Anders Sjöstedt (militär) (1866–1943), militär
 Bengt Sjöstedt (1906–1981), finlandssvensk häcklöpare
 Björn Sjöstedt (1934–2021), målare
 Carl-Erik Sjöstedt (1900–1979), matematiker och filosof
 Erik Sjöstedt (1866–1929), tidningsman
 Ernst Sjöstedt (1885–1965), målare, tecknare, grafiker och skulptör
 Gunnar Sjöstedt, flera personer
 Gunnar Sjöstedt (konstnär) (1870–1925), tecknare och målare
 Gunnar Sjöstedt (statsvetare) (1942–2022), statsvetare
 Gustaf Wilhelm Sjöstedt (1824–1894), veterinär
 Gösta Sjöstedt (1898–1990), lärare och språkforskare
 Hannah Sjöstedt (född 1987), handikappidrottare
Helmer Sjöstedt (1860–1937), grosshandlare, gift med Olga Sjöstedt
 Ida Sjöstedt (född 1976), modedesigner
 Jonas Sjöstedt (född 1964), politiker, vänsterpartist
 Kjell Sjöstedt (1893–1951), målare, affärsman och skriftställare
 Lena Sjöstedt (född 1951), friidrottare, medeldistans
 Madeleine Sjöstedt (född 1961), politiker, folkpartist
 Martin Sjöstedt (född 1978), musiker
 Niclas Sjöstedt (född 1964), fotbollstränare
 Olga Sjöstedt (1873–1954), operasångare, gift med Helmer Sjöstedt
 Oscar Sjöstedt (född 1981), politiker, sverigedemokrat
 Rasmus Sjöstedt (född 1992), fotbollsspelare
 Sophie Sjöstedt (1788–1809), textilkonstnär och brodös
 Sture Sjöstedt (1900–1986), bruksdisponent
 Sven Sjöstedt (1911–1998), läkare
 Thure Sjöstedt (1903–1956), brottare
 Tom Sjöstedt (född 1975), kock
 Ulf Sjöstedt (1935–2009), fotograf, författare
 Valentin Sjöstedt (1833–1908), militär och trafikdirektör
 Yngve Sjöstedt (1866–1948), zoolog, professor
 Yvonne Sjöstedt (1894–1966) svensk-fransk målare

Källor

Svenska efternamn
Saltviks kyrka

Saltviks kyrka i Saltvik på Åland är stenkyrka från slutet av 1200-talet tillägnad Jungfru Maria, Jesu mor. Kyrkan var i äldre tid huvudkyrka på Åland.

Historia
Mariakyrkan ligger i Ålands rikaste järnåldersbyggd omgiven av flera järnåldersgravfält och med Ålands största gravfält, Johannisberg, alldeles intill.
Spår av vikingatida bebyggelse har hittats under och runt omkring kyrkan. 
Sannolikt har en äldre träkyrka funnits på platsen även om inga spår efter den har hittats.

Kyrkobyggnaden
Saltviks kyrka är byggd i röd granit. Det tvåvalviga långskeppet, uppfördes i sin första form mot slutet av 1200-talet.
Vapenhuset tillkom på 1370-talet och tornet uppfördes 1381.

Kyrkan har vid upprepade tillfällen utsatts för stora ombyggnader och lämnades utan underhåll under en lång tid efter reformationen.

Väggmålningar
Väggmålningarna tillkom under 1400-talet men de blev till största delen övermålade av lutherska målningar utförda av Mäster Mårten Johansson efter reformationen.

Inventarier

En altartavla som föreställer Kristus i Getsemane utförd av Robert Wilhelm Ekman från 1862
Ett medeltida altarskåp av östbaltiskt ursprung från mitten av 1400-talet 
Ett efterreformatoriskt altarskåp i Saltviks kyrka snidat av Mathias Reiman från Åbo, målades och förgylldes av Mårten Johansson donerat 1666 
Ett krucifix från 1250-talet
En dopfunt från Gotland från mitten av 1200-talet
En silverkalk donerad av åbokaniken Laurentius Arnberni till kyrkan 1346

Orgel
1837 bygger Carl Petter Sundquist en orgel med 8 stämmor.
1900 bygger Zachariassen en orgel med 9 stämmor.
1934 bygger Rieger en orgel med 20 stämmor.
1973 bygger Virtanen en orgel med 19 stämmor. 2003 byggde man om pedalmekaniken och omintonera.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar

Saltviks församling

Saltvik
Kyrkobyggnader på Åland
Sevärdheter på Åland
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Medeltida kyrkobyggnader i Finland
Karacena

Karacena var en typ av pansar som användes av den polska adelns ålderdomliga men färgsprakande kavalleri ända fram till 1700-talet. Skyddsvapnet påminner starkt om det pansar som tatarena och mongolerna använde under Djingis Khans och Kublai Khans tid som i sin tur inspirerades av kineserna. Enligt Peter Englund (i boken Den oövervinnerlige) var det en slags imitation av hur man trodde att de romerska eller sarmatiska rustningarna såg ut och de var prydda med mytologiska monsterhuvuden, var mycket dyra att tillverka och gav ett dåligt skydd.

Konstruktion
På en stomme av läder syddes små metallplattor fast, detta för att förhindra att pilar skulle tränga igenom och orsaka skada eller död. Skydd mot de musköter svenskarna använde under Karl X Gustavs tid och intåg i Polen 1655 var dock ytterst ringa.

Rustning
Lydia Becker

Lydia Ernestine Becker, född 24 februari 1827, död 18 juli 1890, var en brittisk kvinnorättskämpe samt en amatörbiolog och amatörastronom. Hon var en ledare för den tidigaste brittiska rörelsen för kvinnlig rösträtt sedan dess grundande. Hon är främst känd som redaktören för tidningen Women's Suffrage Journal mellan 1870 och 1890.

Biografi
Becker var bosatt i Manchester och fick en hög men informell utbildning i hemmet. Hon var intresserad av vetenskap, korresponderade med Charles Darwin och fick 1862 ett pris för en artikel i en vetenskaplig tidskrift; fem år senare grundande hon ett vetenskapligt sällskap för kvinnor. 

Lydia Becker närvarade år 1866 vid en föreläsning om kvinnors rättigheter vid National Association for the Advancement of Social Science. Hennes intresse för frågan om rösträtt för kvinnor väcktes och 1867 grundande hon Manchester Society for Women's Suffrage, den första organisationen för kvinnlig rösträtt i Storbritannien: hon grundade sedan också den första nationella rösträttsföreningen, National Society for Women's Suffrage. Rörelsen sände ut aktivister på landsomfattande turnéer, vilket var nytt. Det var vid en av rörelsens tal 1874 som Emmeline Pankhurst hörde talas om frågan första gången. 1870 grundande hon också frågans talorgan, tidningen Women's Suffrage Journal, som blev mycket populär och väckte allmänhetens intresse för frågan. En känd aktion var då en kvinna tilläts delta i valet i egenskap av änka och hushållets överhuvud: Becker uppmanade då även andra kvinnor i samma ställning att kringgå rösträttslagen på samma sätt. 

Becker skilde sig från andra samtida feminister genom sin tro på att könen borde få samma rättigheter för att de egentligen var likadana, snarare än andra samtida feministers syn på att kvinnor genom sin olikhet borde få samma rättigheter, och hon förespråkade samma utbildningssystem för båda könen. Hon ansåg dock att rösträtten främst var en fråga för ogifta kvinnor och änkor och mindre nödvändig för gifta kvinnor. 

Lydia Becker betraktas som den brittiska kvinnorörelsens grundare och centralfigur under 1800-talet.

Källor

Noter 

Kvinnor
Födda 1827
Avlidna 1890
Brittiska kvinnorättskämpar