kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria sjukhus, Stockholm

Maria sjukhus öppnades 1876 på Wollmar Yxkullsgatan 25 på Södermalm i Stockholm.

Historik
Kärnan i den ursprungliga sjukhusanläggningen var Reenstiernas malmgård som uppfördes på 1660-talet för den holländska handelsmannen Jakob Momma (adlad Reenstierna). År 1874 inköptes hela den Reenstiernaska fastigheten med adresserna Wollmar Yxkullsgatan 21, 23, 25 och 27 av Stockholms Stads Sundhetsnämnd som led i en omdaning av Stockholms sjukhusväsen. 1876 öppnade Maria sjukhus med 125 vårdplatser i en gammal fabriksbyggnad från 1700-talet som tillhörde fastigheten.

Den ursprungliga sjukhusbyggnaden är idag ombyggd till lägenheter samt förskola och vård bedrivs istället i en nyare byggnad bredvid den gamla. Det som finns kvar av sjukhuset heter idag Capio Maria (tidigare Mariapolikliniken, "Mariapol" och tidigare även Maria beroendecentrum AB) och är ett sjukhus för vuxna med beroendeproblematik. Här finns en akutmottagning för beroendeproblematik öppen dygnet runt som dock inte har rätt att tvångsvårda patienter; dessa hänvisas istället till Beroendeakuten Stockholm på S:t Görans sjukhusområde. I Huset finns även två vårdcentraler (Capio Vårdcentral Södermalm, Söderdoktorn) samt kiropraktormottagningen Kiropraktor Stockholm MARIA.

Tidigare låg här även Maria ungdom som behandlar unga (under 20 år) med missbruksproblematik. Maria Ungdom ligger idag i anslutning till Sankt Görans sjukhus på Kungsholmen i Stockholm.  

På grund av en felbehandling 1936 avled fyra patienter vid Maria sjukhus. Efter detta fick sjukhuset en lag uppkallad efter sig, Lex Maria.

Källor
Läkartidningen: Marias historia.

Sjukhus i Stockholms län
Södermalm
Svenska eponymer
Byggnader ritade av Gustaf Wickman
Bildanden 1876
Films församling

Films församling var en församling i Uppsala stift och i Östhammars kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 1735 utbröts Österby bruksförsamling som kapellförsamling vilken 1879 eller senare åter införlivades.

Församlingen utgjorde till 1943 ett eget pastorat för att därefter till 2010 vara moderförsamling i pastoratet Film och Dannemora som 1962 utökades med Morkarla församling. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Kyrkor 
Films kyrka

Se även
Films socken

Källor 

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Östhammars kommun
Anson Carter

Anson Carter, född 6 juni 1974 i Toronto, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare som säsongen 2005–06 spelade i Vancouver Canucks i samma kedja som bröderna Daniel och Henrik Sedin och gjorde 33 mål. Carter spelade även för Washington Capitals, Boston Bruins, Edmonton Oilers, New York Rangers, Los Angeles Kings, Columbus Blue Jackets och Carolina Hurricanes i NHL.

Han spelade senast för HC Lugano i Nationalliga A säsongen 2007–08.

Anson Carter vann två VM-guld med Kanada, 1997 och 2003. 2003 gjorde han målet på övertid i VM-finalen mot Sverige som vann guldet åt Kanada. Carter rundade den svenska målburen och lirkade in pucken "köksvägen" under den svenske målvakten Mikael Tellqvist. Målet godkändes först efter videogranskning.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Referenser

Noter

Kanadensiska ishockeyspelare
Födda 1974
Spelare i Vancouver Canucks
Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i Boston Bruins
Spelare i New York Rangers
Spelare i Columbus Blue Jackets
Spelare i Carolina Hurricanes
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Los Angeles Kings
Män
Levande personer
Världsmästare i ishockey
Ishockeyspelare i Michigan State Spartans
Alumner från Michigan State University
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av Quebec Nordiques i NHL Entry Draft
Annicka Engblom

Barbro Karin Annicka Engblom, född 15 juni 1967 i Badelunda församling, Västmanlands län, är en svensk politiker (moderat). Hon är ordinarie riksdagsledamot sedan 2006, invald för Blekinge läns valkrets.

Biografi 
Hon är utbildad gymnasieingenjör med inriktning maskinteknisk gren, och har arbetat som lärarvikarie samt vid Försvarets Radioanstalt. Engblom har studerat flera språk såsom engelska, tyska, franska och ryska och har examen från Marinens officershögskola. Sedan 2018 är hon förbundsordförande för Sjövärnskåren.

Engblom fick en riksdagsplats från Blekinge i valet 2006. Hon var även kandidat till posten som kommunstyrelsens ordförande i samband med detta val. 

Engblom och Andreas Norlén motionerade under motionsperioden 2008–2009 tillsammans om att "låta monarken ta över talmannens roll i det arbete som beskrivs i 6 kap. 2 § första stycket regeringsformen", det vill säga att föreslå statsminister till Riksdagen efter varje riksdagsval. Engblom väckte en likalydande motion motionsperioden 2009–2010.

2015–2016 var hon ordförande för Moderatkvinnorna.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Svenska politiker under 2000-talet
Politiker från Västerås
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Österbybruks herrgård

Österbybruks herrgård är en herrgård i Österbybruk i Films socken i Östhammars kommun. Huvudbyggnaden är av sten i två våningar med mansardtak, samt ett framskjutande tresidigt mittparti med kupoltak. Den påbörjades 1763 och färdigställdes omkring 1780, efter ritningar av Elias Kessler och Erik Palmstedt. Trädgården ritades av Carl Hårleman. Herrgårdens äldsta delar är dess båda flyglar av sten som uppfördes på 1730-talet. Den östra flygeln fungerade ursprungligen som bostad för Antoine De Geer. Den västra flygeln inrymmer ett kapell.

Ägare
 Louis De Geer 1643-1652
 Laurent De Geer 1652-1666
 Gérard De Geer 1666-1687
 Louis De Geer 1687-1731
 Hans systrar Maria Kristina och Margareta Elisabet 1731
 Jean Jacques De Geer 1731-1738
 Antoine De Geer 1738-1756
 Charles De Geer 1756-1758
 Claes Grill (död 1767) och Johan Abraham Grill (död 1799) 1758-1799
 Per Adolf Tamm 1802-1856
 Claës Gustaf Adolf Tamm 1856-
 AB Österby Bruk 1876-1916
 Gimo-Österby Bruks AB 1916-1927
 Fagersta Bruks AB 1927-

Äldre bilder av Österbybruks herrgård

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Slott och herresäten i Sverige: Uppland, 2. Malmö 1967 (s. 344-354).
Österbybruks herrgård, webbsida

Herrgårdar i Uppland
Byggnader och anläggningar i Östhammars kommun
Sergej Krivokrasov

Sergei Vladimirovitj Krivokrasov (ryska: Сергей Владимиорвич Кривокрасов), född 15 april 1974 i Angarsk, Ryssland (Sovjet) är en rysk före detta professionell ishockeyspelare som spelade i NHL från 1992–2002.

Sergei Krivokrasov listades av Chicago Blackhawks i den första rundan som nummer 12 1992, och det var också i Chicago som han debuterade i NHL.
Efter sex säsonger i Chicago bytte han klubb till expansionslaget Nashville Predators 1998, och gjorde då sin bästa säsong under NHL-karriären. Samma år ingick han också i Rysslands OS-trupp i Nagano där han var med och vann OS-silver.

Sedan spelade han runt i olika NHL-lag utan att riktigt lyckas och flyttade sedermera hem till Ryssland där han avslutade karriären våren 2008.

Klubbar
 HC CSKA Moskva 1990–1992 2005–2006
 Chicago Blackhawks 1992–1998
 Nashville Predators 1998–2000
 Calgary Flames 2000
 Minnesota Wild 2000–2001
 Anaheim Mighty Ducks 2002
 Amur Khabarovsk 2002–2004
 Avangard Omsk 2004–2005
 Severstal Cherepovets 2005
 HC Dynamo Moskva 2006–2007
 Metallurg Novokuznetsk 2007–2008

Externa länkar
 Statistik på eliteprospects.com
 Statistik på eurohockey.net

Ryska ishockeyspelare
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i HK CSKA Moskva
Ishockeyspelare i HK Dynamo Moskva
Spelare i Metallurg Novokuznetsk
Spelare i Severstal Tjerepovets
Födda 1974
Män
Levande personer
Personer från Angarsk
Ryska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Ryssland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1998
Spelare i Mighty Ducks of Anaheim
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av Minnesota Wild i NHL:s expansionsdraft 2000
Spelare valda av Chicago Blackhawks i NHL Entry Draft
Den vita filmen

Den vita filmen, originaltitel Trois couleurs: Blanc, är en fransk-polsk dramafilm från 1994 av den polske regissören Krzysztof Kieślowski. 

Filmen ingår i trilogin Trikoloren (Trois couleurs). Manus av Kieślowski och Krzysztof Piesiewicz. Musiken är skriven av Zbigniew Preisner.

Rollförteckning
 Zbigniew Zamachowski - frisören Karol Karol
 Julie Delpy - Dominique
 Janusz Gajos - Mikolaj
 Jerzy Stuhr - Jurek
 Aleksander Bardini - notarien
 Grzegorz Warchol - en elegant man
 Cezary Harasimowicz - inspektören
 Jerzy Nowak - en gammal bonde
 Jerzy Trela - herr Bronek
 Cezary Pazura - valutaväxlingshajen
 Michel Lisowski - tolken
 Philippe Morier-Genoud - domaren

Externa länkar
 

Filmer 1994
Franska dramafilmer
Polska dramafilmer
Polskspråkiga filmer
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Filmer i regi av Krzysztof Kieślowski
Juha Lind

Juha Lind, född 2 januari 1974 i Helsingfors i Finland, är en före detta finländsk ishockeyspelare (forward) som bland annat spelat för det svenska laget Södertälje SK i Elitserien under tre säsonger mellan 2001/2002 och 2003/2004 .

Juha Lind spelade i NHL under tre säsonger för Dallas Stars och Montreal Canadiens och spelade 133 NHL-matcher. I Finland har han spelat för Jokerit och vunnit fyra finska mästerskapsguld.

I det finländska landslaget spelade han i VM fem gånger och har även spelat två OS-turneringar, 1998 i Nagano i Japan och 2002 i Salt Lake City i delstaten Utah i USA i Nagano blev det till ett OS-brons. Säsongen 2007/2008 spelade Juha Lind för Leksands IF i Allsvenskan. Han avslutade sin hockeykarriär i moderföreningen Jokerit i SM-liiga där han spelade från säsongen 2008/2009 och fram till han slutade 2010.

Externa länkar
 leksandsif.se

Finländska ishockeyspelare
Födda 1974
Spelare i Jokerit
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Spelare i Dallas Stars
Män
Levande personer
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Finland
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Spelare i EC Red Bull Salzburg
Idrottare från Helsingfors
Spelare i Citadelles de Québec
Spelare i Michigan K-Wings
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av Minnesota North Stars i NHL Entry Draft
Den röda filmen

Den röda filmen, originaltitel Trois couleurs: Rouge, är en fransk dramafilm från 1994 av den polske regissören Krzysztof Kieślowski. 

Filmen ingår i trilogin Trikoloren (Trois couleurs). Manuset skrevs av Kieślowski och Krzysztof Piesiewicz. Musiken är skriven av Zbigniew Preisner.

Filmen blev Kieślowskis sista film och hans testamente.

Rollförteckning 
 Irène Jacob - Valentine Dussaut
 Jean-Louis Trintignant - domaren
 Frédérique Feder - Karin
 Jean-Pierre Lorit - Auguste Bruner
 Samuel Le Bihan - fotografen
 Marion Stalens - veterinären
 Teco Celio - bartender

Externa länkar 
 

Filmer 1994
Franska dramafilmer
Filmer i regi av Krzysztof Kieślowski
Franskspråkiga filmer
Röksvampar

Röksvampar är en grupp ätliga svampar med vanligen päronformad fruktkropp som inkluderar de två släktena Lycoperdon och Calvatia, som båda tillhör familjen Lycoperdaceae. Röksvamparna tillhör gruppen basidiesvampar. Gemensamt för alla röksvampar är att basidier och sporer anläggs inuti fruktkroppens håligheter.

När en röksvamp når sin mognad, brister den hårda huden och miljardtals sporer släpps ut i ett rökliknande moln (därav trivialnamnet röksvamp).

Arter av röksvampar
Vårtig röksvamp (lat. Lycoperdon perlatum), gyttrad röksvamp (lat. Lycoperdon pyriforme), långfotad röksvamp (lat. Calvatia excipuliformis) och jätteröksvamp (lat. Calvatia gigantea) är några vanliga röksvampar som förekommer i Sverige.

Referenser

Noter
Scheibe SF 25

Scheibe SF 25 är ett motorsegelflygplan byggt av den tyska tillverkaren Scheibe-Flugzeugbau. Den har flera motoralternativ, bland annat en 60 hästkrafters motor som man kan ta sig upp med och stänga av för att sedan använda flygplanet som segelflygplan på vägen ner. Den kan också utrustas med en 67 hk Limbach SL1700 EA och får då lite bättre prestanda. Den tillverkades i fler än 1500 exemplar.

Varianter  

 SF 25 A 
spännvid 15,3 m; högvingat; Solo 560 A2C eller Hirth F10 (26 hk)
 SF 25 B 
midvingat; Stark Stamo MS1500 (45 hk); senare Sauer 1800 (54 hk) 
 SF 25 C 
Limbach SL 1700 (60 hk); senare Rotax 912A (80 hk), Rotax 912S (100 hk) eller Rotax 914F (115 hk) 
 SF 25 C 2000 
Limbach L 2000 EA (80 hk) 
 SF 25 D 
ombyggda SF 25 B, Limbach L 1700 E0 (60 hk) 
 SF 25 E 
spännvid 18,0 m; Limbach 1700 (64 hk) eller 2000 EA1 
 SF 25 K 
Limbach L 1700 EA (49 hk)

Externa länkar

Källhänvisningar  

Segelflygplan
SF 25
Motorsegelflygplan
Kornblå

Färgnamnet kornblå syftar på blåklintens blommor, som även kan kallas kornblomster. Det finns en HTML-färg (X11) som kallas CornflowerBlue. Inom den svenskspråkiga kulturen kan kornblå även avse mörkare och mer djupblå färger.

Se även 
 Färgord

Referenser

 
Färgord

pt:Azul Celeste
STS-51-F

STS-51-F var den nittonde flygningen i det amerikanska rymdfärjeprogrammet och den åttonde i ordningen för rymdfärjan Challenger. Den sköts upp från Pad 39A vid Kennedy Space Center i Florida den 29 juli 1985. Efter nästan åtta dagar i omloppsbana runt jorden återinträdde rymdfärjan i jordens atmosfär och landade vid Edwards Air Force Base i Kalifornien. 

Flygningen är den enda där en av färjans huvudmotorer stoppats under uppskjutningen.

Start och landning
Total uppdragslängd: 07:16:45:00

Vid ett uppskjutningsförsök den 12 juli 1985 från Pad 39A vid Kennedy Space Center i Florida startade färjans huvudmotorer som vanligt några sekunder före uppskjutningen, men vid T-3 sekunder stoppade alla färjans tre motorer på grund av en krånglande ventil i en av de tre motorerna. 

Uppskjutningen skedde klockan 17:00 (EDT) 29 juli 1985 från Pad 39A vid Kennedy Space Center i Florida.
Uppskjutningen försenades drygt en och en halv timme på grund av kommunikationsproblem.
Fem minuter och 45 sekunder efter start stängdes färjans första huvudmotor av automatiskt på grund av att en sensor indikerade onormalt hög temperatur i motorn. Även huvudmotor nummer två skulle stannat av samma orsak om inte en tekniker snabbt kopplat ur säkerhetsfunktionen. Med endast två fungerande huvudmotorer kunde inte färjan nå den planerade omloppsbanan, istället gick man in i en lägre omloppsbana.

Landningen skedde klockan 12:45 (PDT) 6 augusti 1985 vid Edwards Air Force Base i Kalifornien.

Uppdragets mål
Huvuduppgiften för detta uppdrag var att som del av SPACELAB-uppdragen verifiera att alla system på satelliten fungerade korrekt.

Noterbart
Det mest allmänt uppmärksammade experimentet på denna flygning var Carbonated Beverage Dispenser Evaluation. Både Pepsi och Coca-Cola hade försökt göra sina produkter tillgängliga för astronauterna. Det visade sig emellertid att de kolsyrade läskedryckerna pyste och skummade våldsamt i mikrogravitation.

Besättning
 Charles G. Fullerton (2), befälhavare
 Roy D. Bridges, Jr. (1), pilot
 Story Musgrave (2), uppdragsspecialist
 Anthony W. England (1), uppdragsspecialist
 Karl G. Henize (1), uppdragsspecialist
 Loren W. Acton (1), nyttolastspecialist
 John-David F. Bartoe (1), nyttolastspecialist

Se även 
 Rymdforskning

Referenser

Externa länkar 

Rymdfärjeprogrammet
1985 i USA
Rymdfartsåret 1985
Silvio Danini

Silvio Valentin Ambrosievitj Danini, född 1867 i Charkov, död den 11 januari 1942 i Leningrad (under den tyska belägringen som varade mellan september 1941 och januari 1944), var arkitekt och son till poeten Ambrosio Danini som kom från norra Italien. Familjen flyttade till Poltava 1879 där Danini studerade vid gymnasiet för att sedan flytta till Sankt Petersburg där han påbörjade sin konstnärliga studier vid akademin för konst.

I början av 1890-talet blev Danini inbjuden att bli assistent åt arkitekten Aleksandr Krasovskij (1848-1923) för att återuppbygga den nordvästra flygeln av Vinterpalatset för tsar Nikolaj II.

1894 blev Danini inbjuden till Tsarskoje Selo för att arbeta med dekorationen av Sankta Katarinakyrkan som sedermera förstördes den 5 juni 1939. 

1896 flyttade Danini till Tsarskoje Selo och kom att arbeta under kejsare Nikolaj II. 

Danini byggde och restaurerade samt planerade olika palatsbyggnader mellan 1896 och 1919, men även skolor, kyrkor, elektriska kraftstationer, sjukhus etc.  Mellan 1896 och 1898 byggde Danini en huvudbyggnad för stadens elektriska kraftstation. Dessutom lät han designa järngrindarna till entrén för Aleksandrpalatset.

Ryska arkitekter
Födda 1867
Avlidna 1942
Män
Personer från Charkiv
Dannemora socken

Dannemora socken i Uppland ingick i Olands härad, ingår sedan 1974 i Östhammars kommun och motsvarar från 2016 Dannemora distrikt.

Socknens areal är 69,02 kvadratkilometer varav 61,05 land.År 2000 fanns här 454 invånare. En del av tätorten Österbybruk, tätorten Dannemora med Dannemora gruva samt sockenkyrkan Dannemora kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Dannemora socken omtalas i skriftliga handlingar första gången 1314 ('De Danamorii'). Socken hade under medeltiden samma omfattning som under 1900-talet, undantaget byn Bockbol, som tidigare räknades till Dannemora jordebokssocken men Tensta kyrksocken, men överfördes till Tensta socken i alla avseenden 1889.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Dannemora församling och för de borgerliga frågorna bildades Dannemora landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1974 i Östhammars kommun. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Dannemora, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000. 

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Olands härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Olands kompani och Livregementets dragonkår, Norra Upplands skvadron.

Geografi
Dannemora socken ligger väster om Östhammar kring Dannemorasjön. Socknen är en mossrik skogsbygd med odlingsbygd vid sjön.

Dannemora-Hargs Järnväg går österut till Hargshamn, respektive västerut till Örbyhus.

Fornlämningar
En hällristning är funnen. I socknen finns många gruvhål och i anslutning till dessa hyttplatser.

Namnet
Namnet skrevs 1344 Danamoro innehåller efterleden mor, '(sumpig) granskog'. Förleden innehåller plural av folkslagsbeteckningen dan, 'dansk'.

Se även
Dannemora församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Uppsala län, del 2 Hermes 1949 libris

Externa länkar

 Dannemora hembygdsförening

Indelningar i Östhammars kommun
Socknar i Olands härad
Otis Blackwell

Otis Blackwell, född 16 februari 1931 i Brooklyn i New York, död 6 maj 2002 i Nashville, Tennessee, var en amerikansk kompositör, sångare och pianist.

Blackwells låtskrivande under rockmusikens tidiga år i slutet av 1950-talet bidrog till att artister som Elvis Presley och Jerry Lee Lewis slog igenom.

2010 invaldes Blackwell i Rock and Roll Hall of Fame.

Kända kompositioner
 "All Shook Up" (Elvis Presley) (1957)
 "Breathless" (Jerry Lee Lewis)
 "Don't Be Cruel" (Elvis Presley) (1956)
 "Fever", (under pseudonymen John Davenport, tillsammans med Eddie Cooley), framförd av bland andra Little Willie John (1956), Peggy Lee (1958), Madonna (1993)
 "Great Balls of Fire" (Jerry Lee Lewis) (1957)
 "Handy Man" (Jimmy Jones)
 "Return to Sender" (Elvis Presley) (1962)

Referenser

Amerikanska låtskrivare
Rock and Roll Hall of Fame
Personer från Brooklyn
Födda 1931
Avlidna 2002
Män
Dannemora församling

Dannemora församling var en församling i Uppsala stift och i Östhammars kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde till 1943 ett eget pastorat för att därefter till 2010 vara annexförsamling i pastoratet Film och Dannemora som 1962 utökades med Morkarla församling. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Kyrkor 
Dannemora kyrka

Se även
Dannemora socken

Källor 

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Östhammars kommun
Upplands runinskrifter 294

Runinskrift U 294 är en runsten i Smedby, Hammarby socken och Upplands Väsby kommun i Vallentuna härad, Uppland. 

Den står på sin ursprungliga plats utmed vägen mellan Smedby och Vilunda och man finner den om man följer fornslingan som utgår från Gunnes gård, en rekonstruktion av en vikingatida boplats. 

Utmed den gamla vägen som på vikingatiden var en förbindelse mellan hemgården i Smedby och granngården vid den heliga lunden i Vilunda, står även U 293 och U Fv1972;172. De tre stenarna som utmed fornstigen är placerade på rad kallas "Vilundastenarna" och de är resta av samma familj. Området är rikt på fornlämningar och det finns bland annat flera gravfält från yngre järnåldern.

Inskriften 

Runsvenska: kothlauh lit stain hku iftir forkun bonta sin auk kitelfr
 
Nusvenska: "Gudlög lät hugga stenen efter Forkunn, sin make och Kättilälv (lät också hugga).

Se även 
 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Upplands runinskrifter
 Sverige under vikingatiden
 Sverige under äldre medeltiden

Källor
 Fornvännen 1972, från sid. 172, artikel av Sven B. F. Jansson, Riksantikvarieämbetet
 Vägvisare till forntiden, sid. 198, Palle Budtz, Palle Budtz & Brombergs Bokförlag AB, 1992, 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Upplands Väsby kommun
Morkarla församling

Morkarla församling var en församling i Uppsala stift och i Östhammars kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde under medeltiden ett eget pastorat för att därefter senast från 1500-talet till 1962 vara annexförsamling i pastoratet Alunda och Morkarla. Från 1962 till 2010 var församlingen annexförsamling i pastoratet Film, Dannemora och Morkarla. Församlingen uppgick 2010 i Dannemorabygdens församling.

Kyrkor 
Morkarla kyrka

Se även
Morkarla socken

Källor 

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Östhammars kommun
Mitte

Mitte kan syfta på:

Geografi

Tyskland 

 Mitte, Berlin (stadsdelsområde) – ett stadsdelsområde (Bezirk) i Berlin 
 Mitte, Berlin (stadsdel) – en stadsdel i ovan nämnda stadsdelsområde 
 Mitte , Bielefeld – stadsdelsområde i Bielefeld, Nordrhein-Westfalen, Regierungsbezirk Detmold,
Epigon (tidning)

Epigon var en nättidskrift som startades år 2000 och hade som uttalat mål att vara en nättidning av unga, för alla. Epigon betyder osjälvständig efterapare men det skulle enligt grundaren Carlos Rojas uppfattas ironiskt. Eldsjälarna bakom nättidningen startade så småningom en förening och ett nätverk för unga journalister. Nättidningen utvecklades efter ett par år till att även ges ut i pappersformat.

Kort tidningshistorik
Epigon var en idé och filosofi som omsattes i praktisk handling genom nättidningen och papperstidningen Epigon. Papperstidningen gavs ut som bilaga till Stockholms Fria Tidning. Syftet var att få in unga människor i Mediesverige eftersom man ansåg att journalistkårens homogenitet och brist på unga var ett demokratiskt problem. Man ansåg att det saknades unga och nya perspektiv. Tidningen lades ned år 2006 eftersom man ansåg att man "hade lyckats" eftersom unga människor i en mycket större utsträckning än tidigare kommit in i den etablerade medievärlden.

Reguljära skribenter

Carlos Rojas (grundare och chefredaktör)
Emanuel Sidea (chefredaktör)
Axel Gordh Humlesjö (redaktionschef)
Markus Hankins (redaktör och krönikör)
Anna Waldehorn (skribent)
Kasia Narkowicz (skribent och vice-ordförande)
Louise Larsson (skribent)
Anna Flemmert (skribent)
Ellen Albertsdóttir (redaktör och skribent)
Tomas Melin (sekreterare och skribent)
Camilo Goine (kolumnist och skribent)
Björn Jönsson (skribent)

Externa länkar
Epigons webbplats

Nedlagda svenska tidningar
Tidningar startade 2000
Tidningar nedlagda 2006