kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
On the Night

On the Night är det andra livealbumet av Dire Straits, och släpptes 1993. ”On the Night” är en samling av spelningar från två olika konserter under "On Every Street"-turnén. Inspelat på Les Arenes, Nimes, Frankrike och Feyenoord Stadium, Rotterdam, Holland i maj 1992.

Detta är troligen bandets mest musikaliska album då de var hela nio personer på scen jämfört med fyra stycken år 1978, och innehåller Paul Franklin på pedal steel guitar samt mycket inslag av saxofon. Till skillnad från tidigare turnéer medverkade även en batterist på slagverk.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Mark Knopfler, övriga noterade.

Albumversion 
 "Calling Elvis"
 "Walk of Life"
 "Heavy Fuel"
 "Romeo and Juliet"
 "Private Investigations"
 "Your Latest Trick"
 "On Every Street"
 "You and Your Friend"
 "Money for Nothing" (Knopfler, Sting)
 "Brothers in Arms"

Video- och DVD-version 
 "Calling Elvis"
 "Walk of Life"
 "Heavy Fuel"
 "Romeo and Juliet"
 "The Bug"
 "Private Investigations"
 "Your Latest Trick"
 "On Every Street"
 "You and Your Friend"
 "Money for Nothing" (Knopfler, Sting)
 "Brothers in Arms"
 "Solid Rock"
 "Local Hero - Wild Theme"

Bandet under turnén 
 Mark Knopfler – sång, sologitarr
 John Illsley – bass, körsång
 Phil Palmer – kompgitarr, körsång
 Alan Clark – piano, keyboard
 Guy Fletcher, keyboard, körsång
 Chris Whitten – trummor
 Danny Cummings – slagverk, körsång
 Paul Franklin – pedal steel guitar
 Chris White – saxofon, flöjt, körsång
 Jolyon Dyer – turnémanager

Livealbum 1993
Livealbum av Dire Straits
Gennett Records

Gennett Records  var ett amerikanskt skivmärke som blomstrade under 1920-talet.

Gennett records grundades i Richmond, Indiana av Starr Piano Company och släppte sina första inspelningar i oktober 1917. Gennett har gått till historien för den mängd inspelningar av tidiga jazzbegåvningar som gjordes på märket, bland andra av Jelly Roll Morton, Bix Beiderbecke, The New Orleans Rhythm Kings, Joe "King" Oliver's band (med den unge Louis Armstrong), Hoagy Carmichael och Tommy Dorsey.  Gennett spelade även in tidiga bluesartister som Blind Lemon Jefferson.

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1917
Skivbolag och skivmärken upplösta 1948
Technique

Technique är den brittiska musikgruppen New Orders femte studioalbum, utgivet den 30 januari 1989 på Factory Records. Bandet tillbringade fyra månader på Ibiza under inspelningen av albumet. Ett upplägg som enligt Peter Hook inte var fullt så lyckat då tillgången till pool och bar var för stor och frestande. Istället för att spela in musik gick de hellre ut på klubbar och barer och solbadade. De fick till slut byta miljö för att få något kreativt gjort. Det bestämdes att de skulle flytta tillbaka till England och Peter Gabriels studio i Box i Wiltshire. 

Albumet finns med i boken  1001 Albums You Must Hear Before You Die.

Låtlista 
 "Fine Time" – 4:42
 "All the Way" – 3:22
 "Love Less" – 2:58
 "Round & Round" – 4:29
 "Guilty Partner" – 4:44
 "Run" – 4:29
 "Mr. Disco" – 4:20
 "Vanishing Point" – 5:15
 "Dream Attack" – 5:13

Källor 

Album av New Order
Musikalbum 1989
Engelskspråkiga musikalbum
Juojärvi, Norrbotten

Juojärvi är en sjö i Övertorneå kommun i Norrbotten som ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Juojoki.

Till Juojärvi kan man köra via Vyöni. Söder om Juojärvi rinner bäcken Juovoja som mynnar ut i Torneälv, strax norr om byn Niskanpää.

Delavrinningsområde 
Juojärvi ingår i delavrinningsområde (740631-185374) som SMHI kallar för Mynnar i Torneälvens vattendragsyta. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Det finns inga avrinningsområden uppströms utan avrinningsområdet är högsta punkten. Juojoki som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (79 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Övertorneå kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Torneälvens avrinningsområde
Insjöar i Norrbotten
Insjöar i Övertorneå kommun
Fifa Confederations Cup 2013

Fifa Confederations Cup 2013 var en fotbollsturnering som spelades 15–30 juni 2013 i Brasilien.

Kvalificerade landslag

Spelorter och arenor 
Arena Pernambuco, belägen i Recife
Arena Fonte Nova, belägen i Salvador
Castelão, belägen i Fortaleza
Estádio Nacional de Brasília, belägen i Brasília
Maracanã, belägen i Rio de Janeiro
Mineirão, belägen i Belo Horizonte

Spelartrupper 

Lagen fick bestå av 23 spelare, varav tre målvakter.

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Slutspelsträd

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Statistik

Målskyttar

Disciplin 

Röda kort

Sluttabell

Se även
Protesterna i Brasilien 2013

Referenser
Ferdinand av Österrike-Este (I)

Ferdinand av Österrike-Este (I), alias ärkehertig Ferdinand Karl av Österrike, föddes 1 juni 1754 och dog 24 december 1806. Han var son till det tysk-romerska kejsarparet Frans I och Maria Teresia av Österrike.

Maria Teresia hade utsett sonen Ferdinand till blivande hertig av Modena, och som ett led i detta blev den unge ärkehertigen 1771 bortgift med Maria Beatrix, den sista av dynastin Este och dotter till Herkules III Rinaldo av Modena. Ferdinand blev därigenom stamfar till dynastin Habsburg-Este eller Österrike-Este, en gren av dynastin Habsburg-Lothringen.

1780 utnämndes Ferdinand till ståthållare i Lombardiet, en italiensk provins som då tillhörde Österrike. Han tvingades dock lämna Italien vid den franska invasionen 1796. Eftersom även Modena var ockuperat av fransmännen vid Ferdinands död blev han heller aldrig hertig där. 1814 utnämndes dock Frans IV, Ferdinands och Maria Beatrix' son, till hertig av Modena.

Barn
Ferdinand och Maria Beatrix fick nio barn, däribland :
 Maria Teresa (1773-1832), gift med Viktor Emanuel I av Sardinien
 Maria Leopoldina av Österrike-Este (1776-1848), gift med Karl Theodor av Bayern
 Frans IV (1779-1846) - se ovan !
 Ärkehertig Ferdinand Karl av Österrike-Este (1781-1850), österrikisk överbefälhavare under Napoleonkrigen.
 Ärkehertig Maximilian Josef av Österrike-Este (1782-1863), stormästare av Tyska orden. 
 Ärkehertig Karl av Österrike-Este (1785-1809), ärkebiskop av Esztergom.
 Marie Ludovika (1787-1816), gift med sin kusin, kejsare Frans I av Österrike

Referenser
 

Födda 1754
Avlidna 1806
Österrikes ärkehertigar
Huset Habsburg-Lothringen
Huset Habsburg-Este
Män
Hemjärn

Hemjärn är en av två typer järn, som kroppen kan ta upp ur föda. 

Hemjärn utgör ungefär hälften av järninnehållet i kött och blodmat, medan den andra typen, icke-hemjärn, utgör allt järn i vegetabilisk föda. Kroppen kan ta upp 25 procent av mängden hemjärn, och 5–10 procent av mängden av den andra typen järn, icke-hemjärn. 

Hemjärn är bundet till hemoglobiner och myoglobiner. Det finns i rött kött, inälvsmat, kyckling, kalkon, fisk samt till viss del också i skaldjur.

Källor
Om järn på Livsmedelsverkets webbplats

Järn
Järnmetabolism
Ängsblåvinge

Ängsblåvinge, Cyaniris semiargus, är en fjärilsart i familjen juvelvingar.
Vingbredden varierar mellan 24 och 34 millimeter, på olika individer.

Underarter 
Arten har 20 underarter:
 C. s. angusta (Stauder, 1923)
 C. s. basicaeca (Stauder, 1923)
 C. s. bellis (Freyer, 1843)
 C. s. cimon (Lewin, 1795)
 C. s. fergana Tutt, 1909
 C. s. infrapallida Lempke, 1955
 C. s. intermedia Tutt, 1909
 C. s. kojirei Murayama, 1957
 C. s. maroccana (Lucas, 1920)
 C. s. mesopotamica Tutt, 1909
 C. s. montana (Meyer-Dür, 1852)
 C. s. parnassia (Staudinger, 1871)</small>
 C. s. persica Tutt, 1909
 C. s. porrecta Verity, 1919
 C. s. querci Verity, 1919
 C. s. radiata (Ob., 1948)
 C. s. salassorum (Fruhstorfer, 1910)
 C. s. semisebrus Turati, 1919
 C. s. transiens (Melcon, 1910)
 C. s. uralensis'' Tutt, 1909

Beskrivning 
Hanen är blå, något blåviolett, på ovansidan. Vingarna har en smal mörkbrun kant och längst ut små vita fransar. Honan är brun på ovansidan och har också små vita fransar längs vingkanterna. Båda könen är på undersidan ljusgrå med små mörka fläckar omgivna av vitt. Larven är grön med smala ljusare längsgående ränder och den blir upp till 15 millimeter lång.

Värdväxter för ängsblåvinge är olika ärtväxter, bland annat arter i klöversläktet (Trifolium), vickersläktet (Vicia), sötväpplingsläktet (Melilotus) och getväpplingsläktet (Anthyllis).

Utbredning 
Ängsblåvingen finns i nordligaste Afrika, i Europa, den tempererade delen av Asien och i Mongoliet. Dess habitat är ängsmarker och beroende på klimat kan den finnas på ett par tusen meters höjd, till exempel i södra Europa. Den finns i hela Sverige utom i fjälltrakterna. I Finland finns den i hela landet, från övre Tornedalen och söderut. I Norge finns den från södra delarna av landet till fjälldalarna i norr, dock med undantag för Vestlandet. I Danmark minskar arten kraftigt, och saknas bland annat på Fyn och Sydsjälland.

Källor

Externa länkar 

Juvelvingar
Insekter i palearktiska regionen
Anna Jönsson Haag

Anna Margret Jönsson Haag (), ursprungligen Hansson, född 1 juni 1986 i Skinnskatteberg, är en svensk längdskidåkare. Mellan 2006 och 2016 tävlade hon för IFK Mora skidklubb. Från och med säsongen 2016–2017 tävlade hon för den egna klubben, Anna & Emil Sportklubb. År 2018 avslutade hon sin professionella karriär som skidåkare.

Biografi 
Haag växte upp i Orsa och gick på Mora skidgymnasium 2002–2006 innan hon flyttade till Östersund för att ägna sig åt skidåkning på heltid.

Karriär 
Hon fick sitt genombrott på internationell nivå säsongen 2007/2008 då hon slutade tolva i Tour de Ski 2007/2008. På Tour de Ski 2008/2009 kom hon på en sjundeplats. Den 21 november 2009 kom Haag på en tredjeplats i en världscuptävling i 10 km fristil. Den 20 december samma år slutade hon återigen trea i en världscuptävling, denna gång på 15 km klassiskt.

I sin OS-debut, 10 kilometer fri stil i Vancouver 2010, kom hon på fjärde plats. Fyra dagar senare tog hon sin första OS-medalj då hon gick i mål som tvåa i dubbeljakten, endast slagen av Marit Björgen. Hon tog senare ytterligare en silvermedalj tillsammans med Charlotte Kalla i damernas sprintstafett.

Anna Haag bildade tillsammans med Ida Ingemarsdotter, Britta Johansson Norgren och Charlotte Kalla det stafettlag som under VM 2011 i Holmenkollen tog silver på 4 × 5 km.

Under Tour de Ski 2010/2011 vann Anna Haag dubbeljaktstarten på 5+5 km.

Hon tog guld i stafett 4 x 5 kilometer vid Olympiska vinterspelen 2014 i Sotji tillsammans med Ida Ingemarsdotter, Charlotte Kalla och Emma Wikén. Hon tilldelades samma år Svenska Dagbladets guldmedalj liksom sina lagkamrater i stafetten.

I mars 2018 meddelade hon att hon avslutar sin professionella skidkarriär efter säsongen 2017–2018.

16 december 2021 meddelade hon att hon åker Ski Classics 2022. Planen är att åka de fyra första tävlingarna.

Andra aktiviteter och privatliv 
Haag är gift med Emil Jönsson sedan 2018. Paret har tre barn tillsammans.

Våren 2021 publicerades hennes första bok Lev, njut, träna (Mondial förlag), skriven tillsammans med Emil Jönsson Haag. Våren 2022 kom parets andra bok Ut!.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
  
 

Svenska längdåkare
Svenska mästare i längdskidåkning
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2014
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2014
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2018 från Sverige
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2018
Svenska idrottare under 2000-talet
Alumner från Mittuniversitetet
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Personer från Skinnskattebergs kommun
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Längdskidåkare i IFK Mora
Silverblåvinge

Silverblåvinge, Polyommatus amandus, är en fjärilsart i familjen juvelvingar. Vingspannet varierar mellan 31 och 36 millimeter, på olika individer.

Utseende

Hos hanen är ovansidan blå med mörkbruna kanter och hos honan i stort sett brun. Båda könen har en ljusbrun eller gråbrun undersida med svarta och orange fläckar, de orange främst längs vingkanterna. Larven är grön med ljusa längsgående ränder och den blir upp till 25 millimeter lång.

Levnadssätt
Värdväxter, de växter larven äter av och lever på, är olika ärtväxter, bland annat kråkvicker och gulvial.

Larverna vårdas av myror i släktena Tapinoma, Lasius, Myrmica och Formica.

Flygtiden, den period när fjärilen är fullvuxen, imago, infaller i juni-juli. Silverblåvingens habitat, miljön den lever i, är blomsterängar.

Utbredning
Silverblåvingens utbredningsområde är i stort sett den palearktiska regionen. I Norden förekommer den i Danmark, sydöstligaste Norge, Finland samt i Sverige upp till Värmland och Hälsingland, dock längre norrut längs kusten. I Finland finns den i hela landet upp till 67° N. I Norge finns den i södra och östra delarna av landet, medan den finns i hela Danmark utom Fyn, Langeland, Lolland och Bornholm.

Källor

Externa länkar

Juvelvingar
Mindre guldvinge

Mindre guldvinge, Lycaena phlaeas, är en fjärilsart i familjen juvelvingar. Vingspannet varierar mellan 22 och 34 millimeter, på olika individer.

Beskrivning 

Hanen och honan är mycket lika varandra. På ovansidan är framvingarna orangeröda med mörkbruna kanter och fläckar. Bakvingarna är mörkbruna med ett orangerött något tandat band i bakkanten. Undersidan liknar ovansidan men är blekare i färgerna; gul eller gulorange på framvingen och blekt brunbeige på bakvingen. Utseendet på denna fjäril varierar vad gäller färgnyanser och mönster beroende på var den hör hemma i sitt stora geografiska utbredningsområde. Larven är grön med rödrosa ränder och blir upp till 15 millimeter lång.

Värdväxt för mindre guldvinge är olika arter i skräppsläktet, bland annat bergsyra och ängssyra.

Flygtiden är antingen en generation mellan juli och september för de arktiska och alpina populationerna, två generationer (juni-juli respektive augusti-september) för de nordliga populationerna eller tre generationer mellan april och september för de längre söderut.

Utbredning 
Mindre guldvinge finns i större delen av den holarktiska regionen.

Källor

Externa länkar 

Fjärilar
Juvelvingar
Lycaena
Krigslek

En krigslek är lek som imiterar krig eller liknande konflikter där våld i verkligheten används. Andra krigslekar kan vara där leksaksvapen som exempelvis vattenpistol, korkpistol eller knallpulverpistol används, eller lek med tennsoldater och actionfigurer. Antingen simuleras en verklig historisk konflikt eller en tänkt konflikt. En populär historisk konflikt har varit indiankrigen. Andra former av krigsliknande lekar är matkrig, kuddkrig, vattenkrig och snöbollskrig.

Debatt
Vissa menar att krigslekar kan vänja barn vid att använda våld och krig som konfliktlösning i verkligheten. Efter att debatten tilltagit alltmer i samband med Vietnamkriget, slöts i Sverige 1979 en överenskommelse mellan leksaksbranschen, Konsumentverket och dåvarande Lekmiljörådet om att inte sälja leksaker som skildrar modernt krig från och med 1914 (första världskrigets startår), däremot undantogs tidigare krig och tänkta framtida militära konflikter. Överenskommelsen fungerade inte i praktiken.

Många av leksakerna var tolkningsbara, och dessutom ingick exempelvis inte bensinstationer och livsmedelsaffärer i avtalet. Några år senare kom debatten alltmer istället handla om actionfigurer och våldsamma TV-spel.

Se även
Datorkrigsspel
Konfliktspel

Källor

Fotnoter

Lekar
Lekar
Guthrum

Guthrum, Gudrum eller Guðrum (Guttorm, Gorm) var en kung i Danelagen, ett vikingastyrt område i England i slutet av 800-talet. 

Guthrum, som sannolikt var av dansk härkomst, omtalades första gången 875. Han uppges ha haft en egen här med vilken han förde krig mot kung Alfred den store. Alfred besegrade Guthrum 878 i slaget vid Ethandun (Edington). Därefter slöt man fred och Guthrum lät döpa sig och antog då namnet Æthelstan. Vid dopet var Alfred den store hans gudfar. Guthrum lär ha slagit sig ned i East Anglia. Han avled troligen 890.

Populärkultur

Guthrum har figurerar ofta som en antagonist i populärkulturella återberättanden av Alfred den Stores liv. I De blodiga sköldarna spelas han av Michael York och där är han filmens huvudsakliga antagonist. Ivar Benlös framställs som hans krigshövding. I Bernard Cornwells romansvit om vikingarnas invasion av England figurerar Guthrum i en betydande roll. Hans roll expanderades ännu mer i tv-adaptionen The Last Kingdom, där hans spelades av den svenske skådespelaren Thomas W. Gabrielsson. I Vikings framställs han som sonen till en götisk jarl.

Referenser

Personer i England under 800-talet
Avlidna 890
Män
Födda okänt år
East Anglias regenter
Ståkkålms-Ringo

Ståkkålms-Ringo är en av Tony Manieri tecknad svart-vit serie som publicerades i tidningen Kvällsposten under åren 1985-1999 och som eget seriealbum 1986, samt namnet på seriens från Stockholm härrörande huvudperson. Serien byggde huvudsakligen på kortare humoristiska dialoger mellan huvudpersonen och lokalbefolkningen i Malmö, där seriens händelser huvudsakligen utspelade sig. 

Kännetecknande för serien är att samtliga i serien förekommande personer verkar tala med stark dialekt, vilket pratbubblorna kärnfullt förmedlar genom att orden felstavas så att de praktiskt taget utgör en fonetisk transkription. Ståkkålms-Ringo kunde exempelvis utbrista "Vi måsste ba gå upp å snakka me'råm" (dvs "Vi måste bara gå upp och snacka med dem"), och få frågor som "Va e du ude ettårr?" (dvs "Vad är du ute efter?").

Ståkkålms-Ringo utgör Tony Manieris mest kända verk och författaren presenteras fortfarande, flera år efter att serien upphört att publiceras i Kvällsposten, för allmänheten såsom upphovsmannen bakom Ståkkålms-Ringo. och serien beskrivs ibland som en serie med kultstatus.

Källor

Svenska serier
Svenska seriefigurer
Kultur i Malmö
Giancarlo Judica Cordiglia

Giancarlo Judica Cordiglia, född 30 september 1971 i San Maurizio Canavese, Turin, Piemonte, är en italiensk dramatiker, skådespelare och författare.

Italienskspråkiga författare
Italienska skådespelare under 2000-talet
Italienska författare under 2000-talet
Födda 1971
Män
Levande personer
Personer från Turin
Jättekast

I Sverige avser jättekast ett större flyttblock.

Jättekast är i Finland benämning på ett uppkastat gravröse av kullerstenar från bronsåldern. 

Från Finland känner man till omkring 3 000 jättekast, av vilka endast ett hundratal blivit undersökta. De är vanligen belägna på bergstoppar i närheten av vattendrag, i nedre Satakunta även på låglänt mark. Jättekast kan påträffas utmed kusten från östra Nyland ända upp till trakten av Uleåborg. Särskilt talrikt förekommer dessa bronsåldersgravar (på finska hiidenkiuas, vare eller kruunu'') i Kiukais och Nakkila i nedre Satakunta samt i Österbotten. En del jättekast kan dateras till äldre järnåldern.

Referenser

Gravrösen
Bronsåldern
Järnåldern
Andrej Kantjelskis

Andrej Antanasovitj Kantjelskis (, : Andrij Antanasovytj Kantjelskis)  född 23 januari 1969 i Kirovohrad (i nuvarande Ukraina), är en före detta sovjetisk och rysk fotbollsspelare med 17 spelade matcher för Sovjetunionen, sex för OSS och 36 för Ryssland. Han var mittfältare och en duktig tekniker.

Referenser 

Födda 1969
Sovjetiska landslagsspelare i fotboll
Ryska fotbollsspelare
Ryska landslagsspelare i fotboll
Män
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1992
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i FK Dynamo Kiev
Spelare i FK Sjachtar Donetsk
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Everton FC
Spelare i ACF Fiorentina
Spelare i Rangers FC
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i Al-Hilal
Spelare i FK Saturn Moskva Oblast
Spelare i PFK Krylja Sovetov Samara
Levande personer
Personer från Kirovohrad
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Serie A
Spelare i Scottish Premier League
Spelare i Premjer-Liga
Message From the Country

Message From the Country var The Moves sista album som utkom 1971. 6 månader senare var de ELO i stället.

Låtlista

 "Message From The Country" (Jeff Lynne) – 4:45
 "Ella James" (Roy Wood) – 3:11
 "No Time" (Lynne) – 3:38
 "Don’t Mess Me Up" (Bev Bevan) – 3:07
 "Until Your Mama’s Gone" (Wood) – 5:03
 "It Wasn’t My Idea to Dance" (Wood) – 5:28
 "The Minister" (Lynne) – 4:27
 "Ben Crawley Steel Company" (Wood) – 3:02
 "The Words of Aaron" (Lynne) – 5:25
 "My Marge" (Lynne-Wood) – 1:59

Musikalbum 1971
Wuthering Heights (sång)

"Wuthering Heights" är en låt skriven och framförd av brittiska popsångerskan Kate Bush, utgiven som hennes debutsingel i januari 1978 samt på albumet The Kick Inside i februari samma år. Låten är inspirerad av boken med samma namn (svensk titel: Svindlande höjder) av Emily Brontë och lånar citat från boken.

Historik

Bakgrund
Kate Bush fick idén till "Wuthering Heights", efter att hon som 11-12-åring råkat få se slutet av en filmbearbetning av boken. Det lockade henne till att läsa boken.

"Wuthering Heights" skrevs i mars 1977, då Kate Bush var 18 år. Låten spelades, liksom resten av debutalbumet, in sommaren 1977.

Hon kämpade hårt för att låten skulle bli hennes debutsingel och fick till slut sin vilja igenom. EMI:s Bob Mercer hade egentligen velat att "James and the Cold Gun" (inspelad två år tidigare) skulle inleda Bushs singelkarriär.

Mottagande
"Wuthering Heights" spreds sedan via kassett under november och december 1977 till brittiska radiostationer där den kom att bli flitigt spelad. Efter att låten januari 1978 släpptes, dröjde det tre veckor innan den nådde förstaplatsen på den brittiska singellistan. På den positionen kom Wuthering Heights, den första brittiska listetta skriven och framförd av en kvinnlig artist, att stanna i fyra veckors tid.

Under januari och februari 1978 gjorde Kate Bush reklam för låten genom studioframträdanden i diverse brittiska och tyska TV-program. Hennes dramatiska mim- och dansteknik väckte både uppmärksamhet och viss munterhet.

Senare versioner
Trots att "Wuthering Heights" är Kate Bushs mest kända låt har den sällan blivit föremål för nyinspelningar av andra artister. Vissa tror att det beror på dess komplexitet med dramatiska röster och arrangemang. Brasilianska power metal-bandet Angra är dock bland dom enda som vågat spela in en cover på den i sitt debutalbum Angels Cry. I övrigt har norska bandet Röyksopp framfört låten på scen, och amerikanskan Pat Benatar sjöng in den 1980. Till sitt samlingsalbum The Whole Story (1986) sjöng Kate Bush in den själv – något överraskande som en överdubb över den ursprungliga musiken.

En nedsaktad version av "Wuthering Heights" – på 36 minuter istället för originalets 3 minuter – spreds 2011 på Youtube, där den blev en smärre viral framgång. 2013 samlades 300 Kate Bush-fans – iklädda Bushs scenkostymering – i en park i sydengelska Brighton, där de sjöng och dansade sig genom låten.

Övrigt
Kate Bush, som tidigt intresserade sig för litteratur och mysticism, är född samma dag som Emily Brontë (30 juli).

Listnoteringar

Årslistor

Referenser 

Engelskspråkiga sånger
Brittiska debutsinglar
Kate Bush
Musiksinglar 1978
Singelettor i Storbritannien
Singlar utgivna på EMI