kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
HMS Sturkö (M54)

HMS Sturkö (M54) var en minsvepare i svenska flottan av Hanö-klass. Sjösatt 1952. Omklassad till vedettbåt 1979. Skänktes sedan till Röda Korset. Under våren 1996 låg hon under omfattande reparationer i Valletta på Malta under namnet MY 09. Hon ägs av en italiensk kyrklig stiftelse och skall använda henne för utbildning av ungdomar.

Hanö-klass (minsvepare)
Fartyg sjösatta 1952
Fartyg byggda i Karlskrona
Svenska minsvepare under kalla kriget
Svenska vedettbåtar under kalla kriget
Periglacial

Periglacial är en term för att beskriva landformerna och processerna som förekommer utanför och omkring regionerna med glaciäris. Termen periglacial introducerades 1909 av en polsk forskare, Walery von Lozinski.

Periglaciala regioner är utkanterna av ett glaciärområde. Ett periglacialt landskap karaktäriseras av dess permafrost, permanent frusen jord, samt att där finns is och snö nästan hela året. På senare år har permafrostregionen dragit sig mer mot polerna. Två teorier finns om vad detta kan bero på nämligen dels att jorden fortfarande håller på att hämta sig efter den senaste istiden dels att den globala uppvärmningen gör det varmare på de högre breddgraderna.

Vidare läsning 
 Slaymaker O., 2011. Criteria to distinguish between periglacial, proglacial and paraglacial environments. Quaestiones Geographicae 30(1): 85–94. DOI 10.2478/v10117-011-0008-y

Glaciologi
Bohuslän-Dals svarthöna

Bohuslän-Dals svarthöna är en hönsras som tros ha förts från Moçambique till Norge någon gång under 1600-talet av sjöfarare. Därefter har rasen anpassat sig till det nordiska klimatet. Men den har fortfarande kvar den särprägeln att köttet är mörkfärgat. 

Dess nuvarande form har fått lantrasstatus och alla svenska genbanksregistrerade besättningar härstammar från en flock som kom till Sverige vid sekelskiftet. År 1956 köptes denna flock av två bröder i Bullarebygd.  Svenska Lanthönsklubben har bevarat denna ras i genbank sedan 1991.
  
En tupp kan väga uppemot 2 kg medan en höna som mest väger 1,5 kg. Äggen är små med stor gula och väger 38-48 gram. Svarthöns flyger gärna.

Den mörka pigmenteringen av hud och kött hos Bohuslän-Dals svarthöna har visat sig beror på en viss typ av variation i genen EDN3.

Se även
Svenska Lanthönsklubben

Källor 
 Bohuslän-Dals svarthöna, Nordens Ark

Noter

Externa länkar

Svenska lanthönsraser
Dunge

En dunge, skogsdunge eller träddunge är en mindre samling träd. En dunge består av lövträd som ligger på en öppen mark. Kan även definieras som en lund eller en liten skog. 

Ordet dunge finns belagt i svenska språket sedan 1640.

Källhänvisningar 

Skog
Träd
Adolf Marcuse

Adolf Marcuse, född 17 november 1860 i Magdeburg, död 18 oktober 1930 i Berlin, var en tysk astronom.

Marcuse studerade vid universiteten i Strassburg och Berlin. Han deltog 1882 som assistent i den tyska Venusexpeditionen för att studera Venuspassagen i South Carolina. Han blev filosofie doktor 1884 och blev 1885 assisterande astronom vid Pulkovo-observatoriet nära Sankt Petersburg. Åren 1886-87 var han astronom vid nationalobservatoriet i Santiago de Chile och 1888-91 vid Berlins observatorium. Under ett år gjorde han på uppdrag av den tyska regeringen astronomiska observationer på Hawaii, vilket även resulterade i en skrift. Åren 1897-1907 tjänstgjorde han som privatdocent vid Berlins universitet. Han blev ordinarie professor där 1907 och var från 1911 även lärare vid Technischen Militärischen Akademie.

Utöver nedanstående skrifter författade han även tillsammans med Karl Sapper den geologiska och fysiska avdelningen i det av Hans Kraemer utgivna geografiska arbetet "Weltall und Menschheit" (fem band, 1902-04). Sappers och Marcuses avdelning utkom 1905 i något förkortad svensk översättning av Konrad Hagman under titeln "Jorden förr och nu".

Bibliografi i urval
Die Physische Beschaffenheit der Cometen (1884)
Beobachtungsergebnisse der Königlichen Sternwarte (del 4, 1888)
Die Hawaiischen Inseln (1894)
Die Atmosphärische Luft (1896)
Die Photographische Bestimmungsweise der Polhöhe (1897)
Die Fehler der Sinneswahrnehmungen bei Präcisionsmessungen (1897)
Beiträge zur Nautischen Astronomie (1899)
Anwendung Photographischer Methoden zur Geographischen Ortsbestimmung (1899)
Die Neuere Entwickelung der Geographischen Ortsbestimmung (1901)
Physik der Erde (1902)
Bearbeitung der Berliner Polhöhen 1889-1890 im Auftrage des Centralvereins der Internationalen Erdmessung (1902)
Handbuch der Geographischen Ortsbestimmung (1904)

Externa länkar
The Jewish Encyclopedia - Adolf Marcuse

Tyska astronomer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Födda 1860
Avlidna 1930
Män
Personer från Magdeburg
Astronomer under 1800-talet
Astronomer under 1900-talet
Bläckpatron

En bläckpatron är en utbytbar komponent i bläckstråleskrivare. Patronen innehåller det bläck som används av skrivaren. Bläckpatroner finns i flera former, storlekar och bläckfärger beroende på skrivarens märke och modell.

Bläckpatroner med integrerat skrivhuvud 
De består av en kapsel av plast som innehåller bläck men också av ett skrivhuvud (elektronik + munstycke där bläcket kommer ut).

Färgpatronerna innehåller i regel tre grundfärger cyan, magenta och gult (y). De svarta patronerna innehåller endast svart bläck med beteckning k, tillsammans kallas dessa 4 färger cmyk. Nackdelen är att man måste ha en ny patron när en av färgerna är slut i färgpatronen trots att det kan vara mycket kvar av de andra färgerna. Fördelen är att man får ett nytt skrivhuvud när man byter patron.

Bläckpatroner utan integrerat skrivhuvud 
De består i regel endast av en kapsel av plast som innehåller bläck. Patronerna sitter i en hållare som är integrerad i skrivaren och där även skrivhuvudet sitter. Fördelen med dessa separata färgpatroner är att man inte behöver byta ut alla färger när en enskild färg tar slut.

Referenser 

Datorhårdvara
Kontorsvaror
Maria Eriksson (författare)

Maria Eriksson eller Mia Eriksson är medförfattare till Gömda och Asyl, vilka hon skrivit tillsammans med Liza Marklund; Mias hemlighet och Mias systrar, skrivna tillsammans med Aftonbladetjournalisten Kerstin Weigl; och Emma, Mias dotter, för vilken hon själv står som författare. 

Namnet Maria Eriksson är inte hennes riktiga utan hon skriver under pseudonym. Hon har haft olika efternamn i verkligheten med anledning av att hon varit gift två gånger. Hon och hennes förste make bytte även namn eftersom de ansåg sig vara utsatta för förföljelse av fadern till Erikssons andra barn. När Eriksson gifte om sig med sin nuvarande make tog hon sin nye makes efternamn. 

Under februari 2009 framträdde hon i Aftonbladet i samband med debatten om boken Gömda. För att svara på kritiken mot bokens sanningshalt presenterade hon en rad dokument i Aftonbladet, vilkas relevans och bevisvärde sedan ifrågasattes i andra medier. Kritik mot Gömda har framförts av bland andra Monica Antonsson, Maria Erikssons son och dennes pappa, samt den man hon anklagar för att ha förföljt henne sedan de haft ett förhållande och fått en dotter tillsammans i Oxelösund på 1980-talet.

Hon är numera bosatt i Arizona, USA dit hon flyttade efter att ha varit bosatt i Chile tillsammans med sin chilenske make i tre år. Familjen bröt upp från makens hemland 1998 och reste vidare till USA där Maria Eriksson blev beviljad asyl 2003. Enligt Liza Marklund var Mia Eriksson den första kvinnan i världen som beviljades asyl i USA på grund av hustrumisshandel i sitt hemland. Det viktigaste dokumentet vid asylen var enligt Marklund och Eriksson ett kammarrättsbeslut från 1994 där Maria Eriksson överklagat ett tidigare avslag på en begäran att få 350 000 kronor i bidrag till en bostad i Chile. Ansökan om utlandsetablering, som avslogs i samtliga instanser, var ett socialtjänstmål och inte en prövning av hotbilden. Men i kammarrättsdomen nämns att det får anses utrett att familjen behöver flytta från Sverige för att kunna leva ett normalt liv. I en intervju i Sveriges Radio säger domaren i målet, Per Anders Lindgren, att kammarrättens domskäl inte kan tolkas som att en hög domstol konstaterat att familjen måste flytta från Sverige. Att de båda framstod som hotade byggde enligt Lindgren i allt väsentligt på Erikssons beskrivning av förhållandena.

Bibliografi
Gömda (1995; omarbetad utgåva 2000), med Liza Marklund
Asyl (2004), med Liza Marklund
Mias hemlighet (2005), med Kerstin Weigl
Mias systrar (2007), med Kerstin Weigl
Emma, Mias dotter (2008)

Referenser

Svenska författare
Svenska författare under 2000-talet
Författarpseudonymer
Kvinnor
Artes

För gymnasieutbildningen med detta namn, se Europaskolan

Artes var en svensk kulturtidskrift om litteratur, konst och musik. Den grundades 1975 av Kungliga Musikaliska Akademien, Konstakademien och Svenska Akademien och snart anslöt sig även Samfundet De Nio. Artes lades ner 2005 av ekonomiska skäl.

Ansvarig utgivare var då Horace Engdahl som ständig sekreterare i Svenska Akademien. Jämfört med nyare tidskrifter var Artes känd för stabilitet, genuin kvalitet och som något kulturkonservativ.

Tidskriften producerade ungefär 600 sidor per år i fyra nummer. Upplagan var 1500 vid slutet. Det fanns också en tidskrift på engelska, Artes International. Artes finansierades av prenumerationer och stöd. Konst- och Musikakademierna bidrog med 90 000 var per år medan Svenska Akademien stod för merparten med 600 000 per år.

Historia 
Artes grundades 1975 med Östen Sjöstrand som redaktör. Han öppnade för avancerade essäer och höll populära essätävlingar. Han undvek inte det svårtillgängliga och tidskriften blev en favorit bland kulturellt intresserade läsare. Sjöstrand blev också medlem av Svenska Akademien 1975. Enligt kulturkritikern Curt Bladh gav det honom insikt i diskussionerna om Nobelpriset i litteratur och flera framtida pristagare presenterades i Artes. 

1989 tog Bengt Jangfeldt och Gunnar Harding över tidskriften och gjorde den till mer av "ett bildningsinstitut", som Horace Engdahl uttryckte sig i det sista numret.

Anna Brodow och Jan Arnald tog över 2001 och försökte få fler prenumeranter och förnya innehållet med mer samtidskonst. Anna Brodow kommenterade att många av Artes traditionella höll på att bli för gamla för att kunna ta sig igenom så omfattande material. Hon sa också att det var svårt att täcka in konst, musik och litteratur på samma gång.

I april 2005 tillkännagavs det att Artes skulle läggas ner vid slutet av året. Den kostade för mycket och hade för få läsare enligt Beate Sydhoff, dåvarande ständig sekreterare vid Konstakademien. Tidskriften hade förlorat sitt kulturtidskriftsstöd från Statens kulturråd ett par år tidigare då ägarna ansågs för ekonomiskt starka för att få stöd.

Se även 
 Bonniers Litterära Magasin
 Lyrikvännen

Källor

Externa länkar 
 Official website defunct, archived on 2003-04-25

Konsttidskrifter
Kulturtidskrifter
Litteraturtidskrifter
Nedlagda svenska tidskrifter
Svenska Akademien
Svensk litteratur
Tidskrifter startade 1975
Tidskrifter nedlagda 2005
Delta II

Delta II var en amerikansk rymdraket som utvecklades och tillverkades av McDonnell Douglas. Första uppskjutningen genomfördes den 14 februari 1989. Senare övertog Boeing Integrated Defense Systems tillverkningen av raketer, vilket man gjorde fram till den 1 december 2006 då United Launch Alliance (ULA) övertog tillverkningen.

Den sista uppskjutningen gjordes den 15 september 2018.

Noterbara nyttolaster 

 Dawn
 Deep Impact
 Deep Space 1
 GLAST
 Keplerteleskopet
 Mars Climate Orbiter
 Mars Pathfinder
 Mars Global Surveyor
 Mars Polar Lander
 MER-A (Spirit)
 MER-B (Opportunity)
 MESSENGER
 Phoenix
 Spitzerteleskopet
 Stardust

Boeing
United Launch Alliance
Rymdraketer
HMS Ornö (M55)

HMS Ornö (M55) var en minsvepare av Hanö-klass i svenska flottan, sjösatt 1952. Det var det fartyg av Hanö-klassen som var längst i aktiv tjänst. Den blev omklassad till vedettbåt 1979. Fartyget tjänstgjorde bland annat som divisionschefsfartyg i kustflottans skoldivision till 1993. Den utrangerades först 1993. År 2005 låg båten i hamnen i Toulon/Bregaillon i Frankrike.

Källor

Hanö-klass (minsvepare)
Fartyg sjösatta 1952
Fartyg byggda i Karlskrona
Svenska minsvepare under kalla kriget
Tjusebotorp

Tjusebotorp är en mindre ort med en handfull bostäder som ligger två kilometer väster om Hovsta och två kilometer norr om Vivalla i Örebro kommun.

Se även
Hovsta socken

Orter i Örebro kommun
Jerome Holland

Jerome Holland, född 9 januari 1916 i Auburn i New York, död 13 januari 1985 i New York i New York, var en amerikansk diplomat samt utövare av amerikansk fotboll. Han utexaminerades från Cornell University 1939, och blev den förste afroamerikanen att spela för dess lag i amerikansk fotboll.

På grund av hans hudfärg var det inget tal om spel i den då rassegregerade ligan NFL. Han tog även en master's degree.

Åren 1970-1972 var han USA:s ambassadör i Sverige. På kvällen den 27 april 1970 utsattes han för äggkastning av svenska demonstranter, som protesterade mot USA:s krigföring i Indokina när han skulle inviga US Cultural Center i Stockholm.

Jerome Holland var också styrelsemedlem av nio större USA:s företag, som AT&T och General Motors. 1972 blev han första afroamerikanen att sitta i styrelsen för New York Stock Exchange, en position han innehade till 1980. År 1965 valdes han in i College Football Hall of Fame. 1972 gav the NCAA honom Theodore Roosevelt Award.

Han ligger begravd på begravningsplatsen Fort Hill Cemetery i Auburn i New York i USA.

Referenser

USA:s ambassadörer i Sverige
Amerikanska utövare av amerikansk fotboll
Avlidna 1985
Födda 1916
Män
Personer från Auburn, New York
Personer i USA under 1900-talet
Mottagare av Frihetsmedaljen
James Intveld

James Intveld är en rockabilly-sångare och låtskrivare från Los Angeles. Han är den som sjunger låtarna som Johnny Depps rollfigur sjunger i filmen Cry-Baby.

Han startade rockabillybandet The Rockin' Shadows tillsammans med sin bror Ricky och Pat Woodward. Hans bror och Pat Woodward blev erbjudna att spela med Ricky Nelson, och de dog även i en flygplansolycka tillsammans med Nelson. James spelade sologitarr med The Blasters från 1993 till 1995 då han lämnade The Blasters och fortsatte sjunga solo.

Diskografi 
Studioalbum, solo
1997 – Introducing James Intveld 
2000 – Somewhere Down The Road 
2008 – Have Faith

Som bidragande artist
2003 – Get Down With the Clown ("Bozo & Pals")
2013 – Have Harmony, Will Travel (med Carla Olson)

Soundtrack, div. artister
1990 – Cry Baby 
1991 – Frankie & Johnny
2004 – A Dirty Shame

Samlingsalbum, div. artister
1999 – Popsquad Presents 1978
2002 – Dressed in Black: A Tribute to Johnny Cash
2005 – Lowe Profile: A Tribute to Nick Lowe

Filmografi
1985 – Highway 66
1990 – Cry-Baby
1991 – The Indian Runner
1992 – Sandman
1993 – Elvis and the Colonel: The Untold Story
1993 – The Thing Called Love
1994 – Glory Days
1996 – Dangerous Hell
1998 – Fis Mol
1998 – Clay Pigeons
1998 – Fallen Arches
2004 – A Dirty Shame
2004 – Chrystal
2005 – Choppertown: The Sinners
2006 – Driftwood
2006 – Seven Mummies
2016 – The Last Note

Externa länkar
 James Intvelds webbplats
 Biografi över James Intveld av Tapio Väisänen

Amerikanska sångare
Män
Fasadklättraren

Fasadklättraren är en svensk miniserie från 1991, skriven av den svenske författaren Ulf Stark och regisserad av Rumle Hammerich. Medverkande skådespelare är bland andra Björn Kjellman, Per Oscarsson, Reine Brynolfsson, Björn Granath och Viveka Seldahl. Serien består av tre avsnitt; alla är ungefär en timme långa.

Serien visades i SVT hösten 1991 och repriserades 1996, 2003 och 2017.

Handling 
Phillip Morell (Björn Kjellman) är 17 år och är bara bra på en enda sak: att klättra. Hans ständiga misslyckande att göra fadern (Krister Henriksson) stolt sätter till slut honom i fängelse. Hans medfångar förstår ganska snart att de kan utnyttja Phillips talanger för att göra ett rymningsförsök. Efter ett misslyckat rymningsförsök vänder medfångarna Phillip ryggen. Men tystlåtne Larsson (Per Oscarsson) bestämmer sig för att utveckla Phillips talanger. Phillip ställs till slut inför Larssons mästarprov, utanför fängelset.

Roller i urval 
Larsson – Per Oscarsson
Phillip Morell – Björn Kjellman
Johannes – Reine Brynolfsson
Syrén – Björn Granath
Ingela Syrén – Viveka Seldahl
Vivian – Jane Friedmann
Zippo – Gerhard Hoberstorfer
Mark – Rino Brezina
Simon – Tomas Norström  
Conny – Mårten Klingberg
Pappan – Krister Henriksson
Systern – Pia Johansson
Mamman – Anita Wall

Källor

Externa länkar 
 
 

Svenska TV-serier från 1990-talet
Ole Nydahl

Ole Nydahl, född 19 mars 1941 i Köpenhamn, är en lama inom tibetansk buddhism. Han har sedan 1972 - på begäran av sin lärare den 16:e Karmapa – använt sitt liv till att sprida kunskapen om tibetansk buddhism.

Lama Ole Nydahl har tillsammans med sin fru Hannah Nydahl startat 530 buddhistiska center och grupper över hela världen.

Biografi
Han föddes 1941 och växte upp norr om Köpenhamn. Efter filosofistudier vid Köpenhamns universitet gifte han sig med Hannah och de båda for på bröllopsresa till Nepal 1968.

Här mötte de överhuvudet för Karma Kagyu-linjen, den 16:e Karmapa, och blev hans elever. Efter tre-fyra års intensiv träning i buddhistisk filosofi och meditation åkte de tillbaka hem för att starta sitt första buddhistiska center i Köpenhamn.

Externa länkar 
 Diamondway Buddhim
 Lama Ole Nydahls hemsida
 Diamondway Teachings

Moderna buddhister
Danska lärare
Födda 1941
Män
Levande personer
HMS Blidö (M68)

HMS Blidö var en minsvepare i svenska flottan av Arkö-klass. Sjösatt 1963. Fartyget var det sista av Arkö-klassen. På kvällen den 15 november 1977 rände hon i full fart upp på skären väster om Långholmgrundens fyr i Kanholmsfjärden. Endast en tredjedel av fartyget låg kvar i vattnet. Fartyget bärgades, reparerades och var åter i tjänst ett par år senare. Utrangeras och såldes 1996 till ny ägare på Filippinerna.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Arkö-klass (minsvepare)
Fartyg sjösatta 1963
Karmapa

Gyalwa Karmapa är överhuvud för Karma Kagyu-skolan, en av de mest betydelsefulla skolorna inom den tibetanska buddhismen. Karmapa anses vara alla buddhors aktivitet och en fullt förverkligad bodhisattva – en buddha – och handlar därför till gagn för allt levande. Varje ny Karmapa anses vara föregångaren återfödd.

Ursprung och historia 

Namnet Karmapa betyder "Handlingens man". Gyalwa är en hederstitel som folk använder då de vill visa Karmapa respekt. Det betyder den segrande och betecknar Karmapas förmåga att övervinna alla hinder på vägen till upplysning.

Karma-Kagyü-skolan grundades av den förste Karmapa, Düsum Khyenpa (1110-1193), som vid sin död förklarade att han skulle reinkarneras som sin egen efterträdare. Detta anses ha lagt grunden för traditionen med reinkarnerade lamor i den tibetanska buddhismen och Karma-kagyü-ätten av reinkarnerade lamor har fortsatt in i våra dagar.

Karmapas kännetecken är den svarta krona som Yongle-kejsaren gav honom år 1406 när han utsåg Karmapa till "kejserlig lärare". Kronan symboliserar det förverkligade kraftfält som omger Karmapas huvud.

Schismen kring den 17:e karmapa
Efter det att den 16 karmapa avled 1981 har två rivaliserande inkarnationer av Karmapa identifierats, vilket lett till en djup schism inom Karma-Kagyü. Den fjortonde Dalai Lama och Folkrepubliken Kinas myndigheter har erkänt Ogyen Trinley Dorje, medan Shamarpa, den andra högste laman inom Karma-Kagyü, erkänner Trinley Thaye Dorje som den 17:e karmapa. Den danske laman Ole Nydahl stödjer också Trinley Thaye Dorje.

Lista över alla Karmapa 
 Düsum Khyenpa () (1110–1193)
 Karma Pakshi (ཀརྨ་པཀྵི་) (1204–1283)
 Rangjung Dorje (རང་འབྱུང་རྡོ་རྗེ་) (1284–1339)
 Rolpe Dorje (རོལ་པའི་རྡོ་རྗེ་) (1340–1383)
 Deshin Shekpa (དེ་བཞིན་གཤེགས་པ་)(1384–1415)
 Thongwa Dönden (མཐོང་བ་དོན་ལྡན་) (1416–1453)
 Chödrak Gyatso (ཆོས་གྲགས་རྒྱ་མཚོ་) (1454–1506)
 Mikyö Dorje (མི་བསྐྱོད་རྡོ་རྗེ་) (1507–1554)
 Wangchuk Dorje (དབང་ཕྱུག་རྡོ་རྗེ་) (1556–1603)
 Chöying Dorje (ཆོས་དབྱིངས་རྡོ་རྗེ་) (1604–1674)
 Yeshe Dorje (ཡེ་ཤེས་རྡོ་རྡྟེ་) (1676–1702)
 Changchub Dorje (བྱང་ཆུབ་རྡོ་རྗེ་) (1703–1732)
 Dudul Dorje (བདུད་འདུལ་རྡོ་རྗེ་) (1733–1797)
 Thekchok Dorje (ཐེག་མཆོག་རྡོ་རྗེ་) (1798–1868)
 Khakyab Dorje (མཁའ་ཁྱབ་རྡོ་རྗེ་) (1871–1922)
 Rangjung Rigpe Dorje (རང་འབྱུང་རིག་པའི་རྡོ་རྗེ་) (1924–1981)
 Både Ogyen Trinley Dorje (ཨོ་རྒྱན་འཕྲིན་ལས་རྡོ་རྗེ།) (född 1985) och Trinley Thaye Dorje (མཐའ་ཡས་རྡོ་རྗེ།) (född 1983) gör anspråk på att vara Karmapa.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Tibetansk buddhism
Religiösa titlar
WP:Projekt Kina
Bergsgatan, Stockholm

Bergsgatan är en gata på Kungsholmen i Stockholm. Gatan sträcker sig från Kungsholms kyrka i öst till Kronobergsparken i väst och korsar bland annat Scheelegatan och Polhemsgatan.

Historik

Bergsgatan fick sitt namn efter den branta sluttningen upp mot Kvarnberget (idag Kungsklippan). Gatans tidigaste belagda namn är Trädgårdzgathun (1644), namnet användes dock inte i praktiken utan stannade troligen bara på pappret. Från 1660 till 1680-talen fanns inget namn i officiella handlingar, ännu 1682 kallades gatan “den öde långgatan som stannar i berget” (berget i Kronobergsparken). Det besvärliga Kronoberget i Kronobergsparken sprängdes bort först 1906. Sedan Kungsholms kyrka invigdes 1688 användes namn som Kyrkogatan eller Norra Kyrkogatan. 

Det till terrängen relaterade namnet Bärgsgatan är första gången belagt 1697 och avsåg då gatuavsnittet vid Kungsklippan. Gatudelen vid Kronobergsparken hette först på 1750-talet Bergsgatan, i en källa från 1738 kallades den även Beswärsgatan på grund av den besvärliga stigningen. På Kungsholmskartan från 1754 stannar Bergsgatan öster om Kronoberget, fortsättningen västerut var tydligen planerad, då den angavs streckat.

År 1896 lät Hallbergs Guldsmeds AB uppföra en fabrik på Bergsgatan för tillverkning av smycken med mera.

Vid gatan ligger bland andra Kungsholms kyrka (nummer 1), Fria Teatern, Rådhusets tunnelbanestation, Stockholms polishus, samt Kungsholms baptistkyrka (nummer 59).

Referenser

Noter

Övriga källor

Externa länkar

Gator och torg på Kungsholmen
Paint It, Black

Paint It Black är en låt av den brittiska rockgruppen The Rolling Stones från 1966. Låten är skriven av Mick Jagger och Keith Richards, men Brian Jones bidrog till signaturriffet, som spelades på sitar. Låten tog sig upp på förstaplatsen både på USA-listan och Storbritanniens singellista. Låten släpptes som singel den 7 maj 1966 i USA och i Storbritannien 13 maj och finns på den amerikanska versionen av albumet Aftermath. I Europa gjorde låten albumdebut på samlingsskivan Big Hits (High Tide and Green Grass).

År 2004 när musiktidskriften Rolling Stone utsåg de 500 bästa låtarna genom tiderna kom Paint It, Black på plats 174. Låten tilldelades 2018 Grammy Hall of Fame Award.

Låten spelas under eftertexterna till Stanley Kubricks film Full Metal Jacket (1987), samt till filmen Djävulens advokat (1997).

Låten spelas även i bakgrunden av trailern Seize Glory för spelet Call of duty: Black Ops 3 (2015) och i Twisted Metal Black (2001) för Playstation 2.

Ett stort antal artister har spelat in låten. Bland dessa kan nämnas The Standells (1966, albumet Dirty Water), Chris Farlowe (1968, singel), Eric Burdon & War (1971), och The Flamin' Groovies (1978, albumet Flamin' Groovies Now). En svensk version med en annan text släpptes den 19 mars 2013 i samband med supporterkampanjen "Paint It Black" som hade målet att locka publik till AIK:s premiärmatch på Friends Arena.

Medverkande musiker
 Mick Jagger - sång
 Keith Richards - elgitarr, akustisk gitarr, sång
 Brian Jones - sitar
 Bill Wyman - bas, hammondorgel
 Charlie Watts- trummor
 Jack Nitzsche - piano

Listplaceringar

Källor

Externa länkar
Allmusic om låten
Låtens text

Musiksinglar 1966
Låtar av Rolling Stones
Singelettor i Storbritannien
Singelettor i USA