kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aleksandr Izmajlov

Aleksandr Jefimovitj Izmajlov (ryska: Александр Ефимович Измайлов), född 25 april 1779 (gamla stilen: 14 april) i guvernementet Vladimir, död 28 januari (gamla stilen: 16 januari) 1831 i Sankt Petersburg, var en rysk fabeldiktare. 

Izmajlov, som var son till en godsägare, hade en tid anställning vid finansförvaltningen samt blev 1826 viceguvernör i Tver och sedermera i Archangelsk. De flesta av hans fabler är små berättelser, hämtade ur de lägsta folkklassernas liv, tillhör till den burleska arten och är hållna i en något grov stil. Åren 1818–27 utgav han veckoskriften "Blagonamjerennyj" (Den välsinnade). År 1799 utkom hans grovt naturalistiska roman "Jevgenij eller de fördärvliga följderna av dålig uppfostran och dåligt umgänge". Hans samlade skrifter utgavs 1849 och 1891.

Källor

Ryska författare under 1800-talet
Ryskspråkiga författare
Födda 1779
Avlidna 1831
Män
Ugglan
Australien i olympiska sommarspelen 2012

Australien deltog i de olympiska sommarspelen 2012 som ägde rum i London i Storbritannien mellan den 27 juli och den 12 augusti 2012.

Medaljörer (urval)

Badminton 
  Huvudartikel: Basket vid olympiska sommarspelen 2012

Basket 
  Huvudartikel: Basket vid olympiska sommarspelen 2012
Herrar

Slutspel

Damer

Slutspel

Bordtennis 
  Huvudartikel: Bordtennis vid olympiska sommarspelen 2012
Herrar

Damer

Boxning 
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2012
Herrar

Damer

Brottning 
  Huvudartikel: Brottning vid olympiska sommarspelen 2012
Herrar, fristil

Bågskytte 
  Huvudartikel: Bågskytte vid olympiska sommarspelen 2012

Cykling 
  Huvudartikel: Cykling vid olympiska sommarspelen 2012

Landsväg

Herrar

Damer

Bana

Lagsprint

Sprint

Förföljelse

Keirin

Omnium

Mountainbike

BMX

Friidrott
  Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2012

Förkortningar
Notera – Placeringar gäller endast den tävlandes eget heat
Q = Kvalificerade sig till nästa omgång via placering
q = Kvalificerade sig på tid eller, i fältgrenarna, på placering utan att ha nått kvalgränsen
NR = Nationellt rekord
N/A = Omgången inte möjlig i grenen
Bye = Idrottaren behövde inte delta i omgången

Herrar
Bana och väg

Fältgrenar

Damer
Bana och väg

Fältgrenar

Gymnastik 
  Huvudartikel: Gymnastik vid olympiska sommarspelen 2012

Artistisk
Herrar

Damer
Lag

Individuella finaler

Rytmisk

Trampolin

Judo

Herrar

Damer

Kanotsport

Slalom

Sprint

Landhockey 

Herrar

Coach: Ric Charlesworth

Jamie Dwyer (Vice kapten)
Liam de Young (Vice kapten)
Simon Orchard
Glenn Turner
Chris Ciriello
Matthew Butturini
Mark Knowles (C)
Russell Ford *

Eddie Ockenden
Joel Carroll
Matthew Gohdes 
Tim Deavin
Matthew Swann
Nathan Burgers (GK)
Kieran Govers
Fergus Kavanagh

Reserver:
 Kiel Brown
 Andrew Charter (GK)

Gruppspel

Slutspel

Damer

Coach: Adam Commens

Toni Cronk (GK)
Georgia Nanscawen
Casey Eastham
Megan Rivers
Jodie Schulz
Ashleigh Nelson
Anna Flanagan
Madonna Blyth (C)

Kobie McGurk
Jayde Taylor
Kate Jenner
Fiona Boyce
Emily Smith
Hope Munro
Teneal Attard
Jade Close

Reserver:
 Emily Hurtz
 Ashlee Wells (GK)

Gruppspel

Modern femkamp

Ridsport

Dressyr

Fälttävlan

Hoppning

Rodd

Herrar

Damer

Segling

Herrar

Damer
Fleet racing

Match racing

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet

Simhopp 

Herrar

Damer

Taekwondo

Tennis

Herrar

Damer

Mixed

Triathlon

Referenser

Noter 
 

2012 i Australien
2012
Nationer i olympiska sommarspelen 2012
Eric Liddell

Eric Henry Liddell, född 16 januari 1902 i Tianjin i Kina, död 21 februari 1945 i Weihsien i Kina, var en brittisk friidrottare och missionär.

Liddell blev olympisk mästare på 400 meter vid sommarspelen 1924 i Paris.

Liddells och Harold Abrahams segrar i Paris 1924 ligger till grund för den Oscarsbelönade spelfilmen Triumfens ögonblick.

Liddell föddes i Kina eftersom hans föräldrar var missionärer där och han återvände till Kina 1925 för att själv arbeta som missionär i landet, trots den oroliga politiska situationen. När det andra kinesisk-japanska kriget inleddes valde han att stanna kvar. 1943 internerades han och andra missionärer ur Kinesiska inlandsmissionen i ett japanskt interneringsläger i Weihsien, där han avled av en hjärntumör bara några månader före krigsslutet.

Källor 

Födda 1902
Brittiska olympiska guldmedaljörer
Brittiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Storbritannien
Män
Avlidna 1945
WP:Projekt Kina
Herrarnas mellanvikt i judo vid olympiska sommarspelen 2012

Herrarnas 90 kg i judo vid olympiska sommarspelen 2012 avgjordes den 1 augusti 2012 i London i Storbritannien i mässhallen Excel London. Regerande mästare var Irakli Tsirekidze från Georgien.

Medaljörer 

|-
| width="200px" rowspan="2"| 90 kg
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" rowspan="2" colspan="2"| 
| width="200px" colspan="2"| 
|-
| colspan="2"| 
|}

Tävlingsformat
Grenen avgjordes som en utslagsturnering där en besegrad idrottare blev utslagen, de två semifinalvinnarna mötte varandra i en match om guldet. De fyra atleterna som blev utslagna i kvartsfinal gick chansen i ett återkval där de tillsammans med de två semifinalisterna gjorde upp om två bronsmedaljer. Om en match var oavgjord efter ordinarie tid så vidtog en tre minuter lång förlängning där golden score tillämpades; alltså att den som gick poäng först vann matchen.

Program
Alla tider anges i lokal tid (UTC+1).

1 augusti 2012
09:30 - Sextondels-, åttondels- samt kvartsfinaler
14:00 - Semifinaler, återkval samt bronsmatch
16:10 - Final

Resultat

Slutspel

Återkval

Pool A

Pool B

Pool C

Pool D

Referenser

Judo vid olympiska sommarspelen 2012
Dai Nippon Butoku Kai

Dai Nippon Butoku Kai (DNBK) 大日本武徳会 (engelska: "Greater Japan Martial Virtue Society") är en japansk kampsportsorganisation grundad 1895 i Kyoto.

Historia

Meijiperioden (1868–1912)
Dai Nippon Butoku Kai (DNBK) grundades 1895 av ministeriet för utbildning och med stöd av kejsare Meiji. Dess syfte vid den tiden var att standardisera kampsportssystemet över hela Japan. Detta var den första officiella kampsportorganisationen som sanktioneras av regeringen i Japan. Den skulle främja krigskonsten bland samurajkrigare och historiska kunskaper i krigskonst.

Under en tid då utländskt inflytande sågs som ett hot mot japansk identitet, bildades DNBK främst för att bevara de japanska kulturella traditionerna såsom bugei och bushido.  För att underlätta bevarandet av  dessa traditioner, fick gruppen tillstånd av Meiji-regeringen att:
anordna utställningar och turneringar
samla vapen och utrustning
upprätta dokument som i detalj beskriver den klassiska stridskonsten, samt
publicera kampsportrelaterat material

Efter andra världskriget 
År 1946, efter andra världskriget utfärdade befälhavaren för de allierades styrkor ett direktiv för att upplösa alla militärt relaterade organisationer och Nippon Butoku-kai (DNBK) lades ner. År 1953 återupprättades det nuvarande DNBK med nya stadgar och en ny filosofisk vision. De nya målen för DNBK betonar bevarandet av den klassiska krigskonsten och återupprättandet av arvet, framhäver krigskonstens förtjänster och främjande av utbildning och samhällstjänst genom utbildning i kampsport.

Den första officiella avdelningen utanför Japan grundades i Virginia (USA) och 1985 startades en avdelning på USA:s östkust. År 1992 grundades en internationell organisation med
Tesshin Hamada som ledare. Sedan  2011 har DNBK officiella representanter och samordnare i Kanada, Storbritannien, Italien, Belgien, Portugal, Israel, Ungern, Ryssland, Tyskland, Spanien, Malta, Frankrike, USA, Australien, Rumänien, Schweiz, Armenien, Chile, Schweiz, Grekland, Gibraltar, Österrike och Nepal.

Kampsportgrenar 
Grenar som officiellt godkänts och erkänts av Dai Nippon Butoku Kai (DNBK) är:

 Aikido
 Daitō-ryū Aiki-jūjutsu
 Jōjutsu
 Judo
 Jujutsu
 Karate
 Kendo
 Kosshijutsu
 Kyūjutsu
 Iaidō
 Okinawan kobudō
 Sōjutsu

Auktorisation
Honbu Dai Nippon Butoku Kai (DNBK) godkänner och certifierar de olika grenarna. År 2011 har DNBK registrerat närmare 2000 Yudansha i 35 länder.

Se även 
 International Martial Arts Federation (IMAF). IMAF är en annan internationell organisation som organiserar japanska kampsporter.

Noter och referenser

Externa länkar 
 www.dnbk.org Den officiella webbplatsen för Dai Nippon Butoku Kai (DNBK).

Budo
WP:Projekt Japan
Frivilliga brandförsvarets grader i Schleswig-Holstein

Frivilliga brandförsvarets grader i Schleswig-Holstein visar den hierarkiska ordningen i de frivilliga brandkårerna i Schleswig-Holstein enligt bestämmelser utfärdade år 2009 av det delstatliga inrikesministeriet.

Referenser

Brandförsvar
Australien i olympiska sommarspelen 2004

Australien deltog i de Olympiska sommarspelen 2004 med den näst största truppen, bestående av 470 deltagare, 268 män och 202 kvinnor, och de tog totalt 49 medaljer.

Badminton

Baseboll

Gruppspel

Rankningsomgång

Slutspel

Basket

Herrar
Gruppspel

Damer
Gruppspel

Slutspel

Bordtennis

Boxning

Brottning

Herrarnas fristil

Bågskytte

Herrar

Damer

Cykling

Mountainbike

Landsväg

Herrar

Damer

Bana

Herrar

Damer

Sprint

Fotboll

Damer

Gruppspel

Slutspel

Herrar

Gruppspel

Slutspel

Friidrott

Herrar
Bana, maraton och gång

Fältgrenar och tiokamå

Damer
Bana, maraton och gång

Fältgrenar och sjukamp

Kombinerade grenar – Sjukamp

Fäktning

Herrar

Damer

Gymnastik

Artistisk

Herrar
Mångkamp, ind.

Damer
Mångkamp, lag

Mångkamp, lag: final

Individuella finaler

Rytmisk

Trampolin

Judo

Herrar

Damer

Kanotsport

Slalom

Sprint

Konstsim

Landhockey 

Herrar
Coach: Barry Dancer

Jamie Dwyer
Liam de Young
Michael McCann
Troy Elder
Robert Hammond
Nathan Eglington
Mark Knowles
Michael Brennan

Grant Schubert
Bevan George
Mark Hickman (GK)
Matthew Wells
Travis Brooks
Brent Livermore
Dean Butler
Stephen Mowlam (GK)

Gruppspel

Slutspel

Damer
Coach: David Bell

Toni Cronk (GK)
Louise Dobson
Karen Smith
Peta Gallagher
Bianca Netzler
Emily Halliday
Nicole Arrold
Rachel Imison (GK)
Carmel Bakurski
Katie Allen
Angie Skirving
Melanie Twitt
Suzie Faulkner
Julie Towers
Katrina Powell (c)
Nikki Hudson

Gruppspel

Modern femkamp

Ridsport

Dressyr

Fälttävlan

Hoppning

Rodd

Herrar

Damer

Segling

Herrar

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Damer

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Öppen

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Simhopp 

Herrar

Damer

Softboll

Taekwondo

Tennis

Damer

Herrar

Triathlon

Referenser 

2004 i Australien
2004
Nationer i olympiska sommarspelen 2004
John Balmer

John Raeburn Balmer, född 3 juli 1910 i Bendigo, Australien, död 11 maj 1944 i Leopoldsburg, Belgien, var en militärofficer och bombplanspilot i australiska flygvapnet (RAAF). Han föddes i Bendigo i Victoria och studerade juridik innan han anslöt sig till RAAF som en flygvapenkadett 1932. Han var instruktör vid Point Cook 1935–1937 och blev välkänd i flygvapenkretsar efter att han enligt uppgift hoppat fallskärm från ett skolflygplan för att motivera sin elev att landa på egen hand. Han blev också känd för allmänheten som en cross-country-bilist där han satte rekord för resor genom och runt Australien före andra världskriget.

Balmer var flyglöjtnant när kriget bröt ut och befordrades till skvadronchef i juni 1940 och blev befälhavare för No. 13 Squadron, som opererade Lockheed Hudsons från Darwin i Northern Territory. Han steg i rang till tillfällig wing commander i april 1941 och inom ett år hade han tagit befälet över RAAF:s första Bristol Beaufort-enhet, No. 100 Squadron. Balmer utsågs till Officer av Brittiska imperieorden i juni 1942 och ledde Beaufort-planen på bomb- och torpeduppdrag mot japanska mål i slaget om Nya Guinea.

Han var posterad i England i juni 1943 och tog befälet över No. 467 Squadron RAAF som flög Avro Lancasters i luftkriget över Europa. Han ledde sin enhet genom slaget om Berlin från november 1943 till mars 1944. I april mottog han Distinguished Flying Cross och följande månad befordrades han till tillfällig gruppkapten. Några dagar senare, på natten 11–12 maj, under den sista operationen av sin tjänstgöringsperiod som befälhavare för No. 467 Squadron, misslyckades Balmer med att återvända från ett uppdrag över Belgien. Inledningsvis förklarades han som saknad men det bekräftades senare att hans plan hade skjutits ned och att alla i besättningen hade omkommit. Balmer begravdes utanför Bryssel.

Referenser

Externa länkar 

Män
Födda 1910
Avlidna 1944
Australiska militärer
Personer som omkommit i flygstrider
Personer från Victoria, Australien
Australiska flygare
Vasilij Narezjnyj

Vasilij Trofimovitj Narezjnyj (ryska: Василий Трофимович Нарежный), född 1780 i Ustivitsa, Mirgorodskij ujezd, guvernementet Poltava, död 3 juli (gamla stilen: 21 juni) 1825 i Sankt Petersburg, var en ukrainsk-rysk författare. 

Narezjnyj fick under tjänstgöring vid länskansliet i Tbilisi rikt fält för sociala iakttagelser, som han konstnärligt utnyttjade i romanen Tjernyj god ili gorskie knjazia (Det svarta året eller bergens furstar; tryckt först 1829). Den är skriven i den då omtyckta skälmromanens stil, med en mängd osannolika äventyr, och utgör ett första försök till den satiriska realism, som sedermera framträdde hos Nikolaj Gogol. Ännu mer betydande som kulturskildring är romanen Rossijskij Gil Blas ili pochozjdenija knjazia Gavrily Simonovitja Tjistiakova (Den ryske Gil Blas eller furst Tjistiakovs äventyr), som godkändes av censuren, men förbjöds av undervisningsministern greve Aleksej Razumovskij för sin skoningslösa satir mot byråkratins falhet; mot de högre samhällsklassernas karaktärslöshet och mot frimurarna, som Narezjnyj framställde i karikerad gestalt. Hans övriga romaner och berättelser är föga betydande. Ett par av hans satiriska skrifter erbjuder en viss likhet med Gogols "Revisorn" och ukrainska folkmotiv. Hans samlade verk utkom 1835–36.

Källor

Noter

Ryska romanförfattare
Ryskspråkiga romanförfattare
Ukrainska romanförfattare
Födda 1780
Avlidna 1825
Män
Ugglan
Personer från Poltava oblast
Ryssland i olympiska sommarspelen 2004

Ryssland deltog i de Olympiska sommarspelen 2004 med en trupp bestående av 446 deltagare, 244 män och 202 kvinnor, och de vann totalt 90 medaljer (näst bästa nation), varav 28 guldmedaljer (tredje bäst).

Badminton

Basket

Damer
Gruppspel

Slutspel

Bordtennis

Boxning

Brottning

Herrarnas fristil

Damernas fristil

Grekisk-romersk

Bågskytte

Herrar

Damer

|Individuellt

Cykling

Mountainbike

Landsväg

Herrar

Damer

Bana

Sprint

Poänglopp

Förföljelse

Tempolopp

Friidrott

Herrar

Damer

Fäktning

Herrar

Damer

Gymnastik

Artistisk

Herrar

Damer

Rytmisk

Trampolin

Handboll

Herrar

Gruppspel

Slutspel

Judo

Herrar

Damer

Kanotsport

Sprint

Konstsim

Modern femkamp

Ridsport

Dressyr

Hoppning

Rodd

Herrar

Damer

Segling

Herrar

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Damer

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Öppen

M = Medaljlopp; EL = Eliminerad – gick inte vidare till medaljloppet;

Simhopp 

Herrar

Damer

Taekwondo

Tennis

Herrar

Damer

Triathlon

Referenser 

2004 i Ryssland
2004
Nationer i olympiska sommarspelen 2004
Svartahavsmört

Svartahavsmört (Rutilus frisii) är en sötvattens- och bräckvattenfisk tillhörande familjen karpfiskar som framför allt lever i Kaspiska havet och Svarta havsområdet samt tillhörande floder.

Utseende 
En långsträckt fisk med nästan cylindrisk kroppsform. Den enda ryggfenan har 11 till 12 mjukstrålar, medan analfenan har 12 till 14. Den trubbigt rundade nosen har munnen strax bakom spetsen. Färgen är i huvudsak silvrig med mörkare rygg och ljusare buk. Iris och fenorna är grå till svagt gulaktiga.  Under parningstiden får hanarna kraftiga, glesa lekknutor på huvudet. Längden är som mest 70 cm och vikten 8 kg.

Vanor 
Svartahavsmörten förekommer i både sött och bräckt vatten som flodmynningar, floder och kustnära sjöar. Vissa populationer lever fortfarande permanent i bräckt vatten och går bara upp i floder för att leka. Födan består av olika ryggradslösa bottendjur, framför allt blötdjur och krabbor. Larverna och ungfiskarna lever av djurplankton, alger, och insektslarver. I samband med lekvandringarna och under övervintringen äter fisken ingenting. Den lever upp till 12 år.

Fortplantning 
Arten blir könsmogen vid en ålder av 4 till 5 år och en längd mellan 43 och 50 cm. Lektiden infaller mellan april och maj, men redan under andra hälften av oktober börjar fisken vandra upp i de mindre floder med stark ström och grusbotten, där leken äger rum. Hindras de av is väntar den under isen tills denna går upp. Äggen kläcks efter 10 till 16 dygn (vid 12-19°C). Omedelbart efter parningen vandrar de vuxna fiskarna tillbaka för att äta (de äter ju ingenting i samband med leken) medan ungfiskarna stannar kvar och vandrar neråt först till sommaren, i augusti.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar Svarta och Azovska haven (med undantag från Donaus och Kubans flodmynningar), sötvattenslevande populationer i Don (som stängts ute från brackvattnen av dammbyggnader), Kaspiska havet (mycket sällsynt i den norra delen), delar av Volga och Uralfloden samt İzniksjön i Turkiet.

Status 
Svartahavsmörten har klassificerats som livskraftig ("LC") av IUCN, främst på grund av den fortfarande rikliga förekomsten, och av att det inte finns några nuvarande, större hot. Den har emellertid minskat kraftigt, främst på grund av de många dammutbyggnaderna på 1950- och 1960-talen, som utestängde många populationer från deras lekvatten.

Referenser 

Karpfiskar
Naturarv

Naturarv är ett begrepp i Världsarvskonventionen. 

Vad som är eller kan bli ett världsarv bestäms i Världsarvskonventionen. Världsarven kan utgöras av antingen ett naturarv eller ett kulturarv eller både och. 

I Världsarvskonventionens första och andra artikel anges vad man menar med kulturarv och naturarv: 

"Definition av kultur- och naturarv

Artikel 1
I denna konvention skall följande betraktas som »kulturarv«:
 minnesmärken: arkitektoniska verk, monumentala skulpturer och målningar, element eller byggnadsverk av arkeologisk art, inskriptioner, grottbostäder samt flera företeelser tillsammans som är av särskilt stort universellt värde ur historisk, konstnärlig eller vetenskaplig synpunkt;
 grupper av byggnader: grupper av fristående eller sammanhängande byggnader som på grund av sin arkitektur, enhetlighet eller belägenhet i landskapet är av särskilt stort universellt värde ur historisk, konstnärlig eller vetenskaplig synpunkt;
 miljöer: verk skapade av människan eller av naturen och människan i förening samt områden innefattande arkeologiska miljöer som är av särskilt stort universellt värde ur historisk, estetisk, etnologisk eller antropologisk synpunkt.

Artikel 2
I denna konvention skall följande betraktas som »naturarv«:
 naturföreteelser bestående av fysiska och biologiska formationer eller grupper av sådana formationer som är av särskilt stort universellt värde ur estetisk eller vetenskaplig synpunkt;
 geologiska och fysiografiska formationer och klart avgränsande områden som utgör vistelsemiljö (habitat) för hotade djur- och växtarter av särskilt stort universellt värde ur forsknings- eller naturskyddssynpunkter;
 naturmiljöer eller klart avgränsade naturområden som är av särskilt stort universellt värde ur forsknings- eller naturskyddssynpunkt eller på grund av deras naturskönhet."

Se även 
Världsarv
Kulturarv
Naturlandskap

Kulturskydd
Naturskydd
Archie Williams

Archibald Franklin "Archie" Williams, född 1 maj 1915 i Oakland i Kalifornien, död 24 juni 1993 i Fairfax i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Williams blev olympisk mästare på 400 meter vid olympiska sommarspelen 1936 i Berlin

Källor 

Födda 1915
Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1936
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från USA
Män
Avlidna 1993
Wenlock & Mandeville

Wenlock & Mandeville är de officiella maskotarna vid de olympiska sommarspelen 2012 i London. 

Maskotarna symboliserar två ståldroppar från ett stålverk i Bolton. Namnen är hämtade från staden Much Wenlock där en föregångare till de moderna olympiska spelen startade år 1850, och Stoke Mandeville Hospital, som tog initiativet till Stoke Mandeville Games, en föregångare till de Paralympiska spelen.

Olympiska sommarspelen 2012
Sportmaskotar
Virginio Lunardi

Virginio Lunardi, född 22 mars 1968 i Gallio i provinsen Vicenza, är en italiensk tidigare backhoppare. Han representerade G.S. Fiamme Gialle, Rom.

Karriär 

Virginio Lunardi debuterade internationellt i tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1985/1986. Backhopparveckan ingår i världscupen. Under öppningstävlingen i backhopparveckan i Schattenbergbacken i Oberstdorf i dåvarande Västtyskland 30 december 1985 blev Lunardi nummer 80 (av 92 deltagare). Virginio Lunardi startade i junior-VM 1986 i Lake Placid i USA. Där vann han en silvermedalj i lagtävlingen, efter segrande Västtyskland.

Lunardi kom bland de tio bästa i en världscupdeltävling första gången i hemmabacken Trampolino di Pakstall i Gallio 17 januari 1988 då han blev nummer fem, 4,2 poäng från prispallen. Som bäst i världscupen har Lunardi två andraplatser, i Lahtis i Finland, i stora backen 3 mars 1990 (efter Franz Neuländtner från Österrike och i normalbacken dagen efter (bara slagen av österrikaren Andreas Felder). Bästa resultatet i den totala världscupen kom säsongen 1989/1990 då han blev nummer 10 sammanlagt. Samma säsong fick han sin bästa placering i backhopparveckan då han slutade på en 34:e plats.

Virginio Lunardi startade i Skid-VM 1987 i Oberstdorf. Han tävlade i de individuella grenarna och blev nummer 35 i normalbacken och nummer 66 i stora backen. Under Skid-VM 1989 i Lahtis blev han nummer 29 i normalbacken och nummer 17 i stora backen i Salpausselkä. I Skid-VM 1991 på hemmaplan i Val di Fiemme tävlade Virginio Lunardi endast i normalbacken och blev nummer 41.

Under olympiska spelen 1988 i Calgary i Kanada, tävlade Lunardi åter i de individuella grenarna. Han slutade på en 50:e plats i normalbacken och en 45:e plats i stora backen i Canada Olympic Park. Lunardi deltog också i skidflygnings-VM 1990 i Vikersundbacken i Norge. Där blev han nummer nio i en tävling som vanns av Dieter Thoma från Tyskland. Lunardi var 15,9 poäng från prispallen.

Virginio Lunardi blev italiensk mästare 1990. Han vann en silvermedalj under italienska mästerskapen 1987. Han har även två bronsmedaljer från italienska mästerskapen 1988 och 1995.

Mot slutet av backhoppskarriären växlade Lunardi mellan världscupen och kontinentalcupen. Han avslutade idrottskarriären 1995.

Övrigt 

Virginio Lunardi er bror till tidigare backhopparen Ivan Lunardi, junior-världsmästare, italiensk mästare, deltagare i Skid-VM, olympiska spelen och världscupen.

Källor 
 
 Sports Reference - Virginio Lunardi

Italienska backhoppare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Italien
Italienska idrottare under 1900-talet
Personer från provinsen Vicenza
Födda 1968
Levande personer
Män