kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robin Lane Fox

Robin James Lane Fox, född 5 oktober 1946, är en brittisk historiker. 

Lane Fox studerade vid Eton College och Magdalen College, Oxford. Sedan 1977 har han undervisat i grekisk och romersk historia och sedan 1990 docent i antikens historia. Han har även undervisat i grekisk och latinsk litteratur och tidig islamsk historia. Han är docent i antikens historia vid Exeter College, Oxford. 

Han var historisk rådgivare till filmregissören Oliver Stone vid inspelningen av filmen Alexander. 

Lane Fox är också trädgårdskorrespondent för Financial Times.

Han är far till internetentreprenören Martha Lane Fox, grundare av Lastminute.com.

Bibliografi i urval
Alexander the Great 1973 
The Search for Alexander 1981 
Pagans and Christians: In the Mediterranean World from the Second Century AD to the Conversion of Constantine 1986 
Better Gardening 1986
The Unauthorized Version: Truth and Fiction in the Bible 1991
The Making of "Alexander": The Official Guide to the Epic Alexander Film 2004
The Classical World: An Epic History from Homer to Hadrian 2005  
Travelling Heroes: Greeks and Their Myths in the Epic Age of Homer 2008

Utgivet på svenska 
 Antikens värld 2008 (översättning av "The Classical World")

Priser och utmärkelser 
 Duff Cooper prize 1973 för Alexander the Great

Brittiska historiker
Födda 1946
Män
Levande personer
Alumner från Magdalen College, Oxford
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Östergötlands runinskrifter SvK43L3;175

Östergötlands runinskrifter SvK43L3;175 (tidigare signum: Ög SKL3;175) är tre fragment av en runristad gravhäll från vikingatiden. Materialet är kalksten. Fragmenten finns i magasinbyggnaden vid Vreta klosters kyrka, där de förvaras tillsammans med andra grav- och byggnadslämningar från kyrkan och klostet.

Translitterering
I Samnordisk runtextdatabas translittereras inskriften som

...ui- : -nu... ...a-...

Avsnittet ...ui- : -nu... finns på ett fragment, och det avslutande ...a-... på ett annat. Till objektet, som det avbildats i Sveriges kyrkor, hör också ett tredje fragment, som saknas på aktuell bild och som enbart innehåller ornamentala ristningslinjer, något som även syns på de runristade fragmenten. Det som idag syns av denna runinskrift möjliggör knappast någon uttolkning och därmed inte heller någon översättning.

Noter

Östergötlands runinskrifter
Arabiska revolten

Denna artikel handlar om revolten som började 1916. Se även Arabiska våren.

Arabiska revolten ( Al-Thawra al-`Arabiyya, ), även kallad "revolten i öknen",  var ett uppror mot det osmanska riket under första världskriget.

Bakgrund

Före första världskriget omfattade Osmanska riket, förutom Anatolien och Östra Thrakien, en stor del arabisktalande områden, som Levanten, Mesopotamien och delar av Arabiska halvön. Riket var under press både från yttre fiender och interna splittringar, och under den ökande nationalismen hade nya stater bildats i tidigare osmanska områden. Även den turkiska nationalismen hade vuxit sig stark och lett till interna strider.

Den arabiska nationalismen började också växa, med krav på ökad autonomi inom riket, liksom bland annat rätt till skolgång på arabiska och att värnplikten under fredstid skulle få göras i närområdet. Den så kallade första arabkongressen hölls i Paris 1913, där en viktig fråga var utarbetandet av ett program för strävan att den arabiska befolkningen i Osmanska riket skulle få samma rättigheter som den turkiska, bland annat med representation på alla politiska nivåer och ett erkännande av arabiskan som officiellt språk i landet, och det höjdes röster för en mer decentraliserad stat med större autonomi för de arabiska delarna.

Under första världskriget allierade sig Osmanska riket med Tyskland. Därmed såg England och Frankrike, som tillhörde motståndarna, fördelar i att stödja en arabisk revolt mot det osmanska styret, och man gav sken av att man efter en revolt skulle stödja en självständig arabisk stat efter kriget.

Revolten
Den arabiska revolten bröt ut i juni 1916, ledd av emiren av Mecka, Hussein ibn Ali, och hans söner, men finansierades och styrdes i stor utsträckning av brittiska och även franska militära intressen.

Redan 1916 utropades kungariket Hijaz, på Arabiska halvöns västra del, med Hussein ibn Ali som regent.

Under Husseins son Faisal och dennes brittiske rådgivare T.E. Lawrence, "Lawrence av Arabien", gjorde araberna sedan svårt avbräck för osmanerna. Omkring 70 000 man deltog i striderna, och bland de större framgångarna för den arabiska sidan märks ett omfattande sabotage mot järnvägen genom Hijaz och erövringen av Akaba. Kort före världskrigets slut 1918 intog arabiska trupper Damaskus och Faisal insattes som Syriens härskare.

Revolten skildras av Lawrence i hans självbiografi Vishetens sju pelare  (Seven Pillars of Wisdom).

Svikna förhoppningar
Upprorsmännens förhoppningar om att Storbritannien efter krigsslutet som utlovat skulle stödja tanken på en självständig arabisk stat från Aleppo i Syrien till Aden i Jemen infriades dock inte. Kungariket Hijaz fick vara kvar, med i övrigt delades området istället upp mellan segrarmakterna enligt fredsavtalet i Sèvres 1920, som till stor del byggde på det av Storbritannien och Frankrike i hemlighet ingångna och av Ryssland godkända Sykes-Picot-avtalet från 1916.

Se även 
Arabiska revoltens flagga

Referenser

Arabisk historia
Första världskriget
Osmanska krig
Asta Witkowsky

Asta Constance Witkowsky, född Lindholm 10 oktober 1905 i Stockholm, död 29 februari 1968 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk målare, tecknare och konstpedagog.

Witkowsky var dotter till ingenjören Anders Elof Lindholm och Anna Laura Constance Nyman samt från 1929 gift med pianisten Wiatcheslaw Witkowsky. Hon studerade konst för André Lhote i Paris 1923–1924 och vid Tekniska skolans teckningslärarinstitut 1924–1929 samt som specialelev i målning för Birger Simonsson och i muralmåleri för Sven Erixson vid Kungliga konsthögskolan 1936. Hon bedrev dessutom intensiva självstudier under resor till bland annat Nederländerna, Frankrike, England, Italien och Sovjet. 

Separat ställde hon bland annat ut i Gävle, Karlstad, Umeå och på Färg och Form i Stockholm. Tillsammans med Erik Hallgren ställde hon ut på Färg och Form 1953 och tillsammans med Józef Hecht på Lorensbergs konstsalong i Göteborg samt i Malmberget med Edit Welinder och med Sonja Reinfeldt i Kiruna 1959. Hon medverkade i Sveriges allmänna konstförening vårutställning i Stockholm 1933, Föreningen Svenska Konstnärinnors jubileumsutställning på Konstakademien 1959 samt föreningens utställningar i Sydney, Graz och Hamburg. Hon var representerad i en utställning med nordiska konstnärinnor på Liljevalchs konsthall 1948. 

Hon anställdes som lärare i målning och färglära vid Konstfackskolan i Stockholm 1957. Hon är känd som landskapsmålare men hennes konst består även av stadsbilder figurkompositioner och stilleben utförda i flera olika tekniker. Som illustratör utförde hon ett flertal bokillustrationer. Witkowsky är representerad vid Simrishamns museum, Solna kommunhus, Nynäshamns kommunhus och Tranås kommunhus.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 710, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Kvinnor
Svenska målare under 1900-talet
Svenska landskapsmålare
Födda 1905
Avlidna 1968
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska konstpedagoger
Lärare från Stockholm
Aston Clinton

Aston Clinton är en by och civil parish i Buckinghamshire i England. Staden ligger mellan Tring och Aylesbury, vid foten av kalkstensbergen Chiltern Hills. Folkmängden är cirka 4 000 invånare.

Biltillverkaren Aston Martin tog en del av sitt namn från staden kombinerat med en av firmans grundare Lionel Martin. Den hade stor framgång med bergsbestignings tävlingar vid närligande Aston Hill. En minnesskylt finns nu placerad på platsen.

TV-programmet Hotel Babylon filmades i Aston Clinton.

Noter

Externa länkar

Officiell webbplats
British History Online – Victorian History of Buckinghamshire Volume 2 – Aston Clinton

Orter i Aylesbury Vale
Civil parishes i Buckinghamshire
Ivinghoe Aston

Ivinghoe Aston är en by i civil parish Ivinghoe.  Namnet hänvisar till en gård öster om Ivinghoe. Byn innehåller fyra gårdar. Det finns även en bygdegård, The Village Swan. En liten å kallad Whistle Brook flyter genom byn, från byn Chilterns ner till River Ouzel nära Slapton.

Orter i Aylesbury Vale
Dvärgkrokodil

Dvärgkrokodil (Osteolaemus tetraspis) är en afrikansk krokodilart. Den är den minsta krokodilen som finns. Dvärgkrokodilen utgörs av tre populationer som av vissa anses borde uppdelas i tre olika arter. Medellängden för dvärgkrokodilen är 1,5 meter.

Den är långsam och inte särskilt aggressiv mot människor.

Arten listas av IUCN som sårbar (VU) och av CITES i appendix I som förbjuder handel med alla kroppsdelar.

Utseende 
På den korta nosen förekommer en ränna som skiljer näsborrarna från varandra. De full utvecklade individerna har en svart eller nästan svart rygg. På ungdjurens ovansida förekommer tvärlinjer i brunt och gult. Även undersidan är svart eller täckt av stora svartaktiga fläckar. Individerna blir vanligen 1,4 till 1,5 meter långa men vissa exemplar når en längd av 1,9 meter.

Utbredning 
Dvärgkrokodilens utbredningsområde är tropiska låglandsregioner söder om Sahara (subsahariska Västafrika och västra Centralafrika). Enligt IUCN förekommer den i Angola, Benin, Burkina Faso, Kamerun, Centralafrikanska republiken, Kongo-Brazzaville (republiken Kongo), Kongo-Kinshasa (Demokratiska republiken Kongo), Elfenbenskusten, Gabon, Gambia, Ghana, Guinea, Guinea-Bissau, Liberia, Nigeria, Senegal, Sierra Leone och Togo.

Ekologi 
Denna krokodil hittas huvudsakligen i regnskogen men i undantagsfall besöker den angränsande savanner. Arten vistas i snabbflytande vattendrag och i vattenansamlingar med lågt flöde. Under regntiden jagar dvärgkrokodilen främst fiskar och under den torra perioden äts huvudsakligen kräftdjur och groddjur. När det regnar mycket kan den vistas längre tider på land och jaga landlevande djur.

Arten simmar huvudsakligen genom svansens rörelser och på land kan den springa kortare sträckor i galopp när den känner sig hotad. Annars är rörelsen på land lika som hos andra krokodiler. Utanför parningstiden lever varje vuxen individ ensam.

Vid början av regntiden bygger honan ett näste av växtdelar som liknar en liten kulle. Efter parningen lägger hon ungefär 10 ägg som är 6 till 7 cm långa och cirka 4,2 cm breda. Honan bevakar sina ägg som kläcks efter cirka 100 dagar. De nykläckta ungarna är cirka 28 cm långa och de har läten för att meddela modern sin närvaro. Ungarna har i början vattenlevande insekter, små kräftdjur och små fiskar som föda. Liksom hos andra krokodiler blir honor tidigare könsmogna än hannar.

Källor

Externa länkar 

Krokodiler
Kräldjur i etiopiska regionen
Arabiska revoltens flagga

Arabiska revoltens flagga skapades av sharif Husayn ibn Ali i samband med upproret mot Osmanska riket 1916. Flaggan började 1917 användas av arabiska nationalister, och flaggan har sedan dess spelat en viktig symbolisk roll för de arabiska självständighetsrörelserna. Flaggans färger rött, vitt, svart och grönt har kommit att tolkas som de panarabiska färgerna och förekommer i ett stort antal nationsflaggor i arabvärlden.

Symbolik
De tre horisontella fälten representerar var sin arabisk dynasti eller era: svart står för abbasidernas kalifat, vitt står för umayyadernas kalifat och grönt står för fatamidernas kalifat. Den röda triangeln symboliserar den hashimitiska dynastin som ibn Ali tillhörde. Dagens monark i Jordanien, Abdullah II, tillhör en gren av den hashimitiska dynastin.

Ursprung
Färgerna i flaggan kan spåras till 1900-talets början, då Arabiska litteraturklubben bildades i Istanbul 1909. Klubben använde en flagga med fyra horisontella fält i vitt-svart-grönt-rött. Flaggans fyra färger refererade till en dikt av poeten Safi al-Din al-Hilli (1278-1349): "Vitt är våra handlingar, svart våra strider, grönt våra fält. Och röda är våra svärd."

Något år före första världskrigets utbrott i augusti 1914 började den arabiska självständighetsrörelsen få spridning i de muslimska länder som hörde till det osmanska riket. I Beirut hade Föreningen för unga araber bildats i mars samma år, och i Kairo i Egypten hade Partiet för osmansk decentralisering (Hizb al-lamrkaziya al-idariya al-uthmani) bildats av syrier. Båda dessa organisationer använde en trikolor i färgerna grönt, vitt och svart. Partiet för osmansk decentralisering beskrev färgernas betydelse så här: "Lovad vare vår nation som skyddas av natten (svart), vårt samvete (vitt) och hoppet (grönt)".

Egyptiska revolutionen

Under den egyptiska revolutionen 1953 använde man en trikolor i färgerna rött, vitt och svart som byggde vidare på flaggan från 1916. I den nya flaggan står svart för det historiska förtrycket, vitt för den ljusa framtiden och rött för de uppoffringar som krävs för att ta nationen från det förflutna in i framtiden.

Flaggan blev snabbt blev en samlande symbol för den andra våg av sekulär arabisk nationalism som uppstod efter andra världskriget. Rörelsen dominerades av panarabiska partier som Baathpartiet och militära ledare med målet att avskaffa monarkierna i exempelvis Irak och Egypten och ersätta dessa med republiker. Ett annat övergripande mål var bildandet av en förenad arabisk republik som skulle sträcka sig från Libyen till Irak. Försöket att skapa en enad arabrepublik misslyckades, men spåren efter försöket finns kvar i Syriens, Egyptens och Iraks flaggor.

Källor

Noter

Se även
Arabiska revolten
Panarabiska färgerna (med en lista över moderna flaggor med dessa färger)

Historiska flaggor
Nils-Georg

Nils-Georg var en gemensam pseudonym för schlagerkompositörerna Nils Perne och Georg Eliasson.

Perne och Eliasson började använda pseudonymen redan då de skrev skolrevyer på Frans Schartaus Handelsinstitut under tidigt 1920-tal. Sitt första kommersiellt förlagda alster fick de med "I Vår Herres hage finns många underliga djur" (1926). 1928 bildade de det egna Nils-Georgs Musikförlag. Efter 1935 användes pseudonymen av Eliasson ensam.

Källor
 Uno ”Myggan” Ericson: Myggans nöjeslexikon, band 11 (Höganäs 1992), sidan 194.

Pseudonymer
Siamesisk krokodil

Den siamesiska krokodilen (Crocodylus siamensis) är en art i familjen krokodiler som lever i Sydostasien. År 2009 uppskattades det att det fanns 5000 individer och arten är allvarligt utrotningshotad. Den blir vanligtvis inte längre än 3 meter.

Utbredningsområdet sträcker sig från Vietnam, Laos och Thailand över Borneo till Java. Kanske når arten Myanmar, delar av Malaysia på Malackahalvön och Sumatra. Individerna lever i låglandet och i kulliga områden upp till 750 meter över havet. Habitatet varierar mellan skogar och träskmarker. Siamesisk krokodil vistas vid floder, insjöar och andra vattenansamlingar. Den utför vid översvämningar större vandringar.

Denna krokodil bygger koppformiga bon vid stranden. De skapas vid slutet av den torra perioden och vid början av regntiden. Vanligen lägger honor 11 till 26 ägg. Exemplar i fångenskap hade upp till 50 ägg. Ungarna kläcks efter 70 till 80 dagar. Födan varierar mellan ryggradslösa djur, groddjur, andra kräldjur, fåglar, små däggdjur och kadaver. I fångenskap kan hybrider med kubakrokodil eller deltakrokodil uppstå.

Fram till mitten av 1900-talet dödades flera exemplar för hudens skull. Aktuella hot är illegal plockning av ägg samt landskapsförändringar. Även nya dammbyggnader kan påverka populationen. Flera exemplar hamnar av misstag i fiskenät. IUCN listar arten som akut hotad (CR).

Referenser 

Krokodiler
kräldjur i orientaliska regionen
Kubakrokodil

Kubakrokodil (Crocodylus rhombifer) är en starkt utrotningshotad art i familjen krokodiler som endast lever på Kuba i Zapataträsket och på ön Isla de la Juventud. Tidigare fanns arten även på andra ställen i Västindien. Fossil av arten har återfunnits på Caymanöarna och Bahamas. Den blir 2,5 meter lång och födan utgörs av fisk, spindlar och mindre vattenlevande smådjur. Trots sin blygsamma storlek är det ett mycket aggressivt djur och potentiellt farligt för människor.

Arten har ett flertal intressanta kännetecken som särskiljer dem från andra krokodiler. Den har bland annat ljusare färger som adult, grövre, mer 'steniga' fjäll och långa starka ben. Kubakrokodilen är den krokodilart som lever mest på land och möjligen den mest intelligenta. En koloni av arten som finns på nöjesparken Gatorland i Florida, USA, har uppvisat vad som tycks vara jakt i flock vilket har lett till ett ökat intresse för arten, som vanligtvis hålls på egen hand (speciellt efter sådana rapporter).

Det här är en liten till medelstor krokodil. Vanligtvis har vuxna djur varit mellan 2,1-2,3 meter långa och haft en vikt på 70-80 kilo. Stora hanar kan dock bli upp till 3,5 meter långa och väga upp till 130 kilo.

Skansen-akvariet har två kubakrokodiler, och de fick stor uppmärksamhet när en av dem attackerade en äldre man under en kräftskiva i akvariet i augusti 2019.

Referenser 

Krokodildjur
Moreletkrokodil

Moreletkrokodil eller Mexikansk krokodil (Crocodylus moreletii) är en relativt liten art i familjen krokodiler som lever i anknytning till sötvatten i Mexiko, Belize och Guatemala. Den når som vuxen i genomsnitt en längd på 4,3 meter.

Utbredningsområdet är uppskattningsvis  km² stort. Individerna lever i floder, insjöar, diken, träskmarker och i områden med bräckt vatten. Honor lägger 20 till 50 ägg under den torra perioden som förvaras i en jordhög. Ungarna kläcks under augusti och september.

Moreletkrokodil jagades intensiv fram till 1950-talet. Sedan blev jakten förbjuden men några exemplar dödas illegalt. Äggen kan skadas av kemikalier som hamnar i vattnet. Hela populationen anses vara stabil. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser 

Krokodildjur
Krokodiler
Kräldjur i neotropiska regionen
You Really Got Me

"You Really Got Me" är en låt skriven av Ray Davies och inspelad av hans rockband The Kinks år 1964, utgiven som bandets tredje singel på Reprise Records med "It's Alright" som B-sida. Låten var etta i Storbritannien under två veckor i september 1964 och tillbringade 15 veckor på Billboardlistan i USA, med en sjundeplats som toppnotering. Den medtogs på listan The 500 Greatest Songs of All Time av magasinet Rolling Stone, på plats 84. I en senare version listades den på plats 80.

Låten är uppbyggd kring kvintackord, och innehåller mycket dist. Dave Davies har berättat att han var mycket arg över en händelse då hans föräldrar förvägrat honom giftermål med sin flickvän, och i ilska skurit sönder sin förstärkare, vilket ledde fram till det speciella gitarrljudet. Låtens gitarrsolo görs av Dave Davies, även om envisa rykten gjort gällande att det ska ha varit Jimmy Page som spelat solot. Page har starkt förnekat detta vid flera tillfällen, men sagt att han spelat på några andra låtar av gruppen. Gitarrljudet ska även ha inspirerat The Who när de spelade in sin debutsingel "I Can't Explain". Liveversioner av låten finns på Kinks-albumen Live at Kelvin Hall 1967 och 1980 års One for the Road.

En cover spelades in av Van Halen som deras debutsingel 1978 och kom också med på albumet Van Halen samma år.

Låten spelas i filmen Catch Me If You Can.

Listplaceringar

Referenser

Musiksinglar 1964
Rocklåtar
Filmlåtar
Singelettor i Storbritannien
Filippinsk krokodil

Filippinsk krokodil (Crocodylus mindorensis) är en art i familjen krokodiler som endast lever i filippinskt sötvatten. Trots att arten är fridlyst hotas den av fiskemetoder som dynamitfiske. Det finns troligtvis inte mer än 100 nu levande exemplar i det vilda. Det är strängt förbjudet att döda en krokodil i landet, och det är straffbart enligt lag.

Arten blir inte längre än 3 meter lång och har en relativt bred nos. Honor är allmänt mindre än hanar.

Födan utgörs av fiskar, vattenlevande ryggradslösa djur, små däggdjur, små fåglar och små kräldjur. Enligt ett fåtal iakttagelser sker parningen i januari. Honor lägger sedan 7 till 30 ägg och äggen kläcks efter 65 till 85 dagar.

Innan äggen läggs bygger honan boet som kan vara upphöjd med kvistar, löv och jord eller boet är en grop. Boet bevakas av honan och hanen ömsesidig. Hos andra krokodiler bestäms ungarnas kön av temperaturen i boet och det antas vara likadant för filippinsk krokodil. Individerna kan troligen leva 70 till 80 år men uppgiften behöver bekräftelse.

Referenser 

Krokodiler
Kräldjur i orientaliska regionen
August Ysenius

Johan August Ysenius, född Johannesson 29 juli 1877 i Ysby socken, Hallands län, död 10 december 1959 i Laholm, var en svensk folkskollärare, folkmusikupptecknare och riksspelman. 

August Ysenius föddes och växte upp på Vippentorpet. Han var son till lantbrukaren Johannes Svensson och dennes hustru Kristina Svensdotter. Efter att ha genomgått Fridhems folkhögskola i Svalöv utbildade han sig till folkskollärare vid Lunds folkskoleseminarium 1898–1902. Under sin tid där antog han namnet Ysenius. År 1902 fick han en tjänst som folkskollärare i Eldsberga, som han stannade på fram till sin pensionering 1937. Samma år flyttade han till Halmstad, utnämndes till riksspelman och gick med i Hallands Spelmansförbund. 

Vid tio års ålder fick han sin första fiol. Med hjälp av en man från trakten och eget gehör började han spela. Sina färdigheter visade han i hemmet och på julkalasen, där han spelade till dans. Det dröjde till 1902 innan han fick sin första metodiska undervisning i fiolspel av spelmannen John Enninger i Höör, en förgrundsfigur inom den skånska folkmusiken.  

Redan tidigt började Ysenius teckna upp låtar. I detta syfte gjorde han vidsträckta resor då han uppsökte gamla spelmän – från Skåne till övre Norrland, som han besökte 1921. Senare beräknade han själv att han hade samlat ihop omkring 400 gamla melodier. Vid en del uppteckningar hade han god hjälp av sin hustru Berta (född Löfgren 1877, död 1958), som var musikdirektör och som han gifte sig med 1920. Ett urval av uppteckningarna, tillrättalagda av Andrew Lovell och Stina Nilsson, utgavs 1985. Tillsammans med folkskolläraren och folkminnesforskaren Johan Kalén (1865–1936) i Fagereds socken samlade han danslekar som utgavs 1943 på förlaget Elkan & Schildknecht under titeln Svenska danslekar från Fagered. 

Under många somrar fr.o.m. 1918 uppträdde Ysenius som spelman på  Skansen och belönades 1938 med Hazeliusmedaljen i silver för sina insatser för folkmusiken. 

Ysenius reste inte bara för att göra uppteckningar utan företog också turnéer runt om i landet för att sprida spelmansmusiken, ofta i föreläsningsföreningars regi. Under rätt många år turnerade han tillsammans med lundaprofessorn Martin P:son Nilsson och illustrerade med sina låtar dennes föreläsningar om folkmusik och angränsande ämnen. Åtskilliga gånger framträdde han också i radio, första gången redan 1925 och sista 1958. 
  
Han utgav 1959 notsamlingen Halländsk folkmusik: Vildblommor plockade vid gångstigen (nr IV i Hallands Hembygdsförbunds skriftserie, Karl Larssons bokhandel AB, Halmstad i distribution; även faksimilupplaga utgiven 1991 av Hallands bildningsförbund, Vessigebro). Ysenius ligger begraven på Eldsberga kyrkogård.

Källor

Vidare läsning 
Jörnkvist, Lennart. Folkskolläraren som räddade den halländska folkmusiken. Artikel i Skånska Dagbladet 1 februari 1994.

Riksspelmän
Män
Födda 1877
Avlidna 1959
Personer från Ysby socken