kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Annunciata av Bourbon-Bägge Sicilierna

Maria Annunciata av Bourbon-Sicilien, född 24 mars 1843, död 22 maj 1871, var en österrikisk ärkehertiginna. Hon gifte sig 1862 med ärkehertig Karl Ludvig av Österrike, och blev mor till Franz Ferdinand, vars mord i Sarajevo 1914 ledde till första världskriget.

Biografi
Maria Annunziata, kallad "Ciolla", var äldsta dotter till kung Ferdinand II av Bägge Sicilierna och Maria Theresa av Österrike. 

Den 16 oktober 1862 gifte hon sig med ärkehertig Karl Ludwig av Österrike, en bror till kejsar Franz Josef, i dennes frånvaro, följt av ännu en vigsel i det österrikiska Venedig fem dagar senare, nu i båda parters närvaro. Hennes svärmor konstaterade snart att hon led av lungtuberkulos och placerade därför paret i österrikiska Slovenien. De flyttade senare på hennes önskan till Graz , där Maria Annunciata trivdes dåligt och levde isolerat. 

De täta graviditeterna förvärrade hennes hälsa, men hon vägrade att flytta till sydliga trakter av hälsoskäl och led av periodvis depression. Hon hade även attacker av epilepsi . År 1865 flyttade familjen på hennes önskan till Wien , där Maria Annunciata blommade upp och ivrigt deltog i sällskapslivet och besökte hovbaler, Burgtheatern och Operan. 

Barnen isolerades efter hand från henne på grund av att man trodde att hon kunde smitta dem. Vid förlossningen 1868 troddes hon allmänt vara nära döden, men hon återhämtade sig snabbt. Hon avled efter ett års sjukdom.

Barn

 Frans Ferdinand av Österrike (1863–1914), gift med Sophie von Chotek (1868–1914)
 Otto av Österrike (1865-1906), gift med Maria Josefa av Sachsen (1867–1944)
 Ferdinand Karl av Österrike (1868–1915), gift (morganatiskt) med Bertha Czuber
 Margarethe av Österrike (1870–1902), gift med Albrecht av Württemberg (1865–1939)

Källor 
 

Födda 1843
Avlidna 1871
Kvinnor
Österrikes ärkehertiginnor
Downe

Downe är en by och en stadsdel (district) i kommunen London Borough of Bromley i London i Storbritannien. 

Downe ligger 5,5 km sydväst om Orpington och 22,9 km sydöst om Charing Cross. Downe ligger i en skogbevuxen dal, och en stor del av byns centrala delar är oförändrad på länge; den före detta byskolan fungerar nu som byns samlingshus.

Downe House 
Vetenskapsmannen och fadern till evolutionen Charles Darwin levde i Down House, i fyrtio år, från 1842 till sin död 1882. Han tillbringade en stor del av sitt liv, inklusive tiden då han skrev Om arternas uppkomst, i byn, och hans hus har sedermera öppnats för allmänheten, med en stor del av hans möbler och föremål återplacerade i huset.

Down House och dess omgivning nominerades 2007 till att bli ett världsarv, men 2010, när beskedet skulle komma, kom istället beskedet att beslutet hade skjutits upp. Det är i nuläget oklart om huset kommer att klassas som ett världsarv.

Berömda invånare 
Charles Darwin (1809-1882), naturalist
Sir John Lubbock (1803-1865), bankir, advokat, matematiker och astronom, far till John Lubbock
John Lubbock (1834-1913), bankir, biolog, arkeolog och liberal politiker
Olive Willis (1877–1964), grundare av Downe House School
Nigel Farage (född 1964), politiker

Referenser

Externa länkar 

Audio tour of Downe and Down House
Downe Bank Nature Reserve
Darwin's Landscape Laboratory - World Heritage Site nomination

Stadsdelar i London
Maria Immaculata av Bägge Sicilierna

Maria Immaculata av Bägge Sicilierna (italienskt namn Maria Immacolata Clementina, Principessa di Borbone delle Due Sicilie), född 14 april 1844, död 18 februari 1899, var en österrikisk ärkehertiginna, gift 1861 med ärkehertig Karl Salvator av Österrike, titulärprins av Toscana.

Biografi
Maria Immaculata gavs som barn smeknamnet "Petitta" av sin far eftersom hon var mycket liten och skör. Hon ansågs vara vacker och även kejsarinnan Elisabet av Österrike lät sätta in henne i sitt "skönhetsalbum" över vackra människor. Elisabeth ska dock ha tyckt illa om henne av samma orsak och ofta pikat henne; eftersom kejsaren gav Maria Immaculata en pärla varje gång hon fick ett barn, kallade Elisabeth familjen för "Pärlfiskarna". 

Maria Immaculata beskrivs som helt underordnad sin make och ägnade sitt liv enbart åt att uppfostra sina barn och kvarvarande tid åt välgörenhet. Hon besökte ofta Baden, där hon betraktades med särskild respekt. Hon blev änka 1892. Under de sista åren led hon svårt av skrumplever, en sjukdom som hon också avled i.

Barn   
 Maria Theresia (1862-1933); gift 1886 med Karl Stefan av Österrike (1860-1933) 
 Leopold Salvator av Toscana (1863-1931); gift 1889 med Blanca, infanta av Spanien (1868-1949)
 Frans Salvator av Toscana (1866-1939); gift 1:o 1890 med ärkehertiginnan Marie Valerie av Österrike , (1868-1924); gift 2:o (morganatiskt) 1934 med Melanie von Riesenfels (1898-1984) 
 Karolina (1869-1945); gift 1894 med August Leopold av Sachsen-Coburg-Gotha (1867-1922) 
 Albrecht Salvator (1871-1896) 
 Marie Antoinette (1874-1891) 
 Maria Immakulata (1878-1968); gift 1900 med hertig Robert av Württemberg (1873-1947) 
 Rainer Salvator (1880-1889) 
 Henriette Maria (1884-1886) 
 Ferdinand Salvator (1888-1891)

Referenser 
 

Födda 1844
Avlidna 1899
Kvinnor
Österrikes ärkehertiginnor
Alice av Bourbon-Parma

Alice av Bourbon-Parma, även kallad Alicia och Alix, född 1849, död 1935, var en österrikisk ärkehertiginna, gift med storhertig Ferdinand IV av Toscana som dessutom var österrikisk ärkehertig.

Alice följde sin familj i exil till Österrike då Parma anslöts till Italien 1859. Hon gifte sig 1868 i Österrike med Ferdinand, som avsatts som storhertig av Toscana 1859 och sedan dess levde i Österrike i egenskap av österrikisk ärkehertig. Paret bodde främst i Salzburg.

Källor

Noter

Födda 1849
Avlidna 1935
Kvinnor
Österrikes ärkehertiginnor
Auguste av Bayern

Auguste av Bayern, född 28 april 1875 i München, kungadömet Bayern, död 25 juni 1964 i Regensburg, Tyskland, var en österrikisk ärkehertiginna, gift 1893 med ärkehertig Joseph av Österrike. Hon var dotter till prins Leopold av Bayern och Gisela av Österrike. 

Äktenskapet arrangerades sedan Joseph hade fått den bayerska Sankt Hubertusorden för att anses jämbördig med henne. Paret var bosatta i Ungern. Under första världskriget var Auguste liksom många andra kvinnliga medlemmar av kejsarhuset verksam inom Röda korset och gjorde donationer till välgörenhetsorganisationer. Hon organiserade insamlingen "Gold für Eisen", dit rika människor kunde skänka sina guldsmycken för att finansiera kriget. 

Paret lämnades ostörda på sitt slott under den österrikiska revolutionen 1918 och den ungerska sovjetrepubliken 1919. Under Miklós Horthys diktatur 1920-44 var paret ofta hedersgäster vid diktatorns galamiddagar och närvarade vid sociala och konstnärliga evenemang i enlighet med Horthys rojalistiska övertygelser. Auguste var vid denna tid mycket överviktig, något som var ett vanligt motiv inom karikatyrer av paret, bland annat i kabaréer. Hon var också under tid ordförande i flera välgörenhetsföreningar. Efter andra världskriget bosatte sig paret i USA under några år och deras egendom i Ungern konfiskerades. De flyttade tillbaka till Tyskland senare.

Källor 
 

Födda 1875
Avlidna 1964
Kvinnor
Personer i Ungern under 1900-talet
Österrikes ärkehertiginnor
Blanca av Spanien

Blanca av Spanien, född 7 september 1868 i Graz, Österrike-Ungern, död 25 oktober 1949 i Viareggio, Italien, var en österrikisk ärkehertiginna, gift med ärkehertig Leopold av Österrike, titulärprins av Toscana. Vid sin farbrors död 1936 förklarades hon av en del av carlisterna som den rättmätiga arvtagaren till de carlistiska tronanspråken.

Biografi
 

Erzherzog Leopold Salvator von Österreich-Toskana 

Blanca var dotter till carlisternas tronpretendent till den spanska tronen, Don Carlos, hertig av Madrid, och Margareta av Bourbon-Parma. En kort tid 1875 levde hon i Elisondo i Spanien vid det hov hennes far organiserade där under den tid han krävde den spanska tronen. Familjen levde sedan i Paris fram till att den 1881 utvisades till Italien på grund av faderns politiska aktiviteter. Föräldrarna separerade och barnen delade sin tid mellan fadern i Venedig och modern i Viareggio .  

Den 24 oktober 1889 gifte sig Blanca med ärkehertig Leopold Salvator av Toscana , titulärprins av Toscana, i Lanzenkirchen i Österrike och bosatte sig sedan med honom i Palais Toscana i Wien . Vid den österrikiska monarkins avskaffande 1918 utvisades familjen och deras egendom konfiskerades efter att de hade vägrat erkänna den nya republiken. Eftersom Frankrike och Italien hade varit på motsatt sida från Österrike under första världskriget bad Blanca om tillstånd att bosätta sig i Spanien. Den spanska kungen gav sitt tillstånd på villkor att hon avstod sitt stöd åt sin brors krav på den spanska tronen, vilket hon gick med på.

Blanca blev spansk medborgare 1922 och levde ett anspråkslöst liv med familjen i Barcelona . Den spanska monarkins avskaffande påverkade inte familjen, men då maken avled under en resa till Österrike 1931 hamnade hon i ekonomiska svårigheter. Hon flyttade tillbaka till Österrike där hon hyrde en bostad i sitt före detta hem, Palais Toscana i Wien. Hon lämnade Österrike 1938 och flyttade till Viareggio i Italien. Vid slutet av sitt liv var hon inblandad i en del carlistiska aktiviteter.

Källor 
 

Födda 1868
Avlidna 1949
Kvinnor
Österrikes ärkehertiginnor
Lärarnas yrkesinternational

Lärarnas yrkesinternational (Education International, EI-IE) är en global sammanslutning av lärarorganisationer som representerar fler än 30 miljoner lärare, från förskola till högskola, världen över. För närvarande har Education International 401 medlemsförbund i 172 länder. Detta gör Education International till världens största globala sammanslutning av yrkesförbund och den enda organisationen som företräder lärare på världens alla kontinenter. Education International grundades när de två föregångarna WCOTP och IFFTU slogs samman vid ett konvent i Stockholm, den 26 januari 1993. Som värd för konventet stod Lärarförbundet.

Struktur
Education International styrs av en världskongress som samlas var tredje år. Denna utser president, vice presidenter (5 stycken), generalsekreterare och ledamöter till styrelsen. Sedan 2015 är Lärarförbundets ordförande Johanna Jaara Åstrand invald i styrelsen.

Samarbeten med andra organisationer
Education International har konsultativ status med FN-organen ECOSOC, WHO och Unesco vilket innebär att EI ofta bjuds in som experter i utbildningsfrågor. 

Education International har ett nära samarbete med ITUC (International Trade Union Confederation), som är en underavdelning av FN-organet ILO, Internationella arbetsorganisationen och med Trade Union Advisory Committee (TUAC) som är en underavdelning av OECD. 

EI har även fungerat som rådgivande organ till organisationer som Världsbanken, internationella valutafonden IMF, Världshandelsorganisationen WTO, FN-organet Unicef, World Economic Forum, G8-länderna och G20-länderna.

Internationella icke-statliga organisationer
Internationella fackliga organisationer
Folkets hus, Fräntorp

Fräntorps Folkets hus ligger i stadsdelen Sävenäs i östra Göteborg. Byggnaden ligger på samma plats som huvudbyggnaden för Fräntorps säteri tidigare låg.

Historia
Fräntorps Folkets hus invigdes den 3 september 1954. Men redan 1937 uppkom tanken bland fräntorpsborna att bygga en gemensamhetslokal och en förening med namnet Fräntorps Lokalförening startades. Syftet var att bygga ett hus för att hålla Fräntorps Egnahemsförenings möten samt att ha en fast samlingspunkt i Fräntorp för studieverksamhet, föreningsliv och nöje. 1941 beslöt man sig för att ansluta sig till Folkets husföreningarnas Centralorganisation (FHC) och bytte samtidigt namn till Fräntorps Folkets hus Förening (FFHF). 
Det skulle dock ta 17 år innan huset stod färdigt och kunde invigas. Dels tog det lång tid att samla ihop pengar till bygget, dels kom Andra världskriget emellan med ransoneringar och restriktioner på byggvaror. Under tiden diskuterades vilka olika verksamheter som skulle kunna vara en del av huset och hur huset skulle utformas för att kunna inhysa dessa. Bland annat undersöktes förutsättningar både för bibliotek och gymnastiksal. Till slut bestämdes att byggnaden ska inrymma en stor samlingslokal med scen och loger samt en liten samlingslokal på övervåningen. I källaren byggdes en andelstvätt.

Verksamhet
Idag används huset till dans, teater, yogakurser, barnkalas, LAN med mera. Varje år utgår ett fackeltåg från Fräntorps Folkets hus upp i en skogsglänta där barnen kan träffa Jultomten.

Referenser

Tryckta källor
 Törnqvist, Åse-Lill: Fräntorps Folkets Hus. Drömmen om ett hus och vägen dit, ISSN 1101-3303, ISRN GU/KUV—07/26--SE, Göteborgs Universitet, 2007.

Externa länkar
Fräntorps Folkets hus

Folkets hus i Sverige
Byggnader och anläggningar i Göteborg
Sävenäs
Slaget vid Dunbar

Slaget vid Dunbar har varit två slag mellan England och Skottland, båda med engelsk seger:

Slaget vid Dunbar (1296) – under skotska frihetskriget
Slaget vid Dunbar (1650) – under tredje engelska inbördeskriget.
Slaget vid Dunbar (1650)

Slaget vid Dunbar var ett slag som utkämpades den 3 september 1650 under tredje engelska inbördeskriget. Den engelska parlamentariska styrkor under Oliver Cromwell besegrade en skotsk armé under befäl av David Leslie som var lojal mot kung Karl II, som hade blivit proklamerad kung av Skottland den 5 februari 1649. Slaget vanns stort av Oliver Cromwell. Skottarna beräknas ha haft 3000 döda, medan engelsmännen inte hade en enda.

Se även
Slaget vid Dunbar (1296)

Referenser 

1650 i Skottland
Skotska slag
Slag under engelska inbördeskriget
Slag i Storbritannien
David Levithan

David Levithan, född 1972 i New Jersey, är en amerikansk författare bosatt i New York.

Levithan skriver främst ungdomsböcker och debuterade 2003 med boken Ibland bara måste man. Han har sedan dess bland annat blivit uppmärksammad för boken Nick och Norahs oändliga låtlista (2006) som även blivit filmatiserad. Boken skrevs tillsammans med Rachel Cohn med vilken Levithan även skrivit ytterligare två böcker. Han har även skrivit en bok tillsammans med John Green kallad Den andre Will Grayson (2010). 

Levithan behandlar ofta ämnen som innefattar ungdomar, kärlek, homosexualitet och böckerna utspelas oftast i New York. Hans första bok för en vuxen publik kom ut 2011 under namnet Liten parlör för älskande.
 
Levithan är även förläggare på PUSH, ett bokförlag med litteratur för och av unga, och han håller kurser i ungdomslitteratur.

Bibliografi 
 2003 – Ibland bara måste man (Boy meets boy) (översättning Malin Strååth, X Publishing, 2007)
 2004 – The Realm of Possibility
 2005 – Are We There Yet?
 2006 – Wide Awake
 2008 – How They Met and Other Stories
 2009 – En bit av mig fattas (Love is the higher law) (översättning Titti Persson, Rabén & Sjögren, 2011)
 2011 – Liten parlör för älskande (The lover's dictionary) (översättning: Elisabeth Helms, X Publishing, 2012)
 2011 – Every You, Every Me
 2012 – Jag, En (Every day) (översättning Helena Hansson, X Publishing, 2013)
 2013 – Världens viktigaste kyss (Two Boys Kissing) (översättning Helena Hansson, Gilla Böcker, 2014)
 2015 – En annan (Another Day) (översättning Helena Ridelberg, Gilla Böcker, 2016)
 2015 – Hold Me Closer
 2018 – Någon dag (Someday) (översättning Helena Ridelberg, Gilla Böcker, 2019)

Med andra författare 
 2006 – Nick & Norahs oändliga låtlista (Nick & Norah's infinite playlist) (översättning Hanna Larsson, X Publishing, 2009) tillsammans med Rachel Cohn
 2007 – Naomi & Elys kyssförbudslista (Naomi and Ely's no kiss list) (översättning Nina Östlund, X Publishing, 2010) tillsammans med Rachel Cohn
 2008 – Likely Story tillsammans med David Ozanich och Chris Van Etten
 2008 – All That Glitters tillsammans med David Ozanich och Chris Van Etten
 2009 – Red Carpet Riot tillsammans med David Ozanich och Chris Van Etten
 2010 – Den andre Will Grayson (Will Grayson, Will Grayson) (översättning Titti Persson, Rabén & Sjögren, 2011) tillsammans med John Green
 2010 – Dash och Lilys utmaningsbok (Dash & Lily's book of dares) (översättning Helena Hansson, X Publishing, 2011) tillsammans med Rachel Cohn
 2013 – Invisibility tillsammans med Andrea Cremer

Externa länkar
 Officiell webbplats
 David Levithan på X Publishing
 David Levithan på Rabén & Sjögren
 David Levithan på Pocketförlaget
 David Levithan på Gilla Böcker

Amerikanska författare
Män
Födda 1972
Levande personer
Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Glasgow smile

Ett Glasgow smile (även känt som Glasgow grin, Chelsea grin eller Chelsea smile) är en extrem form av misshandel då en person blir skuren från mungiporna till öronen. Gärningen utförs oftast med hjälp av en kniv eller en glasbit. Ibland sparkar eller hugger gärningsmannen offret för att få denne att skrika så att såren öppnas ännu mer. Om såren är tillräckligt djupa kommer offret att förblöda. Denna form av misshandel sägs ha sina rötter i Glasgow, Skottland. Men den blev även populär bland engelska gäng, då särskilt i Chelsea, London, där det är känt som Chelsea smile.

Den skotske skådespelaren Tommy Flanagan, känd från filmer som Braveheart, Gladiator och TV-serien" Sons Of Anarchy" där han spelar Filip "Chibs" Telford, har sådana ärr som han fick vid en misshandel utanför en nattklubb. 

I filmen The Dark Knight har Jokern, spelad av Heath Ledger, sådana ärr.

Källor

Misshandel
Tortyr
Carl Green

Carl Green, född 1 januari 1894 i Flen, död 1 september 1962 i Norrköping, var en svensk ryttare.

Han blev olympisk bronsmedaljör 1920.

Externa länkar
 SOK Carl Green

Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande i ridsport vid olympiska sommarspelen 1920
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1920
Födda 1894
Avlidna 1962
Män
Personer från Flen
Svenska voltigeryttare
Friedrich Spiegel

Friedrich von Spiegel, född den 11 juli 1820 i Kitzingen (vid Würzburg), död den 15 december 1905 i Münster, var en tysk orientalist.

Spiegel, som var professor i österländska språk vid universitetet i Erlangen 1849-90, var verksam företrädesvis på de (fornindiska och) iranska språkens område. Särskilt betydelsefullt var under en vistelse i Köpenhamn hans arbete på de indiska och iranska handskrifternas område, varigenom han väsentligen bidrog till den senare av Westergaard utgivna katalogen. Studiet av palihandskrifterna resulterade i Kammavâkyam, liber de officiis sacerdotum Buddhicorum (1841) och Anecdota Palica (1845) med översättning och noter. Sedermera ägnade han sig nästan uteslutande åt den iranska filologin. 

Bland hans många arbeten där kan nämnas Chrestomathia Persica (1846), Die Alexandersage bei den Orientalern (1851), Grammatik der Parsisprache nebst Sprachproben (1855), Über einige eingeschobene Stellen im Vendidad och Der 19. Fargard des Vendidad (i "Abhandlungen der Königlichen Bayerischen Akademie der Wissenschaften", band VI-VII, 1850, avdelning III 1855), en översättning av "Avesta" (I-III, 1852-63), "Avestas" grundtext jämte huzvareschöversättning (I-II, 1853-58), Einleitung in die traditionellen Schriften der Parsen (I. Huzwaresch-grammatik; II. Die traditionelle Literatur, 1856-60), en edition av Neriosengh's Sanskritübersetzung des Yacna med kommentar (1861), Die altpersischen Keilinschriften (grundtext med översättning, grammatik och glossar, 1862; 2:a upplagan 1881), Eran (1863), kommentar till "Avesta" (I-II, 1864-68), Grammatik der altbaktrischen Sprachen nebst einem Anhange über den Gathadialekt (1867), Eranische Altertumskunde (I-III, 1871-78), Arische Studien (I, 1874), Vergleichende Grammatik der alteränischen Sprachen (1882), Die arische Periode und ihre Zustände (1887). Om också Spiegels arbeten i språkvetenskapligt avseende är väsentligen föråldrade, har de ännu stor betydelse som källskrifter, särskilt på grund av den hänsyn han tar till den inhemska traditionen.

Källor 
 

Födda 1820
Avlidna 1905
Tyska indologer
Iranister
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Män
Wilhelm Geiger

Wilhelm Ludwig Geiger, född den 21 juli 1856 i Nürnberg, död den 2 september 1943 i Neubiberg, var en  tysk orientalist, far till Hans och Rudolf Geiger.

Geiger blev 1886 privatdocent i München och 1891 Spiegels efterträdare som professor i Erlangen. Åren 1920–1924 var han professor i indisk och iransk filologi i München efter Ernst Kuhn. Åren 1895–1896 företog han med offentligt understöd en forskningsresa till Ceylon. 

På det avestiska området utgav Geiger Handbuch der Avestasprache (1879), Ostiranische Kultur im Altertum (1882) och Etymologie des Baluci, Lautlehre des Baluci, Etymologie und Lautlehre des Afghänischen (i "Abhandlungen der königlichen bayerischen Akademie der Wissenschaften", 1892–1893). Tillsammans med Kuhn utgav han Grundriss der iranischen Philologie (1895 ff.), i vilket arbete han själv behandlade afghanskan, baluchiskan samt de mindre iranska dialekterna och dialektgrupperna. 

På det indiska området författade han Maldivische Studien (1901–1902), Etymologie des Singhalesischen (i "Abhandlungen der königlichen bayerischen Akademie der Wissenschaften", 1897), Litteratur und Sprache der Singhalesen (i Bühlers "Grundriss" 1900), Dipavamsa und Mahavamsa (1905) Pāli. Literatur und Sprache (1916). För Pali Text Society bearbetade han en kritisk upplaga av den ceylonesiska krönikan "Mahavamsa".

Källor 

 

Tyska indologer
Iranister
Tyska professorer
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Erlangens universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer verksamma vid Münchens universitet
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Nürnberg
Födda 1856
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Göteryds pastorat

Berga pastorat är ett pastorat i Allbo-Sunnerbo kontrakt i Växjö stift i Svenska kyrkan.

Pastoratskoden är 060301.

Pastoratet fick sin nuvarande omfattning 1962 och omfattar följande församlingar:

 Göteryds församling
 Hallaryds församling
 Pjätteryds församling

Källor 

Pastorat i Växjö stift
Indelningar i Älmhults kommun
Traryd-Hinneryds pastorat

Traryd-Hinneryds pastorat är ett pastorat i Allbo-Sunnerbo kontrakt i stiftet Växjö stift i Svenska kyrkan.

Pastoratskoden är 060302.

Pastoratet omfattar sedan 1962 följande församlingar:

 Traryds församling
 Hinneryds församling

Källor

Externa länkar 
 Församlingens webbsida

Pastorat i Växjö stift
Indelningar i Markaryds kommun
Tingsryds pastorat

Tingsryds pastorat är ett pastorat i Njudung-Östra Värends kontrakt i Växjö stift i Svenska kyrkan. 

Pastoratet omfattar hela Tingsryds kommun i Kronobergs län. Pastoratet bildades 2010, utgjorde till 2014 även Tingsryds kyrkliga samfällighet, och omfattar följande församlingar:

Pastoratskoden är 061213 (var före 2020 060113.)
 Tingsås församling
 Väckelsångs församling
 Södra Sandsjö församling
 Linneryds församling
 Älmeboda församling
 Urshults församling
 Almundsryds församling

llor

Externa länkar 
 
 Tingsryds pastorat på Facebook

Pastorat i Växjö stift
Indelningar i Tingsryds kommun
Rachel Cohn

Rachel Cohn, född 14 december 1968 i Silver Spring, Maryland, är en amerikansk författare av ungdomslitteratur. Hon är nu bosatt i Brooklyn, New York. 

Rachel Cohn debuterade 2004 med boken Gingerhead. Sedan dess har ytterligare tio böcker publicerats. Tre av Cohns böcker har hon skrivit tillsammans med David Levithan, bland annat den uppmärksammade Nick och Norahs oändliga låtlista som även filmatiserats.

Bibliografi 
 2002 – Gingerbread
 2003 – The Steps 
 2004 – Pop Princess
 2005 – Shrimp 
 2006 – Two Steps Forward  
 2007 – Nick och Norahs oändliga låtlista (originaltitel: Nick & Norah's Infinite Playlist) med David Levithan
 2007 – Naomi & Elys kyssförbudslista (originaltitel: Naomi & Ely's No Kiss List) med David Levithan
 2007 – Cupcake
 2008 – Du vet var jag finns (originaltitel: You Know Where to Find Me)
 2010 – Very LeFreak
 2010 – Dash och Lilys utmaningsbok (svensk översättning: Helena Hansson, originaltitel: Dash & Lily's Book of Dares) med David Levithan

Källor

Externa länkar 
Officiell Webbplats
Rachel Cohn på X Publishing

Amerikanska författare
Kvinnor
Födda 1968
Levande personer
Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur