kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frida och farfar

Frida och farfar var SR:s julkalender 1974. Programmet regisserades av Agneta Leffler efter ett manus av Olle Mattson. Mattson skrev även manus till årets julkalender i TV, Rulle på Rullseröd.

Handling
I december på en liten ö i Bohusläns skärgård ligger Frida (Carin Hjulström) hemma med brutet ben, och går miste om allt spännande som kan tänkas ske i skolan, och hon saknar sina vänner. Hon bor på en liten ö i Bohuslän, dit det är svårt att ta sig om vintrarna. Hemma är det tråkigt. Fridas mamma tar båten till fastlandet varje morgon, för att komma till konservfabriken där hon arbetar, och pappa är "långpendlare" och arbetar i en stad ännu längre bort, och är bara hemma på helgerna.

Hemma finns också farfar, som egentligen är hennes farfarsfar, hans gamle fiskarkompis, segelmakaren. Frida tycker farfar är en sur och knarrig gammal gubbe och längtar efter att hennes ben ska läka så hon slipper gubben och kan börja skolan istället.

Frida kommer även ombord på skutan Josefina av Fisketången, en båt tillverkad av ilandflutna brädor. Inuti lär sig Frida om sjöfararnas och fiskarnas arbete och hårda villkor förr i tiden. Hon lär också känna farfar bättre.

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Eric Werner och föreställer ön och alla dess byggnader, däribland Bloms affär. Vid ön ligger också skutan Josefina av Fisketången, en båt ligger förankrad vid bryggan och en bit bakom ön står en fyr på en kobbe.

Referenser

Fotnoter 

Bohuslän i fiktion
Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1974
Radioprogram startade 1974
Albert och Evelina

Albert och Evelina var SR:s julkalender 1975. Programmet regisserades av Mona Hanning efter ett manus av Ulla Danielsson.

Handling
Clownerna Albert (Peter Harryson) och Evelina (Gunilla Åkesson) vet inte vad jul är, och bestämmer sig för att ta reda på det.

Albert, som har bruna ögon och svart hår, är dubbelt så lång som Evelina. Hans kostym har flera fickor, vilka är så rymliga att en mindre hundvalp skulle få plats. Skorna är så stora att Evelina kan stå på dem, och tillsammans kan de åka isbana. Ibland seglar de iväg på skorna, med Alberts röda halsduk som segel.

Evelina är liten och rund, spelar munspel och är alltid munter, till och med då råkar illa ut, vilket hon ofta gör då hon är obetänksam. Albert rycker ut för att hjälpa henne, och de försörjer sig på att roa människor på gatorna. De får sedan reda på vad jul är, och den stundande julen verkar både rolig och besvärlig. Människor blir jäktade i väntan på den, och det finns det en mystisk man med en säck.

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Barbro Hennius och föreställer clownerna Albert och Evelina i en väldigt detaljrik miljö. I bild finns bland annat en luftballong med tomtar i, en flygande drake, tåg, växthus, kaffekanna, och stadsmiljö på höger sida om bilden där det bland annat finns en teater.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1975
Radioprogram startade 1975
Fiktiva radarpar
Going Rogue

Going Rogue: An American Life är en personlig och politisk självbiografi av Sarah Palin, tidigare guvernör i Alaska och 2008 republikansk kandidat till USA:s vicepresidentämbete. Boken, som utkom den 17 november 2009, innehade förstaplatsen på New York Times Best Seller list från publiceringsdagen och sex veckor framåt. Boken är en av endast fyra politiska memoarer som har sålt mer än en miljon exemplar.

Källor 
 Sarah Palin's Going Rogue: The Early Reviews Are In 
 Sarah Palin Book Goes Platinum 

Biografier
Litteratur 2009
Tomtar på loftet (radioprogram)

Tomtar på loftet var SR:s julkalender 1977. Programmet innehåller mycket musik och Monica "Mecka" Lind skrev manus och låttexter medan musikgruppen Klapp och Klapp framförde musiken som tonsatts av Ivan Renliden. Irène Winqvist var producent.

Handling
7-åriga Lisa (Lisa Åberg) tröttnar på sin mammas städande inför jul och går upp på deras stökiga vind. Där finns många spännande saker, kanske något roligt att leka med i väntan på julafton?

Uppe på vinden döljer sig många hemligheter, och minnen som vill bli ihågkomna. Med sin fantasi får Lisa en gammal trattgrammofon och ett gammalt grönt piano att bli levande och spela musik. En stor Amerikakoffert rymmer också många historier. Figuren Klockfia går som hon vill, och är en groda verkligen alltid en groda? Lisa kommer dock fram till att "ett skratt alltid är ett skratt".

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Bengt Elde och föreställer välfyllda vinden som julkalendern utspelar sig på.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1977
Radioprogram startade 1977
Michel Mercier

Michel Mercier, född 7 mars 1947 i Bourg-de-Thizy i departementet Rhône, är en fransk politiker som mellan 2010 och 2012 var Frankrikes justitieminister. Sedan 2007 representerar han det konservativa partiet Union pour un Mouvement Populaire (UMP). Dessförinnan stod han François Bayrou nära och var medlem i mittenpartierna Union pour la Démocratie Française (UDF) och dess efterföljare Mouvement démocrate (MoDem). 

Mercier är jurist med examen från Institut d'études politiques de Lyon. Han var ledamot av nationalförsamlingen 1993-1995 och senaten 1995-2009, invald för departementet Rhône. Därefter inträdde han i François Fillons regering som minister med ansvar för regionutvecklingsfrågor. Året därpå efterträdde han Michèle Alliot-Marie som justitieminister. Han har i omgångar varit borgmästare och haft en mängd poster i Thizy i Rhône.

Externa länkar 
 Senatshemsida

Franska politiker
Män
Levande personer
Födda 1947
Frankrikes justitieministrar
The Dean Martin Show

The Dean Martin Show var en amerikansk talkshow med inslag av komik och musikaliska gästspel. Värd och namngivare till programmet var sångaren och skådespelaren Dean Martin. Programmet gjordes i nio säsonger mellan åren 1965 och 1974 med totalt 245 avsnitt. Det producerades av TV-bolaget NBC i deras studio i Burbank utanför Los Angeles i Kalifornien. Signaturmelodi var Dean Martins Everybody Loves Somebody som han haft en hit med 1964.

Historik
Dean Martin fick erbjudandet när han stod på toppen av sin karriär i mitten av 1960-talet. Han hade haft stora framgångar som skådespelare, som scenartist och som sångare. Han ställde därför krav som han inte trodde att NBC skulle gå med på, som förutom de rent ekonomiska bland annat gick ut på att han inte skulle behöva vara närvarande vid repetitioner, att han inte skulle behöva göra några omtagningar och att han skulle få läsa sina repliker direkt från fusklapparna som han hade fullt synliga. Till hans förvåning accepterade NBC kraven och han antog erbjudandet.

Han skapade en image som en whiskypimplande halvfull värd som fumlade med fusklapparna och tappade replikerna men i själva verket var det äppeljuice i det glas han smuttade ur. Hans fumlighet, misstag och räddningarna för att komma på rätt spår blev en del av programmets charm tillsammans med en fysisk humor framför vitsar.

Återkommande inslag
Dean Martin inledde varje program med att glida ner för en brandstång innan han satte sig till rätta i en barstol med sitt "whiskyglas". Han sjöng vanligtvis två sånger själv per show och därutöver en duett med en av gästerna. Ofta med en humoristisk text. 

Andra återkommande inslag var att Dean Martin försökte få showens pianist Ken Lane att skratta genom att förvränga texten till ett överenskommet nummer. I en del program knackade det på en dörr och när Dean Martin gick och öppnade steg en hemlig gäst på, en gäst som var okänd även för Dean Martin.

Vanligen avslutades showen med att Dean Martin och en gäst spelade upp en sketch eller mimade till inspelningar.

Källor

Externa länkar

Amerikanska TV-serier från 1960-talet
Valfrid Karlson

Axel Magnus Valfrid Karlson, född 26 januari 1855 i Stockholm, död 13 juli 1935 i Tenhult, var en svensk arkitekt.

Biografi
Valfrid Karlson var son till hovträdgårdsmästaren Karl Magnus Karlson och hans hustru Amalia som var lärarinna vid barnbördshuset i Stockholm. 1875 antogs han som elev till Kungliga Akademien för de fria konsterna, där han studerade fram till 1879. Parallellt med studierna var han byggnadsritare hos Ernst Jacobsson 1874–1876 och Magnus Isæus 1879–1882. 1881 tillträdde han en tjänst som lärare i geometrisk konstruktionslära och ritning vid Tekniska skolan. Efter en studieresa till Nürnberg 1882 startade han egen verksamhet parallellt med undervisningen.

Karlson medverkade framgångsrikt i många arkitekttävlingar under sin yrkesbana och vann flera av dem, bland annat de prestigefyllda tävlingarna om det nya operahuset 1888 samt tävlingen om nytt riksdagshus 1889. Utförda byggnader är dock få och han fick sällan bearbeta sina tävlingsprojekt vidare. Troligtvis saknade han förankring i etablissemanget i de grupperingar som bildats kring de populära prisdomarna Helgo Zettervall och Isac Gustaf Clason. I tävlingsutlåtandena bedömdes hans lösningar som välstuderade och praktiskt genomförbara. Det var snarare den inre dispositionen som var hans styrka framför fasadlösningarna.

1896 tillträdde han en tjänst som lektor i byggnadskonst vid Tekniska elementarskolan i Borås. I staden ritade han bland annat en ny brandstation och ett varmbadhus. Efter flytten till Örebro 1902 för en tjänst vid Örebro Tekniska Elementarskola finns inga spår av tävlingsdeltagande eller nyritningar. Under de kommande åren skrev han flera läroböcker i ämnet byggnadskonst.

Karlson är begravd på Längbro kyrkogård.

Utförda verk

1883, Gasklockan i Sabbatsberg, Stockholm, reviderad av Per Emanuel Werming (riven 1970)
1883, Stuckatörens hus, Stockholm
1885, Bostadshus i kv. Hälsan, Stockholm
1890, Bostadshus i kv. Taktäckaren (Rehnsgatan 9, rivet 1906), Stockholm
1891, Bostadskus i kv. Sjöråen, Stockholm
1891, Laurinska huset, Stockholm
1895, Begravningskapell på Sandsborgskyrkogården, Stockholm
1895, Skandiahuset, Eskilstuna
1897, Monter för John Bejers skofabrik på Allmänna konst- och industriutställningen i Stockholm
1898, Varmbadhus i Borås (rivet 1960)
1899, Brandstation i Borås (riven 1945)
1889, Bostadshus i kv. Barnhusväderkvarnen i Stockholm. (Tegnérlunden 4, rivet 1959-60)

Tävlingsbidrag, ej utförda

1883, Nordiska museet, Stockholm, 3:e pris
1885, Likförbränningsanstalt i Cederdalsparken, Stockholm, 1:a pris
1886, Telefontornet, Stockholm, 1:a pris
1888, Kungliga Operan, Stockholm 1:a pris
1889, Riksdagshuset i Stockholm, 1:a pris
1896, Oscarskyrkan, Stockholm, 3:e pris
1898, Gustav Adolfs kyrka, Borås, 3:e pris
1899, Sofia kyrka, Stockholm, 3:e pris
1900, Sankt Johannes kyrka, Malmö, 2:a pris
1900, Brynäshöjdens kyrka (ej uppförd) Gävle, 1:a pris
1900, Dahlgrenska stiftelsen, Malmö, 3:e pris
1901, Vasakyrkan, Göteborg, 2:a pris

Referenser

Fotnoter

Källor

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Födda 1855
Avlidna 1935
Män
Arkitekter från Stockholm
Svenska arkitekter under 1900-talet
Sagor från Blåbärsberget

Sagor från Blåbärsberget var SR:s julkalender 1978. Det här året berättades en eller två sagor per dag fram till julafton. Fem skådespelare turades om att läsa sagorna: Roland Wilén, Margreth Weivers, Solveig Samzelius, Olle Johansson och Lilga Kovanko. Julkalendern producerades av Rolf Bergström och Lars Rundgren hos Radio Norrköping.

Handling
Sagorna kommer från olika tider och olika länder. Vissa är välkända och har berättats flera gånger, på många olika sätt. Bland sagorna återfinns Kejsarens nya kläder, Pomperipossa, Guldlock och de tre björnarna, Nalle Puh, Pelle Svanslös samt sagor från Korea ("Statyn som nös"), Afrika ("De kloka djuren") och indianernas Amerika ("Han som gör åskan").

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Ellen Auensen och föreställer de segment från de olika sagorna som julkalendern innehåller, däribland den nakne kejsaren, anden i flaskan och de tre björnarna från Guldlocks äventyr. I mitten av bilden finns en snöhög som flertalet barn åkerskidor över med ett troll inuti.

I andra medier 
Sagorna i julkalendern finns utgiven i bokform av Sveriges radio med illustrationer av Ellen Auensen.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1978
Radioprogram startade 1978
Gammelfarmors chiffonjé

Gammelfarmors chiffonjé var SR:s julkalender 1979. I rollerna syntes bland annat Isa Quensel som gammelfarmor och Lena Marcusson som Filippa. Lena Willemark skrev musiken.

Handling
83-åriga änkan Maria Beata Josefina bor på ålderdomshemmet, och är gammelfarmor till barnen Anders, Filippa, Hilda och bebisen Beata. Hon har aldrig tyckt om namnet Beata, som hon fått efter sin farmor som avled 1902.

Den första Beata fick en chiffonjé i brudgåva av sin man Magnus. Denna har gammelfarmor ärvt, och i den hon har de saker som väcker hennes minnen. Chiffonjén har 24 lådor, och i varje låda finns något annat som påminner henne om händelser hon varit med om, till exempel ett fotografi, en broderad duk.

Papperskalender 
Årets papperskalender ritades av Folke Nordlinder och föreställer gammelfarmors chiffonjé. 22 av luckorna ligger på chiffonjéns olika lådor medan lucka 23 ligger på en ask på chiffonjén och lucka 22 på en spegel som står på asken. Runt om spegeln och asken står diverse familjeporträtt och till vänster om chiffonjén står en julbock och till höger finns en kalender som räknar ner till julafton.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1979
Radioprogram startade 1979
1900-talet i fiktion
Bäjkån och Bällman

Bäjkån och Bällman var SR:s julkalender 1991.

Adventskalendern
Kalendern visar Bäjkåns verkstad i vintermiljö.

Handling
Påfågeln Bällman är uppfödd bland de höns som försöker retas med honom. Bällman bor hos uppfinnare och tusenkonstnär Bäjkån som varit sjöman och tältresare i Tyskland.

De bor på en stökig bakgård, och där står en gammal bil som kan vara en Volvo PV, och på verkstadens dörr finns en skylt med texten "Uppfinning pågår". Bäjkån har skapat en bildalmanacka, en lucka för varje dag. Till gården kommer mer eller mindre välkomna gäster. Välkommen är alltid Brevis, som kommer med paket, framför allt om det innehåller de semlor som Virginia bakat.

Medverkande 

Tomas Forssell - Bäjkån
Cathrine Westling - Bällman
Övriga röster bland andra Sven-Åke Gustavsson.

Utgivningar
Den utgavs även på CD och MK samma år, på skivmärket Silence.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1991
Radioprogram startade 1991
Album av Häjkån Bäjkån band
Joels jul

Joels jul var SR:s julkalender 1992.

Adventskalendern
Kalendern visar Joel som sitter i sitt rum, och klappar katten. På hans tröja står "Lövskataskolan".

Handling
Den märkliga brödrost som påstår sig heta Harry sjunger gamla slagdängor och berättar sagan om Joel.

Joel är en pojke i mellanstadieåldern. I december fyller han år, och har namnsdag (Oskar). Då det dessutom är julafton i samma månad, har han alltid sett december som en turmånad. Detta år har dock hans namnsdag blivit bortglömd, och hans pappa slutat sjunga då han diskar. 

Joel tröstar sig på olika vis, bland annat med sina djur, katten som ska få ungar, ökenråttan Rambo, Smådjurskören och Plåt & Plastorkestern. Han skjuter också upp sin matteläxa för att spela Barbarians på sin Commodore.

Medverkande 

Anton Ljungberg - Joel
Johanna Hellström - Sara
Hasse Alatalo - Brödrosten Harry

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1992
Radioprogram startade 1992
Grod jul på Näsbrännan

Grod jul på Näsbrännan var SR:s julkalender 1993.

Adventskalendern
Kalendern visar köket på den gård där kalendern utspelar sig.

Handling
I Nästäppa socken ligger Näsbränna gård, som varit öde sedan siste bondens barn blev vuxen och flyttade in till staden.

Men huset blev inte helt öde, eftersom hustomtarna nu regerar fritt där. Där bor Näsbrännan, Smörfrid Luva, en gumma med fläckigt förkläde, och under köksgolvet bor Kusbert Luva. De har varit hustomtar på gården i hundratals år, och bekymrar sig inte att där inte längre finns något bondfolk.

Utgivningar
Författaren Katarina Mazetti läste också in berättelsen, vilken utgavs på CD 2005.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1993
Radioprogram startade 1993
Hertig Hans slott

Hertig Hans slott var SR:s julkalender 1994.

Adventskalendern
Kalendern visar slottet där kalendern utspelar sig.

Handling
Mitt ute på en klippa i havet ligger Hertig Hans slott, som uppfördes av den mytomspunne äventyraren Hertig Hans för länge sedan. Hans två sentida ättlingar, bröderna Birger (Anders Lundin) och Valdemar (Lars In de Betou), är inte mycket till äventyrare. Eftersom det ovanför slottsporten står "Äventyret börjar här" väntar de. En dag börjar bröderna utforska slottets vind, och där hänger flera porträtt av Hertig Hans i olika äventyrliga kostymeringar. Där finns också en sjömanskista med texten "Tillhör Hertig Hans" på locket. I kistan finns ett gammalt segel, som de hissar upp på slottstaket, och då börjar det hända saker. De får plötsligt gäster på slottet. Den talande grodan Isadora, den ilskne gubben Wütend och rymdljudsforskaren Vera gör alla att brödernas lugna tillvaro helt förändras. Och det är bara början...

Repris
Serien repriserades i SR P3 under perioden 4 februari-7 mars 1997.

Referenser

Fotnoter 

Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1994
Radioprogram startade 1994
Hotell Pepparkaka

Hotell Pepparkaka var SR:s julkalender 1995.

Adventskalendern
Kalendern visar hotellet där kalendern utspelar sig.

Handling
Ute i "sagoskogen" ligger "Hotell Pepparkaka", byggt av pepparkaka och sockerglasyr. Taket är täkt av färgade chokladpastiller. 24 rum finns att hyra ut, och i varje rum finns en sagas hemlighet. De som tar emot gästerna är Hans (Johan Ulveson) och Greta (Pia Johansson).

Bland hotellgästerna finns flera figurer ur sagans värld, om dem berättar gärna Hans och Greta, och sagorna presenteras i dramatiserad form. Första nattgästen är en prinsessa, som kan känna en liten ärta genom alla tjugo madrasserna i sängen. Senare berättar de om "Kejsarens nya kläder".

Referenser

Fotnoter 

Pepparkaka
Julkalendrar i Sveriges Radio
Radioprogram nedlagda 1995
Radioprogram startade 1995
Samuel Petrone

Samuel Petrone, född 6 juli 1989 i Glen Rock, New Jersey, är en amerikansk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Rochester Rhinos. 

Han har tidigare spelat för Seton Hall Pirates i amerikanska collegeligan och Mjällby AIF i Allsvenskan.

Externa länkar

Samuel Petrone på Soccerway.com 

Amerikanska fotbollsspelare
Spelare i Mjällby AIF
Fotbollsspelare i Husqvarna FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Personer från Glen Rock, New Jersey
Födda 1989
Levande personer
Män
Ethel Dell

Ethel Dell, född 2 augusti 1881, död 19 september 1939 var en brittisk författare. Hon var från 1922 gift med överste Gerald T. Savage.

Dell har skrivit ett stort antal romaner och noveller i den romantiska och sentimentala genren. Hennes böcker fick stor popularitet. Bland Dells skrifter märks The Way of an Eagle (1912, svensk översättning 1919), Charles Rex (1922, svensk översättning 1924), samt By Request (1927, svensk översättning På begäran 1928).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Brittiska författare
Födda 1881
Avlidna 1939
Kvinnor
Floyd Dell

Floyd Dell, född 28 juni 1887, död 23 juli 1963, var en amerikansk journalist och författare.

Dell har skrivit flera romaner, skådespel, sociala och litterära essäer, varibland märks The Briary-bush (1921, svensk översättning Törnesnåret 1922), Runaway (1925), Intellectual vagabondage (1926), Upton Sinclair. A study in social protest (1927, svensk översättning 1928).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Amerikanska journalister
Amerikanska författare
Födda 1887
Avlidna 1963
Män
Domenico Della-Maria

Pierre Antoine Domenico (eller Dominique) Della-Maria, född 14 juni 1769, död 9 mars 1800, var en fransk tonsättare.

Della-Maria tillbringade några år i Italien och var elev till Giovanni Paisiello. Från 1796 var han verksam i Paris, där han 1798 fick sitt stora genombrott med två enaktsoperor, Le prisonnier och L'Opéra-comique. Båda sattes kort därefter upp i Sverige, den förra med den svenska titeln Den unge arrestanten spelades 69 gånger, ett rekord för den tiden.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

 

Franska operatonsättare
Franska musiker under 1700-talet
Födda 1769
Avlidna 1800
Män
Svensk uppslagsbok
Enrico Morozzo Della Rocca

Enrico Morozzo Della Rocca, född 20 juni 1807, död 12 augusti 1897, var en italiensk militär.

Della Rocca inträdde 1825 i piemontesisk-sardinska arméns generalstab och deltog som generalmajor och brigadchef med utmärkelse i 1848-49 års fälttåg. Efter Viktor Emanuel II:s tronbestigning blev Della Rocca krigs- och marinminister och 1851 chef för generalstaben, vilken befattning han innehade under 1859 års krig. 1866 hade Della Rocca befälet över 3:e armékåren och led med denna nederlaget vid Villa Franca samma år. Della Rocca fick avsked ur krigstjänsten 1867 men deltog verksamt i lantförsvarskommissionens arbeten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italienska generaler
Italiens försvarsministrar
Födda 1807
Avlidna 1897
Män
Personer från Turin
Ilpo Koskela

Ilpo Koskela, född 29 januari 1945 i Janakkala, död 9 augusti 1997 i Padasjoki, var en finländsk ishockeyspelare (försvarsspelare).

Koskela hörde till Finlands bästa försvarsspelare i slutet av 1960-talet och början av 1970-talet. Han började sin karriär i Lahtisföreningen Reipas år 1965. Tillsammans med Lauri Mononen flyttade han 1969 till Jokerit i Helsingfors. Ett år senare föll Reipas ur Mästerskapsserien, den dåvarande högsta serien i finländsk ishockey. Koskela spelade för Jokerit i sex säsonger och återvände därefter till Lahtis för tre säsonger. Han vann ett finländskt mästerskap och spelade 349 matcher i Mästerskapsserien och senare i ligan, som ersatte denna. Hans poängskörd blev 67+82. 

Koskela spelade sammanlagt 112 landskamper med poängen 12+13. Vid VM år 1971 var han Finlands bästa poängplockare med 6+1 poäng och som första finländska ishockeyspelare någonsin valdes han in i VM-turneringens All Starslag och till bästa försvarsspelare. Koskela spelade fyra VM-turneringar och en gång i OS.

Referenser

Finländska ishockeyspelare
Födda 1945
Avlidna 1997
Män
Personer från Janakkala
Äggskallra

Äggskallra är ett idiofoniskt slagverksinstrument, som hålls i handen. Genom att skakas avger den ett skramlande ljud. Funktionaliteten är lik det av en maracas. Instrumentets skal har typiskt sätt formen av ett hönsägg. Under skalet finns det en behållare, som är delvis fylld med små objekt liksom frön eller pärlor, som frambringar ett rytmiskt ljud då de slås mot varandra och behållarens inre yta.

Slagverk
Seymour Duncan

Seymour Duncan är ett amerikanskt företag mest känt för sina gitarrpickuper, men tillverkar även effektpedaler i viss mån. Företaget grundades i slutet av 1978 av gitarristen och instrumentmakaren Seymour W. Duncan tillsammans med sin dåvarande fru Cathy Carter Duncan i Goleta i Kalifornien. Mellan 1983 och 1984 började Seymour Duncan-pickuperna bli standard i Kramer Guitars gitarrer tillsammans med Floyd Roses svajarm.

Företaget producerar ett stort antal pickuper för både gitarr och bas, både single coils och humbuckers finns i sortimentet. Några exempel på Seymour Duncan-pickuper är '59, Little '59, Hot Rails, Big Dipper, Invader, Jazz, JB, Alnico Pro II, Blackout och Pearly Gates. Kända artister som förknippas med Seymour Duncan-pickuper är John Norum, Jeff Beck, David Gilmour, Slash, Josh Homme, Dave Mustaine, Mark Hoppus, Tom DeLonge, Billie Joe Armstrong, Synyster Gates, Pete Wentz, Wayne Static, Zacky Vengeance, Angus Young, Mick Thomson, Yngwie Malmsteen, Dimebag Darrell och Kurt Cobain.

Under 1980- och 1990-talen tillverkade Seymour Duncan även gitarrförstärkare, dock varade det inte länge på grund av företagets brist på rykte som förstärkarmakare. Idag är förstärkarna väl respekterade och efterfrågade.

Referenser 

Amerikanska tillverkningsföretag
Gitarrpickuper