kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johanna Kempe

Johanna Kempe, född Wallis den 13 september 1818 i Stockholm, död där den 15 april 1909, var en svensk mecenat. Hon var gift med träpatronen och grosshandlaren Wilhelm Kempe (1807–1883), som grundade Ljusne-Woxna AB.

Biografi 
Släkten Wallis anses härstamma från Skottland eller England. Släkten var köpmän och skeppsredare och bodde sedan flera generationer tillbaka i Stralsund. Hennes far var Albrecht Baltzar Wallis (1788–1836) och hennes mor var Friederika Wallis (1794–1862), som också var dotter till sin mans syssling.

Hon växte upp i Stralsund och bodde vid Fährstrasse, granne med sin kusin och blivande make Wilhelm Kempe. Kusinerna hyste varma känslor för varandra under flera år innan de gifte sig år 1843. Hon var förmögen och giftermålet gynnade antagligen Wilhelm Kempes affärsverksamhet.

Wilhelm Kempe utvecklade sin verksamhet i Sverige och makarna bodde vid Kornhamnstorg vid Skeppsbron i Stockholm, en plats där Stockholms borgerskap, eller den så kallade "Skeppsbroadeln", slagit sig ned redan vid slutet av 1700-talet.

Välgörenhet 
Johanna Kempe engagerade sig för välgörenhet. 1877 stod hon bakom en "inbjudning till en basar till förmån för skandinavisk-etnografiska samlingens byggnadsfond", och 1883 stod hon bakom ett upprop till allmänheten till stöd för "Ett hem för gamla tjenarinnor". Under 1880- och 1890-talet var hon återkommande med i en grupp av "för anstalten intresserade fruntimmer" som undertecknade upprop för att samla in pengar för Malmqvistska Barnuppfostringsanstalten i Stockholm. 1907 omnämndes hon i en "Tacksägelse" för en gåva på 1 000 kronor till Stockholms Studenters Nykterhetsförbund och deras studenthem, och samma år omnämndes hon för att ha stött utsändandet av "Oscar II:s vandringsbibliotek" till "personer av svensk härkomst, hvar de träffas i världen".

Familj 
Johanna och Wilhelm Kempe fick tillsammans dottern Wilhelmina (1844–1930), som sedan gifte sig von Hallwyl och grundade det Hallwylska museet på Hamngatan i Stockholm.

Källor 

Johanna
Kvinnor
Födda 1818
Avlidna 1909
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Stockholm
Stay High 149

Wayne Roberts, känd som Stay High 149, född 20 oktober 1950 i Emporia, Virginia, död 11 juni 2012 i Bronx, New York, var en amerikansk graffitimålare.

Roberts tag "Smoker" influerade en hel generation graffitimålare efter att han blev världskänd i början av 1970-talet. Till tagen fick han inspiration av streckgubben i TV-serien Helgonet. Norman Mailer skrev om honom i boken The Faith of Graffiti. Artistnamnet härstammade från Roberts konsumtion av marijuana. Chris Pape och Sky Farrell skrev Roberts biografi Stay High 149. Farrell avled i en leversjukdom.

Referenser

Amerikanska graffitimålare
Födda 1950
Avlidna 2012
Personer från Emporia, Virginia
Män
Fredens rike

Fredens rike är en skulptur av Pye Engström i Flemingsberg i Huddinge kommun.

Fredens rike är sedan 1991 placerat på planen framför biblioteket i Flemingsberg och är utformad som en lekskulptur. Pye Engström förberedde verket genom att noga studera miljön i vilken skulpturgruppen skulle placeras och bosatte sig i området under en  månad.

Skulpturgruppen består av nio enskilda skulpturer av djur, huggna ur stenblock av svart, röd och grå granit och andra sorter. Titeln på konstverket anknyter till bibelverserna Jesaja 11:6-8, som handlar om att Jesaja bannar Israels folk, men också lovar ett fredsrike omfattande naturen, där forna fiender ska umgås utan våld: ''Då skola vargar bo tillsammans med lamm och pantrar ligga tillsammans med killingar; och kalvar och unga lejon och gödboskap skola sämjas tillhopa, och en liten gosse skall valla dem...".

Fotogalleri

Källor
Huges konstkalender december 2010, läst 2012-10-04

Noter

Skulpturer i Huddinge kommun
Skulpturer av Pye Engström
Flemingsberg
Skulpturer 1991
Lekskulpturer
Stine

Stine, född Ernest Duka 29 januari 1982 i Debar (Dibra), Socialistiska republiken Makedonien, SFR Jugoslavien, är en albansk sångare, låtskrivare och kompositör.

Stine framträdde för första gången på scen år 1997. Vid Vera Fest 1999 vann han förstapriset. År 2004 ställde han upp i den första upplagan av musiktävlingen Top Fest med låten "Lady Lady". Väl i final vann han huvudpriset. Han är numer bosatt i Tirana där han har sin studio och sitt bolag Stine Records. Stine har även deltagit i Top Fest år 2006 och 2007 där han vann Webb-priset respektive bästa manliga sångare. År 2012 återvände han till Top Fest med låten "S'di të falësh" med vilken han inte lyckades ta sig till finalen. Stine är även en mycket framgångsrik låtskrivare och kompositör. Han har bland annat producerat låtar som Xhensila Myrtezajs "Edhe një herë" (Top Fest 9), Jeta Faqollis "Lojrat që ben ti" och Laura Nezhas "Edhe pse gabim" (Top Fest 9). Under hösten 2012 ställde han upp i Kënga Magjike 14 tillsammans med GB MC och Rudi Cat (Rudina Delia) och med låten "Ti je ëngjëll". I finalen fick de 500 poäng och kom på en 9:e plats. De tilldelades även priset för bästa stil.

Diskografi

Singlar 
2009 – Dashuria fillon (ft. Adelina Berisha)
2010 – Sa dua (ft. Skillz)
2010 – Kam filluar të ndjej (ft. Samanta Karavello)
2011 – Besoja
2012 – Sa m'pelqen ti (ft. Noga)
2012 – On Fire (ft. Etnon, Dj. Blunt & Real1)
2012 – Friday Night
2012 – Ti je ëngjëll (feat. GB MC & Rudi Cat)

Referenser 
Stine på Tekste Shqip 

Födda 1982
Albanska låtskrivare
Albanska rappare
Albanska popsångare
Albanska R&B-sångare
Män
Levande personer
Akademisekreterare

Akademisekreterare är en titel på en tjänsteman vid ett universitet.

Enligt Uppsala universitets konstitutioner från 1626 och Lunds universitets från 1666 skulle det vid respektive universitet finnas en akademisekreterare. Akademisekreteraren och akademiräntmästaren var universitetens tjänstemän. De valdes till sina ämbeten. Befattningen som akademisekreterare fanns kvar i Uppsala och Lund fram till och med 1964. Akademisekreteraren var då chef för universitetets kansli. 1965 infördes befattningen universitetsråd och befattningen som akademisekreterare togs bort.

Vid Lunds universitet återtogs titeln i samband med universitetsförvaltningens omorganisation i början av 1990-talet. Akademisekreterarens funktion var att leda arbetet vid rektors kansli. Titeln avskaffades igen vid omorganisationen 2009.

Se även
Sekreterare
Ständig sekreterare
Generalsekreterare

Referenser 

Academica
Ämbetsmän
Julius Gyllenhielm

Julius Gyllenhielm, född 1560, död 1581, var en frilloson till kung Johan III av Sverige och Katarina (Karin) Hansdotter. Han var en svensk ämbetsman. Han var bror till Sofia och Lucretia Gyllenhielm.

Julius Gyllenhielm blev liksom sin äldre syster omhändertagen av fadern vid dennes giftermål 1562, av Jöran Persson och Anna Andersdotter 1563, och återigen i faderns vård 1568.   Han adlades 17 år gammal av sin far, Johan III, och utnämndes till ståthållare över Åbo slott och län 1580, men avled redan året därpå.

Källor

Noter

Tryckta källor
 

Svenska kungligheters utomäktenskapliga barn
Män
Personer under äldre vasatiden
Födda 1560
Avlidna 1581
Svenskt adlade
Personer i Finland under 1500-talet
Verbotene Liebe

Verbotene Liebe (; ), fortkortad VL, är en tysk såpopera i TV, skapad av Reg Watson för Das Erste. Serien utspelar sig främst i tyska staden Düsseldorf, ibland även en annan tysk stad, Köln, samt spanska Mallorca. Serien började spelas den 2 januari 1995<ref>[http://fernsehserien.de/index.php?serie=3547 Fernsehserien.de: First air date Verbotene Liebe] (German)</ref> Serien sändes ursprungligen i 24-minutersavsnitt, en gång i veckan. Den utökades till 45-minutersavsnitt den 21 juni 2011, och gick sedan tillbaka till 40-minutersavsnitt den 23 januari 2012. 2011 började MDR och digitala Eins-Festival sända morgonrepriser av föregående kvälls avsnitt. 2006 började betalkanalen Passions.

Originalhandlingen var baserad på australiska serien Sons and Daughters (som även var förebild för den svenska TV-såpan Skilda världar''), men sedan utvecklades en fristående handling.

Källor

Fotnoter

TV-seriestarter 1995
TV-serieavslutningar 2015
Tyska TV-serier från 1990-talet
Tyskspråkiga TV-serier
TV-serier som utspelar sig i Nordrhein-Westfalen
TV-serier som utspelar sig i Spanien
Såpoperor
Tyska TV-serier från 2000-talet
Tyska TV-serier från 2010-talet
TV-program i ARD
L’Autre monde ou les états et empires de la Lune

L’Autre monde ou les états et empires de la Lune var den första av tre sartiriska romancer, skrivna av Cyrano de Bergerac, och räknas som en tidig science Fiction-berättelse. Arthur C. Clarke menar att berättelsen är den första med raketdriven rymdfart, och med ramjet. Den publicerades efter författarens död, 1657.

Handling
Boken är skriven i förstapesrsons-perspektiv. Han använder smällare för att ta sig till Månen. Där träffar han invånare med fyra ben, musikaliska röster, och framgångsrika vapen.

Den var inspirerad av Lukianos "Sann historia", och påverkade många tidiga science fiction-verk, inklusive Jonathan Swifts Gullivers resor, som också innehåller flera fantasifulla resor, med bade samhällskritik och idéer om det okända inom samtida naturvetenskap.

Källor

Fotnoter

Månen i skönlitteratur
Franskspråkig skönlitteratur
Franska science fiction-romaner
Verk 1657
The Man in the Moone

The Man in the Moone är en bok av engelske biskopen Francis Godwin (1562–1633). Den antas ha skrivits under sent 1620-tal, och och publicerades postumt under pseudonymen "Domingo Gonsales" år 1638.

Boken inspirerades av den "nya astronomin", en inriktning av astronomi påverkad av bland andra Nicolaus Copernicus. Copernicus är den ende astronomen att nämnas med sitt namn i boken, även om man också påverkades av teorier från bland andra Johannes Kepler och William Gilbert. Tillsammans med Keplers Somnium (1634), har vissa menat att det är ett av de första science fiction-verken. Tidskriften Populär Astronomi publicerade 2011 en artikel om The Man in the Moone.<ref name="Karlsson">{{citation |last=Karlsson |first=Karin Noomi|title=Gubben i månen - om en resan bortom det kändas gräns"|journal=Populär Astronomi|year=2011|volume=2|p=30-32|url=http://www.popast.nu/wp-content/uploads/2011/06/2011_2_gubben.pdf|ps=|hämtdatum=22 maj 2014}}</ref>

Handling

Berättelsen börjar med en prolog där Gonsales förklarar att en resa till Månen inte är mer fantastisk än vad européerna menade att en resa till Amerika tidigare var. Flera försök görs, bland annat från Spanien och Kina. Godwin menar att Jorden är magnetisk, och att det enda som behövs är ett skutt som leder bort från magnetismen. Den energi som behövs kommer från en fågelart kallad gansas, specialtränad för detta.

Galileo Galileis Sidereus Nuncius från 1610 gjorde stort intryck på Godwins astronomiska teorier, men till skillnad från Galileo, men precis som Kepler, menade Godwin att de mörka fläckarna på Månen är hav, vilket är en av flera likheter mellan The Man in the Moone och Kepler's Somnium''. Väl på Månen, upptäcker Gonsales att den bebos av långa kristna människor som lever ett lyckligt liv.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
The strange voyage and adventures of Domingo Gonsales, to the world in the moon etc. London: John Lever, 1768.

Engelskspråkig skönlitteratur
Brittiska science fiction-romaner
Månen i skönlitteratur
Verk 1638
Grenna museum

Grenna Museum – Polarcenter är ett museum i Gränna. Polarcenter innehåller framför allt utställningen om Andrées polarexpedition, men där finns också delar av annan polarhistoria presenterad. På andra sidan av Brahegatan, mitt emot museet, ligger Andrées barndomshem.

Museet har en lokalhistorisk del i Franckska gården, Grännas äldsta hus från 1600-talets mitt, som bland annat presenterar polkagristillverkningen i Gränna och polkagrisens moder Amalia Erikson. I den lokalhistoriska utställningen kan man också lära sig mer om Gränna under olika decennier samt ta del av personporträtt.

Källor

Noter

Externa länkar
Grenna museums webbplats

Personmuseer i Sverige
Vetenskapsmuseer i Sverige
Museer invigda 1931
Lokalhistoriska museer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Jönköpings kommun
Museer i Jönköpings kommun
Gränna
Expeditioner i Arktis
Henrik de Maré

Henrik de Maré, född 1860 i Locknevi socken, död 8 augusti 1937 i Stockholm, var en svensk militär och hovmarskalk.

Biografi 
Familjen de Maré kom ursprungligen från Frankrike. I Sverige adlades 1860 en gren av släkten och introducerades samma år. Henrik de Maré gifte sig 1887 med Ellen von Hallwyl. Tillsammans flyttade de till gården Björkhagen i Stocksund, en gåva från hennes föräldrar Walther och Wilhelmina von Hallwyl. Den stora, vita trävillan finns fortfarande bevarad. Här föddes också parets enda barn, sonen Rolf de Maré.

1897 utnämndes Henrik de Maré till militärattaché i Berlin och familjen bodde utomlands till 1904, då de Maré utnämndes till hovmarskalk.

1906 skilde sig makarna de Maré på hennes initiativ, då hon förälskat sig i konsthistorikern Johnny Roosval, som varit sonens informator under tiden i Berlin. Henrik de Maré fortsatte dock att ha kontakt med svärföräldrarna fram till det att han 1920 gifte om sig med en kvinna av enkel härkomst. Då bröt greveparet von Hallwyl kontakten med honom.

Henrik de Maré var son till Gustaf de Maré och bror till Thorgny de Maré.

Källor 

Henrik
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska attachéer
Svenska hovmarskalkar
Svensk obetitlad adel
Personer från Locknevi socken
Födda 1860
Avlidna 1937
Män
Francis Godwin

Francis Godwin, född 1562, död i april 1633, var en engelsk historiker, science fiction-författare samt biskop av Llandaff och av Hereford.

Liv
Han var son till Thomas Godwin, Bishop av Bath and Wells, född i Hannington, Northamptonshire. Han valdes till student i Christ Church, Oxford, 1578, och tog olika examina 1580 och 1583. 

Godwin avled, efter sjukdom, i april 1633.

Källor

Externa länkar

The Encyclopedia of Astrobiology, Astronomy and Space Flight
Concept of Weightlessness

Födda 1562
Avlidna 1633
Män
Personer i England under 1500-talet
Engelska biskopar
Engelska författare under 1600-talet
Alumner från Christ Church, Oxford
Vieux-Habitants

Vieux-Habitants är en kommun i det franska utomeuropeiska departementet Guadeloupe i Västindien. År  hade kommunen  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Vieux-Habitants

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Guadeloupe

Referenser 

Kommuner i Guadeloupe
Matti Pohto

Matti Pohto, född 7 mars 1817 i Storkyro, Österbotten, död 30 juli 1857 i Viborg, var en finländsk boksamlare och donator. 

Pohto hade en tid sitt levebröd av att vandra omkring som bokförsäljare och bokbindare. Med tiden utvecklade han en sådan kärlek till gammal litteratur, att han ofta för sina försäljningsartiklar eller för sitt arbete inte begärde annan ersättning än en gammal bok eller ett gulnat bokblad, som han fann i någon vrå och vars rätta plats han med sitt starka minne lätt fick reda på. Sedan han genom denna sin verksamhet blivit känd, kom han i kontakt med Fredrik Wilhelm Pipping, som av honom fick många bidrag till sin "Förteckning öfver i tryck utgifna skrifter på finska". 

Då Pohto en gång i bibliografiskt syfte begav sig till gränstrakterna nära Viborg blev han lönnmördad. I sitt testamente skänkte han sina värdefulla samlingar (mest finska böcker från svenska tiden), omfattande tre fjärdedelar av all finskspråkig litteratur, till Helsingfors universitet samt till Kuopio, Åbo och Viborgs gymnasier att delas så, att med varje bibliotek skulle införlivas de böcker, som där saknades.

En minnessten från studenter över boksamlaren ock donatorn Matti Pohto var avtäckt 24.8.1858 på Ristimäki begravningsplats i Viborg och flyttad till Helsingfors vid Nationalbiblioteket 24.8.1988.

Källor

Externa länkar
 

Bibliografer
Boksamlare
Finländska donatorer
Födda 1817
Avlidna 1857
Personer som blivit mördade i Finland
Män
Personer från Österbotten
Ugglan
Fredrik Wilhelm Pipping

Fredrik Wilhelm Pipping, född 14 december 1783 i Åbo, död 23 januari 1868 i Helsingfors, var en finländsk språk- och litteraturforskare. Han var farfar till Hugo Pipping.

Biografi 
Pipping blev student 1799, filosofie magister 1805 och docent i grekiska litteraturen 1806. Sedan han 1806–07 fortsatt sina studier i klassiska och österländska språk vid Uppsala universitet, inledde han hösten 1807 i Åbo sin lärarverksamhet med föreläsningar över grekisk grammatik. Hans håg vändes emellertid snart till litteraturhistorien. Han förordnades 1812 att hålla offentliga föreläsningar i stället för professorn i lärdomshistoria, utnämndes 1813 till vice bibliotekarie och befordrades 1814 till professor i lärdomshistoria, med vilken befattning universitetsbibliotekarietjänsten var förenad. 

Sedan biblioteket nästan helt förstörts genom Åbo stads brand 1827, var han oförtrutet verksam för dess återupprättande. Dess samling av i Finland tryckta skrifter, "Fennica", grundlades och kompletterades av honom. Han erhöll 1837 avsked från professuren, men bibehöll till 1845 bibliotekarietjänsten. Som bibliotekarie var han anhängare av den av Henrik Gabriel Porthan vid universitetsbiblioteket genomförda s.k. formalprincipen. Han upphöjdes 1839 i adligt stånd. 

År 1841 inkallades Pipping i Finlands styrelse som ledamot av senatens ekonomiedepartement och chef för ecklesiastikexpeditionen. Han innehade sistnämnda plats till 1853 och förblev ledamot i senaten till 1855, då han fick avsked. Sin ålderdom tillbringade han under träget fullföljande av den bibliografiska forskning han inlett såsom bibliotekarie. Den första frukten av hans studier på detta fält hade varit en i disputationer 1813–1827 utgiven avhandling, De bibliothecariis Academiæ aboensis. 

Efter lektor Carl Niclas Keckmans död 1838 började han omarbeta och komplettera dennes 1821 utgivna förteckning över tryckta finska skrifter, och efter nära 20 års arbete blev han färdig med Förteckning öfver i tryck utgifna skrifter på finska språket (1856–57), ett verk, som i noggrannhet och sakrikedom kan ställas vid sidan av de bästa inom den bibliografiska litteraturen. Till samma forskningsområde hör Några historiska underrättelser om boktryckeriet i Finland (i "Acta societatis scientiarum fennicæ", band I–III, VI, VIII, 1842–67) och Historiska bidrag till Finlands calendariografi (i Finska vetenskapssocietetens "Bidrag", 1858–62). I sistnämnda publikation publicerades även Bidrag till en historia om gymnasiiboktryckeriet i Viborg (1861) och Om hjelten i sorgespelet Daniel Hjort (1866). Slutligen kan nämnas Afhandling om de statsanslag i Finland, som kallas deputat (1853).

Källor

Externa länkar 
 
 Fredrik Wilhelm Pipping i 375 humanister 9.5.2015, humanistiska fakulteten vid Helsingfors universitet.

Finländska filologer
Finländska litteraturvetare
Finländska bibliotekarier
Finländska professorer
Bibliografer
Födda 1783
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Personer från Åbo
Jane C. Loudon

Jane (C.) Wells Webb Loudon, född 19 augusti 1807, död 13 juli 1858, var en tidig  science fiction-pionjär, men eftersom det var innan termen slagit igenom, räknades hon i stället som gotisk fiktion, alternativt fantasy eller skräck. Hon är dock främst känd för instruktioner i trädgårdsarbete, och bidrag till sin make John Claudius Loudons arbete.

Verk
 The Mummy!: Or a Tale of the Twenty-Second Century (1827) 
 Stories of a Bride (1829)
 Young Ladies Book of Botany (1838)
 Gardening for Ladies (1840)
 Botany for Ladies (1842)
 The Ladies Magazine of Gardening (1842)
 The Ladies Companion to the Flower Garden (fyra volymer, 1840–44)
 My Own Garden (1855)

Referenser

Noter

Födda 1807
Avlidna 1858
Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Kvinnor
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Carl Niclas Keckman

Carl Niclas Keckman, född 25 juni 1793 i Uleåborg, död 9 maj 1838 i Helsingfors, var en finländsk språkforskare. Han var halvbror till Frans Michael Franzén. 

Keckman anslöt sig redan tidigt till en omkring 1815 bildad studentkrets, som ivrade för finska språket. Sin betydelse har han som den förste lektorn i finska språket vid Helsingfors universitet (utnämnd 1829) och hans verksamhet fick stor betydelse för studiet av finskan. 

Keckman tog verksam del i Finska litteratursällskapets stiftande och blev dess första ordförande samt, sedan Elias Lönnrot begivit sig ur resor för insamling av runosånger, dess sekreterare. Som sådan utgav han (1834) en översättning av Heinrich Zschokkes "Goldmacherdorf", som under namnet "Kultala" utgör första delen av detta sällskaps publikationer. Följande år ombesörjde han tryckningen av första Kalevala-upplagan. Han efterlämnade värdefulla lexikaliska samlingar.

Källor

Externa länkar 
 

Finländska filologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska översättare
Finskspråkiga översättare
Födda 1793
Avlidna 1838
Män
Ugglan
Personer från Uleåborg
Hugo Pipping

Knut Hugo Pipping, född 5 november 1864 i Tavastehus, död 31 juli 1944 i Åbo, var en finländsk språkforskare. Han var sonson till Fredrik Wilhelm Pipping, bror till Aline Pipping och far till Rolf Pipping.

Biografi 
Pipping blev student 1882, filosofie kandidat och magister 1886, filosofie licentiat och doktor 1890, docent i fonetik vid Helsingfors universitet 1891, efter kallelse docent i nordiska språk och fonetik vid Göteborgs högskola 1903, extra ordinarie professor i svenska språket och litteraturen vid Helsingfors universitet 1907 samt utnämndes utan ansökan till innehavare av den ombildade professuren i nordisk filologi vid samma universitet 1908. 

Pipping ägnade sig under ledning av Victor Hensen i Kiel åt experimentalfonetiken och författade bland annat Zur Klangfarbe der gesungenen Vocale (i "Zeitschrift für Biologie", XVII, 1890), Über die Theorie der Vocale (i "Acta societatis scientiarium fennicæ" XX, 1894) och Zur Phonetik der finnischen Sprache (i "Mémoires de la Société finno-ougrienne", XIV, 1899). 

Senare forskade Pipping, utan att uppge intresset för fonetiken, huvudsakligen inom den forngotländska och fornsvenska filologin och ljudhistorien. Hit hör bland annat Om runinskrifterna på de nyfunna Ardrestenarna (1901), Gotländska studier (1901), Guta lag och Guta saga jämte ordbok (1905–07) och Äldre Västgötalagens ordskatt (i "Acta societatis scientiarum fennicæ" XLII, 1913). 

Senare publicerade Pipping bland annat Finländska ortnamn (Åbo akademikommittés skrifter, 7, 1918), Om runinskriften på Rökstenen (Finska vetenskapssocietetens "Acta", 49, 1919), Sex kapitel ur de nordiska språkens grammatik (i "Studier i nordisk filologi", 12, 1921) och Inledning till studiet av de nordiska språkens ljudlära (1922). 

Pipping var ledamot av Finska vetenskapssocieteten, utländsk ledamot av Göteborgs vetenskaps- och vitterhetssamhälle samt korresponderande ledamot av Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien. Som medlem av Svenska litteratursällskapets i Finland styrelse (1903–04 och sedan 1907, ordförande 1922–24) redigerade han från 1910 sällskapets skriftserie "Studier i nordisk filologi", där flera undersökningar av honom ingår. På hans 60-årsdag den 5 november 1924 ägnades honom en festskrift med bidrag av 59 inhemska och utländska forskare.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Släkten Pippings arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland
 

Finländska professorer i filologi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Ledamöter av Finska Vetenskaps-Societeten
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Födda 1864
Avlidna 1944
Personer från Tavastehus
Män
Ugglan
Mottagare av Statsrådet Mauritz Hallbergs pris
The Mummy!

The Mummy!: Or a Tale of the Twenty-Second Century är en roman från Jane C. Loudon.

Handling
Egyptiske mumien Cheops återuppväcks under 2100-talet. Många teman är hämtade från Frankenstein av Mary Shelley,, vilket även idén om en framtid med avancerad tekologi är. Den innehåller också ett tidigt exempel av en "mumies förbannelse".

Källor

Fotnoter

Skönlitteratur 1827
Engelskspråkig skönlitteratur
Brittiska science fiction-romaner
2100-talet i skönlitteratur