kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Västra Skrukeby församling

Västra Skrukeby församling var en församling i Linköpings stift inom Svenska kyrkan. Församlingen uppgick 1890 i Högby församling.

Församlingen kyrka, Västra Skrukeby kyrka, revs 1876, sedan nya Högby kyrka invigts 1 september 1872.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung med namnet Skrukeby församling. Senast från mitten av 1700-talet har det nuvarande namnet varit det officiella.

Församlingen var till 1890 annexförsamling i pastoratet Högby, (Västra) Skrukeby och Hogstad (från 1596). 1890 uppgick församlingen i Högby församling.

Komministrar

Klockare

Se även
Västra Skrukeby socken

Referenser

Indelningar i Mjölby kommun
Historiska församlingar i Linköpings stift
Harstads församling

Harstads församling var en församling i Linköpings stift inom Svenska kyrkan. Församlingen uppgick 1890 i Väderstads församling.

Åren 1827–1837 uppfördes Väderstads kyrka för denna socken och grannsocknen Väderstad.

Församlingens kyrka var Harstads kyrka. En kyrkoruin och en ödekyrkogård kvarstår vid Bosgård i västra utkanten av Väderstads samhälle.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen, som ingått i Väderstads pastorat, uppgick 1892 i Väderstads församling efter att redan före 1892 ofta betraktats som upphörd.

Komministrar

Klockare och organister

Klockare

Organist

Kyrkvaktmästare

Se även
Harstads socken

Referenser

Indelningar i Mjölby kommun
Historiska församlingar i Linköpings stift
Harstads landskommun

Harstads landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Landskommunen inrättades i Harstads socken i Göstrings härad när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. 1892 införlivades landskommunen i Väderstads landskommun och vid kommunreformen 1952 uppgick den i Mjölby stad som 1971 uppgick i Mjölby kommun.

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Mjölby kommun
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Charles de Choiseul-Praslin

Charles Laure Hugues Théobald de Choiseul, hertig de Paslin, född 29 juni 1804, död 24 augusti 1847, var en fransk politiker och medelpunkten för en av julimonarkins mest uppmärksammade skandaler.

Hans hustru, dotter till greve Horace François Bastien Sébastiani de La Porta, påträffades 1847 mördad, och hertigen, starkt misstänkt för dådet, begick några dagar senare självmord.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska politiker
Franska hertigar
Personer som begått självmord
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1804
Avlidna 1847
Män
Svensk uppslagsbok
Max Chop

Max Chop, född 1862, död 1929, var en tysk musikskriftställare och kompositör.

Chop var från 1920 huvudredaktör för tidskriften Signale für die musikalische Welt i Berlin. Chop har bland annat skrivit analyser av Wagners och Liszts verk, Erläuterungen zu Meisterwerken der Tonkundst (36 band), 3 pianokonserter, pianostycken och sånger.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska författare
Tyska klassiska kompositörer
Födda 1862
Avlidna 1929
Män
François Chopart

François Chopart, född 30 oktober 1743 i Paris död där 9 juni 1795, var en fransk kirurg.

Chopart blev 1771 professor vid École pratique, utgav 1780 tillsammans med Pierre Joseph Desault Traité des maladies chirurgicales et des opérations, qui leur conviennent (två band) och blev slutligen professor i kirurgisk patologi. 

Choparts förnämsta arbete, Traité des maladies des voies urinaires (två band), utkom 1791, och året därpå publicerade hans lärjunge Laffiteau hans 1791 inventerade metod för amputation av foten. Denna så kallade Choparts operation utförs i leden mellan språng- och hälbenet å ena sidan och de främre vristbenen å den andra, Choparts ledlinje. Hela övre delen av foten framom nämnda led tas bort, under det att den undre delen (fotsulan) bibehålles ända fram till tårna och därefter vikes upp för att tjäna till betäckning för den återstående stumpen av foten.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska kirurger
Franska professorer
Personer i Frankrike under 1700-talet
Födda 1743
Avlidna 1795
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Paris
Moreau

Moreau kan syfta på:

 Christophe Moreau, fransk tävlingscyklist
 Ethan Moreau, kanadensisk ishockeyspelare
 Gustave Moreau, fransk konstnär
 Jacques-Joseph Moreau de Tours, fransk psykiatriker
 Jean Victor Marie Moreau, fransk general
 Jeanne Moreau (1928-2017), fransk skådespelare

Se även
Moreau (auktor)
Collegium regium Stockholmense

Collegium regium Stockholmense även Academia stockholmensis, Collegium Stockholmense, Stockholmskollegiet, var en svensk högskola med ursprungligen katolsk studieinriktning, belägen vid Gråbrödraklostret på Riddarholmen i Stockholm, grundad 1576 av kung Johan III.

När det år 1580 upplösta Uppsala universitet år 1593 återupprättades, förflyttades Stockholmskollegiets professorer dit, och kollegiet förföll fram till att det stängdes igen 1593.

Historik 

Utbildningsanstalten hade främst teologisk inriktning, med skiftande ursprungligen katolsk karaktär till sedan mer protestantisk.

Katolsk högskola 

Högskolan grundades av kung Johan III år 1576 och hade sin lokal inom det tidigare Gråbrödraklostret på Riddarholmen. Kollegiet leddes till en början av jesuitiska lärare, bland annat Laurentius Nicolai Norvegus, och var till år 1583 nästan uteslutande en bildningsanstalt för unga katolska och reformkatolska präster, som ditkallades av konungen och understöddes av honom. Undervisning skedde för uppemot cirka 300 personer.

Protestantisk undervisning 

Under 1580-talet ändrades utbildningens karaktär. Åren 1583 till 1587 anställdes och undervisade sex protestantiska lärare vid skolan, bland annat i grekiska och fysik. Däribland Ericus Jacobi Skinnerus, Nicolaus Olai Bothniensis och den senare ärkebiskopen Petrus Kenicius, som var professor och undervisade i dialektik.

Ericus Olai Skepperus utnämns till skolmästare (rektor) 27/6 1583.

Upplösning 

Arbetet förlamades dock mycket på grund av osäkerhet i den ekonomiska ställningen och de förföljelser, som drabbade lärarna för deras vägran att anta  liturgin under den liturgiska striden. Slutligen, när det år 1580 upplösta Uppsala universitet år 1593 återupprättades, förflyttades Stockholmskollegiets professorer dit, och kollegiet förföll.

Bemärkta akademiker 
 Laurentius Nicolai Norvegus
 Ericus Jacobi Skinnerus
 Nicolaus Olai Bothniensis
 Petrus Kenicius

Källor

Noter

Ej längre existerande utbildning i Stockholm
Ej längre existerande universitet och högskolor i Sverige
Katolska kyrkans i Sverige historia
Reformationen i Sverige
Stockholm under 1500-talet
All I Have (album)

För musiksingeln av Jennifer Lopez från hennes album This Is Me...Then (2002), se All I Have (Jennifer Lopez-låt)

All I Have är debutalbumet av den amerikanska R&B-sångerskan Amerie, släppt den 30 juli 2002 via Columbia Records i USA. Skivan debuterade på en 9:e plats på Billboard 200 i augusti men låg endast två veckor över topp-20 på listan och föll ur topp-100 i sin fjortonde vecka. Trots detta certifierades albumet guld av RIAA den 3 oktober och tjänade Amerie en Soul Train Music Award för "Best R&B/Soul or Rap New Artist" följande år. 

Enligt Nielsen SoundScan har skivan fram till juli 2009 sålt över 661 000 exemplar i USA.

Innehållsförteckning
Alla sånger komponerades av Rich Harrison utom de som indikeras.

"Why Don't We Fall in Love" – 2:39
"Talkin' to Me" – 3:54
"Nothing Like Loving You" – 3:51
"Can't Let Go" – 4:21
"Need You Tonight" – 3:49
"Got to Be There" – 3:01
"I Just Died" – 3:29
"Hatin' on You" – 3:57
"Float" – 4:03
"Show Me" – 4:14
"All I Have" – 4:08
"Outro" (Harrison, Amerie Rogers, Cory Rooney) – 1:03

Japanska bonusspår
"Just What I Needed to See" – 3:15
"Why Don't We Fall in Love" (Main Mix featuring Ludacris) – 3:30
"Why Don't We Fall in Love" (Richcraft Remix) – 3:36

Listor

Releasehistorik

Referenser 

Album utgivna på Columbia Records
Musikalbum 2002
Antarktisk oas

En antarktisk oas är ett naturligt större snöfritt och ibland även isfritt område på det för övrigt istäckta antarktiska fastlandet.

Geologi
I Antarktis finns förutom bergstoppar och nunataker ytterligare naturligt snö- och delvis även isfria områden vilka kallas antarktiska oaser och torrdalar. Dessa områden ligger inbäddade i inlandsisen eller vid kusten innanför shelfisarna.

Oaser och torrdalar uppstår i områden med gynnsam geografi där marken absorberar tillräcklig solenergi för att smälta snöfall och i områden med ringa snöfall där vindar blåser bort fallen snö. Temperaturen ligger här lite högre än omgivande områdena.

I dessa  områden förekommer även växtlighet i form av mossor och lavar.

Geografi
De största områdena är:

 McMurdo Dry Valleys, cirka 4 900 km², McMurdosundet, Victoria Land
 Cape Hallet, norra Victoria Land
 Bunger Hills, cirka 950 km² mellan Wilkes land och Queen Mary land
 Holme Bay, Mac Robertson land
 Vestfold Hills, cirka 420 km², Princess Elizabeth land
 Larsemann Hills, Princess Elizabeth land
 Stillwell Hills, cirka 96 km², Kemp land
 Schirmacher Oasis, cirka 34 km², i Prinsesse Astrid Kyst

Vissa torrdalar användes av NASA som övningsområde för Marssonder då de liknar planetens yta.

Referenser

Externa länkar
 Om antarktiska oaser och torrdalar, British Antarctic Survey
 Bilder från olika områden

Antarktis geografi
Adolf Nikolaus von Buccow

Adolf Nikolaus von Buccow, född den 7 januari 1712 i Mähren, död den 18 maj 1764, var en österrikisk friherre och kejserlig habsburgsk general vilken räknas som den transsylvanska militärgränsens skapare.

Militär karriär 
Buccow utmärkte sig under det Österrikiska tronföljdskriget och blev 1745 befordrad till generalmajor. Vid Sjuårskrigets utbrott var han fältmarskalklöjtnant och blev 1758 general av kavalleriet. Under slaget vid Torgau den 3 november 1760 tog han befäl över den kejserliga armén sedan överbefälhavaren, fältmarskalk Leopold Joseph Daun sårats, men blev själv sårad och tvingades överlämna befälet. Efter att ha återhämtat sig från sina skador utnämndes han 1761 till kommenderande general i Transsylvanien av kejsarinnan Maria Theresia.

Transsylvanska militärgränsen 
Buccows första uppdrag i Transsylvanien var att organisera en transsylvansk militärgräns. I Bistrița, den  valakiska  (rumänska) befolkningen gjorde motstånd men krossades motståndet genom drastiska metoder. Den ungerska adeln var bestört och vettskrämd över att gränstruppernas officerare kunde hämtas från de livegnas led. Man ansåg att det fullständigt undergrävde den transsylvanska författningen och protesterade höglutt. Szeklerna var också ovilliga att ge upp sin privilegierade ställning och organiserade ett uppror mot militariseringen. 1764 genomförde de kejserliga trupperna ett anfall mot byn Madéfalva, där szeklernas ledare var församlade, och massakrerade ungefär 400 av byns män, kvinnor och barn och tog upprorsledarna tillfånga. Som en följd av denna massaker flydde tusentals szekler till det då turkiska lydfurstendömet Moldavien. Buccow hade dock vägrat att genomföra anfallet och avgick istället och massakern genomfördes under general József Siskovics befäl.

Transsylvaniens underordning i det habsburgska riket 
Buccows andra uppdrag var att säkerställa den kejserliga centralstyrelsens dominans över Transsylvanien. När den transsylvanska lantdagen sammanträdde 1761 för som det skulle visa sig vara sista gången, framlade han ett genomgripande förändringsförslag. Det gick ut på att den då sittande vojvoden eller gubernatorn László Kemény skulle avsättas, att guvernementsrådet skulle besättas med medlemmar från de österrikiska arvländerna och att hovkammaren i Wien skulle överta ansvaret för storfurstendömets skatter. Ominöst nog förenades dessa propositioner med ett yrkande på en totalrevivision av adelslängderna; tusentals medlemmar av den ungerska adeln förmodades sakna adelsbrev. Buccow önskade också visa att adelns privilegier endast tillkom enskilda, inte adeln som stånd. Buccows genomgripande förslag fick bara ett ljummet stöd i Wien, men vojvoden avgick och Buccow övertog i praktiken hans roll som styresman. Därigenom förenande storfurstendömets högsta militära och civila ämbete i samma person. Inga österrikiska guvernementsråd utnämndes, men kontrollen över det siebenbürgska kansliet i Wien övergick i österrikiska händer. Likaså bibehölls den siebenbürgska finanskammaren, men med en icke-transsylvansk president.

Källor

Noter 

 

Österrikiska generaler
Österrikiska militärer under 1700-talet
Födda 1712
Avlidna 1764
Män
No Singles

No Singles är ett samlingsalbum av Japandroids bestående av låtar från deras två första EP-skivor, Lullaby Death Jams (2008) och All Lies (2007).

Låtlista

Spår 1 till 5 är tagna från Lullaby Death Jams (2008)
Spår 6 till 10 är tagna från All Lies (2007)

Samlingsalbum 2010
Album av Japandroids
Stavnäs socken

Stavnäs socken i Värmland ingick i Gillbergs härad, ingår sedan 1971 i Arvika kommun och motsvarar från 2016 Stavnäs distrikt.

Socknens areal är 220,50 kvadratkilometer varav 185,35 land. År 2000 fanns här 1 289 invånare.  Tätorten Klässbol, orten Stömne samt sockenkyrkan Stavnäs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 1646 utbröts Högeruds socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Stavnäs församling och för de borgerliga frågorna bildades Stavnäs landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1971 i Arvika kommun. Församlingen uppgick 2006 i Stavnäs-Högeruds församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Stavnäs, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Gillbergs härad.

Geografi
Stavnäs socken ligger söder om Arvika kring Glafsfjordens södra del. Socknen har odlingsbygd vid fjorden och är i övrigt en kuperad skogsbygd.

Historik

Från stenåldern finns fem hällkistor. Från bronsåldern finns gravrösen. Från järnåldern finns en gravhög och två fornborgar.

Under 1600-talet började järnbruk att bedrivas i byarna Stömne och Sölje och koppargruvdrift i närheten - det senare fick dock bara kort liv. Sölje bruk präglade socknens ekonomi länge, men uppgick 1886 i Stömne bruk. I Sölje fanns också ett glasbruk mellan åren 1803 och 1903, och ett glasmuseum vid Sölje bygdegård påminner om detta. I byn Klässbol bedrevs ullspinneri till 1927 då det flyttade till Karlstad, och linspinneri vid Klässbols linneväveri.

Väckelserörelsen blev stark i socknen, och sedan arbetarrörelsen. Den socialdemokratiske föregångsmannen Axel Danielsson kom från Stömne i Stavnäs. På grund av urbaniseringen under 1900-talet kom Stavnäs att bli en avfolkningsbygd.

Namnet
Namnet skrevs 1353 Stauanäs och syftar på kyrkans plats på ett näs i Söljeflagan. Förleden innehåller stav och kan syfta på 'gränsmärken, klippstup eller resta stenar' som haft en funktion i den förkristna kulten.

Befolkningsutveckling

Se även
 Stavnäs församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Värmlands län, del 3 Hermes 1963 libris
 Stavnäs socken av komminister John Engvall

Externa länkar

Socknar i Gillbergs härad
Indelningar i Arvika kommun
Birgit Nilsson-stipendiet

Birgit Nilsson-stipendiet är ett stipendium, som delas ut från en fond instiftat 1969. Stipendiet och fonden bär Birgit Nilssons namn och tillkom till minne av hennes sånglärare Ragnar Blennow i Åstorp. Stipendiet ges till unga, lovande sångare som verkar i Birgit Nilssons anda. Stiftelsens målsättning är att främja begåvade sångares fortsatta musikaliska utbildning. 

Det första stipdendiet delades ut 1973, och det blev regelbundet återkommande från 1984. Till en början delades stipendiet ut i Malmö. Åren 1984–2002 delades det främst ut vid Birgit Nilsson-konserterna i Västra Karups kyrka. Där hade hovsångerskan under många år konserter till förmån för Bjäre härads hembygdsförening. Åren 2012–2019 skedde utdelningen av stipendiet på Malmö Opera, men från och med 2020 är den tillbaka i Västra Karups kyrka.

Stiftelsens styrelse
Birgit Nilsson var hedersordförande i styrelsen fram till sin bortgång 2005. Ordförande var Sten Broman och övriga ledamöter var hovsångaren Sigurd Björling, professor Uno Ebrelius och teaterchefen Gösta Folke.

Vid Sten Bromans död efterträddes han av generalkonsul Olof Sjöström, som lämnade över till nuvarande ordförande Bengt Hall. Övriga ledamöter i styrelsen är för närvarande Gunnar Bohlin, Elisabeth Boström, Margareta Dellefors och Karin Hjalmers.

Stipendiater
1973 – Kurt Jacobsson
1976 – Britta Möllerström-Hjelm
1979 – Karin Mang-Habashi
1980 – Lars Leishem
1984 – Monica Persson
1986 – Elisabeth Wärnfeldt
1987 – Lena Nordin
1988 – Gitta-Maria Sjöberg
1989 – Ulla Gustafsson och Elisabeth Meyer-Topsoe
1990 – Hillevi Martinpelto
1992 – Anders Larsson
1994 – Åke Zetterström
1996 – Nina Stemme
1998 – Anna Larsson och Dilber Yunus
2000 – Karl-Magnus Fredriksson och Gisela Stille
2002 – Susanne Resmark
2006 – Michael Weinius och John Lundgren
2007 – Emma Vetter
2008 – Malin Byström och Marcus Jupither
2009 – Elin Rombo och Daniel Johansson
2010 – Ida Falk Winland och Paulina Pfeiffer
2011 – Anneli Lindfors och Joachim Bäckström
2012 – Ivonne Fuchs och Daniel Frank
2013 – Sofie Asplund och Fredrik Zetterström
2014 – Magdalena Risberg
2015 – Christina Nilsson
2016 – Henning von Schulman
2017 – Alexandra Büchel och Hanna Husáhr
2018 – Elisabeth Meyer och Tobias Westman
2019 – Joel Annmo
2020 – Emma Sventelius
2021 - Johanna Wallroth
2022 - Cornelia Beskow
2023 - Ida Ränzlöv

Se även
Birgit Nilsson Prize

Referenser

Noter

Källor
 Birgit Nilsson Stipendium, birgitnilsson.com, Läst 29 mars 2022.

Externa länkar
 Birgit Nilsson Stipendium, birgitnilsson.com

Svenska musikpriser
Stipendier
Tryde socken

Tryde socken i Skåne ingick i Ingelstads härad med en del före 1891 i Herrestads härad, uppgick 1952 i Tomelilla köping och området ingår sedan 1971 i Tomelilla kommun och motsvarar från 2016 Tryde distrikt.

Socknens areal var 31,85 kvadratkilometer varav 31,73 land. År 2000 fanns här 1 258 invånare.  Kyrkbyn Tryde med sockenkyrkan Tryde kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. Före 1891 hörde en del, Everöd, till Herrstads härad och Malmöhus län.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Tryde församling och för de borgerliga frågorna bildades Tryde landskommun. 1921 utbröts en del av landskommunen till den då bildade Tomelilla köping och 1926 utbröts en del av församlingen till den då bildade Tomelilla församling. Landskommunen uppgick 1952 i Tomelilla köping som 1971 ombildades till Tomelilla kommun. Församlingen uppgick  2002 i Tomelillabygdens församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Tryde, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Ingelstads härad. De indelta soldaterna tillhörde Södra skånska infanteriregementet, Ingelsta och Alby kompanier och Skånska dragonregementet, Cimbrishamns skvadron, Svabeholms kompani.

Geografi
Tryde socken ligger närmast norr om Tomelilla på Österlen kring Trydeån. Socknen är odlingsbygd.

Fornlämningar
Från bronsåldern/järnåldern finns gravhögar.

Namnet
Namnet skrevs 1387 Trywethe och kommer från kyrkbyn. Efterleden är with(i), 'skog'. Förleden innehåller try, 'buskväxt'..

Se även
 Tryde församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Tomelilla kommun
Socknar i Ingelstads härad
Socknar i Herrestads härad
Nils Dahlgren (skulptör)

Nils Thure Dahlgren, född 10 november 1932 i Gävle, död 7 december 2019, var en svensk skulptör.

Dahlgren utbildade sig vid Konstfack i Stockholm 1962–1966. Han hade sin första separatutställning i stadshuset på Rhodos i Grekland 1974.

Nils Dahlgren är gravsatt i minneslunden på Nacka norra kyrkogård.

Offentliga verk i urval 
Mitt hjärta i världen, rostfritt stål,1989, skulptur till Olof Palmes minne på Norra Bantorget i Stockholm
Vingar, rostfritt stål, 2010, utanför Helsingborgs Dagblads officin i Helsingborg
Fisknät på tork, 1978, rostfritt stål, kajpromenaden på Reimersholme i Stockholm

Källor 
Om Nils Dahlgren på Artnet Scandinavias webbplats
Nils Dahlgren på Familjesidan.se 
Nils Thure Dahlgren på FinnGraven

Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Gävle
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Födda 1932
Avlidna 2019
Män
Nils Dahlgren

Nils Dahlgren kan syfta på:

Nils Dahlgren (skådespelare) (1891–1948) – skådespelare och sångare
Nils Dahlgren (skulptör) (1932–2019) – skulptör
Daron Acemoğlu

Kamer Daron Acemoğlu (uttalas: /ˈadʒemoːlu/) född 3 september 1967 i Istanbul, Turkiet, är en turkisk-armenisk nationalekonom med turkiskt-amerikanskt medborgarskap.

Daron Acemoğlu innehar Charles P. Kindleberger-professuren i tillämpad nationalekonomi vid Massachusetts Institute of Technology (MIT) och tilldelades John Bates Clark-medaljen 2005. Han är en av de 10 mest citerade nationalekonomerna  i världen enligt IDEAS/RePEc. 

Acemoğlu föddes i Istanbul, Turkiet. Han utexaminerades 1986 från Galatasaray Lisesi i Istanbul. Han tog en filosofie kandidat-examen från universitetet i York, Storbritannien och senare en civilekonomexamen i ekonometri och matematisk nationalekonomi vid London School of Economics (LSE) där han 1992 också doktorerade. Han var lektor i nationalekonomi på LSE från 1992 till 1993. 1993 flyttade han sin forskning till MIT i Boston, USA. Han befordrades till professor 2000, och fick titeln "Charles P. Kindleberger professor" i tillämpad nationalekonomi 2004. Han är även knuten till forskningsprogrammet för ekonomisk tillväxt hos Canadian Institute of Advanced Research. Dessutom är han knuten till National Bureau of Economic Research (USA), Center for Economic Performance (USA) och Centre for Economic Policy Research (UK).

Acemoğlus främsta intressen är politisk ekonomi, ekonomisk utveckling, ekonomisk tillväxt, teknikens roll i ekonomin, inkomst och löneskillnader, humankapital och yrkesutbildning, och arbetsmarknadsekonomi. En del av hans verk har koncentrerat sig på den roll som institutionerna har i ekonomisk utveckling och politisk ekonomi.

Referenser

Externa länkar
 Hemsida 
 Presentation hos Världsbanken 

Turkiska nationalekonomer
Män
Födda 1967
Levande personer
Personer från Istanbul
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Alumner från London School of Economics