kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Serpuchovskaja

Serpuchovskaja (ryska: Серпуховская, "Serpuchovskajagatan") är en tunnelbanestation på Serpuchovsko-Timirjazevskaja-linjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen invigdes den 8 november 1983 och har valv i vitt och grått. Stationen präglas av att ljus reflekteras i de glänsande texturerna och ytorna.

Stationen ligger vid Serpuchovskajagatan, därav stationsnamnet. Gatan har i sin tur namngivits efter den historiska staden Serpuchov.

Byte 
På Serpuchovskaja kan man byta till Dobryninskaja på Koltsevajalinjen.

Se även 
 Moskvas tunnelbana
 Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1983
1983 i Sovjetunionen
Hartwin Naumann

Hartwin Friedrich Christian Naumann, född den 17 december 1954 i Malmö, död den 22 april 2008 i Malmö, var en svensk violinist, lärare och musikdirektör. Var gift två gånger och fick sammanlagt fem barn. 
Han var son till den tyske kapellmästaren Jean Naumann och halvbror till den framgångsrike dirigenten Siegfried Naumann. 

Naumann tog sin examen från Musikhögskolan i Malmö 1978 och arbetade som violinlärare när han anlitades som praktikhandledare och metodiklärare för Musikhögskolans violinpedagogstudenter under tidigt 90-tal. Innan dess hade han arbetat på Östra Grevie folkhögskola som musikhistorielärare och som musiklärare i Trelleborg, Kävlinge, Burlöv samt Lund. Men avslutade de jobben för att fortsätta endast på musikhögskolan. 

Samtidigt som han arbetade på musikhögskolan sökte han tjänsten som musiklärare på Bladins skola i Malmö år 1995 och fick den. Dock fortsatte han på Musikhögskolan i Malmö men endast 20 procent av sin arbetstid och de resterande 80 procenten på Bladins skola. 

Medan Naumann hade arbeten på två olika ställen skrev han en doktorsavhandling vid Köpenhamns universitet år 2005 med titeln: "Så kan barn lära sig spela - så borde vi undervisa!" Den handlar om studie, teori och analys om vägar till barns lärande mot en anpassad violinmetodik från ett traditionellt till ett öppet paradigm. Avhandlingen finns tillgänglig att läsa i Den Sorte Diamant på Det Kongelige Bibliotek i Köpenhamn. 

Födda 1954
Svenska violinister
Avlidna 2008
Män
Musiker från Malmö
Jean-Baptiste Perronneau

Jean-Baptiste Perronneau, född omkring 1715, död 19 november 1783, var en fransk konstnär.

Perronneau var ursprungligen utbildad till kopparstickare under Laurent Cars, därefter till målare under François-Hubert Drouais, och var möjligen även elev till Charles-Joseph Natoire. Perronneau var huvudsakligen porträttör, och hans verk utmärker sig speciellt för en mjuk kolorit och god belysning. Han är representerad med ett skulpterat huvud i parken till Drottningholms slott och på Köpenhamns konstmuseum.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Franska gravörer
Franska porträttmålare
Franska målare under 1700-talet
Konstnärer från Paris
Födda 1715
Avlidna 1783
Män
Svensk uppslagsbok
Karl Friedrich Mohr

Karl Friedrich Mohr, född den 6 november 1806, död den 28 september 1879, var en tysk kemist och farmaceut.

Mohr var apotekare i Koblenz och senare, från 1859, universitetslärare i Bonn. Han gjorde sig förtjänt genom utarbetandet och fullkomnandet av de volumetriska analysmetoderna. Han efterlämnade farmakopéer och en mängd kemiska, geologiska och fysikaliska, till en del mycket originella, avhandlingar.

Ämnet ammoniumjärnsulfat, som är ett dubbelsalt av järn(II)sulfat och ammoniumsulfat med den kemiska formeln (NH4)2Fe(SO4)2, kallas ofta Mohrs salt efter Mohr. Inom analytisk kemi används ofta just detta ämne då man av någon anledning önskar närvaro av Fe2+-joner.

Källor

Noter

Tyska kemister
Tyska farmakologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Koblenz
Födda 1806
Avlidna 1879
Män
Oktiabrskaja (Kaluzjsko–Rizjskajalinjen)

Oktiabrskaja (ryska: Октябрьская, Oktoberstationen), är en tunnelbanestation på Kaluzjsko–Rizjskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Oktiabrskaja öppnades den 13 oktober 1962 och var den norra slutstationen på Kaluzjskolinjen, innan denna utökades norrut 1970. 

Stationen har massiva fyrkantiga marmorpyloner i vit marmor och väggar klädda med vita keramiska plattor.

Stationens fristående ingångsvestibul ligger på Bolsjaja Jakimankagatan ett halvt kvarter norr om Kaluzjskajatorget (namngivet efter staden Kaluga). Torget hette under en period Oktobertorget för att hedra oktoberrevolutionen, vilket är ursprunget till tunnelbanestationens namn. Torget återfick sitt ursprungliga namn medan tunnelbanestationen behöll namnet Oktiabrskaja.

Byten 
På stationen kan man byta till Oktiabrskaja-stationen på Koltsevajalinjen (ringlinjen).

Galleri

Se även 
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1962
1962 i Sovjetunionen
Palikotrörelsen

Palikotrörelsen (RP) är ett libertarianskt antiklerikalt populistiskt polskt politiskt parti, bildat av avhoppare från Medborgarplattformen och registrerat hos valmyndigheten den 1 juni 2011.

RP har fått sitt namn efter partiledaren, den kontroversielle förre vodkamagnaten och parlamentarikern, Janusz Palikot. Partiet har sitt största stöd bland ungdomar i städerna.

RP är starkt antikyrkligt och vill legalisera abort, marijuana och samkönade äktenskap.

Andra frågor man driver:
Förbud mot religionsundervisning i statliga skolor.
Inga statliga bidrag till trossamfund
Gratis kondomer.
Avveckla Polens senat.

När över 90 % av rösterna i valet den 9 oktober 2011 hade räknats stod det klart att RP fått omkring 10 procent av rösterna och med god marginal klarat femprocentsspärren till sejmen. Palikotpolitikern Anna Grodzka (tidigare Ryszard Grodzki) blev därmed Polens första transsexuella parlamentsledamot.

Källor 
Polsk regering mot unik seger Dagens Nyheter, 7 oktober 2011
Fem partier gör upp i Polen SVT Text, 9 oktober 2011
Splittrat Polen till parlamentsval i dag SR Ekot, 9 oktober 2011
HBT-person invald för Palikotrörelsen WEBB-BULLETINEN, 10 oktober 2011  

Liberala partier i Polen
Politiska partier bildade 2010
Socialliberala partier
Częstochowas spårvägar

Częstochowas spårvägar omfattar ett 14,7 km långt spårvägsnät i den polska staden Częstochowa som trafikeras av tre linjer.

Historia 
Spårvägen i Częstochowa öppnades 1959 och är därmed den första nya spårvägen som öppnats i Polen efter andra världskriget. Det fanns planer att bygga en spårväg här redan år 1903. Den första sträckan som öppnades var dubbelspårig och 7,1 km lång från Zawada (pętla) till Mirów (pętla). Spårvägen fick dagens sträckning 1984. Från början användes Konstal 4N vagnar för trafiken, dessa kompletterades senare av Konstal 102Na och slutligen kom Konstal 105Na vagnar till staden. Den sista Konstal 4N vagnen togs ur trafik 1988 och år 2000 var det slut med Konstal 102Na, då kom Konstal 105Na sköta all trafik. Spårvägen byggs nu ut med en gren söder ut till Błeszna.

Trafik

Linjer 

Linje 1 trafikeras dagligen 4:30 till 23:30, linje 2 går samma sträcka som linje 1 men vänder redan vid Raków Dworzec PKP och går tillbaka till Fieldorfa-Nila som linje 1.

Vagntyper

Referenser

Noter

Externa länkar 
MPK Częstochowa - Lokaltrafiken i Częstochowa

Spårvägar i Polen
Spårvägar
Czestochowa
Janusz Palikot

Janusz Marian Palikot, född 26 oktober 1964 i Biłgoraj, vojvodskapet Lublin, är en polsk parlamentariker och före detta vodkamagnat.

2005-2010 representerade han Medborgarplattformen i sejmen. 2011 lämnade han parlamentet, där han en tid suttit som politisk vilde, och bildade den nyliberala Palikot-rörelsen fick 10% av rösterna i valet i Polen den 9 oktober 2011.

Källor 

Polsk regering mot unik seger Dagens Nyheter, 7 oktober 2011

Polska partiledare
Alumner från Johannes Paulus II:s katolska universitet i Lublin
Polska politiker under 2000-talet
Personer från Biłgoraj
Födda 1964
Levande personer
Män
Mobil växel

Mobil växel är en telefonväxel som integreras med användarnas mobiltelefoner. Det är en molnbaserad telefonväxel som tillhandahålls över internet. Med en mobil växel kan företagens anställda ta emot och koppla vidare samtal, helt oberoende av var de befinner sig och vilken teknisk utrustning de har.

En traditionell, fast telefonväxel är platsbaserad och innebär att analog utrustning behöver installeras på arbetsplatsen och kopplas till medarbetarnas telefoner. En mobil växel är däremot helt platsoberoende och utgår från mobiltelefoni, istället för fast telefoni. Mobil växel betyder att man inte köper och installerar mjukvara lokalt på sin dator, utan prenumererar på en tjänst mot en licensavgift

Mobil växel innebär även bland annat att man själv väljer vilket nummer som visas när man ringer ut, det vill säga sitt fasta nummer, sitt mobilnummer eller företagets växelnummer samt att man själv väljer vilket nummer man vill bli nådd på.

Referenser 
Företaget Verbal
.

Mobiltelefoni
Telefonväxlar
Krasnije Vorota

Krasnije Vorota (ryska: Кра́сные воро́та. "Röda Porten") är en tunnelbanestation på Sokolnitjeskajalinjen i Moskvas tunnelbana. 

Stationen invigdes den 15 maj 1935 och är namngiven efter torget där den berömda triumfbågen Röda porten stod fram tills 1928 då den revs.

Krasnije Vorota var en av Moskvas första fyra djupliggande stationer, och en av de två första med trevalvsdesign (med tre parallella, cirkulära tunnlar).

Se även 
Moskvas tunnelbana
Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Galleri

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1935
1935 i Sovjetunionen
Ralph Barton Perry

Ralph Barton Perry, född 3 juli 1876 i Poultney, Vermont, död 22 januari 1957 i Boston, var en amerikansk filosof.

Perry var från 1913 ordinarie professor vid Harvard University. Han framträdde tidigt som förkämpe för neorealismen. Perry riktade särskilt en vägande kritik mot idealism och pragmatism och bidragit till utredningen av medvetandets, relationens, ändamålets och värdets begrepp. Bland hans främsta verk märks Present philosophical tendencies (1912), A realistic theory of independence (1912), The present conflict of ideals (1918), General theory of value (1926), samt Philosophy of the recent past (1927). Han har även utgett och kommenterat arbeten av William James.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Personer verksamma vid Harvard University
Forskare från Vermont
Personer från Rutland County
Födda 1876
Avlidna 1957
Män
Alumner från Harvard University
Alumner från Princeton University
Parlamentsvalet i Polen 2011

Parlamentsvalet i Polen 2011 bestod av två val, till senaten och sejmen. Det genomfördes den 9 oktober. Valets segrare blev de sittande liberala regeringspartierna Medborgarplattformen,  av premiärminister Donald Tusk, och Polska folkpartiet. Tusk blev därmed den förste polske regeringschef sedan kommunismens fall att bli omvald.

Valets datum
Valdagens datum, den 9 oktober, bestämdes av landets president Bronisław Komorowski,. Datumet tillkännagavs den 4 juli. Valet var tvunget att hållas senast fyra år efter det senaste parlamentsvalet 2007, det vill säga senast den 30 oktober 2011,. Innan presidenten bestämde valdagens datum var den 16 och den 23 oktober tänkbara.

Partier

Större partier och allianser 
Medborgarplattformen (PO)
Lag och rättvisa (PiS)
Demokratiska vänsteralliansen (SLD)
Polska folkpartiet (PSL)
Polska jest Najważniejsza (Polen först)
Palikot-rörelsen

Övriga partier 
Det enda av de övriga partierna som ställde upp i alla 41 valdistrikt i Sejmvalet var Polens arbetarparti (Polish Labour Party) (PPP).

Referenser 

2011 i Polen
Polen
Val i Polen
Salomon Heine

Salomon Heine, född den 19 oktober 1767 i Hannover, död den 23 december1844 i Hamburg, var en tysk bankir och farbror till Heinrich Heine.

Heine erhöll 1784 plats i en växelaffär i Hamburg, började där 1797, tillsammans med Marcus Abrahm Heckscher, bankirrörelse och upprättade 1818 egen affär. Han samlade en betydande förmögenhet samt vann genom redbarhet och affärsskicklighet europeiskt rykte. Han utövade även välgörenhet, i synnerhet mot sina trosförvanter, judarna, och ställde självmant efter den stora branden i Hamburg (maj 1842) en halv miljon mark till statens förfogande.

Källor 
 

Födda 1767
Avlidna 1844

Tyska bankirer
Män
Personer från Hannover
Personer inom Tysklands näringsliv under 1700-talet
Personer inom Tysklands näringsliv under 1800-talet
Jørgen Olrik

Jørgen Olrik, född 10 augusti 1875 på Frederiksberg, död 4 maj 1941 i Charlottenlund, var en dansk museiman och historiker. Han var son till Henrik Olrik och bror till Axel Olrik.

Olrik blev student 1892, anställdes 1894 som assistent vid Dansk Folkemuseum, 1897 tillika vid Nationalmuseets andra avdelning och avlade 1898 magisterkonferens. År 1910 blev han inspektör vid Folkemuseet och vid dess administrativa sammanslagning med Nationalmuseet 1920–21 administrerande inspektör.
 
Vid sidan av den omfattande museiverksamheten studerade Olrik i likhet med sina bröder Danmarks historia under äldre medeltid, och utarbetade en rad översättningar av Danmarks inhemska litteratur på latin, främst av Saxos Danesaga och andra källor till Danmarks medeltida historia samt av Christian Falsters Lærdoms Lystgaard. Vidare ombesörjde han utgåvor av danska folkböcker.
 
Även på den historiska arkeologins område utvecklade Olrik en betydande utgivarverksamhet. Borgerlige Hjem i Helsingør (1903), sammanfattande utdrag ur stadens äldsta skifteprotokoll, är en huvudkälla till kännedomen om renässanstidens bostäder. För "Danmarks Folkeminder" utgav han Frederik Lange Grundtvigs Livet i Klokkergaarden, gammeldags falstersk Bondeliv (1908–09). Slutligen utgav han för Nationalmuseet det stora verket Drikkehorn og Sølvtøj fra Middelalder og Renaissance (1909), en detaljerad katalog, som tillika ger en översikt över bestickets historia och för första gången behandlar Danmarks rika silverfynd från renässanstiden. Härtill anslöt sig senare Danske Sølvarbejder fra Renaissancen til vore Dage (1915), nyutgåvan av Danske Guldsmedemærker, Gamle Jernovne och en rad mindre avhandlingar.

Källor

Externa länkar

Danska historiker
Danskt museifolk
Personer från Köpenhamn
Födda 1875
Avlidna 1941
Män
Salmonsens
Maria av Tver

Maria Borisovna av Tver, (på ryska Мария Борисовна), född 1442, död 1467, var en storfurstinna av Moskva, gift med storfurst Ivan III av Moskva.  
              
Maria var dotter till Boris Alexandrovitj av Tver. Hennes far var Vasilij II:s allierade mot Dmitry Shemyaka och hon trolovades därför med Ivan III år 1452. Maria ska ha varit sjuklig sedan barndomen. Hon ska ha avlidit av förgiftning.

Referenser

Personer i Ryssland under 1400-talet
Födda 1442
Avlidna 1467
Rysslands kungligheter
Kvinnor
Maria av Borovsk

Maria Jaroslavna av Borovsk, född 1418, död 1484, var en storfurstinna av Moskva, gift med storfurst Vasilij II av Moskva.

Biografi
           
Maria Jaroslavna var dotter till Jaroslav (Athanasius) Vladimirovitj, furste av Serpukhov, Borovsk och Malojaroslavskogo, och Maria Feodorovna, och blev 1433 gift med Vasilij II. År 1434 fördes hon till Galich efter att maken avsatts från tronen av sina släktingar Dmitrij Sjemjaka, Boris av Tver och Ioann Mozjajskij. Hon tillbringade flera år i Galich innan hon kunde återvända till Moskva.  

Den 12 februari 1446 erövrades Moskva av Dmitrij Sjemjaka, Boris av Tver och Ioann Mozjajskij. Hon fängslades då en tid med maken. Maria Jaroslavna var politiskt aktiv och engagerade sig tillsammans med sin svärmor i statsförvaltningen. Hon beviljade kyrkan privilegier för att köpa sig dess stöd, bland annat genom att år 1450 lätta på tullen till Heliga treenighetens kloster och liknande åtgärder. 

Efter Vasilijs död år 1462 förlänades Maria Rostov och Posjechonje som personliga län och blev därmed dess regent. Annalerna beskriver Maria Jaroslavna som en klok och förnuftig mor som ofta tillfrågades om råd av sina vuxna barn. Hon lät 1467 renovera Himmelsfärdsklostret i Kreml. År 1480 välsignade hon sin son Ivan III:s strid med Khan Ahmad och Moskvas frigörelse från mongolerna. Maria blev nunna 1482 under namnet Martha.

Referenser

Personer i Ryssland under 1400-talet
Födda 1418
Avlidna 1484
Rysslands kungligheter
Kvinnor
Ortodoxa nunnor
Ryska nunnor
Sofia av Litauen

Sofia av Litauen, eller Sofia Vitovtovna, född 1371, död 1453, var en storfurstinna av Moskva, gift med storfurst Vasilij I av Moskva. Hon var regent för sin son Vasilij II under hans omyndighet från 1425 till 1433.

Biografi

Sofia var dotter till storhertig Vytautas och Anna av Litauen. Hon förlovades med Vasilij I som en del av ett alliansfördrag mellan Moskva och Litauen år 1387. Hon fördes till Moskva 1390 och gifte sig med Vasilij 1391. 

Efter Vasilijs död 1425 blev Sofia regent som förmyndare för sin omyndige son. Hon slöt 1427 ett fördrag med sin far och gjorde Moskva till en vasall under Litauen. Detta fick Moskvas ryska vasaller att göra uppror, som hon framgångsrikt bekämpade. Efter faderns död 1430 avslutade hon sin pro-litauiska politik och regerade mer oberoende. Sofia ledde 1451 försvaret av Moskva mot tatarerna.

Referenser 

Födda 1371
Avlidna 1453
Rysslands kungligheter
Kvinnor
Personer i Ryssland under 1400-talet
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Carlo di Persano

Carlo Pellioni di Persano, född 11 mars 1806, död 28 juli 1883, var en italiensk sjömilitär.

Persano blev konteramiral 1859 och amiral 1862. Som överbefälhavare över sardinska flottan understödde Persano framgångsrikt Garibaldi vid intagandet av Messina, Gaeta och Ancona, var 1862 marinminister och blev 1865 senator. I kriget 1866 blev han överbefälhavare för italienska flottan, och anföll enligt lämnade direktiv 20 juli den underlägsna österrikiska flottan under befäl av Wilhelm von Tegetthoff i sjöslaget vid Lissa, men led ett avgörande nederlag, åtalades inför senaten och dömdes förlustig av sina ämbeten. Persano utgav Diario privato politico-militare della campagna navale degli anni 1860-61 (1867-71).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italiens marinministrar
Italienska amiraler
Italienska senatorer
Italienska militärer under 1800-talet
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Vercelli
Födda 1806
Avlidna 1883
Män
Svensk uppslagsbok
Cifuentes

Cifuentes är en kommun i Spanien.   Den ligger i provinsen Provincia de Guadalajara och regionen Kastilien-La Mancha, i den centrala delen av landet,  km öster om huvudstaden Madrid. Antalet invånare är .

Geografi 
Cifuentes ligger i den centrala delen av provinsen, i ett naturområdet La Alcarria, i gränsen till Meseta Central. Staden, som omfattar en yta av 219 km², är den femte största, med tanke på utsträckningen, i provinsen Guadalajara. Den består av tätorten Cifuentes och tio bebyggelsekärnor, av vilka tre är "Entidades de Ámbito Territorial Inferior al Municipio" (EATIM) – Gárgoles de Abajo, Gualda och Moranchel – och resten pedanías (ung. ”stadsdelar”): Carrascosa de Tajo , Gárgoles de Arriba , Huetos, Oter, Ruguilla, Sotoca de Tajo och Val de San García-.

Toponomi 
Namnet Cifuentes dyker upp under 1200-talet och refererar till kombinationen  av  cien och fuentes, dvs cien (”hundra”) i betydelsen ”stor kvantitet” och ”fuentes" (”källor”), som syftar på upprinningen av floden Cifuentes.

Historia 
Stadens ursprung går tillbaka, på samma sätt som många andra i trakten, till tiden för återerövringen av Taifa de Toledo av de kristna i Kastilien, i slutet av 1000-talet. Under 1100-talet, då Cuenca återerövrades, blev staden säte för biskopen, och kom att växa och förvandlas till den största stadskärnan i trakten.

Kultur och samhälle 
Den 14 september äger en lokal fest rum till ära för stadens skyddshelgon Santísimo Cristo de la Misericordia. Det firas med en encierro på landsbygden som turistmässigt är av provinsiellt intresse.
 
Tidigare hade man en gång per år en boskapsmarknad, med betydelse för trakten, som sammanföll med 28 oktober, då helgonen Simon och Judas firas. Nu för tiden har man återuppväckt detta firande, trots att aktiviteterna idag rör sig runt hantverk och ett värdesättande av ett liv som härstammar från en annan epok.

Cifuentes var födelseplatsen för Fray Diego de Landa, en person med stor betydelse för Mexikos historia, speciellt på halvön Yucatán. På orten föddes också Prinsessan av Éboli och orten var en plats som Camilo José Cela passerade på sin berömda Resa till Alcarria. 1994 besöktes orten av Spaniens kungapar som invigde skolåret.

Bilder

Källor

Referenser

Externa länkar 

Ayuntamiento de Cifuentes
Indelningar i Kastilien-La Mancha
Kastilien-La Mancha
Raul Ruutu

Raul Ruutu, född 28 augusti 1975 i Vanda, är en finländsk musiker.
Han är medlem i pop-rock bandet Sunrise Avenue och är basist. På sin mors sida är Ruutu halv-filippinsk. 
I yngre dar har Ruutu praktiserat balett och spelat fiol. Han är kusin till välkända hockeyspelarna Jarkko, Tuomo och Mikko Ruutu.

Noter

Externa länkar
Official Raul Ruutu Fanclub

Födda 1975
Finländska basister
Män
Levande personer
Personer från Vanda
Europamästerskapet i basket för damer 1962

Europamästerskapet i basket för damer 1962 spelades i Mulhouse, Frankrike och var den åttonde EM-basketturneringen som avgjordes för damer. Turneringen spelades mellan den 22 och 29 september 1962 och totalt deltog tio lag i turneringen där Sovjetunionen blev Europamästare före Tjeckoslovakien och Bulgarien, det var Sovjetunionens sjätte EM-guld.

Kvalificerade länder

  (som arrangör)

Gruppspelet

Spelsystem
De tio lagen som var med i EM var indelade i två grupper med fem lag i vardera. Alla lagen mötte alla en gång i sin grupp innan de två bästa lagen i varje grupp gick vidare till semifinalspel, medan de tre sämsta spelade placeringsmatcher om platserna fem till tio. Seger i en match gav två poäng och förlust gav en poäng.

Grupp A

Grupp B

Placeringsmatcher

Match om 9:e plats

Match om 7:e plats

Match om 5:e plats

Slutspel

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Slutplaceringar

Se även
 Europamästerskapet i basket för damer

Externa länkar
 Basket-EM 1962 på fiba archive 
 Basket-EM 1962 på fibaeurope.com 
 Basket-EM 1962 på todor66.com 

Internationella baskettävlingar i Frankrike
1962 i Frankrike
Sportåret 1962
Sport i Mulhouse
1962
Hans Olrik

Hans Thorvald Olrik, född den 12 juli 1862 i Köpenhamn, död där den 12 juni 1924, var en dansk historiker och skolman. Han var son till Henrik Olrik, bror till Benedicte (gift Brummer), Dagmar, Eyvind, Axel och Jørgen Olrik.

Olrik blev 1885 teologie kandidat, 1892 filosofie doktor, 1894 titulär professor och 1895 föreståndare för statens lärarhögskola (vars historia 1856–1906 han skildrade). Olrik var sedan 1897 sekreterare i Letterstedtska föreningens danska avdelning samt en av utgivarna av Nordisk tidskrift för vetenskap, konst och industri. Han var 1911–1920 ordförande i Dansk historisk fællesforening.

Olrik ägnade sig särskilt åt studiet av Danmarks kyrkohistoria under medeltiden och författade Knud Lavards Liv og Gjerning (1888), Konge og Præstestand (1–2, till Valdemarstiden, 1892–1895), Danske Helgeners Levned (1893–1894), Absalon (1–2, 1908–1909), Abbed Vilhelm af Æbelholt (1912), Tisvilde og Omegn (1920) samt Ridderliv og Korstogskultur (1921).

Källor 

 

Danska historiker
Danska pedagoger
Danska innehavare av professors namn
Historiker under 1800-talet
Historiker under 1900-talet
Danska forskare under 1800-talet
Danska forskare under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1862
Avlidna 1924
Män
Ugglan