kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svartpannad tandvaktel

Svartpannad tandvaktel (Odontophorus atrifrons) är en hotad hönsfåglar i familjen tofsvaktlar. Den förekommer i bergstrakter i norra Sydamerika.

Utseende och läten 
Svartpannad tandvaktel är en 28–30 cm lång hönsfågel med svart ansikte och strupe. På huvudet syns en kort och buskig kastanjebrun tofs. Resten av kroppen är övervägande brun, med beige, gråaktig och svart marmorering på ovansidan. Bröstet är gråbrunt med otydliga vita fläckar och buken är svartstreckat kanelbeige. Lätet skiljer sig från andra tandvaktlar i Odontophorus, ett högljudd vissling som starkt påminner om santamartamyrpitta (Grallaria bangsi).

Utbredning och systematik 
Svartpannad tandvaktel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Odontophorus atrifrons atrifrons – förekommer i Sierra Nevada de Santa Marta i nordöstra Colombia
 Odontophorus atrifrons variegatus – förekommer i östra Anderna i nordöstra Colombia
 Odontophorus atrifrons navai – förekommer i Sierra de Perija på gränsen mellan Colombia och Venezuela

Status 
Svartpannad tandvaktel är upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista som sårbar. Den tros minska i antal till följd av jakttryck och habitatförlust. Beståndet uppskattas till mellan 2 500 och 10 000 individer..

Noter

Externa länkar 

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Diamanttandvaktel

Diamanttandvaktel (Odontophorus balliviani) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Diamanttandvakteln är en knubbig mörkbrun hönsfågel med vita fläckar undertill. På huvudet syns en svart banditmask och rödaktig hjässa. Lätet som ofta utförs i duett i skymningen är ett "dwee-put, dwee-put".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydöstra Peru och i norra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Diamanttandvakteln hittas i moln- och elfinskog. Där ses den enstaka, i par eller i smågrupper. Fågeln födosöker på marken, klättrar över mossiga trädrötter och skrapar bland torra löv för att hitta små ryggradslösa djur. Den är rätt skygg och utgår ofta upptäckt fram till dess att den skräms upp nästan när man kliver på den.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar José Ballivián y Segurola (1804-1852), general i bolivianska armén, statsman och president 1841-1847.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Grå tandvaktel

Grå tandvaktel (Odontophorus capueira) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i låglänta skogar i östra Sydamerika. Arten tros minska i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Grå tandvaktel är en knubbig rapphönelik fågel med kort och kraftig näbb. Ögat är rött, hjässan kastanjebrun, strupen och buken grå och ryggen brun med ljusare fläckar. På huvudet syns även ett orangefärgat ögonbrynsstreck. Sången är ljudlig och snabb, ett upprepat "kloh-kloh-klohkloh".

Utbredning och systematik 
Grå tandvaktel förekommer i östra Sydamerika och behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Odontophorus capueira plumbeicollis – tropiska nordöstra Brasilien (Ceará och Alagoas)
 Odontophorus capueiracapueira – tropiska östra Brasilien till östra Paraguay och nordöstra Argentina

Levnadssätt 
Grå tandvaktel hittas i låglänta skogar där den lever på marken. Den ses vanligen i smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Venezuelatandvaktel

Venezuelatandvaktel (Odontophorus columbianus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läten 
Venezuelatandvakteln är en 25–30 cm lång vaktelliknande fågel. Fjäderdräkten är övervägande rödbrun med ljusa streck på övre vingtäckarna. Strupen och hakan är vit med svarta streck. Stora vita droppformade fläckar syns på bröst, buk och flanker. Näbben är svart, benen mörkgrå och ögonen mörkbruna. Honan saknar ljusa streck på vingen och mycket mer begränsat med vita fläckar på brunare undersida. Revirlätet utförs i duett vanligen i gryning, ett snabbt upprepande läte som pågår i upp till tio sekunder.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer från sydvästra Táchira och kustnära Kordiljärerna i västra Venezuela, och österut till delstaten Miranda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Venezuelatandvakteln har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 1 600–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och jakt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Tacarcunatandvaktel

Tacarcunatandvaktel (Odontophorus dialeucos) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läten 
Tacarcunatandvakteln är en rundlagd och brunvit, skogslevande hönsfågel med en kroppsläng på 24 cm. Ovansidan är svartmarmorerat brun, på nacken mer beigefärgad. På huvudet syns vitprickig och svart hjässa och tofs samt vitt ögonbrynsstreck. Undertill är den vit på strupe och bröst, med ett svart band över nedre delen av strupen. Resten av undersidan är svartfläckat beigebrun. Lätet består liksom andra tandvaktlar av låga och snabba ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östligaste Panama och angränsande nordvästra Colombia (Chocó). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett mycket begränsad utbredningsområde och världspopulationen uppskattas till endast 1400 vuxna individer. Beståndet tros dock vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför tacarcunatandvakteln som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödpannad tandvaktel

Rödpannad tandvaktel (Odontophorus erythrops) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Rödpannad tandvaktel är en satt hönsfågel med mörkbrun ovansida och rostrött på ansikte och undersida. Strupen är svart med kontrasterande vitt halsband, som dock saknas längst i söder. Noterbart är även en liten huvudtofs, kraftig näbb och lite bar hud runt ögat.

Utbredning och systematik 
Rödpannad tandvaktel delas in i två underarter:
 Odontophorus erythrops parambae – förekommer i tropiska Colombia och västra Ecuador
 Odontophorus erythrops erythrops – förekommer i tropiska sydvästra Ecuador

Levnadssätt 
Rödpannad tandvaktel hittas i skogsområden i lågland och lägre bergstrakter. Den är skygg och svår att få syn på. Fågeln håller sig i smågrupper på marken och kommer sällan ut i det öppna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Marmortandvaktel

Marmortandvaktel (Odontophorus gujanensis) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Marmortandvakteln är en medelstor (23–29 cm) och brun vaktelliknande fågel. Fjäderdräkten är enfärgad, med utmärkande röd eller orange ring av bar hud runt ögat och rödbrunt på den tofsförsedda hjässan.

Utbredning och systematik 
Marmortandvaktel delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Odontophorus gujanensis castigatus – förekommer i sydvästra Costa Rica (och möjligen västra Panama)
 Odontophorus gujanensis marmoratus – förekommer i östra Panama, norra Colombia och nordvästra Venezuela
 Odontophorus gujanensis gujanensis – förekommer från sydöstra Venezuela till Guyana, Brasilien och allra nordöstra Paraguay
 Odontophorus gujanensis medius – förekommer i södra Venezuela och nordvästra Brasilien
 Odontophorus gujanensis buckleyi – förekommer från foten östra Andernas berg i Colombia till östra Ecuador och norra Peru
 Odontophorus gujanensis rufogularis – förekommer i nordöstra Peru (övre Río Javarí)
 Odontophorus gujanensis pachyrhynchus – förekommer i östra centrala Peru (Junín och Ayacucho)
 Odontophorus gujanensis simonsi – förekommer i tropiska östra Bolivia

Status 
Arten tros påverkas negativt av avskogningen i Amazonområdet. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den dock numera som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Fläckig tandvaktel

Fläckig tandvaktel (Odontophorus guttatus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Fläckig tandvaktel är en mörk vaktelliknande fågel. Könen är lika, med rest huvudtofs, svartaktig strupe och vita prickar på bröstet. Ibland hittas den i samma områden som sångvakteln, men denna är mycket mindre och lättare att få syn på.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogar från sydöstra Mexiko till västligaste Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fläckig tandvaktel hittas inne i fuktiga tropiska skogar i lågland och lägre bergstrakter. Den födosöker tillbakadraget i par eller smågrupper och springer vanligen iväg snarare än tar till vingarna då den störs.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartfläckig tandvaktel

Svartfläckig tandvaktel (Odontophorus hyperythrus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra och centrala Anderna i Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 150 000 och 500 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Vitstrupig tandvaktel

Vitstrupig tandvaktel (Odontophorus leucolaemus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Vitstrupig tandvaktel är en knubbig hönsliknande fågel med kraftig näbb, mörkbrun fjäderdräkt som är mörkare på bröstet och ansiktet, med varierande vita teckningar på strupen som gett arten dess namn. Det svarta på bröstet skiljer den från liknande arten. Lätet är ett fylligt kacklande, ofta avgivet av flera fåglar samtidigt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tropiska och subtropiska skogar i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitstrupig tandvaktel hittas i skogar. Där ses den i småflockar på marken, sökande genom torra löv efter föda. Den hörs dock oftare än ses.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.  Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Mörkryggig tandvaktel

Mörkryggig tandvaktel (Odontophorus melanonotus) är en hotad sydamerikansk fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Mörkryggig tandvaktel är en mörk, skogslevande hönsfågel. Den är överlag mörkbrunt färgad med otydlig rostfärgad marmorering. Det enda tydliga kännetecknet är att strupen och övre delen av bröstet är djupt rost- eller kastanjebruna.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i ett begränsat område i västra Anderna i nordvästra Ecuador (Esmeraldas, Carchi, Imbabura, Pichincha och Cotopaxi) och i sydvästra Colombia (Nariño). Den behandlas ibland som samma art som rödpannad tandvaktel (O. erythrops), svartfläckig tandvaktel (O. hyperythrus) och rödbröstad tandvaktel (O. speciosus). Troligen står den allra närmast speciosus.

Levnadssätt 
Mörkryggig tandvaktel påträffas i fuktiga subtropiska skogar, framför allt i ostörda täta sådana på mellan 1100 och 1900 meter över havet. Den har även påträffats födosökande i mer öppen ungskog med tät undervegetation på branta sluttningar. Fågeln hittas vanligen i familjegrupper med 2-10 individer som, framför allt i gryningen under regnperioden hörs ropa en trestavigt livfull fras i duett. Nykläckta ungar har hittats i juli och augusti. Den lever av marklevande ryggradslösa djur och frukt.

Status och hot  
Fågeln verkar tämligen vanlig i hela sitt utbredningsområde i Ecuador och är fortfarande vanlig i naturreservaten Río Ñambí och La Planada Nature Reserves i Colombia. Världspopulationen uppskattas till mellan 10 000 och 20 000 individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar med tanke på dess begränsade och fragmenterade utbredningsområde samt att dess levnadsmiljö försämras.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstrupig tandvaktel

Svartstrupig tandvaktel (Odontophorus melanotis) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Svartstrupig tandvaktel delas in i två underarter:
 O. m. melanotis – förekommer från sydöstra Honduras till Nicaragua, Costa Rica och Panama
 O. m. verecundus – förekommer i det fuktiga karibiska låglandet i Honduras

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödbröstad tandvaktel

Rödbröstad tandvaktel (Odontophorus speciosus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Rödbröstad tandvaktel är en medelstor (25–27 cm) vaktelliknande hönsfågel med mestadels brun fjäderdräkt. Hos hanen är ansiktet svart och rost- eller kastanjebrunt syns på bröst och buk. Honan har grå buk, men rostbrunt bröst.

Utbredning och systematik 
Rödbröstad tandvaktel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Odontophorus speciosus soederstroemii – förekommer i tropiska skogar i östra Ecuador
 Odontophorus speciosus speciosus – förekommer i tropiska östra centrala Peru
 Odontophorus speciosus loricatus – förekommer i tropiska sydöstra Peru och östra Bolivia

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 100 000 och 500 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Stjärntandvaktel

Stjärntandvaktel (Odontophorus stellatus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Amazonas tropiska skogar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Colombiatandvaktel

Colombiatandvaktel (Odontophorus strophium) är en utrotningshotad fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer endast i bergsskogar i östra Anderna i Colombia. IUCN kategoriserad den som sårbar.

Utseende och läte 
Colombiantandvaktel är en skogslevande 25 centimeter lång fågel. Hanen har en svartbrun kort tofs och likadant färgade örontäckare. Vidare är ansiktet svartvitfläckigt och den har ett vitt halsband tvärs över nedre delen av den svarta strupen. Även halssidor och bröst är svarta, medan resten av undersidan är rostfärgad med vita fläckar. Ovansidan är mörkbrun och svartfläckig med gulbruna streck på manteln. Honan liknar hanen men har istället ett svart fläckigt band tvärs utöver en vit strupe. Det högljudda och upplupna lätet hörs oftast tidiga morgnar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tempererade områden i östra Anderna i Colombia (Santander och Cundinamarca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten bebor fuktig subtropisk och tempererad bergsskog dominerad av ek och lagerträd. Den är endast känd från 1750–2050 meters höjd, men kan möjligen ses ner till 1500 och upp till 2500 meter. Trots att den verkar vara beroende av ursprunglig skog under åtminstone en del av året har den också noterats i ungskog och andra miljöer påverkade av människan. Födan består av frukt, frön och leddjur. Häckningen tros sammanhänga med regnperioder mellan mars och maj samt september–november.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN behandlar arten som utrotningshotad, men nedgraderade den 2018 från den högre hotnivån starkt hotad till sårbar. Fågeln har en liten världspopulatin på uppskattningsvis mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal på grund av jakt och skogsavverkning.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Bergtofsvaktel

Bergtofsvaktel (Oreortyx pictus) är en hönsfågel i familjen tofsvaktlar. Den förekommer i bergstrakter i västra USA och alla nordvästligaste Mexiko. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Bergtofsvakteln är en brungrå vaktelliknande fågel. Med en kroppslängd på 26–28 cm är den störst av tofsvaktlarna i Nordamerika och relativt kortstjärtad. Den utmärker sig tydligt med den långa och raka huvudtofsen som pekar rakt upp. Andra särdrag är tydliga vita band på de kastanjebruna flankernba, rostfärgade undre stjärttäckare och vitinramad kastanjebrun strupe. Hanens spelläte återges i engelsk litteratur som ett högljudd tvåstavigt "QUEark", likt fjällig tofsvaktel men mörkare och fallande. Från båda könen hörs mjuka kluckande läten.

Utbredning och systematik 
Bergtofsvaktel placeras som enda art i släktet Oreortyx. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Oreortyx pictus pictus – sydvästra Washington till nordvästra Kalifornien
 Oreortyx pictus plumifer – Oregon, nordöstra Kalifornien och västra Nevada
 Oreortyx pictus russelli – södra Kalifornien (Little San Bernardino Mountains)
 Oreortyx pictus eremophilus – södra Kalifornien
 Oreortyx pictus confinis – norra Baja California

Underarten eremophilus inkluderas ofta i plumifer. Vissa behandlar arten som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Bergtofsvakteln hittas i bergsbelägna buskmarker, där den oftast är den enda tofsvakteln. Födan består mestadels av frön och rötter, men även frukt, blommor och växters gröndelar. Fågeln häckar mellan mars och juli, tidigare i söder och senare i norr.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn pictus är latin för "målad", medan släktesnamnet Oreortyx är en sammansättning av grekiska oros för "berg" och ortux, "vaktel".

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i nearktiska regionen
Bandtofsvaktel

Bandtofsvaktel (Philortyx fasciatus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Bandtofsvakteln är en oansenligt brunfärgad vaktelliknande fågel med relativt lång stjärt. På huvudet syns en mörkare tofs, strupen är ljus och dess undre stjärttäckare är bandade i svart och vitt. Ungfågeln är vitstreckad till en början men efter ruggning vid åtta till tolv veckors ålder får den en fjäderdräkt som liknar den vuxna fågeln, bortsett från nästan svartaktigt i ansiktet och på strupen. Först efter 16 till 20 veckor får den en helt adultliknande dräkt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra områden i västra Mexiko, från sydvästra Jalisco till sydöstra Guerrero, Morelos och Puebla). Den placeras som enda art i släktet Philortyx och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Bandtofsvakteln är stannfågel i torrt busklandskap, men ibland även in i betes- och jordbruksmarker, från havsnivå till omkring 1800 meters höjd. Den ses vanligen i grupper om ett dussin fåglar upp till ett 30-tal. Fågeln är skygg och rör sig sällan långt från skyddande växtlighet. När den störs tenderar den att springa undan snarare än ta till vingarna. Vid eventuellt uppflog sprider sig individerna i gruppen åt olika håll för att möjligen förvirra predatorer.

Föda och häckning 
Arten livnär sig på olika sorters frön, rötter, knoppar och insekter, med högre inslag av de senare när den matar sina ungar. Häckning sker mellan augusti och september. Den lägger cirka fem ägg i ett bo fodrat med gräs, ibland delvis försett med ett tak. Äggen ruvas i cirka 22 dagar.

Status och hot 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och en stabil populationsutveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Orangekindad vaktel

Orangekindad vaktel (Rhynchortyx cinctus) är en fågel i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Orangekindad vaktel är en liten hönsliknande fågel med karakteristisk fjäderdräkt. Hanen är bjärt orangefärgad på ansiktet och bröstet är grått. Honan har en ljus strimma bakom ögonen och fjälligt utseende på buken. Lätet är en upprepad sorgesam vissling.

Utbredning och systematik 
Orangekindad vaktel placeras som enda art i släktet Rhynchortyx. Den delas in i tre underarter:
 Rhynchortyx cinctus pudibundus – förekommer i karibiska låglandet i nordöstra Honduras och östra Nicaragua
 Rhynchortyx cinctus cinctus – förekommer längs karibiska kusten i Costa Rica och Panama
 Rhynchortyx cinctus australis – förekommer längs Stillahavskusten i Colombia och nordvästra Ecuador

Levnadssätt 
Orangekindad vaktel hittas på marken i fuktiga låglänta skogar upp till 1400 meters höjd. Den påträffas oftas i par eller smågrupper. Arten är sällsynt och ses sällan.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal på grund av avskogning, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i neotropiska regionen