kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Medborgarinstitut

Medborgarinstitut eller arbetarinstitut (finska: Kansalaisopisto eller työväenopisto) är en av utbildningsformerna inom fri bildning i Finland.Ändamålet är att erbjuda studier enligt eget val, främja individers mångsidiga utveckling, befrämja demokrati och sammanhållning i samhället. Kurserna är öppna för alla och har oftast varken inträdesprov eller examen. Dagens medborgarinstitut kan ses som arvtagare till de arbetareundervisningskurser som bedrevs i Helsingfors i slutet av 1880-talet. 1899 startade det allra första egentliga arbetarinstitutet sin verksamhet i Tammerfors. Förutom namnformen medborgarinstitut, som nämns i den nuvarande lagen om fritt bildningsarbete, förekommer andra namnformer såsom arbetarinstitut, arbis, medis, vuxeninstitut, institut, kulturinstitut.

Det stora flertalet medborgarinstitut drivs av kommunerna, på 1960-1970-talet grundades 150 nya kommunala institut i Finland och då kompletterades också namnet i lagtexten namnet arbetarinstitut med namnet medborgarinstitut. Medborgarinstituten uppbär statsandel, från och med 1962 utgör statsbidraget cirka 57 % av utgifterna. Resten av utgifterna finansieras via deltagarnas kursavgifter, kommunal finansiering och via tidsbunden projektfinansiering för olika ändamål. 

År 2019 fanns i Finland 178 medborgarinstitut, av vilka 26 var svensk- eller tvåspråkiga. 

De svensk- och tvåspråkiga läroanstalterna inom fri bildning såsom medborgarinstitut, folkhögskolor, sommaruniversitet, studiecentraler och bildningsförbund har sedan 2011 en gemensam svenskspråkig intresseorganisation, Bildningsalliansen rf.  Den nationella intresseorganisationen för denna utbildningsform heter Medborgarinstitutens förbund (MiF) r.f. - Kansalaisopistojen liitto (KoL) ry.

 Kursutbud 
Medborgarinstituten erbjuder mångsidig utbildning i form av föreläsningar, kurser och studiebesök med mera. Det finns ingen allmän nationell läroplan utan varje institut bestämmer självständigt över sitt kursutbud för att bemöta lokala utbildningsbehov. Invånarna kan fritt lämna in önskemål om kurser de vill att ska ordnas. Ofta erbjuder instituten bland annat kurser i: konst, måleri, musik, handarbete, data och IT, språk, litteratur, hälsa, motion, mat och dryck''. En del institut anordnar kompletterande grundskole- och gymnasieutbildning, såväl grundläggande yrkesutbildning som yrkesinriktad fortbildning samt undervisning inom öppna universitet. Populärast är kurser i hantverk, musik och språk enligt nationell  Statistik

Källor 
 Om vuxenpedagogiken i Finland (ppt-format)  Läst 4 december 2011.
 Förbundet för arbetar- och medborgarinstituten i Svenskfinland  Läst 4 december 2011.
 Medborgarinstituten.fi (Lista över medborgarinstitut i Finland)

Litteratur
  (sidan: 592). 

  
Noter

Folkbildningsorganisationer i Finland
Utbildning i Finland
Kroatien växer

Kroatien växer () är en kroatisk valallians bestående av sex center-vänster partier. Alliansen grundades år 2010 under namnet Kuckeliku-koalitionen och vann parlamentsvalet 2011. Alliansen innehade därefter regeringsmakten under mandatperioden 2011–2015. År 2015 bytte alliansen namn till Kroatien växer inför parlamentsvalet samma år. Sedan tillkomsten år 2010 har ett av grundarpartierna lämnat alliansen medan tre andra partier tillkommit. 

Alliansens största parti är Kroatiens socialdemokratiska parti. Socialdemokraternas partiledare Zoran Milanović är tillika alliansens ledare.

Historik 

Kuckeliku-koalitionen (Kukuriku koalicija) bildades år 2010 som en valallians bestående av fyra partier: socialdemokraterna, folkpartiet, Istriska demokratiska församlingen samt pensionärspartiet. Valalliansen uppkallades efter den restaurang i staden Kastav där partiledarna för de fyra då oppositionella partierna först möttes för överläggningar i juli 2009.

Inför parlamentsvalet år 2015 bytte valkartellen namn till Kroatien växer. Samtidigt meddelade ett av grundarpartierna, det regionala partiet Istriska demokratiska församlingen, att de lämnar alliansen. Den 8 september 2015 slöts ett nytt alliansavtal och tre nya partier tillkom: Kroatiska labouristerna – Arbetarpartiet, Autoktona kroatiska bondepartiet och Zagorjepartiet.

Medlemmar

Nuvarande medlemmar 
Av valalliansens sex partier var fyra representerade i Kroatiens parlament under mandatperioden 2011–2015. Antalet mandat för de fyra parlamentariska partierna tillsammans uppgick till 83 av 151 mandat.

Tidigare medlemmar 
 Istriska demokratiska församlingen

Se även 
 Patriotiska koalitionen

Referenser

Fotnoter

Källor 

Kuckeliku segrare i kroatiska valet TV4, 4 december 2011

Externa länkar 
 

Valkarteller i Kroatien
2011 i Kroatien
2015 i Kroatien
Germanicusbågen

Germanicusbågen (Arc de Germanicus) är en gammal romersk äreport i Saintes i Frankrike. Den byggdes år 18 eller 19 av en rik invånare i staden (då känd som Mediolanum Santonum), C. Julius Rufus, och tillägnades kejsar Tiberius och hans adoptivsöner  Drusus Caesar och Germanicus. Den har två valvbågar och var ursprungligen placerad över slutet av den romerska vägen från Lyon till Saintes. På förslag från Prosper Mérimée 1843 flyttades den femton meter i samband med arbete på kajen vid floden, och restaurerades 1851.

Inskription

Dedikation
Inskriften på attikan (CIL XIII, 1036 = Inscriptions Latines des Trois Gaules, 148) är hårt sliten på stället där kejsare Tiberius och hans brorson och adoptivson Drusus Caesar nämns. Dedikationen till hans andre brorson och adoptivson, Germanicus, är bättre bevarad och gör det möjligt att inte bara datera bågen till 18 eller 19 utan ger också bågen dess vanliga namn:

GERMANICO [CAESA]R[I] TI(berii) AUG(usti) F(ilio) 
DIVI AUG(usti) NEP(oti) DIVI IULI PRONEP(oti) [AUGU]RI
FLAM(ini) AUGUST(ali) CO(n)S(uli) II IMP(eratori) II

Till Ceasar Germanicus, son till Tiberius Augustus,sonson till den heligförklarade Augustus, sonsonson till den heligförklarade Julius, augur,flamen, augustales, konsul för andra gången, imperator för andra gången.

Donator
Under dedikationen ger inskriptionen på entablementet namnet på bågens finansiär, C. Iulius Rufus och hans förfäder. Denna repeteras på alla fyra sidor av bågen.

C(aius) IULIUS C(ai) IULI CATUANEUNI F(ilius) RUFUS C(ai) Iul(i) AGEDOMOPATIS NEPOS EPOTSOROVIDI PRONEP(os) VOLT(inia) /
SACERDOS ROMAE ET AUGUSTI AD ARAM QUAE EST AD CONFLUENTEM PRAEFECTUS FABRUM D(e) S(ua) P(ecunia) F(ecit)
 
Caius Julius Rufus, son till Caius Julius Otuaneunus, sonson till Caius Julius Gedemo, sonsonson till Epotsovirid(i)us,romersk och augustinerpräst vid Confluensaltaret, arbetsprefekt, skänkte[denna båge]

Svårigheterna med att tolka texten, som är kraftigt nött, har länge gjort att Catuaneunius har tolkats som namnet på Rufus far och Agedomopas som namnet på Rufus farfar. Fastställandet av denna text vittnar om Rufus aristokratiska medvetenhet och hans familjs långvariga närvaro i styret av staden. Julius Gedemo var den förste familjemedlemmen som fick romerskt medborgarskap, sannolikt från Julius Caesar (och tog hans namn som sitt eget) och antagligen under Gallerkrigen eller kort därefter. Rufus var den förste familjemedlemmen som tog ett fullständigt romerskt namn hellre än att behålla ett tredje namn med keltiskt ursprung, vilket visar den galliska adelns vilja till romanisering.

Denne framträdande gall, en tredje generationens romersk medborgare, var också känd som romersk präst och augustinerpräst genom hans dedikation som hittats på amfiteatern i Lugdunum (Lyon), här känd som Confluens.

Bibliografi 
  L. Maurin, Saintes Antique des origines à la fin du sixième siècle après Jésus Christ, Saintes, 1978.

Referenser

Externa länkar
   Structurae

Triumfbågar
Byggnader och anläggningar i Frankrike
Tiberius
Susanne Hamilton

Susanne Gunilla Hamilton, under en tid Ljunggren, ogift Zachrisson, född 28 februari 1962 i Täby församling i Stockholms län
, är en svensk företagsledare. Hon är sedan 2007 förlagschef på Bokförlaget Langenskiöld. Hon är även ordförande i Nordiska oberoende förlags förening (NOFF) sedan 2010 har varit ordförande från april 2013 för Svensk Bokkonst.

Tillsammans med Ernst Billgren har Susanne Hamilton skapat Vad är-serien. Vad är-böckerna är enkelt uppbyggda, en fråga ställd av svararen själv, sen ett kort och ett långt svar på den frågan. Vad är-böckernas idé är att ge enkla svar på komplicerade frågor. För tillfället finns "Vad är konst" av Ernst Billgren, ""Vad är litteratur" av Ulrika Kärnborg, "Vad är sex" av Katerina Janouch, "Vad är musik" av Pontus de Wolfe och Salem Al Fakir, "Vad är sanning" av Jonas Hallberg och "Vad är politik" av Carl Hamilton. 

Susanne Hamilton har bakgrund som produktchef inom området medicinteknik. Hon har varit försäljningschef i Norden för implantatbolaget Cresco, VD för Friadent, marknads- och försäljningschef för Dental depå Björn Elfvin AB. Hon började dock sin karriär som tandhygienist och startade 1985 Sveriges första privata praktik. 

Susanne Hamilton gifte sig första gången 1988 med Fredrik Ljunggren (född 1961) och andra gången 2001 med förlagsdirektören Carl Hamilton (född 1956).

Källor

Externa länkar 
 Intervju med Susanne Hamilton i Svensk Bokhandel
 Intervju med Susanne Hamilton i Svensk Bokhandel
 Artikel i Dagens Nyheter där Susanne Hamilton onämns
 Bokförlaget Langenskiölds
 Nordiska oberoende förlags förening
 Questionbooks

Svenska förläggare
Födda 1962
Kvinnor
Levande personer
Personer från Täby socken, Uppland
Personer i Sverige under 2000-talet
Richard Hartenberger

Richard Hartenberger, född den 27 april 1911 i Wien, Österrike-Ungern, död den 28 oktober 1974 i Wien, Österrike, var en österrikisk Hauptsturmführer och tjänsteman vid Reichssicherheitshauptamt, Tredje rikets säkerhetsministerium. Han var en av Adolf Eichmanns medarbetare.

Biografi 
Hartenberger var till yrket litograf. Efter Anschluss, Nazitysklands annektering av Österrike i mars 1938, var han verksam vid Rikscentralen för judisk utvandring i Wien, som organiserade fördrivningen av österrikiska judar. I mars 1944 ockuperade Nazityskland Ungern. Hartenberger ingick då i Sondereinsatzkommando Eichmann som planerade och genomförde förintelsen av de ungerska judarna.

I slutet av april 1945 flydde Hartenberger till Salzkammergut tillsammans med Adolf Eichmann, Anton Burger, Otto Hunsche, Franz Novak och Alfred Slawik. Hartenberger gick under jorden och arbetade under antaget namn vid ett gods i närheten av Burgkirchen i norra Österrike. Han blev dock avslöjad och ställdes 1950 inför rätta i Wien. Domstolen dömde Hartenberger till nio månaders fängelse för misshandel och brott mot mänskligheten.

Källor 
 
 
 

Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Österrikiska SS-officerare
Förintelsen i Ungern
Nazister
Män
Födda 1911
Avlidna 1974
Personer från Wien
SS-Hauptsturmführer
Sondereinsatzkommando Eichmann
Folkpartiet i samverkan med Centern

Folkpartiet i samverkan med Centern var namnet på den valkartell som i Kommunalvalet i Sverige 1966 gjordes mellan Folkpartiet och Centerpartiet i Stockholms stad.

Man ställde upp under denna gemensamma valbeteckning i alla stadens valkretsar utom en. Samarbetet ledde till att tre centerpartister, bland andra Olof Johansson, tog plats i stadsfullmäktige.

Källa 

Partiet som aldrig blev Liberal Debatt, 5 januari 2011

Valkarteller
1966 i Sverige
Stockholms politiska historia
Politikåret 1966
Liberalism i Sverige
Claes de Frietzcky

Claes de Frietzcky, född 25 januari 1727 på Alkvetterns bruk i Karlskoga bergslag, död 9 oktober 1803 på Säbylund i Närke, var en svensk bruksägare och politiker.

Biografi 
Frietzcky tillhörde en böhmisk adelsätt som inkommit till Sverige på 1620-talet och naturaliserats 1699. Från 1754 var han disponent för Storfors bruk i Värmland, och gjorde sig tidig känd som en dugande ekonom och förvärvade ett gott anseende i Bergslagen. Från och med 1760/62 deltog han i riksdagarna, där han snart kom att göra sig stark gällande med ett ivrigt engagemang för statens utveckling. Som en medlem av mösspartiet, var han vid 1765/66 års riksdag en av de tre deputerade, som avgav förslaget rörande bankens förvaltning, och bidrog energiskt, men utan vissa av partikamraternas fanatism till de många mössreformerna. Vältaligt förde han 1768 de angripna mössornas talan, men förgäves. 1771 insattes han i Sekreta utskottet, och ivrade där för kompositionsplanen och var en av adelns representanter vid det misslyckade försöket till sammanjämkning i stånden strid om kungaförsäkran. 

Vid 1778 års riksdag var det Frietzcky, som i ett memorial framförde kravet om att bankoutskottet skulle bindas genom en instruktion. 1786 tog han framträdande del i oppositionen mot kungen, kämpade mot passevolansen och blev genom ett lysande inlägg i frågan om brännvinsbränningen riksdagens mest uppburne man. Lika bestämt uppträdde han vid riksdagen 1789. Gudmund Jöran Adlerbeth har anfört att Gustaf III skall ha yttrat Det är visst, att Frietzcky denne riksdag spelar om sitt huvud. Han fick i kungens tal till adeln efter riksdagen motta särskilda förebråelser, och var en av de första som arresterades. Sedan hans kritik mot kungen något lindrats, fick han 1792 plats i hemliga utskottet, och den finansplan som utarbetades här, var till stor del Frietzckys verk. 

När Gustav III kort därpå tog det uppseendeväckande steget att utnämna honom till kommendör av Vasaorden, tog Frietzcky det djärva steget att avböja utnämningen, något som gav honom en enastående hyllning på Riddarhuset. Sina sista år tillbringade han på Säbylund i Närke, som han erhållit av sin syster som fideikommiss. Med honom utslocknade ätten von Frietzcky.

Han lämnade efter sig ett bibliotek på Säbylund som där stod orört tills det 2017 donerades till Kungliga biblioteket i Stockholm.

Bilder

Referenser 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Vidare läsning
 

Födda 1727
Avlidna 1803
Svenska politiker under 1700-talet
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Bjurtjärns socken

Svenska brukspatroner under 1700-talet
Jan Bark (tonsättare)

Jan Helge Guttorm Bark, född den 19 april 1934 i Härnösand, död den 27 april 2012 i Tyresö, var en svensk tonsättare.

Bark studerade komposition vid Musikhögskolan i Stockholm för bland andra Lars-Erik Larsson, Karl-Birger Blomdahl och György Ligeti. Han valdes in som medlem i Föreningen svenska tonsättare 1965.

Bark gjorde en pionjärgärning genom att under 1960-talet i radio presentera ny spelteknik, framträda med instrumental teater och visa en satirisk såväl som kritisk udd mot musiklivets konventioner. Han framträdde ofta tillsammans med Folke Rabe.
På Statens Musikverk/Svenskt visarkiv finns Jan Barks donerade personarkiv som är fritt tillgängligt för forskning. Jan Bark är begravd på Tyresö begravningsplats.

Filmografi

Referenser 

Medlemmar i Föreningen svenska tonsättare
Personer från Härnösand
Födda 1934
Avlidna 2012
Män
Bank of China

Bank of China Limited (BOC) (förenklade kinesiska tecken: 中国银行, traditionella kinesiska tecken: 中國銀行, pinyin: Zhōngguó Yínháng), är en kinesisk bankkoncern och rankas år 2017 som världens åttonde största publika bolag och den fjärde största banken i Kina. Huvudkontoret är inkvarterat i Peking. I Hongkong har de sitt kontor i skyskrapan Bank of China Tower.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kinesiska banker
Banker bildade 1912
WP:Projekt Kina
Företag listade på Hongkongbörsen
Företag listade på Shanghaibörsen
Företag i Peking
Rosneft

Rosneft, på ryska Росне́фть, IPA: [rɐˈsnʲeftʲ]; är ett ryskt oljebolag, med ryska staten som majoritetsägare. Huvudkontoret ligger i Moskva. Efter att det i mars 2013 köpte upp TNK-BP, blev företaget det största börsnoterade oljebolaget i världen.

Verkställande direktör är den Putin närstående Igor Setjin. Styrelseordförande sedan september 2017 är den tidigare tyska förbundskanslern Gerhard Schröder.

Referenser

Ryska petroleumbolag
Företag i Moskva
Ryska naturgasbolag
Företag listade på Moskvabörsen
Ivi Adamou

Ivi Adamou ( ), född 24 november 1993 i Ayia Napa i Cypern, är en cypriotisk sångerska som slog igenom i den grekiska The X Factor. Hon representerade Cypern i Eurovision Song Contest 2012.

Karriär

The X Factor och debutalbum 
Ivi Adamou föddes på Cypern till en grekcypriotisk far och en bulgarisk mor. Hon deltog i flera musiktävlingar som barn genom både sång och piano.

År 2009 deltog hon i den andra säsongen av den grekiska upplagan av The X Factor där hon slutade på sjätte plats. Efter att hon slagits ut ur tävlingen fick hon ett skivkontrakt med Sony Music Greece. I juni 2010 släppte hon sin debut-EP-skiva med titeln Kalokairi Stin Kardia. Från den släppte hon singlarna "A*G*A*P*I", "Sose Me" och "To Mistiko Mou Na Vreis". EP-skivan certifierades guld då den sålde fler än 6 000 exemplar. Hon var även med och sjöng på Staventos hitsingel "San Erthi I Mera" som sålde fler än 60 000 exemplar digitalt och låg inom topp-5 på listan över de mest spelade låtarna på radio i Grekland i 20 veckor i rad. Hon turnerade tillsammans med Stavento över Grekland under sommaren 2010. Hon släppte sin andra EP-skiva Christmas with Ivi Adamou under julen 2010.

År 2011 släppte hon sitt debutalbum San Ena Oneiro som hon släppt fem singlar från.

Eurovision Song Contest 2012 

Redan i augusti 2011 valdes hon ut internt av CyBC till att representera Cypern i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan. Låten som hon framförde i Baku var "La La Love". Hon gjorde sitt framträdande i den första semifinalen den 22 maj. Där tog hon sig vidare till finalen som hölls den 26 maj. Hon hamnade på 16:e plats och fick 65 poäng i finalen, bland annat 12 poäng från Sverige

Låten bestämdes den 25 januari 2012 i en nationell final. Den 6 januari släpptes de tre låtarna som hon skulle framträda med i den nationella finalen. De två övriga låtar som kunde blivit Cyperns bidrag var "Call the Police" och "You Don't Belong Here".

Diskografi

Album

EP 
2010 - Kalokairi Stin Kardia
2010 - Christmas with Ivi Adamou

Singlar 
2010 - "A*G*A*P*I*" / "Crashing Down"
2010 - "Sose Me"
2010 - "San Erthi I Mera" (feat. Stavento)
2010 - "To Mistiko Mou Na Vreis"
2011 - "Krata Ta Matia Sou Kleista" (Melisses feat. Ivi Adamou)
2011 - "Kano Mia Efhi"
2011 - "Voltes St' Asteria"
2011 - "San Ena Oneiro"
2012 - "La La Love"
2012 - "Avra" (Grekisk version av "Mestral")
2012 - "Madness" (feat. TU)
2012 - "Fige"
2012 - "Ase Me"
2013 - "Time to Love"
2013 - "Na Sou Tragoudo" (Stavento feat. Ivi Adamou)
2016 - "Tipota De Mas Stamata"
2016 - "Akou Sopa"
2017 - "Afto Ton Kero"
2018 - "Pame Ke Mi Rotas"
2018- "Diko Mou" Feat. Stavento
2019 - "Pao" Feat. Konnie Metaxa

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Officiell Facebook
 Deltagarprofil på eurovision.tv

Födda 1993
Kvinnor
Levande personer
Artister som representerat Cypern i Eurovision Song Contest
Cypriotiska sångare
Deltagare i Eurovision Song Contest 2012
Personer från Famagusta
Vinköls kyrka

Vinköls kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2006 tillhör Ardala församling (tidigare Vinköls församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Vinköl i västra delen av Skara kommun.

Omkring 600 meter syd-väst om den nuvarande kyrkan fanns tidigare en medeltida kyrka som revs när den nya byggdes.

Vinköls gamla kyrka 
Vinköls gamla kyrka () uppfördes under tidig medeltid. Kyrkan var byggd i sten och hade ett kyrktorn med två kyrkklockor. En runsten fanns i kyrkogårdsmuren. Omkring år 1870 revs den gamla kyrkan när en ny kyrka byggdes omkring 600 meter åt nord-ost. På platsen där den gamla kyrka stått byggdes Vinkölsgården med byns skola.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan byggdes 1870-1872, som en korskyrka i engelsk katedralstil, av byggmästaren Anders Pettersson i Värsås efter ritningar av Ernst Jacobsson som studerat i England. År 1885 installerades två kaminer och spåntaket byttes mot ett tak i skiffer. Kyrktornet som blåst ner ersattes av ett något lägre torn.

Kyrkan restaurerades och moderniserades 1931-1932 efter ritningar av arkitekt Sven Wranér. Kyrkorummet isolerades och försågs med elektrisk värme. Skorstenarna och norra läktaren revs. Orgeln flyttades från norra till södra läktaren och renoverades av Nordfors och co från Lidköping. Bänkinredningen byttes och innertaket byttes.

Åren 1937 - 1940 utökades kyrkogården, enligt förslag av Adolf Niklasson och 1950 fick den nya kyrkogården bisättningskällare med redskapsbod efter ritningar av Edgar Haasum.

Elektrisk klockringning installerades troligen 1968 och bänkinredningen ommålades 1972. Skiffertaket lades om 1990 och år 2001 togs bänkar på båda sidor av mittgången bort.

Inventarier 
 Dopfunten är från tidig medeltid och är sannolikt av gotländsk tillverkning. Dopfunten har flera personer avbildade, vilka möjligen kan vara kung Erik Eriksson och Bernhard av Clairvaux.
 Predikstolen är samtida med kyrkan och är ritad av E Jacobsson. 
 Altarprydnad i form av ett krucifix från AB Libraria i Stockholm.
 Den ursprungliga altartavlan från 1872 flyttatades till ett prästgårdsmagasin år 1932.

Orgel
1897 byggde Carl Axel Härngren, Lidköping en orgel med 6 stämmor. Det var kyrkans första orgel.
Den nuvarande orgeln byggdes 1977 av Smedmans Orgelbyggeri AB, Lidköping och är en mekanisk orgel. Fasaden är från 1897 års orgel eller 1872.

Galleri

Åsgöts runsten (Vg 74) 
I den medeltida kyrkogårdsmuren fanns det förr en thegnsten. Runstenen står numer uppställd på byskolans skolgård. Inskriptionen lyder:

Källor
 
 
 : SKARA VINKÖL 11:1 - husnr 1
 Västsverige - Vinköls kyrka

Externa länkar 
 Vinköl på Wadbring.com

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Skara kommun
Kyrkobyggnader invigda 1872
1872 i Sverige
Zumpango

Zumpango är en kommun i centrala Mexiko som är belägen i delstaten Mexiko. Kommunen ingår i Mexico Citys storstadsområde, och hade cirka 127 988 invånare vid folkräkningen 2010, varav cirka hälften bor i centralorten, Zumpango de Ocampo.

Externa länkar

Referenser 

Mexico Citys storstadsområde
Kommuner i delstaten Mexiko
Sonja Pleijel

Ej att förväxla med modern, författaren och musikern Sonja Berg Pleijel (1909–1996).

Sonja Carolina Pleijel, född 3 augusti 1942 i Lund, är en svensk TV-producent, regissör och manusförfattare.

Sonja Pleijel studerade och tog en fil.kand. vid Lunds universitet och arbetade som översättare under namnet Nonnie Pleijel, som flygvärdinna och socialassistent innan hon 1968 började sin verksamhet som producent vid Sveriges Television, först i Stockholm och från 1980 i Malmö. Hon har medverkat i att producera framför allt ett stort antal reportage, dokumentärer och dramadokumentärer inom områdena samhälle, kultur och musik.

Hon har skrivit och regisserat TV-filmen Postmästarfrun från Hörby (1988), om författaren Victoria Benedictsson, och regisserat TV-produktionen av Hans Gefors opera Vargen kommer (1998) och den dokumentära kortfilmen om sin gåtfulla javanesiska mormor Surabayas mörka ros/Samtal med mormor (2007). Vid sidan av TV-arbetet har hon också ägnat sig åt eget konstskapande med måleri.

Pleijel är syster till författaren Agneta Pleijel, dotter till författaren Sonja Berg Pleijel och professorn i matematik Åke Pleijel och även släkt med konstnären Albert Berg och operasångaren Isak Berg. 

1972-85 var hon gift med arbetarfilmaren och fotografen Jean Hermansson, med vilken hon har sonen Mattias Pleijel.

Se även
Pleijel (släkt)

Externa länkar
Svensk Filmdatabas om Sonja Pleijel
Projekt Rundberg – Vem är hon, 1988

Svenska TV-producenter
Svenska TV-regissörer
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
Regissörer från Lund
Personer inom Sveriges Television
Författare från Lund
Svenska dokumentärfilmare
Maria Kim

Maria Kim,, född 3 oktober 1972, är en svensk skådespelare.

Kim hade 2002 en roll i Beck – Enslingen och medverkade 2011 i Sveriges Televisions julkalender, Tjuvarnas jul där hon spelar den skurkaktiga och lite otåliga Skuggan. Kim har även medverkat i flera musikaler. Maria-Lee är även verksam som danspedagog.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Födda 1972
Levande personer