kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Florsjön

Florsjön är en sjö i Söderhamns kommun i Hälsingland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Florån (Glössboån). Vid provfiske har bland annat abborre, braxen, gers och gädda fångats i sjön.

Sjön ligger i närheten av Söderhamn-Mohed flygfält och har använts för flygning av sjöflygplan.

Delavrinningsområde 
Florsjön ingår i delavrinningsområde (679840-155291) som SMHI kallar för Utloppet av Florsjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 10 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Florån (Glössboån) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (41 procent) och jordbruk (15 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Braxen
 Gärs
 Gädda
 Gös
 Löja
 Mört

Se även 
 Lista över insjöar i Söderhamns kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Ljusnans avrinningsområde
Insjöar i Hälsingland
Insjöar i Söderhamns kommun
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Santa Cruzöarna

Santa Cruzöarna () är en ögrupp som tillhör Salomonöarna i västra Stilla havet.

Historia
Santa Cruzöarna upptäcktes av spanske kaptenen Alvaro de Mendaña den 18 april 1595. Han avled året efter på ön Nendo.

1788 förliste den franske sjöfararen Jean-François de La Pérouse fartyg "Astrolabe" under dennes världsomsegling utanför Vanikoro. 1828 fann Jules Dumont d’Urville under sin världsomsegling delar av vraket.

1898 blev Santa Cruzöarna tillsammans med Rennellöarna och Bellonaöarna annekterade av Storbritannien. Förutom en kort period under andra världskriget då även ett stort sjöslag ägde rum kring Santa Cruzöarna år 1942, förblev området brittiskt tills Salomonöarna blev en självständig nation 1978.

Geografi
Santa Cruzöarna utgör större delen Temotuprovinsen och ligger cirka 400 km sydöst om Salomonöarna och strax norr om Vanuatu. Geografiskt ligger öarna i Melanesien.

Ögruppen har en area om cirka 747 km² fördelad på de större öarna
 Nendo, huvudön, cirka 505 km²
 Tikopia, cirka 5 km²
 Utupua, cirka 69 km²
 Vanikoro, cirka 173 km²
 samt en rad mindre öar, bland andra Anuta, Duff Islands, Fatutaka, Malo, Nibanga och Reef Islands.

Huvudorten ligger på Nendos nordvästra del och heter Lata med cirka 550 invånare och högsta höjden är cirka 925 m ö.h. och finns på Vanikoro.

Externa länkar
 om Santa Cruzöarna
 om slaget vid Santa Cruzöarna

Salomonöarnas ögrupper
Melanesien
Monacos Grand Prix 1961

Monacos Grand Prix 1961 var det första av åtta lopp ingående i formel 1-VM 1961.

Resultat 
 Stirling Moss, R R C Walker (Lotus-Climax), 9 poäng 
 Richie Ginther, Ferrari, 6
 Phil Hill, Ferrari, 4
 Wolfgang von Trips, Ferrari (varv 98, olycka), 3
 Dan Gurney, Porsche, 2
 Bruce McLaren, Cooper-Climax, 1 
 Maurice Trintignant, Scuderia Serenissima (Cooper-Maserati) 
 Cliff Allison, BRP (Lotus-Climax)
 Hans Herrmann, Porsche
 Jim Clark, Lotus-Climax 
 John Surtees, Reg Parnell (Cooper-Climax) (varv 68, motor) 
 Joakim Bonnier, Porsche (59, insprutning) 
 Tony Brooks, BRM-Climax (54, motor)

Förare som bröt loppet 
 Michel May, Scuderia Colonia (Lotus-Climax) (varv 42, oljerör)
 Jack Brabham, Cooper-Climax (38, tändning)
 Graham Hill, BRM-Climax (11, bränslepump)

Förare som ej startade 
 Innes Ireland, Lotus-Climax (olycka, kraschade i tunneln under kvalificeringen och bröt ett ben)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Henry Taylor, BRP (Lotus-Climax) 
 Masten Gregory, Camoradi (Cooper-Climax) 
 Lucien Bianchi, ENB (Emeryson-Maserati) 
 Olivier Gendebien, ENB (Emeryson-Maserati)

Noteringar 
 Scuderia Serenissima gjorde F1-debut. 
 Michel May gjorde F1-debut. 
 Richie Ginthers första snabbaste varv.

VM-ställning 

1961 i Monaco
Monacos Grand Prix
Triinu Kivilaan

Triinu Kivilaan, född 13 januari 1989, är en estnisk sångare, mest känd för sin medverkan i gruppen Vanilla Ninja mellan 2004, då hon ersatte Maarja Kivi, och 2005 samt 2021 till 2022.

Ibland nämns att hon föddes den 4 augusti 1987, vilket sades tidigare, så hon kunde delta för Schweiz i Eurovision Song Contest 2005. 

Hon är storasyster till Kerli Kivilaan.

Referenser

Estländska musiker under 2000-talet
Estländska rocksångare
Artister som representerat Schweiz i Eurovision Song Contest
Födda 1989
Kvinnor
Personer från Viljandi
Levande personer
Friskaffären

Friskaffären är en bok från 1979 av läkaren och författaren Richard Fuchs, och är en av  författarens humoresksamlingar.

Utgåvor på andra språk
1980 - Helt sykt

Andra utgåvor
1992 - Återbesök : hälsosamma berättelser ur Receptfritt och Friskaffären

Källor
 Friskaffären i Libris

Svensk skönlitteratur
Skönlitteratur 1979
Vän av ordning

Vän av ordning är en bok skriven David Batra som gavs ut den 6 september 2005. Boken är formgiven och illustrerad av Martin Johansson.

Boken innehåller olika tidningsinsändare som Batra klippt ut och kommenterar i boken. Insändarna tar upp frågor som om det är tillåtet att jaga gäddor med gevär, om advokater får ha vilken frisyr som helst och om Bosse Bildoktorn verkligen får kränka kristen tro.

Litteratur 2005
Nils-Fredrik Palmstierna

Nils-Fredrik Palmstierna, född 8 mars 1919 i Eksjö församling i Jönköpings län, död 5 augusti 1990 i Danderyds församling i Stockholms län, var en svensk friherre och militär.

Biografi
Palmstierna avlade studentexamen i Skövde 1939. Han avlade officersexamen vid Flygkrigsskolan 1942 och utnämndes samma år till fänrik vid Västgöta flygflottilj. Han var flyglärare vid Krigsflygskolan 1943–1946 och befordrades till löjtnant 1944. Han gick Stabskursen vid Flygkrigshögskolan 1949 och utnämndes samma år till kapten. Åren 1953–1955 var han divisionschef vid Hallands flygflottilj. År 1955 befordrades han till major, varpå han var stabschef vid Första flygeskadern 1955–1959 och studerade vid Försvarshögskolan 1959. Han befordrades 1959 till överstelöjtnant och var chef för Planeringsavdelningen vid Försvarsstaben 1960–1963 samt expert i 1960 och 1962 års försvarskommittéer. Han befordrades 1963 till överste, varpå han var chef för Svea flygkår 1963–1967. Han var också expert i 1965 års försvarsutredning. Åren 1967–1970 var han chef för Sektion 4 i Försvarsstaben. År 1970 befordrades han till generalmajor, varefter han var souschef vid Försvarsstaben och chef för Operationsledningen där 1970–1973. Han var därefter stabschef i Östra militärområdet 1973–1978 och chef för Militärhögskolan 1978–1984, varpå han inträdde i reserven 1984.

Nils-Fredrik Palmstierna invaldes 1962 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Palmstierna var adjutant hos prins Bertil från 1955 och ordförande i styrelserna för Militärlitteraturföreningen, Militärhistoriska Förlaget och Delegationen för militärhistorisk forskning. Han var också ledamot av styrelserna för HDF-bolagen i Halmstad, Stafsjö bruk och Starfors skogar.

Nils-Fredrik Palmstierna var son till friherren överste Henrik Palmstierna och Inger Fåhræus. Han gifte sig 1945 med Louise Cavalli. Han var svärfar till företagsledaren Anders Wall. Nils-Fredrik Palmstierna är begravd på Djursholms begravningsplats.

Utmärkelser 
  Riddare av Svärdsorden, 1960.
  Riddare av Vasaorden, 1965.
  Kommendör av Svärdsorden, 6 juni 1967.
  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 6 juni 1970.

Referenser

Vidare läsning

Män
Födda 1919
Avlidna 1990
Svenska friherrar
Militärer från Eksjö
Svenska militärer under 1900-talet
Generalmajorer i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Personer verksamma vid Västgöta flygflottilj
Personer verksamma vid Hallands flygflottilj
Personer verksamma vid Svea flygkår
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Riddare av Vasaorden
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Nils-Fredrik
Knut Zachrisson

Karl Valter Knut Zachrisson, född 30 november 1891 i Vimmerby, död 22 augusti 1955 i Ängelholm, var en svensk militär (överste). 

Zachrisson avlade officersexamen 1915 och utnämndes till kapten i Flygvapnet 1927. Han var chef för Försökscentralen (FC) 1937–1940 och flottiljchef vid Skånska flygflottiljen (F 10) 1940–1946. Åren 1946–1952 var han chef för Södra flygbasområdet (Flybo S). Zachrisson blev riddare av Svärdsorden 1936 och kommendör av andra klassen av samma orden 1946. Han var gift med musikläraren Thorborg Augustini (1894–1966). Makarna Zachrisson är begravda på Gamla griftegården i Linköping.

Källor

Sveriges dödbok 1947–2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund
 Minnesruna för Thorborg Zachrisson i Dagens Nyheter, 11 februari 1966, sid. 17
 Zachrisson, Knut och Zachrisson, Torborg på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Kommendörer av andra klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Vimmerby
Gravsatta på Gamla griftegården i Linköping
Födda 1891
Avlidna 1955
Män
Eric Ericson-professuren i kördirigering

Eric Ericson-professuren i kördirigering vid Uppsala universitet tillkom 1998 genom en donation från dåvarande FöreningsSparbanken, (sedermera Swedbank) med anledning av kördirigenten Eric Ericsons 80-årsdag.

Professuren, som placerades vid Institutionen för musikvetenskap, var avsedd som en del i en strävan att stärka den praktiska musikutbildningen vid Uppsala universitet, som komplement till teoretisk utbildning. Till tjänstens förste innehavare utnämndes 2000 kördirigenten Stefan Parkman. Samma år invigdes universitetets körcentrum.

Eric Ericson var bland annat dirigent för Orphei Drängar 1951–1991 och promoverades 1983 till hedersdoktor vid universitetet.

Externa länkar
Pressmeddelande
Stefan Parkman
Körcentrum vid Uppsala universitet

Ericson
Georg Gärdin

Erik Georg Gärdin, född 10 oktober 1891 i Hallen i Jämtlands län, död 14 december 1973 i Stockholm, var en svensk militär. Han var far till Gösta Gärdin.

Biografi
Gärdin utnämndes till underlöjtnant vid Västerbottens regemente (I 20) 1913 och till löjtnant där 1917. Efter att han tagit flygcertifikat och utbildat sig till fältflygare överfördes han som kapten till det nybildade Flygvapnet 1926. Gärdin var avdelningschef vid Flygstaben 1932–1934. Han var som major chef för Fjärde flygkåren (F 4) 1934 och som överstelöjtnant flottiljchef vid Jämtlands flygflottilj (F 4) 1936–1937 samt Svea flygflottilj (F 8) 1938–1941. Gärdin befordrades till överste 1940. Han blev adjutant hos kungen 1932 och överadjutant 1940. Gärdin var under större delen av andra världskriget placerad som flygattaché i Berlin. Åren 1945–1952 var han chef för Östra flygbasområdet (Flybo O). Efter kriget deltog Gärdin i FN:s medlingskommission i Brittiska Palestinamandatet 1948. Han övergick till reserven 1952. Gärdin blev riddare av Svärdsorden 1934 och av Nordstjärneorden 1942 samt kommendör av andra klassen av Vasaorden 1945. Gärdin vilar på Gamla griftegården i Linköping.

Källor

 Gärdin, Erik Georg på SvenskaGravar.se

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska attachéer
Svenska flygflottiljchefer
Personer verksamma vid Jämtlands flygflottilj
Personer verksamma vid Svea flygflottilj
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Hallens socken
Gravsatta på Gamla griftegården i Linköping
Födda 1891
Avlidna 1973
Män
Carl-Gustaf Simmons

Carl-Gustaf Simmons, född 26 mars 1918 i Ultuna, död 26 augusti 2009, var en svensk militär (överste). Han var son till Herman Simmons.

Biografi
Simmons utnämndes till fänrik i Flygvapnet 1941. Han befordrades till major 1953, till överstelöjtnant 1957 och till överste 1964. Simmons var flottiljchef vid F 12 Kalmar 1970–1972. Mellan 1973 och 1975 arbetade han vid Saab-Scania och 1976–1978 vid Försvarets materielverk (FMV)

Utmärkelser 

  Kommendör av första klass av Svärdsorden, 6 juni 1973.

Bibliografi
1983 – Människor emellan

Källor

Noter

Överstar i svenska flygvapnet
Svenska flygflottiljchefer
Personer med anknytning till Saab
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Uppsala
Födda 1918
Avlidna 2009
Män
Slaget vid Maritsa

Slaget vid Maritsa ägde rum vid floden Maritsa nära byn Chernomen den 26 september 1371. Slaget stod mellan det osmanska riket och en enorm allierad armé av serber, bulgarer, ungrare, moldaver och valakier. Denna allierade armé stod under befäl av Serbiens kung Vukašin Mrnjavčević och hans bror Uglješa. 

Uglješa ville göra en överraskande attack mot osmanerna genom att anfalla huvudstaden Edirne, medan sultanen Murad I var i Anatolien. Den turkiska armén var mycket mindre, men utnyttjade magnifika taktiska drag och anföll den allierade arméns läger under natten. Befälhavaren Şâhin Paşa lyckades besegra den kristna armén och döda kung Vukašin och Uglješa. Makedonien och det mesta av Grekland föll under osmanskt styre efter slaget. 

Slaget var en del av den turkiska kampanjen för att erövra Balkan, vilket medförde erövring av hela Grekland.

Referenser 

Nordmakedoniens historia
Bulgariens historia
Serbien under 1300-talet
Maritsa
Maritsa
Maritsa
Maritsa
1371
Gliese 581 d

Gliese 581 d är en exoplanet i bana kring den röda dvärgstjärnan Gliese 581 i Vågens stjärnbild. Planeten upptäcktes den 24 april 2007 men har ännu inte kunnat bekräftas.

Planeten beräknas vara en superjord med 7 jordmassor, eller ungefär 0,02 MJ och 2 gånger jordens gravitation. Den kan vara beboelig, men är möjligen för långt från sin stjärna för att kunna ha flytande vatten på ytan. 

Under 2009 skickades 25 000 meddelanden från CDSCC radioteleskopet i Australien, i hopp om att kunna få kontakt med utomjordingar. Meddelandena till Gliese 581s planeter beräknas komma fram under år 2030. Gliese 581 d beräknas ha en omloppstid runt sin värdstjärna med ungefär 67 dygn.

Se även 
 Gliese 581
 Lista över exoplaneter

Referenser

Externa länkar 
 The Extrasolar Planets Encyclopaedia: Notes for Planet GJ 581d 

Exoplaneter
Gliese 581
Stjärnbilden Vågen
Astronomiska upptäckter 2007
Laugh Now, Cry Later

Laugh Now, Cry Later är ett album av hiphopartisten Ice Cube, utgivet i juni 2006 på skivbolaget Lench Mob Records.

Låtlista
"Definition of a West Coast G' (Intro)" - 0:14 
"Why We Thugs" - 3:44 
"Smoke Some Weed" - 3:46 
"Dimes & Nicks (A Call from Mike Epps)" - 1:06 
"Child Support" - 4:01 
"2 Decades Ago [Insert]" - 0:14 
"Doin' What It 'Pose 2Do" - 4:08 
"Laugh Now, Cry Later" - 3:37 
"Stop Snitchin'" - 3:15 
"Go to Church" - 4:00 
"The Nigga Trapp" - 3:49 
"A History of Violence [Insert]" - 1:09 
"Growin' Up" - 3:55 
"Click, Clack - Get Back!" - 3:10 
"The Game Lord" - 4:10 
"Chrome & Paint" - 3:27 
"Steal the Show" - 4:12 
"You Gotta Lotta That" - 4:06 
"Spittin' Pollaseeds" - 5:04 
"Holla @ Cha' Boy" - 3:31

Album av Ice Cube
Musikalbum 2006
Andreas Ottl

Andreas Ottl, född den 1 mars 1985 i München, är en tysk före detta fotbollsspelare. 

Ottl spelade senast för FC Augsburg där han hade rollen som defensiv mittfältare. Tidigare spelade han i Hertha BSC Berlin dit han värvades från Bayern München sommaren 2011. Andreas Ottl gjorde i Bayern fem mål på 92 ligamatcher.

Externa länkar
  
 Andreas Ottl at herthabsc.de 
 

Födda 1985
Tyska fotbollsspelare
Spelare i FC Bayern München
Spelare i 1. FC Nürnberg
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i FC Augsburg
Män
Levande personer
Idrottare från München
Elizabeth, New Jersey

Elizabeth är en stad i Union County, New Jersey, USA, med en yta av 35,4 km² och 120 568 invånare (2000). Elizabeth är administrativ huvudort (county seat) i Union County.

Staden utgör ett transportnav med New Yorks och New Jerseys gemensamma hamn som dominerar kusten. Containerhamnen i Elizabeth är en av de största i världen. Den stora internationella flygplatsen Newark Liberty International Airport ligger också delvis inom stadens gränser. Staden korsas av ett stort antal större trafikleder inklusive New Jersey Turnpike och Interstate 95. 

Elizabeth har även ett av Nordamerikas äldsta Ikea-varuhus.

Externa länkar 

 Elizabeth stads officiella webbplats

 
Orter i New Jersey
Christian Haller

Christian Haller var en murmästare som flyttade till Karlstad från Sachsen 1720. Han uppförde flera byggnader med tjocka murar och kraftiga stenvalv i Sverige.

I Karlstad ledde han 1723-1730 arbetet med att bygga upp Karlstads nya domkyrka, efter den stora stadsbranden där 1719. Senare ledde han också arbetet med nya kyrkor i främst Nedre Ullerud, Gräsmark och Glava i Värmland. Hans ritningar har troligen också legat till grund för en ombyggnad av Grava kyrka norr om Karlstad.

Han kunde också ha kommit i fråga för att slå nya valv i Vårfrukyrkan i Skänninge, vid den välbehövliga renoveringen där efter stormar och blixtoväder. Men man valde istället att slå nya valv i trä i den medeltida kyrkan.

Referenser
Valter Lindström, Karlstads domkyrka. Vägledning, Ystads centraltryckeri, Ystad 1974, sidan 4.

Externa länkar
En hemsida med uppgifter relaterade till Christian Haller.

Svenska byggmästare under 1700-talet
Män
Smith County, Mississippi

Smith County är ett administrativt område i delstaten Mississippi, USA. År 2010 hade countyt 16 491 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Raleigh.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 651 km². 1 647 km² av den arean är land och 4 km² är vatten.

Angränsande countyn 
  Scott County - nord 
  Jasper County - öst 
  Jones County - sydost 
  Covington County - syd 
  Simpson County - väst 
 Rankin County - nordväst

Källor
Tina – What's Love Got to Do with It

Tina – What's Love Got to Do with It (originaltitel What's Love Got to Do with It) är en amerikansk biografisk film från 1993 i regi av Brian Gibson. Filmen handlar om Tina Turners liv från svår barndom till en lysande karriär som sångerska men även om hennes våldsamma äktenskap med Ike Turner. Filmen är baserad på Tina Turners självbiografiska bok Jag, Tina. I rollen som Tina Turner ses Angela Bassett, som vann en Golden Globe för sin prestation. Ike Turner spelas av Laurence Fishburne.

Rollista i urval 

Angela Bassett – Anna Mae Bullock / Tina Turner
Rae'Ven Larrymore Kelly – Anna Mae Bullock som barn
Cora Lee Day – Grandma Georgiana
Khandi Alexander – Darlene
Laurence Fishburne – Ike Turner
Jenifer Lewis – Zelma Currie Bullock, Tinas mamma
Phyllis Yvonne Stickney – Alline Bullock
Penny Johnson Jerald – Lorraine Turner
Vanessa Bell Calloway – Jackie
Chi McBride – Fross
Sherman Augustus – Reggie
Terrence Riggins – Spider
Bo Kane – Värd för dansshow 
Terrence Evans – busschaufför 
Rob LaBelle – Phil Spector
James Reyne – Roger Davies, manager
Richard T. Jones – Ike Turner, Jr.
Shavar Ross – Michael Turner
Damon Hines – Ronnie Turner
Suli McCulloghh – Craig Turner
Elijah B. Saleem – Ike Turner, Jr. som tonåring

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1993
Amerikanska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Brian Gibson
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på biografier
Biografiska filmer om sångare
Filmer från Touchstone Pictures
Lewis County, Washington

Lewis County är ett administrativt område i delstaten Washington, USA, med 75 455 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Chehalis.

Del av Mount Rainier nationalpark ligger i countyt.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 6 310 km². 6 236 km² av den arean är land och 74 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Grays Harbor County, Washington - nord/nordväst
 Thurston County, Washington - nord
 Pierce County, Washington - nord/nordöst
 Yakima County, Washington - öst
 Skamania County, Washington - syd/sydöst
 Cowlitz County, Washington - syd
 Wahkiakum County, Washington - syd/sydväst
 Pacific County, Washington - väst

Orter 
 Centralia
 Chehalis (huvudort)
 Fords Prairie
 Mineral
 Morton
 Mossyrock
 Napavine
 Onalaska
 Packwood
 Pe Ell
 Toledo
 Vader
 Winlock

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1846
Core Image

Core Image är ett mjukvarubibliotek i Mac OS. Det är till för att underlätta jobbet för programmerare när de skriver program och spel. Det är en samling förprogrammerad kod som kan anropas via en mycket kort och enkel kod.

I Mac OS X 10.4 ("Tiger") finns "kort-kommandon" för en massa grafiska redigeringar.

Några av dem är:
 Olika typer av oskärpa
 Olika filter för att ändra bilders utseende; färger, gamma, m.m.
 Färgfilter såsom Sepia, Monochrom, falska färger m.m.
 Filter för bättre skärpa
 Filter för att lägga till levande ljussken m.m.

Kort sagt är Core Image en samling med effekter för bilder som kan användas direkt i program och spel.

Programmering
Apple-mjukvara
Wings of a Dove

"Wings of a Dove" (också känd som "Wings of a Dove (A Celebratory Song") var den sextonde singeln från det brittiska ska/popbandet Madness. Texten skrevs av sångaren Graham McPherson och musiken av trumpetaren och andresångaren Chas Smash.

De förstärkte soundet med hjälp av orkestern Creighton Steel Sounds, och sången med hjälp av gospelkören The First Born Inspirational Church Of The Living God, vilka även medverkade i musikvideon. Först ville de inte medverka i en popsång, men Chas Smash fick dem att ändra sig när han berättade att den handlade om fred. 

Den låg tio veckor på englandslistan och nådde som bäst en andra placering. UB40's Red Red Wine stoppade den från att bli Madness andra englandsetta. 

"Wings of a Dove" finns med på de flesta av Madness samlingsskivor, samt på soundtracket till "10 orsaker att hata dig".

Låtlista 
7" vinyl
"Wings of a Dove" (Graham McPherson, Carl Smyth) – 2:58
"Behind the Eight Ball" (Madness) – 2:58

12" vinyl
"Wings of a Dove" (McPherson, Smyth) – 2:58
"Behind the Eight Ball" (Madness) – 2:58
"One's Second Thoughtlessness" (Lee Thompson, Daniel Woodgate) – 3:24

Musiksinglar 1983
Brittiska musiksinglar
Sånger
Sånger 1983
Åbyverket

Åbyverket är ett kraftverk för fjärrvärme i Örebro, ritat av arkitekt Jan Wallinder. Anläggningen ligger i Åby några kilometer söder om centrum, mellan Södra Infartsleden, Västerleden, Örnsro och Svartån.

Historik
År 1955 tog Örebro kommunfullmäktige beslutet att uppföra en kraftvärmeanläggning, och 1960 stod Åbyverket klart och kunde försörja stadens södra stadsdelar med värme. Från början var anläggningen en del av Örebro Stads industriverk, vilket senare omvandlades till det kommunägda bolaget Örebro Energi AB. År 1997 såldes Åbykraftverket till Sydkraft (idag E.ON). 

I slutet av 1990-talet inledde konstnären Bengt Lindström ett samarbete med Sydkraft, vilket resulterade i två av norra Europas största bildkonstverk som målades på Åbyverkets plåtklädda fasadpartier (se bild). Motivet sägs vara hämtat från den nordiska mytologin. I den närbelägna stadsdelen Adolfsberg finns även en mindre distributionsanläggning som tillhör kraftverket med en liknande målning, fast i mindre skala. 

Den 6 oktober 2012 eldhärjades Åbyverket, då en ångturbin exploderade. Verket slogs ut helt, vilket drabbade fastigheterna i Örebro då verket som till 98% försörjer Örebro med fjärrvärme. Den 7 november 2017 slogs hela Åbyverket ut igen.

Produktionsanläggningen
Genom åren har kraftverket byggts ut och fick sitt nuvarande utseende under 1970-talet, vilket dominerar utsikten från många håll i staden. Ångan från den höga skorstenen syns på flera mils avstånd. Idag består själva kraftverket av 5 ångpannor och tre ångturbiner. Den totala effekten är 150 MWe /320 MWv. Huvudbränslen är träflis, olja, kol och torv. Åbyverket levererar 1,3 TWh el och drygt 1,0 TWh värme (1998) till 83000 kunder i regionen.

Referenser

Noter

Externa länkar
Åbyverket på eon.se

Kraftvärmeverk i Sverige
Byggnader och anläggningar i Örebro