kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sportpalatset, Kiev

Sportpalatset i Kiev (ukrainska: Палац Спорту) är en inomhusarena för sport och konserter i Kiev, Ukraina.

Historik
Arenan byggdes under åren 1958 till 1960, efter ritningar av Mykhailo Hrechyna och Oleksiy Zavarov, som en stor inomhussportarena och öppnades den 9 december 1960. Utformningen grundar sig på konstruktivistisk arkitektur, en konstnärlig rörelse med mestadels enkla geometriska former.

Under de första 50 åren var Sportpalatset platsen för 16 världsmästerskap, 28 europeiska mästerskap, 42 mästerskap i Sovjetunionen och mer än 4 000 konserter och teaterföreställningar som scenföreställningar. Dessutom var det runt 400 utställningar och mässor. Evenemangen lockade tillsammans mer än 24 miljoner besökare.

Renoveringar
Åren 1980–1982 rekonstruerades Sportpalatset av Kyivproject Institute och Kyiv Zonal Scientific Research Institute for Experimental Design. Belysningen och de tekniska anläggningarna moderniserades nästan helt, interiörerna och hallarna utökades och försågs med ny belysning. Arenan fick vidare flera omklädningsrum och sidoutrymmen.

Sportpalatset utsågs i september 2004 till värdplats för Eurovision Song Contest 2005, men för detta ändamål krävdes att faciliteterna höjdes till den standard som krävs av European Broadcasting Union (EBU). I slutet av december 2004 påbörjades arbetet med renoveringen av hallen för vilket cirka 4 miljoner franc tilldelades. Renoveringsarbeten skulle vara klara den 20 april, men de slutfördes i början av maj. Arenan kunde då ta emot över 5 000 sittande åskådare. Ytterligare 2 000 pressdelegater togs emot.

Ytterligare en renovering tog plats från oktober 2010 som förberedelse för värdskap för matcher inom 2011-års världsmästerskap i ishockey, grupp B. Som en del av arbetet rustades sidoutrymmena om helt, sex sportomklädningsrum installerades, hallbelysningen moderniserades och systemen för ventilation, luftkonditionering, värme och brandsäkerhet ersattes helt. Dessutom installerades en modern fyrsidig resultattavla ovanför arenan. På läktarna installerades plastsäten i den nationella flaggans färger: det totala antalet platser för åskådare är 6 900 för sportevenemang och 9 800 i konsertläge.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats 

Byggnader och anläggningar i Kiev
Sportanläggningar i Ukraina
Sport i Kiev
This Is the New Shit

This is the New Shit är en låt och singel skriven av Marilyn Manson och Tim Sköld. Låten finns på skivan The Golden Age of Grotesque, och släpptes som singel den 1 september 2003.

Låtar av Marilyn Manson
Musiksinglar 2003
LPR Brakes-Farnese Vini

LPR Brakes-Farnese Vini är ett professionellt cykellag som tillhör UCI Professional Continental, men blir ofta inbjudna till UCI ProTour-tävlingarna. Stallet är baserat i Irland. Stallet sammansmälte med Team 3C Casalinghi Jet Androni Giocattoli inför säsongen 2007, men startade redan 2004, då under schweizisk flagga.

Stallet leds sedan slutet av 2007 av Fabio Bordonali. Giovanni Fidanza, Mario Manzoni och Marco Giuseppe Tabai är sportdirektörer i stallet.

Inför säsongen 2008 anställde stallet Paolo Savoldelli, Danilo di Luca och Alessandro Spezialetti för att göra stallet mer slagkraftigt och de kunde därmed få ett wildcard till de större tävlingarna, bland annat Giro d'Italia och Lombardiet runt. Den italienska spurtaren Alessandro Petacchi var avstängd med anledning av dopning till och med den 1 september 2008, men direkt blev italienaren anställd av LPR Brakes.

Under 2009 blev det känt att Danilo di Luca använt sig av epo-dopningen under Giro d'Italia. Senare under säsongen blev det också känt att även stallets cyklist Gabriel Bosisio, som bar den rosa ledartröja i Girot 2007, hade testats positivt för EPO.

LPR Brakes-Farnese Vini 2009

Referenser

Externa länkar 
 Team LPR

Cykellag
Hans Wohlin

Hans Ernst Olov  Wohlin, född 16 augusti 1934 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 16 oktober 2010 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk arkitekt.

Hans Wohlin studerade arkitektur på KTH i Stockholm. Examensarbetet gjorde han 1957 för sin lärare Erik Lundberg, arkitekt och konsthistoriker. Wohlin var under cirka 30 års tid verksam på Stockholms stadsbyggnadskontor. Åren 1985 till 1991 var han stadsbyggnadsdirektör i Stockholm och efterträdde Torsten Westman.

Under sin tid som stadsbyggnadsdirektör tillkom bland annat Södra stationsområdet på Södermalm. Här förordade han en stadsplan som möjliggör en bebyggelse med variation, genom "tätt och lågt, stadsmässighet och slutna kvarter". 

Åren 1964–1971 var Wohlin medlem av redaktionen för tidskriften PLAN.

Wohlin höll på senare år föredrag och rundabordsdiskussioner i ämnet arkitektur. Han deltog även i debatten om tillbyggnaden för Stockholms stadsbibliotek, där han med en rad arkitekter och kulturpersonligheter ville pröva en lösning av biblioteksfrågan på annan plats, eftersom de k-märkta annexen hotades av rivning.

Angående den planerade byggnadsminnesförklaringen av funkisstadsdelen Södra Ängby i Bromma menade Wohlin, själv före detta Ängbybo i 25 år: "Det bästa sättet att ta hand om en funkisvilla är att lämna den helt i fred för förändringar. Däremot skall man vara noga med underhållet". Wohlin avled den 16 oktober 2010, 76 år gammal. 

Wohlin invaldes 1986 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi (urval)
Hans Wohlin har skrivit en lång rad arkitekturböcker, bland annat:
 Gaudí och modernismo: liten guide till jugendarkitekturen i Barcelona och vad som hände sedan , 2000
 Handelshögskolan, 2006
 Stadsbiblioteket, 2006 
 Observatorielunden: ett klassiskt bildningscentrum, 2006
 Stockholms högskola, 2006

Källor

Externa länkar
Wohlin i Libris

Svenska stadsplanerare
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Svenska arkitekter under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Arkitekter från Stockholm
Brommabor
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1934
Avlidna 2010
Män
Europaparlamentsvalet i Belgien 1999

Europaparlamentsvalet i Belgien 1999 hölls den 13 juni 1999. Den holländskspråkiga väljarkåren utsåg 14 europaparlamentariker, den franskspråkiga 10 parlamentariker och den tyskspråkiga 1 parlamentariker för att representera Belgien i Europaparlamentet under mandatperioden 1999-2004. Valet var en del av Europaparlamentsvalet 1999. Samma dag hölls allmänna val och regionala val.

Resultat

Flamländska väljarkåren 

Alla partier med mer än 50 000 röster är listade.

Franskspråkiga väljarkåren 

Alla partier med mer än 50 000 röster är listade.

Tyskspråkiga väljarkåren 

Alla partier med mer än 1 000 röster är listade.

1999 i Belgien
1999
Belgien
John Rogan

John William (Willie) "Bud" Rogan, född mellan 1865 och 1868 (exakt födelsedatum är okänt) i Sumner County, Tennessee, USA, död 1905, anses som världens näst längsta människa efter Robert Wadlow, och världens längsta afro-amerikan. Hans totala längd kunde man inte fastställa under hans levnadstid på grund av hans sjukdom, utan man gjorde det efter hans död. Längden uppmättes till slut till 2,67 m och han vägde bara 79 kg. Han dog 1905 av följder från sin ledsjukdom. 

När Rogan var 13 år började han växa väldigt snabbt. Detta ledde till ledsjukdomen ankylos och till slut kunde han varken gå eller stå, då han periodvis endast kunde gå med hjälp av kryckor. 1899 mättes han längd till 2,59 m och han syntes ofta i tidningar, kallad "negerjätten" ("negro giant"). Hans handlängd mättes till 28 centimeter och hans fötter mätte 33 centimeter.

Se även
 Lista över långa personer

Referenser 

Patientfall
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Sumner County, Tennessee
Födda 1860-talet
Avlidna 1905
Män
Sam Worthington

Samuel "Sam" Worthington, född 2 augusti 1976 i Godalming, Surrey (uppvuxen i Perth, Western Australia), är en australisk skådespelare.

Biografi 
Worthington föddes i Godalming i Surrey, England men flyttade till Perth i Australien som barn. Han växte upp i Warnbro, en förort till Rockingham där hans far, Ronald Worthington, arbetade på ett kraftverk medan hans mor stannade hemma med honom och hans syster. Han gick på John Curtin College of Arts, hoppade av skolan vid 17 års ålder och flyttade till Sydney där han främst jobbade inom konstruktionsbranschen. Som nittonåring fick blev han antagen på stipendium till National Institute of Dramatic Art (NIDA) genom provspelning.

Sam Worthington medverkade först som gästskådespelare i ett avsnitt i tv-serien På heder och samvete och har varit med många icke succé-filmer. 

Worthington internationella filmkarriär inleddes med en rad mindre roller i Hollywood-produktioner såsom Hart's War (2002) och The Great Raid (2005), som spelades in i Australien. Han var en av flera aktörer som var under behandling för att ta över rollen som James Bond från Pierce Brosnan för 2006 filmen Casino Royale.

År 2007 valde James Cameron honom för huvudrollen i hans nya film Avatar, vilket blev ett stort projekt för Worthington. Cameron valde honom för att han ville ha en okänd skådespelare till sin nya film och letade runt hela världen tills han hittade Sam. Det var Camerons idé att Worthington skulle spela Marcus Wright i Terminator Salvation som blev en succé men fick många negativa recensioner. 

Innan han fick rollen som Jake Sully i Avatar så bodde Worthington i sin bil. Men efter hans enorma genombrott lyckades han att skaffa sig ett riktigt hem. Han hittade en bostad att bo.

Worthingtons tredje succé film är Clash of the Titans där han spelar halvguden Perseus.

Det är också bevisat att det är han som spelar rösten för karaktären Alex Mason i succéspelen Call of Duty: Black Ops och Call of Duty: Black Ops 2

Filmografi (i urval)

Källor

Externa länkar 

Australiska skådespelare under 2000-talet
Män
Födda 1976
Levande personer
Personer från Godalming
University of California, San Diego

University of California, San Diego (även UCSD eller UC San Diego) är ett offentligt forskningsuniversitet i San Diego i Kalifornien. Skolans nästan 2000 tunnland stora campus innehåller 694 byggnader och är beläget i staden La Jolla. UC San Diego är ett av tio universitet inom University of California-systemet och grundades 1960 i närheten av redan existerande Scripps Institution of Oceanography. UCSD är känt för sitt bibliotek, Geisel Library.

Lärosätet rankades på 30:e plats i världen i Times Higher Educations ranking av världens främsta lärosäten 2019.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbsida

San Diego
Utbildningsinstitutioner bildade 1960
San Diego
Saoutchik

Saoutchik var en fransk karossmakare, med verksamhet i Neuilly-sur-Seine.

Jacques Saoutchik, född i Ukraina 1880, startade sitt företag 1906. Han byggde karosser av hög kvalitet på chassin från bilar som Delahaye, Hispano-Suiza, Mercedes-Benz, Pegaso, Talbot-Lago och Voisin. Under tjugo- och trettiotalen räknades Saoutchik till Frankrikes främsta karossmakare.

Efter andra världskriget minskade efterfrågan på dyra specialkarosser drastiskt och alltfler tillverkare införde självbärande karosser som försvårade karossmakarnas arbete. Sonen Pierre Saoutchik tog över företaget 1952, men tvingades lägga ned verksamheten 1955.

Externa länkar

www.coachbuild.com, om Saoutchik. 
www.ultimatecarpage.com, om Saoutchik. 

Franska karossbyggare
Ej längre existerande franska fordonstillverkare
Företag bildade 1906
Företag upplösta 1955
Figoni et Falaschi

Figoni et Falaschi var en fransk karossmakare, med verksamhet i Boulogne-Billancourt.

Giuseppe Figoni föddes i Italien 1894. Redan som liten flyttade han med familjen till Paris. Figoni byggde karosser på chassin från bilar som Bugatti, Delage och Rolls-Royce. 1935 kom Ovidio Falaschi, även han av italiensk börd, in i företaget som finansiär. Figoni et Falaschi blev kända för sina extravaganta karosser på Talbot-Lago- och Delahaye-chassin.

Företaget återupptog verksamheten efter andra världskriget, men marknaden för dyra specialkarosser var liten och under femtiotalet försvann de fina franska märkena ett efter ett. De sista åren byggde Figoni et Falaschi karosser till Simca- och Citroën-bilar, innan man slog igen portarna 1955.

Externa länkar

www.coachbuild.com, om Figoni et Falaschi. 
www.ultimatecarpage.com, om Figoni et Falaschi. 

Franska karossbyggare
Ej längre existerande franska fordonstillverkare
Företag upplösta 1955
Heraclea Pontica

Heraclea Pontica eller Herakleia Pontike (grekiska: Ἡράκλεια Ποντική, Hērakleia Pontikē; latin: Heraclea Pontica) var under antiken en stad i landskapet Bithynien i Mindre Asien, vid floden Lykos utlopp i Svarta havet (antikens "Pontos", därav namnet Pontica).

Heraclea grundades av kolonister från Megara omkring 560-550 f.Kr. Staden blev en betydande hamnstad, underlade sig en stor del av kuststräckan, som innehades av mariandynerna, och grundade själv flera kolonier. En längre tid hade den aristokratisk författning, styrdes från 364 f.Kr. av envåldshärskare. 300-talet f.Kr. var en blomstringsperiod för staden.

Sedermera kom Heraclea under syriska härskare, och slutligen med hela Bithynien under romarriket. Staden gick med i den pontiske kungen Mithridates VI Eupators krig mot Rom år 74 f.Kr., och plundrades och förstördes därför av Marcus Aurelius Cotta. Romarna byggde upp staden igen, men den återfick aldrig sin betydelse.

I dag heter staden Karadeniz Ereğli och ligger i Turkiet.

Källor

Externa länkar 
Heraclea Pontica
Mynt från Heraclea Pontica.

Grekiska städer under antiken
Mindre Asien
Jim Leighton

James "Jim" Leighton, född 24 juli 1958 i Johnstone, är en före detta fotbollsspelare för det skotska landslaget. 

Han position var målvakt. Han ingick i Skottlands spelartrupp vid VM 1982 men var bara reservmålvakt. Som förstamålvakt spelade han för Skottland i VM 1986, 1990 och 1998. När Skottland spelade i EM 1992 var han inte med i truppen, han var med i EM 1996 men var enbart reservmålvakt. Leighton slutade spela i det skotska landslaget 1998 och i klubb 2000.

Meriter
 EM i fotboll
 1996
 VM i fotboll  1982, 1990 och 1998

Referenser

Externa länkar
Jim Leighton på National-Football-Teams.com
Jim Leighton på transfermarkt.co.uk

Skotska fotbollsmålvakter
Födda 1958
Män
Spelare i Aberdeen FC
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Reading FC
Spelare i Dundee United FC
Spelare i Sheffield United FC
Spelare i Hibernian FC
Spelare i English Football League
Spelare i Scottish Football League
Spelare i Scottish Premier League
Levande personer
Spelare i VM i fotboll 1982
Spelare i VM i fotboll 1986
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Skotska landslagsspelare i fotboll
Ingeborg Pedersdotter

Ingeborg Pedersdotter, född 1647, död 1682, var en kvinna som avrättades för häxeri. Hon var den näst sista kvinna som avrättades för häxeri i Sverige.

Ingeborg var från Lillpite och hade påsken 1678 anställts som tjänare av prästen Daniel Offerdalin och hans fru Brita Jacobsdotter Wagnstadius i Arvidsjaur. Hon anklagades för stöld då tre garnnystan försvann, och sade då under ett gräl med pigan Anna att hon skulle: "märka det finger och den näsa och sätta en levande orm i det livet" tillsammans med "trollkarlen" Hans Friare, en same i Arjeplog, på den som tagit nystanen. Prästfrun, Brita hittade sedan nystanen i en bod, där hon själv hade glömt dem. Brita fick sedan utslag på näsan, fingret och invärtes smärtor: hon anklagade Ingeborg för att ha "förgjort" henne och dog 3 december 1680. Pastorn stämde då Ingeborg för att ha orsakat hustruns död med hjälp av magi. 17 februari 1682 ställdes Ingeborg inför lagmanstinget lett av kronobefallningsmannen Ægidius Otto och dömdes till döden genom halshuggning. Hovrätten och kung Karl XI fastställde domen och landshövding Clerck gav sedan order om att domen skulle verkställas vilket den troligtvis gjorde omkring den 9 juli. Samerna Hans Friare och Lars Nilsson stämdes också men friades.

Källor 

 

Häxprocesser i Sverige
Avlidna 1682
Kvinnor
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1600-talet
Personer som blivit avrättade för häxeri
Födda 1647
Henri Chapron

Henri Chapron, född 1886 i Nouan-le-Fuzelier, död 1978 i Paris, var en fransk formgivare och karossmakare.

Chapron startade sin verksamhet 1919 i Levallois-Perret. Under fyrtiotalet började han bygga specialkarosser till franska lyxbilar som Delage, Delahaye och Talbot-Lago. När de fina franska märkena försvann under femtiotalet började han modifiera den då nya Citroën DS istället. Chapron byggde 389 öppna DS-cabrioleter under slutet av femtiotalet. Mellan 1961 och 1971 såldes ytterligare 1 365 öppna bilar via Citroëns återförsäljare. När Citroën SM introducerades 1970 byggde Chapron specialkarosser även på den: cabrioleten Mylord och sedanen Opera.

År 1968 byggde Chapron en stats-limousine på DS-bas till president de Gaulle. År 1972 byggde man två fyrdörrars cabrioleter på SM-bas till president Pompidou.

Henri Chapron avled 1978, men hans änka drev företaget vidare genom att bygga lyxiga varianter på Citroën CX och Peugeot 604. Verksamheten upphörde slutligen 1985.

Källor

Externa länkar

 Officiell webbplats. 
 www.coachbuild.com, om Chapron. 
 www.ultimatecarpage.com, om Chapron. 

Födda 1886
Avlidna 1978
Personer verksamma inom bilindustrin
Franska karossbyggare
Franska formgivare
Män
Roger Field

Roger C. Field, född 31 juli 1945 i London, är en industridesigner och uppfinnare med över 100 patent. Field växte upp i London, Canterbury och Schweiz. Han besökte internaten The King's School, Canterbury och Aiglon College i Villars-sur-Ollon. 1965 reste han till Kalifornien och studerade industridesign med ett diplom från California College of the Arts. Han kom till Tyskland 1972.

Field är också känd som gitarrist och har bl.a. spelat tillsammans med Chet Atkins, en vän till honom, och Merle Travis.

Hans mest kända uppfinning är en hopfällbar elgitarr, Foldaxe, som han lät bygga för Chet Atkins. Den kan ses i Atkins bok Me and My Guitars.¹  Field tog med sig en av sina Foldaxe-gitarrer i en Concorde och spelade sången Mr.Sandman den 30 september 1987 som en reklamgag “genom ljudvallen“. Med denna gitarr vann Fields ett viktigt designpris i USA (Designer's Choice Award). Raymond Loewy gratulerade honom även skriftligt till detta pris. 

Field har fotograferat många prominenta tillsammans med en Foldaxe, bl.a. Keith Richards, Sir Mick Jagger, Sir Paul McCartney, Hank Marvin, David Copperfield och Eric Clapton. Det är tack vare Roger Fields inverkan, som Hank Marvin och Bruce Welch kunde bilägga sin över 10 år långa strid och initiera en avskedsturné genom Storbritannien (2004) och Europa (2005) med sitt gamla band The Shadows.

Marcel Dadi komponerade sin sång Roger Chesterfield till Roger Field (CD Guitar Legend Volume 1).

Field är känd i medierna över hela världen som Arnold Schwarzeneggers vän och engelsklärare i München 1968.

Referenser 
Foton i Chet Atkins Me and My Guitars hos Google Books
Chet Atkins med sin Foldaxe på Chet At His Home Youtube (US TV-program Entertainment This Week)
Designers Choice Award dokument
Concorde flygbiljett
Privatinspelning på gitarr med Merle Travis, även foton
Brev från Raymond Loewy, även foton med Loewy
Över 950 olika pressartiklar (bl.a. i Playboy i tio länder). *Införanden i fyra Who's Who böcker, även Wer ist wer? (Vem är vem?)

Externa länkar 
Modern Guitars artikel
"Me and My Guitars" by Chet Atkins
World News Network artikel
"The Shadows Come Out of the Darkness" 2004 Sunday Herald artikel
"Field Days, From Schwarzenegger to the Shadows" 2004 The Scotsman artikel
Marcel Dadi - "Roger Chesterfield"

Födda 1945
Brittiska formgivare
Brittiska gitarrister
Män
Levande personer
Personer från London
Rydaholms landskommun

Rydaholms landskommun var en tidigare kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft den 1 januari 1863 inrättades i Sverige cirka 2 400 landskommuner samt 89 städer och ett mindre antal köpingar. Då inrättades i Rydaholms socken i Östbo härad i Småland denna kommun.

Den 1 januari 1947 (enligt beslut den 22 mars 1946) överfördes till Rydaholms landskommun och församling det obebodda området Damängen, omfattande en areal av 0,03 km² (varav allt land), från Slätthögs landskommun och församling i Kronobergs län.

Den första av 1900-talets riksomfattande kommunreformer i Sverige år 1952 påverkade inte Rydaholm, som kvarstod som egen kommun fram till nästa indelningsreform 1971, då området gick upp i Värnamo kommun.

Kommunkoden 1952–70 var 0627.

Kyrklig tillhörighet
Rydaholms landskommun tillhörde i kyrkligt hänseende Rydaholms församling.

Geografi
Rydaholms landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 216,77 km², varav 202,17 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1957 omfattade landskommunen den 1 november 1960 en areal av 218,46 km², varav 204,86 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 51,7 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1938–1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Värnamo kommun
Tidigare kommuner i Jönköpings län
Panafrikanism

Panafrikanism är en sociopolitisk världsåskådning som fokuserar på afrikanska människors gemenskap med varandra och med afrikanska ättlingar världen över.

Historia 
Panafrikanism kan ses som en intellektuell och filosofisk rörelse, ett sociologiskt koncept eller en politisk strävan. Tanken på afrikansk enhet uppstod inte på kontinenten själv utan i den afrikanska diasporan. Efter århundraden av slavhandel och annat brutalt europeiskt och amerikanskt utnyttjande av den afrikanska kontinenten och dess invånare föddes tanken på en afrikansk gemenskap. Genom sin historia delade afrikaner, afrikanska ättlingar och svarta människor över huvud taget en gemensam erfarenhet av förtryck och rasism. Den panafrikanska tanken hade yttrats i flera litterära verk av afrikanska amerikaner (bland andra Phillis Wheatly och David Walker) som motsatte sig det rasistiska våld och förtryck de utsattes för. Panafrikanismen som sådan konkretiserades dock först år 1900 på den första panafrikanska konferensen i London. Konferensen leddes av juridikstudenten Henry Sylvester Williams och här debatterades bland annat afrikanska länders framtida frigörelse från kolonialmakterna. Panafrikanismens politiska dimension fortsatte att konkretiseras i fyra efterföljande konferenser under 1900-talets första hälft. Panafrikanismen har även funnit uttryck i litterärt (bland annat Négritude), kulturellt och musikaliskt (bland annat Reggae) skapande.

Nyckelpersoner (urval) 

 Cheikh Anta Diop
 Stokely Carmichael
 W.E.B. Du Bois
 Frantz Fanon
 Marcus Garvey
 Amy Jaqcues Garvey
 Patrice Lumumba
 Bob Marley
 Robert Mugabe
 Kwame Nkrumah
 Léopold Senghor
 Jonas Savimbi
 Malcom X
 Henry Sylvester Williams

Symboler 

De panafrikanska färgerna ingår i många afrikanska flaggor (bland annat Etiopien, Ghana, Benin, Burkina Faso, Guinea, Guinea-Bissau, Kamerun och Mali). Som den enda afrikanska stat, förutom Liberia, som inte kolonialiserades (bortsett från en kort italiensk ockupation på 1930-talet) räknas Etiopien som en förebild för afrikanska stater och efter den etiopiska mallen har ett flertal afrikanska länder designat sina flaggor. Enligt färgsymboliken står rött för det blod som spillts av afrikanska människor under slaveriets och kolonialismens övergrepp, grönt står för Afrikas natur och vegetation och gult för dess rika naturtillgångar. 
Som ett alternativ till de klassiska panafrikanska färgerna kan flaggan till Marcus Garveys organisation Universal Negro Improvement Association (UNIA) nämnas. Här har den gula färgen ersatts med svart som skall symbolisera afrikaners hudfärg.

Referenser 
Denna text är baserad delvis på text från engelskspråkiga Wikipedia och tyskspråkiga Wikipedia.

Se även 
Négritude
Afrikanska unionen
Organisationen för afrikansk enhet