kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Monster in My Pocket

Monster in My Pocket är en mediafranchise utvecklad av Morrison Entertainment Group, ledd av Joe Morrison och John Weems (tidigare från Mattel).  

Fokus ligger på monster och sagodjur från religion, mytologi, litterär fantasy, science fiction, kryptid och andra fenomen. Monster in My Pocket innehöll samlarkort, serietidningar, böcker, leksaker, ett brädspel, ett datorspel, och en animerad special, liksom musik, kläder, leksaksdrakar, klistermärken och mycket annat.

Det skall inte förväxlas med Pocket Monsters, I Japan titeln för Pokémon (planerat namn för denna franchise).

Monster in My Pocket är främst berömt för leksakerna släppta av Matchbox 1990. De var små mjuka plastfigurer föreställande monster, och senare andra relaterade karaktärer.

Ett brädspel släpptes av Decipher Limited, med actionfigurerna som spelpjäser.

Figurerna blev mer populära i Storbritannien och Kontinentaleuropa än i ursprungslandet USA.

Monster in My Pocket i övrig media 
Det tidigaste inom Monster in My Pocket var samlarkorten ritade av Jan Sheets och Jenice Heo, vilka först dök upp 1990.

Ett datorspel släpptes till Nintendo Entertainment System 1991 av Konami. Det hade samma koncept av serietidningarna, även om Hobgoblin och Gremlin, ursprungligen de goda monstren, här medverkade som skurkar, och Gremlin var en av spelets bossar.

1994 var monstren populära i Mexiko och lanserades tillsammans med godis.

2003 skapade Peak Entertainment i Storbritannien en datoranimerad TV-serie. Den var tänkt att visas i USA i Cartoon Network, vilket dock aldrig blev av.

Externa länkar
Officiell webbplats för 2006 års släpp, Storbritannien
Officiell webbplats för 2006 års återsläpp utanför Storbritannien: (mindre information)
Artikel m Monster in My Pocket: The Quest
Monster in My Pocket: The Quest press release
Leksaksarkivlista och bilder på monstren 
Monsters in my Pocket Collectors Archive
Monster in My Pocket:  The Scholar's Resource
Monster in My Pocket Homepage
Goblin, animeringsdemo för Peak Entertainment
Kontrakt mellan Morrison Entertainment Group och Peak Entertainment

1990-talets leksaker
CAcert

CAcert är en gemenskapsdriven certifikatauktoritet som utfärdar digitala certifikat gratis till allmänheten. CAcert har ett system med web of trust för att kunna utfärda certifikat med hög tillförlitlighet. Det går ut på att användare träffar andra användare personligen och verifierar deras legitimationshandlingar.

Externa länkar 
 CAcert

Kryptografi
Aris Maliagros

Aris Maliagros, (Άρης Μαλιαγρός) född 17 augusti 1895 i Argostoli, död 18 december 1984, var en grekisk skådespelare.

Roller (i urval)
Filisse me, Maritsa (Φίλησέ με, Μαρίτσα) (1930)
I haramofaides (Οι χαραμοφάηδες) (1961) 
Eno sfirize to treno (Ενώ σφύριζε το τρένο) (1961)
I 900 tis Marinas (Οι 900 της Μαρίνας) (1961)
Zito i trela (Ζήτω η τρέλα) (1962)
I yinekes theloun xilo (Οι γυναίκες θέλουν ξύλο) (1962)
I vila ton orgion (Η βίλα των οργίων) (1964)
To doloma (Το δόλωμα) (1964)
An ehis tyhi (Αν έχεις τύχη) (1964)
Moderna Stachtopouta (Μοντέρνα Σταχτοπούτα) (1965)
O xipolitos prigkips (Ο ξυπόλυτος πρίγκηψ) (1966)
O kabouris (Ο καμπούρης) (1966)
I yineka mou trelathike (Η γυναίκα μου τρελάθηκε) (1966)
Diploneies (Διπλοπενιές) (1966)
Dama spathi (Ντάμα σπαθί) (1966)
Anthropos yia oles tis doulies (Άνθρωπος για όλες τις δουλειές) (1966)
I thalassies i handres ('Οι θαλασσιές οι χάντρες) (1967)Epihirisis Apollon (Επιχείρησις Απόλλων) (1968)I Rena ine ofsaid (Η Ρένα είναι οφσάιντ'') (1972)

Externa länkar
Aris Maliagros - cine.nl

Födda 1895
Avlidna 1984
Grekiska skådespelare under 1900-talet
Män
Studio Ett

Studio Ett är ett aktuellt nyhetsmagasin som sänds i Sveriges Radio P1 på vardagseftermiddagar.

Innehåll 
Programmet fördjupar och analyserar det som händer i samhället, både i Sverige och i resten av världen. Studio Ett leds av olika programledare; Li Hellström/Mikael Sjödell och Magnus Thorén/Helena Groll alternerar. Chef för Studio Ett är Olof Sjölander. Studio Ett sänds klockan 16.00–16:45 och 17:00–17:45 på vardagar, med repris 22:12-22:55.

Historia 
Programmet började sända den 18 januari 1993. Det första programmet leddes av Maria Ericsson och Göran Rosenberg; även Margit Silberstein och Staffan Dopping var med från starten. Den 3 januari 1994 fick programmet även en morgonupplaga som sände mellan 8.10 och 9.00 och ersatte programmet Direkt. Morgonupplagan sände sista gången den 30 oktober 1998 och ersattes då av programmet P1-morgon.

1 december 2007 blev Thomas Björkman chef för Studio Ett. Den 27 januari 2010 gjordes programmet om för att bli mer dagsaktuellt. Programmet skulle därefter ledas av två fasta programledarpar.

Intervjun med Israels ambassadör 
I Studio Ett den 17 februari 2015, dagarna efter en attack mot en synagoga i Köpenhamn, intervjuade Helena Groll Israels ambassadör Isaac Bachman. Groll frågade "Har judarna själva något ansvar för den växande antisemitismen som vi ser nu?". Vissa menade att frågan i sig var ett uttryck för antisemitism, vilket Groll tog avstånd ifrån. Frågan togs bort från den version av programmet som senare lades ut på Sveriges radios webbplats, men sändes följande lördag i programmet Medierna där Groll och producenten bereddes uttrymme att ytterligare reflektera kring intervjun, de efterföljande reaktionerna på programmet och avpubliceringen av inslaget från programmet på webben. De menade att de hade blandat ihop begreppen judar och staten Israel samt att Isaac Bachman också hade varit inbjuden just som representant för staten Israel.

Beslutet om avpubliceringen på webben, vilket aldrig hade hänt tidigare, fattades av Ekots redaktionsledning. Sveriges Radios tidigare VD, Mats Svegfors, var kritisk mot att Sveriges radio hade tagit bort händelsen ur arkivet.

Ordväxlingen i programmet uppmärksammades även i utländska medier.

Inslaget anmäldes till, och fälldes i, Granskningsnämnden för att ha brutit mot bestämmelsen i sändningstillståndet som rör radions särskilda genomslagskraft. Granskningsnämnden skrev att formuleringen var "uppenbart kränkande".

Dåvarande kollegan Jörgen Huitfeldt sade 2018 att ordvalet i frågan var felaktigt och att Groll troligen snarare avsåg att fråga om staten Israels ansvar. Han sade att det var olyckligt att just Groll genom sitt misstag blev en projektionsyta för ett missnöje kring Sveriges Radios rapportering.

Kritik 
Thomas Nordegren har i sitt program Nordegren & Epstein öppet kritiserat Sveriges radios program Ekonyheterna och Studio Ett för att nästan aldrig rätta felaktigheter i sina program.

Källor

Externa länkar
 Studio Ett

Nyhets- och aktualitetsprogram i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1993
Ekoredaktionen
P1-morgon

P1-morgon är ett magasin av Ekoredaktionen med nyheter, samtal och debatter som sänds i Sveriges Radio P1 klockan 05.30–09.30 på vardagar. Sedan 28 januari 2023 sänds programmet även på lördagar mellan 08:05-09:00, dock i ett kortare format. Nuvarande programledare är Elias Wahlberg, Helene Benno, Parisa Höglund och Mikael Kulle.

Inom ramen för programmet sänds Ekonyheter på heltimmarna och en nyhetssammanfattning på halvtimmarna följd av Ekonomiekot, Nyheter från Vetenskapsradion och senare Kulturnytt. Däremellan sänds nyhetsfördjupning. Även Tankar för dagen och Land- och sjöväderrapporten ingår i programmet.

Historia 
Programmet började sända måndagen den 2 november 1998. Innan dess hade P1:s morgontablå bestått av bland annat Morgonekot och en förmiddagsupplaga av Studio Ett. Det första programmet leddes av Kjell Albin Abrahamson, andra programledare som var med i starten var Thomas Ramberg och Camilla Kvartoft.

Externa länkar
 Om P1-morgon

Nyhets- och aktualitetsprogram i Sveriges Radio
Radioprogram startade 1998
Ekoredaktionen
Människor och tro

Människor och tro är ett religionsprogram som sänds i Sveriges Radio P1 på torsdag klockan 14.03 (kl. 15.04 under sommarsemestern), med repris på söndagar klockan 19.03, sedan 1970. Programmet beskriver sig självt som ett "aktualitetsmagasin med livsåskådningsperspektiv" som "fördjupar aktuella händelser med religiös anknytning och erbjuder historiska perspektiv, framåtblickande analyser, kommentarer och reportage".

Programledare är Åsa Furuhagen som även arbetat som producent och reporter på programmet. Bland tidigare program ledare finns Tithi Hahn, Louise Welander, Andreas Miller och Ülkü Holago. Sören Wibeck var under en lång tid reporter på Människor och tro i P1.

Källor 

Radioprogram startade 1970
Religion i Sverige
Religionsprogram i radio
Samhällsprogram i Sveriges Radio
Vincent Voiture

Vincent Voiture, född 24 februari 1597 i Amiens, död 26 maj 1648 i Paris, var en fransk författare, som ingick i den första gruppen ledamöter av Franska akademien.

Biografi 

Vincent Voiture var förhållandevis av ringa börd, som son till en rik köpman, men lyckades skaffa sig mäktiga vänner och beundrare, vilka införde honom i den förnäma världen i Paris. Han ansågs ända till sin död som en oumbärlig gäst i kretsar där man fann nöje i litterära samtal och sysselsättningar, framför allt av preciositeten, som samlades i det berömda Hotel de Rambouillet, där han blev uppskattad, särskilt av de yngre; Madame de Rabouillets dotter Julie d'Angennes kallade honom "dvärgkungen". Den ende i umgängeslivet som var ett hot mot Voitures popularitet var Antoine Godeau; de båda skulle fortsättningsvis vara rivaler.

Tidigt kom Voiture sålunda i beröring med Frankrikes mest betydande män, bland annat hertig Gaston av Orléans, som använde honom i flera diplomatiska uppdrag och slutligen utnämnde honom till introducteur des ambassadeurs vid sitt hov, kardinalen av Richelieu, som gav honom säte i den av honom stiftade Franska akademien, med mera. Även av kung Ludvig XIII av Frankrike erhöll han särskilda ynnestbevis, bland annat en anställning som maitre d’hôtel vid det kungliga hovet. 

När Charles de Sainte-Maure frågade om Voiture ville bidra till madrigalcykeln Guirlande de Julie, vägrade han. I det preciösa sällskapet var han en av kombattanterna i det så kallade sonettkriget, där en av hans dikter, tillägnad en viss Uranie, jämfördes med en dikt av en annan i sällskapet, Isaac de Benserade, som skrivit om Job.

Författarskap 

De skyldigheter som umgänget i stora världen alltmer ställde på Voiture, hindrade honom tvivelsutan att med allvar ägna sig åt författarskap. Utom några ofullbordade avhandlingar efterlämnade han endast en samling brev, skrivna till en mängd högt uppsatta personligheter, samt en samling lyrik, omfattande elegier, stanser, sonetter jämte några chansoner och rondåer, i vilka han visade sig vara lycklig verssmidare. Han var i synnerhet känd för sin tillfällighetsdikting.

Emellertid är det som prosaförfattare Voiture haft betydelse för franska språket, i första hand genom sina av samtiden beundrade 
Lettres. Dessa var visserligen till innehållet ganska betydelselösa, men genom den lätta och tilltalande form som utmärker dem, tjänade de som förebild för en mönstergill brevstil. 

Efter Voitures död offentliggjordes hans Œuvres (1650).

Källor

Noter

Franskspråkiga författare
Franska författare
Franska diplomater
Personer från Amiens
Födda 1597
Avlidna 1648
Män
Ugglan
Pierre Séguier

Pierre Séguier, född 28 maj 1588 i Paris, död 28 januari 1672 i Saint-Germain-en-Laye, var en fransk politiker. Han var Frankrikes kansler från 1632 och deltog i grundandet av Franska akademien.

Biografi 

Séguier tillhörde en släkt av framstående jurister och politiker. Farfadern, med samma namn, var président à mortier i Paris parlament, och fadern Jean Séguier, var seigneur d'Autry. Eftersom fadern dog när han var liten, växte han upp hos sin farbror, som var président à mortier i Paris som farfadern. År 1624 efterträdde han sin farbror i parlamentet och kvarblev i den befattningen i nio år.

Under tiden i parlamentet kom Séguier att åtnjuta Richelieus förtroende, och blev 1633 storsigillbevarare (Garde des Sceaux) och 1635 tillika kansler. Han var en av dem som med förbigående av Ludvig XIII:s testamente överlämnade förmyndarregeringen åt änkedrottning Anna. 

Fastän Séguier var en nitisk anhängare av hovpartiet under fronden måste han avstå från sin värdighet som storsigillbevarare. Han återfick den likväl redan 1656 och presiderade i den domstol som dömde Fouquet. 

Sedan Jean-Baptiste Colbert kommit till makten och Mazarin dött, spelade Séguier en företrädesvis passiv roll inom administrationen, men 1666 ingick han i en kommission som reformerade Paris polisväsen. 

Han var en av stiftarna av Franska akademien, och blev dess beskyddare efter Richelieus död.

Källor

Noter

Franska politiker under 1600-talet
Ledamöter av Franska Akademien
Födda 1588
Avlidna 1672
Män
Ugglan
Politiker från Paris
Romain Dumas

Romain Dumas, född den 14 december 1977 i Alès, är en fransk racerförare.

Racingkarriär
Dumas började tävla i de inhemska franska racingserierna. Efter att ha blivit sexa i franska F3-mästerskapet 2000 började han satsa på sportvagnsracing. 

Dumas blev femma i FIA GT:s GT2-klass 2002. Sedan flyttade han till USA och började köra i ALMS i GT och sedan i LMP2 för Penske. Han var med och vann LMP2 2007, och ledde inför de två sista ronderna klassen även 2008 tillsammans med Timo Bernhard. 

Dumas kör, förutom i Penskes nya stall i Rolex Sports Car Series, även för Audi i Le Mans 24-timmars 2009 .

Källor
 Driver Database. 

Födda 1977
Franska racerförare
Le Mans 24-timmarsvinnare
FIA WEC-förare
American Le Mans Series-förare
Män
Levande personer
Hälsa 21

Hälsa 21 (eng.Health 21) är en plan för folkhälsa utgiven av Världshälsoorganisationen september 1998 och gäller för Europa under 20 år. Berörda områden är Europa från Gibraltar i sydväst till Sibiriens östkust (eftersom det tillhör Ryssland) och Grönland (av samma anledning då det tillhör Danmark). I Hälsa 21 anges bland annat folkhälsomål att sträva mot, och det påverkade 51 länder och 870 miljoner invånare då det skrevs. 

Planen fick sitt namn efter det dokument som släpptes efter 1999 års WHO Region document: Health 21 - Health for all in the 21st Century.

Sverige har utifrån Hälsa 21 arbetat fram 11 målområden för befolkningen. Det viktigaste ansågs vara arbetsrelaterade hälsoproblem.

De viktigaste målen 
Före 2020 skulle man i Europaregionen se till att polio, mässling och stelkramp hos nyfödda var utrotad. Man skulle även bekämpa följande sjukdomar med vaccinering:: medfödd röda hund, difteri, gulsot, påssjuka, kikhosta och invasiva sjukdomar orsakade av Haemophilus influenzae.

Mål för Hälsa 21
Det finns 21 mål i Hälsa 21, och det är följande:

 Solidaritet för hälsa i Europaregionen;
 Jämlikhet i hälsa;
 En hälsosam start i livet;
 Ungdomars hälsa;
 Åldras med hälsa;
 Bättre psykisk hälsa;
 Minska smittsamma sjukdomar;
 Minska icke-smittsamma och kroniska sjukdomar;
 Minska skador av våld och olycksfall;
 En säker och trygg fysisk miljö;
 Hälsosammare levnadsvanor;
 Minska skador av alkohol, narkotika och tobak;
 Hälsosammare vardagsarenor;
 Alla samhällssektorers ansvar för hälsan;
 En integrerad hälsosektor;
 styrning mot kvalité i vården;
 Finansiering av hälso- och sjukvård och fördelning av resurserna;
 Utveckla mänskliga resurser för hälsa;
 Forskning och kunskap för hälsa;
 Mobilisera samarbetsparter i hälsoarbetet;
 Politisk viljeinriktning och strategier för allas hälsa;

Referenser 

Friskvård
Brittiska F3-mästerskapet 1993

Brittiska F3-mästerskapet 1993 var ett race som vanns av Kelvin Burt.

Slutställning

1993 i Storbritannien
Brittiska F3-säsonger
Motorsportevenemang 1993
Kosmas och Damianus

Kosmas och Damianus (grekiska Κοσμάς και Δαμιανός), döda cirka 303, var två tvillingbröder som verkade som läkare i Syrien och vilka led martyrdöden för sin kristna tro. De vördas som helgon inom bland annat Romersk-katolska kyrkan och Östortodoxa kyrkan. Deras helgondag firas den 26 september (tidigare den 27 september).

Biografi
Kosmas och Damianus var till yrket läkare och tog, enligt legenden, inte betalt för sina tjänster, vilket innebär att de kallas Άγιοι Ανάργυροι, Agioi Anárgyroi, 'heliga icke-köpmän'. De skall ha botat en lång rad människor och även ha fört många till tro på Jesus Kristus. Under början av 300-talet rasade kejsar Diocletianus förföljelse mot de kristna, och Kosmas och Damianus blev arresterade för att ha bekänt sig till Kristus. Den romerske ståthållaren i Syrien lät förhöra och tortera dem. Efter en tid i fängelse blev de båda bröderna halshuggna, och deras kult spreds snabbt.

Under 600-talet fördes Kosmas och Damianus reliker till Rom, där en kyrka, Santi Cosma e Damiano, hade helgats åt dem. Kyrkan, som är belägen vid Forum Romanum, har en absidmosaik som bland annat framställer de båda tvillingbröderna inför Jesus Kristus.

Bilder

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Externa länkar 

Avlidna 303
Män
Tvillingar
Romerska läkare
Kristna martyrer
Helgon
Födda 200-talet
Personer i Romerska riket under 200-talet
Personer i Romerska riket under 300-talet
Beechey

Beecheyön () är en jämförelsevis liten ö i Kanadas arktiska regioner. Den ligger precis sydöst om Devonön.

Ön fick större historisk betydelse på grund av den brittiske polarforskaren Erasmus Ommanneys upptäckter på Beechey, den 23 augusti 1850.  Han hittade rester av ett läger och några gravar som visade sig tillhöra den sedan 1845 försvunna Franklinexpeditionen. 1979 gav den kanadensiska regeringen Beechey status som historisk värdefull plats.

Själva ön upptäcktes redan 1819 under en expedition ledd av William Edward Parry. Den uppkallades efter expeditionens förste officer Frederick William Beechey.

Ön i litteraturen 
Utforskarna i Jules Vernes äventyrsroman Kapten Hatteras resa till Nordpolen besöker Beechey. I Clive Cusslers roman Striden om Arktis (2008) ska huvudpersonerna besöka ön för att söka efter Franklins fartyg. Ön nämns också i Dan Simmons roman The Terror (2007).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939
 Owen Beattie, John Geiger: Frozen in Time – Unlocking the Secrets of the Franklin-Expedition. E. P. Dutton, New York 1987.  (engelska)

Öar i Nunavut
Brittiska F3-mästerskapet 1992

Brittiska F3-mästerskapet 1992 var ett race som vanns klart av Gil de Ferran.

Slutställning

1992 i Storbritannien
Brittiska F3-säsonger
Motorsportevenemang 1992
Oda

Oda kan syfta på:

 Oda (namn) – ett förnamn och kvinnonamn, vanligt i Norge
 Oda (klan) – en japansk feodal klan under Sengokuperioden
 ODA – förkortning för officiellt statligt utvecklingsbistånd (engelska: Official Development Assistance). Termen utvecklades av DAC inom OECD och är en måttenhet på hur mycket utvecklingsbistånd som överförs från rika till fattiga länder.
 Odalisk – en kvinnlig slav i en sultans harem

Personer
 Oda Krohg (1860–1935), en norsk konstnär

Geografi

Ghana 
 Oda (vattendrag i Ghana), 
 Akim Oda, ort, Östra regionen,

Japan
 Ōda, Shimane – en stad i Shimane, Japan 

Robotskapade Ghanaförgreningar
Nicolas Fouquet, markis de Belle-Isle

Nicolas Fouquet, markis de Belle-Isle, vicomte de Melun et Vaux, född 27 januari 1615 i Paris, död 23 mars 1680 i fängelse i Pinerolo, var en fransk politiker, finansminister under Ludvig XIV av Frankrike.

Nicolas Fouquet föddes in i noblesse de la robe, fick skolgång hos jesuiter, och fick som trettonåring tjänst vid Paris parlament som avocat. Han utsågs 1635 till maître des requêtes och köpte 1650 generalprokuratorsplatsen (procureur général) vid Parisparlamentet. 

Som Mazarins anhängare i frondens strider blev han 1652 finansminister (Surintendant des finances) och begagnade sin ställning till att skaffa sig oerhörda rikedomar, som han dock delvis använde till att uppmuntra Frankrikes konst och litteratur. Sedan hans förhållande till Mazarin blivit kyligt, sökte han efter dennes död bli hans efterträdare som premiärminister. Men hans övermod och usla finansförvaltning, som Jean-Baptiste Colbert klargjort för kungen, förmådde denne att 1661 låta fängsla Fouquet efter en lysande fest på hans slott Vaux (vid Melun), vilken även kungen bevistat. Han arresterades av några musketörer under ledning av d'Artagnan. En huvudsakligen av hans fiender sammansatt domstol, under Pierre Séguier, dömde honom till landsförvisning, men han insattes på kungens befallning för livstid på Pinerolos fästning, där han dog 1680.

Hans länge omtvistade brottslighet är numera till fullo bestyrkt. Under sin långa fångenskap togs han varmt i försvar av forna vänner, bland dem La Fontaine, Saint-Évremond, Pellisson, Madeleine de Scudéry och madame de Sévigné. Fouquet, som var farfar till marskalk de Belleisle och Louis Charles Armand Fouquet, betraktades en tid, fastän säkert med orätt, som "mannen med järnmasken".

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Frankrikes finansministrar
Franska markiser
Franska politiker under 1600-talet
Politiker från Paris
Födda 1615
Avlidna 1680
Män
Ugglan
Taggsvampar

Taggsvampar är en grupp av svampar som tillhör stammen basidiesvampar inom svampriket.

Taggsvamparna kännetecknas av att de har taggar där deras basidium växer och av att de oftast är mycket sega i sin konsistens. De är inte giftiga, men bara ett fåtal arter är eftersökta som matsvampar. 

Taggsvampar är ingen systematisk grupp.

Släkten 
 Bleka taggsvampar (Hydnum)
 Fjälliga taggsvampar (Sarcodon)
 Korktaggsvampar (Hydnellum)
 Lädertaggsvampar (Phellodon)

Referenser

Externa länkar
Spilsby

Spilsby är en småstad och civil parish med 2 236 invånare som ligger i Lincolnshire i regionen Östra Midlands i England.

Staden ligger vid södra gränsen av ett kuperat område (Lincolnshire Wolds) och 25 km öster om Nordsjön. Mellan Spilsby och havet ligger marskland. Regionen söder om staden kännetecknas av intensivt jordbruk.

Spilsby är sedan 1988 vänort till den franska staden Fresnay-sur-Sarthe.

1786 föddes konteramiralen och polarforskaren John Franklin i Spilsby.

Orter i Lincolnshire
Civil parishes i Lincolnshire
Löpning 10 000 meter

10 000 meter är den näst längsta distans på mästerskap i friidrott utomhus och har funnits med på alla världsmästerskap sedan starten för herrar och sedan 1987 för damer. Totalt springer löparna 25 varv på en 400 meters bana. De bästa tiderna på distansen brukar sättas vid galatävlingar eftersom det då oftast finns så kallade harar som ser till att farten blir hög och jämn.

Grenens utveckling

Herrar 
Den första manliga löparen som vid tävling sprang 10 000 meter under 30 minuter var Finlands Taisto Mäki som den 17 september 1939 noterade tiden 29:52. Under 1950-talet förbättrades tiden med en minut av Tjeckoslovakiens Emil Zatopek som den 1 juni 1954 sprang på 28:54. Nästa drömgräns passerades av Australiens Ron Clarke som den 14 juli 1965 sprang på 27:39. Den förste att springa under 27 minuter var Kenyas Yobes Ondieki som den 10 juli 1993 noterade tiden 26:58. Det nuvarande världsrekordet från 2020 är på 26:11 och innehas av Joshua Cheptegei från Uganda.

Damer 
Det första officiella världsrekordet för damer noterades när Jelena Sipatova den 19 oktober 1981 sprang på 32:17. Den första att springa under 32 minuter var USA:s Mary Decker-Slaney som den 16 juli 1982 sprang på 31:35. Först under 31 minuter var Norges Ingrid Kristiansen som den 27 juli 1985 noterade tiden 30:59. Nästa drömgräns att klara var 30 minuter, den sprängdes när Kinas Wang Junxia den 8 september 1993 noterade tiden 29:31.

Tio snabbaste tiderna på 10 000 meter

Män 
 Uppdaterat den 22 september 2022

Kvinnor 
 Uppdaterat den 7 oktober 2020

Referenser 
Statistik från Alltime-athletics.com

Se även 
Världsrekordutveckling i löpning

Löpning 60 meter
Löpning 100 meter
Löpning 200 meter
Löpning 400 meter
Löpning 800 meter
Löpning 1 500 meter
Löpning 2 000 meter
Löpning 3 000 meter
Löpning 5 000 meter

Långdistanslöpning