kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Namu

Namu (Marshallesiska Namo) är en atoll bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna.

Geografi
Namu ligger ca 290 km nordväst om huvudön Majuro.

Atollen är en korallatoll och har en total areal om ca 403, 9 km² med en landmassa på ca 6,27 km² och en lagun på ca 397,64 km² (1). Atollen består av ca 54 öar och den högsta höjden är på endast 8 m ö.h.(2).

De större öarna är:

 Namu,  huvudön, i den norra delen
 Enemak, i den södra delen
 Loen, i den norra delen
 Lukoj, i den norra delen
 Mae, i den södrra delen
 Majkin, i den norra delen

Befolkningen uppgår till ca 900 invånare (3). Förvaltningsmässigt utgör atollen en egen "municipality" (kommun). Atollens flygplats Namu Island Airport (flygplatskod "NMU") ligger på huvudön och har kapacitet för lokalt flyg.

Historia
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Namu upptäcktes den 16 december 1792 av brittiske kapten Henry Bond (4). Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget Jaluit-Gesellschaft förvaltade nu öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea (5).

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA fram till landets autonomi 1979.

Externa länkar
 om Namu, med karta
 bild över Namu

Marshallöarnas geografi
Växjö–Tingsryds Järnväg

Växjö–Tingsryds Järnväg (WTJ) var en 45 kilometer lång järnväg i Kronobergs län mellan Växjö och Tingsryd. Järnvägen var smalspårig med spårvidden 1 067 millimeter. Rälsvikt 24,8 kg/meter. Slipersavstånd 0,79 meter.

Historia
I slutet av 1894 blev klart att det skulle byggas en järnväg till Tingsryd från Bredåkra på Mellersta Blekinge järnväg. Privatpersoner från Växjö sökte en koncession som beviljades den 22 november 1895. Växjö–Tingsryds järnvägaktiebolag bildades i januari 1896 och övertog koncessionen. Järnvägen började byggas 1896 och kostnaden för banan var 350 000 kronor. WTJ öppnades för trafik den 26 november 1897. I Tingsryd utgick järnvägen från stationen vid Bredåkra–Tingsryds Järnväg och i Växjö anslöt den till stationen vid Växjö–Alvesta Järnväg vars spår korsades för att nå den med Växjö–Åseda–Hultsfreds Järnväg gemensamma verkstaden. 

WTJ köpte 1913 Hönshylte–Kvarnamåla Järnväg (HKJ) vilken dock drevs vidare som ett självständigt järnvägsbolag. HKJ såldes 1932 vidare till Karlshamn–Vislanda–Bolmens Järnväg.

Svenska staten köpte WTJ 1941 och driften togs över av Statens Järnvägar (SJ). SJ upphörde med persontrafiken 1965 och godstrafiken upphörde 1971 varefter spåren revs bort.

Fordon
Bolaget köpte 1897 två tanklok från Nydqvist & Holm och ytterligare ett år 1900. Kalmar Verkstad levererade ett tanklok 1921. Vid trafikstarten fanns det 52 godsvagnar, 3 personvagnar och 1 kombinerad person/postvagn. Järnvägen ingick från 1908 i Trafikförvaltning Växjö Järnvägar.

Trafik
Resan mellan Tingsryd och Växjö tog 1917 över två timmar och det gick tre tåg som mest i varje riktning. Restiden hade 1930 förkortats till en och en halv timma och det gick upp till fem tåg i varje riktning.

Nutid
Banvallen finns kvar förutom i Växjö. Närmast Tingsryd är den cykelväg medan resten har lämnats åt naturen.

Externa länkar
VTJ, Växjö–Tingsryds Järnväg

Källhänvisningar

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 1067 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Järnvägslinjer öppnade 1897
Christoffer Clewberg

Nils Christoffer Clewberg, född 1706 i Bollnäs, Gävleborgs län, död 30 november 1776 i Uppsala var en svensk präst och teolog.

Biografi
Clewberg föddes som son till kontraktsprosten och riksdagsmannen Nils Clewberg (1654-1726) och Hedvig Eleonora Watz (död 1706). 

Han utnämndes till professor i orientaliska språk och teologi vid Uppsala universitet den 21 juli 1757 och till kyrkoherde i Danmarks prebendepastorat den 19 maj 1760. Han var tillika inspektor vid Roslags nation och Hälsinge nation vid Uppsala universitet 1760–1776. 

Clewberg var gift med Marita Margareta Smedberg och fader till åtta barn:
 Nils Kristoffer Clewberg (1749-1812), kyrkoherde i Åland och Skogs-Tibble församlingar
 Johanna Charlotta Clewberg (f 1751), gift Plaan.
 Karl Gustav Clewberg (f 1752), landsfiskal
 Hedvig Eleonora Clewberg (f 1754, död ung)
 Israel Clewberg (f 1755)
 Anna Margareta Clewberg (f 1755)
 Hedvig Eleonora Clewberg (f 1757)
 Abraham Clewberg (f 1759)

Christoffer Clewberg begravdes den 10 december 1776 i Uppsala domkyrka.

Källor 
Svenskt Biografiskt Lexikon (SBL), band 8, s. 633-636

Noter

Svenska präster under 1700-talet
Svenska teologer under 1700-talet
Svenska orientalister
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer från Bollnäs socken
Födda 1706
Avlidna 1776
Män
Anasazikulturen

Anasazikulturen är en arkeologisk kultur i norra Arizona och New Mexico. Anasazi är en inaktuell term och betyder "den uråldriga fienden" på navahospråk, vilket gör termen kontroversiell som generellt använd för puebloindianernas förfäder. Anazasikulturens bärare var förfäder till puebloindianerna. Som skickliga korgflätare kallas de även "Basket Makers".

Jordbrukare

Anasazikulturens bärare var bofasta med jordbrukare i mindre skala på grund av den knappa vattentillgången. Majsen infördes omkring 200 e.Kr., konsten att göra lerkärl senare. Framför allt förfärdigade de mycket tidigt korgar.

Höjdpunkt
Från 900-talet e.Kr. och omkring 300 år framåt nådde anasazikulturen sin höjdpunkt. Då uppfördes de märkliga klippboningar och terrasshus som väcker beundran hos våra dagars människor. Fornlämningar efter kulturen finns på flera platser i sydvästra USA, bland annat i sydvästra Colorado där Mesa Verde nationalpark ligger.

Lämningar
I nordvästra New Mexico ligger Chaco Canyon-gruppen där Pueblo Bonito är det största byggnadsverket. Byggnaden är terrassformigt uppförd av mörkbrun sandsten i en väldig halvcirkel och har en gång varit fem våningar hög, av vilka fyra återstår. Pueblon är 220 meter lång och innehåller 800 rum. Här bodde omkring år 1100 ungefär 1 200 personer och byggnaden omgavs av stora majsfält och trädgårdar. Pueblo Bonito övergavs i slutet av 1200-talet sedan en rad torra år kommit skördarna att slå fel.

Litteratur 
 Englund, Erik & Yvonne Svenström, Indianernas När Var Hur (1981)

Referenser 

Arkeologiska kulturer
Nordamerikanska indianer
Von Walden

von Walden är en svensk adelsätt. Den naturaliserades i Sverige den 17 december 1719 och introducerades året efter på Sveriges Riddarhus som adlig släkt nr 1708. Originalsköldebrevet är sedan 1996 deponerat i Riddarhuset.

Härstamning
Ättens stamfader, Wilhelm Waldt, skall ha härstammat från tyska Jülich och föddes någon gång mellan 1580 och 1590. Om honom mycket litet känt, annat än att han var präst i Džūkste (tyska Siuxt) som låg i dåvarande hertigdömet Kurland, en del av nuvarande Lettland. Hans hustru hette Anna Riewes (tyska Rivius).

Deras två söner Johann Tilmann och Wilhelm von Walden upphöjdes i adligt stånd av den dåvarande polske kungen Sigismund III Vasa. Genom att bröderna antagit ett polskt adelsdiplom utan att inhämta hertigen av Kurlands tillstånd, avvisades deras ansökan att tas upp i det kurländska ridderskapets matrikel 1631, 1634 och 1642. Genom en hovrättsdom i Warszawa den 18 augusti 1645 och ett slutet adelsmöte 30 juli 1648 upptogs till slut bröderna, och därmed släkten, i den kurländska matrikeln under nr 124.

Johann Tilmann von Walden gifte sig 1631 med Sophia van der Brincken. Deras sonson Georg Fredrik von Walden (1654-1728) blev officer och kom i svensk tjänst som kaptenlöjtnant vid det Cronstiernska regementet. Dennes sonsonson, fänrik Adolf Fredrik von Walden (1769-1813), är anfader till de idag levande medlemmarna av släkten i Sverige.

Personer ur släkten
Georg Fredrik von Walden den äldre (1654-1728), överstelöjtnant
Georg Fredrik von Walden den yngre (1702-1754), stallmästare och kammarherre

Källor
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor 1925-36.
Släktföreningen Den adliga ätten von Walden.
Klas Lackschewitz, genealog för kurländska ridderskapet.

Externa länkar
Officiell webbplats
Adliga ätten von Walden nr 1708 på Adelsvapens genealogi Wiki
Association of the Baltic Noble Corporations
Sveriges ridderskaps och adels kalender 1923 på Runeberg.org

Svenska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Torolf Elster

Torolf Elster född 27 maj 1911 i Oslo (Kristiania), död 4 november 2006 i Oslo, var en norsk journalist och författare. 

Elster debuterade som författare 1936 med romanen Muren, som fick god kritik. Han blev samma år försäljningschef på Tiden Norsk Förlag, arbetarrörelsens nystartade förlag.

Under andra världskriget måste han fly till Sverige för att undgå att komma i tyskarnas våld. I Sverige redigerade Elster tidskriften Håndslag. Efter kriget var han först utrikeskorrespondent, senare utrikesredaktör för Arbeiderbladet fram till 1963, avbruten av tiden som redaktör för tidskriften Kontakt under perioden 1947-1954. Han var programdirektör för radion i NRK från 1963.

Torolf Elster skrev både samhällsengagerade debattböcker, romaner och kriminallitteratur. 1982 mottog han Rivertonpriset för Thomas Pihls annen lov. 

Torolf Elster var son till författaren Kristian Elster den yngre, gift med lyrikern Magli Elster och far till filosofen Jon Elster.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Historien om Gottlob, 1943
 Sydöstasien, 1947
 Provokatör, 1957

Priser och utmärkelser 
 Rivertonpriset 1982 för romanen Thomas Pihls annen lov
 Rivertonklubbens Hederspris 1997

Källor 
Store norske leksikon, snl.no, artikeln "Torolf Elster - utdypning (NBL-artikkel)", läst 2009-03-18

Norska författare under 1900-talet
Norskspråkiga kriminalförfattare
Norska kriminalförfattare
Födda 1911
Avlidna 2006
Män
Författare från Oslo
Norska journalister under 1900-talet
Journalister från Oslo
Saale-Orla-Kreis

Saale-Orla-Kreis är ett distrikt (Landkreis) i sydöstra delen av det tyska förbundslandet Thüringen.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Saale-Orla-Kreis:

Städer

Kommuner

Förvaltningsgemenskaper

Neustadt an der Orla

Oppurg

Ranis-Ziegenrück

Seenplatte

Triptis

Källor

Saale-Orla
Saale-Orla
Karl II av Parma

Karl Ludvig av Bourbon-Parma (22 december 1799 - 16 april 1883) var regerande hertig av Parma 1847-1849. 

Han var son till Ludvig av Parma och Maria Luisa av Spanien, dotter till Karl IV av Spanien. 1801 blev Karl Ludvigs far kung av det nybildade Kungariket Etrurien, och Karl Ludvig alltså kronprins av Etrurien - och när fadern dog knappt två år senare, i maj 1803, blev den ännu inte fyra år gamle Karl Ludvig kung av Etrurien, under namnet Ludvig II och med modern som förmyndarregent. Fyra år senare lät Napoleon upplösa kungariket Etrurien och skickade Karl Ludvig och hans mor till Frankrike.

Biografi

Vid Wienkongressen år 1815 utnämndes Maria Luisa till hertiginna av Lucca, med Karl Ludvig som tronföljare, och när Maria Luisa avled år 1824 blev Karl Ludvig hertig av Lucca som Karl I. När så Napoleons änka, Marie Louise, hertiginna av Parma, avled 1847, blev Karl Ludvig, enligt en överenskommelse från 1817, hennes efterträdare; han blev hertig av Parma och Piacenza som Karl II, medan Lucca införlivades med Storhertigdömet Toscana.

Karl II:s regeringstid blev inte lång; 1848 utbröt en revolution, och hertigen tvingades att abdikera till förmån för sin son, Karl III. Karl Ludvig levde därefter i exil i Frankrike under namnet "greven av Villafranca".

Karl Ludvig gifte sig 1820 med Maria Teresa av Savojen, som var dotter till kung Viktor Emanuel I av Sardinien; äktenskapet blev olyckligt och de båda makarna levde under långa perioder på skilda håll. De fick en dotter, som dog i späd ålder, och en son, den ovan nämnde Karl III.

Referenser
 

Huset Bourbon-Parma
Parmas regenter
Födda 1799
Män
Landkreis Saalfeld-Rudolstadt

Landkreis Saalfeld-Rudolstadt är ett distrikt (Landkreis) i södra delen av det tyska förbundslandet Thüringen.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Landkreis Saalfeld-Rudolstadt:

Städer

Kommuner

Förvaltningsgemenskaper

Kaulsdorf

Königsee

Schiefergebirge

Schwarzatal

Källor

Saalfeld-Rudolstadt
Saalfeld-Rudolstadt
Trilla (Rick Ross-album)

Trilla är rapparen Rick Ross andra studioalbum. Albumet släpptes den 11 mars 2008, efter uppskjutning från det tidigare väntade datumet, 18 december 2007.

Låtlista
(de låtar som är länkade är släppta som singlar).

Källor

Musikalbum 2008
Album av Rick Ross
Namorik

Namorik eller Namdrik (marshallesiska Namdik) är en atoll bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna.

Geografi 
Namorik ligger ca 340 km sydväst om huvudön Majuro.

Atollen är en korallatoll och har en total areal om ca 11, 1 km² med en landmassa på ca 2,77 km² och en lagun på ca 8,42 km² (1). Atollen består av ca 2 öar och den högsta höjden är på endast 6 m ö.h.(2).

De 2 öarna är:
 Namorik, huvudön, som sträcker sig från sydväst till nordöst
 Matamat, den mindre ön ligger i den nordvästra delen

Befolkningen uppgår till ca 800 invånare (3). Förvaltningsmässigt utgör atollen en egen "municipality" (kommun). Atollens flygplats Namorik Island Airport (flygplatskod "NDK") ligger på huvudön och har kapacitet för lokalt flyg.

Historia 
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Namorik upptäcktes den 15 december 1792 av brittiske kapten Henry Bond som då namngav den "Baring Islands" (4). Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget Jaluit-Gesellschaft förvaltade nu öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea (5).

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA fram till landets autonomi 1979.

Externa länkar 
 om Namorik, med karta
 bild över Namorik

Marshallöarnas geografi
Love in Stereo

"Love in Stereo", är en poplåt skriven av Tony Nilsson och Mirja Breitholtz. Melodin tävlade i Melodifestivalen 2008, framförd av Ola Svensson, först i den andra deltävlingen i ABB Arena i Västerås där den gick vidare till Andra chansen i Kiruna. Där mötte den låten Smiling in Love av Caracola. "Love in Stereo" vann mot dem men åkte senare ut i sista steget mot That is Where I'll Go av Sibel. Singeln sålde guld i Sverige, där det rådande kravet för tillfället var 10 000 sålda exemplar..

Låten, som av många anses föra tankarna till popen under 1980-talet, inleds med att säckpipa spelas .

Under Melodifestivalen 2012 var låten med i "Tredje chansen".

Singeln 
Singeln "Love in Stereo" släpptes den 12 mars 2008. Den nådde som högst andra plats på den svenska singellistan. Den 13 april 2008 gjordes ett misslyckat försök att få in låten på Svensktoppen . Låten blev nummer 78 på Trackslistans årslista för 2008.

Låtlista 
Love in Stereo (radioversion)
Love in Stereo (instrumental version)

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Låtar av Tony Nilsson
Melodifestivalbidrag 2008
Musiksinglar 2008
Singlar utgivna på M&L Records
Engelskspråkiga sånger
Karel Jaromír Erben

Karel Jaromír Erben. född 7 november 1811 i Miletín, död 21 november 1870 i Prag, var en tjeckisk författare. 

Erben blev František Palackýs medhjälpare i arkivforskning. Han deltog i 1848 års politiska rörelser och utnämndes 1851 till stadsarkivarie i Prag. Han samlade bland annat in arkivmaterial om Böhmen och Mährens historia vilket blev ett verk med ett rikt material av folkliga dikter och sagor. Det blev även en inspirationskälla för hans egen diktning.

Såsom poet blev Erben mycket populär genom en samling folkliga ballader, Kytice z povĕsti narodnich (1853; sjunde upplagan 1893; balladen "Julafton" finns översatt i Alfred Jensens Ur Böhmens moderna diktning, 1894), som fick stort inflytande på Jan Neruda och den nationella konstpoesin i det slaviska Böhmen. Erbens förnämsta litterära arbete var utgivandet av gammaltjeckiska skrifter, däribland "Jan Hus'" (1864-68) och "Štitnýs" (1851), samt många arbeten rörande Prags äldre historia. Dessutom utgav han en samling tjeckiska folkvisor, Písni narodní v Čechách (1842 och 1845; ny utökad upplaga 1862-63).

Sju av balladerna i Kytice z povĕsti narodnich ligger till grund för den tjeckiska filmen Kytice från år 2000.

Källor

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Tjeckiska arkivarier
Stadsarkivarier
Födda 1811
Avlidna 1870
Män
För försvaret av Kiev

Medaljen För försvaret av Kiev (ryska: За оборону Киева) instiftades efter en ukas från Högsta Sovjets presidium av den 21 juni 1961. Medaljens skapare är konstnären Vladimir Nikolajevitj Atlantov.

Med medaljen "För försvaret av Kiev" belönades alla deltagare av försvaret av Kiev - värnpliktiga som hade tjänstgjort i den sovjetiska armén och inom de tidigare NKVD-trupperna, samt alla arbetare som deltog i försvaret Kiev inom folkuppbådet, de som var med och konstruerade olika försvarsverk, de som arbetade på fabriker som försörjde soldaterna vid fronten, medlemmar ur Kievs underjordiska rörelse och partisaner, vilka hade kämpat mot tyskarna vid Kiev. Perioden för försvaret av Kiev brukar anges juli t.o.m. september 1941.

Medaljen "För försvaret av Kiev" bärs på den vänstra brösthalvan och om man har blivit dekorerad med andra sovjetiska medaljer skall den placeras efter medaljen "För försvaret av Stalingrad".

Enligt uppgifterna per den 1 januari 1995 har omkring 107 540 personer tilldelats medaljen "För försvaret av Kiev".

Medaljens beskrivning
Medaljen "För försvaret av Kiev" tillverkas av mässing och har formen av en cirkel med en diameter på 32 millimeter.

På medaljens framsida finns en avbildning av Högsta Sovjets byggnad i det Ukrainska SSR med en vajande flagga. I förgrunden ser man en bild på en soldat, en matros, en arbetare och en partisankvinna med nerfällda gevär.

I den övre delen av medaljen står det i en halvcirkel "För försvaret av Kiev" ("Za oboronu Kijeva").

På medaljens baksida finns inskriptionen "För vårt sovjetiska fosterland" ("Za nasju sovetskuju rodinu"). Ovanför texten finns en bild av en hammare och en skära.

Alla inskriptioner och avbildningar på medaljen är utbuktande.

Medaljen fästs genom en ögla och en ring ihop med en metallbricka som är omgiven av ett 24 millimeter brett olivfärgat silkesband. I mitten av bandet finns två längsgående remsor: en röd som är 4 mm bred och en blå som är 2 mm bred.

Källhänvisningar 

Sovjetiska medaljer
Kievs historia
Sovjetiska militära utmärkelser
Kiev
Ukraina under andra världskriget
Priser och utmärkelser instiftade 1961
Landkreis Schmalkalden-Meiningen

Landkreis Schmalkalden-Meiningen är ett distrikt (Landkreis) i sydvästra delen av det tyska förbundslandet Thüringen.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Landkreis Schmalkalden-Meiningen:

Städer

Kommuner

Förvaltningsgemenskaper

Breitungen/Werra

Dolmar-Salzbrücke

Hohe Rhön

Meiningen

Wasungen-Amt Sand

Källor

Schmalkalden-Meiningen
Schmalkalden-Meiningen
Under mitt tunna skinn

"Under mitt tunna skinn" är en poplåt skriven av Patrik Isaksson och framförd av honom själv med "bandet" i Melodifestivalen 2008. Bidraget deltog i den tredje deltävlingen i Cloetta Center där den blev utslagen.

Singeln 
Singeln "Under mitt tunna skinn" släpptes den 28 februari 2008.

Låtlista 
Under mitt tunna skinn

Den 16 mars 2008 tog sig melodin in på Svensktoppen.

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Melodifestivalbidrag 2008
Musiksinglar 2008
Låtar av Patrik Isaksson
Svensktoppsmelodier 2008
Svenskspråkiga sånger
Landkreis Sömmerda

Landkreis Sömmerda är ett distrikt (Landkreis) i norra delen av det tyska förbundslandet Thüringen.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Landkreis Sömmerda:

Städer

Kommuner

Förvaltningsgemenskaper

Elxleben

Gera-Aue

Gramme-Vippach

Kindelbrück

Kölleda

Straußfurt

Källor

Sömmerda
Sömmerda
Landkreis Sonneberg

Landkreis Sonneberg är ett distrikt (Landkreis) i södra delen av det tyska förbundslandet Thüringen.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande kommuner och städer ligger i Landkreis Sonneberg:

Städer

Kommuner

Förvaltningsgemenskaper

Neuhaus am Rennweg

Källor

Sonneberg
Sonneberg
Jelena Tomašević

Jelena Tomašević (serbisk kyrilliska: Јелена Томашевић, född 1 november 1983 i Kragujevac, Serbien) är en serbisk sångerska som representerade Serbien i Eurovision Song Contest 2008 i Belgrad med låten "Oro". Låten är skriven av Željko Joksimović och Dejan Ivanović. Hon hade tidigare deltagit i den nationella uttagningen till Eurovision Song Contest både år 2004 och 2005. Med sig på scen 2008 hade hon flöjtisten Bora Dugić.

Som liten vann hon flera musiktävlingar och talangjakter, bl.a. Jugoslaviska barnfestivalen 1994. Hon har även deltagit i internationella musikfestivaler i Tjeckien, Vitryssland och Bulgarien.

Hon gick ut det matematiska gymnasiet 2002 och planerade att ta examen i engelska språket och engelsk litteratur vid Kragujevacs universitet 2009. Studierna har hon för tillfället lagt åt sidan för att koncentrera sig på sångkarriären.

Diskografi

Album 
 oktober 2007 - Panta Rei

Singlar 
 2004 - Kad ne bude tvoje ljubavi
 2005 - Jutro
 2006 - Nema koga
 2008 - Oro
 2008 - Košava
 2008 - Okeani
 2008 - Nikola Tesla
 2009 - Time to Pray
 2009 - Gde da odem da te ne volim

Externa länkar

Officiellt forum
Officiell Myspace

Referenser

Födda 1983
Serbiska popsångare
Artister som representerat Serbien i Eurovision Song Contest
Kvinnor
Levande personer
Personer från Kragujevac
Deltagare i Eurovision Song Contest 2008
HMS Klas Horn (3)

HMS Klas Horn (3) var en svensk jagare som byggdes vid Kockums och sjösattes 13 juni 1931 och levererades till flottan 16 september 1932. Klas Horn var en av de tre jagarna som drabbades i Hårsfjärdskatastrofen 17 september 1941. De övriga två var  och . Klas Horn reparerades efter olyckan och togs åter i tjänst 25 december 1943. Klas Horn utrangerades 15 augusti 1958.

Jagaren fick sitt namn efter amiralen Klas Horn.

Källor 

Klas-klass (jagare)
Svenska jagare under andra världskriget
Svenska jagare under kalla kriget
Fartyg sjösatta 1931
Fartyg byggda i Malmö
Fartyg sänkta i Östersjön och Finska viken under andra världskriget