kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lundby IF

Lundby Idrottsförening (Lundby IF) är en fotbollsförening från Hisingen i Göteborg, bildad 1919. Herrlaget har spelat nio säsonger i näst högsta divisionen, senast säsongen 1998. Föreningen har också  tre segrar i Gothia Cup.

Historia 
1942 kvalade Lundby IF till allsvenskan efter att ha vunnit division II västra, tre poäng före Tidaholms G&IF och nio poäng före Örgryte IS. I kvalet spelade Lundby IF 1–1 mot Halmstad BK hemma på Rambergsvallen, men det blev HBK som gick upp i allsvenskan efter att ha vunnit med 2–1 på Örjans vall i den andra matchen.

Ungdomsverksamheten gav seger i JSM 1990 med Teddy Lučić och Bosko Orovic som tongivande spelare. 1997 vann klubbens 15-åriga pojkar SM i futsal med Tobias Hysén i laget.

Säsongen 2006 startade Lundbys herrlag i Division II Västra Götaland, men utgick under mitten av året till följd av att föreningen gick i konkurs. Kort därefter startades den nya föreningen Lundby IF 06. År 2015 strök man "06" från föreningsnamnet.

2016 meddelade klubben via sin hemsida att man "gör ett uppehåll" från seniorfotboll och att man istället valt att lägga fokus på klubbens breddverksamhet. 

Lagom till klubbens 100-årsjubileum säsongen 2019 meddelade man att man åter startat upp en seniorverksamhet för kommande säsong och laget spelade första säsongen i division 7C Göteborg. Säsongen 2022 slutade man tvåa och gick upp till division 6 säsong 2023.

Kända profiler 

I grönvita Lundby IF:s matchtröja har bland andra Herbert Lundgren, Bengt "Fölet" Berndtsson, Teddy Lučić, Tobias Hysén, Tommy Naurin och Dime Jankulovski spelat, och förre riksidrottsordföranden Gunnar Larsson har också spelat i föreningens A-lag. Han var dessutom ordförande när Lundby IF startade sin framgångsrika ungdomsverksamhet i mitten av 1960-talet.

Externa länkar 
 

Fotbollsklubbar i Göteborg
Hisingen
Sportklubbar bildade 1919
Sportklubbar som gått i konkurs
Lasse Gustavson

Lasse Gustavson, född 1956 i Kortedala, Göteborg, är en svensk brandman, författare och föredragshållare.

Biografi
Gustavson drabbades 1981 av en arbetsplatsolycka i Göteborg, som gav honom 40-procentiga tredjegradens brännskador på kroppen. De livshotande skadorna var dock de inre, i lungorna. I dag håller han föredrag kring kraft, motivation och prestation i vardagen och i det extrema. Han ger också längre utbildningar i inre ledarskap och grupputveckling. Gustavson har tillsammans med Lars-Åke Krantz skrivit boken Leva vidare som handlar om honom själv, före, under och efter olyckan som förändrade hans liv. I Norge är också böckerna Gennom ilden samt Ord for dagen utgivna.

Bibliografi
 Leva vidare, 2003 (), skriven tillsammans med Lars-Åke Krantz
 Lev videre, 2003 (), norsk översättning av Leva vidare
 Gennom ilden, 2004 ()
 Ord for dagen, 2005 ()

Priser och utmärkelser 

 Hillesgårdspriset för medmänsklighet, 2023, av Stiftelsen Hillesgårdspriset.

Källor

Patientfall
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Personer inom räddningstjänst
Födda 1956
Män
Levande personer
Solar

Solar kan syfta på:

Solar – en person vistas i solljus, se Solbad
Solar – engelska titeln för en bok av Ian McEwan, se Hetta (roman)
Solar (sångare) – sydkoreansk sångerska
Sonnenstein

Sonnenstein eller Schloss Sonnenstein är en före detta fästning i staden Pirna i Sachsen i östra Tyskland.

Under andra världskriget inrättade nazisterna ett av sina ”eutanasiinstitut”, officiellt benämnt Tötungsanstalt Pirna-Sonnenstein, i slottsbyggnaden. Mellan juni 1940 och september 1941 mördades här 13 720 handikappade och psykiskt sjuka personer inom ramen för Aktion T4. Två av de ansvariga för massmordet var Werner Heyde och Paul Nitsche.

Externa länkar 
 Gedenkstätte Pirna-Sonnenstein

Brott mot mänskligheten
Aktion T4
Sachsens historia
Slott i Sachsen
Landkreis Sächsische Schweiz-Osterzgebirge
Soldaten

Soldaten är en av Ivar Lo-Johanssons självbiografiska böcker och utkom första gången 1959. I denna skriver Lo-Johansson om sin tid under beredskapsåren under andra världskriget då han blev inkallad i luftvärnet.

Handling
Författaren och hans kamrater klagar ideligen på den bristfälliga kommunikationen mellan Försvaret som etablissemang, befälen och soldaterna själva. Det återkommande temat är att soldaterna inte vet vad som försiggår i själva kriget utan får veta mer om det under sina korta permissioner än under flera år som inkallade.

Externa länkar
Ivar Lo-sällskapet om Soldaten

Självbiografier
Skönlitteratur 1959
Andra världskriget i skönlitteratur
1940-talet i skönlitteratur
Verk av Ivar Lo-Johansson
Giselle Potter

Giselle Potter är en amerikansk författare och illustratör till barnböcker. Hon är bosatt i Hudson Valley, New York.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Hipp, hurra för mormor 2000 (tillsammans med Cari Best) (Three cheers for Catherine the Great!)
 Mitt bästa år 2004 (The year I didn't go to school)

Priser och utmärkelser 
 Peter Pan-priset 2001

Externa länkar 
Giselle Potter (på engelska)
Interview with Giselle Potter

Amerikanska illustratörer
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Engelskspråkiga författare
Kvinnor
Analfabeten

Analfabeten, första delen i Ivar Lo-Johanssons självbiografiska romansvit, behandlar delar av författarens tonår och uppväxten som statare. Efterhand får familjen ett eget hem, efter många komplikationer och inte helt utan missmod från framförallt modern. Boken utkom 1951.

Handling
Boken beskriver hur Ivar Lo-Johansson får upp sitt intresse för skrivandets konst och hur han enträget vill bli en "student", trots att han inte fullt vet vad det innebär. Huvudpersonen och analfabeten i boken är dock fadern, som tampas med byråkratin och möter stora svårigheter när det kommer till avtal och liknande. Han har aldrig lärt sig läsa eller skriva men har klarat sig bra ändå, dock darrar hans inre så fort ord som "pengar", "avtal" eller liknande nämns.

Externa länkar
 Ivar Lo-sällskapet om Analfabeten

Svenska romaner
Skönlitteratur 1951
Verk av Ivar Lo-Johansson
Aktion 14f13

Aktion 14f13 var kodnamnet för nazisternas massmord på mellan 10 000 och 20 000 personer med psykiska och fysiska funktionnedsättningar, gamla, "icke arbetsföra" och ”livsodugliga” koncentrationslägerfångar. Även många politiskt oppositionella och judar mördades inom aktionen.  Aktion 14f13 pågick mellan april 1941 och mars 1942.

Historia 
Aktion 14f13 var delvis en fortsättning på Nazitysklands generella ”eutanasiprogram” Aktion T4 då personer med fysiska och psykiska funktionsnedsättningar gasades ihjäl på anstalterna Bernburg, Sonnenstein, Brandenburg, Grafeneck, Hadamar och Hartheim. Aktion 14f13 startades på initiativ av Reichsführer-SS Heinrich Himmler för att "befria" koncentrationslägren från vad som kallades odugliga "ballastexistenser". Himmler såg att man för detta ändamål kunde använda de gaskammare som fanns på anstalterna. Chefsläkaren för Aktion T4, Werner Heyde, blev ansvarig för att tillsammans med Inspektoratet för koncentrationslägren organisera selektionen av de lägerfångar som skulle sändas till sin död i gaskamrarna. Denna mordmetod kom senare att användas vid massmorden av judar i bland annat Auschwitz.

Bland de ansvariga för Aktion 14f13 återfanns Reichführer-SS Heinrich Himmler, SS-generalen Philipp Bouhler och ämbetsmannen Viktor Brack som ledde Aktion T4 samt läkarna Werner Heyde och Paul Nitsche.

Koden 14f13 ingick i SS:s bokföringssystem; "14" stod för Inspektoratet för koncentrationslägren, "f" för "dödsfall" (tyska Todesfälle) och "13" för gasning på anstalt.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Se även 
 Koncentrationsläger i Nazityskland
 USA mot Karl Brandt et al.

Aktion T4
Brott mot mänskligheten
Alexis Kouros

Alexis Kouros född 1961 i Kermanshah, Iran men bosatt i Finland, är en författare, läkare och dokumentärfilmare.

Kouros lämnade Iran 1983 för att studera till läkare i Ungern och bosatte sig sedan i Finland där det var brist på läkare.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
På en ö i havet 2001 (Gondwanan lapset 1997)

Filmografi 
Seuraavaa lentoa odotellessa/Waiting for Godot at De Gaulle International (2000) (om Mehran Karimi Nasseris historia som också ligger bakom spelfilmen The Terminal)
Ilman tytärtäni/Without My Daughter (2002) (Seyyed Mahmoodys historia, hans frus version ligger till grund för boken och spelfilmen Inte utan min dotter)
Suuret Suomalaiset: Elias Lönnrot (2004) (TV)
Kokonainen (2005) (om kvinnlig omskärelse och kulturkrockar)

Priser och utmärkelser 
Finlandia Junior-priset 1997 för På en ö i havet
Uppsala internationella kortfilmsfestival 2000, Award of the Nordic Video Section (för Seuraavaa lentoa odotellessa)
Tammerfors internationella kortfilmsfestival, specialpris 2001 (för Seuraavaa lentoa odotellessa)
Peter Pan-priset 2002
New York Short Film Festival, Best Scriptplay (för Kokonainen)

Källor

Finskspråkiga författare
Iranska författare
Finländska författare av barn- och ungdomslitteratur
Personer från Kermanshah
Födda 1961
Levande personer
Män
Banedanmark

Banedanmark (tidigare Banestyrelsen) är ett direktorat under Transport- og Energiministeriet i Danmark. Banedanmark ansvarar för större delen av Danmarks järnvägsnät. Det har cirka  anställda.

Banedanmarks uppgifter är fastställda i Bekendtgørelse nr. 1276 om Banedanmarks opgaver og beføjelser af 20. november 2015, där det bland annat framgår att Banedanmark planlägger, utvecklar, anlägger, driver, underhåller och förnyar den statliga järnvägsinfrastrukturen som utgör den större delen av Danmarks järnvägsnät. Banedanmark ansvarar även för tilldelning av infrastrukturkapacitet ("tidtabeller") till järnvägsföretagen. Man fastställer och tar ut avgifter för utnyttjandet av järnvägsnätet.

Källor

Externa länkar 
 Banedanmarks webbplats

Järnväg i Danmark
Danmarks myndigheter
Deborah Ellis

Deborah Ellis, född 1960 i Cochrane i Ontario, numera boende i Toronto, är en kanadensisk författare.

Ellis är en aktiv antikrigsaktivist och feminist. Hon har skrivit många barnböcker som reflekterar detta.  Hon reste till Afghanistan 1997 där hon intervjuade kvinnor i flyktingläger, utifrån dessa intervjuer skrev hon trilogin The Breadwinner, Parvana's Journey, Mud City, och en bok för vuxna Women of the Afghan War.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Den osynliga flickan (översättning Helena Ridelberg, Bonnier Carlsen, 2002) (The breadwinner)
 Parvanas vandring (översättning Helena Ridelberg, Bonnier Carlsen, 2003) (Parvana's Journey)
 Lerlägret (översättning Helena Ridelberg, Bonnier Carlsen, 2004) (Mud City)
 Jag önskar: palestinska och israeliska barn berättar (översättning Torun Lidfeldt Bager, Bonnier Carlsen, 2004) (Three wishes)
 Vägen till himlen (översättning Helena Ridelberg, Bonnier Carlsen, 2005) (The heaven shop)

Priser och utmärkelser 

 Peter Pan-priset 2003

Referenser

Engelskspråkiga författare
Kanadensiska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1960
Kvinnor
Levande personer
Personer från Ontario
Muminmuseet

Muminmuseet är ett museum vid Andparken i Tammerfors, med konstsamlingen Mumindalen, som omfattar över 2.000 konstverk som Tove Jansson donerade till Tammerfors konstmuseum mellan 1986 och 1997.

Samlingen fanns i Tammerfors Konstmuseums byggnad sedan 2012, efter att tidigare visats på Tammersfors huvudbibliotek Metso (Tjädern). 17-18 juni 2017 invigdes ett helt nytt och världens enda Muminmuseum i Tammerforshuset dit samlingarna flyttats.<ref>[https://www.moomin.com/sv/blog/varldens-enda-muminmuseum-oppnas-med-folkfest-det-nya-tammerforshuset-17-18-6/ Världens enda muminmuseum öppnas med folkfest i det nya Tammerforshuset 17-18 juni 2017.] Läst 20 september 2017.</ref>
Samlingen behöll dock sitt namn "Tammerfors konstmuseums samling Mumindalen".

Muminhuset
En central del av konstsamlingen är Muminhuset, vilket byggts av Tove Jansson, Tuulikki Pietilä och Pentti Eistola. Detta blåa femvånings modellhus byggdes av Tove Jansson, Tuulikki Pietilä och Pentti Eistola i slutet av 1970-talet. Den ursprungliga idén var att göra det runt, som Jansson alltid framställde det i sina Mumin-illustrationer, men eftersom det skulle ställas i ett hörn vid Bratislavas illustrationsbiennal 1979 byggdes det kantigt. Det byggdes inte efter ritningar, utan på fri hand, våning för våning. Det följer heller inte någon speciell arkitekturell stil, utan flera stilar. Markvåningen skissades av Tuulikki Pietiläs bror, arkitekten Reima Pietilä. 

Från början var en världsturné planerad för huset efter biennalen 1979, men det blev istället bara en nordisk turné 1980–83. Huset fördes sedan till Tove Janssons ateljé, eftersom det var i behov av lagningar efter turnén. Det visades upp igen vid Tammerfors konstmuseum 1986, innan det slutligen fick en permanent plats i det nybyggda museet Mumindalen, där det förevisats sedan 1987. Fotografier av huset finns som illustrationer i Skurken i muminhuset'', den sista av Janssons fyra bilderböcker om Mumintrollen.

Se även
Temaparken Muminvärlden i Nådendal

Källor

Noter

Externa länkar
Muminmuseets webbplats

Museer i Tammerfors
Mumintrollen
Seriemuseer
Litterära museer
Varför finns Vetil?

Varför finns Vetil? (engelska: The Meaning of Liff) är en fiktiv humoristisk uppslagsbok av Douglas Adams och John Lloyd. Fiktiv i den meningen att alla orden egentligen är ortnamn och förklaringarna är komiska associationer till ortnamnet i fråga.

Den kom först ut 1983 och har sedan dess kommit ut i flertalet utgåvor. Alltid med tillägg i författarnas förord, vilket till slut verkar fungera som någon slags korrespondens mellan de två. De senare utgåvorna har gått under titeln The Deeper Meaning of Liff.

Svensk översättning kom först 1999 på Söderströms förlag i Finland.

I finsk översättning 1997, "Elimäen tarkoitus".

Externa länkar 
 Meaning of Liff, The

Brittiska romaner
Skönlitteratur 1983
Engelskspråkig skönlitteratur
de:Der tiefere Sinn des Labenz
Bål (botanik)

Bålen (Thallus) är "kroppen" av en växt som inte kan delas upp i stam, rot och blad.

Typexempel är bållevermossor och lavar.

Referenser 

Växtanatomi
Fritz Wiessner

Fritz Wiessner, född 1900 i Dresden i Tyskland, död 1988, var en tysk-amerikansk bergsbestigare.

Wiessner emigrerade till USA 1929 och blev amerikansk medborgare 1935. Han ledde bland annat den amerikanska Alpine Club-expeditionen till K2 1939. Inom amerikansk klippklättring har Wiessner mest blivit känd för att han upptäckte området Shawangunks i delstaten New York, där han vid 80 års ålder fortfarande var en aktiv klippklättrare.

Externa länkar 

Tyska bergsbestigare
Amerikanska bergsbestigare
Födda 1900
Avlidna 1988
Wiessner, Fritz
Öskar

Ett öskar är ett kar som används för att ösa vatten ur en mindre båt, exempelvis en segelbåt, vid läckage, eller då vatten genom farande på vatten tagit sig in i båten. Öskar hör till standardutrustningen på mindre båtar, och brukar vara tillverkade av plast. I den finska förordningen om fiskefartyg stadgas det att öskar skall finnas i fiskebåtar, och även det svenska Sjöfartsverket rekommenderar att man har ett öskar med sig på fritidsbåtar. 

Öskarets ena långsida, som utgör kärlets botten, är något svängd eller avrundad för att passa efter bottnen i båten på det ställe, som är avsett att utgöra det så kallade ösrummet eller ösen. Ett alternativ till öskar är självläns eller länspump.

Ordet öskar går att härleda historiskt till före 1520, på fornsvenska ösekar.

Källor

Båtar
Torkel Gregow

Per Johan Torkel Gregow, född 15 november 1935 i Trelleborg i Skåne län, är en svensk jurist.

Torkel Gregow tog juristexamen vid Lunds universitet 1958. Han tjänstgjorde som tingsnotarie 1959–1962, utnämndes till fiskal i Hovrätten för Västra Sverige 1963, assessor 1968 och blev hovrättsråd 1975. Han var byrådirektör hos Justitieombudsmannen 1964–1966, rättssakkunnig i Justitiedepartementet 1968–1969 och 1974–1981, samt sekreterare i Lagberedningen 1969–1971 och ledamot där 1971–1974. Torkel Gregow var justitieråd i Högsta domstolen 1981–2002, från 1998 som ordförande i HD.

Han är författare till rättsvetenskapliga monografier och lagkommentarer, främst på exekutionsrättens område. Gregow var utgivare av Sveriges rikes lag 2003–2010.

Referenser 
 

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svenska författare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska redaktörer
Män
Födda 1935
Levande personer
Personer från Trelleborg
Alumner från Lunds universitet
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Svenska jurister under 1900-talet
Skazi

Skazi är en tranceduo med Asher Swisa från Israel.
Skazi är kända för att använda hårdrocksriff i sina låtar. 
Skazi har även blivit kända för sina liveframträdanden där det levereras psykedelisk musik med mycket energi.

Externa länkar
 skazi.tv

Israeliska musikgrupper
Blåkäxa

Blåkäxa (Etmopterus spinax) är en hajfisk som bland annat lever längs Sveriges västkust.

Den blir nästan aldrig längre än 45 centimeter, och är således Nordatlantens minsta hajart. Maximal längd är 60 cm. Den har ett antal lysorgan på undersidan som avger ett svagt grönt sken. Eventuellt har detta med fortplantningen att göra.

Blåkäxan lever normalt på cirka 200 till 700 meters djup, men kan vid kusterna gå upp till 75 och kan då förekomma i Skageracks djupare delar, tillfälligt i Bohuslän. Blåkäxan kan förekomma ner till 2 000 meters djup. 

Födan består av småfisk, bläckfisk, musslor, kräftdjur och räkor. Under sommaren föds de drygt tio centimeter långa ynglen, 6-20 stycken åt gången.

Utbredning 
Blåkäxa finns, förutom på den svenska västkusten, även längs med hela Norges kust, i Nordsjön, längs södra Island, väster om Irland samt kring den Iberiska halvön och i västra Medelhavet, längs hela Västafrika ända ner till Godahoppsudden. I Sverige påträffas blåkäxan framförallt i norra Bohuslän och kan t. ex. fångas inom olika djuprännor som Kosterfjorden. 

Blåkäxan är inte listad som hotad av IUCN, men i Sverige är den rödlistad som sårbar.

Källor 
Svenska hajföreningen

Noter

Externa länkar 

Shark Alliance

Pigghajartade hajar
Hotade arter i svensk flora och fauna
Gårdaskrapan

Gårdaskrapan var en planerad skyskrapa i Göteborg.

2006 fick bostadsbolaget Poseidon tillåtelse att bygga flerbostadshuset som skulle ha blivit Göteborgs högsta hus. Byggnaden skulle få 33 våningar och bli 97 meter högt. Huset skulle få drygt 150 lägenheter med fasad i tegel med undantag för den västra delen som skulle få stora glasytor, som inbyggda balkonger.

I april 2008 meddelade markägaren Poseidon att huset inte kommer att byggas på grund av för höga byggkostnader. På platsen byggs istället ett hus på 13 våningar.

Referenser

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Planerade skyskrapor i Sverige
Nedlagda byggprojekt i Sverige
Gårda
Inđija

Inđija (translittererat: Indjija, kyrilliska: Инђија) är en stad i provinsen Vojvodina i Serbien som ligger mellan Belgrad och Novi Sad. Staden har 26 000 invånare (Inđija kommun har 50 000). Vid Inđija går den viktiga motorvägen på E75 som förbinder Belgrad med Budapest.

Inđija är en av de mest utvecklade städerna i Serbien med många utländska investeringar.

Historia 

Första benämningen av Inđija är från 1496 men förmodligen har folk levt i stadens område sen 1455. I byn Slankamen nära Inđija levde kelter redan under bronsåldern. Området tillhörde Romarriket från ca år 10 f. Kr. till 500-talet. Kejsaren Constantius II levde en tid i Slankamen (Acumincum). Gamla gravar visar att slaver bosatte sig i området senast på 1000-talet och det tillhörde det serbiska medeltida riket.

Under tiden då Inđija var ockuperat av det Osmanska riket var de flesta invånare serber. Staden låg då något mer norrut än idag. Först år 1746 grundades dagens Inđija och då fanns det 60 hushåll i staden. Fram till 1791 hade antalet hushåll ökat till 122 och invånarantalet var 1 024. På 1800-talet, då staden var en del av Österrike-Ungern, flyttade tyskar, tjecker och ungrare in till Inđija. År 1883 kom järnvägen till byn vilket ledde till att Inđija blev en knutpunkt mellan Belgrad och Zagreb samt Belgrad och Subotica. Ungefär samtidigt påbörjades industrialiseringen.

Före andra världskriget hade Inđija, då en del av Jugoslavien, 7 900 invånare, av vilka 5 900 var etniska tyskar. Staden var då en av de mest utvecklade i Vojvodina och ett kulturellt centrum för tyskar i Srem. Idag är 85 procent av befolkningen serbisk.

Orter 

Följande orter ligger i Inđija kommun:

 Beška (Бешка)
 Čortanovci (Чортановци)
 Jarkovci (Јарковци)
 Krčedin (Крчедин)
 Ljukovo (Љуково)
 Maradik (Марадик)
 Novi Karlovci (Нови Карловци)
 Novi Slankamen (Нови Сланкамен)
 Slankamenački Vinogradi (Сланкаменачки Виногради)
 Stari Slankamen (Стари Сланкамен)

Galleri

Se även 
 Srem

Externa länkar 
 Indjija.net
 Investeringar i Inđija

Orter i Serbien
Orter i Vojvodina
Quiz Show

Quiz Show är en amerikansk dramafilm från 1994 i regi av Robert Redford. Filmen är baserad på en verklig händelse, frågesportsskandalen kring programmet Twenty One på 1950-talet.

Rollista (urval) 
 John Turturro - Herbie Stempel
 Rob Morrow - Dick Goodwin
 Ralph Fiennes - Charles Van Doren
 Paul Scofield - Mark Van Doren
 David Paymer - Dan Enright
 Hank Azaria - Albert Freedman
 Christopher McDonald - Jack Barry
 William Fichtner - Stage Manager
 Griffin Dunne - Account Guy

Källhänvisningar

Externa länkar 
 

Filmer 1994
Amerikanska dramafilmer
1950-talet på film
Connecticut på film
New York på film
Washington D.C. på film
Filmer i regi av Robert Redford
Engelskspråkiga filmer
Filmer om television
Filmer om spel
Filmer från Hollywood Pictures
Lubb

Lubb (Brosme brosme) är en fisk i familjen lakefiskar.

Utseende 
Lubben har som enda art i ordningen torskartade fiskar en enda ryggfena. Denna är mycket lång och når ända till stjärtfenan. Även analfenan är lång. Fisken blir från 40 upp till 120 centimeter lång, dock vanligtvis mindre. Vikten är mellan 2 och 10 kilogram (vissa källor anger upp till 30 kilogram som maxvikt). Den troliga maxvikten är dock cirka 20 kg. Världsrekordet på sportfiske lyder på 17,20 kg. Den fisken fångades 2008 vid Söröya i Nordnorge av svenske sportfiskaren Anders Jonasson.

Lubben är en utsökt matfisk men den förekommer mycket sällan i fiskdiskarna.

Utbredning 
Lubben lever i kustnära vatten från New Jersey norrut, via Labradorhavet över vattnen söder om Grönland och runt Island, över norra Nordsjön, längs Skandinaviska halvöns kuster bort mot Murmansk och Spetsbergen. Vidare söderöver längs östra Atlantkusten ner till södra Portugal. I Sverige förekommer den i Skagerack.

Vanor 
Den lever nära hårda bottnar i saltvatten på vanligen 150-450 meters djup, som mest 1 000 meter. Ungfiskar går högre upp. Lubben lever ensam eller i små grupper.

Livslängden är minst 20 år (Curry-Lindahl anger cirka 40 år).

Föda 
Kräftdjur, skaldjur, sjöstjärnor och bottenlevande fiskar. Enligt Curry-Lindahl har även havsfåglar förtärts.

Utgör själv föda åt sälar.

Fortplantning 
Lubben leker under vår till sommar på djupt vatten. Honan lägger mellan 2 och 3 miljoner ägg. Dessa och ynglen är pelagiska; ynglen börjar söka sig mot bottnen vid omkring 5 centimeters längd. Den blir könsmogen vid 6 till 10 års ålder.

Källor 
 Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar 
 FishBase

Fotnot 

Lakefiskar