kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grums kommunvapen

Grums kommunvapen fastställdes för Grums köping 1952 och registrerades oförändrat för Grums kommun 1974. Kyrkan är en äldre kyrka i Grums och sågklingorna är symbol för träförädlingsindustrin.

Blasonering
Blasonering: I blått fält en kyrka av silver med korsprydd takryttare på mitten och kors över vardera gaveln samt med svarta fönster; däröver en ginstam av silver belagd med tre blåa cirkelsågklingor.

Bakgrund
Det fanns en bild av en kyrka redan i Grums härads äldsta kända sigill från 1617. I häradets uppbådsfana från Karl XII:s tid finns också en bild på en kyrka, och det är den som har tjänat som inspiration till bilden i kommunvapnet. Sannolikt rör det sig om en bild av Grums äldsta sockenkyrka så som den såg ut på 1600-talet. Till detta lades symboler för den moderna industrin. Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t (regeringen) 1952 för Grums köping och registrerades 1974 hos Patent- och registreringsverket för Grums kommun enligt de nya regler för skydd av svenska kommunvapen som då hade införts.

Vapen för äldre kommuner inom den nuvarande kommunen

Värmskogs landskommun
Värmskogs landskommun bildades 1863 och uppgick vid årsskiftet 1951/52 i Stavnäs landskommun. Vid årsskiftet 1970/71 överfördes Värmskog till den nybildade Grums kommun medan övriga delar av Stavnäs lades till Arvika kommun. Värmskog fick sitt vapen fastställt av Kungl. Maj:t så sent som den 12 oktober 1951, mindre än tre månader innan kommunen upphörde. Vapnets blasonering lyder: "I fält av silver ett avslitet blått griphuvud mellan tre blå kryckkors, ordnade två och ett." Griphuvudet är hämtat från en bildsten som är daterad till 900-talet eller kring år 1000 och nu finns i Värmskogs kyrka, det symboliserar forntiden. Kryckkors finns på en annan sten, antagligen medeltida, vid Värmskogs kyrka och får i vapnet representera den kristna tiden. De tre korsen står för socknens tre kyrkor som historiskt har avlöst varandra och för de tre delarna av Värmskog: norra, västra och östra. Detta vapen har efter kommunens upphörande kommit att användas av Värmskogs församling. Ett kryckkors kom sedan också att ingå i Stavnäs kommunvapen, läs mer om det i artikeln Arvika kommunvapen.

Källor

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med ginstammar
Heraldiska vapen med kyrkor
Heraldiska vapen med verktyg
Kalkalpen (nationalpark)

Kalkalpen är en nationalpark i centrala Österrike som inrättades 1997.

Parkens yta är nästan 21 000 hektar. Den högsta bergstoppen, Hohe Nock, ligger 1 963 meter över havet. Stora delar av området är täckt med blandskog som bildas främst av granar, ädelgranar och bokträd. Områdets namn syftar på de förhärskande bergarterna som innehåller mycket kalk. I nationalparken finns över 70 grottor, däribland några isgrottor.

Historia 

De första människorna bodde redan under stenåldern i området. I en grotta hittades stenverktyg som är 30 000 till 65 000 år gammalt. På samma ställe finns även tecken som tyder på att grottbjörnar, grottlejon, vargar och stenbockar levde i området. I distriktet Losenstein hittades stenföremål från jägare som levde 18 000 till 10 000 år före Kristus.

Under medeltiden och efteråt var regionen ett centrum för järnframställning. När produktionen minskade var naturen inte särskild påverkad på platsen där nationalparken ligger. Efter nationalparkens inrättning listades den samma år av IUCN som skyddsområde i kategori II. 2001 och 2003 ökades parkens storlek. Sedan 2004 ingår parken även i Ramsarkonventionen och nätverket Natura 2000.

Flora och fauna 

I parken lever cirka 30 däggdjursarter, 1 500 arter fjärilar och det finns ungefär 80 fågelarter som ruvar här. Bland de över 1 000 växtarter finns gömfröväxter, ormbunkar och mossor.

Bland större däggdjur kan nämnas brunbjörn, lodjur, utter, europeisk bäver, sjusovare och olika fladdermöss.

Här lever flera fåglar som är med i Österrikes röda lista, bland annat tjäder, lärkfalk, orre, kungsfiskare, skogsduva, ormörn, svart stork, kungsörn, morkulla, bivråk, nattskärra och mindre flugsnappare.

Hotade kräldjursarter i parken är eskulapsnok (Zamenis longissimus), skogsödla, kopparödla, hasselsnok, vanlig snok och sandödla.

Bland växtarter finns 102 som står på Österrikes röda lista.

Turism 

Dessa distrikt som har andel av parken satsar på ekologisk turism. Här finns ett flertal vandringsled. I periferin finns cirka 20 ängar med betesmark men några är inte i bruk.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 www.kalkalpen.at
 Nationalpark Kalkalpen - Region Ennstal
 Vandringsleder i regionen

Nationalparker i Österrike
1997 i Österrike
Kalkalperna

Kalkalperna är två omkring 600 kilometer långa, parallella bergskedjor med öst-västlig sträckning inom de östra Alperna med Centralalperna mellan sig. I norr ligger norra Kalkalperna med bland annat Allgäualperna, Wettersteingebirge, Gesäuse, Rax och Schneeberg och i söder ligger södra Kalkalperna med bland annat Dolomiterna, Karniska alperna och Karawankerna.

Kalkalperna består av mineralerna kalksten (i norr), dolomit, märgel, sandsten med mera.

Se även
 Kalkalpen (nationalpark) – en nationalpark i centrala Österrike

Referenser

Bergskedjor i Alperna
Mycelbaggar

Mycelbaggar (Leiodidae) är en familj inom ordningen skalbaggar. Mycelbaggarna tillhör den underordning med flest beskrivna arter, allätarbaggar, innehållande närapå 90% av alla skalbaggar. Familjen är mycket artrik och innehåller kanske upptill 3 700 olika arter runt om i världen, varav 126 finns i Sverige.

Kännetecken 
Arterna bland mycelbaggarna är oftast bruna eller svarta. De kännetecknas av sin halvklotformade kropp och somliga arter kan även rulla ihop sig som ett helt klot vid fara. Storleken är mycket variernade inom familjen, med allt från en längd på knappt en millimeter till någon centimeter. Den vanligaste längden ligger dock mellan tre och fem millimeter. Den största bredden på prothorax, det vill säga det främsta segmentet i mellankroppen, är sällan större än den största bredden på täckvingarna, möjligtvis är den avsevärt större. Mycelbaggarna har ingen nacke och sällan någon midja, eventuellt en antydan till midja.

Levnadssätt 
Allra oftast lever mycelbaggarna på och av svamp. Somliga lever på svamphyfer under och i marken och då främst i sandiga marker. Andra lever främst i svampar som växer på död ved och bark, där slemsvampar är särskilt vanliga boplatser. Deras föda utgörs av att bryta ner växtmaterial från exempelvis rutten ved, då i anknytning till svamp. Mycelbaggarnas larver har i stort sett samma typ av föda.

De arter som lever i markskiktet kommer ofta fram snart innan solnedgången, varma, kvava kvällar, och kan då fångas med håv om man önskar studera arter inom familjen. Arterna som däremot finns i träd kan många gånger handplockas. Dessvärre är många av arterna svårbestämda och deras närvaro tyder också ofta på en skyddsvärd miljö, varför man bör överväga att samla in dem.

Referenser 
 Beskrivning av familjen 
 Leiodidae i Tree of life 

Skalbaggar
Pavel Telička

Telička har en universitetsexamen i juridik från Karlsuniversitetet i Prag från 1986 och anställdes strax därefter vid tjeckiska utrikesministeriet. Han har främst varit fokuserad på EU-frågor, till exempel i egenskap av chefsförhandlare om tjeckiskt EU-medlemskap från 1998, statssekreterare med ansvar för EU från 1999 och ambassadör vid Europeiska unionen i Bryssel från 2002. I samband med Tjeckiens EU-anslutning i maj 2004 utnämndes Telička till landets första EU-kommissionär. Han ansvarade under ett halvår för hälso- och konsumentfrågor i Prodi-kommissionen. När Kommissionen Barroso I tillträdde i november samma år efterträddes Telička som tjeckisk kommissionär av den förre premiärministern Vladimír Špidla.

Källor

EU-kommissionärer
Män
Tjeckiska politiker
Födda 1965
Levande personer
Sutherland

Sutherland är ett område i norra Skottland, som har varit ett grevskap (till 1975) och ett distrikt (1975–1996), och är ett ståthållarskap. Det ingår i Highlands kommun. Traditionell huvudort är Dornoch.

Skottlands ståthållarskap
Molln

Molln är en köping (tyska Marktgemeinde) i det österrikiska förbundslandet Oberösterreich med cirka 3 600 invånare.

Orten ligger på 442 meters höjd i dalgången av floden Steyr. I Molln finns sedan 21 april 2001 ett nationalparkcentrum för nationalparken Kalkalpen.

Historia 
De första samhällena fanns här redan under yngre stenåldern. Till exempel hittades en genomborrad stenyxa som är cirka 4 000 år gammal. Senare fanns inte långt från orten en romersk väg. Näringslivet kännetecknades då huvudsakligen av jordbruk. År 1704 gjorde ortens invånare uppror mot landets herrar som krävde flera tusen trädstammar för landets försvarsanläggningar. Revolten slogs ner blodigt.

Det antas att gruvdrift existerade redan under 1200-talet men en urkund finns först för 1570-talet. Gruvorna var fram till 1790-talet i drift.

Under första världskriget uppkom strider mellan områdets skogsbruksförvaltning och olagliga jägare.

Sevärdheter 
 Regionalmuseum (Museum im Dorf)
 Nationalparkcentrum
 Smide som framställer munharpor
 Mollns kyrka
 Pilgrimsfärdskyrka Frauenstein

Vänorter 
  Buseck
  Tát

Referenser

Tryckta källor 
 Willibald Girkinger / Wolfgang Heitzmann: Die Steyr – Landschaft und Menschen am Fluß. Linz: Landesverlag, 1990. 2. Auflage. 
 Franz Kirchner: Das Mollner Heimatbuch 
 Angela Mohr: Althäuser in der Gemeinde Molln und Kulturgüter in Molln
 Christian Hager, Peter Wegenstein: Steyrtalbahn – Schmalspurstrecken Garsten–Steyr–Klaus und Pergern–Bad Hall. Linz: Verlag Denkmayr, 1988. 
 Raimund Ločičnic: Das Steyrtal in alten Ansichten. Steyr: Ennsthaler, 2001.

Noter 

Orter i Oberösterreich
Kommuner i Oberösterreich
Marco Greco

Marco Greco, född den 1 december 1963 i São Paulo, Brasilien, är en brasiliansk racerförare.

Racingkarriär
Greco tävlade i det brittiska mästerskapet i formel 3 1987, följt av tre säsonger i formel 3000. Han började tävla i USA från och med 1992 i Indy Lights, och körde sedan resten av 1990-talet i CART och IRL. Greco hade inga framgångar alls i CART, men lyckades väl i IRL, där han blev delad trea i mästerskapet 1997. Han tog en pole position i serien, men lyckades inte att vinna någon tävling.

IndyCar

Tredjeplatser

Pole positioner

Födda 1963
Brasilianska racerförare
Champ Car-förare
IndyCar-förare
Indianapolis 500-förare
Formel 3000-förare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
George Souders

George Souders, född den 11 september 1900 i Lafayette, Indiana, USA, död den 26 juli 1976, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Souders tävlade inom amerikansk banracing under 1920-talet, och vann Indianapolis 500 1927 som rookie. Han körde ytterligare ett år, 1928, då han blev trea, vilket gör att han har hundraprocent podiestatistik på Indianapolis Motor Speedway.

Amerikanska racerförare
Racerförare från Indiana
Indianapolis 500-vinnare
Indianapolis 500-förare
Personer från Lafayette, Indiana
Födda 1900
Avlidna 1976
Män
Sutherland (olika betydelser)

Sutherland kan syfta på:

 Sutherland (efternamn) – ett efternmamn samt personer med namnet

Geografi

Australien 

 Sutherland, New South Wales – en förort i södra Sydney
 Sutherland Shire – ett administrativt område med lokalt styre i södra Sydney

Storbritannien 

 Sutherlandshire, distrikt, Skottland, Highland, 
 Sutherland – en plats i Skottland

Sydafrika 

 Sutherland Range (kullar), Limpopoprovinsen, 
 Sutherland, Sydafrika – en tätort

USA 

 Sutherland, Iowa, O'Brien County, 
 Sutherland, Utah, Millard County, 
 Sutherland, Nebraska, Lincoln County, 

Robotskapade Sydafrikaförgreningar
Tivat

Tivat (kyrilliska: Тиват, italienska: Teodo, grekiska Θειοδος, Thiodhos) är en kommun i Montenegro, och är belägen vid Kotorbukten. Tivats kommun är landets minsta till ytan. Folkmängden i kommunen är cirka 14 000 invånare, varav lite mer än 9 000 bor i centralorten.

Tivat var ett betydelsefullt religiöst center under 13- och 1400-talen. Under medeltiden befolkades området av aristokrater som hade stora egendomar där. Från 1420 till 1797 var Tivat en del av Venetianska Albanien och lydde således under Republiken Venedig.

Tivat är den yngsta staden i Kotorbukten. Staden blev en stad under slutet av 1800-talet i samband med anrättandet av en flottbas 1889. Den kanadensiske miljardären Peter Munk, som nu äger flottbasen, har planer på att göra om den till en hamn för lyxyachter - Porto Montenegro - vilket skulle kunna göra staden till ett lyxresemål.

Utanför Tivat ligger Tivats flygplats, som är mest trafikerade flygplatsen i landet. Därifrån går dagliga flygförbindelser från Belgrad. Under turistsäsongen kommer många turister via Tivat till de närbelägna Kotor och Budva. Många turister ska också via flygplatsen till Dubrovnik i Kroatien. Landförbindelse med resten av Montenegro finns med landsväg.

En stor del av Tivats befolkning är serber och staden har också en stor kroatisk befolkning.

Systerstäder
Civitavecchia, Italien
Sremski Karlovci, Serbien

Källor

Externa länkar

Indelningar i Montenegro
Sara Paborn

Sara Paborn, född 18 mars 1972 i Sölvesborg, är en svensk författare. Hon debuterade våren 2009 med romanen Släktfeber. Boken utkom på Brombergs Bokförlag. 2009 var Paborn också en av sommarvärdarna i Sveriges Radios serie Sommar i P1. Hon har sedan dess skrivit sex romaner, bland annat Blybröllop.

Sara Paborn debuterade som poet i diktsamlingen Vilken tur att vi träffades innan vi dog (Orosdi-Back) som utkom i september 2014. I samband med diktsamlingen tog Sara Paborn initiativ till appen Poesi på G där 20 kända svenskar framför hennes dikter och diskuterar läsande och skrivande. Paborns senaste roman Tistelhonung är utgiven av Albert Bonniers förlag i april 2020.

Hon är sedan många år bosatt i Stockholm där hon arbetat som copywriter.

Bibliografi 
2009 – Släktfeber (ISBN 9789173372497)
2011 – Tuppen och havet (ISBN 9789173374019)
2014 – Vilken tur att vi träffades innan vi dog (ISBN 9789186593841)
2014 – Poesi på G
2015 – En eller annan väg (ISBN 9789173376419)
2017 – Blybröllop (ISBN 9789173378512)
2018 – Änkorna på Österlen
2020 – Tistelhonung

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Kvinnor
Födda 1972
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Sommarvärdar 2009
Levande personer
Personer från Sölvesborg
Taneli Luukkoinen

Taneli Luukkoinen, död cirka 1712, var en partigängare under stora ofreden.

Han var född i Ingermanland och blev 1711 major och chef för finska infanteridragoner. År 1711 trängde han ända fram till Ingermanland i sin kamp mot den ryska ockupationen under stora nordiska kriget. Han tillfångatogs till slut, sändes till Moskva, men lyckades emellertid att rymma därifrån tillbaka till Finland.

Externa länkar 
 Taneli Luukkoinen, partigängare (finska)
 Taneli Luukkoinen i Savolax (finska)

Personer i stora nordiska kriget
Finländska militärer under 1700-talet
Avlidna 1712
Män
Födda okänt år
Personer från Ingermanland
Herman Liikanen

Herman Liikanen, född 13 maj 1835 i Kristina kommun, död 13 april 1926 i Kuhmalax, var en finländsk frivillig soldat.

Liikanen deltog i italienska frihetskriget 1861–62 och i Danmarks krig mot Österrike och Preussen 1864. Sedan 1961 återfinns en staty av Herman Liikanen i Rom på Gianicolo-kullen framför Villa Lante utförd av Bino Bini.

Externa länkar 
 Herman Liikanen, garibaldino finlandese
 Finska frivilliga i danska kriget 1864
 

Födda 1835
Avlidna 1926
Finländska militärer
Personer från Kristina
Män
Au Lac

Âu Lạc (kinesiska: 甌雒/甌駱) var ett kungarike och det anses vara det första som dagens Vietnam kan härledas till. Riket existerade mellan 258 f.Kr./257 f.Kr. till 207 f.Kr. och huvudstad var Cổ Loa, cirka 35 km norr om dagens Hanoi.

Riket skapades av Thục Phán, som var landets ende kung och styrde under titeln An Dương Vương. Han skapade Thục-dynastin genom att förena den bergiga Âu Việt-regionen (motsvarande dagens norra Vietnam och delar av södra Kina) med den söder därom liggande Lạc Việt-regionen (beläget vid Röda flodens delta i vad som idag är norra Vietnam). Kungariket erövrades av Qindynastins arméer ledda av Zhao Tuo och inlemmades i vad som senare skulle bli kungariket Nanyue.

Referenser

Vietnams historia
Johan Gabriel Linsén

Johan Gabriel Linsén, född 27 december 1785 i Helsingfors, död 16 november 1848 i Helsingfors, var en finländsk diktare.

Linsén var professor i romersk litteratur vid Helsingfors universitet från 1828. Han publicerade sina dikter i Aurorasällskapets album 1817–18 och teoretiska artiklar om finskan i tidskriften Mnemosyne 1819–23. Han var en av grundarna av Finska litteratursällskapet och dess ordförande 1833–41.

Hans dotter Johanna Mathilda Linsén (1831–72) var banbrytare inom finländsk blindpedagogik och hans son Selim Gabriel Linsén (1838–1914) var tonsättare.

Utmärkelser

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 
 J. G. Linséns föreläsningar vid Svenska litteratursällskapet i Finland  
 

Finländska klassiska filologer
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska poeter
Svenskspråkiga poeter
Finländska författare under 1800-talet
Författare från Helsingfors
Födda 1785
Avlidna 1848
Män
HMS Vidar (P156)

HMS Vidar (P156) var en av svenska marinens 16 patrullbåtar som byggdes i Norge. Fartyget togs i tjänst 1979 och bildade tillsammans med systerfartyget  den 3:e Patrullbåtsdivisionen med hemmahamn Gålö. Fartygschef första året var kapten Bertil Björkman.

Hugin-klass patrullbåten HMS Vidar utgjorde testplattform, förutom huvudmaskineri som förblev original, för ett antal modifieringar vilket från 1992 infördes på 8 patrullbåtar vilka därefter benämndes Kaparen-klass.

Fartyget tjänstgjorde även på 5/48/18. patrullbåtsdivisionen på västkusten, och deltog tillsammans med  och  i 18. patrullbåtsdivisionens sista övningar i division vid förbandets nedläggning 1 juni 2001.

Referenser

Svenska patrullbåtar
Fartyg sjösatta 1979
Fartyg byggda i Norge
Gabriel Linsén

Selim Gabriel Linsén, född 22 juli 1838 i Helsingfors, död 5 april 1914 i Borgå, var en finländsk tonsättare. 

Gabriel Linsén var son till Johan Gabriel Linsén och gift med fotografen Maria Natalia Linsén, född Borenius. Han skrev och tonsatte sammantaget 80 kör- och solosånger. Mest känd är "En sommardag i Kangasala" från 1864. 

År 1954 regisserade Jack Witikka en långfilm Jag gungar i högsta grenen om hans liv, med Martti Katajisto i huvudrollen.

Externa länkar 
 

Födda 1838
Avlidna 1914
Finlandssvenska kompositörer
Finländska kördirigenter
Män
Musiker från Helsingfors
Finlandssvenska musiker
Amsil

Amsil är en stad i Nordkorea, nära den sydkoreanska gränsen. Amsil ligger på högra stranden av floden Hans nedre lopp, och ligger administrativt inom industriregionen Kaesong sydsydost om staden Kaesong.

Orter i Norra Hwanghae
WP:Projekt Korea
Gränsorter i Asien
Dagmar Ruin Ramsay

Dagmar Ruin Ramsay, född 1894, död 1977 i Sverige, var en finländsk sjuksköterska och memoarförfattare. Hon var släkt med Hans Ruin.

Dagmar Ruin deltog som sjuksköterska i första världskriget, finska inbördeskriget och Estlands frihetskrig. Hon bodde under 1920-talet en tid i USA där hon bland andra lärde känna Jane Addams och Henry Ford. Hon gifte sig 1928 med Johan Ronald Ramsay. Hon skrev flera memoarböcker om sina krigserfarenheter och om människor hon kände.

Bibliografi
Där kriget går fram 1916
Vid lägereldar: en bok om "mörka själar" 1917
Till gröna bataljonen I-II 1919
Fången 1920
Heliga legender 1934
Jag berättar om Clara och Henry Ford 1948
Sägen och sanning kring en skånegård - Engeltofta 1961
Mina ryska år 1962
Bland frihetshjältar och dollarfurstar 1963

Noter

Externa länkar 

 Dagmar Ruins arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 
Släkten Ruins arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland  

Födda 1894
Avlidna 1977
Finlandssvenska författare
Kvinnor
Personer från Mordvinien
Dagmar
Tag Adams

Tag Adams (tidigare känd under namnet Chet Roberts), född den 4 april 1972, är en amerikansk porrskådespelare verksam inom gaypornografi.

Externa länkar 
 

Födda 1972
Amerikanska porrskådespelare
Män
Levande personer
Skådespelare från Pennsylvania
Tracey Adams

Tracey Adams, född 6 juni 1958 i Severna Park, Maryland, är en amerikansk porrskådespelare som var aktiv åren 1983-1999, under denna tid hann hon göra över 200 filmer.

Källor 

Födda 1958
Amerikanska porrskådespelare
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Maryland
Christina Aguchi

Christina Aguchi är en amerikansk erotisk dansare och porrskådespelare. Hon startade i vuxenfilm industrin under 2006 och hann göra 50 filmer innan hon drog sig undan under 2007, men hon har fortsatt med striptease efter dess. Hon är av kinesiskt och vietnamesiskt ursprung.

Referenser

Externa länkar

 IMDb

Amerikanska porrskådespelare
Kvinnor
Levande personer
Porrskådespelare från Los Angeles
John Haugeland

John Haugeland, född 1945, död 23 juni 2010, var professor i filosofi vid University of Chicago. Han hade tidigare undervisat vid University of Pittsburgh och UC Berkeley. Haugeland är mest känd som medvetandefilosof.

Verk 
Mind Design (1981) (editor). Cambridge, Mass.: MIT Press
Artificial Intelligence: The Very Idea (1985).  Cambridge, Mass.: MIT Press.
Mind Design II Second Edition (1997) (editor). Cambridge, Mass.: MIT Press
Having Thought: Essays in the Metaphysics of Mind (1998). Cambridge, Mass.: Harvard University Press.
Rationality and Theory Choice (forthcoming) (Haugeland, J and Conant, J, eds.). Chicago, Ill.: University of Chicago Press.

Noter

Externa länkar
Haugelands webbsida vid University of Chicago

 

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Födda 1945
Avlidna 2010
Män
Forskare från Illinois
Personer från Saline County, Illinois
Mauri Rose

Mauri Rose, född 26 maj 1906 i Columbus, Ohio, död 1 januari 1981 i Royal Oak, Michigan, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Rose deltog i Indianapolis 500 för första gången 1933, och tog sin första pole position i tävlingen 1941. Han var tvungen att bryta racet efter et tekniskt problem, men hoppade in i Floyd Davis bil och körde upp sig till att vinna tävlingen för första gången. Efter andra världskriget ställde Rose åter upp i tävlingen, och vann både 1947 ioch 1948. Han blev även trea i 1950 års tävling, som kördes i 1950 års formel 1-säsong. Som ett resultat av det tog Rose en pallplacering och fyra VM-poäng i formel 1.
Rose uppfann även ett hjälpmedel som gjorde det möjlig för amputerade att köra bil, vilket han ansåg var det viktigaste han åstadkom i sitt liv. Rose avled på nyårsdagen 1981, 74 år gammal.

Källor 
 

Födda 1906
Avlidna 1981
Amerikanska racerförare
Racerförare från Ohio
Amerikanska Formel 1-förare
Indianapolis 500-vinnare
Indianapolis 500-förare
Män
Idrottare från Columbus, Ohio
Medlemmar i International Motorsports Hall of Fame
Cherub Rock

"Cherub Rock" är en låt av det amerikanska rockbandet The Smashing Pumpkins, skriven av sångaren och gitarristen Billy Corgan. Den är första spåret såväl som första singeln från albumet Siamese Dream. Singeln utgavs den 13 juli 1993.

"Cherub Rock" var en av de sista låtarna som skrevs för albumet, och texten handlar om Corgans syn på indierockvärlden och större media. Låten är komponerad i standardstämning och bygger kring ett oktavackord i giss som spelas på elfte bandet. Detta ackord förekommer även i låtar som "Drown", "Tristessa" och "Starla". Låten innehåller också ett solo på drygt en minut.

Musikvideo  
Videon till låten regisserades av Kevin Kerslake och spelades in vid en skog i San Francisco. Kerslake använde olika tekniker för att få videon att se trasig och sliten ut, något som Billy Corgan inte alls blev nöjd med. Gruppen samarbetade därför aldrig mer med Kerslake.

Låtlistor och format 
Alla låtar skrivna av Billy Corgan om inget annat anges.

CD / 12"-singel
 "Cherub Rock" – 4:59
 "Pissant" – 2:30
 "French Movie Theme" / "Star-Spangled Banner" (Francis Scott Key) – 3:50

7"-singel (endast 5000 exemplar tryckta)
 "Cherub Rock" – 4:59
 "Purr Snickety" – 2:50

7"-singel (från Siamese Singles-samlingsboxen)
 "Cherub Rock" – 4:59
 "Siamese Dream" – 2:40

Medverkande 
 Billy Corgan – sång, gitarr
 James Iha – gitarr
 D'arcy Wretzky – bas
 Jimmy Chamberlin – trummor

Referenser

Externa länkar 
 Recension av låten på Allmusic

Sånger 1993
Musiksinglar 1993
The Smashing Pumpkins-låtar
Låtar skrivna av Billy Corgan