kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Philip Akin

Philip Akin, född 18 april 1950, är en kanadensisk skådespelare, som varit verksam i över trettio år på scen, film och TV. 

Akin föddes i Kingston, Jamaica som nummer tre av fem bröder. Hans föräldrar flyttade till Oshawa, Ontario 1953, och året efter flyttade han och hans bröder efter och han har bott där sedan dess. En kort tid efter att han börjat på högstadiet började han på Ryerson Theatre School i Toronto. 1975 utexaminerades han från skolan och fick några dagar senare en roll i Shawfestivalens uppsättning av Caesar och Cleopatra. Akin är skild och har ett barn.

1983 började Akin studera Yoshinkan Aikido där han har svart bälte av 5:e graden.  Han har också tränat Jing Mo Kung Fu och Taijiquan.

Filmer 
I den kanadensiska filmen Shake Hands with the Devil spelar han rollen som FN:s dåvarande generalsekreterare Kofi Annan. Han har även varit med i en del amerikanska filmer såsom Summan av skräck (2002) och  Get Rich or Die Tryin' (film).

TV-serier 
Det var när Akin var med i komediserien Bizarre i början av 1980-talet som han började bli allmänt känd. Men det är för sina roller i TV-serierna War of the Worlds (där han spelade dataexperten Norton Drake) och Highlander (där han spelade Charlie DeSalvo) som han är mest känd. Phil Akin kan även ses i en lång rad av gästframträdanden i olika TV-serier som spelas in i Kanada, till exempel;  F/X: TV-serie, Mutant X, och nyligen, Flashpoint'' (2008).

Teater 
Under sommar 2007 kommer han att uppträda på Stratford Festivalen som hålls varje år i Stratford, Ontario, Kanada. Där han gjorde huvudrollen i William Shakespeares Othello. Akin var med och startade och är för närvarande administrativ producent på Obsidian Theatre Company, ett kanadensiskt teatersällskap som består av säsongsanställda skådespelare med afrikansk härkomst, som spelar stycken av svarta.

Filmografi – i urval

Filmer 
 Three Card Monte (1978) - Monte Player
 Running (1979) -. Chuck
 Iceman (1984) - Dr. Vermeil
 Nowhere to Hide (1987)- Harvey
 F/X2 (1991) - Det. McQuay
 Ed McBain's 87th Precinct: Ice (1996) (TV)- Det. Arthur Brown
 Airborne (1998)- Romeo Cortez
 Pushing Tin (1999) - Paul
 Deep in My Heart (1999)
 Summan av skräck (2002) - General Wilkes
 Get Rich or Die Tryin' (film) (2005) - Reverend
 Shake Hands with the Devil - Kofi Annan

TV-serier 
 Bizarre (1980) - olika roller (1 avsnitt)
 Night Heat (1985–1987) olika roller (6 avsnitt)
 War of the Worlds (1988–1989) - Norton Drake (24 avsnitt)
 X-Men (1992–1995) -  Bishop (7 avsnitt)
 Highlander (1993–1995) - Charlie DeSalvo (17 avsnitt)
 Traders (1996) - Carl Davison (7 avsnitt)
 Goosebumps (1998) - Bob Erikson (3 avsnitt)
 Highlander: The Raven (1998) - Simon Clark (1 avsnitt)
 Caitlin's Way (2000) -  Mr. Watson (3 avsnitt)
 Kultjägarna (2000) - Mr. Badur (1 avsnitt)
 Odyssey 5 (2002) - Hesseman (1 avsnitt)
 Queer as Folk (2003) - Marvin Deekins (1 avsnitt)
 Flashpoint (2008–2009) -  Commander Norm Holleran  (3 avsnitt)
Källa: imdb

Källor

Externa länkar 
 

Kanadensiska skådespelare
Alumner från Ryerson University
Födda 1950
Män
Levande personer
Personer från Kingston
Månflickslända

Månflickslända (Coenagrion lunulatum) är en art i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen dammflicksländor.

Kännetecken 
Månflicksländans hane har blå grundfärg på kroppen och svarta teckningar på mellankroppen och bakkroppen. Honan har mer brunaktig grundfärg med svarta teckningar. Vingarna är genomskinliga med litet mörkt vingmärke. Vingbredden är omkring 35 millimeter och bakkroppens längd är 22 till 28 millimeter.

Utbredning 
Månflicksländan finns i norra och mellersta Europa och Asien fram till Kaukasus. I Sverige är den inte särskilt vanlig, men har hittats i Skåne, Östergötland, vid Mälaren, i Dalarna, Hälsingland och Västerbotten.

Levnadssätt 
Månflicksländans habitat är små vattensamlingar, gärna med riklig växtlighet. Efter parningen lägger honan äggen tillsammans med hanen. Utvecklingstiden från ägg till imago är ett till två år, men kan vara så lång som tre till fyra år i de nordligaste delarna av utbredningsområdet. Flygtiden är från juni till juli.

Hot 
Beståndet hotas av klimatförändringar och av torka. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor 
Sandhall, Åke. Trollsländor i Europa, Interpublishing, 2000.
Sahlén, Göran. Sveriges trollsländor, Fältbiologerna, 1996.

Noter

Externa länkar 

Blå flicksländor
Ullpungråttor

Ullpungråttor (Caluromys) är ett släkte i familjen pungråttor som förekommer på den amerikanska kontinenten från södra Mexiko till norra Argentina.

Det vetenskapliga namnet bildas av de grekiska orden kalos (snygg), oura (svans) och mus (mus).

Utseende 

Arterna i släktet når en kroppslängd mellan 18 och 29 centimeter samt en vikt mellan 200 och 500 gram. Därtill kommer en 27 till 49 centimeter lång svans som till hälften är täckt med hår. Svansen används som gripverktyg. Den långa mjuka pälsen har på ovansidan en rödbrun, svart- eller gulaktig färg och har ibland vita mönster, undersidan är gulaktig. Kännetecknande är en svart strimma i ansiktet.

Habitat och ekologi 

Habitatet utgörs huvudsakligen av skogar där ullpungråttorna lever på träd. De har bra förmåga att klättra och är aktiva under gryningen och natten. Varje individ lever ensam men avgränsade revir saknas.

Dessa djur är allätare som livnär sig av frukter, frön, blad, insekter, as och mindre ryggradsdjur.

Honor har möjlighet att para sig tre gånger per år och per kull föds tre till fyra ungdjur, sällan upp till sju. Dräktigheten är med cirka 25 dagar den längsta hos alla pungråttor. Nyfödda ungdjur blir tre månader i pungen och efter ytterligare en månad slutar honan att ge di. Den äldsta kända individen i släktet blev något över 6 år gammal.

Systematik 

Det skiljs mellan tre arter:

 Caluromys derbianus, finns från södra Mexiko till Ecuador.
 Caluromys lanatus, lever från Colombia till norra Argentina.
 Caluromys philander, förekommer mellan Venezuela och södra Brasilien.

Hot 

Ullpungråttor hotas främst på grund av förstöringen av levnadsområdet. Tidigare jagades de för pälsens skull men denna verksamhet är i stort sett nedlagd. IUCN listade arterna tidvis som sårbara eller nära hotade men betraktar alla tre numera som livskraftiga (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 
 Foto som visar en ullpungråtta

Pungråttor
Griptångsflickslända

Griptångsflickslända (Coenagrion armatum), även kallad tångflickslända, är en art i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen dammflicksländor.

Kännetecken
Griptångsflicksländans hane har blå grundfärg på kroppen och svart teckning. Honan är oftast mer brunaktig, men olika färgvarianter förekommer och det finns också honor som är grönaktiga eller blåaktiga liksom hanen. Vingarna är genomskinliga med svart vingmärke. Bakkroppens längd är 22 till 26 millimeter. Griptångsflicksländans trivialnamn syftar på hanens kraftiga bakkroppstång.

Utbredning
Griptångsflicksländan finns i norra Europa och i norra Asien, österut till Kamtjatka. I Sverige finns den i de södra och mellersta delarna av landet, från Skåne till Gästrikland, samt i delar av Norrlands skogsmarker. Den är dock inte speciellt vanlig och förekommer sällan i något större antal på en och samma plats. Den är landskapstrollslända för Medelpad.

Levnadssätt
Griptångsflicksländans habitat är främst vatten och våtmarker med riklig växtlighet, som kärr. Innan parningen uppvaktar hanen honan genom att utföra en speciell flykt omkring henne. Denna är dock enklare och inte så märkbar som parningsflykten hos jungfrusländorna. Efter parningen lägger honan äggen tillsammans med hanen, i stjälkarna på vattenväxter. Utvecklingstiden från ägg till imago är vanligen ett år, men den kan vara så lång som två till fyra år i de nordligare delarna av utbredningsområdet. Flygtiden är från mitten av maj till mitten av juni, norrut från juli till början av augusti.

Hot 
Lokala populationer hotas av vattenföroreningar. Hela populationen antas vara stor. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor
Sandhall, Åke. Trollsländor i Europa, Interpublishing, 2000.
Sahlén, Göran. Sveriges trollsländor, Fältbiologerna, 1996.

Noter

Externa länkar

Blå flicksländor
Tobias Karlsson (handbollsspelare)

Bror Mikael Tobias Karlsson, född 4 juni 1981 i Karlskrona, är en svensk före detta handbollsspelare (försvarare, vänsternia). Från och med VM 2011 till OS 2016 var han lagkapten för Sveriges herrlandslag. 2013 utsågs han till Årets handbollsspelare i Sverige. Han är nu "Team manager" för det svenska herrlandslaget och sportchef på herrsidan i HF Karlskrona. 

I Hammarby IF säsongerna 2003–2008 var Tobias Karlsson en stor faktor till att Hammarby kunde vinna tre raka SM-guld, 2006, 2007 och 2008. Efter att ha blivit utlandsproffs i tyska Bundesliga utvecklades Karlsson till att bli en försvarsspelare i världsklass. Karlsson hade 2008 slutat spela anfall, på grund av en efterhängsen axelskada i skottarmen. När Sveriges landslag vann silver vid OS 2012 i London bildade Karlsson och Magnus Jernemyr ett starkt mittblock i försvaret.

Meriter 
 Klubblag
 Svensk mästare tre gånger (2006, 2007 och 2008) med Hammarby IF
 Champions League-mästare 2014 med SG Flensburg-Handewitt
 Tysk mästare två gånger (2018 och 2019) med SG Flensburg-Handewitt
 Tysk cupmästare 2015 med SG Flensburg-Handewitt

 Landslag
 EM 2008 i Norge: 5:a
 VM 2009 i Kroatien: 7:a
 EM 2010 i Österrike: 15:e
 VM 2011 i Sverige: 4:a
 EM 2012 i Serbien: 12:e
 OS 2012 i London:  Silver
 EM 2014 i Danmark: 7:a
 VM 2015 i Qatar: 10:a
 EM 2016 i Polen: 8:a
 OS 2016 i Rio de Janeiro: 11:a

 Individuellt
 Årets handbollsspelare i Sverige 2013

Källor

Externa länkar 
 Tobias Karlsson på SG Flensburg-Handewitts webbplats 
 Tobias Karlsson på THW Kiels webbplats 

Födda 1981
Män
Svenska handbollsspelare
Levande personer
Spelare i Hammarby IF HF
Idrottare från Karlskrona
Spelare i THW Kiel
Spelare i SG Flensburg-Handewitt
Spelare i HSG Nordhorn
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Sverige
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2016
Svenska mästare i handboll
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Tyska mästare i handboll
Patagonisk pungråtta

Patagonisk pungråtta (Lestodelphys halli) är en art i familjen pungråttor och den enda arten i släktet Lestodelphys. Djuret lever bara i argentinska Patagonien och har på så sätt det sydligaste utbredningsområdet av alla pungråttor. Regionen begränsas i norr av provinsen Mendoza och i syd av provinsen Santa Cruz. Artepitet i det vetenskapliga namnet hedrar T. H. Hall som var samlare av zoologiska föremål. Artens holotyp kommer från hans samling.

Utseende 

Den patagoniska pungråttan liknar musen i utseende men är inte närmare släkt med den. Den korta, täta pälsen har på ovansidan grå färg; undersidan och extremiteterna är vita. Vid skuldran och höfterna finns svarta fläckar. Svansen är betydligt kortare än övriga kroppen. Arten kan, liksom arterna i släktet Thylamys, spara fett i svansen. Klorna är, som anpassning till livet på marken, bättre utvecklade än hos flera andra pungråttor. Djuret kännetecknas dessutom av en kort, bred skalle och större hörntänder. Patagonisk pungråtta når en kroppslängd på mellan 13 och 14 centimeter och därtill kommer en 8 till 10 centimeter lång svans. En uppmätt individ hade en vikt på 76 gram.

Ekologi 

Habitatet utgörs av gräslandet i Sydamerika. Det antas att den främst vistas på marken och att den bygger underjordiska bon med sina klor. Den jagar mer än andra pungråttor och livnär sig främst av mindre ryggradsdjur som gnagare och fåglar. Artens syn, hörsel och känselsinnet vid morrhåren är mycket bra utvecklade.

Troligen håller djuret vinterdvala eller den faller i dvala (torpor) vid kyligt väder.

Nästan ingenting är känt om artens sätt att fortplanta sig. Honor har 19 spenar men ingen pung (Marsupium) och bär sina ungar öppet på buken. Enligt bedömning är dräktigheten liksom hos andra pungråttor kort och per kull föds många ungdjur.

Kroppsdelar av arten hittades i spybollar av ugglor.

Hot 

Arten är bara känd från ett begränsat område och på grund av människans inverkan minskar beståndet ytterligare. IUCN bedömer dock arten som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Nowak, Ronald M.: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 
 Ytterligare information på engelska och foto

Pungråttor
Däggdjur i neotropiska regionen
Kosmos 613

Kosmos 613 () var en flygning i det Sovjetiska rymdprogrammet. Farkosten sköts upp med en Sojuz-raket, från Kosmodromen i Bajkonur, den 30 november 1973. 

Den återinträdde i jordens atmosfär och landade i Sovjetunionen den 29 januari 1974.

Det var ett obemannat långtidstest.

Referenser 

Rymdfarkoster
Sojuzprogrammet
Kosmosprogrammet
Sovjetunionens rymdprogram
1973 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1973
Rymdfartsåret 1974
Kosmos 573

Kosmos 573 () var en flygning i det sovjetiska rymdprogrammet. Farkosten sköts upp med en Sojuz-raket, från Kosmodromen i Bajkonur, den 15 juni 1973. 

Den återinträdde i jordens atmosfär och landade i Sovjetunionen den 17 juni 1973.

Det var en obemannad testflygning där man bland annat plockat bort farkostens solpaneler.

Referenser 

Rymdfarkoster
Sojuzprogrammet
Kosmosprogrammet
Sovjetunionens rymdprogram
1973 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1973
Vandrande ängstrollslända

Vandrande ängstrollslända (Sympetrum fonscolombii) är en art i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen segeltrollsländor.

Kännetecken 
Den vandrande ängstrollsländans hane har röd grundfärg på kroppen, medan honan har en mer gulbrunaktig. Vingarna är genomskinliga med mindre rödgula basfläckar. Dess vingribbor, särskilt längs vingens framkant, är övervägande rödaktiga, bara några få är svarta. Vingmärket är gulaktigt till gulrött med svarta kanter. Bakvingens längd är 26 till 31 millimeter och bakkroppens längd är 24 till 28 millimeter.

Utbredning
Den vandrande ängstrollsländan finns i södra Europa och i områden av Afrika och Asien, så långt österut som till Indien. Den är känd för att ofta göra långa flyttningar och kan då och då ses i Sverige, samt ganska regelbundet i Storbritannien, Holland och Tyskland. Troligtvis fortplantar den sig dock inte så långt norrut som i Sverige i någon större utsträckning.

Levnadssätt
Den vandrande ängstrollsländan finns i många olika slags habitat, från kärr till stora sjöar. Utvecklingstiden från ägg till imago är ett år i norra Europa och flygtiden maj till oktober. I södra Europa kan arten ha två generationer per år och en flygtid som sträcker sig in i november.

Referenser
Sandhall, Åke. Trollsländor i Europa, Interpublishing, 2000.
Sahlén, Göran. Sveriges trollsländor, Fältbiologerna, 1996.

Externa länkar

Trollsländor
Kosmos 496

Kosmos 496 () var en flygning i det sovjetiska rymdprogrammet. Farkosten sköts upp med en Sojuz-raket, från Kosmodromen i Bajkonur, den 26 juni 1972. Den återinträdde i jordens atmosfär och landade i Sovjetunionen den 2 juli 1972.

Den var en obemannad testflygning för att testa de förändringar som gjorts efter olyckan med Sojuz 11, där tre kosmonauter omkom.

Referenser 

Rymdfarkoster
Sojuzprogrammet
Kosmosprogrammet
Sovjetunionens rymdprogram
1972 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1972
Mintändare 16

Mintändare 16 är en röjningsskyddad, fullbreddsutlösande mintändare avsedd för stridsvagnsmina 5 och används av svenska Försvarsmakten. Mintändaren är batteridriven och utlöses av de jordmagnetiska förändringar som uppstår när en stridsvagn eller något annat fordon passerar över tändaren. Tändaren utlöses även genom krossensorn om ett hjul eller band kör över den. Batterilivslängden är cirka fem månader efter utläggning.

Röjningskyddet som är inbyggt utlöser tändaren vid manuell eller mekanisk röjning. Röjningskyddet är tåligt mot elektroniska motmedel och är skyddat mot elektromagnetisk puls (EMP) och närliggande detonationer. Det går att använda minan som försåttändare för att initiera andra laddningar.

Mintändare 16 har en armeringstid på fyra minuter efter osäkring. Efter att mintändaren har automatiskt kalibrerat sig, har den full funktion åtta minuter efter att man har osäkrat den. Mintändaren kortsluter litiumbatteriet när energin inte längre är tillräcklig för funktion. Mintändaren fungerar nergrävd till max 15 cm maskeringsdjup.

Mintändaren är inte återsäkringsbar. Mintändaren måste röjas på plats genom sprängning. Ferromagnetiska föremål får inte föras in inom en radie av en meter från mintändaren.

Minlådan
Minlådan innehåller 10 tändare och väger 15 kg.

Källor

Minor i svenska försvaret
Leach

Leach kan syfta på:

 Leach (efternamn) – ett efteternamn och personer med namnet
 Leach (auktor) – ett auktorsnamn 
 LEACH – ett routingprotokoll, se Low Energy Adaptive Clustering Hierarchy

Geografi
 Leach Islet – en ö i Kanada
 Leach Nunatak – en nunatak i Antarktis
 Leach, Oklahoma – en amerikansk ort
 River Leach – ett vattendrag i Storbritannien

Se även
 Leach Bay
 Leach Creek
 Leach Island
 Leach Lake
 Lac Leach
 Mount Leach
Guldtrollslända

Guldtrollslända (Cordulia aenea) är en art i insektsordningen trollsländor som tillhör familjen skimmertrollsländor.

Kännetecken 
Guldtrollsländan känns igen på sin glänsande guldgröna eller koppargröna kropp och ögon. Hanen och honan ser ungefär likadana ut. Vingarna är genomskinliga med mörkt vingmärke. Vingbredden är omkring 75 millimeter och bakkroppens längd är 33 till 39 millimeter.

Utbredning 
Guldtrollsländan finns i stora delar av Europa. I Sverige förekommer den över hela landet, utom i fjällen.

Levnadssätt 
Guldtrollsländans habitat är alla slags lugna vatten, från myrar till sjöar. Parningen inleds ofta i luften och paret flyger sedan och sätter sig i vegetationen. Efter parningen lägger honan äggen ensam,  ofta nära strandkanten. Utvecklingstiden från ägg till imago är två till tre år och flygtiden från slutet av maj till juli, i de sydligare delarna av utbredningsområdet även in i augusti.

Källor 
Sandhall, Åke. Trollsländor i Europa, Interpublishing, 2000.
Sahlén, Göran. Sveriges trollsländor, Fältbiologerna, 1996.

Externa länkar 

Skimmertrollsländor
Inger Österholm

Inger Maria Margareta Österholm, född 26 september 1942, död 22 mars 2007, var en svensk arkeolog, med gotländsk stenålder som specialitet. 

Hon disputerade 1989 vid Stockholms universitet med en avhandling om bosättningsmönster på Gotland under mellanneolitikum, och arbetade som lektor i arkeologi vid Högskolan på Gotland där hon även var prefekt. Hon var framför allt en av de drivande krafterna bakom Högskolans mångåriga Ajvideprojekt, men hon var också engagerad i en rad andra arkeologiska undersökningar, ofta i samarbete med Göran Burenhult, bl.a. på Irland och Trobriandöarna.

Inger Österholm var gift med den vetenskaplige mångsysslaren och förre rektorn vid Gotlands folkhögskola, Sven Österholm. Hon är begravd på Hemse kyrkogård.

Publikationer i urval
 1989 – Bosättningsmönstret på Gotland under stenåldern : en analys av fysisk miljö, ekonomi och social struktur. Stockholm.
 1997 - Begravningsritualer på Gotland under mellanneolitikum. Till Gunborg. Stockholm.
 2002 – Arkeologi på Stora Karlsö. Karlsöbladet. Stora Karlsö. Visby.

Källor 
 Inger Maria Margareta Österholm på Gravar.se

Svenska arkeologer
Personer verksamma vid Högskolan på Gotland
Födda 1942
Avlidna 2007
Kvinnor
Ajvideboplatsen

Ajvideboplatsen är en gropkeramisk boplatslokal i Eksta socken på Gotland. Sedan 1983 har Stockholms universitet – senare Högskolan på Gotland – och Gotlands folkhögskola utfört arkeologiska undersökningar på fastigheten Ajvide 2:1. Detta har resulterat i att ett stort antal gravar från mellanneolitikum återfunnits.

På Ajvideboplatsen (bättre benämnt som Ajvidelokalen) har det påträffats 85 gravar med totalt 89 individer. Antalet gravar och den rikliga förekomsten av föremål i gravarna visar stora skillnader mellan den gotländska gropkeramiska kulturen mot fastlandets.

Efter fosfatkarteringar och provschakt har lokalens totalt yta bestämts till ca. 200 000 kvadratmeter.

Förhistoriska boplatser i Sverige
Fornminnen på Gotland
Fornminnen från stenåldern i Sverige
Rafe Spall

Rafe Joseph Spall, född 10 mars 1983 i East Dulwich i London, är en brittisk skådespelare. Spall har bland annat medverkat i filmerna The Calcium Kid, Hot Fuzz, Grindhouse och Green Street Hooligans och serien Desperate Romantics.

Privatliv 
Han är son till skådespelaren Timothy Spall. Sedan 2010 är han gift med skådespelaren Elize du Toit.

Filmografi

Källor

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Män
Födda 1983
Levande personer
Desert Blue

Desert Blue är en amerikansk komedifilm från 1998, skriven och regisserad av Morgan J Freeman.

Medverkande
Casey Affleck - Pete Keppler
Brendan Sexton III - Blue Baxter
Kate Hudson - Skye Davidson
Christina Ricci - Ely Jackson
John Heard - Prof. Lance Davidson 
Lucinda Jenney - Caroline Baxter
Sara Gilbert - Sandy
Peter Sarsgaard - Billy Baxter

Externa länkar

Filmer 1998
Amerikanska komedifilmer

pt:Blue Desert
Mintändare 15

Mintändare 15 är en fullbreddsutlösande mekanisk spröttändare avsedd för stridsvagnsmina 5 och används av Försvarsmakten. Sprötet är 650 mm långt. Utan spröt är mintändaren enbart tryckutlösande och utlösningstrycket är cirka 2000 N (200 kg). Om mintändaren körs över av band eller hjul utlöser mintändaren utan fördröjning (momentant).

Sprötet är böjligt och minan behöver inte förankras. Mintändaren kräver minst 30° böjning och sprötpåverkan, cirka 150 N (15 kg), under en viss tid för att mintändaren ska utlösas. Tiden i mintändaren är tilltagen så att minan verkar i stridsvagnen även om stridsvagnen är försedd med minvält, kättingridå eller liknande.

Mintändaren är återsäkringsbar och kan återanvändas. För högsta säkerhet vid återsäkring kan tändkedjans status kontrolleras genom ett fönster på mintändarhuset. Grönt betyder att den är återsäkringsbar och rött betyder att röjning kan ske bara genom sprängning. Mintändaren har inget röjningsskydd.

Minlådan
Minlådan innehåller 10 mintändare och 10 spröt och väger 10 kg.

Källor

Minor i svenska försvaret
Stridsvagnsmintändare 4

Stridsvagnsmintändare 4 är en mintändare som används av svenska Försvarsmakten. Mintändaren är tryckutlösande och har röjningsskydd. Den är i första hand avsedd att användas till stridsvagnsmina 5. Om tändaren förses med ett anslutningsdon kan den även användas till stridsvagnsmina m/41, stridsvagnsmina m/47 och stridsvagnsmina m/52B. Röjningsskyddet gör att minan detonerar om tändaren rubbas ur sitt läge av till exempel en minplog, minvält eller en kättingridå. Tändaren utlöses inte av närliggande detonation.

Mintändaren är inte återsäkringsbar och kan inte återanvändas. Röjning sker enbart genom sprängning.

Mintändaren består av ett hus som innehåller tändmekanismen och sprängämne. Huven som är överdelen av mintändaren är rörlig med låshandtag och transportsäkring. Tansportsäkringen låser låshandtaget vid huven. Låshandtaget uppfällt mot huven förhindrar i säkert läge att urverket startas. Vid armering fälls låshandtaget ner och huven vrids moturs till stopp. I detta läge låses huven och urverket startar. Inom fem minuter frigörs tändstiftet, sprängkapselsäkringen och rörelsesensorn kopplas in.

Om minan körs över innan armeringstiden löpt ut (fem minuter) uppstår en blindgångare av mintändaren. Efter armering kan mintändaren varken flyttas eller rubbas utan att detonera.

Minlådan
Minlådan innehåller 16 tändare och väger 20 kg.

Källor

Minor i svenska försvaret