kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cykelinfanteri

Cykelinfanteri är infanterisoldater som tar sig fram på cyklar. Termen började användas i slutet av 1800-talet, då den så kallade säkerhetscykeln blev populär i Europa, USA och Australien. Cykelinfanterier har blivit allt mer sällsynta i de flesta välutrustade arméer, men används fortfarande av exempelvis milisgrupper och gerillarörelser.

Första och andra världskriget

Under första världskriget användes cykelburna infanterier, utkiker, budbärare och sjukvårdare av alla de stridande parterna. De italienska Bersaglieri-styrkorna använde cyklar till slutet av kriget. De tyska jägarbataljonerna hade ett cykelkompani (Radfahr-Kompanie) var vid krigsutbrottet, och under kriget tillkom ytterligare kompanier. Sammanlagt kom de tyska cykelkompanierna att uppgå till 80 stycken, och ett antal av dem organiserades i åtta Radfahr-Bataillonen (cykelbataljoner). 

Under Japans invasion av Kina, 1937, använde de japanska styrkorna omkring 50 000 cykelburna soldater, och under Japans krig i Sydostasien under andra världskriget spelade de cykelburna trupperna en viktig roll. Finlands armé använde många, huvudsakligen svensktillverkade, cyklar under Finska vinterkriget och fortsättningskriget.

Danmark inrättade 1937 ett cyklistregemente om cirka 1 800 soldater, med bas i Odense. Det infördes aldrig till fullo, utan endast den fjärde bataljonen om 788 man blev cykelburen innan andra världskrigets utbrott. Regementets femte bataljon förblev troligen fotsoldater och återstoden använde motorfordon eller omfördelades. Fjärde bataljonen hann dock utmärka sig under striderna i södra Jylland under den tyska invasionen 1940.

Okonventionell krigföring

Cyklarna kom med tiden att ersättas av motordrivna transportmedel i mer moderna arméer, men under de senaste årtiondena har de fått nytt liv som ett "folkets vapen" i gerillakrigföring, där möjligheten att transportera last med cykel gör den mycket användbar för lätt utrustade styrkor. Under långa tidsperioder använde FNL och Nordvietnams armé cyklar för att frakta mat och material längs "Ho Chi Minhleden". Cyklarna var tungt lastade och fick vanligtvis ledas. Dessa "lastcyklar" byggdes om med förstärkta ramar för att klara den tunga lasten i all slags terräng.

Sverige
I början av andra världskriget fanns det inom den svenska armén sex cykelburna infanteriregementen. De var utrustade med svensktillverkade militärcyklar. Den vanligaste modellen var cykel m/42, som producerades av flera svenska cykeltillverkare. De cykelburna infanteriregementena avvecklades åren 1948–1952, och cyklarna övergick till försvarsområdenas cykelskyttebataljoner.

Cykelskyttebataljoner var lokalförsvarsförbandens rörliga reserv ända in på 1970-talet. En cykelskyttebataljon bestod av en bataljonstab, tre cykelskyttekompanier och ett cykelunderstödskompani eller cykeltrosskompani som hade de fordon som krävdes för tolkning. Senare kompletterades vissa bataljoner även med ett cykelgranatkastarkompani.

Referenser

Cykling
Truppslag
Chefsdomare i USA:s högsta domstol

Chefsdomaren i USA:s högsta domstol (Chief Justice of the United States) presiderar över domstolen som är överhuvud för den dömande makten i USA:s federala statsmakt.

Han (någon kvinna har ej ännu tjänstgjort som chefsdomare) är Högsta domstolens ordförande och leder arbetet inom institutionen och anses vara dess främste ledamot. Chefsdomaren bestämmer vilka ärenden som kommer att avgöras av domstolen. En annan av chefsdomarens ämbetsåligganden är att vara ordförande i senatens riksrättegång mot presidenten. Salmon P. Chase och William Rehnquist är hittills de enda chefsdomare som har utövat denna uppgift (1868 respektive 1999).

Sedan Högsta domstolen inrättades 1789 har 17 personer fungerat som chefsdomare, med början John Jay (1789–1795). Den nuvarande chefsdomaren är John Roberts (sedan 2005).

Övriga ämbetsuppgifter 
 Ordförande för den juridiska konferensen, Judicial Conference of the United States (instiftad 1922), som är den högsta administrativa myndigheten för det federala rättsväsendet.
 Utse medlemmar av Foreign Intelligence Surveillance Court (instiftad 1978), som är en hemlig domstol som behandlar ansökningar om avlyssning från federala polismyndigheter som undersöker misstänkta utländska underrättelseagenter.
 Utse medlemmarna av Judicial Panel on Multidistrict Litigation som är en specialtribunal med federala domare som skapades av kongressen 1968.
 Förestava presidenteden och andra federala ämbetseder.
 Ceremoniell kansler för Smithsonian Institution.

Lista över chefsdomare

Källor

Noter

Externa länkar 
 www.supremecourt.gov
 United States History

 
Bildanden 1789
Mannen i den vita hatten (16 år senare)

Mannen i den vita hatten (16 år senare) är den avslutande låten på gruppen Kents sjätte album, Du & jag döden från 2005.

Låten är skriven av Joakim Berg och inspelad, producerad och mixad i Kents egen studio Park Studio av Stefan Boman, Simon Nordberg och kent.

Sedan Turné 19 under första halvan av 2005 har låten fått avsluta alla Kents konserter. Sångaren, Joakim Berg, har för vana att lägga till två avslutande extraverser på varje konsert, hur dessa lyder brukar variera.

Titeln syftar på att det vid albumsläppet 2005 var 16 år sedan Joakim Berg 1989 tog studenten.

Externa länkar
 Text till ''Mannen i den vita hatten (16 år senare)

Sånger 2005
Junkers Ju 188

Junkers Ju 188 var ett tyskt medeltungt bombflygplan som utvecklades under andra världskriget.
Planet var en vidareutveckling av Junkers Ju 88 där nosen ritades om, vingarna gjordes spetsigare och bredare (spännvidden ökades med 2 m). Även stjärtpartiet omdesignades och fick samma sorts roder som hos Ju 88G.

Testflygningarna gick bra och beställningar lades på planet, dock med förbehållet att planet skulle kunna utrustas antingen med BMW 801- eller Junkers Jumo 213-motorer utan några ändringar på flygkroppen, detta för att produktionen inte skulle lida ifall det skulle vara brist på någon av motorerna. I februari 1943 inleddes leveranserna av Ju 188E-1. Fram till årsslutet hade 283 plan levererats.

Varianter
Ju 188A-2, variant utrustad med Jumo 213A-1 motorer på 1 324 kW (1 776 hk), med ett vatten/metanol-injektionssystem kunde prestanda ökas till 1 670 kW (2 240 hk) vid start.
Ju 188A-3, en mindre variant med radar i nosen och möjlighet att bära två torpeder under vingarna.
Ju 188D-1, spaningsvariant, besättningen minskades till tre personer, den främre 20 mm-kanonen togs bort och extra bränsletankar installerades vilket gav planet en räckvidd på 3 395 km.
Ju 188D-2, spaningsvariant där man förutom ändringarna hos D-1 även monterat en radar i nosen.
Ju 188E-1, bombvariant försedd med BMW 801L-motorer
Ju 188E-2, variant som i stort liknar A-3 men utrustad med BMW-motorer. 
Ju 188F-1, variant som i stort liknar D-1 men utrustad med BMW-motorer.
Ju 188F-2, variant som i stort liknar D-2 men utrustad med BMW-motorer.
Ju 188G, variant som hade en bemannad kanon i stjärten, denna variant testflögs aldrig.
Ju 188H, variant som hade en bemannad kanon i stjärten, denna variant testflögs aldrig.
Ju 188R, nattjaktsvariant, tre plan byggdes av denna 1944. Ingen produktion kom igång eftersom den inte kunde erbjuda mycket bättre prestanda än Ju 88G.
Ju 188J, höghöjdsjaktvariant som fick beteckningen Ju 388J
Ju 188K, höghöjdsbombvariant som fick beteckningen Ju 388K
Ju 188R, höghöjdsspaningsvariant som fick beteckningen Ju 388L
Ju 188S, en enklare variant av Ju 188K utrustad med två Jumo 213E-1-motorer med vatten/metanol-injektion men utan några kanoner/kulsprutor. På 11 500 m höjd kunde den bara bära 800 kg bomber.
Ju 188T, en enklare variant av Ju 188R utrustad med två Jumo 213E-1-motorer med vatten/metanol-injektion men utan några kanoner/kulsprutor. På en höjd av 9 570 m kunde den göra 700 km/h.

Totalt tillverkades 1 076 plan varav hälften var för spaningsrollen. Precis efter kriget beställde franska Aéronavale tolv Ju 188E, dessa byggdes i Toulouse av SNCASE och användes för teständamål.

Källor
Chant, Chris - Aircraft of World war II - Grange Books 2000 - 
Mondey, David - The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II - Chancellor press 2004 - 

Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Tyska bombflygplan
Flygplan tillverkade av Junkers
Fågelsundet

Fågelsundet är ett fiskeläge och ett fritidshusområde i Hållnäs socken i Tierps kommun, Uppsala län, beläget nära Gävlebukten vid Östersjön. När fisket var som intensivast under 1940-talet hade drygt 30 fiskelag Fågelsundet som sin hemmahamn. I dag präglas hamnen av välbevarade knuttimrade fiskebodar samt kokhus. Gästhamnen har 10 platser och båtar med ett maxdjup av 1,7 meter kan angöra.

Sjöräddningsstation
År 1912 etablerade Svenska Sällskapet för Räddning af Skeppsbrutne (Sjöräddningssällskapet) en räddningsstation i Fågelsundet. Stationen utrustades med Sveriges första motordrivna livräddningsbåt, R.W. Garberg.  Hon var en spetsgattad, 13 meter lång riggad motorbåt, som var utrustad med en tvåcylindrig motor på 30 hk och hade en fart på 8 knop. R.W. Garberg var i tjänst i Fågelsundet till 1946, då den omplacerades till den nyinrättade Räddningsstation Kållandsö i Vänern.

Räddningsstationens hus finns fortfarande kvar.

Källor

Noter

Orter i Tierps kommun
Fiskelägen
Riksintressen för kulturmiljövården i Uppsala län
Ej längre existerande sjöräddningsstationer i Sverige
Upplands runinskrifter 905

Runinskrift U 905 är en runsten som nu står utanför Vänge kyrka i Vänge socken och Uppsala kommun i Uppland.

Stenen
Stenens ursprungliga plats är okänd. Den har använts som tröskelsten i kyrkan och tidvis varit täckt av en annan stenplatta. Först vid kyrkans renovering 1965 upptäcktes stenen igen och den flyttades till sin nuvarande plats utanför kyrkan.

Runstenen med sina två spegelvända djur togs som mall för Vänge Hembygdsföreningens logotyp. Mellan de stora, kattlika djurens överkroppar är ett korsat kors. På grund av korset har denna sten attributerats till Likbjörn av Erik Brate. Ett liknande kors finns på U 1074 †, som är signerad av Likbjörn, men attribueringen är mycket osäker eftersom dylika kors saknas på hans övriga ristningar.

Inskriften är kortfattad och saknar information om relationen mellan de omnämnda personerna. Ristaren använde två olika stavningar för ordet "efter": yftiR och ftiR. Namnet av dottern þorker står långt ner på högra sidan av runslingan, texten fortsätter sedan på den undre kanten i vänderunor, innan den kommer fram på den vänstra kanten som är delvis skadad.

Inskriften 

Runor:
:ᚦᚬᚱᚴᚽᚱ᛫ᚼᛅᛚᚠᚱ ᛏᚯᛏᛁᛦ᛫ᛚᛁᛏ᛫ᚱᛁᛏᛅ᛫ᛋᛏᚽᚾ᛫ᚤᚠᛏᛁᛦ᛫ᛅᛚᛅ᛫ᚯᚴ᛫ᚽᚱᛘᚢᛏᚱ᛫ᚯᚴ᛫ᚠᛏᛁᛦ᛫ᛒᚱᚤᚾᚢᛚᚠᚱ

Translitterering:
 * þorker * halfr... (t)o(t)(i)R (l)(i)(t) ri(t)a sten yftiR ala * ok * ermutr ok f(t)iR * brynulfr *Normalisering:
 Þorgerðr, Hallfr[íðar](?)/Hallfr[eðar](?) dóttir, lét rétta stein eptir Ála/Alla ok Ernmund ok eptir Brynjulf.

Översättning till nusvenska:
"Torgärd, Hallfrids dotter, lät uppresa stenen efter Alle och Ärnmund och efter Brynulf."

Källor

Noter

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Uppsala kommun
Projekt 1164 Atlant

Projekt 1164 Atlant (NATO-rapporteringsnamn Slava-klass) är en fartygsklass bestående av robotkryssare utvecklad under kalla kriget åt sovjetiska flottan. År 2010 fanns tre fartyg i tjänst hos ryska flottan och det fjärde höll på att utrustas för ukrainska flottan.

Utveckling
Projekt 1164 startades i slutet av 1960-talet då nya moderna robotkryssare skulle utvecklas och ersätta de äldre kryssarna som hade kommit i tjänst årtiondet efter andra världskriget. Slavaprojektet råkade ut för stora förseningar bland annat på grund av problem med det nya robotsystemet P-500 Bazalt, och det första fartyget kom inte i tjänst förrän 1982. Eftersom robotbeväpningen hade en sådan lång räckvidd hade fartygen själva liten möjlighet att upptäcka målen på sådana långa avstånd. För att kunna ta emot detaljera målinformation direkt från satelliter av typen US-A och US-P var fartygen i klassen utrustade med satellitlänken Kasatka-B (svala, NATO-rapporteringsnamn: Punch Bowl).

Atlant-klassen sågs som ett billigare alternativ till den betydligt tyngre Projekt 1144 Orlan som utvecklades jämsides med projekt 1164. Totalt kom tre fartyg i tjänst och ett fjärde hann bli till cirka 75 procent färdigt innan Sovjets sönderfall i början av 1990-talet.

Enheter

Referenser

Externa länkar 
 Globalsecurity
 Warships on the Web
 Federation of American Scientists
 Harpoon HeadQuarters

Kryssarklasser
Sovjetiska kryssare
Ryska kryssare
Forcalquier

Forcalquier är en stad och kommun i departementet Alpes-de-Haute-Provence i sydöstra delen av Frankrike. Kommunen hade 2007 4 649 invånare .

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Forcalquier

Vänorter
Guastalla, Italien

Referenser

Externa länkar
 

Orter i Provence-Alpes-Côte d'Azur
Kommuner i Alpes-de-Haute-Provence
Frikast

Ett frikast är en fast situation i bland annat handboll, som används för att återuppta spel efter en mindre regelförseelse. I handboll kan detta till exempel innebära att någon har fått bollen på foten eller gjort dubbelstuds. Men man kan också få frikast om försvararen har tagit i för hårt, för att till exempel stoppa anfallaren, men det är inte tillräckligt farligt för att det ska bli straffkast.

Sporttermer
Joseph Muweke

Joseph Muweke, född 1985 i Uganda och uppväxt i Göteborg, är en svensk fotbollsspelare (anfallare) och futsalsspelare som för närvarande spelar för Borgunda IK i Division 5 Mellersta.

Muweke spelade tidigare i Elfsborgss B-lag och spelade 2001–2002 för Sveriges P16- respektive P17-lag och har spelat mot bland andra Cristiano Ronaldo.

Muweke gjorde två av de tre målen för Skövde AIK när de mötte Kalmar FF i Svenska cupen den 20 juni 2007, men där de förlorade på straffar (slutresultat 6–7). Han gjorde även fyra mål för Skövde i 11–1-segern mot Dalkurd FF i finalen av SM i futsal 2008.

Referenser

Webbkällor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Skövde AIK
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Spelare i Falkenbergs FF
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1985
Levande personer
Män
Personer från Kampala
Heizhu

Heizhu (på kinesiska: 黑竹沟, betyder "Den svarta bambudalen") är en dal i Sichuan-provinsen i sydvästra Kina som upptar ca 180 kvadratkilometer. På grund av bl.a. mystiska försvinnanden, sin ovanligt tjocka dimma och legender så anses dalen ibland vara Kinas svar på Bermudatriangeln.

Geografi 
Heizhudalen ligger 100km sydväst om Emeishan och upptar cirka 180 kvadratkilometer. 

Bland bergstopparna finns ett dussin stora sjöar, och den största sjön har en area på över 200 mu (ca 13.33 hektar). Bland dess täta skog så finns ett stort antal vattenfall och dammar.

Paranormalt 
Berättelser om mystiska försvinnanden och död i dalen har länge cirkulerat i området. 1949 då Folkrepubliken Kina bildades sägs de kvarvarande 30 Kuomintangsoldater som gick in i området ha försvunnit spårlöst.
1976 skall tre personer ur Sichuans malmletargrupp ha försvunnit spårlöst, och hela nationen deltog i sökandet efter personerna. Tre månader senare fann man bara deras skelett i dalen. 1995 försvann två soldater när de passerade dalen, och enbart deras vapen hittades en tid efter.

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20060927041132/http://www.chinaculture.org/gb/en_curiosity/2004-06/16/content_47431.htm
 http://mysteriousuniverse.org/?p=975

Paranormalt
Sichuan
WP:Projekt Kina
Särskilda inhämtningsgruppen

Särskilda inhämtningsgruppen (SIG) var ett svenskt specialförband inom Försvarsmakten som verkade mellan åren 2007 och 2011. Förbandets stab var förlagd inom Karlsborgs garnison i Karlsborg i Västergötland.

Historik
SIG har sitt ursprung från 1.Fallskärmsjägarkompaniet (1.Fskjkomp) som var en del av den numera nedlagda fallskärmsjägarbataljonen. År 2003 bytte 1.Fskjkomp namn till FJS Insatskompani (FJS IK) som frikopplades ifrån fallskärmsjägarbataljonen och underställdes Specialförbandsledningen (SFL) tillsammans med Särskilda Skyddsgruppen (SSG).

Personalen i 1.Fskjkomp och senare FJS IK bestod i början av grundutbildade fallskärmsjägare med 15 månaders värnpliktsutbildning med en kompletteringsutbildning på 18 veckor. Efterhand släpptes kravet på att vara grundutbildad fallskärmsjägare, utan rekryteringen av personal skedde ifrån hela försvarsmakten med genomförd värnplikt. Urvalsmodellen och utbildningen var då detsamma som för de värnpliktiga fallskärmsjägarna.

Med tiden förändrades också anställningsformen på FJS IK från kontraktsanställd till heltidsanställd personal. När SIG bildades år 2007 förändrades också uttagningsproceduren och man fick samma urvalsmodell som Särskilda skyddsgruppen.

Till skillnad från Särskilda skyddsgruppen (SSG) var SIG mer specialiserat på olika former av underrättelseinhämtning. Förbandet rekryterade yrkesofficerare, reservofficerare och värnpliktiga från hela försvarsmakten. En internationell motsvarighet kan sägas vara brittiska Special Reconnaissance Regiment (SRR). SIG löd direkt under överbefälhavaren. 

År 2011 slogs förbandet samman med Särskilda skyddsgruppen (SSG) och bildade Särskilda operationsgruppen (SOG) som är kärnförbandet i Försvarsmaktens specialförband (FM SF).

Se även
Särskilda skyddsgruppen
Särskilda operationsgruppen

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Specialförband
Försvarsmakten
Ej längre existerande svenska underrättelseorgan
Karlsborgs garnison
Svenska militära enheter bildade 2007
Svenska militära enheter upplösta 2011
Wiktor Mårtensson

Johannes Wiktor Mårtensson, född 20 mars 1885 i Resteröds socken, död 11 december 1972 i Uddevalla, tändsticksarbetare och senare riksdagspolitiker.

Mårtensson tillhörde socialdemokraterna och var från 1925 riksdagsledamot i andra kammaren, invald i Göteborgs och Bohus läns valkrets.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Resteröds socken
Födda 1885
Avlidna 1972
Män
Artur Lundqvist

Artur Lundqvist (i riksdagen kallad Lundqvist i Trollhättan), född 8 juni 1894 i Hjärtum, död 10 december 1963 i Trollhättan, ombudsman och riksdagspolitiker.

Lundqvist var först maskinist och lokförare innan han på heltid satsade på politiken. Han tillhörde Socialdemokraterna och var mandatperioden 1945–1948 riksdagsledamot i Andra kammaren där han representerade sitt parti i Älvsborgs läns norra valkrets. Fr. o. m. 1953 tillhörde han åter andra kammaren.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Hjärtums socken
Födda 1894
Avlidna 1963
Män
Carl Johansson (socialdemokrat)

Carl Edvin Johansson, född 6 mars 1900 i Tegneby församling på Orust, död 18 juli 1980 i Tegneby församling, jordbrukare och riksdagspolitiker.

Johansson tillhörde Socialdemokraterna och var riksdagsledamot i andra kammaren 1942-1944 samt från 19 december 1945 till 1968, representerade sitt parti i valkretsen Göteborgs och Bohus län.

Referenser

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Tegneby socken
Födda 1900
Avlidna 1980
Män
Johann Jakob Guggenbühl

Johann Jakob Guggenbühl, född 1816, död 1863, var en schweizisk psykiater.

Guggenbühl ägnade stort intresse åt att studera kretinism och inrättade 1841 den högt belägna "idiotanstalten" Abendberg nära Interlaken, vilken blev ett mönster för en mängd sådana i hela Europa. Han försökte behandla sina patienter med hälsosam miljö, noggrann diet och uppövning av den sensoriska förmågan. Trots att hans namn efter två decennier kom i vanrykte på grund av bristande resultat, befrämjade hans verksamhet mer än någon annan intresset för vården av utvecklingsstörda.

Externa länkar
Medizinhistorisches Institut und Museum der Universität Zürich

Schweiziska psykiatrer
Födda 1816
Avlidna 1863
Män
Mitchell Leisen

Mitchell Leisen, född 6 oktober 1898 i Menominee, Michigan, USA, död 28 oktober 1972, Los Angeles, var en amerikansk regissör, art director och kostymdesigner. Han började arbeta i filmindustrin på 1920-talet, då på konst- och kostymavdelningarna.

Han fick sin enda Oscarnominering år 1930, för art direction i Cecil B. DeMilles Dynamite. Han regisserade sin första film år 1933 och blev känd för sitt sinne för estetik och glansiga Hollywoodmelodraman och screwballkomedier.

Bland hans mest kända filmer återfinns adapteringen av Alberto Castellas Döden tar semester (1934), liksom Midnatt (1939) och Natten är så kort... (1941), båda med manus av Billy Wilder. Pappa har en väninna (1937), med Jean Arthur i huvudrollen, som var en annan framgång för regissören, skrevs av Preston Sturges. Hans comebackfilm, den klassiska komedin Parningstid, producerades av Charles Brackett och skrevs av Brackett, Richard Breen och Walter Reisch. Den var baserad på Caesar Dunns pjäs Maggie från 1951, och var en uppdaterad version av hans tidigare screwballkomedier från 1930-talet. I huvudrollerna återfanns Gene Tierney, John Lund, Miriam Hopkins och Thelma Ritter. Den kom att bli hans sista stora filmframgång, men han regisserade ytterligare några filmer fram till 1958.

Senare i sin karriär regisserade han episoder av The Twilight Zone och Shirley Temple's Storybook. Han avled av en hjärtsjukdom 1972, vid 74 års ålder. Han har fått en stjärna för filminsatser på Hollywood Walk of Fame.

Filmregi, urval

Källor 
Denna artikel är en översättning av motsvarande artikel på engelska Wikipedia.

Externa länkar 
 

Amerikanska TV-regissörer
Födda 1898
Avlidna 1972
Män
Amerikanska filmregissörer
Amerikanska regissörer under 1900-talet
Personer från Menominee County, Michigan
Sven Antby

Sven Oskar Antby (i riksdagen kallad Antby i Långared), född 6 januari 1908 i Göteborg, död 10 december 2001 i Långared, var en svensk lantbrukare och politiker (folkpartist).

Sven Antby, som kom från en bondesläkt, var lantbrukare i Mjönäs i Långared, där han också var kommunalt verksam. Vid sidan av politiken var han även aktiv i Svenska missionsförbundet, bland annat som vice ordförande för Långareds missionsförsamling 1948-1968. Han var också vice ordförande i Sveriges Blåbandsförbund 1948-1971.

Antby var riksdagsledamot för Älvsborgs läns norra valkrets 1947-1973 (fram till 1970 i andra kammaren). I riksdagen var han bland annat ledamot i jordbruksutskottet 1950-1970. Han var främst aktiv i jordbrukspolitik och var också ledamot av flera statliga utredningar på området.

Sven Antby var far till Torgny Antby som tillsammans med sin hustru mördades av två polacker år 2011.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 206

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Män
Födda 1908
Avlidna 2001
Bengt Sjölin

Bengt Johan Olof Sjölin (i riksdagen kallad Sjölin i Trollhättan), född 1 mars 1886 i Borås, död 12 september 1968 i Trollhättan, var en svensk ingenjör och politiker (folkpartist).

Bengt Sjölin, som var son till en smed, var lokomotivkonstruktör i Trollhättan 1904-1914 och i Motala 1914-1919, varefter han blev chefskonstruktör och senare överingenjör och försäljningschef vid Nydqvist & Holm AB 1919-1951. Han var också verkställande direktör för Swedish Locomotive Works Association AB 1948-1961.

Vid sidan av yrkeslivet var han aktiv i IOGT. Han var också ledamot i Trollhättans stadsfullmäktige 1937-1958, från 1947 som vice ordförande.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1949-1958 för Älvsborgs läns norra valkrets. I riksdagen var han bland annat ledamot i bevillningsutskottet 1952-1956. Han var bland annat engagerad i energi- och skattefrågor.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 271

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Födda 1886
Avlidna 1968
Män
Politiker från Borås
Ingenjörer från Borås