kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hispaniolaeufonia

Hispaniolaeufonia (Chlorophonia musica) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Antillereufonia är en briljant färgad liten fink med knubbig näbb. Hjässan är blå och undersidan varierande geografiskt från gulgrönt till orange. Bland lätena hörs ett livligt "beep" som avges enstaka eller i serier, ett snabbt "whip-ip", ett grovt "djip" och ett sorgsamt "wheee". Sången består av en snabb blandning av klingande, gnissliga och visslande toner.

Utbredning och systematik 
Hispaniolaeufonia förekommer enbart på Hispaniola och Gonâve i Västindien. Den inkoroperade tidigare även puertoricoeufonian (Chlorophonia sclateri) och antillereufonian (Chlorophonia flavifrons), då med svenska namnet antillereufonia på den sammanslagna arten. Sedan 2016 delas dock musica upp i tre arter av BirdLife International och sedan 2023 av International Ornithological Congress (IOC). I samband med uppdelningen flyttades trivialnamnet antillereufonia över till flavifrons.

Släktestillhörighet 
Traditionellt placeras hispaniolaeufonian i släktet Euphonia, liksom nära släktingarna puertoricoeufonia, antillereufonia, svartpannad eufonia och prakteufonia. Genetiska studier visar dock att den står närmare klorofoniorna i Chlorophonia och har därför flyttats dit.

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Hispaniolaeufonia hittas i tätt skogslandskap. Där ses den födosöka i de högre skikten, framför allt mistelbär och ibland som en del av artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjebukig eufonia

Kastanjebukig eufonia (Euphonia pectoralis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kastanjebukig eufonia är en mycket liten fågel med kraftig näbb. Hanen är metallglänsande mörkblå med kastanjebrun buk och gult på skuldrorna. Honan är mestadels olivgrön med grått på hjässan, strupen och mitt på buken, medan den är kastanjebrun på undergumpen. Lätet består av serie skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Brasilien (östra Alagoas) till östra Paraguay och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Kastanjebukig eufonia hittas i fuktiga skogar och skogsbryn. Där ses den uppe i trädkronorna, ibland anslutande till artblandade kringvandrande flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Blygrå eufonia

Blygrå eufonia (Euphonia plumbea) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blygrå eufonia är en liten och mestadels grå fink med gult på buken och en kontrasterande blåaktig näbb. Könen är lika. Bland lätena hörs en ramsa föregången av en vass, stigande ton och andra läten mer lika andra eufonior.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra Venezuela till Guyana, Surinam och norra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadsätt 
Blygrå eufonia är rätt ovanlig och begränsad till buskmarker och uppväxt ungskog på eroderad sandig jord. Likt andra eufonior lever den av frukt. Den ses vanligen i par som ibland rör sig långa avstånd i jakt på föda. Ibland ansluter den även till kringvandrande artblandade flockar. Den ses oftast sittande högt upp på exponerade grenar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Rostbukig eufonia

Rostbukig eufonia (Euphonia rufiventris) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostbukig eufonia är en liten fink. Hanen är glansigt marinblå ovan med djupt rödorange buk. Honan är guldgul med grå anstrykning på huvud, rygg och buk. Den liknar hona orangebukig eufonia men har orange- eller rödfärgade undre stjärttäckare, ej gula. Lätet är ett snabbt och mörkt tjattrande "chree-chree-chree-chree".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Colombia till södra Venezuela, norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien. Arten behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning: 
 Euphonia rufiventris rufiventris – västra Amazonområdet
 Euphonia rufiventris carnegiei – södra Venezuela

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Rostbukig eufonia förekommer i låglänt regnskog, där den ofta är en av de vanligaste eufoniorna.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Orangekronad eufonia

Orangekronad eufonia (Euphonia saturata) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Orangekronad eufonia är en liten och kompakt fink med kort stjärt och rätt kraftig näbb. Hanen har tydligt orangetonad undersida och mörk ovansida med purpurblå glans. Det orangegula på hjässan är relativt utbrett jämfört med andra eufonior. Undersidan av stjärten är också karakteristiskt helmörk. Honan är enfärgat olivgul och är mycket lik andra eufoniahonor, framför allt tjocknäbbad eufonia, men ses vanligen i par eller smågrupper tillsammans med hanen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från sydvästra Colombia till nordvästra Peru (Tumbes). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Orangekronad eufonia hittas i skogslandskap, skogsbryn och gläntor i låglänta områden och förberg, ofta i rätt torra områden. Den ses ofta i artblandade flockar med andra fåglar som skogssångare och tangaror.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Venezuelaeufonia

Venezuelaeufonia (Euphonia trinitatis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Venezuelaeufonian är en knubbig liten fågel med kort näbb och kort stjärt. Hanen är blåsvart på ovansidan och strupen samt lysande gul undertill och på pannan. Honan är olivgrön ovan och gul under med gråvitt bröst. Båda könen uppvisar mycket vitt på stjärtens undersida. Hanen skiljer sig från andra eufoniahanar genom kombination av färg på pannan och undersidan samt storlek. Den är i det närmaste identisk med purpurstrupig eufonia. Honan är unik med gråvitt på bröstet och vita stjärtundersidan. Vanligaste lätet är två klara och visslade toner, "tee dee".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från tropiska norra karibiska Colombia till norra Venezuela samt på Trinidad. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Venezuelaeufonian är en vanlig fågel i både torra och fuktiga skogar. Den ses ofta i par, med hanen sjungande i trädtoppar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Purpureufonia

Purpureufonia (Euphonia violacea) är en sydamerikansk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Purpureufonian är en rätt liten (10 cm) eufonia med relativt kraftig näbb. Hanen är glansigt blåsvart undan med gyllene panna och undersida. Hona och ungfågel är istället olivgrön ovan och gröngul under. Sången är en varierad blandning av musikaliska toner, tjatter, härmningar och gnisslingar.

Utbredning och systematik 
Purpureufoniadelas in i tre underarter med följande utbredning:
 Euphonia violacea violacea – förekommer i tropiska Guyanaregionen och norra Brasilien
 Euphonia violacea rodwayi – förekommer i tropiska östra Venezuela (från Sucre till norra Amazonområdet) samt på Trinidad
 Euphonia violacea aurantiicollis – förekommer i östra Paraguay sydöstra Brasilien och nordöstra Argentina (Misiones)

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Purpureufonian förekommer i skog, ungskog, kakaoplantage och citrusodlingar. Dessa sociala fåglar lever av små frukter, ibland nektar, sällsynt även insekter. Häckning är konstaterad mellan januari och augusti, men mestadels maj-juli, i Trinidad, november till april i Surinam och oktober i Brasilien. Den bygger ett klotformat bo på en sandbank eller stubbe eller i ett trädhål. Honan ruvar tre till fyra rödfläckiga vita ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av avskogning, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig.

Referenser

Källor 

 Hilty, S. (2018). Violaceous Euphonia (Euphonia violacea). I: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (red.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (hämtad från https://www.hbw.com/node/61791 4 november 2018).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Orangebukig eufonia

Orangebukig eufonia (Euphonia xanthogaster) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Orangebukig eufonia är en liten och kompakt finkliknande fågel med kort stjärt. Den är övervägande gul iunder och mörkt blåsvart ovan, med kort och knubbig näbb. Jämfört med liknande arter är hane orangebukig eufonia gul på hjässan och mörk på strupen, med orangegult på buken. Honan är mycket svår att skilja från andra eufonior, men ses ofta i par eller smågrupper tillsammans med hanen.

Utbredning och systematik 
Orangebukig eufonia har ett stort utbredningsområde från sydligaste Centralamerika söderut genom Sydamerika till Brasilien och Bolivia. Den delas in i hela elva underarter med följande utbredning:
 Euphonia xanthogaster oressinoma – förekommer i östra Panama (Darién) och västra Colombia (båda sluttningarna av västra Anderna, västsluttningen av centrala Anderna och lokalt på västsluttningen av östra Anderna)
 Euphonia xanthogaster chocoensis - förekommer i låglänta områden i västra Colombia och nordvästra Ecuador
 Euphonia xanthogaster exsul - förekommer i berg i nordöstra Colombia och norra Venezuela
 Euphonia xanthogaster dilutior - förekommer i de tropiska delarna av sydöstra Colombia till nordöstra Peru (Ucayali Valley)
 Euphonia xanthogaster badissima - förekommer i Serranía de Perijá på gränsen mellan Colombia och Venezuela, östsluttningen på östra Anderna i Colombia (söderut till Boyaca) och Anderna i Venezuela
 Euphonia xanthogaster brevirostris - förekommer från östra Colombia till Venezuela, Guyana, nordvästra Brasilien och östra Peru
 Euphonia xanthogaster quitensis - förekommer i tropiska och subtropiska västra Ecuador
 Euphonia xanthogaster brunneifrons - förekommer i sydöstra Peru (Cuzco och Puno)
 Euphonia xanthogaster ruficeps - förekommer i västra Bolivia (La Paz och Cochabamba)
 Euphonia xanthogaster cyanonota - förekommer i västra Brasilien (Rio Juruá och Rio Purus regioner)
 Euphonia xanthogaster xanthogaster - förekommer i östra Brasilien (söderut till Rio de Janeiro)

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades släktena Euphonia och Chlorophonia som tangaror, men DNA-studier visar att de tillhör familjen finkar, där de tillsammans är systergrupp till alla övriga finkar bortsett från släktet Fringilla.

Levnadssätt 
Orangebukig eufonia hittas i öppna skogsmiljöer, skogsbryn och trädgårdar. Den ansluter ofta till artblandade kringvandrande flockar tillsammans med exempelvis skogssångare och tangaror.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i neotropiska regionen
Scharlakansrosenfink

Scharlakansrosenfink (Carpodacus sipahi) är en asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i öppna bergsskogar från Himalaya till norra Vietnam. Beståndet anses vara livskraftigt. Dess närmaste släkting är rosenfinken.

Kännetecken

Utseende 
Scharlakansrosenfinken är en medelstor till stor (18-19 cm) och kraftig fink med korta vingar och kraftig, benfärgad näbb. Hanen är karakteristiskt helt scharlakansröd, med mörkare vingar och stjärt. Honan är olivgrön med gul övergump. Unga hanar har orange övergump.

Läte 
Scharlakansrosenfinken sjunger en klar och fyllig, stigande sång som i engelsk litteratur återges som "par-ree-reeeeeee". Lätet är ett ljudligt "too-eee" eller "pleeau".

Utbredning och systematik 
Scharlakansrosenfink förekommer i Himalaya, i Nepal, sydvästra Kina, Myanmar, norra Laos och norra Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den som ensam art i släktet Haematospiza. Genetiska studier visar dock att den är närmast släkt med rosenfink (Carpodacus erythrinus). De flesta taxonomiska auktoriteter expanderar därför Carpodacus till att inkludera sipahi, medan vissa istället behåller den i Haematospiza och bryter ut rosenfinken till det egna släktet Erythrina.

Levnadssätt 
Scharlakansrosenfinken häckar i öppen bergsskog med lövträd och gran på mellan 1600 och 3550 meters höjd, företrädesvis vid skogskanter och öppningar. Fågeln  livnär sig på olika sorters frön, knoppar och bär, ibland även små insekter. Den häckar mellan maj och juli och placerar sitt rätt stora bo sju till tolv meter ovan mark.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig eller ovanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn kommer av sipāhi, en soldat på urdu. På svenska har den tidigare kallats scharlakansfink men blev tilldelad nytt namn när det klarlagts att den är nära släkt med rosenfinkarna.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Oahu-amakihi

Oahu-amakihi (Chlorodrepanis flava) är en utrotningshotad fågel i familjen finkar. Den förekommer enbart på en enda ö i Hawaiiöarna.

Utseende och läten 
Oahu-amakihin är en liten (11 cm) medlem av gruppen hawaiifinkar med en kort, nedåtböjd näbb. Hanen är guldgul under, olivgrön ovan. På huvudet syns svart tygel med en gul fläck framför. Honan är ljusare gulvit under och grågrön ovan med gulvita vingband. Tygeln är snarare mörkgrå och fläcken framför gulvit. Liknande hane oahu-alauahio har rak näbb, ett tydligt gult ögonbrynsstreck och ett svart ögonstreck, medan honan har ett mörkt streck bakom ögat och ljus tygel. Sången är en kraftfull drill, medan lätet beskrivs som kort och kattliknande.

Utbredning och status 
Fågeln lever i fuktiga skogar i bergen på Oahu i Hawaiiöarna. Den har ett mycket litet utbredningsområde, begränsat till två bergskedjor på en enda ö. Populationen är dock stabil och den verkar ha anpassat sig till icke-ursprunglig levnadsmiljö. Världspopulationen uppskattas till mellan 13.000 och 40.000 häckande individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Oahu
Kauai-amakihi

Kauai-amakihi (Chlorodrepanis stejnegeri) är en utrotningshotad fågel i familjen finkar. Den förekommer enbart på en enda ö i Hawaiiöarna.

Kännetecken

Utseende 
Kauai-amakihi är en liten (11 cm) fågel med en medellång skärformad näbb. Hanen är olivgul, mer färgglad på huvud och undersida, med mörkgrå tygel. Näbben är mörk, mot näbbroten blågrå. Hona och ungfågel har liknande dräkt men mattare i färgerna. Liknande anianiaun (Magumma parva) är gulare med mycket mindre näbb och inget svart i tygeln. Akekeen (Loxops caeruleirostris) har kortare och mer blåaktig näbb omringad av en svart ansiktsmask och har dessutom tydligt gul panna och övergump. Kauai-nukupuun (Hemignathus hanapepe), slutligen, är gul på huvud och bröst, vit under och har en helsvart, tunn näbb.

Läten 
Sången är en kraftfull drill med en kort inledningston, ibland på jämn tonhöjd, ibland fallande. Det typiska lätet är ett vasst "chirp", men även jamande läten hörs.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer enbart i fuktiga bergsskogar på ön Kauai i Hawaii. Den har ett mycket litet utbredningsområde och hotas av påverkan från invasiva arter. Även om dess levnadsmiljö degraderas verkar den gynnas av etablerandet av curuba och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Leonhard Hess Stejneger (1851–1943), norsk zoolog bosatt i USA 1881-1943, kurator för Smithsonian Institution 1884-1943.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Kauai
Oahu-nukupuu

Oahu-nukupuu (Hemignathus lucidus) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar som endast förekommer på Hawaiiöarna. Den förekom enbart på ön Oahu. Tidigare inkluderades även kauai-nukupuu (H. hanapepe) och maui-nukupuu (H. affinis) i arten. IUCN kategoriserar den som utdöd.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Referenser

Externa länkar

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Oahu
Akiapolaau

Akiapolaau (Hemignathus wilsoni) är en fågel i familjen finkar. Den förekommer endast på ön Hawaii i Hawaiiöarna. IUCN kategoriserar den som starkt hotad.

Utseende och läten 
Akiapolaau är en satt, 14 cm lång fågel med relativt stort huvud och en märklig nedåtböjd näbb, där undre näbbhalvan är bara hälften så lång som den övre. Hanen är gulgrön ovan, gul under. I ansiktet och på övre delen av bröstet syns orange anstrykning och på undre stjärttäckarna en vitaktig. Hawaii-amakihin har liknande färgsättning, men är mycket mindre och med proportionellt mindre näbb. Sången beskrivs som en kort och snabb melodi, medan det bland lätena hörs en stigande vissling, en mycket kort strof "cheedle-ee" och ett kort "sweet".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i koa-skogar på Hawaii i Hawaiiöarna. Utbredningsområdet är mycket litet och fragmenterat, och populationen uppskattas till endast 800 häckande individer. Den tros dessutom minska i antal till följd av förändringar i dess levnadsmiljö och påverkan från införda invasiva djurarter. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Familjetillhörighet 
Arten tillhör en grupp med fåglar som kallas hawaiifinkar. Länge behandlades de som en egen familj. Genetiska studier visar dock att de trots ibland mycket avvikande utseende är en del av familjen finkar, närmast släkt med rosenfinkarna. Arternas ibland avvikande morfologi är en anpassning till olika ekologiska nischer i Hawaiiöarna, där andra småfåglar i stort sett saknas helt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Scott Burchard Wilson (1865-1923), engelsk ornitolog och samlare av specimen.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Hawaii