kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Större vimpeldrongo

Större vimpeldrongo (Dicrurus paradiseus) är en asiatisk fågel i familjen drongor med vid utbredning från Indien till Indonesien.

Utseende 
Större vimpeldrongo är en stor (32 cm) drongo, lätt igenkännbar med helsvart, grönblåglänsande  fjäderdräkt och kraftigt förlängda, vimpelformade yttre stjärtpennor. Notera dock att ungfågeln saknar vimplarna. Den är tydligt större än mindre vimpeldrongo, med större näbb, kluven stjärt, tydligare tofs och längre, böjda vimplar. Ceylondrongon, som tidigare behandlades som underart till större vimpeldrongon, skiljer sig på något mindre storlek, kortare och mer upprätt tofs i pannan (större vimpeldrongons är längre och krullar bakåt) och framför allt stjärtformen, där den istället för försedd med vimplar är lång och djupt kluven.

Utbredning och systematik 
Större vimpeldrongo delas in i hela 13 underarter med följande utbredning:
 Dicrurus paradiseus grandis – norra Indien till norra Myanmar och Nordvietnam
 Dicrurus paradiseus rangoonensis – centrala Indien till södra Myanmar, västra Thailand och Indokina
 Dicrurus paradiseus paradiseus – södra Indien till södra Thailand och Indokina
 Dicrurus paradiseus johni – Hainan (södra Kina)
 Dicrurus paradiseus hypoballus – norra Malackahalvön
 Dicrurus paradiseus platurus – södra Malackahalvön, på Sumatra och angränsande nordvästra öar
 Dicrurus paradiseus ceylonicus – Sri Lanka
 Dicrurus paradiseus otiosus – Andamanerna
 Dicrurus paradiseus nicobariensis – Nicobarerna
 Dicrurus paradiseus banguey – öarna utanför norra Borneo
 Dicrurus paradiseus brachyphorus – Borneo
 Dicrurus paradiseus microlophus – norra Natunaöarna
 Dicrurus paradiseus formosus – Java

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Drongor
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre vimpeldrongo

Mindre vimpeldrongo (Dicrurus remifer) är en asiatisk fågel i familjen drongor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Mindre vimpeldrongo är en rätt liten drongo (25 cm) där den adulta fågeln har karakteristiska extremt förlängda yttre stjärtpennor,  30–40 cm långa. Dessa saknar fanstrålar utom längst ut så att de liknar vimplar. Denna egenskap delar den med större vimpeldrongo, men jämfört med denna är mindre vimpeldrongo just mindre och har mindre näbb samt har tvärt avskuren stjärt istället för kluven och saknar tofs i pannan. Vidare är vimplarna mindre och plattare samt har fanstrålar på båda sidor. Ungfågeln saknar vimplarna, liksom även vissa adulta fåglar.

Läte 
Sången består av melodiska, visslande toner som i engelsk litteratur återges som "weet-weet-weet-weet-chewee-chewee". Den härmar även andra fåglars läten.

Utbredning och systematik 
Mindre vimpeldrongo delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Dicrurus remifer tectirostris – förekommer i Himalaya till södra Kina, Myanmar, Thailand och Indokina
 Dicrurus remifer peracensis – södra Thailand till västra Laos och Malackahalvön
 Dicrurus remifer lefoli – södra Kambodja (Chaine de l’Elephant och Chuŏr Phnum Krâvanh)
 Dicrurus remifer remifer – Sumatra och Java

Levnadssätt 
Mindre vimpeldrongo påträffas i fuktig lövskog, både lövfällande och städsegrön. Den frekventerar skuggiga skogskanter. Födan består huvudsakligen av insekter som skalbaggar, termiter och fjärilar. Den häckar huvudsakligen i maj, men också i april och juni.

Status 
Artens populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig. Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig i Indien och Bhutan och lokalt förekommande mellan 915 och 1800 meters höjd i Nepal.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Drongor
Fåglar i orientaliska regionen
Sumatradrongo

Sumatradrongo (Dicrurus sumatranus) är en fågel i familjen drongor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga och läglänta områden på och kring Sumatra. Den delas traditionellt in i två underarter med följande utbredning:
 Dicrurus sumatranus sumatranus – fuktiga låglänta områden på Sumatra
 Dicrurus sumatranus viridinitens – Mentawaiöarna utanför Sumatra

Studier visar dock att skillnaderna mellan underarterna är så pass små att arten bör behandlas som monotypisk. Vissa behandlar den som en del av lyrdrongo (D. hottentottus).

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

Drongor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Mayottedrongo

Mayottedrongo (Dicrurus waldenii) är en hotad fågel i familjen drongor som enbart förekommer på en enda ö i Indiska oceanen.

Kännetecken

Utseende 
Mayottedrongon är en stor (28 cm) fågel med en mycket lång och djupt kluven stjärt. Fjäderdräkten är helsvart med mörkgrön glans. Den svarta näbben är både kraftigare och längre än hos klykstjärtad drongo och svartdrongo. Ben och fötter är svarta, medan ögat är rött. Ungfågeln är mindre glansigt brunsvart med något blekare undersida och mindre utvecklad klyvning i stjärten.

Läten 
Lätena beskrivs som mjuka "plitt plitt", gnissliga skrin med bland annat ett länge upprepat "tyok" och varnande vid boet ett "squaa-aa-kuchuk" och "choo-kroo-kreech". Sången består av en blandning av tjirpande och gnisslande läte. Den kan också härma andra fågelarter.

Utbredning och status 
Mayottedrongon förekommer endast i skogar på ön Mayotte i ögruppen Komorerna. IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Referenser

Externa länkar

Drongoer
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Mayotte
Palmtrast

Palmtrast (Dulus dominicus) är en unik västindisk fågel som utgör en egen familj, palmtrastar.

Utseende och läten  
Palmtrastar är ungefär 20 centimeter långa trastlika fåglar. De är olivbruna ovan och kraftigt brunstreckade gulbruna under. Övergumpen och kanterna på vingpennorna är mörkt gulgröna. Näbben är lysande gul och ögonen rostfärgade. Könen är lika, ungfåglar har mörk strupe.

Palmtrastar är ljudliga fåglar med en stor repertoar av gurglande och kvittrande läten.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer enbart på öarna Hispaniola, Gonâve och Isla Saona i Västindien. Den utgör en egen utvecklingslinje som ingår i en artfattig grupp vida spridda fåglar som omfattar sidensvansar (Bombycillidae), silkesflugsnappare (Ptiliogonatidae), de utdöda ooerna (Mohoidae) samt arterna hypokolius (Hypocoliidae), hylocitrea (Hylocitreidae) och sannolikt även den enigmatiska pärlsmygen (Elachuridae).

Ekologi 
Palmtrasten hittas från havsnivå upp till 1500 meter över havet där palmer förekommer. Den har också anpassat sig väl till människan och återfinns i stadsparker och trädgårdar om palmer finns tillgängliga. 

Palmtrastar är mycket sociala fåglar och ses ofta i små flockar. De häckar från maj till juni och bygger stora, kommunala kvistbon i palmtoppar av huvudsakligen släktet Roystonea. I frånvaro av palmer kan andra träd eller till och med telefonstolpar användas. Hela bokonstruktionen kan bli upp till två meter bred och innehålla hela 30 närliggande bon med egna ingångar och kammare. Honan lägger två till fyra fläckiga, grålila ägg.

Palmtrasten livnär sig på frukt och bär från palmer och trädet Bursera simaruba, men även blommor, framför allt epifytiska orkidéer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

I kulturen 
Palmtrasten är Dominikanska republikens nationalfågel.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Palmtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Hispaniola
Oaxacasparv

Oaxacasparv (Aimophila notosticta) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på höglandet i centrala Oaxaca, i södra Mexiko. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Rostryggig sparv

Rostryggig sparv (Aimophila rufescens) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar. Den förekommer i Centralamerika, från Mexiko till Costa Rica.

Utseende 
Rostryggig sparv är en stor (20 cm) och kraftig sparv, liksom övriga i sitt släkte med rostfärgad hjässa och lång, avrundad stjärt. Karakteristiskt är stor näbb med svart övre del och blågrå nedre, kraftiga ansiktsteckningar med bland annat ett tydligt svart mustaschsstreck samt rostfärgade vingar och stjärt.

Utbredning och systematik 
Rostryggig sparv delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Aimophila rufescens antonensis – arida nordvästra Mexiko (Sierra de San Antonio i norra och centrala Sonora)
 Aimophila rufescens mcleodii – nordvästra Mexiko (östra Sonora och västra Chihuahua till norra Sinaloa, västra Durango)
 Aimophila rufescens rufescens – västra Mexiko (södra Sinaloa till Colima, Oaxaca, södra Puebla och sydvästra Chiapas)
 Aimophila rufescens pyrgitoides – östra Mexiko (södra Tamaulipas) till Guatemala, Honduras och El Salvador
 Aimophila rufescens pectoralis – södra Mexiko (Chiapas) till bergstrakter i västra Guatemala och El Salvador
 Aimophila rufescens discolor – södra Belize till nordöstra Guatemala, norra Honduras och nordöstra Nicaragua
 Aimophila rufescens hypaethra – Stillahavssluttningen i nordvästra Costa Rica (Cordillera de Guanacaste)

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Rostryggig sparv hittas i olika miljöer som buskiga kanter kring jordbruksmark, skogslandskap med ek och tall, fuktiga städsegröna bergsskogar och savann, från havsnivå upp till 2700 meters höjd. Den håller sig vanligen dold i vegetationen, på eller nära marken, men sjunger från en mer synlig, upphöjd plats i buskar och träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Spetsstjärtad sparv

Spetsstjärtad sparv (Ammospiza caudacuta) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar. Den är endemisk för östra USA där den häckar i kustvatten utmed Atlantkusten från Maine till North Carolina. Arten minskar kraftigt i antal och anses vara starkt hotad. Spetsstjärtad sparv är nära släkt med madsparven och de båda behandlades fram tills nyligen som en och samma art.

Utseende och läten 
Spetsstjärtad sparv är en 13,5 cm lång, kraftigt tecknad och långnäbbad sparv. Huvudteckningen är bjärt orange, svart och gråm med grått på hjässa och nacke och vita streck på ryggen. Jämfört med mycket lika madsparven har den orangefärgad strupsidestreck som är mer bjärt färgad än bröstet, ej tydligt avgränsad vit buk och distinkta svarta streck på flanker och bröst. Lätet är mycket mjukare än madsparven och saknar dennes tydliga avslutande ton.

Utbredning och systematik 
Spetsstjärtad sparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ammospiza caudacutus caudacutus – förekommer i marskland från södra Maine till södra New Jersey, flyttar till södra Florida
 Ammospiza caudacutus diversus – förekommer i kustvatten från södra New Jersey till North Carolina, flyttar till Floridas golfkust

Tidigare behandlades madsparven (Ammospiza nelsoni) som underart till spetsstjärtad sparv. De båda hybridiserar i nordöstra USA, mellan södra Maine och norra Massachusetts.

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras traditionellt i släktet Ammodramus, men DNA-studier visar att detta släkte är kraftigt parafyletiskt. Typarten för släktet, gräshoppssparv, står nära Arremonops, medan spetsstjärtad sparv (liksom starrsparv, madsparv och kustsparv) är närmare släkt med arter som gulbrynad grässparv (Passerculus) och sångsparv (Melospiza), varför vissa auktoriteter numera lyftar ut dessa arter till det egna släktet Ammospiza.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Spetsstjärtad sparv hittas i ett smalt bälte med kustnära saltvattensvåtmarker. Födan är dåligt känd men tros bestå av små ryggradslösa djur och frön som den födosöker efter på eller nära marken. Fågeln häckar från mitten av maj till augusti. Två äggläggningstoppar, en i slutet av maj och början av juni och den andra från mitten till slutet av juli, tyder på att den lägger två kullar.

Status och hot 
Spetestjärtad sparv har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Sentida studier visar att den dessutom minskar kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför numera arten som starkt hotad. Världspopulationen uppskattas till mellan 37 000 och 69 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i USA
Gärdsparv

Gärdsparv (Centronyx henslowii) är en fågel i familjen amerikanska sparvar som häckar i nordöstra USA.

Utseende och läte 
Gärdsparven är en liten (12,1–13,3 cm) sparv med kort stjärt, stort huvud och kraftig näbb. Fjäderdräkten är övervägande mörk, med olivtonat huvud, vit ögonring, ett smalt bröstband av tunna längsgående streck på beigefärgad botten och rostrött på ovansidan. Sången som ofta framförs nattetid är ett kort och insektsliknande "tsi-lick". Kontaktlätet är ett vasst och ljust "tsik" och i flykten hörs ett drillande "sreee".

Utbredning och systematik 
Gärdsparven delas in i två underarter med följande utbredning:
 Centronyx henslowii susurrans – förekommer från New York till södra New Hampshire, östra West Virginia och östra North Carolina, flyttar till centrala Florida
 Centronyx henslowii henslowii – förekommer i norra och centrala USA, flyttar till Texas, Louisiana och norra Florida

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras traditionellt i släktet Ammodramus, men DNA-studier visar att detta släkte är kraftigt parafyletiskt. Typarten för släktet gräshoppssparv står nära Arremonops, medan henslowsparven (liksom präriesparven) är närmare släkt med en grupp amerikanska sparvar innehållande släktena Passerculus, Xenospizaoch Melospiza. Olika auktoriteter implementerar dessa resultat olika. Clements et al bryter sedan 2018 ut präriesparven och gärdsparven till det egna släktet Centronyx, medan Birdlife International inkluderar dem i Passerculus.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Gärdsparven hittas i fuktiga ängsmarker med högt och tätt gräs och rikligt med markvegetation. Den lever ett mycket tillbakadraget liv och är svår att få syn på utom när den sjunger. Sommartid livnär den sig mestadels av insekter, framför allt gräshoppor och skalbaggar, vintertid mest frön. Fågeln häckar mellan maj och augusti, med en kull i norr och två i söder.

Status 
Arten har tidigare minskat i antal och betraktades därför länge som nära hotad. Nu ökar den i antal igen, varför internationella naturvårdsunionen sedan 2018 kategoriserar den som livskraftig. Världspopulationen uppskattas till 410 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Stevens Henslow (1796-1861), engelsk botaniker och naturforskare. Fram tills nyligen kallades den även henslowsparv på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Gräshoppssparv

Gräshoppssparv (Ammodramus savannarum) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar. Arten är vida spridd i Nordamerika, Centralamerika och Västindien.

Kännetecken

Utseende 
Gräshoppssparven är en liten (12–12,5 cm) men satt sparv med stort huvud, stor näbb och kort stjärt. Fjäderdräkten är övervägande beigebrun med relativt otecknat ansikte. Den har en fullständigt vit ögonring, lilafärgad nacke, vitt centralt hjässband och intrikat tecknad ovansida i rostrött, svart och grått.

Läte 
Sången, som ofta levereras nattetid, består av en mycket diskant väsande insektsliknande summerton inledd av några svagare toner. Lätet är en mycket ljust och vasst "tip". I flykten hörs ett ljust stigande "tswees".

Utbredning och systematik 
Gräshoppssparv delas in i elva underarter med följande utbredning :
 Ammodramus savannarum perpallidus – sydöstra British Columbia till västra Ontario och sydvästra USA, flyttar till El Salvador
 Ammodramus savannarum ammolegus – södra Arizona och nordvästra Mexiko (norra Sonora), flyttar till Guatemala
 Ammodramus savannarum pratensis – sydöstra Kanada och östra USA, flyttar till Guatemala och Kuba
 Ammodramus savannarum floridanus – centrala delen av Floridahalvön
 Ammodramus savannarum bimaculatus – södra Mexiko (Veracruz) till Nicaragua, nordvästra Costa Rica och västra Panama
 Ammodramus savannarum cracens – Petén och östra Guatemala till Belize, östra Honduras och nordöstra Nicaragua
 Ammodramus savannarum caucae – Colombia (övre Caucadalen) och angränsande norra Ecuador
 Ammodramus savannarum savannarum – Jamaica
 Ammodramus savannarum intricatus – Hispaniola
 Ammodramus savannarum borinquensis – Puerto Rico
 Ammodramus savannarum caribaeus – Nederländska Antillerna (Bonaire och Curaçao)

Ofta urskiljs även underarten beatriceae med utbredning i centrala Panama.

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Levnadssätt 
Gräshoppssparven hittas i gräsmarker med spridda buskar och örter. Födan består av leddjur och frön, sommartid mest insekter, framför allt gräshoppor, skalbaggar och insektslarver. Häckningstiden varierar geografiskt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 34 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Svartkronad sparv

Svartkronad sparv (Arremon abeillei) är en fågel i familjen fältsparvar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartkronad sparv är en vacker fågel med svart över ögat och på hjässan åtskilt av ett vitt streck över ögat och bakåt. I övrigt skiljer sig fjäderdräkten något åt geografiskt, där fåglar i västra Ecuador och nordvästra Peru har grå rygg, medan de i norra Peru och allra sydligaste Ecuador är olivgröna. Gråryggiga fåglar liknar hane kusttangara, men har smalare bröstband, inget vitt framför ögat och heller inget vitt i stjärten.

Utbredning och systematik 
Svartkronad sparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Arremon abeillei abeillei – förekommer i torra buskskogar från Ecuador (Manabi) till nordvästra Peru (Cajamarca)
 Arremon abeillei nigriceps – förekommer i nordvästra Peru (övre Marañóndalen)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN nigriceps som den egna arten "marañónsparv".

Familjetillhörighet 
Tidigare fördes de amerikanska sparvarna till familjen fältsparvar (Emberizidae) som omfattar liknande arter i Eurasien och Afrika. Flera genetiska studier visar dock att de utgör en distinkt grupp som sannolikt står närmare skogssångare (Parulidae), trupialer (Icteridae) och flera artfattiga familjer endemiska för Karibien.

Status 
IUCN hotkategoriserar de båda underarterna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn hedrar Grégoire Abeillé (1798–1848), fransk läkare, ornitolog och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Orangenäbbad sparv

Orangenäbbad sparv (Arremon aurantiirostris) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Orangenäbbad sparv delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 aurantiirostris-gruppen
 Arremon aurantiirostris saturatus– sluttning mot Karibien i sydöstra Mexiko (Veracruz) till Guatemala och Belize
 Arremon aurantiirostris rufidorsalis – sluttning mot Karibien i Honduras till Nicaragua och Costa Rica
 Arremon aurantiirostris aurantiirostris – Stillahavssluttningen i Costa Rica och Panama
 Arremon aurantiirostris strictocollaris – ostligaste Panama och angränsande nordvästra Colombia (Chocó)
 Arremon aurantiirostris occidentalis – Stillahavssluttningen i västra Colombia och nordvästra Ecuador
 Arremon aurantiirostris santarosae – sydväst Ecuador
 Arremon aurantiirostris erythrorhynchus – norra Colombia (mellersta Magdalena, lägre Cauca)
 Arremon aurantiirostris spectabilis – sydöstra Colombia (Putumayo) till östra Ecuador och nordöstra Peru (San Martín)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen
Saffransnäbbad sparv

Saffransnäbbad sparv (Arremon flavirostris) är en fågel i familjen amerikanska sparvar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Saffransnäbbad sparv delas numera vanligen in i två underarter underarter med följande utbredning:
 A. f. polionotus – östra Bolivia, sydcentrala Brasilien (västra São Paulo till Mato Grosso do Sul, södra Mato Grosso samt norra och västra Paraná), Paraguay och nordöstra Argentina
 A. f. flavirostris – centrala östra Brasiliens inland (Goiás, Minas Gerais, norra och östra São Paulo samt närliggande östra Mato Grosso do Sul; möjligen även Bahia)

Tidigare inkluderades mossparven (Arremon dorbignii) i arten, men denna urskiljs numera vanligen som egen art.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Amerikanska sparvar
Fåglar i neotropiska regionen