kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bombningen av Rom under andra världskriget

Bombningen av Rom under andra världskriget ägde rum under flera tillfällen 1943 och 1944 främst av de allierade och i mindre grad av axelmakternas flygplan, innan staden befriades från axelmakternas ockupation av de allierade den 4 juni 1944. Påven Pius XII misslyckades till en början i försöken att få Rom deklarerad som en öppen stad, genom förhandlingar med president Roosevelt via kardinal Francis Spellman. Den 14 augusti 1943 förklarade Italiens utrikesminister Rom som öppen stad efter medlingshjälp av heliga stolen. Detta innebar att det italienska luftvärnet i Rom-området inte skulle reagera på något sätt i händelse av fientlig luftpassage över staden och de allierade upphörde med sina anfall på staden.

I de allierade bombräderna mot Rom förlorades 600 flygplan och 3 600 flygbesättningar. 60 000 ton bomber släpptes under 78 dagar innan Rom erövrades. Efter bombningen besökte påven Pius XII de drabbade områdena och välsignade offren på Piazzale del Verano.  

1943 i Italien
Krigsåret 1943
Andra världskriget
Italien under andra världskriget
Rom
Kornél Ábrányi (politiker)

Kornél Ábrányi, född 1849, död 1913, var en ungersk politiker och publicist. Han var son till musikern och skriftställaren Kornél Ábrányi och bror till Emil Ábrányi.

Ábrányi var en av oppositionspartiets stödjepelare såsom ledamot av parlamentet och redaktör av tidningen Pesti Napló. Han var 1906-1909 ministerialråd och chef för ungerska regeringens pressbyrå. Han författade lustspel och behandlade äktenskapsfrågan i romanform.

Källor

Ungerska politiker
Födda 1849
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Teatr Weimar

Teatr Weimar är en fri teatergrupp med säte i Malmö bildad 2003.

Sedan grundandet har gruppen letts av Jörgen Dahlqvist i samarbete med bland andra Christina Ouzounidis, Fredrik Haller och Johan Bergman. Gruppen hade en mindre scen på S:t Gertrudsgatan i Malmö, men fick lämna lokalen 2011 sedan hyresvärden sagt upp kontraktet. Det finns ingen fast ensemble, men återkommande skådespelare som Linda Ritzén och Pia Örjansdotter har varit viktiga för Teatr Weimars dramatiska experiment.

Teatr Weimars föreställningar är språkliga och rumsliga experiment baserade på antagandet att verkligheten är konstruerad. De verkar sålunda i en poststrukturalistisk tradition med dekonstruktionen som verktyg. Deras mest uppmärksammade föreställning är Christina Ouzounidis Heterofil – en heterosexuell cabaret från 2008, som även sändes i SVT. Teatr Weimar har samarbetat med institutioner som Stockholms stadsteater, Unga Dramaten och Malmö Stadsteater. Gruppen är dessutom starkt kopplad till Teaterhögskolan i Malmö; Ouzounidis är doktorand, Haller är lärare och Dahlqvist är prefekt på skolan.

Källor

Externa länkar 
Teatr Weimars hemsida

Teatergrupper i Sverige
Teater i Malmö
Johanna I av Brabant

Johanna I av Brabant, född 1322, död 1406, var monark (hertiginna) i Brabant, Lothier och Limburg från 1355 till 1406. 

Hon var dotter till Johan III av Brabant och Marie d'Évreux och gift 1334 med greve Vilhelm IV av Holland (1307–1345) och 1352 med hertig Wenzel I av Luxemburg (1337–1383). Johanna dog barnlös och hennes arvinge blev genom överenskommelse hennes systerdotterson Anton av Burgund.

Biografi
Johannas ställning som tronarvinge bekräftades 1349 av kejsaren. Hon fick en son under sitt första äktenskap, men han dog tidigt. Hon skadades under förlossningen och kunde sedan inte få fler barn. 

Vid sitt trontillträde 1355 utfärdade hon Brabants berömda lagsamling, Blijde Inkomst. Dokumentet bekräftade alla de då rådande privilegierna för Brabants innevånare. Det försäkrade också tronföljden åt hennes syskonbarn och förhindrade att tronen övergick i makens familj genom äktenskap. Hennes svåger Ludvig II av Flandern ifrågasatte dock hennes anspråk och gjorde själv anspråk på tronen jure uxoris. Detta utlöste arvskriget i Brabant 1355–1357. Tvisten bilades genom medling av kejsaren. 

Johanna förde en luxuös livsstil, agerade beskyddare för bildkonst, musik och litteratur på både holländska och franska och älskade spel, där hon förlorade stora summor. Johanna åtnjöt stor respekt för sin diplomatiska förmåga i det samtida Europa, och sades vara inblandad i mycket av den samtida utrikespolitiken. Däremot ska hon inte ha ägnat sig så mycket åt styrelsen av sitt eget land förrän efter makens död, och hans fångenskap under 1370–1371 och hans död 1383 var därför kritiska perioder för henne. 

Vid hennes makes död 1383 befann sig Johanna i en riskabel position, eftersom hon saknade tronarvingar, vilket gjorde att Brabant riskerade att dras in av kejsaren. Hennes naturliga arvingar var hennes systers dottersöner, som också var arvtagare till Burgund. För att undvika att Brabant blev en del av Burgund, utsåg hon en av de yngre sönerna, Anton av Burgund, till sin arvtagare. 

Under sina sista år blev Johanna allt mer religiös och så småningom senil, och år 1404, två år före sin död, övertog Anton styrelsen som hennes ställföreträdande regent.

Referenser 

 
 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/JohannavanBrabant

Kvinnliga regenter under 1300-talet
Födda 1322
Avlidna 1406
Kvinnor
Hertigar av Brabant
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Knud Leem

Knud Leem, född 13 februari 1697 i Haram, död 27 februari 1774, var en norsk präst och språkvetare.

Leem tog teologisk examen 1715 och studerade därefter ett par år samiska i Trondheim. 1725 blev han missionär i Porsanger, 1728 sockenpräst i Alta-Talvik, och 1734 sockenpräst i Avaldsnes. 1752 blev han titulär professor och föreståndare för det återupprättade Seminarium lapponicum i Trondheim.

Leem skrev de första och länge enda arbetena om de norska samernas språk: en grammatik (1748), en dansk-samisk ordbok (1756) och det omfångsrika Lexicon lapponicum bipartitum (2 band, 1768-1781). Hans stora Beskrivelse over Finnmarkens lapper (1767) är en viktig etnografisk källskrift. Mycket värdefulla är också hans samlingar av norska dialektord, utgivna 1923 av Kjeldeskriftfondet som Professor Knud Leems norske maalsamlingar fraa 1740-aari.

Källor

Externa länkar 

Norska lingvister
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer inom samisk språkforskning
Norska präster under 1700-talet
Personer från Harams kommun
Födda 1697
Avlidna 1774
Män
Abrud

Abrud (, ) är en stad i nordvästra delen av länet Alba i Transsylvanien, Rumänien, som ligger vid floden med samma namn. Folkmängden uppgick till cirka 4 000 invånare vid folkräkningen 2011.

Historik
Vid Abrud fanns en romersk koloni vid namn Auraria Daciæ.

Från freden i Neuilly 5 juni 1920 tillhörde Abrud Rumänien, medan det innan dess låg i Ungern inom komitatet Unter-Weissenburg.

Källor

Orter i Rumänien
Abrin

Abrin är ett giftigt ämne, ett växttoxin, framställt ur paternosterbönor, fröna av Abrus precatorius. Abrin påminner om ricin, men dess giftighet är betydligt större.

Kemiskt är abrin en lektin, och är en dimer som består av två proteinsubenheter, A och B. B möjliggör transport in i cellen genom att binda till vissa transportproteiner i cellmembranet. A står därefter för själva giftverkan genom att förhindra proteinsyntes genom att inaktivera 26S-subenheten i ribosomen. En molekyl abrin kan inaktivera upp till 1500 ribosomer per sekund. I pulverform är Abrin gulvitt och kan lösas i vatten. Abrin är en stabil substans.

Förgiftningens förlopp är långsamt, och påminner om verkan av vissa sjukdomsalstrande bakteriers toxiner, till exempel difteri- eller tetanusbacillerna. Abrinet liknar många bakterietoxiner även i det avseendet att det, enligt tysken Ehrlichs epokgörande undersökningar, så småningom kan framkalla immunitet, okänslighet mot stigande, slutligen mycket stora doser, av vilka en liten bråkdel skulle döda ett icke immuniserat djur.

Även om de granna paternosterbönorna ibland används som leksak trots att de innehåller ett kraftigt gift orsakar de dock, om de skulle sväljas av misstag, i regel inte förgiftning på grund av sin stora hårdhet.

Källor

Externa länkar
Abrins struktur i Proteopedia

Växttoxiner
Glykoproteiner
Trådviva

Trådviva (Androsace filiformis) är en ettårig viveväxt som liknar vivorna genom bland annat bladrosetten, stjälken och blomflocken, men som skiljer sig genom ett äggformat, ej cylindriskt kronrör och ett mer vidgat blomfoder. Fröhuset är nästan klotrunt och öppnar sig genom att toppen spricker sönder i fem flikar. Rosetten består av fintandade kortskaftade blad som kan vara 2 cm långa men oftast mycket kortare. Blomstjälkarna är mycket långa i förhållande till rosettens storlek och de 5-10 blomskaften är flocken är också mycket långa. Blomfärgen är vit, blommorna är sambladiga och femtaliga. 

Trådvivan växer på fuktiga marker, på bergängar i västra USA och spritt i Europa och österut genom Ryssland och norra Kina upp till Berings Sund. I Sverige är den påträffad ett fåtal gångar, senast 2008 i ett timmerlossningsområde i Piteå I Finland är den funnen vid  Stora Ensos massafabrik i Vuoksenniska, Imatra och även där vid en timmerlossningsplats.

Referenser

Viveväxter
Tr Växtindex
World Cup 1980 (snooker)

World Cup 1980 (State Express World Cup) var en lagtävling i snooker för tremannalag, som spelades i New London Theatre, London, England. Sex lag deltog i turneringen. Den totala prissumman var £ 31 555, varav £ 9000 gick till det segrande laget (Wales).

Format
De sex lagen delades in i två trelagsgrupper. Varje gruppmatch avgjordes i bäst-av-15 frames (varje spelare spelade 5 frames, 3 mot en av spelarna i motståndarlaget och 1 mot var och en av de två andra), alla frames spelades klart även om matchen var avgjord. De två högst placerade lagen i varje grupp gick vidare till slutspel, även där avgjordes matcherna i bäst-av-15, men "döda" frames spelades inte.

Irländska republiken och Nordirland ställde upp med ett gemensamt irländskt lag, bestående av nordirländarna Alex Higgins och Dennis Taylor, samt irländaren Patsy Fagan
.

Gruppspel

Grupp A

Tabell

Grupp B

Tabell

Slutspel

Det segrande walesiska laget bestod av Ray Reardon, Terry Griffiths och Doug Mountjoy. Finalmotståndarna Kanada ställde upp med Cliff Thorburn, Kirk Stevens och Bill Werbeniuk. Kanada ledde finalen med 5-4, men Wales vann fyra frames i rad, och matchen med 8-5.

Källor

World Cup (snooker)
Snookersäsongen 1980/1981
1980 i Storbritannien
Olshausen

Olshausen är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Detlev Olshausen (1766–1823), tysk teolog
 Eckart Olshausen (född 1938), tysk antikhistoriker
 Hermann Olshausen (1796–1839), tysk teolog 
 Justus von Olshausen (1844–1924), tysk jurist 
 Justus Olshausen (1800–1882), tysk orientalist
 Robert von Olshausen (1835–1915), tysk kvinnoläkare 
 Theodor Olshausen (1802–1869), tysk politiker

Tyska efternamn
Attila m/1873

Attila m/1873 var en attila som användes inom försvarsmakten (dåvarande krigsmakten).

Utseende 
Denna attila är av mörkblått kläde med svart foder samt har en 4-4,5 cm hög ståndkrage att igenhäktas nedtill. På kragens övre del finns ett svart beläggningssnöre av redgarn vilket för Göta artilleriregemente (A 2) var gult samt för Wendes artilleriregemente (A 3) vitt. Attilan är försedd med tre knapprader om tio knappar vardera. Dessa förbinds med dubbla fyrkantssnören av redgarn. I vänstra skörteln finns även en innerficka. Gradbeteckningarna var i form av stjärnor på kragen. En stjärna för underlöjtnant (senare fänrik), två för löjtnant samt tre för kapten. Regementesofficerare bar en guldgalon samt utöver denna en stjärna för major, två för överstelöjtnant samt slutligen tre för överste. Kragen och beläggningssnörena var i olika färger beroende på bärarens tillhörighet.

Kragens färger

Användning 
Denna attila var mycket lik attila m/1872 och det var endast vissa detaljer som skiljer. Denna bars dock av artilleriets officerare medan den andra bars av artilleriets manskap. Knutskärp m/1873 bars av officerare till attilan (se bild nedan).

Idag används bland annat attila m/1872 och m/1873 av några av de militärkulturhistoriska föreningarna:

Göta artilleriregemente (A 2) av Artilleriavdelningen i Göteborg, AiG.

Wendes artilleriregemente (A 3) av Wendes artilleridivision, WAD, i Kristianstad.

Norrlands artilleriregemente (A 4) av Jämtlands Fältartilleri, JFA, i Östersund.

Fotografier

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Fälth & Hässler Värnamo 2011 

Modell äldre för Artilleriet
Attila m/1872

Attila m/1872 var en attila som användes inom försvarsmakten (dåvarande krigsmakten).

Utseende 
Denna attila är av mörkblått kläde med svart foder samt har en 4 - 4,5 cm hög ståndkrage att igenhäktas nedtill. På kragens övre del finns ett svart beläggningssnöre av redgarn vilken för Första Göta artilleriregemente (A2) var gult samt för Wendes artilleriregemente vitt. Attilan är försedd med tre knapprader om sju knappar vardera. Dessa förbinds med dubbla fyrkantssnören av redgarn. I vänstra skörteln finns även en innerficka.

Kragens färger

Användning 
Denna attila var mycket lik attila m/1873 och det är endast vissa detaljer som skiljer. Denna modell bars av artilleriets manskap medan den andra bars av artilleriets officerare.

Idag används bland annat attila m/1872 och m/1873 av några av de militärkulturhistoriska föreningarna:

Göta artilleriregemente (A 2) av Artilleriavdelningen i Göteborg, AiG.

Wendes artilleriregemente (A 3) av Wendes artilleridivision, WAD, i Kristianstad.

Norrlands artilleriregemente (A 4) av Jämtlands Fältartilleri, JFA, i Östersund.

Fotografier

Referenser

Webbkällor

Tryckta källor 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Fälth & Hässler Värnamo 2011 

Modell äldre för Artilleriet
Stereotypi

En stereotypi är en repetitiv eller ritualistisk rörelse, hållning eller yttrande. Den visar sig hos personer med utvecklingsstörning, autism, tardiv dyskinesi och stereotyp rörelsestörning.
Stereotypier kan vara enkla rörelser som att vagga med kroppen, eller komplexa som att smeka sig själv, korsa och räta på benen och att marschera på stället. Frontotemporal demens är också en vanlig neurologisk orsak till repetitiva beteenden och stereotypier. Flera behandlingsalternativ är tillgängliga.

Stereotypier hos autistiska personer kallas ibland för stimming, under hypotesen att stereotypier självstimulerar ett eller flera sinnen. Releterade termer inkluderar punding och tweaking för att beskriva repetitivt beteende som är en bieffekt av vissa droger. Stereotypi kallas det även när ett djur upprepar en handling utan mening, t.ex i fångenskap när de går runt på samma sätt som de gjorde i en mindre bur trots byte till en större, men fortgår som de vore kvar i den mindre.

Skillnad från tics 
Liksom tics, är stereotypier mönstrade och återkommande, och förvärras av trötthet, stress och ångest.
Till skillnad från tics, börjar stereotypier vanligen före treårsåldern, omfattar mer av kroppen, är mer rytmisk och mindre slumpmässig. Exempel på tidiga tics är saker som att blinka och harkla sig, medan att flaxa med armarna är en vanligare stereotypi. Stereotypier har inte den ständigt föränderliga, tilltagande och avtagande natur som tics har. Stereotypier kan förbli konstant i flera år. Tics undertrycks under korta perioder. Barn försöker sällan medvetet kontrollera en stereotypi, men de kan distraheras från en.

Stereotypier hos djur
Djur som utvecklar stereotypier saknar oftast möjlighet att utföra ett visst beteende. Några exempel; Elefanter i fångenskap som vaggar. Vaggningen uppkommer troligen av att elefanten, som normalt vandrar många mil varje dag, inte kan göra det i fångenskap. 
Hundar som inte får tillräckligt med motion kan börja jaga sin egen svans. Speciellt för hundar är att vallhundar som inte får valla kan börja stirra in i väggen på samma sätt som om den vallar väggen. De blir ofta aggressiva om någon stör beteendet.
Hästar som inte har träd att tugga bark från eller får motsvarande upplevelse av fiber i maten kan börja tugga på staketstolpar och träkonstruktioner i närheten.
Stereotypier tar relativt lång tid att utveckla, men när en stereotypi är etablerad hos en individ är den mycket svår att bota om det ens går.

Referenser

Noter 

Autism
Funktionsnedsättning
Motoriska tillstånd och störningar
Beroende
Etologi
Carl Gustaf Osbeck

Carl Gustaf Osbeck, född den 2 augusti 1766 i Hasslövs prästgård, Halland, död den 24 november 1841 i Stockholm, var en svensk läkare, son till Pehr Osbeck.

Biografi
Osbeck blev student i Lund 1785, kirurgie magister 1793 och praktiserade sedan som uppbördsläkare och förste läkare på ostindiefarare samt förordnades 1800 till andre läkare vid kurhuset i Vadstena. År 1810 kallades han till Stockholm, blev 1813 läkare vid Stockholms stads och läns samma år inrättade kurhus och fick 1820 assessors titel. Osbeck var den förste, som i Sverige införde bruket av den så kallade dietkuren mot syfilis. Han beskrev denna bland annat i Fullständig uppgift af min brukade cur-methode emot urartade veneriska sjukdomar (1811).

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1766
Avlidna 1841
Svenska läkare inom hud- och könssjukdomar
Svenska assessorer
Män
Personer från Hasslövs socken
Nudelman-Richter NR-30

Nudelman-Richter NR-30 (ryska: Нудельмана-Рихтера НР-30) är en automatkanon som användes i de flesta andra generationens jetflygplan från Sovjetunionen, bland andra MiG-19, MiG-21 och Su-17.

Design
NR-30 är i princip en uppskalad version av NR-23 från 1949. Det är dock ett betydligt kraftfullare vapen som avfyrar dubbelt så tunga projektiler. Det är också kraftigare än till exempel 30 mm akan m/55. Vapnet konstruerades för att kombinera eldhastigheten hos NR-23 med slagkraften hos N-37. Tidigare hade båda dessa kanoner monterats i samma flygplan.

Automatkanoner
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Nagykanizsa–Körmend-offensiven

Nagykanizsa–Körmend-offensiven (, Murska operatsija) ägde rum mellan den 26 mars och 15 april 1945 och var en del av den tredje ukrainska frontens Wienoffensiv under det andra världskriget mot Armégrupp Süd (inkluderar ungerska och kroatiska styrkor) som försvarade Kisbajom-Nagykorpád-Nagyatád-Heresznye-defensivlinjen, norr om Dravafloden och väster om Balatonsjön.

Målet med operationen var att stoppa Axelmakternas tillgång till oljekällor och bränslebearbetningsanläggningar i Nagykanizsaregionen väster om Balatonsjön. Den tyska referensen till denna operation kallas för "Budapestfronten".

Huvuddelen av styrkorna i operationen bestod av den bulgariska förstarmén med två kårer bestående av sex infanteridivisioner och andra mindre enheter (~100 000 soldater) som avancerade på den södra flanken av den tredje ukrainska fronten, med den 57:e armén positionerade öster om sig (64:e och 66:e fältjägardivisionen) och de andra tre arméer i fronten som var utspridda i området mellan Balatonsjön och Budapest. Den sydvästra flanken var ockuperad av jugoslaviska partisaner.

Det primära motståndet vid denna del av fronten var den andra pansararméen som inkluderade kårerna LXVII och XXII.

Efter den framgångsrika andra ukrainska frontens Kecskemét-Budapest-offensiv (29 oktober 1944 - 10 december 1944) och Szolnok-Budapest-offensiven (29 oktober 1944 - 10 december 1944) öster om Balaton retirerade de tyska styrkorna sydväst om sjön vilket hjälpte den bulgariska offensiven. Den bulgariska förstaarmén bröt de två första av axelmakternas försvarslinjer och korsade floden Mura. De upprättade då en defensiv postering vid Veliki Kog-Yastrebtzi-linjen och stannade där till den 7 maj. 

Den 7 maj återupptog de offensiven som snart blev en fråga om jakt på flyende fiender och att fånga de kvarvarande Wehrmacht- och ungerska trupperna. Den 13 maj 1945 nådde den bulgariska 1:a armén de österrikiska Alperna i Klagenfurt där de mötte upp brittiska British Eighth Army.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Bishop, Christopher, The Military Atlas of World War II, Igloo Books, London, 2005 

Bulgariska slag
Ungern under andra världskriget
Bulgarien under 1900-talet
Krigsåret 1945
Operationer under andra världskriget
Printzensköld

Printzensköld är en svensk adelsätt. Trots namnlikhet saknar den samband med ätten Printzsköld.

Ättens stamfader Johan Printz gjorde karriär under Trettioåriga kriget och adlades 1645 med namnet Printzensköld.

Medlemmar av släkten
 Adolf Printzensköld
 Carl Printzensköld
 Axel Printzensköld
 Eric Adolph Printzensköld

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Lars-Erik Salminen

Lars-Erik Salminen, född den 6 december 1949, är en svensk politiker och moderat som åren 2006–2011 var kommunstyrelsens ordförande i Solna. Salminen efterträdde Anders Gustâv på posten som kommunstyrelseordförande. 

Den 8 juni 2011 tog Salminen time-out från sina politiska uppdrag sedan han åtalats för medhjälp till grovt mutbrott alternativt grov bestickning i samband med byggandet av Friends Arena. Salminen avgick vid årsskiftet från sin post som kommunstyrelseordförande och ersattes den 1 januari 2012 av Pehr Granfalk. Salminen friades senare från anklagelserna i både tingsrätt och hovrätt.

Källor

Svenska moderater
Födda 1949
Män
Levande personer
Kommunalråd i Solna kommun
Personer från Nynäshamn
Monisk

I matematiken kallas ett nollskilt polynom moniskt, om dess högstagradskoefficient är 1 (ett). Exempelvis är de reella polynomen x3 + 5x - 4 och 3x4 + x7 - 5x6 - 2x + π moniska, medan däremot -x2 + 3x och x + 5x2 + 1 inte är det. (Nollpolynomet räknas inte som moniskt, eftersom det saknar högstagradsterm.)

Normalt används termen monisk endast om polynom i en enda variabel. Ett polynom i flera variabler kan uppfattas som polynom i en variabel på flera olika sätt, och först när man har bestämt sig för hur man gör detta, blir det meningsfullt att avgöra om polynomet är moniskt eller inte. Exempelvis är det reella polynomet

moniskt om man uppfattar det som ett element i R[y][x], alltså som ett polynom i variabeln x och med koefficienter som är polynom i y:
;
men p(x,y) är inte moniskt som element i  R[x][y], eftersom högstagradskoefficienten (alltså y2-koefficienten) då är  2x - 1.

Produkten av två moniska polynom är alltid monisk. I övrigt beror egenskaperna hos moniska polynom och motsvarande moniska polynomekvationer på för vilket koefficientområde polynomet är definierat. Om koefficientområdet är en kropp k, så har varje nollskilt polynom i variabeln x precis ett moniskt associerat polynom, som man får genom att "dividera bort" högstagradskoefficienten. Varje polynomekvation i en variabel  över kroppen kan på motsvarande sätt ersättas med en ekvivalent monisk ekvation. Exempelvis kan den allmänna reella andragradsekvationen

ersättas av
,
genom att man sätter  p = b/a  och  q = c/a. Således är ekvationen  ekvivalent med .

Om däremot koefficientområdet inte är en kropp, blir skillnaderna väsentligare. Exempelvis kan en monisk polynomekvation med heltal som koefficienter inte ha andra rationella lösningar än heltalslösningar. Således skulle ekvationen

kunna ha någon rationell rot som inte är ett heltal (och det har den, bland annat -1/2); medan ekvationerna

och

bara kan ha heltalslösningar eller irrationella lösningar.

Lösningarna till moniska ekvationer över ett integritetsområde har stor betydelse i teorin för hela höljen.

Polynom
Hollandse smoushond

Hollandse smoushond är en hundras från Nederländerna. Den har sitt ursprung i gula strävhåriga pinschrar (d.v.s. gula schnauzrar) som var mode i högreståndskretsar att ha som stallhund och sällskapshund. Man tror att den gula färgen härrörde från terrier från East Anglia. En rasklubb bildades 1905 och det skrevs en rasstandard. Under mellankrigstiden förlorade de i popularitet och efter andra världskriget var de nästan utdöda. Under början av 1970-talet väcktes rasen till liv igen genom en inventering av rastypiska exemplar på privat initiativ. För att konsolidera rastypen korsades borderterrier in. Rasen som fortfarande är mycket ovanlig erkändes av den holländska kennelklubben Raad van Beheer op Kynologisch Gebied in Nederland 1977.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008,

Externa länkar
Hollandse Smoushonden Club 

Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Hundraser från Nederländerna