kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rundhult

Rundhult är det gemensamma namnet på de master, stänger, bommar, gafflar, rår etcetera som sprider seglen på en segelfarkost och håller dem i rätt ställning.

Tillverkning av rundhult har tidigare gått till på så vis att den som ska tillverka en mast eller liknande har gått ut i skogen för att finna ett lämpligt träd som avverkades på vintern och forslades till varvet. I Skandinavien har mest träslagen gran och furu kommit att användas för tillverkning av rundhult, dessa valdes ut med omsorg för att uppnå de krav som ställdes. Senare i modernare båtar har spruce från Nordamerika, ett träslag liknande gran, oftast med mindre kvist som fanns i raka längder. En modern mast eller bom är oftast limmad tillsammans av flera trälameller, oftast ihåliga för att få en större diameter och styrka i jämförelse med vikten i en massiv mast. Ihålig mast var lämpad för att kunna ha fall invändigt, urtag för likränna frästes till en del master ur trälameller innan dessa limmades till mastämnet. För att få en mast rund som är det mest vanliga bredvid droppformiga och ovala tvärsnitt där man ibland har utgått från ett rektangulärt ämne. Ett från mastfoten avsmalnande fyrkantigt ämne till en mast ritsas först i sin hela längd med åtta linjer för att sedan hyvlas åttakantig, varefter man hyvlar ämnet sextonkantigt inför den slutliga finishen.

Nock
Nock är den yttersta ändan på rundhult som en rå, gaffel eller bom.

Källor

      

Fartygsdelar
Rearviewmirror

Rearviewmirror är ett musikalbum som släpptes av Pearl Jam 2004. Albumet är ett greatest hits-album på två CD-skivor med låtar som gavs ut mellan 1991 och 2003.

Låtarna  "Once", "Alive" och "Black" har remixats av Brendan O'Brien. Flera av de övriga låtarna förekommer också i andra versioner än de på originalalbumen.

Låtlista
Skiva ett
"Once" - 3:16
"Alive" - 5:42
"Even Flow" - 5:03
"Jeremy" - 5:20
"State of Love and Trust" - 3:43
"Animal" - 2:47
"Go" - 3:12
"Dissident" - 3:34
"Rearviewmirror" - 4:44
"Spin the Black Circle" - 2:49
"Corduroy" - 4:39
"Not for You" - 5:53
"I Got Shit" - 4:51
"Hail, Hail" - 3:44
"Do the Evolution" - 3:52
"Save You" - 3:55

Skiva två
"Black" - 5:39
"Breath" - 5:24
"Daughter" - 3:56
"Elderly Woman Behind the Counter in a Small Town" - 3:15
"Immortality" - 5:12
"Better Man" - 4:28
"Nothingman" - 4:34
"Who You Are" - 3:53
"Off He Goes" - 6:00
"Given to Fly" - 4:00
"Wishlist" - 3:26
"Last Kiss" - 3:17
"Nothing as It Seems" - 5:21
"Light Years" - 5:10
"I Am Mine" - 3:36
"Man of the Hour" - 3:45
"Yellow Ledbetter" - 5:03

Album av Pearl Jam
Musikalbum 2004
Samlingsalbum
Sean Chapman

Sean Chapman, född 19 juni 1961 i Greenwich, London, är en brittisk skådespelare. Chapman medverkar bland annat som Frank Cotton i filmerna Hellraiser (1987) och Hellbound: Hellraiser II (1987). Han har även gjort gästroller i avsnitt av TV-serier som Morden i Midsomer, Hem till gården och Helt hysteriskt. Chapman har även gjort röstroller till datorspel.

Biografi
Fadern övergav honom som barn, och han uppfostrades av sin mor. Chapman var bara intresserad av drama och engelska i skolan, och började på en scenskola. Där upptäcktes han som sjuttonåring av regissören Alan Clarke, som imponerades av Chapmans förmåga att tala med Liverpooldialekt och gav honom en roll i sin film Revolt) (1979). Sean Chapman har sedan dess spelat tuffa killar i både brittiska och amerikanska filmer.

Filmografi
 - Rodney

 1985 – Underworld
  - Mark
 - Captain Lyndhurst
 - Frank Cotton
 - Frank Cotton/Frank Cotton i en återblick
 - Bob Harper
 - Arthur Smith
 - Rupert
 - Korrupt polis

Externa länkar

Källor

Chapman, Sean
Chapman, Sean
Män
Levande personer
Personer från Greenwich
Skäktning

Skäktning kan avse:
 Skäktning (linberedning) – ett steg vid beredning av lingarn
 Skäktning (slaktmetod) – en slaktmetod föreskriven inom judendom (kosherslakten) och islam (halalslakten)
Realtidsoperativsystem

Realtidsoperativsystem, RTOS är en speciell typ av operativsystem där tidsprestanda är av vikt.

Karaktäristik 
Ett RTOS skiljer sig från gängse operativsystem på ett par distinkta punkter. Framför allt måste ett RTOS vara förutsägbart med avseende på tid till skillnad från ett operativsystem till en PC eller en stordator där en beräkning eller skrivarutskrift är korrekt även om den skulle bli klar några sekunder för sent. Ett RTOS kan därför ha ansvar för kritiska system, där liv kan hänga på att en korrekt funktion utförts i tid. Ett annat kopplat krav är att den förutsägbara tiden är tillräckligt kort för att klara av uppgiften, något som diskvalificerar de flesta vanliga operativsystem.

Numera skiljer man på hård realtid och mjuk realtid. Grovt sett anser man att system där mänskliga liv hänger på att funktionen upprätthålls kräver hård realtid exempelvis sjukvårdsutrustning. System som inte skadar människor vid felaktig funktion kan anses kunna använda mjuk realtid, exempelvis DVD-spelare och mobiltelefoner. Dock kan det för de senare finnas kommersiella skäl att vilja hålla en hög tillgänglighet på funktionen. Ett RTOS krävs för hård realtid, men inte för mjuk realtid.

Användning 
För det mesta är ett RTOS använt i ett inbyggt system som då kallas realtidssystem. Tillämpningen kan exempelvis mäta temperaturer i ett järnverk eller styra en industrirobot eller ett flygplan, som en del av ett system där dussintals inbyggda system kan kommunicera med varandra och i slutänden även med en operatör. Mellan de inbyggda systemen och operatören finns ibland en processdator som samlar in data från och skickar kommandon till de inbyggda systemen via ett användargränssnitt.

Förutsägbarhet 
Tiden som måste vara förutsägbar är den mellan att systemet registrerat en yttre händelse till dess att händelsen är färdigbehandlad. För att tiden för detta skall gå att beräkna måste samtliga delar av mjukvaran garantera sin maximala fördröjning av RTOS:et för detta att ta över vid en yttre händelse. RTOS:et har dessutom i sig självt väl definierade maxfördröjningar för olika operationer.

Oftast är detta inte ett problem då mikroprocessorn kan hantera avbrott i särskilda avbrottsrutiner. Problem uppstår då data delas mellan olika delar av mjukvaran. Om till exempel mjukvaran avbryts på grund av en yttre händelse när den är i färd med att bearbeta något data så kan det hända att avbrottet i sig feltolkar det bearbetade datat och komma att skriva sönder detta med nytt data. Ett RTOS har mekanismer för att garantera integriteten hos datat så att avbrott inte kan modifiera detta vid fel tillfällen och möjliggör därigenom en förutsägbar fördröjning för avbrottet att slå igenom på systemet som helhet.

Svenska RTOS 
 DICOS, Ericsson
 D-NIX, Dataindustrier AB
 OS8, Dataindustrier AB
 OSE, http://www.enea.se
 rt-kernel, http://www.rt-labs.se
 Rubus, https://web.archive.org/web/20140330145412/http://www.arcticus.se/
 Sierra, http://www.agstu.com (HW-RTOS) 

Operativsystem
64Revolt

64Revolt är en trio som gör aggressiv electronica-musik som även beskrivs som ett slags punkelectronica. De kommer från Malmö och spelar flitigt både utomlands och inom Sverige.

Medlemmar
 Matilda Stalin – sång
 Patrik Haraldsson – sång, synthesizer
 Emil Broling – synthesizer, produktion

Diskografi
Studioalbum
 64Revolt (2005)
 aim for the flat top (2008)
 what a horrible night to have a curse (2009)
EP
 Sixtyfour Hardcore EP (2000)
 Collapsing New Buildings EP (2003)
 Ballads of Malice and Discontent (2006)
Singlar
 "Waiting for the Revolution" (2001)
 "Political Piggies" (2002)

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska elektroniska musikgrupper
Morups församling

Morups församling är en församling i Varbergs och Falkenbergs kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ingår i Falkenbergs pastorat och ligger i Falkenbergs kommun i Hallands län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen utgjorde till 1962 ett eget pastorat, för att från 1962 till 1995 vara moderförsamling i pastoratet Morup och Stafsinge. Från 1995 till 2016 utgjorde församlingen åter ett eget pastorat. Församlingen ingår sedan 2017 i Falkenbergs pastorat.

Kyrkor 
 Morups kyrka

Se även 
 Morups socken

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Falkenbergs kommun
Indelningar i Falkenbergs kommun
Blad ur Satans bok

Blad ur Satans bok (dansk titel Blade af Satans bog) är en dansk stumfilm från 1921 i regi av Carl Theodor Dreyer. Filmens fotograf var George Schnéevoigt. Som förlaga har man Marie Corellis roman Satans sorger. Filmen klipptes om och försågs med musik av Philip Carli 2004

Roller 
 Helge Nissen - Satan
 Halvard Hoff - Jesus
 Jacob Texiere - Judas
 Hallander Helleman - Don Gomez de Castro
 Ebon Strandin - Isabel, Castros dotter
 Johannes Meyer - Don Fernandez
 Nalle Halldén - Majordomo
 Tenna Kraft - Marie Antoinette
 Viggo Wiehe - Count de Chambord
 Emma Wiehe 
 Jeanne Tramcourt - Lady Genevive de Chambord
 Hugo Bruun - Count Manuel
 Elith Pio - Joseph
 Emil Helsengreen - 
 Viggo Lindstrøm - Old Pitou
 Erling Hanson – John (ej krediterad)

Externa länkar 
 

Filmer 1921
Filmer i regi av Carl Theodor Dreyer
Danska dramafilmer
Danska stumfilmer
Danska filmer baserade på romaner
Danska 1920-talsfilmer
Agaros

En agarosgel är en gelémassa bestående av bland annat sockerarten agaros, som är renad ur agar. Agaros i agarosgelen bildar ett nät. Nätkonstruktionen gör att molekyler av olika storlekar vid gelelektrofores passerar med olika hastighet. Ju större och bylsigare molekylen är, desto längre tid tar det för den att passera samma sträcka som en mindre molekyl i samma agarosgel. Den används inom gelfiltrering, men kan även användas för att bestämma en ungefärlig längd på DNA-sekvenser.

Se även
Gelfiltrering
Kromatografi
DNA-sekvensering

Kolloidkemi
Sackarider
Kemiska separationsmetoder
Bay Area Rapid Transit

Bay Area Rapid Transit (BART) är ett regionalt tunnelbanesystem som knyter samman San Francisco med tillhörande förstäder österut och söderut i San Francisco Bay Area. Den utgör ett slutet system på 167 kilometers längd och 43 stationer utan förbindelse med järnvägen, med avvikande standard för lastprofil och spårvidd (1 676 mm bredspår). Den första linjen invigdes den 11 september 1972. Just nu finns det 5 linjer. De förbinder San Francisco med platser som Oakland, Berkeley och San Francisco International Airport. Med transferbussar finns även förbindelse med Oakland International Airport.

I centrala San Francisco och centrala Oakland är det underjordiska stationer och spår och ganska täta tåg (linjerna går i gemensam sträckning här). Utanför centrum är det relativt långt mellan stationerna och tågen går ganska långt in i omgivande städer, upp till 50 kilometer bort. Det är cirka 500–1 000 meter mellan stationerna i centrum, dock 1–5 kilometer utanför innerstaden. Det relativt långa avståndet mellan stationerna ger en hög medelhastighet, vilket är viktigt för att konkurrera med bil i de relativt glest befolkade fjärrförorterna till San Francisco. Bil är annars det starkt ledande transportmedlet i USA:s städer. I centrum går fyra av linjerna i samma spår, vilket ger en turtäthet med ett tåg var fjärde minut. Genom centrum och under bukten mellan stationerna West Oakland och Balboa Park går järnvägen i en tunnel som är 20 km lång, USA:s längsta järnvägstunnel, om det räknas som en järnväg. Enligt ett synsätt är inte underjordiska stationer del av en tunnel. Under bukten går en 9 km lång tunnel utan stationer kallad "Transbay Tube".

Utöver detta tunnelbanesystem finns i San Francisco ett system kallat "Muni Metro", vilket är ett spårvagnsnät som går tillsammans med biltrafik utanför innerstaden och i tunnlar i centrala staden och då har höga plattformar där. Vissa stationer är gemensamma med BART, fast olika spår, vilket ger bra övergångsmöjligheter.

Från San Francisco söderut finns ett separat dieseldrivet pendeltågssystem, kallat Caltrain, som går till bland annat Palo Alto och San Jose. Dessa tåg utgår från en ganska centralt belägen station men bytesmöjligheterna där är dåliga och de allra flesta passagerare byter i praktiken till tunnelbana vid Millbrae nära flygplatsen.

Fjärrtåg avgår från stationer i Oakland och Richmond öster om bukten. Fjärrtåg (för persontrafik) har dock liten betydelse i USA (långsamma och har svårt att konkurrera med bil på kortare sträckor och med flyg på längre).

Under 2010-talet kommer BART att byggas ut 16 km söderut från Fremont till San Jose.

|}
|}

|}
|}

|}
|}

Externa länkar
Officiell webbplats 

Tunnelbanesystem i USA
Lokaltågssystem i USA
San Francisco
San Francisco Bay Area
Transport i Kalifornien
Tian Han

Tian Han, född Tian Shouchang 12 mars 1898 i Changsha, död 10 december 1968 i Peking, var en kinesisk dramatiker, författare, poet och kritiker. Han är främst känd som textförfattare till De frivilligas marsch, Kinas nationalsång.

Han studerade mellan 1918 och 1921 i Tokyo, Japan och var aktiv i socialistiska kulturrörelser och blev 1930 medlem i Kinas kommunistparti. 1966, under kulturrevolutionen, greps Tian och dog 1968 i fängelset, sjuttio år gammal. Efter Mao Zedongs död återupprättades han officiellt 1979.

Källor

Födda 1898
Avlidna 1968
Kinesiska dramatiker
Tian Han
Personer från Changsha
Män
WP:Projekt Kina
Icas reklamfilmer

Icas reklamfilmer, Ica-såpan, är en serie återkommande reklamfilmer från dagligvaruföretaget Ica, som visas i svensk TV sedan 2001. Varje film är uppbyggd som en ungefär 30 sekunder lång sketch och utspelar sig i en Ica-butik där man med olika knep visar upp veckans aktuella varor.

Reklamfilmerna startade den 29 november 2001 och blev sedermera mycket populära på grund av sin särart. Det sänds en ny reklamfilm nästan varje vecka. Varje film är uppbyggd som en kort humorsketch i matbutiksmiljö där man samtidigt på olika vis framvisar varor med tillfälligt nedsatt pris. Handlingen kretsar oftast kring fyra personer: en butikschef och tre anställda. Av de ursprungliga rollfigurerna Stig (Hans Mosesson), Ulf (Paul Tilly), Roger (Robin Stegmar) och Kajsa (Sanna Bråding) har endast Ulf varit med under hela produktionsloppet.

Ica-reklamen vann Guldägget i kategorin Reklamfilm år 2001, 2002 och 2003. 2007 utsågs Ica-reklamen av Guinness Rekordbok som den längsta reklamserien i historien.

Historia 
Ica har sänt reklam i svensk TV nästan ända sedan tv-reklam blev tillåten i Sverige. De första åren var det reklam av det enklare slaget. En kvinna läste upp varans namn och pris samtidigt som en bild på varan visades. Bakgrunden bestod av uppradade matvaror, Ica-logotyper och kundkort. Detta tema varierades senare. Kvinnan som läste priser försvann. Innan de nuvarande filmerna började dyka upp användes filmer där matvarorna gavs rörelseförmåga. Reklamfilmerna hade röd bakgrund med varor som hoppade runt i en vit grafik.

För Icas egna märkesvaror har andra filmer använts. Först var det den vanliga kvinnan som konstaterade att "Ica Handlarnas är vårt eget märke". Därefter skapades några reklamfilmer med barn som fick gestalta matvaror.

Produktion och inspelning 
Reklamen producerades till en början av reklambyrån King Reklambyrå och produktionsbolaget Tre Vänner. Från hösten 2003 producerade King ensamma filmerna. Enligt källor till Resumé kostar produktionen av en Ica-reklamfilm ungefär 400 000 kronor. Tack vare den stora volym reklamfilmer som produceras kan man teckna långsiktiga avtal med skådespelare och andra inblandade vilket håller nere kostnaderna. Ica-reklamfilmerna blir ändå sällan en kostnad för Ica, då de varumärken som syns i reklamerna får betala för att vara med. Under en period sändes även en reklam för Icas egna märkesvaror där en käck sång ingick. 

Inspelningen sker i Gustavsberg och man spelar in fem gånger varje år. Under varje år produceras omkring 35 filmer och varje film tar två dagar att spela in. Det har i september 2014 visats 458 reklamfilmer.

Ica visade mellan 2005 och 2008 reklamfilmerna i en norsk version. När Herman Lindqvist medverkade i reklamfilmen fick han 30 000 kronor som han själv skänkte till Läkare utan gränser.

Rollinnehavare 
De rollfigurers namn som har röd bakgrund är inte längre med i Ica-reklamen.

Nuvarande personal

Före detta personal

Gästskådespelare

Se även 
Icander

Referenser

Externa länkar 
 Ica-såpan
 
 

Svenska reklamfilmer
Reklamfilmer
Scott La Rock

Scott La Rock, eg. Scott Monroe Sterling, född 2 mars 1962, död 27 augusti 1987, var en amerikansk musiker och DJ.

Scott La Rock bildade Boogie Down Productions tillsammans med KRS-One och D-Nice; de släppte det stilbildande albumet Criminal Minded 1987.

La Rock sköts till döds 1987, när han försökte att avstyra ett slagsmål.

Födda 1962
Avlidna 1987
Amerikanska hiphopmusiker
Män
Kajsa Magnusson

Kajsa Magnusson, folkbokförd Karin Anna Maria Magnusson, född 30 april 1953 i Stockholm, är en svensk keramiker och fotograf. Hon har tillsammans med Karin Frostenson ägnat sig åt multimediaproduktion.

Referenser

Externa länkar
Kajsas Art Vision Officiell webbplats.
Moderna sagor Karin Frostensons webbplats.
Moderna sagor, Karin Frostenson och Kajsa Magnusson.

Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1953
Levande personer
Svenska fotografer under 1900-talet
Svenska fotografer under 2000-talet
Svenska keramiker
Fotografer från Stockholm
Konstnärer från Stockholm
Villa Savoye

Villa Savoye är ett bostadshus ritat av Le Corbusier. Det är beläget i Poissy i närheten av Paris och uppfördes mellan 1928 och 1930. Villan är idag museum.

Le Corbusier definierade hus som maskiner att bo i (machines à habiter), varmed han inte avsåg att bostadshus skulle vara själ- eller konstlösa, utan att de skulle konstrueras och uppföras på ett funktionellt sätt. I Villa Savoye sökte Le Corbusier förverkliga dessa ideal.

Huset är konstruerat i armerad betong och vilar på pelare i armerad betong, vilket innebar att trädgården förlängdes in under huset. Genom att takbjälklaget inte vilar på bärande väggar tillåts en öppen och fri planlösning.

Källor
Great Buildings: Villa Savoye 

Byggnader och anläggningar i Île-de-France
Byggnader ritade av Le Corbusier
Yvelines
Villor i Frankrike
Världsarvet Le Corbusier
John Locke (Lost)

John Locke är en av huvudpersonerna i TV-serien Lost. Han spelas av Terry O'Quinn. Han delar sitt namn med en känd engelsk filosof – John Locke – en av seriens många paralleller till filosofins historia.

Biografi 
Locke växte upp med sin syster i en fosterfamilj. Enligt hans biologiska mor har Locke ingen far, utan blev till genom en jungfrufödelse. Locke finner dock en man som verkar vara hans far, Anthony Cooper. Cooper utnyttjar Locke för att lägga vantarna på dennes njure.

Locke är rullstolsburen efter att Cooper knuffat ut honom från ett fönster på åttonde våningen. Andra kännetecken är hans kala huvud och att han oftast ler.

På ön återfår Locke sin förmåga att gå. Han blir lägrets främste jägare och spårare, och även en stark ledare. Locke har ett starkt band till ön och dess befolkning, av överlevarna kallade De Andra. Han hade även en nästan religiös dragning till den så kallade "Luckan", som sedan visade sig vara en av flera mystiska underjordiska bunkrar på ön.

Locke är trons man, kontra Jack som följer sitt förnuft.

Externa länkar 
John Locke på Lostpedia

Rollfigurer i Lost
Fiktiva jägare
Fiktiva figurer introducerade 2004
Jack Shephard

Läkaren Jack Shephard är en av huvudpersonerna i TV-serien Lost. Han spelas av Matthew Fox.

Jack Shephard är en ryggkirurg vid St. Sebastian Hospital i Los Angeles, där hans far Christian, är chefskirurg. Han studerade medicin vid Columbia University.

Bakgrund 
Manusförfattarna övervägde från början att Michael Keaton skulle porträttera Jack och att rollfiguren skulle dö redan i pilotavsnittet. Manuset ändrades dock av rädsla för att förlora tittare genom att döda en sympatisk rollfigur så tidigt i serien.

Rollfigurer i Lost
Fiktiva figurer introducerade 2004
LM-staden

LM-staden är ett informellt område i stadsdelen Midsommarkransen i Söderort inom Stockholms kommun. Området är idag grönklassat av Stockholms stadsmuseum, vilket innebär att bebyggelsen är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt.

Bostadsbebyggelsen i området uppfördes i samband med att LM Ericsson flyttade från sina lokaler på Tulegatan till den nya anläggningen LM Ericssons fabrik, Telefonplan i slutet av 1930-talet. Sammanlagt uppfördes cirka 1000 lägenheter åren 1938-1940. Huskropparna, 8 meter breda, smalhus kallade, byggdes i högt tempo och utifrån hårt standardiserade principer. Stadsplanen ritades av stadsplanedirektören Albert Lilienberg och planarkitekten Thure Bergentz.

Arkitekter för detta moderna "brukssamhälle" var Sven Backström och Leif Reinius. Byggmästare var Olle Engkvist. Efter att Abessinien i Hjorthagen fått kritik för sin rätlinjighet placerades de funktionalistiska "skokartongerna" i LM-staden något friare i terrängen. Närmast fabriken byggdes bostadsrätter i 53 hus, uppdelade på de två föreningarna Tellusborgshus och Tele. Vid Enbacken uppförde Stockholmshem hyresfastigheter. Vid Telefonplan byggdes i 1940-talets slut hemgården Midsommargården. Till LM-staden räknas ibland också de självbyggda småhusen i Västberga (Hökmossen) söder om LM-området.

Källor

Litteratur 
LM-staden i Midsommarkransen (Stadsbyggnadskontoret, 1982)
Riksintresset LM-staden : att värna arkitektoniska värden (Daniel Linder, KTH, 2001)
LM-staden, folkhem i förort (Anders Johnson, Stockholms Företagsminnen, 2006)
Ett år på LM (Göran Palm, Författarförl., 1972)

Stadsdelen beskrivs också i några av Kjell Johanssons romaner, men då under namnet "Förstan".

Midsommarkransen
Riksintressen för kulturmiljövården i Stockholms län
Informella områden i Stockholm
Theodore C. Freeman

Theodore Cordy Freeman, född 18 februari 1930 i Pennsylvania, död 31 oktober 1964. Freeman var uttagan i NASAs astronautgrupp 3 17 oktober 1963 för att komplemnetera de redan utvalda astronauterna inför Apolloprogrammet.

Freeman hann aldrig bli utvald till något rymdfärdsuppdrag då han omkom i en flygolycka när en fågel spräckte huven till hans flygplan vid Ellington Air Force Base, Houston, Texas.

Externa länkar
NASA Biografi på engelska

Amerikanska rymdfarare
Apolloprogrammet
Födda 1930
Avlidna 1964
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
The Business

För samlingsboxen med Madness, se The Business (samlingsbox).

The Business, brittiskt punkband bildat i oktober 1979 i södra London

The Business tillhör föregångarna inom genren Oi!. Bandet har gjort låtar som fansen sjunger på West Ham Uniteds matcher, som "3 lions" och "Hardcore Hooligans".

Bandet splittrades 2016.

Diskografi (i urval)
Studioalbum

Keep the Faith (1994)

Livealbum
 
Live and Loud (1987)
 
 
 

Samlingsalbum
 
 
 
 

Under the Influence (2003)

Annat
 (delad album med Dropkick Murphys)

EPs
Smash the Discos (1982) (UK #3)
Death II Dance (1996) 
Mean Girl (2008)
Back In The Day (2014)

Singlar
"Harry May" (1981) (#13 på UK Singles Chart)
"Out of Business" (1983)
"Get Out of My House" (1985) 
"Drinking and Driving" (1985) (UK #27)
"Do a Runner" (1988) 
"Anywhere But Here" (1994) 
"One Common Voice" (1997) 
"Hell 2 Pay" (2002)

Externa länkar 

 The Business på Allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Business, the
Clifton Williams

Clifton C. Williams född 26 september 1932, död 5 oktober 1967. Williams var uttagen i NASAs astronautgrupp 3 17 oktober 1963 för att komplementera de redan utvalda astronauterna inför Apolloprogrammet.

Williams hann aldrig bli utvald till något primär besättning för ett rymdfärdsuppdrag då han omkom med sin T-38 jetflygplan nära Tallahassee, Florida. Han var backuppilot för färden Gemini 10.

Externa länkar
NASA Biografi på engelska

Amerikanska rymdfarare
Apolloprogrammet
Födda 1932
Avlidna 1967
Personer som omkommit i flygincidenter
Män
Stefan Enger

Per Stefan "Mongo" Enger, född 8 april 1962 i Järfälla församling, är en svensk musiker, känd som elbasist, sångare och frontman i punkbandet Köttgrottorna, men också känd som medlem i supergruppen Krymplings samt bandet Charta 77.

Tidigare spelade Enger i banden Incest Brothers och Trekant. Dessutom är han en del av coverbandet L.I.F.T. 

Enger är bosatt i Kungsängen.

Referenser 

Män
Svenska basister
Svenska punksångare
Födda 1962
Levande personer
Personer från Järfälla socken