kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Greg Evigan

Greg Evigan född 14 oktober 1953 i South Amboy i New Jersey, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi i urval 
1987 - Matlock (TV-serie) 
1991-1992 - P.S. I Luv You (TV-serie) 
1992 - Columbo (TV-serie) 
1992 - Melrose Place (TV-serie) 
1995 - Mord, mina herrar (TV-serie) 
2007 - Desperate Housewives   (TV-serie)
2015 - Once Upon a Holiday

Externa länkar 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från New Jersey
Personer från South Amboy
Födda 1953
Levande personer
Män
Lichtenberg (stadsdel)

För det större administrativa stadsdelsområdet, i vilket stadsdelen Lichtenberg utgör kärnan, se Lichtenberg (stadsdelsområde). För järnvägsstationen, se Lichtenberg (järnvägsstation). För andra betydelser, se Lichtenberg.

Lichtenberg är en stadsdel i stadsdelsområdet med samma namn i Berlin i Tyskland. Denna stadsdel omkring den historiska byn Lichtenberg, som bildar kärnan i stadsdelsområdet, kallas ibland som det "egentliga" Lichtenberg även Alt-Lichtenberg; det officiella namnet är Ortsteil Berlin-Lichtenberg. Lichtenberg har 34 960 invånare (2013).

Geografi 
Lichtenberg ligger öster om Berlins ringbana och avgränsas i norr av Storkower Strasse, Vulkanstrasse och Landsberger Allee, i öster av Rhinstrasse, samt i söder och väster av järnvägen.

Kommunikationer 
På gränsen till Lichtenberg ligger Berlin-Lichtenbergs järnvägsstation, som tidigare var en av de viktigaste fjärrtågsstationerna i Östberlin. Sedan 1990-talet används stationen huvudsakligen för regionaltrafik i riktningarna norrut och österut från Berlin. Stationen trafikeras även av pendeltåg och har anslutning till tunnelbanelinjen U5.

Kända Lichtenbergbor 
 Gesine Lötzsch (född 1961), vänsterpolitiker.

Källor

Externa länkar
Susanna Camusso

Susanna Camusso, född 14 augusti 1955 i Milano, är en italiensk fackföreningsledare. Hon var generalsekreterare för Italiens största fackliga centralorganisation, Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL) 3 november 2010– 24 januari 2019.

Camusso inledde 1977 sin fackliga karriär som organisatör för metallarbetarna. Hon valdes 2010 till generalsekreterare för CGIL med 79,1 procent av rösterna och är den första kvinnan på posten.

Noter

Födda 1955
Levande personer
Kvinnor
Personer inom italiensk fackföreningsrörelse
Personer från Milano
SSX (2012)

SSX är ett spel i SSX-spelserien som släpptes under 2012. Det är det första spelet i serien sedan SSX On Tour (2005) och det första att släppas för den sjunde generationens konsoler. Spelet hade från början arbetstiteln SSX: Deadly Descent, men detta byttes senare till SSX.

Mottagande 
SSX mottog för det mesta positiv kritik. På hemsidan Metacritic där recensioner sammanställs har Playstation 3-versionen 81 av 100 poäng och Xbox 360-versionen 82 av 100. Robert Johansson från Eurogamer gav spelet 7 av 10 i betyg och skrev att SSX är "ett mycket välproducerat spel på ytan", men tyckte också att det är "något av en besvikelse", främst på grund av avsaknaden av lokalt flerspelarläge. Tomas Nilsson från FZ gav spelet 4 av 5 i betyg och skrev att det är "ett fantastiskt snowboardspel, både genomtänkt, massivt, vackert och underhållande i oändlighet".

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

SSX
Playstation 3-spel
Xbox 360-spel
Vintersportspel
Datorspel 2012
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel utvecklade av Electronic Arts
Gerhard Skiba

Gerhard Skiba , född 1947, död 2019, var en österrikisk kommunalpolitiker (SPÖ). Mellan 1989 och 2010 var han borgmästare i staden Braunau am Inn.

Politik 

Gerhard Skiba var framförallt känd för sitt engagement i olika projekt som rör den tyska och österrikiska historien under tredje riket. Ett av dessa projekt är upprättandet av en minnessten för nazismens offer framför Adolf Hitlers födelsehus. Han stödde också projektet Ansvarets hus, som är ett forum om nazismens brott men också för diskussion om nutida problem och möjliga lösningar.

Andra initiativ som Gerhard Skiba har stött eller medverkat i är: 
 De årliga Dagarna för samtida historia i Braunau som är en konferensserie med tyngdpunkt på 1900-talets historia.
 Läggandet av fyra snubbelstenar till minnet av nacismens offer i Braunau am Inn av konstnären Gunter Demnig.
 2009 startade han initiativet Friedensbezirk Braunau am Inn som sträcker sig över hela området.

2007 fick han Elfriede Grünberg priset för hans insatser att påminna om nazismens brott.

Referenser 

Österrikiska politiker
Födda 1947
Avlidna 2019
Män
Graaf (olika betydelser)

Graaf är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Hannah Graaf Karyd (född 1978), sångerska, fotomodell och tv-programledare
 Magdalena Graaf (född 1975), sångerska, fotomodell och författare
 Margit Graaf, känd som Margit Manstad (1902–1996), skådespelare
 Reinier de Graaf (1617–1673), holländsk läkare
 Stellan Graaf (1912–1987), advokat

Svenska efternamn
Graeff

Graeff är ett nederländskt efternamn, som burits av bland andra:

 Andries Cornelis Dirk de Graeff
 Andries de Graeff
 Cornelis de Graeff
 Dirk de Graeff

Nederländska efternamn
Grabbe

Grabbe är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Christian Dietrich Grabbe (1801–1836), tysk dramatiker
 Hans-Jürgen Grabbe (född 1947), tysk historiker
 Nils Månsson Grabbe (död 1549), finländsk ämbetsman

Se även 

 Grabe
Robert Grant

Robert Grant, född 17 juni 1814, död 24 oktober 1894, var en skotsk astronom.

Grant, som blev professor och direktör för observatoriet i Glasgow 1863, utgav History of physical astronomy (1852), som bland annat innehåller en utmärkt framställning av den celesta mekanikens utveckling under 1700-talet. Han tilldelades Royal Astronomical Societys guldmedalj 1856.

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter 

Skotska astronomer
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Skotska professorer
Alumner från University of Aberdeen
Personer verksamma vid Glasgows universitet
Astronomer under 1800-talet
Brittiska forskare under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Grabe

Grabe är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Alf Grabe (1880–1966), metallurg
 Birgit Rodhe, född Grabe (1915–1998), skolledare och politiker
 Johannes Ernst Grabe (1666–1711), tysk luthersk, senare anglikansk teolog
 Lennart Grabe (född 1946), jurist och företagsledare
 Ronald J. Grabe (född 1945), amerikansk astronaut
 Sylvester Grabe (1627–1686), tysk luthersk teolog

Svenska efternamn
Tyska efternamn
Undecimber

Undecimber är ett gothic metal-band som bildades i Stockholm år 2005.

Biografi 
Bandet har ett nära samarbete med författaren Åsa Schwarz och fick sitt genombrott med låten Demon my Love som användes i marknadsföringen av boken Och fjättra Lilith i kedjor. Debutalbumet Seven Nights of Sin slog försäljningsrekord i sin genre med att bli slutsålt i handeln två veckor efter skivsläpp. Undecimber fick sitt internationella genombrott efter sin medverkan i brittiska tidskriften Metal Hammer och uppträder ofta på Whitby Gothic Festival. Musiken produceras av Niko Röhlcke från det svenska bandet Weeping Willows. Undecimber ligger för närvarande på skivbolaget Downfall Records.

Medlemmar 
Senaste medlemmar
Mikael "Mizzy" Carling – basgitarr
Jan "Zombie" Spanedal  – trummor
Emma "Lash" Kronborg – gitarr
Patrik "Snakes" Ransäter – sång

Tidigare medlemmar
Peter "Zkipper" Jansson – trummor
Andreas Rahm – basgitarr
Mikael Söderman – gitarr, sång

Kuriosa 
Bandmedlemmarna figurerar ibland som karaktärer i Åsa Schwarzs litteratur.
Undecimber har medverkat i filmen Interview with a goth (Doomfilms).
Alla bandmedlemmar har ett ankare tatuerat på handleden.

Diskografi 
Studioalbum
Seven Nights of Sin (2011)
Dead Inside (2014)

EP
Silence Divine (2007)

Video
Death by Design (2011)

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
Officiell Facebook
 Officiell ReverbNation

Downfall Records

Svenska metalgrupper
Alexis Lemaire

Alexis Lemaire, född 1980, är världsrekordhållare i snabb huvudräkning. Alexis Lemaire har en doktorsexamen i datavetenskap inom området artificiell intelligens från universitetet i Reims. Han är också världsrekordhållare i att beräkna 13:e roten ur 100- och 200-siffriga tal.

Den 10 maj 2002 beräknade han 13:e roten ur ett 100-siffrigt tal på 13,55 sekunder, och slog därigenom både det officiella rekordet som hölls av Willem Klein (88,8 sekunder) och det mindre officiella rekordet av Gert Mittring (39 sekunder). Den 23 november 2004 försökte Mittring slå Lemaires rekord, men tiden 11,8 sekunder räknas inte som officiell då en berörd organisation har slutat acceptera rekord som baseras på rotutdragning från slumptal, på grund av svårigheten att standardisera utmaningen. Mindre än en månad senare (17 december 2004) slog Lemaire sitt eget rekord med tiden 3,625 sekunder, det är alltså tiden det tog för honom att läsa av talet, beräkna dess rot och berätta svaret.
Han fann den 13:e roten av det 100-siffriga talet 

, som är .

Efter denna prestation gav Lemaire upp försöken att förbättra sin prestation vid beräkning av rötter ur 100-siffriga tal, och gick vidare till 200-siffriga tal. Några av hans försök beskrivs i referensen. (Se 13:e roten och). Som en idrottsman tränar han sin hjärna dagligen för uppgiften. Den 6 april 2005 beräknade han 13:e roten av ett 200-siffrigt tal på 8 minuter och 33 sekunder. Den 30 juli 2007 pressade Alexis ner sin tid till 77,99 sekunder vid Museum of the History of Science i Oxford och den 15 november förbättrade han ytterligare sin tid till 72,4 sekunder. Hans senaste prestation var den 10 december 2007, då han beräknade den 13:e roten av ett slumpmässigt 200-siffrigt tal på 70,2 sekunder. Den så kallade "mathleten" producerade svaret 2 407 899 883 032 220 på London Science Museum.

En dator användes för att producera slumpmässiga 200-siffrigt tal, från vilka Alexis Lemaire extraherade den 13:e roten. Museets intendent för matematik, Jane Wess, sa: "Han satte sig ner och var väldigt tyst - och helt plötsligt knäckte han uppgiften. Jag tror att det är det högsta belopp som beräknats mentalt. Han tycks ha ett stort minne och har gjort detta till sitt livs ambition. Det är anmärkningsvärt att se det ske. Ett mycket litet antal personer har denna extraordinära förmåga,... numera finns bara en handfull " Lemaire säger att hans mentala bedrifter har många användbara tillämpningar inom artificiell intelligens, hans forskningsområde.

Referenser

Franska matematiker under 2000-talet
Världsrekordhållare
Födda 1980
Levande personer
Män
Gregory Maguire

Gregory Maguire, född 9 juni 1954 i Albany i delstaten New York, är en amerikansk författare.

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1954
Män
Levande personer
Amerikanska författare
Personer från Albany, New York
Hjärtfläckig blombock

Hjärtfläckig blombock (Stictoleptura cordigera) är en skalbagge i  familjen långhorningar. Den blir 14–20 millimeter lång och känns igen på sina röda täckvingar som har en karaktäristisk hjärtformig svart teckning vid mitten och svarta spetsar. Larven utvecklas i död och murken ved.

Kännetecken 
Hjärtfläckig blombock blir 14–20 millimeter lång. Kroppen, huvud, antenner och ben är svarta. Täckvingarna är röda med ett svart stråk som börjar vid mitten och därifrån går nedåt mot spetsen. Detta stråk är först brett men smalnar sedan av och när täckvingarna är sammanslagna bildas därför en hjärtformig teckning vid mitten som är mycket karaktäristisk för arten. Mot vingspetsarna breder det svarta ut sig igen och täckvingarnas spetsar är därför helt svarta. Någon gång kan ett exemplar med en avvikande färgteckning i form av helt röda eller svarta täckvingar påträffas, men det är sällsynt.

Antennerna hos hjärtfläckig blombock är ungefär hälften så långa som skalbaggens kropp. Kroppsformen är cylindrisk och ganska bred. Vingspetsarna är snett avskurna. Hanen och honan är till det yttre i stort sett lika, den skillnad som kan ses är bara att honan är något större och bredare och har aningen kortare antenner och något mer utstickande bakkropsspets. En detalj hos hanen är att han kan ha brun färg på insidan av frambenens skenben.

Larv 
Skalbaggens larv når som fullväxt en längd på upp mot 27 millimeter. Huvudet på larven är gulaktigt och dess kropp är vit. Larven har tre par ben och en kort och ganska tät behåring.

Utbredning 
Hjärtfläckig blombock är en värmeälskade art som är utbredd i södra och mellersta Europa och från Turkiet till Kaukasus och vidare österut till norra Iran. I Norden har den endast hittats på södra Lolland i Danmark.

Levnadssätt 
Vilka trädslag den hjärtfläckiga blombockens larvutveckling är knuten till är inte helt känd, men både barrträd (aleppotall och äkta cypress ) och lövträd (exempelvis ur eksläktet och bok) antas kunna utnyttjas som yngelträd. Larven lever i död och murken ved, främst i stubbar och rötter under markytan. Larvutvecklingen tar sannolikt minst två år eller mer. När larven är redo för det förpuppar den sig och ombildas till skalbagge. Som imago kan hjärtfläckig blombock ses i juli, mitt i sommaren, ofta på blommor.

Etymologi 
Arten beskrevs vetenskapligt först som Leptura cordigera, men sedan som tillhörande släktet Stictoleptura. Den hjärtfläckiga blombockens artepitet cordigera har ett latinskt ursprung och betyder "hjärtbärande". Det kommer av latinets cor, "hjärta", och gerere, "bära". Det är beskrivande med avseende på täckvingarnas hjärtformiga teckning.

Källor

Externa länkar
 

Långhorningar
Nürnberger Zeitung

Nürnberger Zeitung (NZ) är en tysk regional dagstidning för norra Bayern. Den ingår i koncernen Pressehaus GmbH i Nürnberg. Tidningen grundades 1804 och utkommer med sex nummer i veckan, måndag till lördag.

Externa länkar 
 Nürnberger Zeitungs webbplats

Tyska dagstidningar
Dagstidningar startade 1804
Kultur i Nürnberg
Media i Bayern
Hurakan Condor

Hurakan Condor är en åkattraktion i nöjesparken Port Aventura i Spanien. Attraktionen är tillverkad av Intamin AG och består av fem vagnar monterade runt ett 115 meter högt torn. De åkande sitter fyra personer i var vagn och dessa dras sakta upp längst tornet till en höjd av 86 meter. Där vrids vagnen sakta utåt samtidigt som den fortsätter att dras upp de sista metrarna. Kameran tar en bild på de åkande och i samma ögonblick släpps vagnen och passagerarna faller 86 meter i en hastighet av 115 kilometer i timmen. Vagnen saktar sedan in och stannar slutligen vid stationen igen.

Externa länkar
PortAventuras officiella webbplats

Åkattraktioner
Vitbukig flyghöna

Vitbukig flyghöna (Pterocles alchata) är en fågel i familjen flyghöns som förekommer från Medelhavsområdet österut till Indien.

Utseende 
Vitbukig flyghöna är en kraftigt byggd och medelstor fågel, 31–39 centimeter lång, och liksom andra flyghönor med duvlikt litet huvud, långa spetsiga vingar och snabb flykt. Den är generellt kryptiskt färgad i olivgrönt, brunt, gulbrunt, grått och svart. Ett kastanjebrunt bröstband skiljer den vita buken från den gulgröna halsen. I flykten syns den vita buken tydligt, liksom vita vingundersidor och förlängda mittersta stjärtfjädrar. Honan är lik hanen men blekare.

Läte 
Flyktlätet är ett skorrande och hårt "rrräh-a", på håll påminnande om svarthuvad mås.

Utbredning och systematik 
Vitbukig flyghöna delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Pterocles alchata alchata – förekommer i Spanien och södra Frankrike, tidigare Portugal
 Pterocles alchata caudacutus – förekommer från Västsahara till Mellanöstern och västra Indien

Östliga populationer, framför allt de från Kazakstan, flyttar vintertid till Pakistan och delar av norra Indien.

Ekologi

Levnadsmiljö 
Vitbukig flyghöna årerfinns i öppet stenlandskap, halvöken, trädlösa slätter och ibland i uttorkade lerslätter. Vintertid besöker den även jordbruksmark, men föredrar sandigare jord och mycket mindre beroende av växtlighet än svartbukig flyghöna som den delar utbredningsområde med. Den förekommer inte heller till skillnad från denna över 1000 meter över havet.

Föda 
Fågeln födosöker ofta i grupp och samlas i stora antal för att dricka vatten strax efter gryning. Vitbukig flyghöna lever framför allt av frön, men också knoppar, skott och löv. Den intar ibland också sklbaggar och andra små ryggradslösa djur, liksom grus för att hjälpa till vid matsmältningen.

Häckning 
Boet är inget mer än en uppskrapad grop i en sänka, där den lägger två till tre ägg. Båda könen ruvar i 19–25 dagar och turas om att hämta vatten till dem genom att blötlägga bukfjädrarna vid vattenhålen. Ungarna lämnar boet kort efter de föds.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde, en stor population och den globala populationstrenden är stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). I Europa tros det häcka mellan 4.200 och 6.200 par.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flyghöns
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Tvåbandad flyghöna

Tvåbandad flyghöna (Pterocles bicinctus) är en afrikansk fågel inom familjen flyghöns och inom ordningen flyghönsfåglar.

Utseende och läte 
Tvåbandad flyghöna är som andra flyghöns en knubbig, duvlik fågel med relativt litet huvud. Hanen känns på nära håll igen genom kombinationen av svartvita band precis ovan näbben och en kraftigt gul ögonring. Honan är fläckad i svart, brunt och vitt. Dess distinkta gnissliga och bubblande läte återges på engelska ofta som "oh NO, he’s gone and done it AGAIN!".

Utbredning och systematik 
Tvåbandad flyghöna delas in i tre underarter med följande utbredning:
 P. b. ansorgei – förekommer i sydvästra Angola
 P. b. bicinctus – Namibia, Botswana och nordvästra Kapprovinsen
 P. b. multicolor – Zambia och Malawi söderut till Moçambique, Zimbabwe och nordöstra Sydafrika

Vissa urskiljer även underarten usheri med utbredning i södra och östra Zambia, södra Malawi, västra och centrala Moçambique samt norra Zimbabwe.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att arterna inom släktet Pterocles inte är varandras närmaste släktingar. Exempelvis är tvåbandad flyghöna närmare släkt med stäppflyghöna i släktet Syrrhaptes än med vitbukig flyghöna (Pterocles alchata). Dessa forskningsresultat har ännu inte lett till några taxonomiska förändringar.

Levnadssätt 
Tvåbandad flyghöna hittas i savann, där den föredrar nyligen brända fält intill klippiga områden. Fågeln är övervägande inaktiv dagtid. Stora mängder samlas i skymningen vid vattenhål, för att sedan skingras och födosöka natten igenom.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flyghöns
Fåglar i etiopiska regionen
Graber

Graber är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Pierre Graber (1908–2003), schweizisk politiker
 Veit Graber (1844−1892), österrikisk entomolog

Tyska efternamn
Pärlflyghöna

Pärlflyghöna (Pterocles burchelli) är en fågel i familjen flyghöns inom ordningen flyghönsfåglar, förekommande i södra Afrika.

Utseende och läte 
Flyghöns är knubbiga duvlika fåglar med små huvuden. Pärlflyghönan är relativt liten med rätt långa ben och korta men spetsiga centrala stjärtpennor. Fjäderdräkten är rödaktig diagnostiskt strödd med vita fläckar som gett arten dess namn. Karakteristiskt är även en gul ring runt ögat. Hanen har grått ansikte, honan gulbeige. Lätet är ett mjukt "chuup-chuup chop-chop".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Angola till Namibia, Botswana och norra Kapprovinsen. Vissa anser att pärlflyghönan är monotypisk, andra att den bör delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pterocles burchelli makarikari –  från sydöstra Angola, sydvästra Zambia och nordvästra Zimbabwe, söderut till Namibia samt norra och västra Botswana
 Pterocles burchelli burchelli – sydöstra Botswana och norra Sydafrika (i norra Kapprovinsen, norra Nordvästprovinsen och nordvästra Limpopo)

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att arterna inom släktet Pterocles inte är varandras närmaste släktingar. Exempelvis är pärlflyghönan närmare släkt med stäppflyghöna i släktet Syrrhaptes än med vitbukig flyghöna (Pterocles alchata). Dessa forskningsresultat har ännu inte lett till några taxonomiska förändringar.

Levnadssätt 
Pärflyghönan ses i halvtorrt skogslandskap på röd sandjord. Där föredrar den att födosöka på marken efter frön. Fåglar samlas på morgonen i stora grupper vid vattensamlingar för att dricka vatten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vida spridd och vanlig i Botswana, lokalt vanlig i Transvaal i Sydafrika, vanlig i östra Namibia, mycket vanlig i Gemsbok National Park samt ovanlig i Angola.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William John Burchell (1781-1863), brittisk naturforskare och samlare verksam i Sydafrika 1811–1815.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flyghöns
Fåglar i etiopiska regionen
Maskflyghöna

Maskflyghöna (Pterocles decoratus) är en afrikansk fågel i familjen flyghöns inom ordningen flyghönsfåglar. Den förekommer i östra Afrika från Uganda, Etiopien och Somalia till östra Tanzania. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Maskflyghönan är en liten (28 cm) flyghöna, något lik kronflyghöna och madagaskarflyghöna med kort stjärt och svart ansiktsmask hos hanen. Denna art har dock ett svart och ett vitt bröstband, svart buk och ljus undergump. Honan har till skillnad från alla andra flyghöns som den delar utbredningsområde med ett brett vitt bröstband. Flyktlätet är ett rytmiskt "what-wa-wha". Vid uppflog hörs ett tunt "tseeoo whit-i-weeer whit-i-weeer".

Utbredning och systematik 
Maskflyghöna delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Pterocles decoratus decoratus – savanner och kustnära sanddyner i sydöstra Kenya och östra Tanzania
 Pterocles decoratus ellenbecki – nordöstra Uganda till norra Kenya, södra Etiopien och södra Somalia
 Pterocles decoratus loverridgei – västra Kenya och västra Tanzania

Maskflyghönans närmaste släktingar är likaledes afrikanska tvåbandad och fyrbandad flyghöna samt de asiatiska arterna strimmig och indisk flyghöna.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att arterna inom släktet Pterocles inte är varandras närmaste släktingar. Exempelvis är maskflyghöna närmare släkt med stäppflyghöna i släktet Syrrhaptes än med vitbukig flyghöna (Pterocles alchata). Dessa forskningsresultat har ännu inte lett till några taxonomiska förändringar.

Levnadssätt 
Maskflyghönan hittas i buskmarker i halvöken och torr savann, ofta på bar mark. Den besöker vattenhål en till fyra timmar efter gryning och i skymningen. I Tanzania har den setts äta frön från Indigofera, Trianthema och Heliotropium.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till mycket vanlig i Etiopien, södra Somalia och delar av Kenya.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn decoratus är latin för "vacker" eller "besmyckad".

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flyghöns
Fåglar i etiopiska regionen