kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Göteborgs sparbank

Göteborgs sparbank i Göteborg var Sveriges första sparbank, grundad 1820 på initiativ av Eduard Ludendorff, som hade invandrat från Stettin i slutet av 1808. 

Den 8 september 1820 inför Ludendorff en annons i ett antal Göteborgstidningar: "Anhålles, att de Herrar, som hafwit den godheten att tekna sig för deltagande uti den projecterade allmänna Sparbanken för denna stad, behagade mangrant sammanträda uti Hr Bloms mindre sal Måndagen d. 11 dennes kl. 4 om eftermiddagen, för att wälja Directionen sig imellan samt öfwerenskomma om stadgarnes fastställande. Äfwen inbjudes alla dem, som ännu icke hafwit tillfälle få se planen, men äro willige att deruti deltaga, att bewista sammankomsten." De första stadgarna utformades på ett möte den 19 september, och den 7 oktober samma år klubbades dessa igenom. 
Sparbankens första direktion hade följande utseende:
Landshövding Axel Pontus von Rosen 
Biskop Carl Fredric af Wingård 
Grosshandlare Samuel Arfwidson, ordförande
Grosshandlare Olof Wijk d.ä. 
Grosshandlare Anders Magnus Prytz 
Stadsmäklare Anders Leffler 
Juvelerare Johannes Daniel Blomsterwall 
Grosshandlare Eduard Ludendorff 
Grosshandlare Daniel Dahl

Den 28 oktober 1820 öppnades banken för allmänheten, med ett kapital av 758 kronor. De första lokalerna fanns på andra våningen av Frimurarnas barnhus på Drottninggatan 32, som man hyrde för 333 riksdaler banco per år. Den 1 mars 1821 anställdes en kamrer, Carl Sahlsteen.

Under sitt första verksamhetsår uppgick insättningarna till 48 056 kronor. År 1874 övertogs Karl Johans sparbank, vilket medförde att banken nu hade fyra kontor; Drottningtorget, Kusttorget och Stigbergstorget i Majorna samt Skolgatan i Haga.

Mot bakgrund av den expansion sparbanken fick under 1870-talet och 1880-talets början, blev den gamla sparbankslokalen i Frimurarehuset allt mindre lämpad. På sammanträdet den 23 september 1885 beslöts därför — efter förslag av ordförande Olof Wijk d.y. — att för 75 000 kronor förvärva tomten Drottninggatan 33. Den nya byggnad som här uppfördes, togs i bruk den 7 september 1887. Då Skånebankens fastighet vid Västra Hamngatan 7 blev ledig, förvärvade sparbanken denna för 600 000 kronor den 1 oktober 1912.  

År 1931 hade Göteborgs sparbank en omslutning på 120,9 miljoner kronor, varav egna fonder utgjordes av 7,8 miljoner, vilket innebär att Göteborgs sparbank 1931 var den tredje största av Sveriges enskilda sparbanker.

Göteborgs Sparbank fusionerades 1968 med Göteborgs och Bohus läns sparbank för att bilda Länssparbanken i Göteborg, vilken i sin tur gick samman med Sparbanken Stockholm 1982 och skapade Första Sparbanken, grunden i det som idag efter ytterligare ett antal fusioner utgör Swedbank.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Mot-Bok med Göteborgs Sparbank : Reglemente för Göteborgs Sparbank, [N:o 104525], Göteborg 1887

Sparbanksrörelsen
Ej längre existerande svenska sparbanker
Banker bildade 1820
Banker i Göteborg
1820 i Sverige
Göteborg under 1800-talet
James Bruce (upptäcktsresande)

James Bruce, född 14 december 1730 i Kinnaird i Stirlingshire, död 27 april 1794 på samma plats, var en brittisk (skotsk) upptäcktsresande.

Han idkade först vinhandel i Spanien och lärde sig arabiska och abessinska. 1763 blev han konsul i Alger, och reste 1767 i Syrien och 1768 i Egypten som intresserad arkeolog. 1769–1773 var han i Abessinien, där han vann anseende som läkare, upplevde åtskilliga äventyr och upptäckte Blå Nilens källa, Tanasjön. Sina upplevelser i Egypten och Abessinien skildrade Bruce i Travels to Discover the Sources of the Nile (5 band 1790, ny upplaga 1890).

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Brittiska upptäcktsresande
Födda 1730
Avlidna 1794
Män
Ledamöter av Royal Society
Personer från Stirling
Alumner från Edinburghs universitet
Can-Am 1984

Can-Am 1984 var ett race som kördes över tio omgångar. Michael Roe tog hem titeln, sex poäng före Jim Crawford.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1984 i Kanada
1984 i USA
1984
Motorsportevenemang 1984
Erik Fagerholm

Per Erik Fagerholm, född 15 januari 1883 i Spånga församling, död 8 augusti 1944 i Stockholm, var en svensk geodet och fotogrammetriker.

Fagerholm blev filosofie doktor i Uppsala 1907 på avhandlingen Ueber den Sternhaufen Messier 67 och docent i astronomi där 1908. Han var från 1910 verksam vid Rikets allmänna kartverk som geodet, från 1913 som observator. Han blev professor i geodesi och fotogrammetri vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) 1920. 

Under Fagerholms ledning utvecklades fotogrammetrin vid KTH till ett självständigt ämne. Under åren 1923–42 var han lärare vid Artilleri- och ingenjörhögskolan och gjorde även flera viktiga uppfinningar, bland annat av avståndsmätarutrustning åt kustartilleriet.

Bibliografi i urval
Handbok för höjdmätning i Sverige (1925, tillsammans med Olof Thufvesson)
Artilleriets geodetiska mätningar (1928) 
Fotogrammetri (1942)

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i geodesi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1883
Avlidna 1944
Män
Forskare från Stockholm
Svenska forskare under 1900-talet
William Blair Bruce

William Blair Bruce, född 8 oktober 1859 i Hamilton, Kanada, död 17 november 1906 i Stockholm, var en kanadensisk målare.

Biografi 
Familjen var både musikaliskt och konstnärligt lagd och såg tidigt Bruces talang. År 1881 bekostade de en studieresa till Paris, en resa som egentligen aldrig slutade för den unge konstnären som bara återvände till Kanada vid två korta tillfällen.  Då Bruce kom till Paris började han sin utbildning vid Académie Julian, där fick han en klassisk skolning med bland annat genremåleri som en del i utbildningen. Han reste också till konstnärskolonin Barbizon där han stiftade bekantskap med impressionismen och friluftsmåleri. Bruce kom att ställa ut på Salongen i Paris 1882 och fick där positiv kritik men redan året efter försämrades hans finanser och självförtroende.  Föräldrarna var inte helt positivt inställda till sonens nya stil men han satsade högt och började måla i kolossalformat. Han vann med sin ”Temps Passé” en medalj på Salongen 1884, dock var han fortfarande i ekonomisk knipa. En hel del av hans produktion skeppades därför över till Kanada för att säljas men skeppet förliste på vägen. Bruce fick ett nervsammanbrott och återvände hastigt till Kanada för första gången efter flytten. Han hade dock hunnit träffa Carolina Benedicks-Bruce som övertalade honom till att återvända till Frankrike. 

Han kom tillbaka som en djärvare konstnär. Bruce målade ”The Phantom Hunter” 1888, vilken blev en omedelbar succé och samma år gifte sig han och Carolina, på toppen av sin karriär. Carolina kom livet igenom att stötta och ge energi till Bruce. Hon blev också hans favoritmodell. På Gotland från år 1900 skapade paret sitt hem Brucebo. Här ägnade sig Bruce en del åt amatörarkeologi men umgicks även med ortsbefolkningen bland annat genom varpaspel. Hemmet blev en träffpunkt för olika konstnärer och andra dignitära gäster.

Bruce avled hastigt 1906, 47 år gammal. Efter hans död uppmärksammades han genom några minnesutställningar. Hustrun skänkte även en del av hans konst till konstmuseer i Kanada. Bruce kom att influera många yngre konstnärer i Kanada men är i dag tämligen okänd. Han finns representerad på Nationalmuseum i Stockholm. På Brucebo finns stora delar av hans konst. Hemmet är ett museum som förvaltas av Brucebostiftelsen.

Källor 

Joan Murray, Letters home. 1859-1906: The letters of William Blair Bruce.
Pietikäinen Johanna, Heartists - Om konstnärsparet Carolina Benedicks Bruce och William Blair Bruce med inriktning på könsroller, klass och identitet. 2015.

Externa länkar 

National Gallery of Canada
Musée d'Orsay Collection
Art Gallery of Hamilton
Konstnärshemmet Brucebo

Kanadensiska konstnärer
Födda 1859
Avlidna 1906
Män
Herman Mannheimer

Herman Mannheimer, född 26 juli 1867 i Göteborgs mosaiska församling, Göteborg, död 10 augusti 1942 i Göteborgs Vasa församling, Göteborg, var en svensk finansman.

Han var son till finansmannen Theodor Mannheimer och Hanne Meyer, bror till advokaten och politikern Otto Mannheimer samt farbror till advokaten Love Mannheimer.

Efter att ha genomgått Göteborgs handelsinstitut anställdes han 1891 vid Skandinaviska Kredit AB, där han 1899 blev chef för Göteborgskontoret. I bankens ledning kvarstod han till 1930 och har stor andel i dess expansion, markerad bland annat av bankens engagemang i flera för Sveriges näringsliv viktiga kreditoperationer, såsom Trafik AB Grängesberg-Oxelösunds inköp, Götaverkens och SKF:s utveckling till världsledande företag. Han var styrelseledamot i flera företag, som LKAB och olika privata järnvägsbolag och rederier.

Mannheimer deltog liksom andra rika göteborgare i donationsverksamheten, bland annat till Göteborgs museum. Han var även verksam som amatörkonstnär och finns representerad med ett teckningsalbum innehållande 21 blyertsteckningar vid Göteborgs universitetsbibliotek.

Han var gift från 1898 med Lisa Magnus (1876–1957) och far till Ted Mannheimer.

Referenser 
 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz AB Förlag. Göteborg 1923
 Erik Lindorm, Gustaf V och hans tid 1907-1918. Stockholm 1936

Noter

Vidare läsning 
 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer inom svenskt bankväsen
Avlidna 1942
Män
Födda 1867
Näringslivspersoner från Göteborg

Herman
Knut Steen

Knut Steen, född 19 november 1924 i Oslo, död 22 september 2011 i Sandefjord, var en norsk skulptör. Han var mest känd för sina verk till Statens Kunstakademi och Per Palle Storm i Köpenhamn. Steen var från 1973 bosatt i Carrara i Italien.

Under 2006 blev han omnämnd flera gånger efter att han gjort en åtta meter hög staty av kung Olav V på uppdrag av Oslo kommun som inte blev godkänd, bl.a. för att statyns högra arm påminde om en romersk hälsning. Steen påstod dock själv att det var denna position kung Olav var känd för när han hälsade på folket. Statyn var från början tänkt att vara placerad på Rådhusplatsen i Oslo. Steen ville från början ha kvar statyn i Italien när Oslo inte ville ha den, men efter att flera norska kommuner visade intresse för statyn valde han i stället Skjerjehamn i Gulens kommun. Statyn avtäcktes sedan under Utkantfestivalen 4 augusti 2007.

I januari 2008 blev Steen utnämnd till Riddare av första klassen av St. Olavs Orden för sina insatser som bildhuggare.

Källor 

Födda 1924
Män
Norska skulptörer under 1900-talet
Avlidna 2011
Konstnärer från Oslo
Can-Am 1983

Can-Am 1983 var ett race som kördes över sex omgångar. Jacques Villeneuve Sr. tog sin enda titel i serien körande en Frissbee.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1983 i Kanada
1983 i USA
1983
Motorsportevenemang 1983
Stanley Bruce

Stanley Melbourne Bruce, född 15 april 1883, död 25 augusti 1967, var en australiensisk politiker, diplomat, advokat och Australiens åttonde premiärminister åren 1923−1929.

Bruce deltog i första världskriget, och började kort därefter verka politiskt och blev 1921 finansminister i Billy Hughes regering. Då denna regering 1923 avlöstes av en koalitionsregering bestående av nationalistpartiet och Country party, blev Bruce premiär- och utrikesminister och kvarstod som sådan till oktober 1929.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar

Australiens premiärministrar
Födda 1883
Avlidna 1967
Män
Personer i Australien under 1900-talet
Ledamöter av Royal Society
Australiens finansministrar
Australiens utrikesministrar
Personer från Melbourne
Arend Versteegh

Arend Nikolaus Versteegh, född 19 september 1849 i Edam, Nederländerna, död 24 juni 1931 i Stockholm, var en nederländsk-svensk industriman.

A.N. Versteegh flyttade från Nederländerna till Sverige och bosatte sig i Härnösand 1875, där han på 1890-talet blev huvudägare i Härnösands ångsågsaktiebolag samt skaffade sig ett avgörande inflytande över flera industriföretag i Ådalen, främst Graningeverken och den s.k. Marmakoncernen. Han var således VD i Marma sågverks AB, Sulfit AB Ljusnan, Ad. Ungers industri AB, Graningeverkens AB, Sandvikens cellulosa AB och Utansjö AB.

Han var en av Sveriges rikaste män, och far till Gérard Versteegh. Han gravsattes 25 augusti 1931 på Norra begravningsplatsen i Stockholm (15E/11).

Arend Versteegh har flera idag levande ättlingar i Sverige och England. Däribland de två kusinerna Gerard och Gerard Versteegh.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svenska män och kvinnor, 8. Stockholm 1955

Externa länkar 
 Versteegh och Graningeverken AB

Födda 1849
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Avlidna 1931
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Can-Am 1982

Can-Am 1982 var ett race som kördes över nio omgångar. Al Unser Jr. tog den titel som gav honom möjligheten att ta steget vidare till PPG IndyCar World Series, där han senare kom att bli storstjärna. Al Holbert och Danny Sullivan var tvåa och trea i mästerskapet.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1982 i Kanada
1982 i USA
1982
Motorsportevenemang 1982
Ordenssalarna

Ordenssalarna (tidigare Rådsvåningen) består av fyra salar, med tillhörande smårum, en trappa upp i den västra längan på Stockholms slott. Ursprungligen var den största salen avsedd för Kungl. Maj:ts Orden och de tre mindre för riksrådet. De inreddes av Carl Fredrik Adelcrantz. År 1866 fick salarna nya väggbeklädnader av papier-maché ritade av Fredrik Wilhelm Scholander efter de fyra svenska kungliga riddarordnarnas insignier.

Riksrådet flyttade in i samband med riksdagens högtidliga öppnande år 1755 och hade sitt första sammanträde i dem den 4 september samma år. Efter att kung Gustav III avskaffat rådet år 1789 stängdes våningen och togs i bruk igen först efter kungens död. Högsta domstolen disponerade de tre yttre salarna till och med år 1948. Idag har Kungl. Maj:ts Orden sitt kansli och sammanträdeslokaler i våningen. Sedan år 1993 visas i salarna en permanent utställning om det svenska ordensväsendet.

Salarna

Serafimerordens sal
Serafimerordens sal är våningens innersta och största rum. Den kallades ursprungligen för Riddarsalen och var och är avsedd för Kungl. Maj:ts Ordens sammanträden under konungens ordförandeskap (ordenskapitel) och andra ceremonier. Dörröverstyckena pryddes med de dåvarande tre svenska riddarordnarnas insignier.

Vid kungliga dödsfall lades liket i salen på lit de parade. Den kläddes då i svart sorgeskrud. Efter mordet på Gustaf III låg kungen här iklädd Serafimerordens stora dräkt. Ett barn trampades till döds och fyra vuxna klämdes ihjäl under uppståndelsen. 

År 1866 dekorerades salens väggar med Serafimerordens insignier. Änkedrottning Josefina jordfästes här 1876 enligt katolska kyrkans ritual.

Idag visas här bland annat Serafimerbaneret och serafimervapen för levande riddare och ledamöter av Serafimerorden.

Svärdsordens sal
Tidigare Andra Kungl. Rådssalen eller Justitiesalen. Trofégrupper i hålkälen och dörröverstyckena symboliserar bl.a. krig, handel, näringar, konst och vetenskaper. Salen dekorerades 1866 med Svärdsordens insignier.

Nordstjärneordens sal
Tidigare Första Kungl. Rådssalen. Salen dekorerades 1866 med Nordstjärneordens insignier.

Vasaordens sal
Våningens första sal, ursprungligen drabantsal och avsedd för riksrådets livvakter (drabanter) och hade en mycket enkel inredning. Under den tid Högsta domstolen hade sammanträden i våningen användes salen som förrum. Salen dekorerades 1866 med Vasaordens insignier. Vid vissa tillfällen kan kungafamiljen ses vinka mot yttre borggården från ett av salens fönster.

Se även
Kungl. Maj:ts Orden

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 (enligt )

Externa länkar

Stockholms slott
Kungl. Maj:ts Orden
Nitrosylsvavelsyra

Nitrosylsvavelsyra är en anhydrid av svavelsyra och salpetersyra. Den har formeln HSO4NO.

Framställning
Nitrosylsvavelsyra bildas när svaveldioxid (SO2) löses i koncentrerad salpetersyra (HNO3), vilket är det som händer när svavelsyra tillverkas enligt blykammarprocessen.

Det kan också framställas genom att blanda svavelsyra och salpetersyra.

Användning
Nitrosylsvavelsyra används som en källa till NO+-joner som till exempel kan användas för att konvertera aminer till diazonium-salter, till exempel anilin till bensendiazonium.

Källor
Säkerhetsdatablad Göteborgs Termometerfabrik

Syror
Nitrosyler
Svaveloxosyror
Sulfater
Bro socken, Västmanland

Bro socken i Västmanland ingick i Åkerbo härad, uppgick 1939 i Bro och Malma socken och är sedan 1971 en del av Köpings kommun, från 2016 inom Himmeta-Bro distrikt och Kolsva distrikt.

Socknens areal är 107,14 kvadratkilometer, varav 101,59 land. År 1939 fanns här 1 757 invånare. Sockenkyrkan Bro kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Bro socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Bro församling och för de borgerliga frågorna till Bro landskommun. Jordeboksocknen uppgick 1939 i Bro och Malma socken. Landskommunen uppgick 1939 i Bro-Malma landskommun som  1950 namnändrades till Kolsva landskommun som 1971 uppgick i Köpings kommun. Församlingen uppgick 1943 i Bro-Malma församling, namnändrad 1950 till Kolsva församling. 1995 utbröts södra delen inklusive sockenkyrkan till Himmeta-Bro församling som 2010 uppgick i Malma församling.

1 januari 2016 inrättades distrikten Himmeta-Bro och Kolsva, med samma omfattning som motsvarande församlingar hade 1999/2000 och fick 1995, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Åkerbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Västmanlands regemente, Livregementets grenadjärkår och Livregementets husarkår.

Geografi
Bro socken ligger nordväst om Köping med Hedströmmen i öster. Socknen är en slättbygd i söder och en kuperad skogsbygd i norr.<

Bro socken gränsar i söder till Björskogs socken, i väster och nordväst  Västra Skedvi socken och i sydväst till Himmeta socken. På en kort sträcka söder om Västlandasjön gränsar sockenområdet till Medåkers socken.

Kolsva järnbruk låg inom socknens område i norr.

Fornlämningar 
Från järnåldern finns gravhögar och en fornborg, Bolströ borg.

Namnet
Namnet (1338 Bro) kommer troligen från prästgården och innehåller bro. Bron kan avse en bro över Hedströmmen eller alternativt en vägbank över en sankmark.

Befolkningsutveckling

Se även 
Bro församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Åkerbo härad, Västmanland
Indelningar i Köpings kommun
Bro församling, Västerås stift

Bro församling var en församling i Västerås stift i  Köpings kommun i Västmanlands län. Församlingen uppgick 1943 i  Bro och Malma församling, namnändrad 1950 till Kolsva församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick 1943 i  Bro och Malma församling namnändrad 1950 till Kolsva församling. Församlingen utgjorde ett eget pastorat.

Organister
Lista över organister i Bro församling.

Kyrkor 
 Bro kyrka

Se även 
 Bro socken

Källor 

Indelningar i Köpings kommun
Historiska församlingar i Västerås stift
Can-Am 1981

Can-Am 1981 var ett race som kördes över tio omgångar. Geoff Brabham dubblerade sin satsning på samma års USAC National Championship, och tog hem titeln, med Teo Fabi på andra plats.

Delsegrare

Slutställning

Källor
| Classic Cars - Can-Am

1981 i Kanada
1981 i USA
1981
Motorsportevenemang 1981
Vietnamesiskt hängbukssvin

Vietnamesiskt hängbukssvin är en ras av tamsvin från Vietnam. 

Detta svin är betydligt mindre än de vanliga grisarna som finns i Europa och Nordamerika. De flesta vuxna grisarna blir ungefär i storlek som en större hund, med en vikt mellan 27 och 136 kg och en mankhöjd på cirka 40 cm. Kroppen är kort och kompakt med en buk som är påtagligt stor, och trynet är kort och rynkigt. Färgen på svinet finns i varianterna svart eller gråsvart. Svinen är omnivorer (allätare), och kan bli upp emot 15 år gamla.

Källor
Nationalencyklopedin

Tamsvin
Svindjur

es:Cerdo vietnamita
Amanita caesarea

Amanita caesarea, även kallad kejsarflugsvamp, är en flugsvamp som ursprungligen är från området omkring Medelhavet, i södra Europa och norra Afrika. Den har en klart orangerödaktig hatt och gulaktiga skivor och fot. Liknande svampar växer i östra Asien och Nordamerika. Svampen var eftersökt som en läcker matsvamp redan under det Romerska rikets tid. Romarna kallade den Boletus, ett namn som nu används om ett släkte i familjen soppar, en helt annan grupp av svampar.

Taxonomi och namngivning 
A. caesarea beskrevs först av den italienske mykologen Giovanni Antonio Scopoli år 1772 som Agaricus caesareus, innan den senare placerades i släktet Amanita av Christiaan Hendrik Persoon 1801. Dess trivialnamn på engelska, "Caesar's Mushroom", kommer av att den var en favorit hos de romerska kejsarna som tog Caesar (ursprungligen ett familjenamn) som titel. 

Även dess trivialnamn på en del andra språk anspelar på denna historia, på svenska kan svampen kallas för kejsarsvamp och på tyska heter den Kaiserling.

A. caesarea har också blivit beskriven som A. umbonata. A. hemibapha är en liknande art, ursprungligen beskriven från Indien, men namnet har ibland applicerats på nordamerikanska samlingar. Det egentliga släktskapet mellan A. caesarea och liknade beskrivna nordamerikanska arter som A. arkansana och A. jacksonii är inte helt klarlagt.

Beskrivning 
A. caesarea har en fruktkropp med orangerödaktig hatt, vilken till en början är rundad men senare får mer utbredd och plattare form. Ytan på hatten är slät och den kan bli upp till 15 centimeter bred, sällsynt ända upp till 20 centimeter. Skivorna är blekt gulaktiga, liksom foten, vilken kan bli 8 till 15 centimeter hög och 2 till 3 centimeter bred. Vid fotens bas finns de koppformade, gråvitaktiga resterna efter hyllet. Sporerna är vita.

Utbredning och habitat 
A. caesarea växer i lövskogar med ek, ibland även sådana uppblandade med barrträd. Fruktkroppen uppträder från sommaren till mitt på hösten. Den förekommer i norra Afrika och södra Europa, särskilt i bergstrakterna i norra Italien. Den tros ha introducerats norr om Alperna av de romerska arméerna, eftersom den där oftast återfinns längs de gamla romerska vägarna. Svampen finns också i Ungern och Indien och i provinsen Sichuan i Kina. Trots att svampen inte är känd för naturlig förekomst i USA och Kanada så har den rapporterats från Mexiko där den är relativt allmän i ek- och barrskogar på centrala höglandet och en uppskattad matsvamp. I folkmun kallas den "Yemita" – liten äggula.

Användning 
Svampen används som matsvamp och är en vanlig syn på marknader i Italien, södra Frankrike och Spanien. Vid plockning kan en oerfaren person förväxla den med giftiga andra Amanita-arter, i synnerhet den panterfläckiga flugsvampen (Amanita pantherina).

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Flugsvampar
Matsvampar
Krigsåret 2010



Pågående krig
Afghanistankriget (2001-)

Colombiakonflikten (1964-)

Darfurkonflikten (2003-)

Irakkriget (2003–)
Irak på ena sidan
USA, Storbritannien med flera på andra sidan

Årets händelser
 20 februari - Vapenvila i Darfurkonflikten mellan Sudan och den sista större gerillagruppen JEM.

Juli
 1 – Efter beslut i Sveriges riksdag den 16 juni 2009 avskaffas den svenska allmänna värnplikten, som har funnits sedan 1901, i fredstid och ersättas med en frivillig grundläggande soldatutbildning.

Augusti
 19 – USA:s sista stridande soldater lämnar Irak.

December
 31 – Sveriges Radio rapporerar att fortfarande finns över 80 000 minor kvar i Östersjön och Västerhavet, vilka lagts ut mellan Krimkriget och andra världskrigets slut .

Avlidna
4 januari – Tsutomu Yamaguchi, 93, japansk överlevare av atombombningarna av Hiroshima och Nagasaki.

Källor

Fotnoter

Externa länkar