kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brunkricka

Brunkricka (Anas chlorotis) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den förekommer enbart i Nya Zeeland. Efter att ha minskat mycket kraftigt har bevarandeåtgärder gjort att den återhämtat sig och ökar nu igen i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den dock fortfarande som nära hotad. Arten är närbesläktad med campbellkrickan och aucklandkrickan, och vissa behandlar den som en och samma art.

Utseende 
Brunkrickan är en liten (36–48 centimeter), mörkbrun and. Den är liksom sin nära släkting aucklandkricka (Anas aucklandica) flygoförmögen. Typiskt är det bruna fläckiga bröstet och den vita fläcken kring ögat. Hane i häckningsdräkt har även ett grönglansigt huvud. Vidare syns ett smalt vitt halsband och en vit fläck på flanken.

Jämfört med de mycket närbesläktade arterna aucklandkrickan och campbellkrickan skiljer sig brunkrickan på större storlek och i handräkt på tydligare vingspegel, annorlunda teckning ovan (tydliga ljusa fjäderkanter, mycket mindre tät bandning och avsaknad av grönglans) och bredare vitt halsband.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på öar utanför Nya Zeelands kust, främst på Great Barrier Island men även på några andra småöar. Tidigare fanns den också på Nya Zeelands huvudöar, men den har försvunnit från dessa på grund av predatorer, jakt och habitatförlust. Vissa behandlar den tillsammans med campbellkricka (Anas nesiotis) som en underart till Anas aucklandica.

Status och hot 
Fram tills nyligen minskade arten mycket kraftigt i antal. Bevarandeåtgärder har dock vänt trenden och nu ökar den igen, med ett antal nya populationer etablerade. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad. Världspopulationen uppskattades 2019 till mellan 2400 och 3400 individer.

Namn 
Brunkrickans vetenskapliga artnamn chlorotis är latiniserad grekiska och betyder "grönörad", av khloros för grön och -otis, "-örad".

Bilder

Noter

Externa länkar

Änder
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Kanelårta

Kanelårta (Spatula cyanoptera) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar som förekommer i Nord- och Sydamerika. Fågeln har påträffats i Europa, däribland Sverige, men det rör sig sannolikt om fåglar förrymda ur fångenskap. Arten är mycket nära släkt med likaledes amerikanska arten blåvingad årta. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende 
Kanelårtan är en medelstor and med en kroppslängd på 38-48 centimeter. Både hona och hane har en grön vingspegel och liksom nära släktingarna skedand och blåvingad årta ett klarblått fält på vingtäckarna på vingens ovansida. Hanen är helt rödbrun med mörkare rygg och hjässa. Honan är lik blåvingad årta men är mer rödtonad och huvudet är mindre kontrastrikt tecknat.

Läten 
Hanens spelläte är ett torrt tjattrande "gredek gredek". Honans läte liknar blåvingad årta, ett hest och grovt kvackande.

Utbredning och systematik 
Arten delas upp i fem underarter med följande utbredning:
 Spatula cyanoptera septentrionalium – förekommer från British Columbia till nordvästra Mexiko och övervintrar i nordvästra Sydamerika
 Spatula cyanoptera tropica – förekommer i Cauca och Magdalenafloddalen i Colombia
 Spatula cyanoptera borreroi – förekommer i östra Anderna i Colombia
 Spatula cyanoptera orinomus – förekommer på Altiplano från Peru och Bolivia till norra Chile
 Spatula cyanoptera cyanoptera – förekommer från södra Peru och södra Brasilien till Eldslandet och Falklandsöarna

Kanelårtan påträffas till och från i Europa, men alla fynd hittills har bedömts härröra från förrymda fåglar, däribland de i Sverige.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Anas, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar. En grupp arter där kanelårta ingår står istället närmare de sydamerikanska änderna i släktena Lophonetta, Amazonetta, Speculanas och Tachyeres. Sedan 2017 bryts därför denna grupp ut i ett eget släkte, Spatula, av de internationellt ledande taxonomiska auktoriteterna. Svenska BirdLife Sveriges taxonomikommitté följde efter 2022.

Levnadssätt 
Kanelårtan hittas i olika typer av grunda söt- eller brackvattensvåtmarker med riklig växtlighet. Födan består av frön, rötter och väztdelar, kompletterat med ryggradslösa djur. Häckningssäsongen varierar geografiskt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Kanelårtans vetenskapliga artnamn cyanoptera betyder "blåvingad".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Kerguelenand

Kerguelenand (Anas eatoni) är en and som enbart förekommer på öar i södra Indiska oceanen.

Utseende
Kerguelenanden har en kroppslängd på 40-45 centimeter. Den påminner om en liten stjärtandshona och har ibland också behandlats som underart till den arten. Den är dock allmänt mörkare, mer rödbrun och fjällteckningar på flankerna mindre och mindre tydliga. 

Hanen har förlängda mittersta stjärtpennor och en grön vingspegel kantad av vitt. En liten andel av hanarna (1%) antar en ljusare häckningsdräkt med spår av chokladbrunt på huvudet och ett vitt streck utmed nacken. Honan har brun vingspegel kantad av vitt. 

Underarterna är lika, men drygalskii (se nedan) lite mindre, mer gulbrun på bröstet och vissa individer uppvisar fin marmorering på nedre delen av nacken och flankerna.

Utbredning och underarter
Kerguelenand delas upp i två underarter med följande utbredning:
 Anas eatoni eatoni – nominatformen förekommer på Kerguelen
 Anas eatoni drygalskii (Reichenow, 1875) – förekommer i Crozetöarna

Ekologi 
Kerguelenanden hittas i små sötvattenssjöar, våtmarker, i vattendrag och på myrar, vintertid i skyddade kustvikar. Fågeln födosöker mest dagtid efter kräftdjur, ryggradslösa djur och olika sorters frön. Framför allt när den ruggar födosöker den även på natten och besöker då sjöelefantkolonier.

Fågeln häckar mellan november och slutet av januari eller februari. Den bygger sitt bo fodrat med mossa och dun oftast i gräs, ibland i en klippskreva. Honan lägger och ruvar fem blekt olivgröna ägg.

Status och hot
På 1980-talet uppskattade man populationen på Crozetöarna till 600-700 par och på Kerguelen 15.000-20.000 par. Sedan dess tros den dock ha minskat kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar och den hotas av introducerade arter, främst tamkatt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alfred Edmond Eaton (1845–1929), engelsk naturforskare och upptäcktsresande.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i antarktiska regionen
Kerguelenöarna
Rödnäbbad and

Rödnäbbad and (Anas erythrorhyncha) är en afrikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den hittas i växttäta våtmarker. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Rödnäbbad and är en medelstor (43-48 centimeter) simand med svartaktig hätta och nacke, kontrastrerande vit kind och starkt röd näbb. Kroppsfjädrarna är mörkbruna med vita fjäll. I flykten syns de gulbruna täckarna med överkorsade med ett svart streck. Könen är lika men ungfåglarna är dovare än de adulta. Hanen låter höra mjuka, nasala visslingar medan det från honan hörs kvackande läten.

Utbredning 
Rödnäbbad förekommer lokalt i östra och södra Afrika och på Madagaskar. Den är mestadels en stannfågel men kan under torrsäsongen flyga långa avstånd för att hitta lämpligt vatten, upp till 1 800 kilometer. Två fynd har gjorts i Israel 1958 och 2015.

Systematik 
Arten är en nära släkting till gruppen stjärtänder där stjärtanden (Anas acuta) ingår, men också bahamaand (A. bahamensis), kerguelenand (A. eatoni) och gulnäbbad stjärtand (A. georgica). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Ekologi 
Rödnäbbad and återfinns i våtmarker med mycket växtlighet i öppen terräng. Den påträffats också födosökande i bland annat risfält. Den födosöker mest nattetid under regnsäsong och intar allt från säd, frukt, rötter, växtdelar och gräs till mollusker, skalbaggar, kräftdjur, maskar, grodyngel och till och med fisk.

Fågeln häckar på marken i tät vegetation nära vatten mellan december och april Utanför häckningssäsongen formar den stora flockar, exempelvis en halv miljon individer på sjön Ngami i Botswana.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Taxonomi och namn 
Rödnäbbad and beskrevs som art av Johann Friedrich Gmelin 1789. Dess vetenskapliga artnamn '’erythrorhyncha betyder just "rödnäbbad", av grekiska eruthros för "röd" och rhunkos, "näbb".

 Referenser 
  som anger följande källor:
 Ian Sinclair, Phil Hockey and Warwick Tarboton, SASOL Birds of Southern Africa (Struik 2002) 
 Madge and Burn, Wildfowl

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i etiopiska regionen
Praktand

Praktand (Mareca falcata) är en fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Den häckar i nordöstra Asien och övervintrar i Indien.

Utseende 
Praktanden är en relativt stor simand, 46–54 centimeter lång. På håll verkar praktanden helt grå, men på närmare håll gör hanens dräkt skäl för sitt namn: mörkgrönt huvud (förutom vit haka) med flack panna och fyllig nacke, kricklik gul fläck på stjärtens sida och långa lieformade tertialer. Honan är lik en stjärtandhona med breda vingar, men har vattrad undersida. När den flyger syns en mörk vingspegel.

Läte 
Från hanen hörs en tvåstavig vissling, "foo-ee", ibland följt av strävare ljud. Honan har ett hest kvackande.

Utbredning och systematik 
Praktanden är en flyttfågel som häckar från östra Sibirien och Mongoliet till norra Japan. Den övervintrar i Indien. Praktand har på grund av hannens vackra fjäderdräkt tidigare hålls i fågeldammar i Europa. I Sverige har den påträffats vid tre tillfällen: april 1853 i Skellefteå, december 1916 till februari 1917 i Stockholms ström samt 16 maj till 23 juni 2014 i Västerstadsviken på Öland. Det kan dock inte uteslutas att det rört sig om förrymda fåglar.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att praktandens närmaste släkting är snatterand och tillsammans bildar de en grupp med bläsänder. Tidigare placerades de i släktet Anas, men sedan 2017 bryts de ut i släktet Mareca av de internationellt ledande taxonomiska auktoriteterna. Sedan 2022 urskiljs de även av Birdlife Sveriges taxonomikommitté.

Ekologi 
Praktanden häckar från maj till juli nära översvämmade ängar och sjöar i låglänta dalgångar, både i öppen och delvis skogklädd mark. Den övervintrar inåt landet i sötvattensmiljöer, mindre ofta i kustlaguner. Fågeln födosöker på simänders vis genom att snappa efter vegetation inte långt under ytan. Ibland betar den i vattennära gräsmarker eller på åkrar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men är relativt fåtalig och minskar dessutom i antal. Det får internationella naturvårdsunionen IUCN att kategorisera arten som nära hotad. Tidigare uppskattades världspopulationen till 35 000 individer, men sentida räkningar visar att den är betydligt högre, möjligen fler än totalt 89 000 individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Gulnäbbad kricka

Gulnäbbad kricka (Anas flavirostris) är en sydamerikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Tidigare behandlades andinsk kricka (Anas andium) som en underart till gulnäbbad kricka, men urskiljs numera oftast som egen art. Den minskar i antal men IUCN kategoriserar ändå beståndet som livskraftigt.

Utseende och läten 
Gulnäbbad kricka är en liten (40–43  cm), brun and med som namnet avslöjar tydligt gul näbb. Huvudet är gråbrunt och ryggen svartaktig med ockrafärgade fjäderkanter, medan nedre delen av ryggen och övergumpen är brun. Undersidan är ljusbrun med svartaktiga fläckar på bröstet. I flykten syns en beigekantad grön vingspegel på brunaktiga vingar. Fåglar i höglänta områden i Anderna är något större, med längre vingar samt ljusare under och fläckad i mindre utsträckning. Hanens läte är en hög krickliknande vissling, "pireep", medan honan yttrar ett tystlåtet "jziiiu".

Utbredning och systematik 
Gulnäbbad kricka delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Anas flavirostris flavirostris – norra Argentina, Uruguay och sydöstra Brasilien söderut till Eldslandet; även Sydgeorgien och Falklandsöarna
 Anas flavirostris oxyptera – höglänta områden från centrala Peru till norra Chile och Argentina

Fågeln har påträffats i Europa i bland annat Sverige, Storbritannien, Belgien och Italien, men det har bedömts osannolikt att den nått dit på naturlig väg.

Släktskap 
Gulnäbbad kricka är mycket nära släkt med kricka och amerikansk kricka. DNA-studier visar faktiskt att den möjligen står närmare amerikansk kricka än vad den senare är släkt med krickan, trots dessa arters näranog identiska utseenden. Andinsk kricka (A. andium) behandlades tidigare som underart, men urskiljs numera allmänt som egen art.

Levnadssätt 
Gulnäbbad kricka hittas i sjöar och våtmarker samt utmed åar och floder upp till 4 400 meters höjd. Den livnär sig av små vattenlevande ryggradslösa djur (insekter, kräftdjur och märlkräftor), frön, frukt, sjögräs och alger. Fågelns häckningstid varierar geografiskt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn flavirostris betyder just "gulnäbbad".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Fläckand

Fläckand (Anas fulvigula) är en amerikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende och läten 
Fläckanden är en 44-61 cm lång and, i stort lik hona gräsand. Kroppen är mörk, hals och huvud ljusare, benen orange och ögonen mörka. Båda könen har en glänsande grönblå vingspegel som olikt gräsanden inte kantas av vitt. Fjäderdräkten i stort är också mörkare, framför allt vid stjärten, och näbben gulare. I övrigt är både beteende och läten desamma som gräsandens.

Hane och hona är mycket lika, men skiljer sig i näbbens utseende, där hanens är starkt gul och honans mer orange, ibland med svarta fläckar kring kanterna och nära näbbens bas.

Utbredning och systematik 
Fläckanden delas vanligtvis in i två underarter med följande utbredning:
 Anas fulvigula fulvigula – förekommer i sydöstra USA (Florida)
 Anas fulvigula maculosa – förekommer vid golfkusten i USA (från Alabama till södra Texas) och nordöstra Mexiko, införd i South Carolina

Vissa för taxonet diazi till fläckanden, medan andra antingen placerar det hos gräsanden eller urskiljer det som egen art, mexikansk and (Anas diazi).

Levnadssätt 
Fläckanden är stannfågel i kustnära våtmarker. Dess föda är mestadels vegetabilisk, men intar även mollusker och vattenlevnade insekter. Fågeln bygger sitt bo på marken bland växtlighet som kaveldun.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Notera dock att IUCN inkluderar mexikansk and i fläckand. Mellan 1966 och 2015 har arten minskat med 78%. Världspopulationen uppskattas till 460.000 häckande individer.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Gulnäbbad stjärtand

Gulnäbbad stjärtand (Anas georgica) är en sydamerikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende 
Gulnäbbad stjärtand är liksom stjärtanden en elegant formad simand med lång och slank hals och lång spetsig stjärt. Till skillnad från stjärtanden är könen lika. Fjäderdräkten är övervägande brun, med rent ansikte och fläckade sidor. Näbben är lysande gul, vilket den även är hos gulnäbbad kricka. Den är dock mindre och mer kompakt samt har mörkare huvud och ljusgrå kroppssidor.

Utbredning och systematik 
Den gulnäbbade stjärtanden delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Anas georgica georgica – förekommer på Sydgeorgien
 spinicauda-gruppen
 Anas georgica spinicauda – förekommer från södra Colombia till Eldslandet och Falklandsöarna
 Anas georgica nicefori – förekom tidigare i Anderna i Colombia men är numera utdöd, försvann omkring 1952

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i neotropiska regionen
Sundakricka

Sundakricka (Anas gibberifrons) är en asiatisk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar. Fågeln förekommer i Sydostasien, från Java och Sulawesi till Timor. Den minskar i antal men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Sundakrickan är en liten brun and med rubinröda ögon. Karakteristiskt är också den rundade och tydligt utåtbuktande pannan. På vingarna syns bjärt färgade grönvita vingspeglar.

Utbredning och systematik 
Sundakrickan förekommer från Java och Sulawesi till östra Små Sundaöarna (Timor och Wetar). Tidigare behandlades gråkricka och andamankricka som en del av Anas gibberifrons och vissa gör det fortfarande. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sundakrickan hittas i söt- och bräckvatten, ibland även i marina miljöer. Den ses vanligen i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av jakt och habitatdegradering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 10 000 och 100 000 individer.

Namn 
Arten har tidigare på svenska kallats indonesisk gråkricka.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Gråkricka

Gråkricka (Anas gracilis) är en andfågel i familjen änder. Den förekommer i australiska regionen, från Nya Guinea till Australien och Nya Zeeland. Arten är nära släkt med Anas gibberifrons och behandlas av vissa som underart till denna. Den minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Gråkrickan är en brun fläckig and med vitt och grönt på vingen. Den är mycket lik hona kastanjekricka men är ljusare på halsen och blekare i ansiktet. Till skillnad från kastanjekrickan är könen lika. Fågeln är ljudlig, särskilt nattetid. Hanen låter ett mjukt priip och honan ett högljutt kvackande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Nya Guinea till Australien, Nya Kaledonien och Nya Zeeland. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Anas gracilis remissa – ön Rennell i Salomonöarna, numera utdöd
 Anas gracilis gracilis – resten av utbredningsområdet

Vissa behandlar den som underart till sundakricka (Anas gibberifrons).

Levnadssätt 
Gråkrickan förekommer i öppna våtmarker. Den häckar vanligtvis på marken , men också i trädhål eller i kaninhålor. Fågeln är nomadisk och kan snabbt kolonisera nya områden efter riklig nederbörd. 1957 lämnade stora antal Australien på grund av torka och flyttade istället till Nya Zeeland.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 1–1,1 miljoner individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn gracilis är latin för "slank" eller "elegant". Den har på svenska även kallats australisk gråkricka.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i australiska regionen
Sumpand

Sumpand (Spatula hottentota) är en afrikansk fågel i familjen änder inom ordningen andfåglar.

Utseende och läten 
Sumpanden är en mycket liten (30-35 cm) andfågel med mörk hjässa, gräddgula kinder och en diagnostisk mörk fläck från örontäckarna bak i nacken. Den är mycket mindre än ytligt lika rödnäbbad and med blå, ej röd näbb. I flykten syns en grön vingspegel och vit vingbakkant samt svartvit vingundersida. Fågeln är tystlåten, men yttrar ett ljust kvackande när den tar till vingarna.

Utbredning och systematik
Fågeln förekommer lokalt i Afrika söder om Sahara och på Madagaskar. Den är en häckande flyttfågel i östra och södra Afrika, från Sudan och Etiopien, västerut till Niger och Nigeria och söderut till Sydafrika och Namibia. I västra Afrika och på Madagaskar är den en stannfågel. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap
Sumpanden är närmast släkt med de sydamerikanska änderna punaand och silverand. Tillsammans med exempelvis skedand förs de numera oftast till släktet Spatula. Flera genetiska studier visar att dessa står närmare ångbåtsänder i Tachyeres och sydamerikanska änderna i de monotypiska släktena Speculanas, Lophonetta och Amazonetta. Svenska BirdLife Sveriges taxonomikommitté följde efter 2022.

Levnadssätt
Sumpanden lever i små grupper eller i par. Den häckar året runt, och häckningen är beroende av nederbörd. Boet byggs av vegetation och placeras ovan vattnet i trädstubbar och dylikt. Ungarna lämnar boet snart efter att de är kläckta och modern skyddar dem bara från predtorer och för dem till områden med föda. Sumpanden är allätare och föredrar mindre grunda vatten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änder
Fåglar i etiopiska regionen