kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Egeskov

Egeskov är ett danskt slott på Fyn, 15 kilometer nordväst om Svendborg. Godset omfattade ännu på 1930-talet 1 000 hektar mark.

Egeskov har bland annat tillhört ätten Brockenhuus, och 1554 lät riksmarsken Frans Brockenhuss lägga grunden till det nuvarande slottet, som hör till Danmarks främsta renässansslott, om än med något hårda restaureringar, utförda av Helgo Zettervall 1884, där bland annat slottets äldre avrundade gavelrösten ersattes av trappgavlarna, han ansåg var mer stilenliga. Slottet har varit fideikommiss inom släkten Ahlefelt, och ägdes senare av släkten Bille-Brahe.

Slottet, som är omgivet av en vallgrav, vilar på pålar, och består av två sammanbyggda längor med runda hörntorn och höga takgavlar i trappgavlar. På en utkragad gesims löper överst en skyttegång.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Slott i Danmark
Fåborg-Midtfyns kommun
Byggnader och anläggningar på Fyn
Byggnader ritade av Helgo Zettervall
Paruresis

Paruresis, blyg blåsa eller blygblåsa är en fobi där den lidande personen inte kan urinera i andras närvaro, till exempel på en offentlig toalett. Tillståndet drabbar vanligtvis män, men det finns även kvinnor som lider av detta. Problemet är inte fysiologiskt utan psykologiskt, och den anses ofta kunna lösas med hjälp av KBT-behandling. Den likartade åkomman som påverkar avföring kallas parcopresis.

Problematik 
Många människor har korta, isolerade episoder med urinsvårigheter när andra människor är i närheten. Paruresis handlar om ett mer systematiskt och begränsande problem kopplat till detta, omkring osäkerhet och otrygghet vid en situation som kan upplevas som utlämnande. Denna livsbegränsande rädsla och dess konsekvenser gör att situationen klassas som en fobi. Detta yttrar sig i att det är svårt att börja eller fortsätta urinera. Vid urinering behöver slutmuskeln i urinrörets mynning öppnas, och detta kan vara svårt för dessa individer i potentiellt otrygga situationer där de känner psykisk press. Ibland kan själva tanken på att andra skulle kunna vara närvarande "blockera" den nödvändiga muskelavslappningen.

Somliga människor upptäcker att de inte kan urinera i rörliga fordon, eller att de är fixerade av urineringens ljud på tysta toaletter eller i bostaden. I svåra fall kan en person med paruresis endast urinera när han eller hon är ensam hemma eller genom kateterisering.

Trots att de flesta drabbade rapporterar att de utvecklat fobin i tonåren, kan den angripa alla åldrar. På grund av de olika svårighetsgraderna från person till person är vissa människors första upplevelse med problemet när det "låser sig" i försöket att ta fram ett prov för ett drogtest. Blockerande paruresis kan i sådana situationer betecknas som ett funktionshinder. Många kvinnor är omedvetna om att även de är utsatta för paruresis; artiklar om kvinnor och urinering lyfter fram andra dysfunktioner, såsom inkontinens eller att man urinerar ofta.

Vid envisa försök att försöka urinera i samband med paruresis kan istället det sympatiska nervsystemet aktiveras och försvåra låsningen. Då slappnar blåsmuskeln av, vilket direkt leder till att urinrörets slutmuskel drar ihop sig.

Somliga människor med paruresis klarar av att avsiktligt hålla sig, avstå från att få i sig vätska eller lokalisera obesatta offentliga toaletter.

Utbredning 
Forskningen kring paruresis har inte en lång historia, och vanligheten i befolkningen är inte helt utredd. Vid en svensk undersökning 1999 kring folks obehag i olika sociala situationer, rapporterades att 11 procent ansåg att det var obehagligt att använda allmänna toaletter. Enligt forskning från USA var det cirka 7 procent som var påverkade av "blyg blåsa".

Problem med paruresis anses vanligare bland män än bland kvinnor.

Behandling 
En lösning kan vara att hålla andan i minst 45 sekunder. Då höjs koldioxidhalten i blodet och musklerna kan inte spänna sig lika hårt. Behandling av problemet med kognitiv beteendeterapi anses vara relativt enkelt, och 85–90 procent blir av med problemet.

Referenser

Noter 

Urologi
Fobier
Mad Hot Ballroom

Mad Hot Ballroom är en dokumentärfilm av regissören Marilyn Agrelo och filmproducenten Amy Sewell. I filmen görs ett porträtt av det dansprogram som de statliga skolorna i New York City har för sina femteklassare, och den tävling som också anordnas. Danser som lärs ut är lindy hop, tango, rumba och merengue. Filmen hade premiär vid Slamdance Film Festival 2005 i Park City, Utah och köptes av Paramount Classics och Nickelodeon Movies.

Utmärkelser
Bland utmärkelserna som filmen fått kan nämnas:
The Christopher Award 2006
Best Documentary at the Karlovy Vary International Film Festival 2005
The Audience Award at the Philadelphia Film Festival
Satellite Award for Best Documentary Feature 2005

Externa länkar
 Official website
 americanballroomtheater.com - Dancing Classrooms
 
Mad Hot Ballroom on Box Office Mojo

Referenser 

Amerikanska filmer 2005
Amerikanska dansfilmer
Amerikanska dokumentärfilmer
Engelskspråkiga filmer
CD Godoy Cruz Antonio Tomba

Club Deportivo Godoy Cruz Antonio Tomba, vanligen kallad endast Godoy Cruz är en argentinsk sportsklubb från Godoy Cruz, i provinsen Mendoza. Klubben är mest känd för sitt fotbollslag. Sportklubben bildades den 21 juni 1921 och spelar på Estadio Feliciano Gambarte som tar 14 000 åskådare och invigdes 1959. Förre AIK-spelaren Iván Óbolo spelar sedan 2012 i klubben.

Fotbollsklubbar i Argentina
Sportklubbar bildade 1921
CD Jorge Wilstermann

Club Deportivo Jorge Wilstermann, vanligtvis endast Jorge Wilstermann, är en fotbollsklubb från staden Cochabamba i Bolivia. Klubben är döpt efter den bolivianske piloten Jorge Wilstermann. Wilstermann grundades den 24 november 1949 och spelar sina hemmamatcher på Estadio Félix Capriles, som har en maxkapacitet på 35 000 åskådare.

Referenser
Första omgången av Copa Libertadores 2011

Den första omgången av Copa Libertadores 2011 spelades mellan 25 januari och 3 februari 2011 och innehöll 12 lag som spelade totalt 12 matcher.

Format
De tolv lagen lottades mot varandra i Asunción, Paraguay, den 25 november 2010. Lagen spelade två matcher mot varandra, en hemma och en borta, där 3 poäng gavs för vinst, 1 för oavgjort och 0 för förlust. Följande kriterier användes sedan vid ett lika-läge:
 Målskillnad
 Bortamålsregeln
 Straffsparksläggning (ingen förlängning spelades)

Matcher

Matchserie 1

Deportes Tolima vann med 4–1 på poäng.

Matchserie 2

Jaguares vann med 6–0 på poäng.

Matchserie 3

Cerro Porteño vann med 4–1 på poäng.

Matchserie 4

Unión Española vann med 4–1 på poäng.

Matchserie 5

Poängskörden lika på 3-3. Independiente vidare på målskillnad.

Matchserie 6

Grêmio vann med 4–1 på poäng.

Externa länkar
 Officiell hemsida (spanska)
 Turneringsregler (pdf, spanska)

Copa Libertadores 2011
Fotbollsåret 2011
2011 i Sydamerika
Andra omgången av Copa Libertadores 2011

Den andra omgången av Copa Libertadores 2011 spelas mellan den 9 februari och 20 april 2011.

Format
26 lag kvalificerade sig direkt till den andra omgången medan 6 lag var tvungna att spela en första omgång för att kvalificera sig för denna omgång. De totalt 32 lagen lottades in i 8 grupper med 4 lag i varje. Lottningen skedde den 25 november 2010 i Asunción, Paraguay.

Alla lag i varje grupp möter varandra två gånger, vilket innebär att varje lag spelas 6 matcher. Varje lag får 3 poäng för en vinst, 1 poäng för en oavgjord och 0 poäng för en förlust. Följande kriterier används för avgöra ett lika-läge:
 Målskillnad
 Gjorda mål
 Bortamålsregeln
 Lottning

De två bästa lagen i varje grupp går vidare till slutspelet och åttondelsfinalerna.

Grupper

Grupp 1

 Grupp 2 

 Grupp 3 

 Grupp 4 

 Grupp 5 

 Grupp 6 

 Grupp 7 

 Grupp 8

Referenser 

Copa Libertadores 2011
Club Bolívar

Club Bolívar är en fotbollsklubb från La Paz som spelar i den högsta ligan i Bolivia. Deras hemmaarena är Hernando Siles-stadion i La Paz. Ärkerival är fotbollsklubben The Strongest, som också är från La Paz.

Bakgrund
Klubben grundades den 12 april 1925 och fick först namnet Club Atlético Bolívar. 1927 började Club Bolívar spela i den regionala ligan i La paz, på en mindre arena i stadsdelen Miraflores (som fortfarande används vid träning), och tog 1931 sin första titel, då man vann den ligan. Den bolivianska ligan, som den ser ut idag, grundades först 1977 och Club Bolívar tog sin första ligatitel redan året därpå. 

1967 spelade klubben sin första internationella turnering när man deltog i Sydamerikas största fotbollsturnering, Copa Libertadores de América. Sina bästa säsonger i den turneringen gjorde man 1986, 1994, 1997, 1998, 2000 samt 2014, då man lyckades ta sig hela vägen till semifinal. Club Bolívar deltog också i Copa Conmebol 1996, men turneringen som grundades 1992 lades ner redan 2000. Klubben gjorde annars bra ifrån sig även i Copa Sudamericana vid två tillfällen, 2002 och 2004. Club Bolívar blev den andra bolivianska klubben någonsin att spela final i en internationell turnering när man 2004 spelade mot argentinska Boca Juniors. Den argentinska storklubben vann med totalt 2-1 och tog hem titeln. Finalen spelades i två matcher, Club Bolívar vann hemma med 1-0 (mål av Horacio Chiorazzo), medan Boca Juniors vann returen med 2-0 (mål av Martín Palermo och Carlos Tévez). Club Bolívar är annars den klubben i Bolivia med flest deltagande i internationella matcher: 28 Copa Libertadores, 6 Copa Sudamericana och en Copa Conmebol.

Fotbollsklubbar i Bolivia
Sportklubbar bildade 1925
CD Oriente Petrolero

Oriente Petrolero är en fotbollsklubb från Santa Cruz de la Sierra, Bolivia. Klubben grundades den 5 november 1955 och spelar på Estadio Tahuichi Aguilera som tar 38 000 åskådare vid fullsatt.

Fotbollsklubbar i Bolivia
Sportklubbar bildade 1955
Atlético Junior

Club Deportivo Popular Junior F.C.S.A., även känd under sitt tidigare officiella namn Atlético Junior och som Junior de Barranquilla, vanligen känd som endast Junior, är ett colombianskt fotbollslag från staden Barranquilla. Klubben grundades 1924 och spelar på Estadio Metropolitano som tar 49 612 åskådare vid fullsatt.

Meriter
Colombianska mästare: 9 vinster:
1977, 1980, 1993, 1995, 2004-F, 2010-A, 2011-F, 2018-F, 2019-A

Copa Colombia: 2 vinster:
2015, 2017

Superliga de Colombia: 2 vinster:
2019, 2020

Externa länkar
Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i Colombia
Sportklubbar bildade 1924
Sport i Barranquilla
Once Caldas

Once Caldas S.A., officiellt Corporación Deportiva Once Caldas, är ett colombianskt fotbollslag från Manizales, grundat 17 mars 1959. De spelar för närvarande i Categoría Primera A. De spelar sina hemmamatcher på Palogrande-stadion.

De var överraskande vinnare av Copa Libertadores 2004, mest på grund av Juan Carlos Henaos och Jhon Viáfaras insatser.

Fotbollsklubbar i Colombia
Sportklubbar bildade 1959
Deportes Tolima

Deportes Tolima är en colombiansk fotbollsklubb från Ibagué och grundades den 18 december 1954 och spelar sina hemmamatcher på Estadio Manuel Murillo som tar omkring 31 000 åskådare. I en kvalificeringsmatch till 2011 Copa Libertadores, besegrade Tolima Brasiliens Corinthians och fick därmed ett stort antal fans i Brasilien.

Fotbollsklubbar i Colombia
Sportklubbar bildade 1954
LDU Quito

Liga Deportiva Universitaria de Quito, vanligtvis endast LDU Quito, är en fotbollsklubb från Ecuador, baserat i staden Quito. Klubben grundades den 11 januari 1930 och var bland annat den första ecuadorianska klubben att vinna Copa Libertadores.

Referenser 

Fotbollsklubbar i Ecuador
Sportklubbar bildade 1930
Sport i Quito
Sociedad Deportivo Quito

Sociedad Deportivo Quito är en fotbollsklubb från Quito, Ecuador. Den grundades 1955, den 27 februari, och de spelar sina hemmamatcher på Estadio Olímpico Atahualpa, som tar kring 41 000 åskådare.

Fotbollsklubbar i Ecuador
Sport i Quito
Sportklubbar bildade 1955
Club Libertad

Club Libertad är en sportklubb från Asunción, Paraguay, som bildades 30 juli 1905. Libertad är den tredje mest framgångsrika klubb i Paraguay, då man har vunnit Primera Diviión 16 gånger och dessutom gått till semifinal i Copa Libertadores två gånger.

Meriter
Primera División (18): 1910, 1917, 1920, 1930, 1943, 1945, 1955, 1976, 2002, 2003, 2006, 2007, 2008 Apertura, 2008 Clausura, 2010 Clausura, 2012 Clausura, 2014 Apertura, 2014 Clausura
Segunda División: (1): 2000

Externa länkar
Club Libertads officiella hemsida

Fotbollsklubbar i Paraguay
Sport i Asunción
Sportklubbar bildade 1905
Club Guaraní

Club Guaraní är en fotbollsklubb från förorten Dos Bocas i Asunción, Paraguay. Klubben grundades 1903.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Fotbollsklubbar i Paraguay
Sportklubbar bildade 1903
Cerro Porteño

Cerro Porteño är en sportklubb från Asunción, rättare sagt förorten Barrio Obrero, Paraguay.  bildades 1912. Fotbollsklubben är den mest välkända. Herrlaget har lyckats vinna Primera División de Paraguay (högstaligan) 34 gånger, medan damlaget blivit paraguayanska mästare 7 gånger.

Klubben har både dam- och herrlag i volleyboll. Damlaget har nått de största framgångarna med fyra peruanska mästerskap i rad mellan 1972 och 1975. Laget kom fyra i Campeonato Sudamericano de Clubes de Voleibol Femenino 1970 och 1971 och trea 1972.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Fotbollsklubbar i Paraguay
Volleybollklubbar i Paraguay
Sportklubbar bildade 1912
Friedrich Weber (Oberland)

Friedrich Weber, född 30 januari 1892 i Frankfurt am Main, Hessen, Kejsardömet Tyskland, död 19 juli 1955 i Frankfurt am Main, Hessen, Västtyskland, var en tysk veterinär och tidig anhängare till Adolf Hitler. Under 1920-talet ledde Weber kamporganisationen Bund Oberland.

Biografi 

Friedrich Weber studerade till veterinär i München. Han deltog i första världskriget knuten till ett bayerskt regemente. 1919 deltog han under Franz von Epps befäl i kväsandet av Bayerska rådsrepubliken. 1921 bildade några sektioner av frikåren Freikorps Oberland kamporganisationen Bund Oberland, vars ledare Weber så småningom blev. Bund Oberland strävade efter ett samarbete med NSDAP och bildade 1923 med detta parti och ett antal andra nationalistiska grupper Deutschen Kampfbund; Hitler utsågs till dess ledare. Bund Oberland och Friedrich Weber deltog i den misslyckade ölkällarkuppen den 8 och 9 november 1923, och Weber dömdes tillsammans med bland andra Hitler den 1 april 1924 till fem års fängelse att avtjänas på fästningen i Landsberg.

Weber släpptes dock redan 1925 och etablerade året därpå, 1926, en egen veterinärpraktik i Euerdorf. Den 30 januari 1933 utnämndes Hitler till tysk rikskansler, och det nazistiska maktövertagandet var ett faktum. 1934 utsågs Weber till Riksledare för de tyska veterinärerna. Senare samma år blev han ministerialråd i det tyska inrikesministeriet. Weber förlänades 1944 honorärgraden SS-Gruppenführer.

Efter andra världskrigets slut greps Weber av amerikansk militär och internerades i ett arbetsläger. Han frisläpptes 1948 och verkade till sin död 1955 som veterinär. Han ägnade sig bland annat åt boskapsinsemination.

Källor

Fotnoter 

Tyska veterinärer
Födda 1892
Avlidna 1955
Män
SS-Gruppenführer
Personer från Frankfurt am Main
Ding Dong (låt av Dana International)

Ding Dong är en låt skriven och framförd av Dana International. Låten vann israeliska Kdam Eurovision, och representerade därför Israel vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf där den slogs ut i den andra semifinalen.

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Israels bidrag i Eurovision Song Contest
Rockefeller Street

"Rockefeller Street" är en låt framförd av Getter Jaani. Låten representerade Estland vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf och kom på näst sista plats i finalen.

Låten är komponerad av Sven Lõhmus, som tidigare skrivit två estniska Eurovision-bidrag, bidragen år 2005 samt 2009.

Referenser 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Estlands bidrag i Eurovision Song Contest
Louis Decazes

Louis Charles Amadie Decazes, född 29 maj 1819, död 16 september 1886, var en fransk politiker.

Under Ludvig Filip I ambassadsekreterare i London samt minister i Madrid och Lissabon. Efter 1848 levde Decazes som privatman men tog verksam del i den orléanistiska oppositionen. Han blev deputerad i nationalförsamlingen 1870, och anslöt sig där till högra centern och bekämpade Adolphe Thiers. Albert de Broglie utnämnde 1873 Decazes till ambassadör i London och anförtrodde honom samma år utrikesministerportföljen, vilken han behöll i fyra år. Han förde en försiktig och fredlig politik och lyckades 1875, då ett nytt krigsutbrott mellan Tyskland och Frankrike befarades, skickligt undvika detta och intressera tsar Alexander II att ingripa till förmån för Frankrike. Härigenom förberedde han den franska folkstämningen för en fransk-rysk allians. 1876 hade han valts till deputerad för Paris och deltog i kuppen 16 maj 1877, han val blev underkänt av kammaren.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska politiker
Franska diplomater
Frankrikes utrikesministrar
Födda 1819
Avlidna 1886
Män
Mottagare av Serafimerorden
Storofficerare av Hederslegionen
Decazeville

Decazeville (occitanska: La Sala) är en stad och kommun i departementet Aveyron i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Decazeville som ligger i arrondissementet Villefranche-de-Rouergue. År  hade Decazeville  invånare.

År 1926 hade staden 14 261 innevånare. Staden omges av kol- och järngruvor, samt masugnar och järnverk. Staden har vuxit fram kring de industriella anläggningar som grundades av Élie Decazes.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Decazeville

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aveyron

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Orter i Occitanien
Kommuner i Aveyron
Decentius

Magnus Decentius, död 18 augusti 353, var en romersk kejsare.

Decentius blev som nära anförvant till kejsar Magnentius 350 upphöjd till cæsar med verksamhetsområde i Gallien. Decentius bekrigade utan framgång alemannerna. 353 ryckte han söderut för att bistå Magnentius i kampen mot Constantius II men nåddes i Sens av underrättelsen att denne efter sitt nederlag berövat sig livet, varefter Decentius följde hans exempel.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Romerska kejsare
Födda okänt år
Avlidna 353
Män
Hamas stadgar

Hamas stadgar utgavs 1988 och anger huvuddragen i organisationens ståndpunkter. Stadgarna identifierar Hamas som Palestinas Muslimska brödraskap och uppger att medlemmarna är muslimer som "fruktar Gud och hissar Jihads fana framför ögonen på förtryckarna". Stadgarna manar till ett slutgiltigt skapande av en islamisk stat i Palestina, istället för Israel och de palestinska territorierna samt utplånandet och upphävandet av Israel.

Stadgarna anför: "vår kamp mot judarna är mycket viktig och mycket allvarlig", och innehåller hänvisningar till antisemitiska vandringssägner som påståendet att judarna, genom att slugt manipulera imperialistiska länder och med hemliga föreningar, låg bakom vitt skilda händelser och katastrofer så långt tillbaka i historien som den franska revolutionen. Bland stadgarnas kontroversiella påståenden finns följande: "Tiden är ej kommen innan muslimer bekämpar judarna [och dödar dem]; tills judarna gömmer sig bakom stenar och träd som vill skrika: Å muslim! Det gömmer sig en jude bakom mig, kom och döda honom!" För att rättfärdiga kampen mot och dödandet av israels judar citerar stadgarna också islamiska religiösa texter som framställer palestinakonflikten som en naturligt oförenlig strid mellan judar och muslimer och mellan judendom och islam, och att det enda sättet att verka i kampen mellan "sanning och falskhet" är genom islam och med jihad ända till seger eller martyrskap. Stadgarna tillägger att det att "inte kännas vid delar av Palestina innebär att avsäga sig delar av religionen" islam.

Khaled Meshaal, en av Hamas ledare, sade 2010 att stadgarna är "historia och inte längre relevanta, men de kan inte ändras av interna skäl." Hamas har distanserat sig från sina stadgar sedan de började verka politiskt. 2008 sade Ismail Haniyeh, en annan av Hamas ledare, att rörelsen kan acceptera en palestinsk stat baserad på 1967 års gränser, och han erbjöd en långvarig vapenvila med Israel. I kontrast till detta har dock en annan av Hamas ledare, Mahmoud al-Zahar, sagt att 1967 års gränser skulle vara "bara en fas" tills att palestinierna har återtagit hela landet.

Referenser

Se även
 Muslimska brödraskapet
 Hamas
 Terrorism

Externa länkar

Avalon, webbplats med stadgarna på engelska
Hamas stadgar översatta till svenska av Lennart Eriksson

 

Palestina
Amédée Dechambre

Amédée Dechambre, född 12 januari 1812, död 4 januari 1886, var en fransk läkare.

Dechambre blev medicine doktor i Strasbourg 1844, där han innehade en uppburen läkarpraktik och var en flitig författare. Han utgav bland annat Dictionnaire encyclopédique des sciences médicales (1864 ff.)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska läkare
Födda 1812
Avlidna 1886
Män
King Vidor

King Wallis Vidor, född 8 februari 1894 i Galveston i Texas, död 1 november 1982 i Paso Robles i San Luis Obispo County, Kalifornien, var en amerikansk filmregissör, filmproducent och manusförfattare, vars karriär sträckte sig nästan sju årtionden. Vidor nominerades fem gånger till Oscar för bästa regi och tilldelades 1979 en heders-Oscar för sina "ojämförliga insatser som filmskapare och innovatör". Han vann även åtta internationella filmpriser under sin karriär. King Vidor är inte besläktad med regissörskollegan Charles Vidor.

Många av King Vidors största filmframgångar kom under 1920-talet, med filmer som Den stora paraden (1925), En av de många (1928) och Halleluja! (1929). Bland hans senare filmer kan nämnas Stella Dallas (1937), Duell i solen (1946) och Lev Tolstoj-filmatiseringen Krig och fred (1956).

Filmografi i urval

Galleri

Källor

Externa länkar 

Amerikanska filmregissörer
Amerikanska stumfilmsregissörer
Personer i USA under 1900-talet
Personer från Galveston
Födda 1894
Avlidna 1982
Män
Adolphe Dechamps

Adolphe Dechamps, född 18 juni 1807, död 19 juni 1875, var en belgisk politiker och författare. Han var bror till Victor Auguste Dechamps.

Dechamps var klerikal medlem av representanternas hus 1837, och 1843-1845 minister för allmänna arbeten och 1845-1847 utrikesminister. Dechamps utvecklade ett livligt politiskt författarskap och såg i Frankrike Belgiens huvudfiende.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Belgiska författare under 1800-talet
Belgiska politiker under 1800-talet
Belgiens utrikesministrar
Belgiens ministrar
Födda 1807
Avlidna 1875
Män
Victor Auguste Dechamps

Victor-Auguste-Isidore Dechamps, född 6 december 1810 i Melle, Belgien, död 29 september 1883 i Mechelen, Belgien, var en belgisk kardinal och politiker. Han var bror till Adolphe Dechamps.

Dechamps blev 1865 biskop av Namur och 1867 ärkebiskop av Mechelen och 1875 kardinal. Han var de belgiska ultramontanernas ledare, och en ivrig förkämpe för Vatikankonciliet för den påvliga ofelbarheten. Hans Oevres complètes utgavs i 14 band 1879.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Belgiska politiker under 1800-talet
Romersk-katolska ärkebiskopar
Belgiska kardinaler
Födda 1810
Avlidna 1883
Män