kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bombhund

Bombhund är en tjänstehund som tränats att med hjälp av luktsinnet söka efter bomber, minor, sprängämnen, skjutvapen eller ammunition och markerar läget för dessa. Förutom de traditionella brukshundsraserna är vanliga hundraser labrador retriever, flatcoated retriever, springer spaniel och cocker spaniel.

Polisen och Tullverket använder främst bombhundar medan Försvarsmakten och Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) använder minhundar. De tre förstnämnda organisationerna använder även ammunitionssökhundar (eller amsökhundar) och vapensökhundar. Minhundar är viktiga vid  internationella insatser.

Bombhundar används för att säkra byggnader, till exempel inför statsbesök, och sätts bland annat in vid bombhot.

De vanligaste minhundarna används vid minröjning. Hundar är många gånger effektivare än människor för detta ändamål och kan till skillnad från en metalldetektor känna skillnad på metall och sprängämnen. Dessa hundar kallas även ytsökande hundar eller långlinehundar. Metoden går ut på att hunden i lina skickas ut på en rak linje, när den sökt av sträckan återvänder den till hundföraren och skickas sedan ut på nytt.

En variant av minhund är den klassiska minhunden som jobbar i ett Mine Rescue Team (MRT). Dessa används för att undsätta skadade som fastnat i minfält. Hundens uppgift är då att söka fri väg för räddningspersonalen.

Polisens hundar utbildas internt. Försvaret utbildar sina hundar hos Försvarsmaktens hundtjänstenhet och Tullverket sina i Stockholm. MSB köper färdigtränade hundar från Norsk Folkehjelps internationella träningscenter (Norwegian Peoples Aid Global Training Center, NPA) i Bosnien och Hercegovina. Totalförsvarets forskningsinstitut (FOI) har projekt för att utveckla metoderna för att utbilda minhundar.

Hundar med liknande uppgifter är röksökhundar och gashundar som används inom räddningstjänsten. Röksökhundar kan visa till exempel i vilken lägenhet det brinner och gashundar används för att hitta gasläckor.

Källor
Ingemar Alin m.fl: Hundägaren, Bromma 1988, 
Veronika Karlsen: Hundens betydelse i dagens samhälle, examensarbete djursjukvårdarprogrammet, Sveriges lantbruksuniversitet (SLU), Skara 2006 
Hundgöra, SOU 2005:75 
Bättre marknad för tjänstehundar, SOU 2010:21 
Rikspolisstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om polisens bombhundverksamhet, RPSFS 1989:12 - FAP 214-3 
Hundens doftbild vid explosivämnessökning, rapport nr FOI-R-2936-SE, Totalförsvarets forskningsinstitut 
Jackie är effektivare än detektorer, Tidningen Framsyn nr 5 2006, Totalförsvarets forskningsinstitut  
Mine action, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (läst 2010-11-18)
Teften av sprengstoff, Norska försvarets hemsida (läst 2010-11-18)

Brukshundar
Civilt försvar
Brottsutredning
Reinhold Holtermann

Reinhold Oscar Christian Holtermann, född 20 oktober 1899 i Stockholm, död där 7 juli 1960, var en svensk målare och tecknare. 

Efter studentexamen vid Norra Latin 1918 var Holtermann elev vid Althins målarskola i Stockholm 1918-1919, studerade 1920-1925 för Oscar Björck vid Konsthögskolan och 1930-1931 för Jean Marchand i Paris. Han avslutade sin utbildning med resor runt i Europa.

Holtermann hade en separatutställning på Galerie Moderne i Stockholm 1938, Konsthallen i Gävle 1941, Gummesons konsthall i Stockholm 1942 samt Lilla Galleriet i Stockholm 1947. Han har deltog också i samlingsutställningar i Malmö 1927, ”De tretton” på Liljevalchs konsthall i Stockholm 1928, Sveriges allmänna konstförening 1932-1934, 1938-1939 och 1941, på Svensk-franska konstgalleriet, Esseltehallen, De Ungas salong och Galleri S:t Lucas, samtliga i Stockholm, Riksförbundets för bildande konst vandringsutställningar ”Årets konst” 1941 och ”Ur dagens konst” 1951, Linköpings museum 1943, ”Tolv tecknare” på Galerie Moderne 1944 och i Rotterdam 1948, grupputställningen ”Naket” i Lilla Galleriet 1951, Svenska konstnärernas förenings teckningsutställning på Konstnärshuset i Stockholm 1951 samt Lilla Galleriets höstutställningar 1952. 

Han var ledamot av Konstakademien.

På senare år har Holtermann lyfts fram som en av pionjärerna inom svensk experimentfilm, bland annat i boken A History of Swedish Experimental Film Culture 2010. 

Han är representerad i Moderna museet, Gävle museum. 
Reinhold Holtermanns föräldrar var kabinettskammarherren Oscar Holtermann och grevinnan Maud von Rosen. Han gifte sig första gången 1924 med målaren Maja Bergh, som var dotter till Richard Bergh, och andra gången 1938 med Doris (Dolly) Norma Frances.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Svenskt konstnärslexikon, band 3, s. 188.
Vem är det : Svensk biografisk handbok 1953, red. Stina Svensson, P A Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1953 s. 481
A History of Swedish Experimental Film Culture, Lars Gustaf Andersson, John Sundholm, Astrid Söderbergh Widding, Kungliga Biblioteket, Stockholm 2010 s. 248. 
Maja Bergh Holtermann på Stockholmskällan, Stockholms stad.

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1899
Avlidna 1960
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska tecknare under 1900-talet
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Gråsuggekaktus

Gråsuggekaktus (Pelecyphora aselliformis) är en suckulent växt inom gråsuggekaktussläktet och familjen kaktusväxter. Arten beskrevs av Christian Gottfried Ehrenberg i en monografi publicerad 1843.

Referenser

Kaktusväxter
Gr Växtindex
Växter i Mexiko
Blåfors

Blåfors är en by i Byske socken i Skellefteå kommun, i Västerbottens kustland. Den är belägen både vid Blåforsen och Näsforsen i Åbyälven, ungefär mitt emellan Piteå och Skellefteå. Blåfors grundlades som nybygge år 1787 av Jon Johansson (1741–1813) från Medle och hans hustru Maria Michaelsdotter (1745–1813) från Ersmark. Jons och Marias nära släktingar var de första nybyggarna i Finnträsk med dess två första gårdar. Den tredje gården i Finnträsk byggdes 1774 av Jon och Maria efter det att familjen först hade övertagit och bebott Jons hemgård i Medle, Medle 8, i sex år. Efter åren i Finnträsk blev det Blåfors tur att skapas av makarna år 1787, och som därmed blev Finnträsks grannby i norr vid Åbyälven.

På Blåfors bys ägor norr om älven återfinns IFK Ålunds fotbollsplan Blålunda, vars namn är en blandning av namnen på grannbyarna Blåfors och Ålund.

Orter i Skellefteå kommun
Hit (olika betydelser)

Hit, Hīt eller Hits kan syfta på:

 Hit (baseboll) – ett begrepp i baseboll

Geografi 
 Hitsjön – en sjö i Torsby kommun
 Hīt District – ett distrikt i provinsen Al-Anbar i Irak
 Hīt – en irakisk stad  i distriktet Hīt District

Musik 
 Hit – inom populärmusiken en sång som oftast för en begränsad tid åtnjuter stor popularitet
 Hit (sång av The Sugarcubes) – en singel från 1991 av The Sugarcubes från albumet Stick Around for Joy
 Hit (sång av The Wannadies)  – en singel från 1997 av The Wannadies från albumet Bagsy Me
 Hits (album av Joni Mitchell) – ett album av Joni Mitchell
 Hits (album av Anders Glenmark) – ett album av Anders Glenmark
 Hits (album av Tommy Körberg) – ett album av Tommy Körberg
 Hits (Mauro Scocco-musikalbum) – Mauro Scoccos första samlingsalbum
 Hits+ – ett album av Kylie Minogue
 Hits! – en samlingsskiva från 2007 av Stefan Sundström
 Hits! 1980-97 – ett samlingsalbum utgivet 1997 med Py Bäckman, Dan Hylander och Raj Montana Band
Al-Adiyat

Al-'Ādiyāt (arabiska: سورة العاديات) ("Stridshästarna") är den hundrade suran i Koranen med 11 verser (ayah).

Suran börjar med en bild av plundrare till häst, som kommer för att ta vad som inte är deras. Detta är en bild av giriga män som var bekant för de arabiska folken på profeten Muhammeds tid: en invaderande armé på jakt efter ett byte. Bilden skall enligt vissa uttolkare förstås som ett exempel på världslighet och shirk - avgudadyrkan inom islam, den största synden mot Gud. Det är en bild av människor som är villiga att skada sina medmänniskor av lust och för världslig rikedom. Andra uttolkare hänvisar till hur hästar beter sig under sina befälhavare. Mänskligheten fortsätter att visa olydnad inför Herren, och därför är hästar bättre än människor.

I surans avslutning påpekas att mänskligheten i sina synder är ett bevis mot sig själv. På Domedagen, "då det som göms i gravarna strös omkring och det som människorna har dolt i sina hjärtan uppenbaras", kommer människorna dömas i enlighet med vad deras avsikter varit i livet. Människorna är medvetna om vad de gör och varför, men Gud är medveten om det i än högre grad: också det som i människornas hjärtan är dolt är känt för Gud.

Suran lyder i översättning:

Externa länkar 
 Al-'Ādiyāt på svenska (Koranens budskap) samt ljudfil med arabisk recitation

Adiyat
Alexandre Jardin

Alexandre Jardin, född 14 april 1965, är en fransk författare. Han är son till författaren Pascal Jardin.

Jardin har studerat nationalekonomi och hans debutroman Bille en tête kom 1986, samma år som han tog sin examen.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Fanfan 1991
 Zebran 1992
 Lille vilden 1994

Priser och utmärkelser 
 Prix Femina 1988

Källor

Externa länkar

Franska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1965
Män
Levande personer
Bergens väktare

Bergens väktare (engelsk originaltitel "Bones of the hills"), är den tredje boken om Djingis och Kublai Khan i serien Erövraren av Conn Iggulden. Den publicerades den 1 september 2008 i England och en svensk översättning utgavs 2009.

Handling 
Djinghis Khan har enat alla mongoliska stammar, passerat den vida Gobiöknen, passerat de höga bergen och erövrat det mäktiga landet Kina och nu är han inriktad på att ta över Iran och Irak väster om hans land. Med sina bröder och söner som generaler har han samlat den största armén i hela Mongoliets historia. Denna bok är baserad på fakta böcker åtminstone om man vill tro på boken.

Externa länkar 

Skönlitteratur 2008
Historiska romaner
Brittisk litteratur
1200-talet i skönlitteratur
Randall Jarrell

Randall Jarrell född 6 maj 1914 i Nashville, Tennessee, död 14 oktober 1965 utanför Greensboro (bilolycka), var en amerikansk författare och litteraturkritiker.

Jarrell var instruktör för amerikanska piloter under andra världskriget. Han skrev lyrik,  barnböcker och en roman för vuxna.

Bibliografi 
 Little friend, little friend 1945 (diktsamling)
 Losses 1948 (diktsamling)
 Poetry and the age 1953 (essäer och artiklar)
 Pictures from an institution 1954 (roman)
 A sad heart at the supermarket 1962 (essäer och artiklar)
 The lost world 1965 (diktsamling)

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Amerikanska litteraturkritiker
Födda 1914
Avlidna 1965
Män
Personer från Nashville
Personer i USA under andra världskriget
Personer som omkommit i trafikolyckor
Witchblade

Witchblade är en amerikansk serietidning från 1995.

Handling 
Witchblade handlar om polisen Sarah Pezzini, som, med hjälp av "Witchblade", ett armband med magiska krafter, bekämpar brottslighet, som alltid tycks ha med hennes förflutna att göra. Vid sin sida har hon sin partner Danny Woo och Ian Nottingham, som jobbar för den mystiske och mäktiga mannen Kenneth Irons, som man inte riktigt vet om han är god eller ond, om han vill ha witchblade för sig själv eller hjälpa Sara med att bemästra den.

Bearbetningar 
Witchblade har också gjorts till en TV-film från 2000, en tv-serie och en anime- och mangaserie.

Amerikanska serietidningar
Johann Heinrich Füssli

Johann Heinrich Füssli (den yngre), född 7 februari 1741 i Zürich i Schweiz, död 16 april 1825 i Putney Hill utanför London, var en schweizisk-brittisk bildkonstnär och författare. Han är även känd under sitt engelska namn Henry Fuseli. Füssli är begravd i Sankt Paulskatedralen. Till hans mer kända målningar hör Nattmaran från 1781. Där framställs en kvinna som i sömnen rids av maran som representeras av en demon hopkurad på hennes bröst. Fuseli är också känd för sviter av målningar med anknytning till William Shakespeares och John Miltons diktning.

Karriär 
Fadern Johann Caspar Füssli var porträtt- och landskapsmålare samt författare till en konsthistorisk bok. Johann Heinrich Füssli hade sju syskon, däribland konstnären Hans Rudolf Füssli (den yngste) och entomologen Johann Kaspar Füssli. Füssli studerade teologi och prästvigdes 1761. År 1763 tvingades han, tillsammans med kamraterna Felix Hess och Johann Caspar Lavater, att lämna Zürich, sedan de i en pamflett hade kritiserat Felix Grebel, lantfogde i Grüningen. Tillsammans vistades de först i Vorpommern hos uppenbarelseteologen Johann Joachim Spalding. 1765 kom Füssli till England där han inledningsvis hankade sig fram som skribent. Han lärde 1767 känna Joshua Reynolds som övertygade Füssli att satsa på måleri. Åren 1770–1778 uppehöll sig Füssli i Italien. Där ändrade han efternamnet från Füssli till Fuseli. I Italien mötte han bland andra Johan Tobias Sergel. 

År 1779 återvände Füssli till London. 1788 ingick han och Sophia Rawlins äktenskap. Rawlins hade tidigare varit Füsslis modell. Äktenskapet innebar slutet för ett förhållande mellan Füssli och Mary Wollstonecraft, vars porträtt Füssli hade målat. År 1790 upptogs han i konstakademin Royal Academy efter att ha inlämnat receptionsstycket Tors kamp med Midgårdsormen. 

Konstnärligt arbetade Füssli på uppdrag av Alderman Boydell med målerier till ett William Shakespearegalleri. Han bistod vid den engelska utgivningen av vännen Lavaters arbete om fysiognomik. Füssli hjälpte också William Cowper med den engelska översättningen av Homeros verk. 1799 utnämndes Füssli professor i måleri vid Royal Academy. Samma år ställde Füssli ut 47 målerier inspirerade av John Miltons Det förlorade paradiset. Miltonprojektet blev ett ekonomiskt fiasko.

Källor

Externa länkar 
 
NationalMuseum: Fuseli

Födda 1741
Avlidna 1825
Män
Brittiska konstnärer
Schweiziska konstnärer
Konstnärer under romantiken
 
Gravsatta i Sankt Paulskatedralen
Romantiken
Carl Hans Sparre

Carl Hans Sparre af Söfdeborg, född 11 april 1704, död 11 december 1770 i Karlskrona, var en svensk greve och amiral.

Biografi
Han var son till överamiralen Claes Sparre och Sofia Lovisa Soop samt bror till amiralen Erik Arvid Sparre, direktören Rutger Axel Sparre och generallöjtnanten Johan Sparre. Han gifte sig 1739 med och skilde sig 1758 från Catharina Charlotta Lilliehöök af Fårdala (1709–1782).

Sparre var i brittisk tjänst 1721–1725 och besökte bland annat Newfoundland, Menorca, Guineakusten, Västindien och Kanarieöarna. I svensk tjänst blev han schoutbynacht 1748, viceamiral och chef för Göteborgseskadern 1749. Han utnämndes till amiral och amiralitetsråd 1754 och till president i Amiralitetskollegium 1759. Han kvarstod i den senare befattningen till sin död och efterträddes av sin bror Erik Arvid Sparre. År 1769 erbjöds han och brodern Erik Arvid att bli riksråd men båda avböjde.

Källor
Svenskt biografiskt lexikon

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska amiraler
Svenska grevar
Män
Carl Hans Sparre
Födda 1704
Avlidna 1770
Christmas in Boston

Christmas in Boston är en amerikansk romantisk komedi från 2005 i regi av Neill Fearnley.

Handling 
Gina och Seth (Marla Sokoloff och Patrick J. Adams) blev brevvänner för 13 år sedan för en skoluppgift. Nu när Gina bor i Boston får hon reda på att Seth också kommer att vara i Boston för en leksakskonferens som hon ska skriva en artikel om för sin tidning. De båda har skickat bilder på sina bästa vänner, Ellen och Matt (Lindy Booth och Jonathan Cherry) till varandra istället för bilder på sig själva. Gina och Seath tvingar Ellen och Matt att träffas som de själva. Olyckligtvis för dem, blir Ellen och Matt förälskade.

Rollista (i urval) 
Gina – Marla Sokoloff
Seth – Patrick J. Adams
Ellen – Lindy Booth
Matt – Jonathan Cherry

Externa länkar

Filmer 2005
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska romantikfilmer
Mare nostrum

Mare nostrum (latin ’vårt hav’) var det romerska namnet för Medelhavet. Det har på senare år kommit att återanvändas både inom politik och idrott

Senare användning
Termen blev använd igen av Benito Mussolini, som fascistisk propaganda liknande Adolf Hitlers Lebensraum.

Begreppet har gett namn åt en återkommande tävlingsserie i simning med samma namn – Mare Nostrum (simning) – varje sommar. Tävlingsserien bildades 1994 och inkluderade fram till 2005 även en tävling i Rom. Sedan dess arrangeras tävlingarna i Frankrike (Meeting Arena i Canet-en-Roussillon), Spanien (Gran Premi Internacional Ciutat de Barcelona, en årlig tävling grundad 1980 i Barcelona) och Monaco (International Swimming Meeting of Monte-Carlo, arrangerade sedan 1985). Tävlingarna arrangeras under juni månad, med en två dagar lång tävling på varje ort.

Referenser

Noter 

Italiens historia
Medelhavet
Sven Tumbas stipendium

Sven Tumbas stipendium, även kallat Sven Tumbas minnesfond utdelades mellan 1959 och 1972 till den bästa spelaren i ungdomsishockeyturneringen TV-Pucken. Från 1972 delas det ut till den bästa forwarden. Märk väl att det var dubbla vinnare 1972. Stipendiet är sedan 2008 uppkallat efter den svenske hockeylegenden, och grundaren av turneringen, Sven Tumba.

Med start 2012 finns även ett Sven Tumba-stipendium som är tänkt att delas ut till personer som på ett inspirerande och nyskapande sätt skapar intresse för golf som sport.

Sven Tumba-stipendiater
2008: Adam Petterson, Västerbotten
2009: Mattias Kalin, Stockholm
2010: Viktor Crus-Rydberg, Småland
2011: Fredrik Forsberg, Dalarna
2012: Einar Emanuelsson, Norrbotten
2013: Filip Forsmark, Västergötland
2014: Fabian Zetterlund, Värmland
2015: Lukas Wernblom, Ångermanland
2016: Albin Grewe, Stockholm N
2017: Alexander Holtz, Stockholm S
2018: Ludwig Persson, Göteborg
2019: Jonathan Lekkerimäki, Södermanland

Bästa forward
1972: Jan Eriksson, Gästrikland
1973: Stefan Karlsson, Norrbotten
1974: Conny Silfverberg, Gästrikland
1975: Mats Näslund, Medelpad
1976: Ove Ohlsson, Dalarna
1977: Anders Björklund, Dalarna
1978: Jens Öhling, Stockholm
1979: Magnus Sandberg, Småland
1980: Reine Karlsson, Södermanland
1981: Mikael Hindrika, Dalarna
1982: Per Edlund, Södermanland
1983: Anders Nilsson, Småland
1984: Daniel Pettersson, Norrbotten
1985: Stefan Elvenes, Skåne
1986: Niklas Andersson, Göteborg
1987: Henrik Tettzell, Skåne
1988: Markus Näslund, Ångermanland
1989: Emil Skoglund, Dalarna
1990: Jesper Mattsson, Malmö
1991: Marcus Eriksson, Småland
1992: Tobias Thermell, Värmland
1993: Johan Ramstedt, Västerbotten
1994: Mattias Karlin, Ångermanland
1995: Henrik Sedin, Ångermanland
1996: Fredrik Sundin, Dalarna
1997: Martin Samuelsson, Stockholm
1998: Fredrik Sjöström, Göteborg
1999: Alexander Steen, Göteborg
2000: Robert Nilsson, Stockholm
2001: Sebastian Karlsson, Göteborg
2002: Tom Wandell, Södermanland
2003: Patrik Berglund, Västmanland
2004: Tony Lagerström, Stockholm
2005: Mikael Backlund, Västmanland
2006: André Petersson, Småland
2007: William Wallén, Stockholm

Bästa spelare
1959: Uppgift saknas
1960: Folke Bengtsson, Dalarna
1961: Henric Hedlund, Västerbotten
1962: Uppgift saknas
1963: Ulf Barrefjord, Västerbotten
1964: Uppgift saknas
1965: Uppgift saknas
1966: Uppgift saknas
1967: Dan Labraaten, Värmland
1968: Martin Karlsson, Västerbotten
1969: Mats Waltin, Stockholm
1970: Roland Eriksson, Dalarna
1971: Uppgift saknas
1972: Thomas Gradin, Ångermanland

Källor

Priser och utmärkelser instiftade 1959
Svenska ishockeypriser
Ungdomsidrott
Stipendier
Maintower

Maintower eller MAIN TOWER på 200 meter (56 våningar), är den fjärde högsta byggnaden i Frankfurt, Tyskland.  Maintower (tyska: "Maintornet"), som det vanligtvis kallas, är säte för Helaba (Hessische Landesbank). Byggnaden blev färdig 1999. Med antenn har tornet en höjd av 240 meter.

Se även 
 Commerzbank Tower
 Messeturm
 Tysklands högsta skyskrapor

Externa länkar 

Skyskrapor i Frankfurt am Main
Trianon (Frankfurt am Main)

Trianon  på 186 meter (47 våningar), är den femte högsta byggnaden i Frankfurt, Tyskland. Den Trianon , som den vanligtvis kallas, är säte för DekaBank och många andra Hyresgäster. Byggnaden blev färdig 1993.

Se även 
 Commerzbank Tower
 Messeturm
 Tysklands högsta skyskrapor
 Europas högsta skyskrapor

Skyskrapor i Frankfurt am Main
Hjärtflimmer

Hjärtflimmer är en arytmi som kännetecknas av snabb hjärtfrekvens och oregelbundna hjärtslag. Flimret kan ske i förmaken (förmaksflimmer) eller i kamrarna (kammarflimmer).

En normal hjärtfrekvens ligger vanligtvis på mellan 60 och 100 slag i minuten. Vid hjärtflimmer kan antalet hjärtslag per minut öka till betydligt fler än 100 slag i minuten. De problem som kan uppstå till följd av hjärtflimmer inkluderar andnöd, yrsel och trötthetssymptom. Ett annat möjligt symptom på tillståndet är palpitation. Ibland ger tillståndet dock inte upphov till några som helst symptom, vilket gör att den person som är drabbad är helt omedveten om att hjärtfrekvensen är oregelbunden.

Referenser 

Medicinska symtom
Arytmier
Kinston Indians

Kinston Indians var en professionell basebollklubb som spelade i Carolina League, en farmarliga på den högsta nivån (A) under Major League Baseball (MLB). Klubben var hemmahörande i Kinston i North Carolina i USA.

Externa länkar 
 Baseball-Reference Bullpen

Upplösta basebollklubbar i USA
Sportklubbar i North Carolina
Sportklubbar bildade 1987
Sportklubbar upplösta 2011
East Carroll Parish

East Carroll Parish (franska: Paroisse de Carroll Est) är ett administrativt område, parish, i delstaten Louisiana, USA. År 2010 hade området 7 759 invånare. Administrativ huvudort är Lake Providence.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 146 km². 1 092 av den arean är land och 54 km² är vatten.

Angränsande områden 
 Chicot County, Arkansas - norr
 Issaquena County, Mississippi - öster
 Warren County, Mississippi - sydost
 Madison Parish - syd
 Richland Parish - sydväst
 West Carroll Parish - väster

Källor 

 

 
Stater och territorier bildade 1877
Helena Martinsson

Helena Martinsson, född 1969, är en svensk operasångerska (sopran).

Martinsson anställdes 1995 på Folkoperan i Stockholm, där hon både sjungit i kören och som solist. Till rollerna hör Nicoletta i Kärleken till de tre apelsinerna, Barbarina i Figaros Bröllop, Michaela i Lilla Carmen och Drouet i Marie Antoinette.

Sin svenska solodebut gjorde hon 1996 som Mimi i Bohème på Södertäljeoperan, men innan dess sjöng hon Mme Erlecca i Li sposi per accidenti med Opera Lirico i Cortona o Italien. Hon medverkade som Laura i Lycksalighetens ö på Norrlandsoperan 2002.

Med de fria operagrupperna Operajouren och Opera M.E.R.A. verkar hon idag både som sopransolist och librettist/manusförfattare. I Opera M.E.R.A. har hon gestaltat Grevinnan i Figaros bröllop.

Rollista  
 La Bohème – Mimi 
 Kärleken till de tre apelsinerna – Nicoletta 
 Marie Antoinette – Drouet
 Figaros bröllop – Barbarina och Grevinnan

Svenska operasångare under 2000-talet
Svenska sopraner
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Wattrangius

Wattrangius var en släkt från norra Hälsingland från vilken flera adlade släkter Wattrang har sitt ursprung.

Släktens äldste kände stamfader är Lars Jönsson (1470-1550), som under 1500-talet var kronolänsman i Vattrång, Harmånger socken. Hans sonsonson Johannes Wattrangius (urspr. Johannes Jönsson) (1578-1652) blev kyrkoherde i Södertälje, sedermera häradsprost, och antog släktnamnet genom en latinisering av fädernegården Wattrång. Tre av hans söner och en sonson blev adlade med namnet Wattrang men under olika nummer i Riddarhusets matrikel och skapade således flera olika grenar av släkten med samma namn.

Personer ur släkten Wattrangius och Wattrang 
Johannes Wattrangius (1578-1652), häradsprost och hovpredikant
Zakarias Wattrang (1620-1687), livmedikus och häradshövding
Abraham Wattrangius (1626-1666), skolmästare och kyrkoherde
Isak Wattrangius (1628-1686), kontraktsprost och riksdagsman

Källor
Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor 1925-36.

 
Svenska släkter
Prästsläkter
West Carroll Parish

West Carroll Parish (franska: Paroisse de Carroll Ouest)) är ett administrativt område, parish, i delstaten Louisiana, USA. År 2010 hade området 11 604 invånare. Den administrativa huvudorten är Oak Grove. 

Poverty Point nationalmonument ligger i West Carroll Parish.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 933 km². 931 av den arean är land och 2 km² är vatten.

Källor 

 

 
Stater och territorier bildade 1877