kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Kiliński

Jan Kiliński, född 1760 i Trzemeszno, död 28 januari 1819 i Warszawa, var en polsk patriot.

Kiliński uppfostrades i skomakaryrket, flyttade från provinsen Posen till Warszawa, där han blev medlem av Tadeusz Kościuszkos provisoriska nationalregering. Då preussarna 1794 belägrade Warszawa, deltog Kiliński som överste kraftigt i försvaret. 

Efter stadens erövring av ryssarna fördes han jämte Kościuszko och Julian Ursyn Niemcewicz till fängelse i Sankt Petersburg, där han skrev vers och memoarer. Då han blev fri, slog han sig åter ned i Warszawa som skomakare. 

Poetiskt har hans namn förhärligats av Wincenty Pol i dikten "Historya szewca Jana Kilińskiego" (1843). Efter honom har den största stadsparken i Lemberg och en gata i Warszawa uppkallats.

Källor

Noter

Personer i Polen under 1800-talet
Födda 1760
Avlidna 1819
Män
Ugglan
Operation Boris

Operation Boris var en brittisk plan för militärt ingripande i Zanzibar efter 1964 års revolution. Dess mål var att förebygga att landets styrande revolutionära råd övertogs av Ummapartiet, en radikal vänstergrupp som hade stöd av John Okello som ledde den nya administrationens militära styrkor. Det revolutionära rådet leddes av Abeid Karumes Afro-Shirazi Party som var något vänsterorienterade. Den revolutionära kraftens huvudbas var på Unguja, den södra delen av Zanzibars öar, medan Pemba, norr om Unguja, påverkades mindre. Boris ersatte den tidigare operationen Parthenon som skulle ha använt fartyg från Royal Navy att agera som startpunkten för en attack.

Operation Boris planerades när det runt den 20 februari blev känt att kommunisttrupper kunde ha tränat Zanzibars revolutionärer. I ljuset av detta bestämde det brittiska försvarsrådet att en ny blandning av trupper skulle ingå i attacken. Boris skulle ha använt brittiska flygplatser i Kenya för att starta ett fallskärmsanfall på Unguja för att säkra flygplatsen. När Unguja hade tagits skulle proceduren återupprepas på Pemba. Boris framgång var i vågspel då planerarna förnimmade att en ensidig intervention av britter mot Zanzibar skulle orsaka en "stark motsatt reaktion" i Kenya. Storbritannien hade informerat Kenya, Uganda och Tanganyika att om de efterfrågade brittiskt ingripande i Zanzibar skulle de vara tillmötesgående men inga sådana efterfrågningar mottogs. Därutöver hade den kenyanska regeringen klargjort att dess godkännande för de brittiska trupperna att röra sig fritt i Kenya inte utökades till ingripande i Zanzibar. I vilket fall som helst kunde de brittiska truppernas säkerhet i Kenya garanteras om det fanns lokala motståndare till ingripandet och zanzibariska trupper skulle förmodligen informeras om en attack av sympatiska kenyaner. Med detta i åtanke ersatte försvarsrådet Boris den 9 april med Operation Finery, en amfibisk helikopterattack.

Referenser

Noter

Tryckta källor 

.
.

Zanzibars historia
1964 i Zanzibar
Briljanttetra

Briljanttetran (Moenkhausia pittieri) är en stimlevande fiskart i familjen laxkarpar som finns naturligt i Lago Valencia (Valenciasjön) i Venezuela och blir ca 6 cm lång.

Briljanttetra som akvariefisk

Briljanttetra är måttligt krävande. Den accepterar många olika foder. Vattnet ska vara mjukt och lite surt. Svag belysning rekommenderas. Akvariet bör ha en temperatur på 24-28 grader. Vid odling ska man först sänka temperaturen och sedan höja den stegvis. Äggen kläcks efter 2-3 dagar.

Referenser 

Akvariefiskar
Tetror
Björna landskommun

Björna landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades den 1 januari 1863 i Björna socken i Ångermanland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 och förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Örnsköldsviks kommun.

Kommunkod åren 1952-1970 var 2235.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde landskommunen till Björna församling.

Kommunvapen 
Kommunens vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 25 juli 1963, enligt följande blasonering: Sköld, delad av silver, vari en gående blå björn med tunga, tänder och klor av guld, och blått, vari två av vågskuror bildade bjälkar av silver. Vapnet komponerades av stadsarkitekten Hans Schlyter i Sundsvall och baseras på Björna sockens sigill, känt från 1809.

Geografi
Björna landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 929,10 km², varav 884,30 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 30,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Örnsköldsviks kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
Gideå landskommun

Gideå landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades den 1 januari 1863 i Gideå socken i Ångermanland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Den 1 januari 1885 utbröts Trehörningsjö landskommun.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 och förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Örnsköldsviks kommun.

Kommunkod 1952-1970 var 2234.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Gideå församling.

Kommunvapen
Blasonering: I fält av silver en sig stegrande röd häst.

Vapnet är antaget 1965-05-28, men inte fastställt av Kungl Maj:t,  och upphörde vid kommunens ombildning 1971-01-01. Komponerat av stadsarkitekt Hans Schlyter, Sundsvall.

Geografi
Gideå landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 472,50 km², varav 439,90 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Gideå landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent. Orten Gideå blev tätort 1965.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Gideå församling

Referenser

Noter

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Örnsköldsviks kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
Leijonflycht

Leijonflycht är en svensk adelsätt som tidigare hette Enerot.

Ättens äldste kände stamfader är Peder Andersson Enerot (död 1655), som var borgare och handelsman i Gävle, som till hustru, enligt genealogen Gabriel Anrep, hade en medlem av en gammal adelsätt från Dalarna vid namn Margareta Pedersdotter Klipping och vars mormors far var den genom Gustav Vasas äventyr bekante prästen Jon i Svärdsjö. Paret fick tre söner som alla adlades med namnet Leijonflycht.

Leijonflycht (nr 1088) 

Den yngste av stamfaderns söner, Jonas Eneroth, var regementskvartermästare och adlades jämte den äldste brodern år 1686 samt introducerades på nummer 1088. Med sin hustru Catharina Tybelia fick han endast ett barn, dottern Margareta som gifte sig med en prost i Österåker vid namn Nicolaus Torger, varmed ättegrenen slöts på svärdssidan.

Den äldsta av bröderna, Anders Eneroth, var regementskvartermästare vid Södra skånska regementet och adlades enligt ovan med sin yngste bror år 1686 samt introducerades samman med denne på nummer 1088. Han hade tre hustrur, men ätten fortlevde endast med en son från andra äktenskapet, med den danska adelsdamen Brita Hardebou, och en son från ett äktenskap med Maria Göransdotter av släkten Stierna nr 77. Den förste sonen ifråga, Carl Axel Leijonflycht, var enligt ovan gift med sin kusin nr 1176 och vars mor hette Grubb. Carl Axel Leijonflycht skrev sig till Dyvik, Braheberg och Uthamra. Hans yngre halvbror Göran Magnus gifte sig med två bondedöttrar, först Brita Danielsdotter och sedan med Helena Månsdotter Hultgren och stupade i ett brokar vid en kvarn i Anderstorp enligt Elgenstierna. Göran Magnus barn gifte sig till bondeståndet, så när som på en son som blev snickaremästare i Borås. Denna gren utslocknade under slutet av 1800-talet.

Den ännu fortlevande ätten härstammar från Carl Axel Leijonflychts son Nils Leijonflycht som var verksam inom Krigsexpeditionen och till hustru hade en dotter till brukspatronen Albrecht Théel. En gren av denna överflyttade till USA där den likaså är fortlevande.

Leijonflycht (nr 1176) 

Den mellersta brodern Nils Eneroth hade olika tjänster i Riksarkivet, Bergskollegium och regeringen, och adlades år 1689 men introducerades på nummer 1176. Till hustru hade han Catharina Grubb vars bror adlades med namnet Grubbensköld och systrar blev stammödrar till ätterna Nordenfelt, Heerdhielm och af Tibell och var befryndad med ätten Broman. Denna släkt Grubb antogs tidigare tillhöra den norrländska släkten Grubb och Bureätten vilket dock inte kunnat beläggas av modern forskning. Alla deras söner avled barnlösa och slöt ätten nr 1176 på svärdssidan. En av döttrarna var i första giftet förmäld med en överjägmästare som adopterades på hustruns adliga namn men som avled innan introduktion. I sitt andra äktenskap gifte hon sig med en kusin Leijonflycht nr 1088 (se ovan).

Källor
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 http://odensjohistoria.se/000/001/505.htm

Svenska adelsätter
Trehörningsjö landskommun

Trehörningsjö landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades den 1 januari 1885 i en del av Gideå landskommun (Trehörningsjö församling).

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 och förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Örnsköldsviks kommun.

Kommunkod 1952-1970 var 2236.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Trehörningsjö församling.

Geografi
Trehörningsjö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 294,80 km², varav 266,00 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Trehörningsjö landskommun fanns tätorten Trehörningsjö, som hade 455 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 31,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942-1966

Se även
 Trehörningsjö församling

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Örnsköldsviks kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
Trehörningsjö
Catherine Leclerc du Rose

Catherine Leclerc du Rose, även känd under sitt artistnamn Mademoiselle de Brie, född 1630, död omkring år 1706, var en fransk skådespelare. Hon tillhörde pionjärtruppen i både Molières teater och på Comédie-Française. Hon tillhörde den första generationen av de så kallade societaires vid Comédie-Française (1680). 

Catherine Leclerc du Rose var dotter till skådespelare. Hon anslöt sig till Molières teatersällskap år 1650. Hon blev en medlem av Comédie-Française vid dess grundande år 1680. År 1684 anslöt hon sig till Comedie-Dauphine.

Catherine Leclerc var gift med skådespelaren Edmé Villequin, sieur de Brie (död 1706), som är känd som den förste uttolkaren av Tartuffe.

Noterbara roller 

 1662.12.26	L' Ecole des femmes (Poquelin)
 1662.12.29	L' Ecole des femmes (Poquelin)
 1663.10.20	L' Impromptu de Versailles (Poquelin)
 1664.02.15	Le Mariage forcé (Poquelin, Charpentier, Lully)
 1664.05.08	La Princesse d'Elide (Poquelin, Lully)
 1664.06.20	La Thébaïde ou les frères ennemis (Racine)
 1666.06.04	Le Misanthrope (Poquelin), acteur(trice)
 1667.06.10	Le Sicilien ou l' Amour peintre (Poquelin)
 1667.08.05	Tartuffe (Poquelin), acteur(trice)

Noter

Källor 
 Denna artikel är delvis baserad på franskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 
 https://archive.is/20121223223037/http://cesar.org.uk/cesar2/people/people.php?fct=edit&person_UOID=311853

Franska skådespelare under 1600-talet
Födda 1630
Avlidna 1706
Kvinnor
Gösta Månsson

Gösta Ingvar Månsson, född 18 september 1924 i Malmö Sankt Pauli församling, Malmö, död 1 mars 2009 i Slottsstadens församling, Malmö, var en svensk målare.

Månsson gick i Hermods och Skånska målarskolan 1958–1960 och gjorde studieresor i Frankrike och Italien. Han är mest känd för sina naiva gatubilder och motiv från framför allt Skåne, samt för sina skärgårdsbåtar. Månsson är representerad i bland annat Tranås stads samlingar och Uppsala läns landsting. Han är begravd på Limhamns kyrkogård i Malmö.

Noter 

Födda 1924
Avlidna 2009
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Malmö
Gravsatta på Limhamns kyrkogård
Män
Carl Edvard Bloch

Carl Edvard Bloch, född 21 september 1872 och död 2 november 1952, var en dansk pediatriker.

Bloch var professor i barnsjukdomar vid Köpenhamns universitet, och blev överläkare vid Rigshospitalets barnavdelning 1910. Som barnläkare och pediatrisk forskare gjorde sig Bloch känd genom sina sjukdomar hos barn vid otillräcklig fetthalt eller olämpligt fett i kosten, varvid han på grundvalen av självständiga kliniska iakttagelser lyckades fastställa ett samband, innan ännu betydelsen av de fettlösliga vitaminerna experimentellt påvisats.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Födda 1872
Avlidna 1952
Män
Danska läkare
Ovansiljans Släktforskare

Ovansiljans Släktforskare är en släktforskarförening med sitt säte i Mora, och verksamhetsområde i fr.a. Mora och Orsa kommuner. Föreningen grundades 1983 av Per-Gösta Lindquist i Våmhus och var en av grundarföreningarna till Sveriges Släktforskarförbund 1986 och Dalarnas Släktforskarförbund 1999. Verksamheten består av traditionell släktforskning, föreläsningar, kurser och s.k. "öppna hus" där verksamheten presenteras för allmänheten. Man har inrättat en släktforskarsal i Mora kulturhus, där man förvarar sina samlingar och håller sina kurser. Föreningen ger ut tidskriften Genklang med cirka två nummer per år.

Föreningens ordförande sedan starten:
Per-Gösta Lindquist (†) 1983-1986
Torbjörn Näs 1986-1992
Henning Sjöberg 1992-1997
Majvor Johansson 1997-1998
Jorge Lintrup 1998-2009

Genealogiska organisationer
Henrik Block

Henrik Gabriel Block, född 21 mars 1882, död 24 juni 1928 i Vasa församling, Göteborg, var en svensk matematiker. Han var halvbror till biskop Carl Block.

Block blev docent i astronomi i Lund 1909, och professor i matematik vid Chalmers tekniska institut i Göteborg 1915. Han har utom vissa frågor inom den teoretiska astronomin företrädesvis behandlat teorin för med värmeledningsekvationen analoga partiella diferentialekvationer.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Svenska professorer i matematik
Födda 1882
Avlidna 1928
Män
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Grammofonleverantörernas förening

Grammofonleverantörernas förening (GLF) eller på engelska: Swedish Recording Industry Association, var en organisation som representerar musikindustrin i Sverige. Den sammanställde och publicerade den officiella hitlistan för den svenska skivindustrin sedan 1975, bland annat svenska singellistan och svenska albumlistan.

GLF hade följande medlemmar: Bonnier Amigo Group, EMI Svenska AB, Network Entertainment Group (MNW?), Sony BMG Music Entertainment Sweden AB, Sound Pollution AB, Universal Music Sweden AB, och Warner Music Sweden AB. Sedan 1986 bedriver GLF onlinekatalogen Grammotex, som för närvarande består av 100 000 titlar. Katalogen är öppen för musikaffärer och distributörer som betalar en avgift.

Organisationen upphörde 2021.

Källor

Externa länkar 
Grammotex, onlinekatalog
Sverigetopplistan, Svensk veckolista för singlar, album, DVD och nedladdning

Musikorganisationer i Sverige
Paprikapulver

Paprika, även paprikapulver, är en krydda som görs på malda torkade frukter från Capsicum annuum, såsom paprika eller chilipeppar. I många europeiska språk kan paprika även betyda själva frukten. Kryddan används i många kök för att ge färg och smak till rätter. Kryddan kan variera från mild till stark, och smaken från land till land.

Etymologi 
Enligt en hinduisk legend sägs paprika ha uppkallats efter en religiös indisk figur vid namn "Rysh Paprike". I modern tid tros ordet komma från ungerskans paprika i betydelsen peppar (capsicum). Ett alternativt påstående är att paprika kommer från latinets 'piper' (peppar) genom slaviska diminutivformer ('pepperke', 'pipeka'), och började användas 1775.

Användning 
Paprika används som en ingrediens i en mängd olika rätter över hela världen. Det används huvudsakligen för att krydda och färga ris, grytor och soppor som gulasch, och i tillverkningen av korvar som en ingrediens som blandas med kött och andra kryddor.

Paprikapulver producerades först i Spanien, som även var det land som först introducerade frukten paprika i Europa. I Spanien kallas kryddan pimentón och finns i en mängd olika varianter; pimentón ahumado har till exempel en speciell rökig smak och arom, då den torkas genom rökning, vanligtvis genom ekträ. Den finns i tre versioner, mild, ganska kryddstark och mycket kryddstark. Traditionell orökt paprika, enbart kallad pimentón, finns även den i samma sorter. Kryddan är huvudingrediens i flera spanska korvprodukter, som chorizo och sobrasada såväl som i mycket av det spanska köket. Utanför Spanien är pimentón ahumado ofta rökt paprika och finns i varierande intensitet från söt och mild, medelstark, eller mycket stark och smakrik.

Ungern är en stor källa för paprika och kryddan används mycket i landet. Den finns i varierande grader från mycket mild och söt till mycket het. Enligt ett gammalt ungerskt talesätt "bränner bra paprika två gånger". Paprika kan även användas med henna för att ge en rödaktig ton till hår när man färgar det. Paprikapulver kan läggas till i hennapulver när det görs hemma.

Näringsvärde 
De paprikafrukter som används till kryddan är vanligtvis rika på vitamin C. Det upptäcktes 1932 av Ungerns nobelpristagare från 1937 Albert Szent-Györgyi. Mycket av vitamin C-innehållet stannar kvar i kryddan, som innehåller mer vitamin C än citronsaft i vikt.

Kryddan är även rik på andra antioxidanter. Dock äter man sällan stora mängder kryddor, varför dessa näringsämnen inte har så stor betydelse.

Se även
 Capsicum
 Paprika
 Ajvar
 Chilipulver
 Cayennepeppar

Referenser

Externa länkar 
 Nutrition Facts and Analysis från NutritionData.com

Kryddor och kryddblandningar
Mat och dryck i Ungern
Mat och dryck i Bosnien och Hercegovina
Mat och dryck i Bulgarien
Mat och dryck i Serbien
Mat och dryck i Spanien
Mat och dryck i Portugal
Chilipeppar
Medicinalväxter
Christoph Ahlhaus

Christoph Ahlhaus, född 28 augusti 1969 i Heidelberg är en tysk politiker (CDU) och jurist. Ahlhaus var från augusti 2010 till 7 mars 2011 Hamburgs förste borgmästare (Erster Bürgermeister), vilket innebär regeringschef för delstaten Hamburg.

Referenser 

Födda 1969
CDU-politiker
Hamburgs borgmästare
Män
Levande personer
David Dewhurst

David Dewhurst, född 18 augusti 1945 i Houston, är en amerikansk republikansk politiker. Han var viceguvernör i delstaten Texas 2003–2015.

Dewhurst avlade kandidatexamen vid University of Arizona där han spelade basket. Han gjorde karriär som CIA-agent, officer i USA:s flygvapen och inom affärslivet innan han blev politiker. År 2003 efterträdde han Bill Ratliff som viceguvernör.

Externa länkar
Kampanjsajt

Viceguvernörer i Texas
Amerikanska republikaner
Födda 1945
Levande personer
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s flygvapen
Personer vid CIA
Johan Berendes den äldre

Johan Berendes, död 1612, var en svensk ämbetsman, stamfader för ätten Berendes. 

Berendes inflyttade 1554 till Sverige och blev lärare för Gustav Vasas yngsta söner. Han adlades 1574 och blev sedan ståthållare på Revals slott och lantråd i Estland.

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1612
Män
Henri Queuille

Henri Queuille, född 31 mars 1884 i Neuvic, Corrèze, död 15 juni 1970 i Paris, var en fransk politiker som företrädde Parti Radical under tredje och fjärde republiken.

Biografi 
Han var ledamot av nationalförsamlingen 1914–1935 och 1945–1958 samt senaten 1935–1940. Han ingick i en lång rad regeringar 1920–1954, till en början ofta som jordbruksminister. Under andra världskriget tillhörde han Charles de Gaulles provisoriska regering i London och Alger.  

Queuille ingick 1943-44 i befrielseutskottet i Algeriet och var därefter en av fjärde republikens främsta politiker och var konseljpresident 1948–1949, 1950 samt 1951. Han var även finansminister 1948-1949 och biträdande konseljpresident 1949-1950 samt 1952-1954.,

Källor 
Nationalencyklopedin

Frankrikes regeringschefer
Födda 1884
Avlidna 1970
Frankrikes finansministrar
Män
Johan Berendes

Johan Berendes kan syfta på:

 Johan Berendes den äldre (död 1612), svensk ämbetsman
 Johan Berendes den yngre (1603-1652), svensk ämbetsman
Jan Blockx

Jan Blockx, född 25 januari 1851 och död 26 maj 1912, var en flamländsk tonsättare och musikpedagog.

Efter studier vid den flamländska musikskolan i Antwerpen samti Bryssel och Leipzig blev Blockx 1886 lärare vid flamländska musikskolan och 1901 dess direktör. Blockx har skrivit en del orkesterverk, bland annat symfonier, men är främst känd för sina stora körverk och dramatiska arbeten. Hans främsta verk på körkompositionens område är Op den stroom (1875), Klokke Roelandt (1888), Scheldezang (1903). Av hans dramatiska arbeten märks Herbergprinses (1896), Tijl Uilenspiegel (1900), samt De bruid der zee (1901).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Belgiska klassiska kompositörer
Belgiska dramatiker
Födda 1851
Avlidna 1912
Män
Eric Olausson

Eric V Olausson, född 26 januari 1923 i Hede församling, Göteborgs och Bohus län, död i augusti 2010, var en svensk maringeolog, professor i maringeologi vid Göteborgs universitet 1980-1989. För sina bidrag till utvecklingen av den moderna maringeologin och paleooceanografian har han kallars "the Father of Palaeo-Oceanography".

Källor 

Svenska professorer i maringeologi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Män
Födda 1923
Avlidna 2010
Walter Bloem

Walter Bloem, född 20 juni 1868 och död 19 augusti 1951, var en tysk författare.

Bloem blev känd främst genom sin livfulla men något följetongsmässiga skildring av krigsåren 1870-71 i romantrilogin Das eiserne Jahr (1911), Volk wider Volk (1912), samt Die Schmiede der Zukunft (1913), till vilken serie även Elsassromanen Das verlorene Vaterland (1914) sluter sig. Romancykeln blev en stor bokhandelssuccé. Bloems romaner från första världskriget, Vormarsch (1916) och Sturmsignal (1918), uppbärs av hans självupplevda miljöskildringar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska författare
Födda 1868
Avlidna 1951
Män
Cornelis Bloemaert den äldre

Cornelis Bloemaert, född 1525 och död på 1590-talet, var en nederländsk arkitekt och bildhuggare. Han var far till konstnären Abraham Bloemaert.

Cornelis Bloemert är särskilt känd för den med reliefer rikt prydda predikstolen i Sanktjanskatedralen i 's-Hertogenbosch.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Nederländska arkitekter
Nederländska skulptörer
Personer i Nederländerna under 1500-talet
Födda 1525
Avlidna 1590-talet
Män
Svensk uppslagsbok