kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mindanaosparv

Mindanaosparv (Hypocryptadius cinnamomeus) är en liten filippinsk tätting i familjen sparvfinkar.

Utseende och läte 
Mindanaosparven är en rätt liten till medelstor tätting med en lång, smal och böjd sångarlik näbb snarare än den typiskt knubbiga och tjocka näbben hos sparvar. Fjäderdräkten är ovan bjärt kanelbrun på hjässa och rygg med mörkare vingar och stjärt. Undertill syns ljusorange på strupe, bröst och kroppsidor, medan den är vit på buken och undersidan av stjärten. Ögat är rött och benen silvergrå, liksom näbben. Lätet är en blandning av ljusa grmytningar, vassa nasala ”wik” och kraftfulla mörkare "piii! piuu-piuu!”, med sista tonen fallande.

Utbredning och systematik 
Mindanaosparven förekommer som namnet avslöjar i bergstrakter på ön Mindanao i Filippinerna. Den placeras som enda art i släktet Hypocryptadius och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen placerades den okontroversiellt i familjen glasögonfåglar och kallades brun glasögonfågel på svenska. 2010 avslöjade DNA-studier mycket förvånande att fågeln trots avvikande morfologi och beteende är systerart till familjen sparvfinkar och förs därför numera dit, tillsammans med i Sverige förekommande arterna gråsparv och pilfink.

Levnadssätt  
Fågeln hittas i bergsskogar och skogsbryn. Där följer den gärna med i kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Mindanaosparven har ett begränsat utbredningsområde och minskar i antal. Den anses dock inte vara hotad. 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao
Svartvingad snöfink

Svartvingad snöfink (Montifringilla adamsi) är en asiatisk bergslevande fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartvingad snöfink är en 17 centimeter lång gråbrun fågel med vitaktiga eller beigevita vingtäckare, synliga även på sittande fågel, på i övrigt svarta vingar. Den adulta fågeln har svart strupe. Sången är en distinkt ton som monotont upprepas från en sten eller under fallande sångflykt.

Utbredning och systematik 
Svartvingad snöfink delas in i två underarter med följande utbredning:
 Montifringilla adamsi adamsi – norra Kashmir och Ladakh nordost utmed norra Tibetanska högplatån och sydost utmed Himalaya till Sikkim
 Montifringilla adamsi xerophila – centrala Kina från nordöstra delen av gränsen mellan Qinghai och Gansu (Qilian Shan) söderut till östra Tibetanska högplatån och sydcentrala Sichuan (Litang)

Arten har tidigare behandlats som underart till både snöfink (Montifringilla adamsi) och tibetsnöfink (Montifringilla henrici).

Levnadssätt 
Svartvingad snöfink förekommer i klippig och mycket höglänt (3500–5200 meters höjd) stäpplandskap och kring bergsbyar. Den lever av fröer från alpina växter och insekter som den plockar på marken, under stenar och kring snöfläckar, insekter ibland fångade i luften. Fågeln häckar i lösa kolonier eller isolerade par, mellan maj och juli. Den är nomadisk och formar stora flockar efter häckning.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till sparsam.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Andrew Leith Adams (1826-1882), kirurg i British Army i Indien 1848, som själv beskrev arten 1858.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i palearktiska regionen
Tibetsnöfink

Tibetsnöfink (Montifringilla henrici) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar. Den häckar på den östra tibetanska platån. Arten är nära släkt med snöfinken och har behandlats som underart till denna. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Tibetsnöfink är en 17 cm lång fågel, mycket lik snöfinken med brun ovansida, vit undersida, en svart haklapp och stora vita vingfläckar som syns mycket väl i flykten. Denna art är dock mörkbrun snarare än gråtonat sandbrun ovan, dessutom kraftigt streckad. Vidare är den varmt brun på både flanker och bröstsidor där snöfinken är vit. Den är också snarare brun än svart på vingar och stjärt samt har mycket vindre vitt på armpennorna. Information saknas om dess läten.

Utbredning och systematik 
Tibetsnöfink förekommer på östra tibetanska platån (nordöstra Xizang, Qinghai) i Kina. Arten behandlas ofta som underart till snöfinken eller ibland svartvingad snöfink, men överlappar med den senare utan att hybridisera. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tibetsnöfink bebor höglänt stäpplandskap ovan trädgränsen mellan 2500 och 4500 meters höjd. Den lever av frön och växtmaterial, men matar ungarna med insekter och deras larver. Par befinner sig i häckningsreviren från april/maj och häckar juni till augusti.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den antas vara ganska vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Henri Philippe Marie Prince d’Orléans (1867-1901), fransk upptäcktsresande och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Somaliagråsparv

Somaliagråsparv (Passer castanopterus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Somaliagråsparven är en 13-14 cm lång sparvfink, nära släkt med gråsparven. Hanen skiljer sig från denna (och kenyasparven som den delar utbredningsområde med) genom kastanjebrun hjässa och nacke, ej grå. Vidare är övergumpen och den har gul anstrykning på kinder och undersida. Honan är mycket lik hona gråsparv, men är gulaktig på buken. Mörka ögon och mer färglös ovansida (utan inslag av kastanjebrunt) skiljer den från hona kenyasparv. Lätet är mycket lik gråsparvens, i engelsk litteratur återgivet som "chirrup".

Utbredning och systematik 
Somaliagråsparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Passer castanopterus castanopterus – förekommer i östra Etiopien och Somalia
 Passer castanopterus fulgens – förekommer från allra sydvästligaste Etiopien till norra centrala Kenya

Tillfälligt har den setts i Storbritannien, men den anses osannolikt att den nått dit på naturlig väg.

Arten har hybridiserat med gråsparv i Etiopien. Den har tidigare ibland ansetts vara samma art som asiatiska kanelsparven, men likheterna dem emellan är troligen ett resultat av konvergens snarare än nära släktskap.

Levnadssätt 
Somaliagråsparven hittas i torrt och öppet landskap med spridda buskar upp till 1500 meters höjd. Den ses även utmed klippiga kuster och bland bebyggelse. Födan består av frön och säd. Fågeln häckar mellan februari och juli, enstaka eller i lösa kolonier och ibland tillsammans med sudanguldsparv. Utanför häckningstid rör den sig nomadiskt i stora flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig, dock ovanlig i norra Kenya.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Helions Bumpstead

Helions Bumpstead är en by och en civil parish i Braintree i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 473 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/helions+bumpstead

Orter i Essex
Braintree
Civil parishes i Essex
Kordofansparv

Kordofansparv (Passer cordofanicus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Tchad till västcentrala Sudan. Den har tidigare ofta behandlats som underart till kenyasparv, som i sin tur behandlats som underart till akaciasparv.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Kordofan är en region i Sudan.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Sydafrikasparv

Sydafrikasparv (Passer diffusus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sydafrikasparven är enfärgat grå på huvud och undersida, medan övergumpen, manteln och vingen är brun med ett varierande vitt vingband under skuldran. Näbben är svart under häckningstid och hornfärgad resten av året. Arten är mycket lik bysparven, men denna har mörkare huvud, mer kontrasterande vit strupe och kraftigare näbb som är mörk året runt.

Lätet är ett upprepat tjirpande, mjukare och mer melodiskt än gråsparvens motsvarande läte. Sången består av en serie liknande tjirpande toner som följer på varandra.

Utbredning och systematik 
Sydafrikasparv förekommer från Angola och Zambia och söderut till Sydafrika. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Passer diffusus diffusus – Angola till Namibia, sydvästra Zambia, västra Zimbabwe och västra Sydafrika
 Passer diffusus luangwae – östra Zambia (övre Luangwadalen)
 Passer diffusus mosambicus – sydöstra Malawi, norra Moçambique och sydöstra Tanzania
 Passer diffusus stygiceps – sydöstra Zambia, sydvästra Malawi och södra Moçambique till östra Sydafrika

Arten har tidigare ibland behandlats som underart till bysparv (Passer griseus).

Levnadssätt 
Sydafrikasparv hittas i öppna akaciaskogar, ofta nära bebyggelse och kan ses in i uppbyggda områden. I norr förekommer den i torrare miljöer och är nästan helt knuten till mopane. Födan består av gräsfrön och insekter, men också knoppar, bär och nektar. Den födosöker i par och i småflockar. Ovanligt för Passer-arter både hoppar den och går fram.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig och vida spridd.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Kastanjesparv

Kastanjesparv (Passer eminibey) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kastanjesparven mäter i genomsnitt elva centimeter, vilket gör den till den minsta arten inom familjen sparvfinkar. Fjäderdräkten är unik, hos hanen helt kastanjebrun med mörkare huvud, hos honan rostbrun på ryggen, mestadels grått på huvudet och ljus undersida. Hanen liknar kastanjevävaren, men är mycket mindre med mindre näbb. Honan liknar hona gråsparv och somaliagråsparv, men är mer bjärt färgad. Bland de vanligaste lätena hörs tjirpande och tjattrande ljud samt en långsam drill med tjattrande toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från centrala Tchad, sydvästra Sudan, Sydsudan och sydvästra Etiopien till nordöstra Uganda, Kenya och centrala samt östra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kastanjesparven hittas i rätt torr savann och öppet skogslandskap. Den häckar i kolonier och ses vanligen i flocka, ibland stora och uppblandade med andra fågelarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Arabguldsparv

Arabguldsparv (Passer euchlorus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar, förekommande dels på sydvästra Arabiska halvön, dels i ett litet område på Afrikas horn.

Kännetecken

Utseende 
Arabguldsparven är en vacker, gyllenfärgad fågel med en kroppslängd på 13 centimeter. Den har tidigare betraktats som underart till sudanguldsparven (Passer luteus) men hanen är mörkare gul än denna, guldgul snarare än citronfärgad. Även ryggen är gul (kastanjefärgad hos sudanguldsparven), med vitkantade svarta vingpennor och stjärt. Hona i häckningsdräkt är gröngrå ovan, blekgul under, utanför häckningstid brungrå ovan och beigevit under men gul på strupen.

Läte 
Lätet är ett tvåstavigt ljust tjirpande likt sudanguldsparvens.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer dels på sydvästra Arabiska halvön i sydvästra Saudiarabien och västra Jemen, dels i Djibouti och nordvästra Somalia. Fynd i Kuwait tros härröra från förrymda burfåglar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arabguldsparven förekommer i arid savann med törnbuskar och närliggande jordbruksbygd. Den är mycket social och födosöker i småflockar efter gräsfrön och säd, framför allt durra. Arten häckar i kolonier, troligen i samband med regn, i Jemen mars till juli och i Djibouti mars till maj.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller lokalt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Pegusparv

Pegusparv (Passer flaveolus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Pegusparven är en 13,5–15 cm lång sparvfink, med hos hanen en fjäderdräkt likt ett urblekt mellanting mellan en gråsparv och en kanelsparv. Hanen har svart strupe, grått på hjässa och nacke samt rostaktigt på ögonbryn och rygg. Honan har ett tunt ljus ögonbrynsstreck och är generellt mycket enfärgad och otecknad. Hona gråsparv har ett bredare och tydligare ögonbrynsstreck och är överlag kraftigare tecknad. Båda könen hos kanelsparven är likaledes mer kontrastrikt tecknade.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från norra Myanmar till Thailand, Malackahalvön och södra Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Pegusparven hittas i skogsbryn, jordbruksmarker och trädgårdar. Den är företrädesvis en låglandsfågel, men kan gå upp i lägre bergstrakter där den överlappar med kanelsparven. Arten häckar huvudsakligen mellan januari och juli, men häckning har noterats under de flesta av årets månader och den lägger troligen två kullar per år. Häckningen sker i lösa kolonier, vanligen med fem till tio par, ibland upp till 30 par. Födan består huvudsakligen av vegetabilier som frön från gräs, småörter och spannmål, men ungarna matas med insekter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i orientaliska regionen
Tjocknäbbad sparv

Tjocknäbbad sparv (Passer gongonensis) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra låglandsområden i allra sydostligaste Sydsudan, södra Etiopien, östra Uganda, södra Somalia, Kenya och nordöstra Tanzania. Den har tidigare ofta behandlats som en underart till bysparv och vissa gör det fortfarande.

Utseende 
Den mäter i genomsnitt 18 centimeter och väger 42 gram vilket gör den till den största arten inom hela familjen sparvfinkar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Bysparv

Bysparv (Passer griseus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Bysparven är enfärgad sparvfink med grått på huvud och undersida, medan den är brun på rygg, vingar och stjärt. Arten är mycket lik sydafrikasparv, swahilisparv och tjocknäbbad sparv, men har något mer avgränsad vit strupe. Den är vidare något större med kraftigare näbb än sydafrikasparv, liksom en mindre ljus fläck på skuldran. Undersidan är ljusare än hos swahilisparv och tjocknäbbad sparv. Näbben är vidare mindre än hos den senare. Lätet är ett enkelt "cheep" som upprepas frekvent.

Utbredning och systematik 
Bysparven förekommer i stora delar av Afrika söder om Sahara. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Passer griseus griseus – förekommer från södra Mauretanien och Senegal till Kamerun, västra Centralafrikanska republiken och södra Tchad söderut till norra Gabon
 Passer griseus laeneni – förekommer från Mali till allra nordligaste Kamerun och västra delen av centrala Sudan
 Passer griseus ugandae – förekommer från östra Sudan, Eritrea och norra Etiopien söderut till södra Gabon, Angola, norra Namibia norra Zimbabwe, Malawi och centrala Tanzania

Vissa inkluderar etiopiensparv (P. swainsonii), tjocknäbbad sparv (P. gongonensis) och swahilisparv (P. suahelicus) i bysparv.

Levnadssätt 
Bysparven hittas en rad olika öppna miljöer, som namnet avslöjar oftast nära människan, men även i savann och öppet skogslandskap. Jämfört med sina närmaste släktingar bebor den i mindre utsträckning arida miljöer och där de överlappar tenderar bysparven att vara mer assiocierad med bebyggelse.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Sokotrasparv

Sokotrasparv (Passer insularis) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sokotrasparven förekommer på ön Sokotra utanför Somalia. Den behandlas vanlige som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa inkluderar dock abdalkurisparven (P. hemileucus) som en underart.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). På Sokotra är den mycket vanlig med en uppskattad världspopulation på en kvarts miljon individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Sokotra
Sudanguldsparv

Sudanguldsparv (Passer luteus) är en afrikansk fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sudanguldsparven är en rätt liten sparvfink med en kroppslängd på 12-13 centimeter. Hanen är mycket distinkt med lysande gult huvud och gul undersida, kastanjefärgade vingar och rygg samt två vita vingband. Under häckningstid är näbben svart, vintertid hornfärgad. Honan är blekt sandbeige med gulaktigt ansikte, ljusbruna vingar, ryggen kastanjestreckad och blekgul till vitaktig undertill. Lätet är ett typiskt sparvtjirpande.

Utbredning 
Fågeln förekommer från Mauretanien till Senegal, Burkina Faso, Sudan och norra Etiopien.  I april 2009 sågs en flock med sju individer nordväst om Aousserd i Västsahara. Två individer sågs 2013 och några till 2014.

Systematik 
Sudanguldsparven är nära släkt med både arabguldsparv (Passer euchlorus) och kastanjesparv (Passer eminibey),  och har tidigare behandlats som en och samma art som den förra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sudanguldsparven föredrar torr öppen savann, halvöken, torra buskmarker och jordbruksmark med spannmål. Arten lever av frön, men tar också insekter, särskilt för att mata ungarna. Den är starkt flocklevnade och nomadisk, och formar gärna blandflockar med andra fröätande arter som blodnäbbsvävaren. När den tar nattkvist, ofta i städer som Khartoum, kan hundratusentals fåglar samlas.

Arten häckar i mycket stora kolonier med upp till 65.000 bon. Boet är en väldigt stor och slarvigt byggd kvistkupol. Däri lägger honan en eller två kullar med tre till fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till mycket vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen
Boersparv

Boersparv (Passer melanurus) är en fågel i familjen sparvfinkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i södra Afrika på savann, i odlingsbygd och städer. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
För att vara en sparv är den medelstor, med en längd av 14–16 cm.  Fjäderdräkten är distinkt, med långa bleka strimmor på huvudet på båda könen. I övrigt är den huvudsakligen grå, brun och kastanjefärgad och hanen har några tydliga svarta och vita markeringar på huvudet och halsen.

Utbredning och systematik 
Boersparven lever i södra Afrika, från Angolas centrala kust i väster till östra Sydafrika och Swaziland i öster. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Passer melanurus damarensis – förekommer från sydvästra Angola till Namibia och österut till Zimbabwe och norra Sydafrika (Norra Kapprovinsen, Nordvästprovinsen och norra Limpopoprovinsen)
 Passer melanurus melanurus – förekommer i sydvästra Sydafrika (södra Norra Kapprovinsen österut till Fristatsprovinsen)
 Passer melanurus vicinus – förekommer i östra Sydafrika (södra Limpopo till östra Fristatsprovinsen, KwaZulu-Natal och Östra Kapprovinsen) och Lesotho

Levnadssätt 
Arten lever på halvtorr savann, odlade områden och i städer. Den äter huvudsakligen frön och därutöver en del insekter och mjuka växtdelar. Fågeln häckar normalt i kolonier och när den inte häckar samlas de i stora nomadiska flockar som förflyttar sig i sökandet efter mat. Boet kan byggas i ett träd, en buske, en hålighet eller ett efterlämnat bo från någon annan art. En typisk kull innehåller tre eller fyra ägg. Båda föräldrarna deltar i häckandet, från bobyggandet till uppfödandet av ungarna. Boersparven är vanlig i större delen av utbredningsområdet och samexisterar i stadsmiljö med de två närbesläktade arterna gråsparv  och sydafrikasparv.

Status 
Boersparvens population har inte minskat och den hotas inte allvarligt av  människans aktiviteter, så arten betraktas som livskraftig av IUCN.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sparvfinkar
Fåglar i etiopiska regionen