kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kili, Marshallöarna

Kili (Marshallesiska Kõle) är en ö bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna.

Geografi
Kili ligger ca 230 km väster om huvudön Majuro och ca 20 km sydväst om Jaluit.  

Ön är en korallö och har en total areal om ca 0, 93 km² och omges av ett korallrev (1). Ön är bland de minsta områden i Marshallöarna och den högsta höjden är på endast 6 m ö.h. (2).

Befolkningen uppgår till ca 800 invånare (3). Förvaltningsmässigt utgör ön en egen "municipality" (kommun). Ön kan endast nås med fartyg.

Historia
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Kili upptäcktes den 19 september 1797 av brittiske kapten Thomas Bennet som då namngav ön "Hunter Island" (4). Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget förvaltade öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea (5).

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA fram till landets autonomi 1979.

Den 7 mars 1946 evakuerades hela befolkningen från Bikiniatollen inför de planerade kärnvapenprov först till Rongrikatollen och den 2 november 1948 vidare till Kwajalein och slutligen till Kili.

Externa länkar
 om Kili, med karta
 bild över Kili

Marshallöarnas geografi
Gabriel Nikander

Johan Gabriel Nikander, född 1884 i Bjärnå, död 1959, var en finländsk kulturhistoriker.

Nikander blev filosofie licentiat 1915 och docent i nordisk kulturhistoria vid Helsingfors universitet 1917. Han var professor i nordisk kulturhistoria och folklivsforskning vid Åbo Akademi 1921-52.

Vetenskapsmannen 
Bland Nikanders talrika publikationer märks doktorsavhandlingen Jacob Tengström s.s. akad. lärare och biskop intill 1808 (1913), Byar och gårdar i Helsinge från 1750 till 1865 (1916), Fiskars bruks historia (1929) och Lovisa stads historia (2 band, 1930-32).

Nikander var redaktör för samlingsverken Herrgårdarna i Finland (3 band, 1919-29) och Det svenska Finland (3 band, 1919-23).

Östsvensken 
Våren 1914 utgav Svenska studenters partidelegation i Helsingfors en samling uppsatser, Svenskt i Finland. Ställning och strävanden. I inledningen framhålls att svenskhetsrörelsen sedan några år befann sig i ett nytt skede - man syftade naturligtvis på lantdagsreformens konsekvenser 1906.

Nikander bidrog med artikeln "Språkgränsen efter 1800". Svenskspråkigas antal minskat, bl.a. på grund av emigrationen. "I svenska Österbotten begynte emigrationen till Amerika redan på 1870-talet utöva sin inverkan för att under de följande decennierna svälla ut till en rörelse, som i detta nu utgör den allvarsammaste faran för den svenska folkstammens tillväxt i Finland." Trots detta förblev språkgränsen relativt stark i Österbotten. Orsaken var att även finsktalande föredrog att utvandra till Amerika snarare än in på svenskspråkigt område. Även frånvaron av industrier har låtit "landsbygden gå fri från den finska invasionen". Eftersom han är svenskhetsivrare beklagar han naturligtvis finsk migration till svenska områden, som till exempel i södra Finland. Han avslutar sin artikel i hoppfull ton: "Trots språkgränsens ställvisa förskjutning och språkområdets uppblandning med främmande element befinner sig den svenska befolkningen i södra Finland i ett kraftigt framåtskridande, som inger goda förhoppningar för framtiden."

Referenser

Noter

Litteratur 
 Svenskt i Finland (1914)
 Svensk uppslagsbok, 19 (1939)

Externa länkar 
 

Finländska kulturhistoriker
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Personer från Salo
Födda 1884
Avlidna 1959
Män
Svensk uppslagsbok
Finlandssvenska historiker
Mottagare av Statsrådet Mauritz Hallbergs pris
Iraks armé

Iraks armé () är den försvarsgren i Iraks väpnade styrkor som förfogar över landets markstyrkor.

Historia
Armén grundades ursprungligen 1922 av britterna under deras mandat över landet efter första världskriget.

Omorganisering efter invasionen 2003
Efter invasionen av Irak 2003 ockuperades Irak militärt av den USA-ledda multinationella styrkan i Irak. Armén liksom alla övriga säkerhetsinstitutioner i landet upplöstes den 23 maj 2003 på order av chefen för Provisoriska koalitionsmyndigheten, Paul Bremer, och samtliga soldater och officerare avskedades. Bushadministrationen hade planerat för en kraftigt bantad ny armé som skulle försvara landets gränser och anlitade det privata militärföretaget Vinnell Corporation för detta. När det blev klart att ett fullskaligt inbördeskrig höll på att blossa upp inuti landet övertog den amerikanska militären ansvaret för den nya irakiska armén. En gren av den multinationella styrkan, Multi-National Security Transition Command – Iraq (MNSTC-I) under general David Petraeus, fick 2004 i uppdrag att utbilda, rekrytera och skapa en ny armé i landet för att hjälpa till att bekämpa upprorsrörelserna. 2010 äverfördes ansvaret till United States Forces – Iraq (USF-I) under ledning av general Lloyd Austin. Genom att FN-mandatet för den utländska närvaron i landet löpte ut 2008 övertog 260 000 irakiska soldater från och med januari 2009 ansvaret för säkerhetsoperationerna i landet.

Idag
Iraks armé har sedan 2011 helt har tagit över alla landbaserade militära operationer i landet från den multinationella styrkan och de amerikanska trupperna. På grund av fortsatta våldsdåd av upprorsrörelser i landet fungerar armén också som antiterrorstyrka tills oroligheterna minskar till en nivå som polisen kan hantera. Efter detta kommer armén att undergå en moderniseringsplan som bland annat innebär inköp av mer tungt materiel.

Materiel
I mars 2009 tillkännagav USA:s försvarsdepartement att man kommer utrusta irakiska armén med 140 stycken Abrams stridsvagnar av modell M1A1SA. Vagnarna kommer att levereras i fyra omgångar om 35 stridsvagnar per omgång och beräknades vara i operativ drift 2010.

Referenser 

Iraks militär
Irak
Erland Hofsten

Erland Adolf Gerhard Hofsten, ursprungligen von Hofsten, född 22 maj 1911 i Uppsala, död 7 mars 1996 i Sundbyberg, var en svensk statistiker och känd för att under många år ha lett arbetet med valprognoserna under Sveriges Televisions valvakor.

Hofsten, som var son till Nils von Hofsten, blev filosofie licentiat vid Stockholms högskola 1941, filosofie doktor där 1952 och docent vid Stockholms universitet 1967. Han var anställd av Stockholms stad 1935–1941 och 1942–1947 (statistiska kontoret, kristidsnämnden, stadsplanekontoret), livsmedelskommissionen 1941–1942, var byråchef vid Socialstyrelsen 1947–1962, Statistiska centralbyrån 1962–1971 och demograf där 1971–1976. 

Hofsten var ledamot av 1954 års familjeutredning och andra kommittéer, Förenta nationernas levnadsnivåkommitté 1953, innehade uppdrag i Singapore och Malaya 1955–1956, i Indien 1958–1959 och 1980–1981 (gästprofessor vid universitetet i Delhi), var chef för Förenta nationernas regionala befolkningsinstitut i Accra, Ghana, 1972–1973 och ordförande i European Centre for Population Studies 1971–1983. Han var andre vice ordförande i Sveriges Författarförbund 1974–1976. Han medverkade vid televisionens valvakor 1962–1982. 

Bland Hofstens många publicerade verk finns Utredning angående stadsplanen för Gubbängen som publicerades vid årsskiftet 1943-1944 och kom att spela stor roll för stadsplaneringen i Sverige under efterkrigstiden. 

Hofsten var gift 1936-53 med Birgitta Ek och från 1958 med Mirre Croneborg (1925–2016). 


Bibliografi 
Praktisk statistik (1942)
Vägvisare i svensk statistik (1943)
Utredning angående stadsplanen för Gubbängen (1944)
Index och levnadskostnad (1949)
Price Indexes and Quality Changes (doktorsavhandling, 1952)
Konsumentprisindex (1959)
Vad får vi för pengarna? (1961)
Internationella möten (1962)
Världens befolkning (1967)
Demografins grunder (1969)
Folkökning! (1973)
Befolkningsutveckling och annan utveckling (1976)
Swedish Population History (tillsammans med H. Lundström, 1976)
Demography and Development (1977)
Flera barn i Sverige? (1978)
Befolkningsutvecklingens stora roll – exemplet Frankrike (1981)
Indien – om samhället och befolkningsproblemen (1982)
Befolkningslära (1982)
Pehr Wargentin (1983)
Svensk befolkningshistoria (1986)

Referenser

Tryckta källor
Hofsten, Erland A G i Vem är det, sid 492, 1993

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Svenska statistiker
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Födda 1911
Avlidna 1996
Män
Erland
Forskare från Uppsala
Svenska forskare under 1900-talet
Magier

Magier utgjorde prästerskapet inom Zoroastrismen. De var ansvariga för religiösa ceremonier av olika slag. Dessa präster kallades på persiska för magush som betydde "vis" man eller "vetenskapsman". Från det ordet kommer den grekiska benämningen magos som Matteus använder i dagens text. De svenska orden magi och magisk kommer härifrån.

Se även 
 Mager

Zoroastrism
Kozlodujs kärnkraftverk

Kozlodujs kärnkraftverk är ett kärnkraftverk i Bulgarien. Det är Bulgariens enda kärnkraftverk. Kraftverket ligger 20 mil norr om Sofia och 5 km öster om Kozloduj, en stad vid Donau nära gränsen till Rumänien.

Enligt ett avtal från 1966 mellan regeringarna i Bulgarien och Sovjetunionen skulle man samarbeta för att bygga ett kärnkraftverk . Det började byggas 6 april 1970.

Reaktorer 
Kozloduj kärnkraftverk består av sex tryckvattenreaktorer med en total effekt på 3760 MWe. Två av reaktorerna är i drift. Dessa producerar ca 35% av Bulgariens elektricitet.

Reaktor 1 och 2 
Reaktor 1 och 2 är av typen VVER-440 V230 och togs i drift 1974 och 1975. Enligt ett avtal från 1993 mellan EU och Bulgariens regering stängdes reaktor 1 och 2 i slutet av 2002. Dessa håller på att avvecklas.

Reaktor 3 och 4 
Reaktor 3 och 4 är av typen VVER-440 V320 och togs i drift 1980 och 1982. Reaktorena togs ur drift i slutet av 2006, strax före Bulgarien blev EU-medlem. Reaktorerna stängdes trots att IAEA och WANO gått igenom säkerheten 2002 och 2003 och funnit att reaktorerna uppfyller alla internationella krav på säkerhet. Bulgariens regeringen önskade omförhandla avtalet med EU för att kunna fortsätta driften av dessa reaktorer. En opinionsundersökning visade att 75% av befolkningen stödde fortsatt drift.

Reaktor 5 och 6 
Reaktor 5 och 6 är VVER-1000-reaktorer och togs i drift 1987 och 1991. Dessa är fortfarande i drift.

Referenser 

Kärnkraftverk i Bulgarien
Hönshylte–Kvarnamåla Järnväg

Hönshylte–Kvarnamåla Järnväg (HKJ) var en 21 kilometer lång järnväg i Kronobergs län, vilken förband Norraryd station på Karlshamn–Vislanda Järnväg med Kvarnamåla station på Växjö–Tingsryds Järnväg. Järnvägen var smalspårig med spårvidden 1067 mm. HKJ utgick från Hönshylte gård, en punkt på Karlshamn–Vislanda Järnväg strax norr om Norraryds station, vilket är förklaringen till järnvägens namn. 

HKJ öppnades för trafik 1900. Järnvägsbolaget köptes 1913 upp av Växjö–Tingsryds Järnvägsaktiebolag. 1932 såldes bolaget till Karlshamn–Vislanda–Bolmens Järnväg. Under båda dessa ägare drevs HKJ vidare som ett fristående järnvägsbolag. Järnvägen förstatligades 1943 och uppgick då i Statens Järnvägar. Persontrafiken lades ner 1965 och godstrafiken upphörde 1971. Arbetet med att riva upp rälsen var slutfört 1972. Stora delar av banvallen, inklusive tre fackverksbroar, används idag som cykel- och vandringsled, Banvallsleden.

Vidare läsning

Externa länkar
HKJ, Hönshylte–Kvarnamåla Järnväg

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 1067 mm i Sverige
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Transport i Tingsryds kommun
Järnvägslinjer öppnade 1900
Järnvägslinjer stängda 1971
Makedoniens socialdemokratiska union

Makedoniens socialdemokratiska union, Socijaldemokratski sojuz na Makedonija (SDSM) är det ledande regeringspartiet i Nordmakedonien. Partiledare är Zoran Zaev.

SDSM är den politiska efterträdaren till det makedonska kommunistpartiet, som regerade den jugoslaviska delrepubliken från 1945 till 1990. Partiet är medlem av Socialistinternationalen och var, från september 1992 till 1998 samt mellan 2002 och 2006, det största partiet i Makedoniens parlament.

I valen 2002 och 2006 ingick SDSM i valalliansen Tillsammans för Makedonien.
I parlamentsvalet 2008 var SDSM det dominerande partiet i valkartellen Sol - koalition för Europa.

Avhoppare från SDSM har två gånger bildat nya partier:
 1993 bildade Petar Gošev Demokratisk förnyelse av Makedonien
 2005 bildade Tito Petkovski det Nya Socialdemokratiska partiet

Externa länkar 
Officiell webbplats

Sol - koalition för Europa
Politiska partier i Nordmakedonien
Socialdemokratiska partier i Europa
Politiska partier bildade 1991
Friedrich Pinter

Friedrich Pinter, född 22 februari 1978 i Villach, är en skidskytt från Österrike.

Meriter
2004 - VM-brons i stafett
2008 - tre prispallplatser i världscupen

Källor

Födda 1978
Österrikiska skidskyttar
Män
Levande personer
Personer från Villach
Lae

Artikeln handlar om atollen Lae. För staden i Papua Nya Guinea, se Lae, Papua Nya Guinea.

Lae är en atoll bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna.

Geografi
Lae ligger ca 500 km nordväst om huvudön Majuro mellan Ujae och Kwajalein. 

Atollen är en korallatoll och har en total areal om ca 19,1 km² med en landmassa på ca 1,45 km² och en lagun på ca 17,66 km² (1). Atollen består av ca 15 - 20 öar och den högsta höjden är på endast 6 m ö.h.(2).

De större öarna är:

 Lae,  huvudön, i den södra delen
 Enerein, i den södra delen
 Lejab, i den östra delen
 Ribon, i den norra delen

Befolkningen uppgår till ca 300 invånare (3). Förvaltningsmässigt utgör atollen en egen "municipality" (kommun). Atollens flygplats Lae Island Airport (flygplatskod "LML") ligger på huvudön och har kapacitet för lokalt flyg.

Historia
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Lae upptäcktes den 31 december 1799 av amerikanske kapten Christopher Bently (4). Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget Jaluit-Gesellschaft förvaltade nu öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea (5).

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA fram till landets autonomi 1979.

Externa länkar
 om Lae, med karta
 bild över Lae

Marshallöarnas geografi
Stand Watie

Stand Watie, född 12 december 1806 i Oochcaloga, nuvarande Calhoun i Georgia, död 9 september 1871 Fort Towson i Oklahoma, var en general i  sydstatsarmén.

Stand Waties uramerikanska namn var Degataga, "De två är ett", cherokesledare, bror till Elias Boudinot, hövding för de södra cherokeserna från 1863.

Under amerikanska inbördeskriget bildade han ett cherokes-regemente som stred på sydstatssidan, bl.a. i slaget vid Pea Ridge, Arkansas, 6-8 mars 1862. Han uppnådde rangen av brigadgeneral, och var den siste av de konfedererade befälhavarna som kapitulerade (den 23 juni 1865).

Referenser

Litteratur 
 Englund, Erik & Yvonne Svenström, Indianernas När Var Hur (1981)
 Cunningham, Frank. General Stand Watie's Confederate Indians. Norman: University of Oklahoma Press, 1998.
 Franks, Kenny A. Stand Watie and the Agony of the Cherokee Nation. Memphis, TN: Memphis State University Press, 1979.

Amerikanska generaler
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Nordamerikanska urfolkhövdingar
Personer från Calhoun, Georgia
Födda 1806
Avlidna 1871
Män
Liberalno-Demokratska Partija

Liberalno-Demokratska Partija (LDP) är ett liberalt parti i Nordmakedonien, bildat i april 1997 genom samgående mellan Liberala partiet och Demokratiska partiet. Partiledare är Risto Penov.

LDP var tidigare en del av valalliansen Tillsammans för Makedonien, som erövrade regeringsmakten 2002 men förlorade den 2006. I parlamentsvalet 2008 ingick LDP i valkartellen Sol - koalition för Europa.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Liberala partier i Makedonien
Liberalism i Nordmakedonien
Politiska partier bildade 1997
Sol - koalition för Europa
Lib (ö)

Lib (Marshallesiska Ellep) är en ö bland Raliköarna i norra Stilla havet och tillhör Marshallöarna. Kommunen Lib ligger på ön.

Geografi
Lib ligger ca 300 km sydväst om huvudön Majuro mellan Namu och Kwajalein. 

Ön är en korallö och har en total areal om ca 0, 93 km² och omges av ett korallrev. Ön är bland de minsta områden i Marshallöarna och den högsta höjden är på endast 8 m ö.h.

Befolkningen uppgår till ca 150 invånare. Förvaltningsmässigt utgör ön en egen "municipality" (kommun). Ön kan endast nås med fartyg.

Historia
Raliköarna har troligen bebotts av mikronesier sedan cirka 1000 f.Kr. och några öar upptäcktes redan 1526 av spanske kaptenen Alonso de Salazar.

Lib upptäcktes den 8 januari 1565 av spanske kapten Alonso de Arellano. Öarna hamnade senare under spansk överhöghet.

Neuguinea-Compagnie, ett tyskt handelsbolag, etablerades sig på Raliköarna kring 1859 och den 22 oktober 1885 köpte Kejsardömet Tyskland hela Marshallöarna av Spanien. Bolaget förvaltade öarna fram till den 13 september 1886 då området först blev ett tyskt protektorat och 1906 blev del i Tyska Nya Guinea.

Under första världskriget ockuperades området i oktober 1914 av Japan som i december 1920 även erhöll ett förvaltningsmandat - det Japanska Stillahavsmandatet - över området av Nationernas förbund efter Versaillesfreden 1919.

Under andra världskriget användes ögruppen som militärbas av Japan tills USA erövrade området våren 1944. Därefter hamnade ögruppen under amerikansk överhöghet. 1947 utsågs Marshallöarna tillsammans med hela Karolinerna till "Trust Territory of the Pacific Islands" av Förenta nationerna och förvaltades av USA fram till landets autonomi 1979.

Fotnoter

Externa länkar
 om Lib, med karta

Marshallöarnas geografi
Sirqus Alfon

Sirqus Alfon är en musikteatergrupp, med ursprung i Norrköping. Gruppen grundades 1997 och cirkus, eldkonst, teater och musik är huvudingredienser. 

Efter många års experimenterande på Europas gator tog de 2004 ut en föreställning på turné i Tyskland med hjälp av en agentur i Berlin. De har sedan dess turnerat i Europa, Sydamerika, USA, Mellanöstern och Kina. Under sex års tid har de arbetat med Riksteatern och samarbetat med Cirkus Cirkör. 

2007 blev de en del av Loco Motion's artister. De har synts i SVT:s P3 Guldgala 2009 där de presenterade kategorin årets låt. De uppträdde och delade även ut pris på Dataspelsgalan 2009 för "Årets social game".

Loco Motion och Riksteatern startade 2009 ett samarbete för att tillsammans ta Sirqus Alfon till Edinburgh Festival Fringe. År 2010 blev Sirqus Alfon utvalda att representera svensk kultur med sin nya show Spirit Of Innovation på den svenska paviljongen i Shanghai under Expo 2010. Deras kommande produktion Sirqus Alfon TV sker i samproduktion med Riksteatern och Kulturrådet och har premiär i september.

2012 var Sirqus Alfon en av mellanakterna i  Melodifestivalen där de i den tredje deltävlingen tolkade Silverland av Roger Pontare.

Föreställningar 

Sirqus Alfon har turnerat med en rad föreställningar, flera av föreställningarna har producerats i samarbete med andra grupper. Ett urval av Sirqus Alfon's föreställningar: 

 - 2013 This is Sirqus Alfon
 - 2011 Sirqus Alfon TV
 - 2010 Spirit Of Innovation
 - 2009 Julotrash
 - 2009 Eurotrash - The Upgrade
 - 2008 Eurotrash
 - 2007 Just another summer
 - 2007 JAM Allstars
 - 2006  
 - 2005 Sirqus Alfon

Diskografi

CD
2007 - Millenium trax
2006 - Crazy Leg
2004 - Greatest Hits
2003 - Party Machines

DVD 
2008 – Eurotrash
2007 – Millenium DVD

Externa länkar 
Sirqus Alfon's Officiella webbplats
Sirqus Alfon på Youtube
Sirqus Alfon på Myspace
Sirqus Alfon på Twitter

Referenser 

Teatergrupper i Sverige
Svenska musikgrupper
Cochisekulturen

Cochisekulturen är döpt efter det område (county) i Arizona där fynden gjordes.

De nordamerikanska indianerna hade hunnit bygga upp flera betydande kulturer som redan var försvunna när den vite mannen kom. Arkeologiska fynd i Arizona som är 7.000 år gamla visar att de samtida människorna samlat in vilda sädesslag och malt kornen med runda stenar. För 3.000 år sedan gjorde majsen, Amerikas viktigaste kulturväxt, sitt inträde i sydvästra USA.

Från cochisekulturen utgrenades med tiden två avläggare, mogollon och hohokam.

Cochisekulturen
Cochisekulturen
Rena Sofer

Rena Sherel Sofer, född 2 december 1968 i Arcadia, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.

Karriär

TV-serier 
Sofer har varit med i ett antal TV-serier som gästskådespelare eller annan roll. Bland annat Melrose Place, Vänner, Just Shoot Me! (14 avsnitt i sista säsongen), Seinfeld (avsnittet "The Muffin Tops"), NCIS och Glamour.

Filmer 
Sofer var med i filmen Tro, hopp, kärlek där hon hade en biroll och spelade mot Ben Stiller.

Privatliv 
1995 gifte sig Sofer med Wally Kurth, känd från General Hospital. De fick en dotter, Rosabel Rosalind Kurth. 1997 skilde sig Sofer och Kurth. År 2003 gifte sig Sofer med Sanford Bookstaver och de fick ett barn den ihop 5 augusti 2005.

Källor

Externa länkar
 

Skådespelare från Kalifornien
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1968
Personer från Arcadia, Kalifornien
Kvinnor
Levande personer
Alumner från Montclair State University