kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans Nordmark

Hans Arvid Nordmark, född 25 oktober 1919, död i 20 juni 2011, var en svensk jurist och musiker.

Nordmark studerade violin vid Kungliga Musikhögskolan 1938–1942 och avlade en jur.kand. 1945. Han anställdes vid Vattefallstyrelsen 1948, var administrativ direktör vid LKAB 1957–1972 och vd för Stim 1973–1982. Han invaldes den 24 februari 1966 som ledamot nr 724 av Kungliga Musikaliska Akademien och var styrelseledamot där från 1964 och dess preses 1977–1988. Nordmark var ordförande i Mazerska kvartettsällskapet 1975–1990 och i Stockholms konsertförening 1969–1975.  Nordmark avled i augusti 2011. En runa över honom, författad av preses emeritus Anders R. Öhman, publicerades i Svenska Dagbladet 30 augusti 2011.

Priser och utmärkelser
1966 – Ledamot nr 724 av Kungliga Musikaliska Akademien
1989 – Medaljen för tonkonstens främjande
1989 - Drottningholmsteaterns Hederstecken

Bibliografi

Referenser

Svenska jurister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1919
Avlidna 2011
Män
Britny Fox

Britny Fox är ett amerikanskt glam metal band som bildades 1985. 

Gruppen hade två mindre hits i USA med låtarna Girlschool (#81 på Billboard Hot 100) och Long way to love (#100). Britny Fox första album Britny Fox släpptes 1988. Girlschool och Long way to love var med på albumet. 1989 släpptes Boys in heat. 1991 släpptes Bite down hard som fick ganska dålig kritik. 1992 upplöstes Britny Fox. Britny Fox återförenades 2001 och släppte albumet Springhead motorshark 2003. Gruppen upplöstes igen 2008.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Billy Childs – basgitarr, bakgrundssång (1985–1992, 2000–2008, 2015– )
Johnny Dee – trummor, slagverk, bakgrundssång (1987–1992, 2000–2006, 2015– )
Tommy Paris – sång, rytmgitarr, keyboard (1990–1992, 2000–2007, 2015– )
Chris Sanders – sologitarr (2015– )

Tidigare medlemmar
Dean Davidson – sång, rytmgitarr (1985–1990, 2010)
Michael Kelly Smith – sologitarr, bakgrundssång (1985–1992, 2000–2006)
Tony Destra – trummor, slagverk (1985–1987)
Adam West – trummor, slagverk (1987)
Tommy Krash – sologitarr, bakgrundssång (2006–2007)
Greg D'Angelo – trummor, slagverk, bakgrundssång (2006–2007)
Keith Plants – sologitarr, sång (2007)
Henry Now – trummor, slagverk, bakgrundssång (2007–2008)
Jamie Fletcher – sång, rytmgitarr (2007–2008)
Greg Polcari – sologitarr, sång (2008)

Diskografi
Studioalbum
1987 – In America
1988 – Britny Fox (#39	 på Billboard 200)
1989 – Boys in Heat (#79 på Billboard 200)
1991 – Bite Down Hard
2003 – Springhead Motorshark

Livealbum
2001 – Long Way to Live!
2002 – Live at Froggy's
2006 – Extended Versions

Singlar
1988 – "Long Way to Love" (#100	på Billboard Hot 100, #33 på Billboard Hot Mainstream Rock Tracks)
1989 – "Girlschool" (#81 på Billboard Hot 100)
1989 – "Save the Weak"
1989 – "Standing in the Shadows"
1990 – "Dream On" (#34 på Billboard Hot Mainstream Rock Tracks)
1991 – "Louder"
1999 – "Over and Out"
2003 – "Is It Real?"
2007 – "Girlschool" / "Long Way to Love"

Samlingsalbum
2001 – The Best of Britny Fox

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska metalgrupper
Glam metal-grupper
Musikgrupper bildade 1985
Ludvig Ohlsson

Johan Ludvig Ohlson, född 9 maj 1838, död 14 oktober 1891, var en svensk organist och musikhandlare.

Ohlson avlade musikdirektörsexamen vid Stockholms musikkonservatorium 1854 och anställdes i Isidor Dannströms pianoaffär 1856, som han senare övertog och namnet ändrades 1866 till J. Ludvig Ohlsons pianomagasin. Han var organist i Klara kyrka i Stockholm från 1868. 

Ohlson invaldes den 19 december 1875 som associé nr 82 av Kungliga Musikaliska Akademien och blev ledamot 453 den 28 september 1876. 
1883 erhöll han Vasaordens stjärna och band.

Han bildade i slutet av 1850-talet den s.k. Apotekarkvartetten där han ingick som 1:a bas. Övriga medlemmar var ett antal farmacie studerande nämligen Ernst Wadell (1:a tenor), Per Windahl (2:a tenor) och Frans Lundgren (2:a bas). Kvartetten var mycket uppskattad och anlitad i Stockholms dåtida societetsliv.

Under 1860-talet engagerade sig Ohlson som ledare i sällskapet N:s verksamhet i Stockholm. Sällskapets så kallade Antigonefest i La Croix salong 1864 blev en veritabel succé . Då framförde gruppen bland annat de stora Mendelssonska Antigonekörerna och Nordqvists Bachanal samt den kantat som Ohlson specialkomponerat för tillfället.

Sedan sällskapet N upplösts blev Ohlson ledare för den så kallade Schützka kvartetten som bland annat gav en bejublad föreställning 1876 under en studentkonsert i Uppsala. 1881 blev han "koralintendent" för den i Sverige framstående manskören Par Bricoles sångkör med många och betydelsefulla uppdrag i det svenska offentliga samhället.

I slutet av sin levnad understödde han ”Gubbkvarteten”, en samling av till åren komna skickliga musikaliska utövare. En levnadstecknare skriver efter hans död om honom följande:

”Ohlson, hjärtligt afhållen af alla med hvilka han kom i beröring, var fryntlig, godmodig och glad, hade ett lifligt temerament, kunde ofta bli ”arg som ett bi”, men var genast lika god igen – trumpenheten trifdes aldrig under samma tak som han, och hans friska, klingande skratt jagade snart bort denna objudna gäst, hvar helst den sökte tränga sig in.”

Referenser

Externa länkar
Svensk Musiktidning nr. 17, 1 november 1891, årgång 11. Nekrolog över Ludvig Ohlson.

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1838
Avlidna 1891
Män
Anthony Trollope

Anthony Trollope, född 24 april 1815 i London, död 6 december 1882 i London, var en engelsk författare.

Biografi
Trollope skrev ett femtiotal romaner med motiv från viktorianskt vardagsliv. Flera av de mest kända, till exempel Biskopen i Barchester (1857, översatt 1947), kretsar kring det fiktiva grevskapet Barsetshire.

Bibliografi i urval 
 The Warden (1855)
 Disponenten (anonym översättning, Ridderstad, 1860)
 Föreståndaren (översättning Hans Kumlien och Staffan Vahlquist,  Ruin 2013)
 Barchester Towers (1857)
 Biskopen i Barchester (översättning Harald Jernström, Saxon & Lindström, 1947)
 Can You Forgive Her? (1865)
 Kan du förlåta henne? (översättning Roland Adlerberth, Bergh, 1974-1975)
 The Last Chronicle of Barset (1867)
 Barsets sista krönika (översättning Margareta Ångström, Natur och kultur, 1945)
 Ralph the Heir (1871)
 Ralph (anonym översättning?, Flodin, 1874)
 The Way We Live Now (1875)

Referenser 

 
 

Engelska romanförfattare
Födda 1815
Avlidna 1882
Män
Engelskspråkiga författare
Personer från London
Fork in the Road

Fork in the Road är ett studioalbum av Neil Young. Albumet utkom den 7 april 2009 på Reprise Records.

Albumet är inspirerat av Youngs intresse för bilar och alternativa drivmedel, vilket resulterat i ett projekt att konvertera en Lincoln Continental med miljövänlig teknologi.

Låtlista 

Samtliga låtar på skivan är skrivna av Neil Young

"When Worlds Collide" - 4:14
"Fuel Line" - 3:11
"Just Singing a Song" - 3:31
"Johnny Magic" - 4:18
"Cough Up the Bucks" - 4:38
"Get Behind the Wheel" - 3:08
"Off the Road" - 3:22
"Hit the Road" - 3:36
"Light a Candle" - 3:01
"Fork in the Road" - 5:47

Musiker och produktion 

Producerad av "The Volume Dealers" (Neil Young och Niko Bolas). Inspelad och mixad av Niko Bolas

 Neil Young: elgitarr och akustisk gitarr, sång
 Ben Keith: lap steel, elgitarr, hammondorgel, sång
 Anthony Crawford: elgitarr och akustisk gitarr, piano, hammondorgel, sång
 Pegi Young: vibrafon, akustisk gitarr, sång
 Rick Rosas: bas
 Chad Cromwell: trummor

Listplaceringar

Externa länkar
"Fork in the Road"-video på NeilYoung.com

Källor

Album av Neil Young
Musikalbum 2009
César Azpilicueta

César Azpilicueta Tanco, född 28 augusti 1989 i Zizur Nagusia, är en spansk fotbollsspelare som spelar för Atlético Madrid. Han spelade tidigare för Chelsea, men också Marseille och innan dess för Osasuna.

Den 24 augusti 2012 meddelade Chelsea på sin hemsida att man kommit överens med Marseille om en övergång av Azpilicueta. Den 6 februari 2013 gjorde Azpilicueta sin debut i Spaniens A-landslag i en landskamp mot Uruguay.

Han har sedan ankomsten till Chelsea blivit tilldelad smeknamnet "Dave" och ”Azpi”, då hans medspelare hade svårigheter med att uttala hans efternamn.

Säsongen 23/24 kommer César spela för Atlético Madrid.

Källor

Noter 

Spanska fotbollsspelare
Spanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CA Osasuna
Spelare i Olympique de Marseille
Spelare i Chelsea FC
Spelare i La Liga
Spelare i Ligue 1
Spelare i Premier League
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i VM i fotboll 2018
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Spelare i VM i fotboll 2022
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Spanien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Födda 1989
Levande personer
Män
Personer från Pamplona
Inferno (TV-program)

Inferno är ett TV-program från Utbildningsradion som handlar om psykisk ohälsa.

Serien sändes under hösten 2010 i Kunskapskanalen och SVT2. Redaktionen har även en blogg där de förde dialog med tittarna.

Referenser 

TV-program i SVT
Algar do Carvão

Algar do Carvão är en forntida lavagång eller vulkanisk utgång belägen i mitten av ön Terceira, som tillhör ögruppen Azorerna. Den ligger inom kommunen Angra do Heroísmo i församlingen Porto Judeu.

Namnet
Ordet algar, är ett portugisiskt ord som anger en naturlig hålighet i jorden som, olikt de flesta grottor och hålor, är vertikal i sin orientering, likt en brunn. Portugisiska ordet kommer från det arabiska ordet al-Gar, som betyder "vecket".  Carvão betyder "kol" på portugisiska, men Algar do Carvão är inte en kolkälla; utan, att kalla denna geologiska formation för "kolhåla" är mer någon som anger dess mörkhet mer än det berget består av.

Beskrivning
På ön Terceira finns fyra stora vulkaner (Pico Alto, Santa Bárbara, Guilherme Moniz och Cinco Picos) grupperad längs ett basaltisk sprickbildningsområde som löper genom ön från nordväst till sydost. Algar do Carvão är direkt kopplad till vulkanen Guilherme Moniz caldera, men är en del av samma komplex som Santa Barbara i väster, Pico Alto i norr och Guilherme Moniz, som ligger strax söder om Algar do Carvão.

Vid Algar do Carvão, som ligger på en höjd av omkring 550 meter över havet, är det möjligt att stiga ned cirka hundra meter ner i jordens inre där det finns en pool med kristallklart vatten. Själva grottan är anmärkningsvärd för den unika mineralogiska kännetecknen i dess stalaktiter av silikat. Platsen, 40,5 hektar stort, har fått status som ett “regionalt naturmonument”. 

Hålighetens existens har varit känd länge, men bristen på ljus i det, och den uppenbara risken med ett vertikalt nedstigande ner i mörkret, fördröjde riktiga utforskningar. Den 26 januari 1983, genomfördes den första nedstigningen, " ... med ett enkelt rep, utfördes det av by Cândido Corvelo and Luis Sequeira." Den andra nedstigningen gjordes 1934, av Didier Couto, som skapade den enkla kartan av insidan. Denna ritning, visade sig, baserad på visuella observatoner (snarare än mätningar), vara ganska exakt. 18 augusti 1963, organiserade en grupp entusiaster en nedstigning med hjälp av en "stol"-plattform upphängd i en nylonlina och senare, en sele. Idag, med moderna portabla ljussystem, är det möjligt att utöka antalet som kan undersöka, de mest avlägsna och smalaste delarna av hålet.

Platsen är öppen dagligen för allmänheten, med undantag för veckoslut och helger, från maj till september, mellan tre och fem på kvällen. Särskilda besök kan arrangeras av "The Mountaineers” (Montanheiros), organisationen som har hand om saker gällande Algar.

Förslag till världsarv
Algar do Carvão blev 6 november 1996 uppsatt på Portugals lista över förslag till världsarv, den så kallade "tentativa listan".

Referenser

Noter 

Droppstensgrottor
Azorerna
Tentativa världsarv i Portugal
Street Symphony

Street Symphony är en sång med den amerikanska R&B-sångerskan Monica, utgiven som sitt 2:a studioalbums femte singel den 18 juni 1999. Medan singeln hade en medial framgång på USA:s musiklistor med en 50:e placering på singellistan R&B/Hip-Hop Singles & Tracks klättrade den till en 8:e plats i Tyskland. Orkestern i låten är Atlanta Symphony Orchestra.

Musikvideo
Videon regisserades av Darren Grant och filmades i en stad nattetid där flera scener visar människor som spelar olika instrument medan andra olika händelser utspelas. Andra scener visar Monica dansa med bakgrundsdansare. 
Singelns musikvideo visades sällan på BET och MTV.

Format och innehållsförteckningar
Promo singel
 "Street Symphony" (radio edit) - 4:04

"Cyptron Zone III Remixes" CD- singel
 "Street Symphony" (radio edit) 
 "Street Symphony" (extended version) 
 "Street Symphony" (Cyptron Zone III remix)

Listor

Release-historik

Se även 
Monica
The Boy Is Mine (album)

Referenser 

Musiksinglar 1999
Sånger av Monica
Robert Lange

Robert John "Mutt" Lange, född 11 november 1948 i Mufulira i Nordrhodesia (nuvarande Zambia), är en sydafrikansk-brittisk musikproducent och låtskrivare. 

Han började med artistsamarbeten som City Boy, Boomtown Rats, The Motors och Graham Parker, alla tämligen framgångsrika artister på 1970-talet. Han gick vidare med bland andra grupperna/artisterna AC/DC, Def Leppard, Outlaws, Foreigner, The Cars, Bryan Adams, Billy Ocean, Savoy Brown, The Corrs, Nickelback och Shania Twain.

Twain var hans hustru från 1993 till 2010 och liksom han vegetarian i enlighet med den andliga väg han sedan länge följer, inspirerad av indisk andlig filosofi. Hennes album Come on Over från 1997, som han producerade, är det bästsäljande countryalbumet, det bästsäljande studioalbumet av en kvinnlig artist, det bästsäljande albumet på 1990-talet och det nionde bästsäljande albumet i USA stater.

Robert Lange har fått fyra Grammy Awards under sin karriär. Han är trots det lite av en doldis och finns sällan med på bild.

Uppväxt 
Lange föddes i nuvarande Zambia men växte upp i Sydafrika.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Inofficiell biografi

Födda 1948
Brittiska musikproducenter
Sydafrikanska musikproducenter
Män
Levande personer
Icon (musikgrupp)

Icon är ett amerikanskt glam metal-band som bildades 1981 av gitarristen Dan Wexler, sångaren Stephen Clifford och basisten Tracy Wallach ur bandet The Schoolboys där även gitarristen David Henzerling (senare i bl a King Kobra och Lizzy Borden) och trummisen John Covington ingick. Schoolboys gav ut en EP och medverkade på några samlingsplattor.

Icon släppte sitt första album vid samma namn 1984, med John Aquilino på gitarr och Pat Dixon på trummor. Albumet innehöll bandets största hit On Your Feet och fick bra kritik. Bandet turnerade året ut i USA och 1999 gavs en av spelningarna från turnén ut på cd och VHS-video under namnet 1984: Live Bootleg. 

Deras andra album Night of the Crime släpptes 1985, producerades av Eddie Kramer (Kiss, Led Zeppelin) och mixades av Ron Nevison (Europe, Heart, Ozzy Osbourne). Stephen Clifford hoppade av då albumet var färdiginspelat och senare samma år tog bandet in Jerry Harrison på sång. Bandets två första album har remastrats och återutgivits ett flertal gånger, bland annat på bolagen Axe Killer och Rock Candy.

1987 släpptes en kassett som bara såldes lokalt vid namn A More Perfect Union, som återutgavs på cd 1995 med bonusmaterial. Gruppens sista album Right Between the Eyes innehöll två låtar som Alice Cooper sjunger på. Wexler fortsatte samarbetet genom att skriva låtar och spela gitarr på Coopers album The Last Temptation och A Fistful of Alice. 

Gruppen upplöstes 1990 men återförenades 2008 i samband med att 1984: Live Bootleg gavs ut på DVD, och spelade som förband till Queensryche och på festivalen Rocklahoma. Originalsångaren Stephen Clifford återkom 2010.

Gitarristen John Aquilino har även en karriär på skivbolagen Capitol, EMI och Atlantic bakom sig och äger inspelningsstudion Platinum Underground Studios.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Dan Wexler – gitarr, bakgrundssång (1981–1990, 2008– )
Stephen Clifford – sång (1981–1985, 2010– )
Dave Henzerling – gitarr, bakgrundssång (1981), basgitarr, bakgrundssång (2008– )
John Aquilino – gitarr, bakgrundssång (1981–1989, 2008– )
Gary Bruzzese – trummor (2010– )

Tidigare medlemmar
Tracy Wallach – basgitarr, bakgrundssång (1981–1990)
John Covington – trummor (1981)
Pat Dixon – trummor (1981–1990, 2008–2010)
Steven Young – sång (1985)
Jerry Harrison – sång (1985–1990)
Kevin Stoller – keyboard (1987–1988)
Drew Bollmann – gitarr, bakgrundssång (1989–1990)
David Lauser – trummor (1990)
Scott Hammons – sång (2008–2009)
Sheldon Tarsha – sång (2009–2010)

Diskografi
Studioalbum

Singlar
1984 – "(Rock On) Through the Night"
1984 – "On Your Feet" / "Killer Machine" / "Rock and Roll Maniac"
1985 – "Shot at My Heart" / "Out for Blood"
1989 – "Taking My Breath Away"
1989 - "Forever Young"

Samlingsalbum

Officiella livealbum

Källor

Externa länkar
Icon på Encyclopaedia Metallum

Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1981
Party.San Open Air

Party.San Open Air, eller PSOA, är en metalfestival som hålls årligen, andra helgen i augusti, strax utanför den tyska byn Bad-Berka i förbundslandet Thüringen.

Historia 
Festivalen grundades 1996 som en födelsedagsfest/utomhusfestival med några få lokalband. På grund av problem med att få tillstånd av lokala myndigheter (Thüringen avslog på den tiden kategoriskt alla offentliga arrangemang som råkade sammanfalla med högt uppsatta nazisters födelsedagar, i detta fall Rudolf Hess) var arrangörerna tvungna att skjuta upp den officiella festivalen, då kallad "Endsommer-Festival", från augusti till september. Den första festivalen hölls trots detta, inofficiellt, redan i augusti.
Idag har festivalen vuxit från sina anspråkslösa rötter till ett tredagarsarrangemang med upp till 15 000 besökare. Inom metalgenren internationellt kända artister spelar omväxlande på två olika scener.

Politiska budskap 
Sedan 2007 har festivalarrangörerna fört en kampanj mot, främst nazistiska, politiska uttryck. Bärande av tröjor och symboler samt spelande av musik producerad av artister med bakgrund i extremhögern, och/eller med extrema politiska texter (detta gäller även extremvänstern), på festival- och campingområdet, leder till direkt avhysning från festivalen.

Band som spelat på festivalen 
2010
Asphyx
Aura Noir
Autopsy
Demonical
Desaster
The Devil's Blood
Devourment
Dying Fetus
Cannibal Corpse
The Crown
Ghost Brigade
Ketzer
Lividity
Lock Up
Merrimack
Milking the Goatmachine
Monstrosity
Månegarm
Napalm Death
Necrophagist
Ofermod
Onheil
Origin
Sarke
Suffocation
Suicidal Angels
Tribulation
Under that Spell
Varg
Watain

2009
Azarath
Beneath the Massacre
Brujeria
Brutal Truth
Dark Funeral
Den Saakaldte
Deströyer 666
Eluveitie
Evocation
Exmortus
Glorior Belli
Grabak
Hate Eternal
Hellsaw
Inhume
Marduk
Misery Index
Moonsorrow
Paganizer
Postmortem
Psycroptic
Rotten Sound
Sadus
Satyricon
Shining
Six Feet Under
Solstafir
Summers Dying
Swallow the Sun
Thyrfing
Unleashed

2008
Behemoth
Bloodbath
Bolt Thrower
Deadborn
Defloration
Dismember
Endstille
Facebreaker
Farsot
General Surgery
Hail of Bullets
Impaled Nazarene
Imperious Malevolence
Insision
Irate Architect
Kampfar
Koldbrann
Legion of the Damned
Lividity
Maroon
Obituary
Purgatory
Skyforger
Tyr
Tyrant
Unanimated
Vreid

Referenser

Externa länkar

Musikfestivaler i Tyskland
Musik i Thüringen
Återkommande evenemang i augusti
Återkommande evenemang med premiär 1996
Heavy metal
Slaughter (amerikansk musikgrupp)

Slaughter är ett amerikanskt heavy metal band som bildades 1988 i Las Vegas. 

Originalmedlemmarna var sångaren och gitarristen Mark Slaughter och basisten Dana Strum. Senare tillkom trummisen Blas Elias och gitarristen Tim Kelly. Deras debutalbum Stick it to ya släpptes 1990 och blev väldigt populär. Albumet såldes i över två miljoner exemplar världen över och sålde Multi-Platinum i USA. Albumet innehöll hitsinglarna Up All Night, Fly to the Angels och Spend My Life. Albumet fick bra kritik. 1992 släpptes albumet The Wild Life som inte blev lika populärt som debutalbumet. Albumet innehöll två hits Dance For Me Baby och Real Love. Efter The Wild Life sålde albumen bara sämre och sämre. 1995 släpptes Fear No Evil som fick dålig kritik och sålde dåligt. 1997 släpptes Revolution. 1998 dog gitarristen Tim Kelly i en bilolycka. Det tog bandet väldigt hårt men de spelade in en till skiva. Jeff blando ersatte honom. 1999 släpptes gruppens femte och sista album Back to Reality. Albumet sålde dåligt. Efter det har de fortsatt att spela men de har inte släppt några nya album.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Mark Slaughter – sång, kompgitarr, keyboard, piano, tamburin (1988– )
Dana Strum – basgitarr, bakgrundssång (1988– )
Jeff "Blando" Bland – sologitarr, bakgrundssång (1998– )
Zoltan Chaney – trummor, slagverk, bakgrundssång (2003– )

Tidigare medlemmar
Tim Kelly – sologitarr, bakgrundssång (1988–1995, 1995–1998)
Blas Elias – trummor, slagverk, bakgrundssång (1988–2002)

Turnerande medlemmar
Dave Marshall – sologitarr, bakgrundssång (1995, 1998)
Bobby Rock – trummor (2003–2004)
Timothy "Timbo" DiDuro – trummor (2004–2011)

Diskografi
Studioalbum
1990 – Stick It to Ya
1992 – The Wild Life
1995 – Fear No Evil
1997 – Revolution
1999 – Back to Reality

Livealbum
1998 – Eternal Live

EP
1990 – Stick It Live
1995 – Hard Times

Singlar (urval)
1990 – "Gave Me Your Heart"
1990 – "Spend My Life"
1990 – "Up All Night" / "Eye To Eye"
1990 – "Fly to the Angels" / "Desperately"
1991 – "Mad About You"
1992 – "Days Gone By" / "Reach for the Sky"
1992 – "Do Ya Know"
1992 – "First to be Slaughtered"
1992 – "Real Love"
1992 – "The Wild Life"
1992 – "Dance For Me Baby"
1995 – "Outta My Head"
1995 – "Searchin'"
1997 – "American Pie"
1998 – "Fly To The Angels 98"

Externa länkar

Officiell webbplats
Intervju med Mark Slaughter
Intervju med Blas Elias

Amerikanska metalgrupper
Glam metal-grupper
Musikgrupper bildade 1988
Musik i Las Vegas
One Wish (Deborah Cox-album)

One Wish är det andra studioalbumet av den kanadensiska R&B-sångerskan Deborah Cox,  utgivet på Arista Records den 15 september 1998. Sångerskan skrev tre låtar själv till albumet och arbetade med David Foster, DJ Quik och Naughty by Natures Kay Gee på resten av materialet. Vokalisten och låtskrivaren Montell Jordan och musikproducenten Shep Crawford skrev även och komponerade material till albumet.

Sångerskans andra studioalbum blev också Deborah Coxs andra framgångsrika musikalbum på rad. Skivan hade stor framgång på USA:s R&B-lista där den klättrade till en 14:e plats och sammanlagt låg 64 veckor på listan. One Wish blev ännu en listetta på Billboards Top Heatseekers men skivan misslyckades dessvärre att nå någon högre placering än en 72:a plats på Billboard 200. Albumets ledande singel blev balladen "Nobody's Supposed to Be Here". Låten visade sig bli en succé i USA och Kanada. Senare singlar som "It's Over Now" och "We Can't Be Friends" gjorde sångerskan till en av de framgångsrikaste kanadensiska sångerskorna under 1990-talet.

År 1999 hade One Wish certifierats guld av RIAA samtidigt som Deborah Cox hade en stor turné tillsammans med R. Kelly för att marknadsföra skivan. Hon vann även en Juno Award med utmärkelsen "Best R&B/Soul Recording".

Låtförteckning

Listor

Referenser 

Musikalbum 1998
Album av Deborah Cox
Hendrik Zwaardemaker

Hendrik Zwaardemaker, född 10 maj 1857 i Haarlem, död 19 september 1930, var en nederländsk fysiolog.

Zwaardemaker blev medicine doktor 1883 samt 1899 professor i fysiologi i Utrecht. Vid sin vetenskapliga forskning behandlade han företrädesvis luktsinnets fysiologi (Physiologie des Geruchs, 1895; Geruch und Geschmack, 1910), den experimentella fonetiken samt betydelsen av radium i fysiologiskt hänseende. Han utgav även Leerboek der physiologie (två band, 1909-11).

Källor

Nederländska fysiologer
Nederländska professorer
Födda 1857
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Personer från Haarlem