kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Doggerland

Doggerland var en gång i tiden ett landområde i  Nordsjön under den senaste istiden och flera tusen år efter istidens slut. Landmassan utgjorde först en landförbindelse mellan Storbritannien och Danmark. Ungefär  för 6000–7000 år sedan började de sista mest höglänta delarna, nuvarande Doggers bankar, försvinna.

Utbredning 
Under den senaste istiden var vattenståndet upp till 120 meter lägre än idag och då sträckte sig en landmassa, nu kallad Doggerland, där vi nu finner Nordsjön. Landområdet förband Danmark med Storbritannien och det hade sin största utbredning för omkring 20 000 år sedan när istiden var som kyligast, området kan då ha sträckt sig så långt som till Shetlandsöarna. Mellan Doggerland och Norge fanns en ränna med hav, kallad Norska rännan, och mellan Shetlandsöarna och staden Bergen låg berg som nu har fått namnet Vikingabergen.

Allteftersom temperaturen steg så steg havsytan, enligt vissa beräkningar 1,25 meter per hundra år, och Doggerland blev mindre. Det kvarvarande området blev mer och mer dominerat av våtmarker. För 8 100 år sedan inträffade det så kallade Storeggaskredet, ett omfattande skred på botten av havet mellan Island och Norge i höjd med Trondheim. Storeggaskredet orsakade den största kända tsunamin i norra Europa med tre till fyra meter höga vågor i höjd med Doggerland. Vågorna måste ha sköljt över stora delar av området, utom i de mest höglänta delarna (nuvarande Doggers bankar). För cirka 6-7000 år sedan fanns lite eller inget kvar av landmassan Doggerland.

Levnadsbetingelser 
Sannolikt var Doggerland en av de bästa miljöerna för jägare i Europa efter istidens slut med god jakt, gott fiske och floder med färskvatten. Under istiden fanns djur som mammut och ren. När klimatet blev varmare förändrades tundralandskapet gradvis till skogar av ädellövträd och bytesdjuren blev istället hjort och vildsvin.

Forskarna vet ännu inte hur stor del av befolkningen som överlevde det så kallade Storeggaskredet. Enligt arkeologiska utgrävningar återvände ingen till Doggerland efteråt.

Fynd 
Ostronfiskare hittade redan på 1800-talet rester av mammutar och renar i vattnen utanför England. År 1931 drog en fisketrålare upp en hullingförsedd harpunspets av horn vars ålder fastslogs till 12 000 år och efter det har fiskare, dykare, arkeologer och geologer gjort fler fynd som visar hur människor levde på Doggerland och med hjälp av data från oljebolag har Doggerland kunnat kartläggas bättre. Man har bland annat hittat en massgrav med mammutar, stående stenar, murar, fossiliserade trädstubbar och en sannolik begravningsplats för människor. Fragment av en 40 000 år gammal  neandertalskalle trålades upp 15 km utanför den nederländska kusten 2009.

I kulturen 
Maria Adolfsson utkom 2018 med en deckare, Felsteg, och 2019 med uppföljaren Stormvarning, som båda utspelar sig på Doggerland i modern tid. I boken finns delar av området kvar som öar över havsytan. Doggerland är här en självständig stat med drag både av Skandinavien och av  Storbritannien.

Bandet Skraeckoedlan porträtterar en mammuts sista stund i sin låt Creature of Doggerland, 2019.

Källor

Externa länkar 

Europas geografi
Nordsjön
Alfred H. Littlefield

Alfred H. Littlefield, född 12 april 1829, död 21 december 1893, var en amerikansk politiker och guvernör i Rhode Island.

Barndom och uppväxt
Littlefield föddes i Scituate, Providence County, Rhode Island, den 12 april 1829. Han blev senare en framgångsrik affärsman.

Politisk karriär
Littlefield var ledamot av Rhode Islands representanthus 1876 och 1877. Han tjänstgjorde också i delstatens senat 1878 och 1879. Han var guvernör från den 25 maj 1880 till den 29 maj 1883. Han var republikan och efterträdde sin partikamrat Charles C. Van Zandt, som inte kandiderade för omval 1880. Littlefield slog den demokratiske kandidaten Horace A. Kimball med 10 224 röster mot 7 440, medan 5 047 röster gick till Prohibitionkandidaten Albert C. Howard. Republikanen Henry H. Fay blev viceguvernör.

Under Littlefields tid som guvernör lades gränsen mellan Rhode Island och Massachusetts fast. Han efterträddes den 29 maj 1883 av republikanen Augustus O. Bourn.

Han avled den 21 december 1893. Han begravdes på Swan Point Cemetery, Providence, Rhode Island.

Referenser
 Sobel, Robert och John Raimo. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978. Greenwood Press, 1988. 

Guvernörer i Rhode Island
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Providence County
Födda 1829
Avlidna 1893
Män
Hanna Krall

Hanna Krall, född 20 maj 1935 i Warszawa, är en polsk journalist och författare.

Biografi 
Hanna Krall föddes i en assimilerad judisk familj i Warszawa. Hennes föräldrar och släktingar försvann i förintelseläget Majdanek. Hanna Krall överlevde tack vare ett fyrtiotal polacker som gömde henne; hon gick från hand till hand och flyttades mellan byn Krasnogliny, städerna Warszawa och Ryki, Albertinerklostret i Zyczyn och andra platser. 

Efter kriget bodde Hanna Krall på ett barnhem för föräldralösa judiska barn. I slutet av 1950-talet utbildade hon sig till journalist i Warszawa och började arbeta på några av de största polska dagstidningarna. Mellan 1966 och 1969 var hon utrikeskorrespondent i Moskva och gav därefter ut två reportageböcker om vardagslivet i Sovjetryssland.

Hanna Krall fick sitt genombrott 1976 med intervjuerna med Marek Edelman, en av de överlevande från den judiska motståndsrörelsen i Warszawas getto. Artiklarna är uppseendeväckande med sin avheroisering av den judiska revolten. De gavs ut som bok 1977 med titeln  Hinna före Herren Gud (på polska Zdazyc przed Panem Bogiem).

Efter att undantagstillstånd utlysts i Polen 1981 började Krall arbeta som frilans, vilket hon fortsatte med efter kommunistregimens fall 1989. I dag ägnar hon sig först och främst åt skönlitterärt arbete.

Hanna Krall har gett ut ett tiotal böcker som framförallt berör frågor kring förhållandet mellan tyskar, polacker och judar under och efter andra världskriget samt om människors personliga historia och hur deras uppväxt påverkat deras vuxna liv.

Böcker utgivna på svenska
Hinna före Herren Gud. Översättning. av Lennart Ilke. Norstedt, 1982
Lokförare C:s föredömliga liv : reportage 1973-1990. Översättning: Lennart Ilke. Ordfront, 1993
Att dansa på främmande bröllop : sanna berättelser om människoöden i nazismens spår. Översättning: Julian Birbrajer och Anders Bodegård.B. Östlings bokförl. Symposion, 1996
Existensbevis. Översättning: Julian Birbrajer. B. Östlings bokförl. Symposion, 1997 
Där ingen flod längre finns. Översättning av Julian Birbrajer. B. Östlings bokförl. Symposion, 2000
Så det är du som är Daniel. Översättning av Julian Birbrajer. B. Östlings bokförl. Symposion, 2002
Hjärterkung. Översättning av Julian Birbrajer. Ersatz, 2017
Hinna före Herren Gud. Nyutgåva som utgår från en omarbetad version av boken från 2006. Översättning av Lennart Ilke. Ersatz, 2017.
Vit Maria. Översättning av Julian Birbrajer. Ersatz, 2018

Reportage på svenska (urval)
Lokförare C:s föredömliga liv : reportage 1973-1990. Översättning: Lennart Ilke . Ordfront, 1993
Hanna Krall - detaljens mästare i Gräv-scoop : tidskrift för grävande journalistik. 1996: nr 4
En älskad människa. Översättning: Julian Birbrajer. Moderna tider 1999 nr 105/106, Moderna tider förlags AB

Se även
Polen under andra världskriget
Warszawaupproren

Källor
 Jewish Women’s Archive

Fotnoter

Polska författare under 1900-talet
Polska författare under 2000-talet
Polskspråkiga författare
Personer från Warszawa
Födda 1935
Levande personer
Kvinnor
Twin Peaks, Kalifornien

Twin Peaks är två höjder med en höjd på 281 meter som ligger i San Francisco, Kalifornien. De är de näst högsta punkterna i San Francisco, efter Mount Davidson.

De två topparna går från nord till syd och avdelas av "Twin Peaks Boulevard", den enda vägen som leder till toppen. Twin Peaks utgör en framträdande avskiljare för den kustliga sommardimma som trycks in från Stilla havet. På grund av de här unika geografiska förhållandena får de västsluttande delarna generellt betydande dimma och starka vindar, medan de östsluttande delarna vanligtvis får mer sol och värme. Höjden på topparna går från 180 meter till över 270 meter. Tunn, sandig mark är den vanligaste marktypen, vilket gör dem mer mottagliga för erosion.

Även det närliggande området har namngivits efter bergen.

Referenser 

Berg i Kalifornien
Brunna herrgård

Brunna herrgård är en herrgård i Vänge socken, Ulleråkers härad, Uppsala kommun, 11 kilometer väster om Uppsala.

Brunna omtalas första gången 1292, och tillhörde 1437–1472 häradshövdingen Peder Karlsson. På 1600-talet ägdes gården av militären Johan Böllja, som stupade i Polen 1656. Han hade inga efterkommande varför gården ärvdes av hans bror ryttmästaren Kettil Böllja och hans hustru, Sophia Brantmüller från Schlesien. Deras enda barn Anna Böllja, gift med riksantikvarien Jacob Reenhielm, och deras sex döttrar ärvde godset.

Bland senare ägare märks ärkebiskop Carl von Rosenstein, ärkebiskopen Uno von Troil från 1793, och därefter Lars David von Troil, som 1821 lät uppföra nuvarande herrgårdsbyggnad.

Till gården hörde vid 1927 en större ångsåg och 772 hektar mark, varav 400 hektar var odlingsmark.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Gabriel Anrep, ätterna Böllja och Reenhjelm i Svenska adelns Ättar-taflor

Herrgårdar i Uppland
Byggnader och anläggningar i Uppsala kommun
Krapina-Zagorjes län

Krapina-Zagorjes län () är ett av Kroatiens 21 län. Dess huvudort är Krapina. Länet har 142 432 invånare (år 2001) och en yta på 1 224 km².

Administrativ indelning 
Krapina-Zagorjes län är indelat i 7 städer och 25 kommuner.

 Städer:
 Krapina
 Donja Stubica
 Klanjec
 Oroslavje
 Pregrada
 Zabok
 Zlatar

 Kommuner:
 Bedekovčina
 Budinšćina
 Desinić
 Đurmanec 
 Gornja Stubica
 Hrašćina
 Hum na Sutli
 Jesenje
 Kraljevec na Sutli
 Krapinske Toplice
 Konjšćina
 Kumrovec
 Marija Bistrica
 Lobor
 Mače           
 Mihovljan
 Novi Golubovec
 Petrovsko
 Radoboj                           
 Sveti Križ Začretje
 Stubičke Toplice
 Tuhelj                           
 Veliko Trgovišće
 Zagorska Sela  
 Zlatar Bistrica

Se även 
 Kroatiens län
 Kroatiens regioner
Rödjebro

Rödjebro eller Rödje är en by i Huddunge socken, Heby kommun.

Byns namn Rödje är fornsvenska och betyder ungefär röjningen eller nybygget. Byn var förmodligen ganska ny då den omtalas första gången 1376. Den saknas i markgäldsförteckningen 1312 och namnet antyder att det är ett medeltida kolonisationsnamn.
Däremot har människor bott på platsen tidigare, på byns ägor finns bland annat ett fynd av en Tunnackig flintyxa som förmodligen härrör från en hittills oupptäckt trattbägarboplats i närheten.

Den omtalas första gången 1376 då Siggo de Rydio var faster i samband med jordbyte i byn Torp, Nora socken. 1427 var Laurentius de Rydie nämndeman vid Våla häradsrätt.
I de äldsta jordeböckerna 1541 är Rödje ett mantal om 6 öresland, som brukas av en bonde. Under 1600-talet delas jorden, från 1630-talet fanns här två bönder, 1640-talet tre, och på 1650-talet fyra, dessutom en sockenskräddare. På 1680-talet fanns här fem bönder och soldattorp för soldaten Bonde. Fler torp tillkommer senare, men bönderna blir dock aldrig fler än fem. 

Nere vid Huddungeån hade byn redan 1629 i kvarn, och från 1631 även en såg. Tidigare hade här endast funnits ett vadställe över ån, men på 1600-talet byggs en träbro, som på 1700-talet ersattes av en stenbro.
På den här platsen på Rödjes ägor tillkom i mitten av 1800-talet en handelsbod. Samtidigt moderniserades sågen, ett garveri anlades och en rad nya torp tillkom i området, som blev något av ett mindre centrum i Huddunge, vid sidan av Huddungebyn. I början på 1900-talet tillkom en idrottsplats i orten.
Idag har namnet Rödjebro tagit över som huvudbenämning på bebyggelsen i området, även om de flesta på orten fortfarande skiljer mellan Rödje och Rödjebro.

Källor
Det medeltida Sverige, Tiundaland 1:4, Rune Jansson, Sigurd Rahmqvist, Lars-Olof Skoglund, Stockholm 1974

Orter i Heby kommun
Brattberg

Brattberg är en by i Harbo socken, Heby kommun.

Några säkra järnåldersgravar finns inte på Brattbergs ägor, och namnformen är av ett slag som förekommer under järnålder men vanligen är medeltida, så det mest troliga är att byn tillkommit först under medeltid. Brattberg betyder det branta berget, och syftar egentligen på Brattberget, en mindre, men förhållandevis brant höjd i närheten av byn.

Byn omtalas första gången i markgäldsförteckningen 1312, och då fanns fem skattskyldiga i byn. 1541 fanns två skattemantal i byn. Dessutom fanns tidigare även en frälsegård, som 1414 donerades till Julita kloster. Krister Nilsson (Vasa) återfick 1426 gården som tidigare tillhört hans släkt efter en tvist med klostret. Jorden kom senare att tillfalla byn Hässelby, men räknades ännu på 1600-talet till Brattberg. 1658 fanns fem bönder i Brattberg, och under 1700-talet steg antal bönder till sju. Från 1658 fanns dessutom en torpare i Torpet Fallet. Fallet blev från 1600-talet och fram till 1865 soldattorp för Brattberg. I början på 1800-talet tillkom torpet Sveden och i slutet av 1800-talet torpen Östra Sveden och Bulten.

1815 fanns 74 personer i byn, där någonstans uppnås kulmen i byns befolkningsutveckling. Utvandringen innebär en snabb nedgång som byn visserligen återhämtar sig från, 1940 fanns 61 personer i byn. 1981 fanns dock endast 24 personer kvar.

Källor
Byar och Gådar i Harbo Socken, Fakta och Årtal, Magnhild Umaerus & Sune Eriksson 1985
Harbo socken, K. G. Söderhielm, Östervåla 1971
Det medeltida Sverige, Tiundaland 1:4, Rune Jansson, Sigurd Rahmqvist, Lars-Olof Skoglund, Stockholm 1974

Orter i Heby kommun
Markgäldsförteckningen

Markgäldsförteckningen är en skattelängd från 1312, som utgör den äldsta bevarade svenska skattelängden. Bakgrunden är att hertigarna Erik och Valdemar upptog en extra skatt under året för att finansiera deras uppror mot brodern, Birger Magnusson.

Omfattningen är oklar, och endast längder från Våla, Vendels och Olands härader, samt Västlands, Österlövsta, Hållnäs och Valö socknar finns bevarade.

Källor
Det medeltida Sverige, Tiundaland 1:4, Rune Jansson, Sigurd Rahmqvist, Lars-Olof Skoglund, Stockholm 1974

Svenska historiska lagtexter
Emil Brunner

Emil Brunner, född den 23 december 1889, död den 6 april 1966, var en schweizisk teolog.

Brunner blev 1924 professor i praktisk teologi i Zürich. Brunner företräder den så kallade dialektiska teologin i anslutning till Karl Barth och hävdar under avvisande av all upplevelsefromhet Guds ord som en uppenbarelse, som inte kan begripas eller upplevas, tillgänglig endast för tron, samt betonar kristendomens äverväldsliga, stränga och krävande karaktär. Av Brunners skrifter märks Erlebnis, Erkenntnis und Glaube (1921, 3:e upplagan 1923), Die Mystik und das Wort (1924), Philosophie und Offenbarung (1925), Religionsphilosophie (1926) och Der Mittler (1927).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Schweiziska teologer
Födda 1889
Avlidna 1966
Män
Vårfältblomfluga

Vårfältblomfluga (Eupeodes lapponicus) är en blomfluga som tillhör släktet fältblomflugor.

Kännetecken

Liksom andra fältblomflugor är den svart med gula fläckar på bakkroppen och ger därmed ett getinglikt intryck (mimikry). Den har tre par fläckar på bakkroppen som oftast inte når ut till bakkroppens kant. Säkraste sättet att skilja vårfältblomflugan från andra arter i släktet är på en detalj på vingen. En av vingribborna (R4+5) bildar en tydligt böjd båge till skillnad från de andra arterna i släktet som har en betydligt rakare vingribba. Vårfältblomflugan är mellan 8 och 11 millimeter lång.

Levnadssätt
Man kan hitta vårfältblomflugan både i lövskogs och barrskogsgläntor och andra gränszoner mellan skog och öppen mark. Hanen hävdar revir och kan ses sväva i en skogsglänta ett par meter över marken. Man kan se den hämta nektar på bland annat kabbleka, mjölke, midsommarblomster, prästkrage, mandelblomma, maskros, tussilago och slån. Man kan se den från slutet av mars till början av oktober. Larven lever på bladlöss, framför allt på barrträdsbladlöss, men man har även hittat larver på lövträd och örter.

Utbredning
Den finns i större delen av Europa (utom på Irland) och även på Grönland. Den finns österut ända till stilla havet. I Nordamerika finns den från Alaska till Kalifornien. Den finns i hela Sverige men är vanligast i Svealand och Norrland.

Källor

Externa länkar 

Blomflugor
Mimikry
Carl Brunkman

Carl Brunkman, född 1734 och död 1781 var en svensk filolog och publicist.

Brunkman blev filosofie magister i Uppsala 1758, och livnärde sig på lägre prästbefattningar, uppträdde som reformator i språkliga och samhälleliga frågor, varvid hans brist på självkritik och omdöme ofta utsatte honom för de samtida skaldernas satir.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
Carl Brunkman i Libris

Svenska präster under 1700-talet
Födda 1734
Avlidna 1781
Män
Wayne Taylor

Wayne Taylor, född den 15 juli 1956 i Port Elizabeth, Sydafrika, är en sydafrikansk racerförare. Han är far till Ricky och Jordan Taylor.

Racingkarriär
Taylor har framförallt tävlat i sportvagnar, och 1987 slutade han fyra i Le Mans 24-timmars, vilket gav honom möjligheten att köra i Sportvagns-VM. Efter att ha tävlat där i ett par år flyttade Taylor sin fokus till att tävla i USA och i IMSA GT Championship. Han inledde med en fjärdeplats säsongen 1991, och sedan vann han titeln 1994 och 1996. Han lyckades även vara med och vinna Daytona 24-timmars 1998. Det var den sista säsongen för GT-mästerskapet, och sedan kom Taylor att bli en av toppförarna i Rolex Sports Car Series arrangerad av Grand-Am. Han vann såväl Daytona som mästerskapet 2005 tillsammans med Max Angelelli och duon deltog dessutom tillsammans i International Race of Champions 2006.

Efter säsongen 2006 kom Taylor att bli teamägare, och avslutade sin aktiva karriär med undantag för starter i Daytona. Angelelli följde med Taylor till det nya teamet och var nära att tillsammans med Brian Frisselle ta en överraskande titel 2009, men i en jämn avslutning på Homestead-Miami Speedway räckte det inte ända fram för duon.

Källor

Födda 1956
Sydafrikanska racerförare
Rolex Sports Car Series-förare
Levande personer
Män
Personer från Port Elizabeth
Fettgas

Fettgas eller oljegas var på 1800-talet en beteckning för belysningsgas framställd ur fettavfall. Komprimerad fettgas användes för belysning i järnvägsvagnar, enligt ett system utvecklat av tysken Julius Pintsch (1815-1884). Komprimerad acetylengas var mycket explosiv, men kunde göras mindre farlig genom att blandas med fettgas. En bättre lösning på samma problem var dock Gustaf Daléns gasackumulator, utvecklad av AGA-bolaget.

Se även
 Vattengas

Källor
 Meyers Konversationslexikon, 6:e utgåvan (1906).
 Nils Gustaf Dalen, Nobelpristagare i fysik 1912, presenterad av Svenska Fyrsällskapet.
 C. J. Lundström, "Om acetylén-belysningens praktiska införande i Sverige", Svensk Kemisk Tidskrift (1897), sid. 156 ff.

Teknikhistoria
Organisk kemi
Energigas

en:Associated petroleum gas
Soul Kitchen

Soul Kitchen är en tysk filmkomedi från 2009, regisserad av Fatih Akın. Handlingen är förlagd till bistrorestaurangen Soul Kitchen i Hamburg. Filmen hade premiär på Filmfestivalen i Venedig den 10 september 2009 och vann festivalens stora pris "Grand prix du jury".

Soul Kitchen var en av skådespelaren Monica Bleibtreus sista filmer och den hade premiär efter hennes död.

Referenser

Externa länkar 
 
 https://web.archive.org/web/20160624184324/http://www.soul-kitchen-film.com/

Tyska komedifilmer
Filmer 2009
International Race of Champions

International Race of Champions eller IROC var en biltävlingsserie i USA mellan 1974 och 2006. Serien är ej att förväxla med Race of Champions eller Race of Champions på Brands Hatch.

Historia
IROC grundades som ett arrangemang av all-star-typ, där stjärnor från olika framförallt amerikanska serie var inbjudna att tävla i identiska stock cars. Tävlingarna kördes med ett fåtal inbjudna förare, och aldrig med mer än tolv. Under seriens gång dominerades den av förare från NASCAR, då dessa körde liknande bilar i sina vanliga tävlingar. Den sista föraren som inte var ifrån NASCAR som vann sammanlagt var Al Unser Jr. 1988. På grund av ekonomiska problem blev aldrig säsongen 2007 av, och företaget som ägde serien gav upp våren 2008.

Säsonger och mästare

International Race of Champions
Regionförvaltningsverk

Regionförvaltningsverket (RFV) (finska: aluehallintovirasto) är vart och ett av de regionala statliga ämbetsverk som (tillsammans med närings-, trafik- och miljöcentralerna) den 1 januari 2010 ersatte Finlands länsstyrelser, som avskaffades med utgången av år 2009 (se vidare Finlands län). Varje regions regionförvaltningsverk leds av en överdirektör. 

På Åland delar Ålands landskapsregering och Statens ämbetsverk på Åland på de uppgifter som regionförvaltningsverken har i övriga delar av Finland.

Uppgifter 
Enligt lagen om regionförvaltningsverken  har verken följande arbetsuppgifter:

 Social- och hälsovård, miljöhälsovård samt tillstånds- och andra ansökningsärenden som anknyter till miljöskyddet och vattenskyddslagstiftningen.
 Utbildnings- och det övriga bildningsväsendet samt konsument- och konkurrensförvaltningen.
 Främjande och förverkligande av rättssäkerhet, och utvärderande av regional tillgång till grundläggande service. 
 Tillsyn över och utveckling av arbetarskyddet.
 Styrning, övervakning och utveckling av magistraterna.
 Räddningsväsendet och polisväsendets regionala myndighetssamarbete.

Schemat över regionförvaltningsverkets organisation varierar från regionförvaltningsverk till regionförvaltningsverk.

Lista över de regioner där regionförvaltningsverket har verksamhet 

Regionförvaltningsverket har verksamhet vid sex regioner i Finland:
 Regionförvaltningsverket i Södra Finland, Tavastehus
Regionen omfattar landskapen Egentliga Tavastland, Päijänne-Tavastland, Nyland,  Kymmenedalen och Södra Karelen. Till den del av regionförvaltningsverket som ansvarar för miljötillstånden hör också landskapen Egentliga Finland och Satakunta. 
 Regionförvaltningsverket i Sydvästra Finland, Åbo
Regionen omfattar landskapen Egentliga Finland och Satakunta. Till den del av regionförvaltningsverket som ansvarar för arbetarskyddstillsynen hör också landskapet Åland.
 Regionförvaltningsverket i Östra Finland, S:t Michel
Regionen omfattar landskapen Södra Savolax, Norra Savolax och Norra Karelen. 
 Regionförvaltningsverket i Västra och Inre Finland, Vasa
Regionen omfattar landskapen Birkaland, Mellersta Finland, Södra Österbotten, Österbotten samt Mellersta Österbotten. 
 Regionförvaltningsverket i Norra Finland, Uleåborg
Regionen omfattar landskapen Norra Österbotten och Kajanaland.
 Regionförvaltningsverket i Lappland, Rovaniemi
Regionen omfattar landskapet Lappland.
 På Åland motsvaras regionförvaltningsverket av Statens ämbetsverk på Åland, Mariehamn. Chefstjänstemannen där bär alltjämt titeln landshövding.

Källor 
 Regionförvaltningsverkets huvudwebbplats Läst 13 februari 2013.

Noter

Finländska statliga myndigheter
Organisationer bildade 2010
Finlands administrativa indelning