kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Camelot (film)

Camelot  är en amerikansk musikalfilm från 1967 i regi av Joshua Logan. Filmen är baserad på Alan Jay Lerners musikal med samma namn uppsatt första gången 1960, som i sin tur är baserad på T. H. Whites roman The Once and Future King från 1958.

Handling  
Filmen handlar om Kung Arthur av England och hans äktenskap med Guinevere. Men även om Mordreds plan att erövra tronen och Guineveres spirande relation med Lancelot du Lac, vilka hotar att förstöra Arthurs sammanslagning av riddare vid Runda bordet.

Om filmen 
Filmen vann tre Oscar vid Oscarsgalan 1968: bästa scenografi, bästa kostym och bästa originalmusik. Den vann även tre Golden Globe: bästa manliga huvudroll - komedi eller musikal, bästa originalmusik - spelfilm och bästa sång - spelfilm för "If Ever I Should Leave You".

Rollista i urval 
 Richard Harris - Kung Arthur
 Vanessa Redgrave - Guinevere
 Franco Nero - Lancelot du Lac
 David Hemmings - Mordred
 Lionel Jeffries - King Pellinore
 Laurence Naismith - Merlin
 Pierre Olaf - Dap
 Estelle Winwood - Lady Clarinda
 Gary Marshal - Sir Lionel

Källor

Externa länkar 

Amerikanska musikalfilmer
Filmer 1967
Kung Arthur-filmer
Filmer baserade på musikaler
Kungligheter på film
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Warner Bros.
Forngeorgiska

Forngeorgiska (georgiska: ენაჲ ქართული, enaj kartuli, karternas språk) var språket i det gamla kungariket Georgien i Kaukasien. Forngeorgiska var skriftspråket för alla etnografiska grupper av georgier med början på 400-talet f.Kr. fram tills den moderna georgiskan tog över på 1600-talet.

Räknesystem 
De grundläggande siffrorna i forngeorgiskan är:

 erti
 ori
 sami
 otchi
 chuti
 ekwsi
 ʃwidi
 rvaj
 cchraj
 ati
 atertmetˀi
 atormetˀi
 atsametˀi
 atotchmetˀi
 atchutmetˀi
 atekwsmetˀi
 atʃwidmetˀi
 atrvametˀi
 atccheametˀi
 oci

30 = ocdaati, 40 = ormeci, 50 = ergasisi, 60 = sameoci, 70 = sameocdaati, 80 = otchmeoci, 90 = otxmeocdaati, 100 = asi.

Kartvelska språk
Utdöda språk
Georgiska
Mats Lillhannus

Mats Lillhannus, född 1972, är en finländsk sångare (tenor).

Mats Lillhannus är född och uppvuxen i Korsholm i Finland och är en ensemblesångare specialiserad på tidig musik. Sin musikerbana inledde Lillhannus som jazztrumpetare, men redan under gymnasieåren under det tidiga 1990-talet väcktes intresset för sång och tidig musik. Efter avslutad skolgång sökte sig Lillhannus till Åbo Akademi för att studera musikvetenskap och avlade filosofie magisterexamen. Därefter inledde Lillhannus sin karriär som professionell sångare och musiker. Lillhannus har studerat sång under ledning av Veikko Kiiver i Stockholm och deltagit i mästarkurser ledda av bland andra Damien Poisblaud, Kevin Smith och Päivi Kantola.

Lillhannus arbetar både som solist och som ensemblesångare, i Finland och internationellt. Redan under studietiden grundade han vokalensemblen Camerata Aboensis vars konstnärliga ledare han är. Lillhannus är också initiativtagare till kammarkören Key Ensemble som grundades år 2004. Därtill är han medlem av den nystartade ensemblen Apollo's Noyse, vars medlemmar kommer från Finland, Storbritannien och Schweiz.

Under åren 2009–2010 deltog Lillhannus i magisterprogrammet AVES (Advanced Vocal Ensemble Studies) vid Schola Cantorum Basiliensis i Basel, Schweiz, under ledning av Anthony Rooley och Evelyn Tubb.

Mats Lillhannus gör regelbundna solistframträdanden i oratorier och kantater, speciellt hans tolkningar av arior och av evangelistrecitativ har fått rikligt med beröm. Därtill editerar Lillhannus musik och skriver konsertpresentationer för olika konsertserier. Mats Lillhannus bor i Åbo, Finland.

Musikexempel 
Camerata Aboensis: Jesu dulcis memoria
Apollo's Noyse: Wert: Valle che de' lamenti miei

Externa länkar 
Mats Lillhannus webbplats
Mats Lillhannus på engelskspråkiga Wikipedia
Mats Lillhannus edition av Piae Cantiones
Camerata Aboensis
Key Ensemble

Referenser  

Finländska sångare
Män
Födda 1972
Levande personer
Personer från Korsholm
Finländska tenorer
Finlandssvenska musiker
Alumner från Åbo Akademi
Oswald von Richthofen

Oswald von Richthofen, född 13 oktober 1847 i Iași, död 17 januari 1906 i Berlin, var en tysk diplomat och politiker. Han var son till Emil von Richthofen.

Richthofen deltog som student i tyska enhetskriget 1866 och som reservofficer i fransk-tyska kriget 1870–71. Han inträdde 1875 på diplomatbanan, blev 1881 föredragande råd i utrikesministeriet och var 1885–96 Tysklands representant i egyptiska statsskuldsförvaltningsdirektionen i Kairo, där han särskilt vid de egyptiska järnvägsanläggningarna med framgång befordrade de tyska intressena. 

Richthofen blev i oktober 1896 direktor för tyska utrikesministeriets kolonialavdelning och i december 1897 understatssekreterare för utrikesärenden. I oktober 1900 blev han den till rikskansler utsedde Bernhard von Bülows efterträdare som utrikes statssekreterare och 1905 därjämte medlem av preussiska statsministeriet.

Källor

Tyska diplomater
Tysklands utrikesministrar
Diplomater under 1800-talet
Tyska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Iași
Födda 1847
Avlidna 1906
Män
Ugglan
Dippels olja

Dippels olja, rektificerad hjorthornsolja, Oleum animále Dippelii, var ett tidigare brukat läkemedel som användes mot  tyfus, "nervkrämpor" (som epilepsi och hysteri) och, efter tillsats av tre delar terpentinolja, som Oleum contra Taeniam Chaberti mot binnikemask.

Oljan erhölls genom fraktionerad pyrolys av kvävehaltiga djurdelar (främst ben och horn) och var en färglös, men strax gulaktig eller brun, vätska med obehaglig, genomträngande lukt. Den bestod huvudsakligen av alifatiska kolväten, många av dem med kvävehaltiga funktionella grupper som nitriler pyrroler, amider och pyridiner. Dippels olja brukades tidigare som antihysteriskt och krampstillande medel i prinsens droppar och hjorthornsdroppar, och fanns länge kvar i folkmedicinen som läkemedel. I Diderots Encyclopédie konstaterades 1765 att det saknades belägg för att oljan var verksam mot epilepsi och den ströks ur farmakopéerna i början av 1800-talet.

Dippels olja har uppkallats efter Johann Konrad Dippel, som på 1700-talet hävdade (bland annat i sin doktorsavhandling 1711) att den var en universalmedicin.

Se även
Benkol

Källor 
 E.E. Aynsley, W.A.Campbell, 1962, Johann Konrad Dippel, 1673-1734., i Medical History, 6:3, sid. 281-286.
 Dippels olja och benolja 2 i Svensk uppslagsbok, Uggleupplagan, vol. 6, spalt 487.

Oljor
Djurprodukter
Dipterus

Dipterus, är ett fossilt släkte bland lungfiskarna, känd från devontiden, med flera primitiva drag.

Dipterus hade en stor gällockspåt, två ryggfenor, en analfena, en dify-heterocerk stjärtfena och kvastformiga pariga fenor med lång, fjällklädd axel.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Fiskar från Devonperioden
Svanhild

Svanhild är ett kvinnonamn med ursprung i de norröna orden svanr, "svan", och hildr, "kamp, strid". Det är i dag vanligast i Norge samt på Island och Färöarna. Den norröna formen var Svanhildr; i  modern isländska är nominativformen Svanhildur.

Personer med namnet Svanhild
 Svanhild Östensdotter (norska: Øysteinsdatter; isländska: Eysteinsdóttir) var dotter till Östen jarl och gift med kung Harald hårfagre. 

 Svanhild Sigurdsdotter var dotter till Sigurd fafnesbane och påtänkt hustru till goterkungen Jörmunrek.
 Svanhild Hartvigsen, också känd som Ørnejenta.

Externa länkar

SCB Namnstatistik

Historiska museet, Nomina, Vad betyder namnet?

Fornnordiska kvinnonamn
Direktoarstil

Direktoarstil är en konstriktning som i Frankrike varade under direktoriets tid på 1790-talet.

Stilen utmärktes av torr, klassicistisk anda, särskilt framträdande i konstindustrin. Den inledde empirestilen.

Främst brukar man dock tala om direktoarstil inom modet, och där åsyftas det klädskick som hastigt utvecklades efter franska revolutionen 1789 och som avlöstes av kejsarmodet omkring 1804. 

Ett direkt revolutionsmode var införandet av långbyxorna. I damdräkten avskaffades allt som tillhörde den gamla stilens mode: de höga klackarna, det pudrade håret, styvkjolen och framför allt snörlivet. Klänningen var löst sittande med högt skuret liv, och blev efterhand alltmer antikinspirerad. Håret bars lössläppt, uppsatt med hårband eller i turban.

Inom herrdräkten försvann peruken. Till en början bars oftast hårpiska, men denna ersattes senare med kortklippt hår. Stövlar blev också moderna. Det trekantiga hatten lades bort och ersattes med en bicorn eller cylinderhatt, oftast mycket stora hattar. En stor kravatt lindades högt om halsen över uppstående skjortkragar, rockslagen blev ofta enorma. I sin extrema form kallades dess modelejon i 1790-talets Frankrike skämtsamt för incroyables ("otroliga") eller merveilleuses ("underbara").

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Konstens historia
Svensk uppslagsbok
Theres Kessler Agdler

Theres Kessler Agdler, född 25 mars 1969 i Bern i Schweiz, är en svensk författare. 

Hon debuterade 2006 med romanen Projekt Anaris, som tilldelades Rörlingstipendiet 2007, och 2009 kom hennes andra roman, Valår.

Theres Kessler Agdler, som också är schweizisk medborgare, är sedan 1997 bosatt i Sverige, och bytte litterärt språk från tyska till svenska före sin debut. Hon är även verksam som krönikör på Östersunds-Posten, och skrivpedagog. Hon är Sveriges författarförbunds regionombud i Jämtland-Härjedalen.

Hon är gift och bosatt på Frösön.

Bibliografi 
 2006 - Projekt Anaris
 2009 - Valår
 2011 - Jordgloben snurrar runt sin axel i lugn takt

Priser och utmärkelser 
 2007 – Rörlingstipendiet

Referenser

Externa länkar 
 

Svenskspråkiga författare
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
Džuli

"Džuli" ( kyrilliska bokstäver: Џули; översättning: Julie) var Jugoslaviens bidrag till Eurovision Song Contest 1983, framförd av Danijel Popović. Låten kallades Julie i vissa delar av Jugoslavien.

Låten startade som nummer 12 den kvällen, efter Nederländernas Bernadette med "Sing Me a Song" och före Cyperns Stavros & Constantina med "I Agapi Akoma Zi". Då alla hade röstat hade låten fått 125 poäng, och slutade på fjärde plats av 20.

Låten blev en stor hit i Europa, och tolkades av många andra artister. Svenska dansbandet Wizex tolkade låten på albumet Julie 1983 som "Julie" med text på svenska av Tommy Stjernfeldt. 

En annan svensk text av Margot Borgström spelade dansbandssångaren Stefan Borsch in på albumet I sommar från 1983

Referenser

Fotnoter 

Bidrag till Eurovision Song Contest 1983
Jugoslaviens bidrag i Eurovision Song Contest
Musiksinglar 1983
Danijel Popović

Daniel (kyrilliska alfabetet: Даниел) är artistnamnet för Milan Popović (Милан Поповић) (född 29 oktober 1955 i Titograd, nuvarande Podgorica), är en Montenegro-född popsångare som blev känd i Kroatien. Han kallas ibland Danijel Popović (Данијел Поповић).

Daniel deltog fem gånger i Jugovizija, den jugoslaviska uttagningen till Eurovision Song Contest (ESC). Första gången var 1983, då han vann uttagningen med bidraget Džuli. I ESC samma år kom bidraget på fjärdeplats med 125 poäng, vilket var en av Jugoslaviens bästa placeringar någonsin i tävlingen. Med sig på scen hade han systrarna Izolda och Eleonora Barudžija som bakgrundssångerskor. Han återkom till Jugovizija året därpå och kom på fjärdeplats med bidraget Marija. Han deltog åter i tävlingen 1986 med bidraget Peggy Sue, som slutade på en elfteplats, och igen 1987 då han framförde bidraget Oprosti mi i en duett med Ana Sasso. Hans sista deltagande i tävlingen var 1991, då han kom på en andraplats med bidraget Ma daj obuci levisice.

Daniel har samarbetat med en rad kända artister och låtskrivare. Bland dessa finns Đorđe Novković, Mario Mihaljević, Mato Došen, Vladimir Kočiš-Zec, Zdenko Runjić, Nenad Ninčević, Rajko Dujmić, Alka Vuica, Željko Sabol och Željko Pavičić.

Diskografi
Bio sam naivan (1982)
Daniel (1983)
Suze i smijeh (1984)
Tina i Marina (1985)
Dušu je moju uzela (1986)
Slomljeno srce (1987)
Što sam ti srećo kriv (1989)
Ma daj obuci levisice (1991)
Kao da ne postojim
Danceland (1994)
Vatra ljubavi (1999)

Referenser

Externa länkar 

Artister som representerat Jugoslavien i Eurovision Song Contest
Födda 1955
Montenegrinska sångare
Kroatiska popsångare
Män
Levande personer
Personer från Podgorica
Deltagare i Eurovision Song Contest 1983
Dario Baldan Bembo

Daniel Baldan Bembo, född 15 maj 1948, är en italiensk sångare och låtskrivare.

Diskografi

Album
1975 - Aria (Come Il Vento, ZSCVE 55742)
1975 - Crescendo (Come Il Vento, ZSCVE 55744)
1977 - Migrazione (Come Il Vento, ZPLC 34013)
1979 - Dario Baldan Bembo
1981 - Voglia d'azzurro
1982 - Etereo (con la Bembo's Orchestra)
1982 - Spirito della Terra (CGD, 20328)
1985 - Spazi uniti
1991 - Un po' per vivere, un po' per sognare (Five Record, FM 18006)
1996 - Il canto dell'umanità (Pull, 484400 2)
1999 - I successi

Singlar
1975 - Aria/Nico (Come Il Vento, ZCVE-50420)
1975 - Crescendo/Gabbiani (Come Il Vento, ZCVE-50422)
1977 - Non mi lasciare/Viaggio (Come Il Vento, ZBC-7009)
1978 - Piccolina/Week-end (Come Il Vento, ZBC-7065)
1979 - Giuro/Cosa siamo noi (Polydor, 2060212)
1981 - Tu cosa fai stasera?/Che gusto c'è (CGD, CGD-10313)
1981 - (con Caterina Caselli) Amico è/Cammina cammina (CGD, CGD-10445)
1982 - Voci di città/Ogni volta che cerco la luna (CGD, CGD-10518)
1984 - (come Space Philharmonic) Flash back/Notre dame (Five Record, FM-13072)
1985 - Da quando non ci sei (una volta ancora)/Alberi d'inverno (CGD, CGD-10600)
1989 - (con artisti vari) Per te Armenia/Sono caduti (Enigma, NEM-47002)

Bibliografi
 Autori Vari (a cura di Gino Castaldo), Dizionario della canzone italiana, ed. Curcio, 1990; alla voce Baldan Bembo, Dario
 Eddy Anselmi, Festival di Sanremo. Almanacco illustrato della canzone italiana, edizioni Panini, Modena, alla voce Baldan Bembo, Dario
 Alessandro Dell'Orto, Intervista a Dario Baldan Bembo, pubblicata su Libero il 1 marzo 2010

Referenser 

Födda 1948
Italienska låtskrivare
Levande personer
Män
Personer i Italien under 1900-talet
Personer från Milano
Christian Adolph Diriks

Christian Adolph Diriks, född den 1 november 1775 i Köpenhamn, död den 16 december 1837 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en dansk-norsk rättslärd och statsman. Han var far till Christian Ludvig och Carl Fredrik Diriks samt farfar till Karl Edvard Diriks.

Diriks blev fullmäktigeledamot i Hof- og Stadsretten i Köpenhamn 1800, överflyttade 1806 till Norge, där han samma år blev assessor i Kristiansands stiftoverret. År 1812 blev han byfogde och sorenbirkeskriver i Larvik. Diriks var medlem av riksförsamlingen på Eidsvold 1814, och invaldes i konstitutionskommittén och spelade som dess sekreterare en betydande roll vid grundlagens utformning. Samma år utnämndes han till professor i lagkunskap och generalpolitidirektör i Kristiania. Han var statsråd och chef för politidepartementet 1814–1818. Diriks var chef för de förenade justitie- och politidepartementen 1818–1825 och för kyrkodepartementet 1825–1836. Diriks blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 1818 och ledamot av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondhjem 1824.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Norges justitieministrar
Norges kyrko- och undervisningsministrar
Norska professorer i juridik
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Ledamöter av Norske Videnskabers Selskab
Jurister under 1800-talet
Norska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1775
Avlidna 1837
Män
Svensk uppslagsbok
Norges polisministrar
Polissyster

Polissyster var ett historiskt yrke i Sverige, som utövades mellan 1908 och 1958. Det var föregångaren till att öppna polisyrket för kvinnor. Yrket avskaffades då polisyrket öppnades för båda könen år 1954.   

Svenska Kvinnors Nationalförbund väckte 1907 en motion till Stockholms stadsfullmäktige om kvinnor inom poliskåren. Man hänvisade till ett experiment i Stuttgart, där sjuksköterskan Henriette Arendt år 1903 hade varit anställd som polisassistent och som sådan kan räknas som den första kvinnliga polisen i Europa. Överståthållarämbetet beslöt år 1908 att anställa "polissystrar" på prov, med utvärdering år 1909. De första som anställdes var Agda Halldin, Maria Andersson och Erica Ström. Försöket bedömdes som lyckat, och 1910 anställdes polissystrar även i andra städer, bland annat Göteborg. Polissystrarna var inte fullvärdiga poliser; de hade inte samma befogenheter som sina manliga kolleger. Deras uppgifter var att ta hand om kvinnor och barn som tagits till polisstationen och utföra uppgifter som till exempel visitering av kvinnor. Ett förslag om att polissystrarna skulle få samma befogenheter som de manliga poliserna och bli fullvärdiga poliser avslogs och förlöjligades i pressen.  

År 1930 utökades polissystrarnas befogenhet och de fick rättighet att närvara vid husrannsakan hos kvinnor, bedriva spaningsarbete och hålla förhör med kvinnor vid brott av sexuell art. Från 1944 fick polissystrarna den första formella polisutbildningen genom en polisklass på polisstationen, och från 1949 öppnades konstapelskolan för kvinnor, vilket var en polisgrundutbildning. Titeln polissyster avskaffades år 1954, och 1957 antogs de första kvinnorna till samma polisutbildning som män.

Källor 
 Läkartidningen nr 47 2008 volym 105

Noter 

Svensk kvinnohistoria
Polis
Historiska yrken
Karl Edvard Diriks

Karl Edvard Diriks, född den 9 januari 1855 i Kristiania (nuvarande Oslo), död där den 17 mars 1930, var en norsk konstnär. Han var sonson till juristen Christian Adolph Diriks, son till ämbetsmannen Christian Ludvig Diriks och gift med den svensk-norska konstnären Anna Diriks.

Diriks studerade först arkitektur, men småningom övergick han till måleriet. Han var under många år bosatt i Frankrike och tog starkt intryck av impressionismen samt stod för övrigt i nära kontakt med fransk konstliv men var trots detta typisk norsk i sin konst. Han valde med förkärlek sina motiv från den norska kusten och skildrade den helst i hårt väder, storm och snö, såsom Brygga i storm på Bergen Museum. Diriks arbeten väckte internationell uppmärksamhet, särskilt i Frankrike. Diriks intresserade sig mer för ljus, luft och rörelse i sina motiv, och mindre för detaljåtergivningen. Han blev officer av Hederslegionen 1920.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

 

Norska landskapsmålare
Officerare av Hederslegionen
Norska målare under 1800-talet
Norska målare under 1900-talet
Konstnärer från Oslo
Födda 1855
Avlidna 1930
Män
Svensk uppslagsbok
Marius Wingårdh

Marius Wingårdh, pseudonym för Karl Axel Elimar Bæckström, född 7 februari 1903 i Hovförsamlingen, Stockholm, död 6 november 1957 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk författare och jurist.

Bæckström tog studenten vid Norra Latin i Stockholm 1921, blev jur. kand. 1927 och tjänstgjorde därefter vid svenska beskickningen i Berlin. Efter tingstjänstgöring vid Södertörns och Livgedingets domsagor och Älvdals och Nyeds domsaga var han hovrättsfiskal i Svea hovrätt 1931-32, och därefter advokat i Stockholm från 1936. Han var son till byråchefen i generalpoststyrelsen Elimar Bæckström och Maria Dellwik.

Bæckström är framför allt känd för sina under pseudonymen "Marius Wingårdh" utgivna etikettshandböcker, bl. a. Så går det till i umgänge och sällskapsliv från 1937.

Bibliografi

Referenser 

Svenska jurister
Svenska författare
Födda 1903
Avlidna 1957
Män
If This Is It

"If This Is It" är en sång inspelad av Huey Lewis and the News. Den blev fjärde singel ut från albumet Sports 1984, och blev deras femte top 10-hit och tredje raka sexa på Billboard Hot 100. Den nådde också femteplatsen på Adult Contemporary-listan, och blev deras första hitsingel i Storbritannien, där den nådde topplaceringen #39.

Musikvideon spelade in vid Santa Cruz Beach Boardwalk där bandmedlemmarna ser ut att ligga begravda upp till huvudet Bandet medverkade också i filmen Amazon Women on the Moon, där de förvalskade videon.

Den kanadensiska TV-serien Degrassi: The Next Generation, känd för att namnge sina avsnitt efter ett avsnitt från en sång som blev en hit under 1980-talet.

Listplacering

Coverversioner
Kikki Danielsson tolkade 1985 låten på albumet Bra vibrationer som "Om det är så", med text på svenska av Monica Forsberg.

Referenser

Fotnoter 

Låtar framförda av Kikki Danielsson
Musiksinglar 1984
Sånger 1983
Engelskspråkiga sånger
Blunt Force Trauma

Blunt Force Trauma är det andra studioalbumet av thrash metal-bandet Cavalera Conspiracy. Albumet släpptes den 29 mars 2011 av Roadrunner Records. Detta är första albumet med basisten Johny Chow, och albumet gästas av Roger Miret från Agnostic Front.

Albumets singel, "Killing Inside", släpptes gratis på bandets och Roadrunner Records webbplats innan albumet lanserades. I februari 2011 släpptes en musikvideo till låten. Låten "Burn Waco" handlar om FBI:s och ATF:s stormning av davidianernas högkvarter i Waco i Texas 1993.

Låtlista 
"Warlord" - 3:05
"Torture" - 1:51
"Lynch Mob" - 2:31
"Killing Inside" - 3:28
"Thrasher" - 2:49
"I Speak Hate" - 3:10
"Target" - 2:36
"Genghis Khan" - 4:23
"Burn Waco" - 2:52
"Rasputin" - 3:22
"Blunt Force Trauma" - 3:58

Bonusspår
"Psychosomatic" - 3:09
"Jihad Joe" - 3:31
"Electric Funeral" (Black Sabbath-cover) - 5:41
"Six Pack" (Black Flag-cover) (endast på vinylutgåvan)

Bonus DVD
Livekonsert från Eurockéennes Festival, Belfort i Frankrike 2008
"Inflikted"
"Sanctuary"
"Territory"
"Terrorize"
"The Doom of All Fires"
"Inner Self/Nevertrust"
"Arise/Dead Embryonic Cells"
"Desperate Cry/Propaganda"
"Wasting Away"
"Black Ark"
"Holiday In Cambodia/Biotech Is Godzilla"
"Hearts of Darkness"
"Refuse/Resist"
"Troops of Doom"
"Must Kill"
"Roots Bloody Roots"
"Sanctuary" (Musikvideo)

Medverkande 
Max Cavalera - sång, gitarr
Igor Cavalera - trummor
Marc Rizzo - gitarr
Johny Chow - bas
Roger Miret - gästsång på "Lynch Mob"

Musikalbum 2011
Album av Cavalera Conspiracy
Anna Diriks

Anna Maria Diriks, född Westerberg den 30 december 1870 i Uppsala, död 1 mars 1932 i Drøbak, var en svensk-norsk konstnär. Hon var gift med konstnären Karl Edvard Diriks.

Diriks framträdde med skulpturer och dekorativa arbeten av olika slag. Hon fick bland annat ett av prisen för kartonger till glasmålningar i Nidarosdomen 1908.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Norska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Konstnärer från Uppsala
Födda 1870
Avlidna 1932
Kvinnor
Curtie and the Boombox

Curtie and the Boombox, nederländsk popgrupp. Gruppen hade under 1980-talets mitt framgångar med hitlåtar som Black Kisses (Never Make You Blue) och Let's Talk it over in the Ladies Room.

Diskografi

Album
Black Kisses - 1985
Curtie and the Boombox - 1985

Singlar och EP-skivor
Let's Talk it over in the Ladies Room - 1984   
Black Kisses (Never Make You Blue) - 1985
Chinchilla - 1985
A Bachelor's Bed (Is A Dangerous Place) - 1985
Killing Love - 1986

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Discogs

Nederländska popgrupper
Let's Talk it over in the Ladies Room

Let's Talk it over in the Ladies Room är en poplåt skriven av Peter Koelewijn, som 1984 blev en hitlåt med Curtie and the Boombox.

Kikki Danielsson spelade 1985 in sången med text på svenska av Ingela "Pling" Forsman, som "Vi låser dörren in till damernas" på albumet Bra vibrationer.  och då låten i Sverige framför allt kom att förknippas med Kikki Danielsson tolkades den 1993 även av Lars Vegas trio på EP-skivan Kikki Resque.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 1984
Nederländska sånger
Låtar framförda av Kikki Danielsson
Engelskspråkiga sånger
The Marble Index

The Marble Index är Nicos andra soloalbum, utgivet 1969. Nicos sjunger och spelar harmonium på albumet, medan övriga instrument spelas av John Cale. Till skillnad från på debutalbumet Chelsea Girl skrev Nico själv låtarna på The Marble Index. Det var musikaliskt också mer experimentellt än den folkrockbetonade föregångaren.

Låtlista
"Prelude" - 0:50
"Lawns of Dawns" - 3:12
"No One Is There" - 3:36
"Ari's Song" - 3:20
"Facing the Wind" - 4:52
"Julius Caesar (Memento Hodie)" - 4:57
"Frozen Warnings" - 4:00
"Evening of Light" - 5:33
"Roses in the Snow" - 4:06
"Nibelungen" - 2:44

Musikalbum 1969
Album av Nico