kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Europa Nostra

Europa Nostra, som betyder "Vårt Europa", är en organisation som bildades 1963. Europa Nostra har sedan dess arbetat för att bevarandet av Europas gemensamma kulturarv.

European Union Prize for Cultural Heritage 
Europa Nostra Awards

2002 gjorde EU Europa Nostra Awards till hela EU:s kulturarvsutmärkelse, inom ramen för programmet Kultur 2000. Varje år belönas framstående kulturarvsinsatser i Europa inom följande kategorier:

Ett projekt inom området konservering/restaurering/rehabilitering av arkitektoniskt kulturarv, kulturlandskap, konstsamlingar och platser av arkeologiskt intresse 
En studie som syftar till att skapa märkbara effekter i bevarandet eller förbättrandet av något av områdena i kategori 1.
Engagerat arbete inom kulturarvsområdet utfört av individer eller grupper

I dessa kategorier delas följande ut: pris, medalj och diplom.

Svenska städer och byggnader som fått utmärkelsen Europa Nostra, i urval 
Skoklosters slott  Palace, Stockholm (diplom 1978 för renoveringsarbetet)
Fersenska palatset i Stockholm (diplom 1979 för renoveringsarbetet)
Kronobageriet i Stockholm för konvertering till museum (diplom 1980)
Berwaldhallen (diplom för nybygge 1981)
Drottningen 8 och 11 (diplom 1986), Södermalm för god stadsplanekonst.
Kulturmagasinet, Sundsvall (pris 1987)
Alingsås (diplom 1984)
Kalmar (diplom 1986)
Hjo (medalj 1990)
Åkers styckebruks historiska bruksmiljö (diplom 1993)
Nora (medalj 1993)
Eksjö (diplom 1997)
Nora (diplom 2002)
Bellmanshuset, Djurgården (diplom 2004)
Eslöv, Medborgarhuset (diplom 2007)
 Ingatorp, tiondebod (award 2019)

Källor

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats
Europa Nostra - Sverige

Organisationer bildade 1980
Organisationer med anknytning till Europeiska unionen
Prinsessan Madeleines beskydd
Maktens ringar

Maktens ringar är 19 ringar som förekommer i Tolkiens böcker. I Midgårds andra ålder beboddes Eregion (även kallat Järnekslandet) av alvsmederna eller Gwaith-i-mirdain, en grupp noldoralver kända för sin stora hantverksskicklighet. Runt år 1200 (AÅ) kom en främling vid namn Annatar (som falskeligen sade sig vara en valars utsände) till dem och lärde dem många ting i hemliga sidor av deras hantverk. Med Annatars direkta medverkan tillverkades totalt 19 ringar. Dessa började tillverkas kring år 1500 (AÅ). Maktens ringar syftar på de sju som smiddes som gåvor till dvärgarna, och de nio till människornas släkte. Därutöver de tre alvringarna som smiddes av Celebrimbor själv (som hade undervisats av Annatar). 

Vad alvsmederna inte visste var att Annatar i själva verket var Sauron i en skön förklädnad. Sauron smidde senare (år 1600 AÅ) en mästarring (Den enda ringen) för att kontrollera de övriga. Men när Sauron tog på sig sin ring i Domedagsberget varseblev alvsmederna honom och förstod att de blivit bedragna. I ilska och rädsla lade de undan sina ringar. Sauron ville ha kontrollen över alla ringarna i alvsmedernas ägo (han menade att de inte kunnat formas utan hans hjälp), och ett krig utbröt där Eregion ödelades. Celebrimbor dödades efter tortyr (men Sauron fick ingen information ur honom om de tre alvringarna) och Sauron beslagtog människornas nio ringar. 

Sauron delade sedan ut dessa ringar till nio människor som blev mäktiga under sin tid. Men med tiden föll de ned i mörkret och förslavades av den ring de bar och underkastades hans vilja. Det var dessa kom att bli de värsta av hans tjänare, nämligen Nazgûlerna (som uppträdde för första gången år 2251 andra åldern). 

Dvärgarnas visade sig mer motståndskraftiga; de kunde inte förslavas eller förvandlas till skuggor. Men de blev giriga i jakten på guld och detta orsakade mycket ont, vilket var Saurons avsikt. Av de sju återtog han till slut tre, och resten förtärdes av drakar. Men alvernas tre ringar kom aldrig i hans ägo, och han rörde dem aldrig heller. Galadriel fick Nenya (vattnets ring), medan Gil-galad fick de övriga två. Efter kriget mellan Sauron och alverna utnämndes Elrond till Gil-galads viceregent och mottog Vilya (luftens ring). Innan Gil-galad anslöt sig till den sista alliansens skaror överlämnade han även Narya, eldens ring, till Círdan. Círdan gav den i sin tur vidare till Gandalf då denne anlände i Midgård ett årtusende in i tredje åldern.

När Sauron förlorade sin mästarring i slutet av Andra åldern började alvringarna sända ut sin kraft igen. På så sätt kunde alverna bromsa tidens nötande verkan och leva i det förgångna genom hela tredje åldern. I och med mästarringens förstörelse (25 mars år 3019 TÅ) förlorade de dock all kraft, och de lämnade Midgård för alltid tillsammans med Gandalf, Galadriel och Elrond två år senare.

Se även 
 Den enda ringen

Referenser 
 Engelska wikipedia
 Sagor från Midgård
 Silmarillion

Föremål i Tolkiens värld
Ringar
Fiktiva smycken
Michael Peca

Michael Anthony Peca, född 26 mars 1974 i Toronto, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare.

NHL
Michael Peca valdes som 40:e spelare totalt i den andra rundan i 1992 års NHL-draft av Vancouver Canucks och debuterade i NHL 1993 för samma klubb.

1995 blev han bortbytt till Buffalo Sabres där han kom att få sitt genombrott i NHL. Säsongen 1996–97 vann han Frank J. Selke Trophy som ligans bästa defensiva forward, en utmärkelse som han även fick säsongen 2001–02. Säsongen 1997–98 blev han även utsedd till Buffalo Sabres lagkapten.

Säsongen 2000–01 spelade inte Peca en enda match då han hamnade i ett kontraktsbråk med Buffalo Sabres. Konsekvenserna av det blev att han bytte klubb till New York Islanders följande säsong. Där var han också lagkapten under de tre säsonger han tillbringade på Long Island.

Säsongen 2005–06 spelade Peca för Edmonton Oilers och var en stor anledning till att laget lyckades ta sig till Stanley Cup-final där laget förlorade i den sjunde och avgörande matchen mot Carolina Hurricanes.

Säsongen 2006–07 spelade Peca för Toronto Maple Leafs och skrev på för Columbus Blue Jackets som free agent sommaren 2007. Under sina drygt 700 NHL-matcher har Peca snittat lite mer än en poäng varannan match.

Internationellt
Under vinter-OS i Salt Lake City 2002 ingick Peca i det kanadensiska laget som vann OS-guld.

Klubbar
 Vancouver Canucks, 1993–1995
 Buffalo Sabres, 1995–2000
 New York Islanders, 2000–2004
 Edmonton Oilers, 2005–06
 Toronto Maple Leafs, 2006–07
 Columbus Blue Jackets, 2007–2009

Meriter
OS-guld 2002
Frank J. Selke Trophy 1997, 2002

Referenser

Michael Peca - Hockey-Reference.com

Födda 1974
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Vancouver Canucks
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i New York Islanders
Spelare i Edmonton Oilers
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Columbus Blue Jackets
Män
Levande personer
Spelare i Ottawa 67's
Spelare i Sudbury Wolves
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 2002
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Kanada
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Vinnare av Frank J. Selke Trophy
Lagkaptener i Buffalo Sabres
Lagkaptener i New York Islanders
Spelare valda i NHL Entry Draft 1992
Spelare valda av Vancouver Canucks i NHL Entry Draft
Mortimer Adler

Mortimer Jerome Adler, född 28 december 1902 i New York, död 28 juni 2001, var en amerikansk filosof och författare, även verksam som pedagog.

Adler var huvudsakligen verksam vid University of Chicago. Tillsammans med universitetets rektor Robert M. Hutchins reformerade han grundutbildningen och inriktade den mot allmänbildning, så kallad "liberal arts". Han lanserade på 1940-talet The Great Books Program utifrån samma filosofi och lade upp ett fortbildningsprogram för chefer inom näringslivet. Alder var huvudredaktör för Encyclopædia Britannica under 1970-talet. Senare var han även ledare för The Paideia Program, som utarbetade en humanistiskt inriktad läroplan, gemensam under tolv skolår för alla barn.

Bibliografi, utgivet på svenska
 1941 – Konsten att läsa en bok 
 2016 – Konsten att läsa med penna

Källor 
 Nationalencyklopedin, Multimedia plus, 2000

Födda 1902
Avlidna 2001
Amerikanska filosofer under 1900-talet
Författare från New York
Engelskspråkiga författare
Män
Amerikanska författare under 1900-talet
Forskare från New York
Super Mario Adventures

Super Mario Adventures  är en mangaserie i 12 avsnitt med Nintendos TV-spelshjälte Mario i huvudrollen. Serierna skrevs av Kentaro Takekuma och för teckningarna svarade Charlie Nozawa, mer känd som Tamakichi Sakura. Originalpubliceringen skedde i amerikanska Nintendo Power under 1992.

I Sverige publicerades serien i Nintendo-Magasinet under 1993–1994, men avbröts innan den publicerats i sin helhet, då tidningen lades ner. Totalt kom tio av de tolv episoderna att publiceras på svenska.

Referenser

Externa länkar
Koopatorivm
Baramos Nets arkiv med serietidningen

Mangaserier
Mario-serien
Tecknade serier baserade på datorspel
Rogers Albritton

Rogers Albritton, född 15 augusti 1923, död 21 maj 2002, var en amerikansk filosof från Columbus, Ohio, USA. Han blev filosofie doktor vid Princeton University 1955, och var senare professor vid Harvard University och University of California, Los Angeles.

Noter

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Födda 1923
Avlidna 2002
Män
Alumner från Princeton University
Forskare från Ohio
Personer från Columbus, Ohio
Alkaios

Den här artikeln behandlar poeten Alkaios. För kung Alkaios i grekisk mytologi, se Alkaios (kung)

Alkaios (grekiska Ἀλκαῖος, latin Alcaeus) från Mytilene på Lesbos, född cirka 620 f.Kr., död cirka 580 f.Kr., var en grekisk poet som skrev lyrik.

Asteroiden 12607 Alcaeus är uppkallad efter honom.

Versformen alkaisk strof har uppkallats efter honom. Alkaios skrev om krig, kärlek och vin. Han är kanske mest känd för sina politiska smädesdikter, något som har använts av liberaler på 1800-talet som frihetssånger. Dryckesvisorna har han kanske blivit mest ihågkommen för och det också han som har ansetts mynta den kända latinska frasen "In vino veritas", ofta citerat, vilket översätts "I vinet ligger sanningen". 

Nu sänder Zeus en brusande 
vinterstorm
från himlen ned, och skogarna
svikta ren
för drivors tyngd. Den bistra
frosten
flodernas slingrande lopp har
hejdat.

Med eld på härden kämpa mot 
köldens makt!
Och blanda till i kruset en riklig
dryck,
en honungssöt, och låt din
tinning
mjukt mot den dunmjuka kudden vila.

(Alkaios, översättning Emil Zilliacus)

Referenser 

Antikens grekiska poeter
Grekiskspråkiga författare
Födda 620 f.Kr.
Avlidna 580 f.Kr.
Män
Sakon Yamamoto

Sakon Yamamoto (山本 左近 Yamamoto Sakon), född 9 juli 1982 i Toyohashi, är en japansk racerförare och politiker.

Racingkarriär 
Yamamoto startade sin racingkarriär 1994 i karting vid Suzuka Circuit Racing School. Han var testförare för formel 1-stallet Jordan vid USA:s Grand Prix 2005.

Yamamoto blev testförare för Super Aguri så sent som 8 juni 2006 men han ersatte Franck Montagny som stallets andreförare från och med Tysklands Grand Prix 2006. Montagny tog istället över Yamamotos roll som testförare. Säsongen  var Yamamoto tillbaka som testförare men han blev andreförare i Spyker från och med loppet i . Säsongen  var Yamamoto testförare för Renault. Han fick även chansen att tävla på nytt genom en förarplats under den andra halvan av GP2 Series 2008 för ART Grand Prix.

Säsongen  blev Yamamoto testförare för det nya stallet Hispania Racing F1 Team i Formel 1, men till Storbritanniens Grand Prix fick han ersätta Bruno Senna som ordinarie förare i stallet, men bara under just den tävlingen. Tack vare en bra körning fick han förtroendet att ersätta Karun Chandhok i Tysklands Grand Prix.

F1-karriär

Som politiker 
Efter avslutad racingkarriär ställde Yamamoto upp i överhusvalet i Japan 2019, men blev inte invald.

Han ställde sedan upp i valet till Japans representanthus 2021 där hand kandiderade i Tōkais proportionella valblock. Han ställde inte upp någon enmansvalkrets, men lyckades ändå bli invald.

Källor 
 

Födda 1982
Japanska racerförare
Japanska Formel 1-förare
Renault F1-förare
GP2-förare
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Formel E-förare
Spyker F1-förare
Hispania F1-förare
Personer från Toyohashi
Japanska politiker under 2000-talet
Pepi I

Pepi I var en farao under Egyptens sjätte dynasti som regerade omkring 2295–2250 f. Kr.

Familjebakgrund 
Pepi I var son till farao Teti och drottning Iput I. Det är möjligt att Userkara var hans halvbror. Med hustrun Ankhnesmerire I fick han sonen Merenra I och med Ankhnesmerire II sonen Pepi II, som båda skulle härska över Egypten i sjätte dynastin. Andra hustrur inkluderade Meritites IV, Nubwenet, Inenekinti, Nedjeftet, Behenu och Haaheru. Med Haaheru fick han sonen Hornetjerichet, och med okända mödrar sonen Tetiankh samt döttrarna Neith och Iput II som båda senare giftes med deras halvbror Pepi II.

Regeringstid 
Under Pepi I expanderades inflytandet i Nubien och handel med Libanon och andra långväga platser utvecklades. Adelsmännen i landet fick allt större makt och blev rikare till bekonstnad av farao, och som resultat började deras inflytande sakta men säkert att bryta ner statsapparaten för att slutligen kollapsa den vilket ledde till Första mellantiden. Kanske var det just adelsmännen som hjälpte Pepi I att besegra Userkara och som tack för det belönades de med fortsatt stort inflytande vid hovet.

En kvinna vid namn Were-Imtes som kan ha varit hans första hustru avlägsnades efter att det uppdagats att hon deltog i en harem konspiration vid ungefär 40:e året av Pepis styre. Han gifte sig därefter om med de två kvinnorna vid namn Ankhnesmerire.

Pepi I besteg troligen tronen i väldigt ung ålder, och det är möjligt att Userkara regerade som förmyndare under hans första år då han fortfarande var alltför ung. Enligt Manetho regerade Pepi I i 53 år, och i Turinpapyrusen på platsen där han placeras anges 20 år, men det är troligt att det skett en felplacering och nästa rads 44 år är den korrekta. Det högsta året som med säkerhet kan tilldelas Pepi I är enligt "Hatnub inskription nummer 3" det 25:e avräkningsåret som om räkningen utfördes vartannat år skulle innebära att han regerade i omkring 50 år. Det finns dock bevis som tyder på att räkningen skedde oftare.

Flera fälttåg till Sinai-halvön och Palestina är också beskrivna i samtida fynd. Flera tempel byggdes i Bubastis, Abydos, Tanis, Dendera, Elefantine, Heliopolis, Koptos, Armant, Edfu och Hierakonpolis under Pepi I.

Han begravdes i sin pyramid vid södra Sakkara, vilken kallades "Men-nefer Pepi" (Pepi är vacker för evigt) vilket blev försvanskat under antiken till Memfis.

Källor 

 Thomas Schneider: Lexikon der Pharaonen. Albatros Verlag, Düsseldorf 2002, s. 191–193. 
 Aidan Dodson, Dyan Hilton: The Complete Royal Families of Ancient Egypt. The American University in Cairo Press, London 2004, S. 70–78,

Externa länkar 
 
 Ancient Egypt Site 
 Pepi I på Digital Egypt 
 Pepi I på Touregypt

Referenser 

Faraoner
Män
Landvetter (olika betydelser)

Landvetter kan syfta på

 Landvetter – tätort i Härryda kommun i Västra Götalands län 
 Landvetters socken – en  socken i Västergötland
 Landvetters landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Göteborgs och Bohus län 1863–1970
 Landvetters församling – en församling i Göteborgs stift
 Landvetters kyrka –  en kyrkobyggnad i Landvetter och församlingskyrka i Landvetters församling
 Landvetters distrikt – ett distrikt i Härryda kommun och Västra Götalands län 2016–
 Göteborg-Landvetter flygplats – en flygplats i Härryda kommun utanför Göteborg
 Kopparbergs/Landvetter IF – tidigare namn på ett fotbollslag, se Kopparbergs/Göteborg FC
Stefan Solyom

Stefan Andreas Solyom, född 26 april 1979 i Oscars församling, Stockholm, är en svensk dirigent, kompositör, arrangör, hornist, pianist.

Biografi
Han är regelbundet verksam som dirigent i Sverige, Norge, Danmark, Finland, Tyskland, Storbritannien. Även verksam i USA och Australien. Solyom är konstnärlig ledare för Nordiska Ungdomsorkestern i Lund och Associate Guest Conductor hos BBC Scottish Symphony Orchestra. Solyom har också dirigerat Kungl. Svea Livgardes Musikkår. Han var chefsdirigent för Helsingborgs symfoniorkester åren 2015-2020.

Han är brorson till pianisten Janos Solyom.

Priser och utmärkelser
1999 – Crusellstipendiet
2002 – TCO:s kulturpris

Referenser

Noter 

Födda 1979
Svenska dirigenter
Män
Levande personer
Personer från Stockholm
Xubuntu

Xubuntu (uttalas Zubuntu), som utvecklas av en användargemenskap, är en variant av linuxdistributionen Ubuntu som använder sig av skrivbordsmiljön Xfce. Xubuntu är därigenom mindre systemkrävande än motsvarigheterna Ubuntu (som använder GNOME) och Kubuntu (som använder KDE).

Xubuntu lämpar sig för att användas på datorer som kan anses vara för långsamma för att köra de andra Ubuntu-varianterna, för användare som uppskattar snabbheten i ett lättviktigt system, eller för användare som helt enkelt tycker att fönsterhanteraren Xfce är bättre.

De flesta applikationerna i Xubuntu är baserade på GTK+.

Historia 
Xubuntu var ursprungligen tänkt att släppas i samband med Ubuntu 5.10 (Breezy Badger) men såg dagens ljus först i samband med att Ubuntu 6.06 (Dapper Drake) släpptes 1 juni 2006.

Aktuella versioner 
Senaste version av Xubuntu är 19.10 med arbetsnamnet Eoan Ermine. Denna version underhålls och säkerhetsuppdateras till och med juli 2020.

Aktuell version av Xubuntu med långtidssupport är 18.04.2 LTS med arbetsnamnet Bionic Beaver som kommer ges support till april 2021. Den föregående versionen med långtidssupport som stöds fram till april 2019 är 16.04.5 LTS med arbetsnamnet Trusty Tahr.

Nästa version 
Nya versioner av Xubuntu släpps var sjätte månad och senaste versionen släpptes under augusti 2019.

Systemkrav 
För att köra Xubuntu från en Live CD krävs 512 MB RAM, likaså krävs denna minnesmängd vid installation med grafiskt gränssnitt. För installation krävs 7,5 GB ledigt utrymme på hårddisken. 20 GB fritt utrymme efter installation rekommenderas, för kompletterande programvara och egna filer. Efter installation är minst 1 GB RAM starkt rekommenderat.

Se även 
 Ubuntu
 Linux
 Xfce

Referenser

Externa länkar 

  Xubuntu.org – officiell webbplats
  Ubuntuforums.org – officiellt supportforum för Ubuntu och dess derivat inklusive Xubuntu

Ubuntu
Programvaror 2006
Launchpad-projekt
Troll (black metal)

Troll är ett norskt black metalband från Hamar i Hedmark. Det bildades 1992 under namnet Abbadon's Realm av den då 14-årige Nagash (Stian Arnesen) tillsammans med Fafnir och Glaurung. Nagash är idag mest känd för sin medverkan i Dimmu Borgir och The Kovenant. Titeln på bandets första studioalbum, Drep de kristne (släppt 1996), anslog tonen för en våldsamt antikristen lyrik.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Nagash (född Stian André Arnesen, nu Stian André Hinderson) – sång, gitarr, basgitarr, trummor, keyboard (1992–1998), gitarr (1998– ), sång (2007– )
 Tlaloc (Henrik Vissmark) – gitarr, bakgrundssång (2008– )
 Sturt (Jens B. Johansen) – basgitarr, bakgrundssång (2011– )
 Telal (Carl Martin Engstrøm) – trummor (2013– )

Tidigare medlemmar
 Glaurung – basgitarr (1993)
 Sinister Minister Twice (aka Fafnir) – sång (1993, 1998–2003)
 Sensei Ursus Major (Bjørn Boge) – basgitarr (1998–2003)
 Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor (1998–2003)
 Blackheart (Amund Svensson) – keyboard, programmering (1998–2003)
 Ygg (Raymond Kåsereff) – trummor (2007–2013)
 Vold (Andreas Solum Stenvold) – basgitarr, bakgrundssång (2007–2013)
 Abyr – gitarr, bakgrundssång (2007–2008)
 Exilis (Espen Hosarøygard) – keyboard (2008–2014)

Diskografi
Demo
 1995 – Trollstorm over Nidingjuv

Studioalbum
 1996 – Drep de kristne (CD/LP)
 2000 – The Last Predators (CD/LP)
 2001 – Universal (CD/LP)
 2010 – Neo-Satanic Supremacy (CD/LP)

Annat
 2014 – "Tilbake til Trollberg" / "Dead Speak Silence, Bones Speak Truth" (delad singel Troll / Aeon Winds)

Externa länkar

 Troll på Encyclopaedia Metallum

Norska black metal-grupper
Musikgrupper bildade 1992
I ett fotoalbum (musikalbum)

I ett fotoalbum är ett studioalbum från 1998 av det svenska dansbandet Lasse Stefanz. På albumlistorna nådde det som högst 10:a plats i Sverige, och 39:e plats i Norge. Låtarna Tomma löften, tomma ord och I ett fotoalbum blev hitlåtarna på Svensktoppen 1997-1998.

Låtlista
I ett fotoalbum (Lars E. Carlsson-Hans Siden)
Är det kärlek du behöver (It ain't all over over here) (Al Anderson-Rice-Wilson-Gert Lengstrand)
Jag vill ge dig min morgon (Kent Fingal-Lennart Dahlberg)
Septemberregn (Thomas G:son)
Gamle gosse (Cata Houla) (David Bellamy-Keith Almgren)
Toma löften, toma ord (Thomas G:son)
Samma sol lyser än (Michael Persson-Doris Magnusson)
Du är vinden i mitt segel (Duett Helene Persson och Olle Jönsson) (Anders Ekdahl-Magnus Svensson) 
Bara en lek (Hans Backström-Peter Bergqvist)
Den gamla grinden (Tor Wang-Lennart Dahlberg)
Båten till Köpenhamn (Duett Micke Andersen och Olle Jönsson)
Ännu blommar kärleken (Dan Henningsson-Arnie Nilsson)
Kärlekens sång (Fur den frienden der welt) (A.Weindorf-J.Brunner-K.Brunner-B.Meinunger-Keith Almgren)
Dansa natten lång (Dance the night away) (Raol Malo-Lennart Dahlberg)

Listplaceringar

Källor
Information i Svensk mediedatabas.

Fotnoter

Album av Lasse Stefanz
Album utgivna på Frituna
Musikalbum 1998
Svenskspråkiga musikalbum

en:I ett fotoalbum
The Kovenant

The Kovenant är ett norskt industrimetalband från Bergen, bildat 1992. Bandet har tilldelats den norska Spellemannprisen (motsvarar grammis). The Kovenant gick ursprungligen under benämningen Covenant, men fick ändra detta då det svenska synthbandet Covenant hade copyright på denna benämning. Gruppen spelade i början symfonisk black metal men övergick sedermera till ett mer elektroniskt sound. Ett flertal profiler från den norska black metal-scenen spelar eller har spelat i bandet. Sarah Jezebel Deva har också sjungit med bandet.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Psy Coma (Amund Svensson aka "Blackheart" och "Pzy-Clone") – gitarr, keyboard, programmering (1999– ), basgitarr (2002)
 Lex Icon (Stian André Arnesen aka "Nagash") – basgitarr, sång, keyboard (1999– ), trummor (2002)

Tidigare medlemmar
 Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor (1999–2003)
 Angel (Audun Stengel) – gitarr (2000–?)
 Küth (Kent Frydenlund) – trummor (2003–2009)
 Geir Bratland – keyboard (2003–2009)

Turnerande musiker
 Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor (2009–2010)
 Sverd – keyboard (2009–2010)
 Sarah Jezebel Deva – sång (2009–2010)

Medlemmar i Covenant
Blackheart (Amund Svensson) – gitarr (1992–1999), keyboard (1993–1998), basgitarr (1994–1997)
Nagash (Stian Arnesen) – sång (1992–1999), trummor, keyboard (1993–1997), basgitarr (1997–1999)
Hellhammer (Jan Axel Blomberg) – trummor (1998–1999)
Shnaga – trummor (1992–1993)
Kharon – basgitarr (1994)
Astennu (Jamie Stinson) – gitarr (1998–1999)
Sverd (Steinar Sverd Johnsen) — keyboard (1998)
Sarah Jezebel Deva – sång (1998)
Kine Hult – keyboard (live) (1998)

Diskografi

Som Covenant 
Demo
1994 – From the Storm of Shadows
1995 – Promo 1995

Studioalbum
 1997 – In Times Before the Light
 1998 – Nexus Polaris

Som The Kovenant 
Studioalbum
 1999 – Animatronic
 2000 – Nexus Polaris
 2002 – In Times Before the Light
 2003 – SETI
 2007 – In Times Before the Light 1995

EP
 2003 – SETI 4-Track Club EP

Externa länkar

 Officiell webbplats
 The Kovenant på Metal Archives

Norska metalgrupper
Industrimetal
Musikgrupper bildade 1992
Dan Swanö

Dan Swanö, född 10 mars 1973 i Finspång, är en svensk musiker, som bland annat stod bakom death metal-banden Bloodbath och Edge of Sanity. Han har spelat in ett soloalbum under eget namn, Moontower 1998. Swanö är även med i den svenska gruppen Nightingale inom musikgenren AOR/prog metal. Från White Darkness finns bland annat låten Trial and Error.

Diskografi

Som musiker

Solo 
 (vinyl-EP som Route Nine)

Edge of Sanity

Med Nightingale

Med Pan-Thy-Monium 
 (demo)
 (EP)

 (samlingsalbum)

Infestdead 

 (EP)

Bloodbath 

 (livealbum)

Karaboudjan 
 (EP)

Med Star One

Sörskogen 
 (singel, med Mikael Åkerfeldt)

Mixning och produktion

The Project Hate MCMXCIX 
 1998 – Demo
 2000 – Cybersonic Superchrist

Torture Division
 2008 – We Bring Upon Thee (demo)
 2008 – Our Infernal Torture (demo)
 2008 – Suffer the Shitmass (singel)

Externa länkar 

Officiell webbplats

Födda 1973
Svenska metalmusiker
Svenska basister
Svenska gitarrister
Svenska keyboardister
Svenska låtskrivare
Svenska musikproducenter
Svenska trummisar
Män
Levande personer
Death metal-musiker
Personer från Finspång
Progressiv rock-sångare