kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kamtjatka (flod)

Kamtjatka (ryska: Камча́тка) är en flod på Kamtjatkahalvön i östra Ryssland. Den är 758 kilometer lång och rinner österut ut i Stilla havet. Floden har gott om lax, vilket historiskt var de där boende itelmenernas huvudinkomst.

Vattendrag i Ryssland
Stilla havets avrinningsområde
Kamtjatka kraj
Christian Wilhelm Blomstrand

Christian Wilhelm Blomstrand, född 20 oktober 1826 i Växjö, död 5 november 1897 i Lund, var en svensk kemist.

Blomstrand blev filosofie magister vid Lunds universitet 1850, docent i kemi 1854, adjunkt och laborator i samma ämne 1856 och var professor i kemi och mineralogi 1862–1895. Han fungerade som rektor för universitetet 1871–1872.

Blomstrand författade en stor mängd arbeten i kemi och mineralogi liksom i geologi. Bland hans kemiska skrifter kan nämnas Om några egendomliga molybdenföreningar (1857), varigenom han uppvisade tillvaron av en egenartad grupp haloidföreningar av denna metall, vilka alla innehåller tre förenade atomer molybden; vidare undersökningar över volframs klorider och bromider (1860) samt över tantalgruppens metaller (1865), varigenom de i hög grad orediga äldre uppgifterna om dessa metaller första gången utreddes, och slutligen hans arbeten om kvävets fematomighet (1869).

Blomstrand författade även flera teoretiskt kemiska arbeten, bland annat Om de organiska kropparnas konstitution (1864) och Die Chemie der Jetztzeit (1869), i vilka han lämnade en detaljerad och kritisk framställning av samtidens kemiska teorier och uttalade nya och originella åsikter över sammansättningen av flera grupper föreningar. Många av hans teoretiska åsikter, till exempel hans diazoniumformel blev sedermera allmänt antagna.

Han författade eller bearbetade även läroböcker i kemi, såsom Lärobok i oorganisk kemi (1873; tredje upplagan 1886) och Lärobok i organisk kemi (1877) samt en populär avhandling Naturens grundämnen i deras inbördes förhållande till varandra (1875). Blomstrand var den förste som i Sverige lärde och tillämpade de nyare rön i kemin, vilka uppstått i utlandet ett årtionde efter Jöns Jacob Berzelius död.

På mineralkemins område utförde han flera arbeten. Dit hör upptäckterna av mineralen manganosit, vallerit och de många nya fosfatmineralen från Västanå som till exempel augelit och berlinit. Blomstrand deltog även i en expedition till Svalbard 1861 och utgav därefter Geognostiska iakttagelser under en resa till Spetsbergen (1864).

Blomstrand var ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien från 1861.

Christian Wilhelm Blomstrand var son till Johan Blomstrand. Han ligger begraven på Östra kyrkogården i Lund.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
 Blomstrand, Christian Wilhelm, Naturens grundämnen i deras inbördes ställning till hvarandra (Stockholm 1875). Tillgänglig på internet via Projekt Runeberg.
 

Svenska professorer i kemi
Svenska professorer i mineralogi
Svenska polarforskare (Arktis)
Rektorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska geologer under 1800-talet
Svenska kemister under 1800-talet
Forskare från Växjö
Gravsatta på Östra kyrkogården i Lund
Födda 1826
Avlidna 1897
Män
Ugglan
Graham Poll

Graham Poll, född 29 juli 1963 i Tring, Hertfordshire, England, är en f.d.  engelsk fotbollsdomare och dömde i bland annat Premier League och VM. Poll har dömt många matcher, men är särskilt känd för matchen mellan Kroatien och Australien i VM i fotboll 2006, där han gav Josip Šimunić tre gula kort innan han visade ut honom.

Efter VM slutade han med att döma internationella matcher och 2007 slutade han helt med domarskapet.

Graham Poll gjorde sin första internationella match 1997, då han dömde mötet Azerbajdzjan-Finland.

Matcher i VM 2002 (huvuddomare)
Italien - Kroatien (gruppspel)

Matcher i VM 2006 (huvuddomare)
Sydkorea - Togo (gruppspel)
Saudiarabien - Ukraina (gruppspel) 
Kroatien - Australien (gruppspel) 

Fotbollsdomare från England
Födda 1963
Män
Levande personer
Domare i VM i fotboll 2002
Domare i VM i fotboll 2006
Domare i EM i fotboll 2000
Personer från Hertfordshire
Khagan

Khagan (med flera varierande stavningar; fornturkiska: kaɣan; mongoliska: хаган eller хаан), eller storkhan, är en titel i turkspråk och mongoliska som närmast motsvarar kejsare. Khaganen var av högre rang än khanen, och titeln kan översättas med "khanernas khan". Khaganen härskade över ett khaganat, vilket motsvarade khanens khanat. Titeln användes av gökturkarna, mongolerna, khazarerna, ruserna, med flera. Med storkhaner menas vanligen Djinghis khan med efterträdare vilka härskade över Mongolväldet. Efter Kublai khans död 1294 var Yuandynastins kejsare enbart nominella storkhaner utan reellt inflytande över de västra delarna av det mongoliska riket.

Lista över Mongolväldets storkhaner
Djinghis khan (1206-1227)
Ögödei khan (1229-1241) Tolui var Mongolväldets regent åren 1227-1229.
Güyük khan (1246-1248) Töregene var Mongolväldets regent åren 1243-1246.
Möngke khan (1251-1259) Oghul Qaimish var Mongolväldets regent åren 1248-1251.

Storkhaner under Yuandynastin

Kublai khan (1260-1294) Efter 1294 har storkhanerna endast nominell makt över Mongolväldet bortom Kina.
Temür khan (1297-1307)
Külüg khan (1307-1311)
Buyantu khan (1311-1320)
Shidebala khan (1320-1323)
Yesun Temür khan (1323-1328)
Aragibag khan (1328)
Tugh Temür khan (1328-1329, 1329-1332)
Khoshila khan (1329)
Irinjibal khan (1332)
Toghon Temür (1333-1368) Efter 1368 tar Mingdynastin makten över Kina.

Källor

Härskartitlar
Mongoliets historia
Kinas historia
WP:Projekt Kina
Loppor

Loppor (Siphonaptera) är en ordning i klassen insekter med cirka 70 arter i Europa och ungefär 2 400 arter i hela världen. Loppor är blodsugande ektoparasiter som lever på varmblodiga djur, det vill säga däggdjur eller fåglar. De fullbildade insekterna livnär sig genom att suga blod och kan sprida sjukdomar.

Historik

I och med att mikroskopet uppfanns så kunde man studera lopporna som tidigare orsakat en mängd sjukdomar i och med att de spred pesten (yersinia pestis), vilket resulterade i Digerdöden på 1300-talet. Bättre sanitära förhållanden, minskad trångboddhet och avlusning har lett till minskning av många infektionssjukdomar.

Kännetecken 
Loppor är små, vinglösa insekter, mellan 1,5 och 9 millimeter. Kroppen är starkt tillplattad från sidorna för att loppan lättare ska kunna ta sig fram i pälsen eller fjädrarna på värddjuren. För att hålla sig fast vid värddjuren använder lopporna sina små men starka klor och att hålla sig fast i värddjurens päls eller fjädrar underlättas även av att loppornas kropp är försedd med små men kraftiga, bakåtriktade borst. Loppor har också kraftiga bakben, anpassade för att hoppa med. Huvudet är litet, mundelarna är stickande och sugande och de två ögonen är enkla punktögon.

Utbredning 
Loppor finns över hela världen. I områden där kyla råder, är beroendet av en varmblodig värd grunden för loppans liv, att kunna byta värd är en färdighet som loppan behärskar. Arten av värd, hund, svala, eller människa har också betydelse, men det är bara temporärt för loppan som söker sig till rätt värddjur.

Levnadssätt 
Loppor har en livscykel som innefattar fyra utvecklingsstadier, ägg, larv, puppa och imago. Honan måste suga blod före äggläggningen. Larverna livnär sig på organiskt material. De saknar ben och har inte heller ögon. Förpuppningen sker inuti en kokong.

Familjer 
 fladdermusloppor (Ischnopsyllidae)
 fågelloppor (Ceratophyllidae)
 grävlingloppor (Vermipsyllidae)
 husloppor (Pulicidae) (inklusive människoloppa, Pulex irritans)
 mullvadsloppor (Hystrichopsyllidae)
 smågnagarloppor (Leptopsyllidae)

Källor 
 Denna artikel är baserad på en översättning från engelska Wikipedia.

Externa länkar 

 Sveriges Entomologiska Förening - Om loppor

 Pet Vet Kamu, veterinärartikel - loppor

 
Parasiter
Hematofagi
Spjutkast

För grenen i friidrott, se spjutkastning.

På spjutkasts håll betecknade den längd som en god kastare kunde nå med sitt spjut. Några kastlängder finns inte bevarade, men med tanke på spjutens egenskaper kan man anta att längder på maximalt 35–40 meter kunde nås.

Se även 

Längdenheter
Johan Gustaf Ek (filolog)

Johan Gustaf Ek, född den 3 september 1808 i Skede socken, Jönköpings län, död den 8 oktober 1862 i Lund,  var en svensk klassisk filolog, farfar till Gunnar Ek.

Ek blev vid Lunds universitet filosofie magister (primus) 1832, docent i romerska litteraturen 1833, adjunkt i samma ämne 1836, lektor i latinska språket vid Göteborgs gymnasium 1837 och professor i romersk vältalighet och poesi vid Lunds universitet 1842. Han prästvigdes 1848 och tillträdde året därpå Hardeberga prebendepastorat. Han blev prost honoris causa samma år. Åren 1853–1854 var han rektor för universitetet och 1859–1860 ordförande i Akademiska Föreningen.

Ek var en av de främsta professorerna i Lund och hade stort inflytande på latinstudiets utveckling. Bland Eks skrifter märks en översättning till latin av sjunde sången ("Frithiofs lycka") ur Frithiofs saga (1850), tolkningar på svenska av Horatius, Ovidius med flera, en akademisk avhandling om en handskrift av Vergilius som förvaras på Lunds universitetsbibliotek samt flera mindre skrifter.

Källor

Noter

Svenska professorer i latin
Rektorer vid Lunds universitet
Personer verksamma inom Akademiska Föreningen
Svenska lektorer
Svenska prostar
Präster i Svenska kyrkan
Filologer under 1800-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Skede socken
Födda 1808
Avlidna 1862
Män
Ugglan
SBH
Yxkast

Yxkast som längdmått har förekommit, men hur långt det ansågs vara vet man inte. Måttet nämns i Södermannalagen från 1300-talet och tycks ha varit i bruk ännu omkring 1500. Det är mycket svårt att göra en uppskattning, eftersom längden inte bara är beroende av kastarens styrka utan också av yxans vikt. I vissa fall skulle kastet utföras med bålyxa, i andra med kastyxa.

Södermannalagens bestämmelse gäller avverkning i annans skog. Om man inte var längre in i grannens skog än vad en bålyxa kunde kastas räckte två vittnen för att styrka att man handlat i god tro. Om man avverkade längre in krävdes tolvmannaed för att fria den misstänkte. 

I Vadstena klosters jordebok från 1502 sägs att klostrets andel av kvarndammen vid Lägernäs kvarn i Ydre härad sträckte sig så långt som man kunde kasta en kastyxa.

Referenser
Sam Owen Jansson, "Mått, mål och vikt i Sverige till 1500-talets mitt", ingår i Nordisk Kultur, vol 30 (Stockholm 1936).

Längdenheter
Andrew Bown

Andrew "Andy" Bown, född 27 mars 1946 i Beckenham i Bromley i sydöstra London, är en brittisk keyboardist och pianist.

Studio- och livemusiker på heltid i Status Quo sedan 1977 och fullvärdig medlem sedan 1982. Bown medverkade dock på bandets album "Hello!" redan 1973.

I Status Quo spelar Bown förutom klaviatur även gitarr och munspel på vissa låtar. Utöver dessa instrument behärskar han även trummor och bas.

Några av sångerna han komponerat i Status Quo är "Whatever You Want" tillsammans med Rick Parfitt, "Burning Bridges" tillsammans med Francis Rossi och "Rock 'Til You Drop".

Bown har dock en karriär före och vid sidan av Status Quo. Han var keyboardist i den brittiska popgruppen The Herd 1965-1971. Bown spelade även bas på Pink Floyds The Wall-turné 1980-81 och medverkade som basist i musikalen Pink Floyd The Wall samt spelade hammondorgel och 12-strängad gitarr på Roger Waters soloalbum "The Pros and Cons of Hitch Hiking" från 1984.

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1946
Brittiska organister
Brittiska pianister
Män
Levande personer
Musiker från London
Gore Verbinski

Gregor "Gore" Verbinski, född 16 mars 1964 i Oak Ridge i Tennessee, är en amerikansk filmregissör, manusförfattare och filmproducent. Han har gjort bland annat The Ring (2002), Pirates of the Caribbean: Svarta Pärlans förbannelse (2003), Pirates of the Caribbean: Död mans kista (2006), Pirates of the Caribbean: Vid världens ände (2007) och The Lone Ranger (2013). Verbinski har regisserat allt ifrån skräckfilmer till fantasy och ren komedi. På Oscarsgalan 2012 tilldelades Verbinski en Oscar för bästa animerade film för Rango (2011).

Filmografi (i urval)

Referenser

Noter

Externa länkar 

  

Amerikanska filmregissörer
Födda 1964
Män
Levande personer
Alumner från UCLA School of Theater, Film and Television
Krämare

Krämare (från tyska Krämer) är en köpman. Ordet kommer ursprungligen från det grekiska ordet för pengar, chrēma. Under 1700-talet kallades de borgare i svenska småstäder som reste runt på marknader ofta för krämare eller kramhandlare. Ordet är nedsättande och då med hänvisning till att en krämare inte utför något produktivt.

Se även
Linkrämare
Krämaren
Kramhandlare
Handels: maktelitens skola

Referenser

Historiska yrken
Försvenskning

Försvenskning syftar på den process som sker när man lånar in ett ord från ett annat språk men ändrar stavningen till ett mer svenskt skrivsätt. Det kan finnas olika skäl till att försvenska, till exempel för att den ska gå lättare att bilda verb av ordet. Exempelvis fungerar varken data eller datea som verb av date vidare i skrift, däremot är dejta gångbart. Nuförtiden används termen mest om engelska lånord i svenskan som förekommer med en förändrad stavning, såsom mejl, sajt och jos. Ett annat exempel är ordet najs, som alltså är en försvenskad variant av engelskan nice. 

Ett annat sätt att försvenska är att dubbelteckna slutkonsonanten, vilket skett med bland annat webb, jobb och snobb. Men det finns vissa undantag, som pub, vilket på svenska normalt skrivs med ett b, och böjs "en pub, flera pubar, den där puben".

Andra, äldre exempel på försvenskade ord är fåtölj (av franskans fauteuil) och byrå (av franskans bureau).

Se även 
anglicism
lånord
Försvenskningstiden
Språkrensning

Svenska
John 'Rhino' Edwards

John "Rhino" Edwards, född 9 maj 1953 i Chiswick i Hounslow i London, är basist i det brittiska boogierock-bandet Status Quo.

John har tidigare arbetat med ett flertal olika artister under 1980-talet, bland andra Kim Wilde och under en tid var han basist i Dexy's Midnight Runners. Han kom med i Status Quo 1985 i samband med gruppens återförening där han ersatte den tidigare basisten Alan Lancaster. Hans första album med gruppen var In the Army Now som släpptes 1986. Men han hade redan tidigare arbetat med Status Quos gitarrist Rick Parfitt under inspelningen av Ricks outgivna solodebutalbum (1985) tillsammans med trummisen Jeff Rich.

John har under åren bidragit alltmer till låtskrivandet på albumen och sjunger även på låten Centerfold på coveralbumet Riffs från 2003. Han är också den som skriver bandets "Tourlog", en sorts blogg om deras spelningar runtom i världen och hans intryck av dem.

Vid sidan av sitt medlemskap i Status Quo har han också ett eget band som kallas Rhino's Revenge som han släppte en soloskiva med år 2000. Från 2007 har han även ett projekt ihop med sina två söner Max och Freddie Edwards som kallas Woodedz, och de släppte låten Bad News i februari 2007. Den låten är nu även inspelad på Status Quos senaste album In Search of The Fourth Chord, där sonen Freddie fick chansen att spela 2:a och 3:e gitarr samt solot, där John sjunger. John har även spelat in en egen singel som hyllning till fotbollsspelaren Lloyd Owusu i Brentford (2006).

John kallas "Rhino" (noshörning) på grund av att han kan vara väldigt klumpig.

Källor

Noter

Externa länkar 

 John Edwards på Status Quo's officiella hemsida
 Rhino's Revenge
 

Brittiska basister
Engelska bloggare
Män
Födda 1953
Levande personer
Musiker från London
Personer från Chiswick
Jeff Rich

Jeff Rich, född 8 juni 1953 i London, Storbritannien, tidigare trummis i det brittiska boogierock-bandet Status Quo mellan 1986 och 2000.

1984 ersatte Jeff trummisen Rick Allen i Def Leppard under tiden Rick skadades allvarligt i en bilolycka där hans vänstra arm blev söndersliten. Jeff kom med i Status Quo 1986 i samband med bandets återförening. Han hade tidigare tillsammans med basisten John 'Rhino' Edwards arbetat med Rick Parfitt under inspelningen av Ricks solodebutalbum (1985) som aldrig blev utgivet. 
Jeff lämnade Status Quo 2000 och blev ersatt av Matt Letley. Istället satsade Jeff mer tid på sin trumskola för barn runtom i Storbritannien.

Externa länkar
 Jeff Rich's Drum & Percussion Masterclass
 Status Quo

Brittiska trummisar
Män
Födda 1953
Levande personer
Personer från London
Matt Letley

Matt Letley, född 29 mars 1961 i Gillingham Kent, Storbritannien. Trummis i det brittiska boogierock-bandet Status Quo åren 2000-2012. Han har tidigare spelat med bl.a. Bob Geldof, A-ha, David Essex, Hank Marvin, Kim Wilde och Vanessa Mae.

Externa länkar
Matt Letleys officiella hemsida
Matt Letleys sida på Status Quos officiella hemsida

Födda 1961
Brittiska rocktrummisar
Män
Levande personer
Personer från Gillingham, Kent
Roy Lynes

Roy Lynes, född 25 november 1943 i Redhill, Storbritannien, var organist och pianist i det brittiska boogierock-bandet Status Quo åren 1963-1970.

Brittiska organister
Födda 1943
Levande personer
Män
Personer från Surrey
Armbågsben

För ulna i betydelsen romersk aln, se Aln

Armbågsben (latin: ulna) är, i människans skelett, ett långt ben i underarmen, placerat medialt om strålbenet (radius).

Armbågsbenet är, till skillnad från det kortare strålbenet, bredare proximalt än distalt. Två proximala utskott, olekranon (olecranon) och coronoidutskottet (proc. coronoideus), gör att benets form påminner om en skiftnyckel. Liksom strålbenet är armbågsbenets skaft trekantigt i genomskärning med ena hörnet riktat inåt.

Armbågsbenet ledar mot:
 Humeroulnarleden, (art. humero-ulnaris): Överarmsbenet (humerus) i en gångjärnsled i armbågsleden; 
 Övre och nedre radioulnarlederna: (art. radioulnaris proximalis et distalis): Mot strålbenet både i en medial vridled som medger strålbenet att korsa armbågsbenet vid pronation av underarmen; och i en distal led innanför handleden.
 Ulnokarpalleden (?) (art. ulnocarpalis): Framförallt vid ulnarflexion i handleden (art. radiocarpea).

I den proximala änden av benet finns två utskott, olekranon (olecranon) och coronoidutskottet (proc. coronoideus), samt två konkava ledytor, incisura trochlearis och incisura radialis.

Skaftet har formen av en prisma. Det är lätt krökt lateralt-proximalt och rakt i mittenavsnittet. Distalt kröker skaftet åter lateral för att övergå i den runda nedre extremiteten.

Skaftets delar:
 Margo anterior
 Margo posterior
 Margo interosseus
 Facies anterior
 Facies posterior
 Facies medialis

Armbågsbenets distala ände är smal och försedd med två utskott: Ett lateralt, kallat caput ulnae, som ledar mot strålbenet och ett medialt, proc. styloideus, som sträcker sig längre distalt än huvudet men inte ledar mot något.

Benbildning av armbågsbenet sker utifrån tre förbeningskärnor: En för skaftet, en för den nedre delen av den proximala extremiteten och en för olekranons övre del. Ossifikationen inleds under den åttonde fosterveckan. Vid födseln består fortfarande ändarna av brosk. I fyraårsåldern uppstår en förbeningskärna i det distala huvudet som utvecklas till processus styloideus. Olekranons ossifikation inleds i tioårsåldern. Benbildningen i den övre extremiteten är avslutad i sextonårsåldern och i den lägre i tjugoårsåldern.

Referenser 
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber, 
 Gray's Anatomy: The Ulna

Se även 
 Övre extremitetens skelett
 Arm
 Armbågsledens muskler
 Handens muskler
Aln (ulna kallas även romersk aln)

Övre extremitetens anatomi
Skelettet
Armbågsben
Idé & Tendens

Idé & Tendens var en tankesmedja grundad av Sveriges socialdemokratiska arbetareparti och Arbetarnas bildningsförbund (ABF) och som på olika sätt stimulerat debatten om arbetarrörelsens uppgifter och utmaningar. 2006 slogs delar av LO Idédebatt och Idé & Tendens ihop och en ny tankesmedja bildades: Arbetarrörelsens Tankesmedja (numera Tankesmedjan Tiden), som drivs gemensamt av Socialdemokraterna, LO och Arbetarnas bildningsförbund.

Referenser

Noter 

Svensk arbetarrörelse
Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Svenska tankesmedjor
Politisk vänster
Filippinernas herrlandslag i fotboll

Filippinernas herrlandslag i fotboll representerar Filippinerna i fotboll, och började spela den 1 februari 1913 då man mötte Kina hemma, och föll med 1-2 under Fjärranösternspelen.

Externa länkar 

  Rec. Sport. Soccer Statistics Foundation - Filippinernas herrlandskamper i fotboll

Fotbollslandslag
Fotboll
Fotboll i Filippinerna
Landslag startade 1913
Principen om inklusion/exklusion

I kombinatoriken ger principen om inklusion/exklusion ett sätt att räkna antalet element i en union av flera mängder. Principen är av stor nytta i många kombinatoriska problem, där man genom att införa rätt mängder kan reducera problemet till att beräkna antalet element i en union; se exempel nedan.

Pricipen säger att om  är ändliga mängder så gäller att:

där  är antalet element i mängden .

Specialfall

n=2
Då det bara finns två mängder och man vill ha reda på antalet element i unionen av dessa mängder, summerar man först antalet element i dessa båda mängder. Nu har man räknat vissa element dubbelt, nämligen alla element som finns i båda mängderna och man måste därför subtrahera antalet element som finns i båda mängderna.

n=3
Har man tre mängder blir formeln lite mer komplicerad. Först summeras antalet element i de tre mängderna, varvid flertalet element räknas flera gånger. Subtraheras alla element som finns i två av mängderna blir det bättre, men antalet element som finns i alla tre mängderna måste läggas till för att få rätt svar. Se figur.

Allmänna fallet 
Den k:te delsumman av typen  har  element (antalet sätt att välja ut k stycken index från totalt n möjligheter).

Exempel

Problem 
Hur många permutationer av alfabetets 29 bokstäver innehåller inte något av mönstren FISK, SKAL eller LAX?

Lösning 
Inför följande mängder:
U = {alla permutationer av alfabetet}

A = {alla permutationer som innehåller "FISK"}
B = {alla permutationer som innehåller "SKAL"}
C = {alla permutationer som innehåller "LAX"}
Vi söker .
 (totala antalet permutationer av 29 bokstäver)

 (antalet permutationer av "FISK" och 25 andra symboler)
 (antalet permutationer av "SKAL" och 25 andra symboler)
 (antalet permutationer av "LAX" och 26 andra symboler)

 (antalet permutationer av "FISKAL" och 23 andra symboler)
 (antalet permutationer av "FISK", "LAX" och 22 andra symboler)
 (finns inga permutationer som uppfyller båda mönstren)

 (finns heller inte här några möjligheter)

Svaret blir alltså .

Referenser 
 Lars-Christer Böiers, Diskret matematik, Studentlitteratur 2003.

Se även 
 Permutation
 Kombinatorik

Kombinatorik
Kram (olika betydelser)

Kram kan syfta på

 Kram – en omfamning mellan personer
 Kram – en dansfattningen i argentinsk tango
 Kramsnö – snö som kan formas till exempelvis snöbollar
 Kram (bok) – en bok av Hans-Eric Hellberg
 Kram Lake – en sjö i Kanada