kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maria Franck

Maria Christina Franck, den 2 februari 1771 i Uppsala domkyrkoförsamling, död den 17 april 1847 i Stockholm, var en svensk skådespelare. 

Hon tillhörde pionjärgenerationen vid Dramaten och var en av dess stjärnor under dess första decennier. Hon blev efter sitt giftermål 1808 känd som Ruckman under de sista åren av sin karriär.

Biografi och karriär 
Maria Franck var dotter till en murargesäll och blev elev vid teatern i Stora Bollhuset vid Slottsbacken vid femton års ålder år 1784 och första aktris vid Dramaten 1788. Då teatern under åren 1788–1803 styrdes av ett skådespelarkooperativ var hon en av dess ledamöter. Hon blev snabbt en av Sveriges mest kända och uppskattade skådespelare och visade särskild talang i dramatiska roller och ansågs vara Sveriges första verkliga infödda tragedienne. Hon var aktiv på Dramaten 1788–1818. En av hennes mest uppskattade tolkningar var en självmordscen i en tragedi. Hon spelade inte enbart i Stockholm utan turnerade också i landsbygden. Hon spelade även komedi och opera, och berömdes för sin mimik.

Hennes bästa roller var Thilda i "Oden", Celestina i "Korsfararne", titelrollerna i "Virginia" och "Johanna af Montfaucon" samt Fru Dorsan i "Den svartsjuka hustrun"; den sistnämnda rollen, 1808, var hennes mest berömda. Hon spelade också Virginia (delad med Marie Louise Marcadet) och Julia i "Virginia" 1790, grevinnan i "Figaros bröllop" 1792 och Hyacinte i "Diedrich Menschenschbräck" (delad med Louise Götz-Rémy) 1795. Bland hennes tidigare roller var "ett av nöjerna" i Armide 1786–1787, och bland hennes vidare roller fanns Maria i Gustaf Adolf och Ebba Brahe 1787–1788, Smickret i Alcides inträde i världen 1793–1794, Theodora i De gamla friarna 1795–1796, Antiope i Renaud 1800–1801, Sabina i Den förmente prinsen 1807–1808, madame de Veronne in Ambroise 1812–1813, Gertrud i Den Schweiziska familjen 1815–1816 och abbedissan i Nunnorna. Hon kvarstod längst tid på scen i sin generation av kvinnliga aktörer. 

I slutet av hennes karriär ansågs hennes spelstil överdrivet teatralisk; hon spelade enligt den gamla franska scenkonststilen, som då blivit omodern. Efter en 35 år lång framgångsrik karriär tog hon avsked 1819. Hon arbetade därefter som instruktör vid Dramatens elevskola fram till 1823. Maria Franck gifte sig 1808 med gravören Johan Gustaf Ruckman (1780–1862). Hennes dotter Maria Ruckman (1810–1896) var målare och tecknare med fyra topografier i Nationalmuseum.

Franck hade vid sin död samlat ihop en ganska stor förmögenhet, vilket på den här tiden inte var helt vanligt för skådespelare, som ofta hade dåligt betalt.

Källor 
 Dahl, Torsten, Svenska män och kvinnor. Nr 6
 Henrikson, Alf, Fram till Nybroplan: om Kungliga Dramatiska teatern, Wiken, Höganäs, 1988  
 Kungliga teaterns repertoar 1773-1973, 1974
 Nordensvan, Georg, Svensk teater och svenska skådespelare från Gustav III till våra dagar. Förra delen, 1772-1842, Bonnier, Stockholm, 1917

Vidare läsning 
 
 

Kvinnor
Svenska skådespelare under 1700-talet
Födda 1769
Avlidna 1847
Svenska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Uppsala
Själamodern i Küssnacht

Själamodern i Küssnacht, död 1577, var benämningen på ett andemedium som dömdes för häxeri och svartkonst i Schweiz.

År 1573 tog en präst i Küssnacht kontakt med kantonens myndigheter för att klaga över den vidskepelse han tyckte grep omkring sig bland allmänheten, där folk satte tilltro till "Visa kvinnor" och okultism i stället för till kyrkan, och han pekade ut den kvinna som han betraktade som en utmärkt representant för denna konkurrens om allmänhetens förtroende och som själva centrum för denna vidskepelse. 

Den så kallade Själamodern arbetade i ett rum på ett värdshus ägt av Verena Liefbach, där hon tog betalt för att ta kontakt med de avlidnas andar; därför kallades hon för Själamodern, som var hennes artistnamn. Hon påstod sig ha kontakt med andar som rörde sig mellan världarna och kunde tala med de döda. Då någon dog, begav sig deras anhöriga till Själamodern, som tog betalt för att kontakta sina andar. De anhöriga ställde en fråga de ville ha svar på av sin döde familjemedlems själ, Själamodern kontaktade någon av sina andar genom en hemlig nattlig ritual och ställde frågan till anden, anden kontaktade i sin tur den dödes själ, som svarade på frågan, varpå anden vidarebefordrade svaret till Själamodern, som morgonen därefter talade om det för sin kund. Själamodern hade år 1573 sysslat med detta i tretton år och tjänade bra med pengar. 

Myndigheterna tog först inte så allvarligt på detta utan var till en början nära att avfärda anklagelserna om häxeri som förtal, men efter några grundliga förhör fick de reda på de hemliga nattliga ritualerna, där hon hade kontakt med andar, ändrade de uppfattning och gjorde processen kort; hon torterades till hon erkände häxeri, och trots att hon försäkrade att hon inte var lika farlig som den kända häxan "Die Sagerin", så bedömdes hon som en särskilt farlig häxa som förtjänade det värsta straffet för trolldom, och brändes levande på bål i november 1577.

Referenser

 Kärfve, Eva, Den stora ondskan i Valais: den första häxförföljelsen i Europa, B. Östlings bokförl. Symposion, Diss. Lund : Univ.,Stockholm, 1992

Avlidna 1577
Medier
Kvinnor
Personer som blivit avrättade för häxeri
Personer som blivit avrättade genom bränning
Födda okänt år
Personer i Schweiz under 1500-talet
Häxprocesser i Schweiz
Personer som blivit avrättade under 1500-talet
Bignona

Bignona är en stad och kommun i sydvästra Senegal som är belägen i ett område som kallas Casamance, söder om Gambia. Den ligger i regionen Ziguinchor och hade cirka 34 000 invånare 2019.

Källor

Orter i Senegal
Simon Bamberger

Simon Bamberger, född 27 februari 1846 i Eberstadt, Hessen-Darmstadt, död 6 oktober 1926 i Salt Lake City, var en tysk-amerikansk politiker. Han var den fjärde guvernören i delstaten Utah 1917-1921. Han var den första judiska guvernören i Utah, den första demokraten och den första som inte var medlem i Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga.

Bamberger emigrerade fjorton år gammal till USA. Han bodde i Indiana fram till slutet av amerikanska inbördeskriget. Några år senare blev han hotellägare i Utahterritoriet. Han gifte sig 1881 med Ida Maas. Paret fick fyra barn.

Bamberger var en reforminriktad guvernör. Under hans ledning blev Utah ledande i regleringen av värdepappersmarknaden. Han undertecknade också en lag om rättigheten att grunda fackföreningar i Utah. Bambergers reformer i Utah föregick New Deal med femton år.

Bambergers grav finns på B'Nai Israel Cemetery i Salt Lake City.

Referenser

Externa länkar
National Governors Association

Guvernörer i Utah
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Hessen
Födda 1846
Avlidna 1926
Män
Darren Shan

Darren Shan, född 2 juli 1972 på St Thomas’ Hospital i London, är författarnamnet för den irländske författaren Darren O'Shaughnessy.

Vid sex års ålder flyttade han och hans irländska familj från London till Limerick, Irland, där han bott sedan dess, med undantag för hans sociologistudier på Roehampton-universitetet i London. 

Darren O'Shaughnessy arbetade några år på ett tv-bolag i Limerick och på sin fritid skrev han en del böcker. Han lyckades inte med några av sina vuxenböcker, och han gick över till ungdomsböcker. Serien Legenden om Darren Shan (the Saga of Darren Shan) har sålts i flera miljoner exemplar och översatts till över 20 språk. Serien riktar sig till äldre ungdomar och handlar om en pojke som hamnar i vampyrers värld. Darren Shan har även skrivit The Demonata-serien samt The City Trilogy, en serie vuxenböcker som han har skrivit under författarnamnet D. B. Shan. Han kom för något år sedan ut med bokserien The Saga of Larten Crepsley. The Saga of Larten Crepsley handlar om Mr Crepsleys liv innan man möter honom i "The Saga of Darren Shan". De tre första böckerna i "The Saga of Darren Shan" blev en film. Universal Studios köpte rättigheterna och den första av fyra planerade filmer och hade premiär i oktober 2009. Men det blev inte så stor succé och det planeras inga fortsättningar. Det har också kommit ut en mangaserie baserad på Darren Shan-böckerna i Japan som finns i engelsk översättning.

Böcker

Legenden om Darren Shan 
Skräckens cirkus (Cirque Du Freak) 
Vampyrens medhjälpare (The Vampire's Assistant)
Dödens tunnlar (Tunnels of Blood) 
Vampyrernas berg (Vampire Mountain) 
Prövningarnas tid (Trials of Death) 
Vampyrprinsen (The Vampire Prince) 
Skymningsjägarna (Hunters of the Dusk) 
Nattens bundsförvanter (Allies of the Night) 
Gryningsjägarna (Killers of the Dawn) 
Andarnas sjö (The Lake of Souls) 
Skuggornas herre (Lord of the Shadows) 
Ödets söner (Sons of Destiny)

Legenden om Larten Crepsley
En vampyr föds (Birth of a Killer) 
Ett hav av blod (Ocean of Blood) 
De fördömdas palats (Palace of the Damned) 
Bröder intill döden (Brothers to the Death)

The Demonata
Bara Engelska titlar
Lord loss
Deamon thief
Slawter
Bec
Blood beast
Deamon apocalypse
Death's shadow
Wolf island
Dark calling
Hell's heroes

Källor

Födda 1972
Irländska författare
Engelskspråkiga författare
Män
Levande personer
Thionck-Essyl

Thionck-Essyl (eller Tionk Essil) är en ort i sydvästra Senegal som är belägen i området Casamance, söder om Gambia. Den ligger i regionen Ziguinchor och hade 8 388 invånare vid folkräkningen 2013.

Källor

Orter i Senegal
John Knoll

John Knoll, född 6 oktober 1962 i Ann Arbor, Michigan, är en amerikansk designer av specialeffekter till film och TV-program men han har även haft en betydande roll inom datorindustrin då han tillsammans med sin äldre bror Thomas Knoll skapade den första versionen av Adobe Photoshop.

John Knoll arbetar på Industrial Light and Magic (ILM), en avdelning på Lucasfilm, som är specialiserad på specialeffekter. På ILM har han bland annat arbetat med storfilmer som Star Wars (både restaureringen som gjordes på den första trilogin och med effekterna till den andra trilogin), Pirates of the Caribbean-trilogin och Mission: Impossible.

Han har därtill gjort specialeffekterna till två stycken Star Trek-avsnitt, pilotavsnittet till Star Trek: The Next Generations "Encounter at Farpoint" och Star Trek: Deep Space Nines "Explorers".

Filmer

Referenser

Män
Födda 1962
Levande personer

Knoll, John
Personer från Ann Arbor
Alumner från USC School of Cinematic Arts
Oussouye

Oussouye är en ort i sydvästra Senegal som ligger i området Casamance. Den ligger i regionen Ziguinchor och hade 4 828 invånare vid folkräkningen 2013. Oussouye är administrativ huvudort för ett departement med samma namn.

Källor

Orter i Senegal
J. LaMoine Jenson

Joseph LaMoine Jenson, född 27 juni 1935 i Millville, Utah, död 2 september 2014 i Eagle Mountain, Utah, var en amerikansk mormonpredikant som från 2005 fram till sin död var ledare för the Apostolic United Brethren (AUB), en mormongrupp som praktiserar månggifte. 

Jenson efterträdde Owen Allred som ledare för AUB, när denne avled vid 91 års ålder. J. LaMoine Jenson hade redan två år tidigare utnämnts till Allreds efterträdare av AUB:s styrande råd, som Jenson själv tillhört i 36 år innan han tillträdde som kyrkans president.

Källor

 

Personligheter inom sista dagars heliga-rörelsen
Religiösa personligheter i USA
Personer från Millville, Utah
Födda 1935
Avlidna 2014
Män
Centrum för vetenskapshistoria

Centrum för vetenskapshistoria inrättades 1988 och är det enda av Kungliga Vetenskapsakademiens institut med humanistisk-samhällsvetenskaplig ämnesinriktning och inrättades genom en donation av Tomas Fischer.

Forskningsinstitutet ligger vid akademins huvudbyggnad i Frescati på Djurgården, Stockholm.

Källor 
Centrum för vetenskapshistoria

Svenska forskningsinstitut
Kungliga Vetenskapsakademien
Sanna och Levande Jesu Kristi Kyrka av de Sista Dagarnas Heliga

Den Sanna och Levande Jesu Kristi Kyrka av de Sista Dagarnas Heliga, the True and Living Church of Jesus Christ of Saints of the Last Days (TLC) är ett samfund i Sista Dagars Heliga-rörelsen som praktiserar månggifte.

TLC har sitt huvudkvarter i Manti, Utah där de flesta medlemmarna också bor i en rätt avskild gemenskap.

Historia 
I början av 1990-talet samlades enskilda medlemmar från olika inriktningar inom Sista Dagars Heliga-rörelsen (Även medlemmar från Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga) för att samtala om lärofrågor.

1994 hävdade James D Harmston att de bibliska personerna Enok, Noa, Abraham och Mose lagt händerna på hans huvud och överlämnat nycklarna till det Melkisedekska prästadömet till honom.

Den 3 maj 1994 grundades TLC officiellt. James D Harmston utnämnde sig själv till President av det Höga Prästerskapet och tillsatte en rad andra ledarforum som den Sittande Patriarken, Första Presidentskapet och de Tolv Aposlarnas Quorum.

Under senare har kyrkan dock genomgått en hel del problem och förlorat flera medlemmar som utnämnts till dylika ämbeten.

Lära 
I samband med att TLC bildades höll Harmston en serie föreläsningar ("the Models") om vikten av att följa den ursprungliga läran. I likhet med flera andra grupper i Sista Dagars Heliga-rörelsen med "fundamentalistisk" inriktning, praktiserar TLC månggifte och "Lagen om invigelse", dvs krav på att alla medlemmar måste skänka (inviga) alla sina egendomar till kyrkan.

Dessutom förkunnar man en egen lära om "Mångfaldiga Dödliga Prövotider", en form av reinkarnation som dock är begränsad till kön, män återföds till dödlighet som män, kvinnor som kvinnor.

En rad av Harmstons påstådda uppenbarelser är samlade i "the Manti Revelation Book".

Under kyrkans första bedrevs en aktiv missionsverksamhet, inte minst via internet. All sådan avbröts dock abrupt i mars 2000 när Harmston meddelade att Hedningarnas Tidsålder var över. All mission upphörde och hemsidan stängdes ner.

Samfund inom sista dagars heliga-rörelsen
Organisationer i Utah
Religiösa organisationer bildade 1994
Reportage (olika betydelser)

Reportage kan syfta på:

 Reportage – en journalistisk berättelse
 Reportage (tidskrift) – en svensk tidskrift från 1980
 Reportage! – ett musikalbum från 2002 av Doktor Kosmos
Myrpungdjur

Myrpungdjur eller numbat (Myrmecobius fasciatus) är ett pungdjur som tillhör ordningen rovlevande pungdjur. Djuret utgör den enda arten i familjen Myrmecobiidae.

Utseende 

Typiska kännetecken för myrpungdjuret är den långa nosen, en svart rand på huvudets sidor som går från nosen genom ögonen och bak till öronen, sex eller sju vita tvärstrimmor på den bakre delen av djurets rygg och den yviga svansen. Den gråbruna eller rödaktiga pälsen är kort och grov. Myrpungdjurets kroppslängd är ungefär 18 till 28 cm, svansen är cirka 15 cm lång och vikten går upp till 500 gram.

Tandformeln är I 4/3 C 1/1 P 3/3 M 4-5/5-6. Djuret har alltså med 48 till 52 det största antalet tänder av alla landlevande däggdjur.

Utbredning 

Arten förekommer i torra buskområden med eukalyptusväxter i sydvästra Australien. Tidigare fanns de i hela södra Australien men på flera ställen har de numera försvunnit.

Ekologi 

Dessa djur är oftast aktiva på dagen och förflyttar sig mycket snabbt. Under natten vilar de i andra djurs övergivna bon eller i håligheter i träd som polstras med gräs eller löv. Utanför parningstiden lever varje individ ensam, revirets storlek går upp till 150 hektar.

Föda 
 
Trots namnet livnär sig myrpungdjur huvudsaklig av termiter. Myror och andra insekter står inte så ofta på matsedeln. Djuret gräver med sina klor i trä som står under förruttnelse, i löv eller i marken. Med sin långa klibbiga tunga får myrpungdjuret tag i födan. En individ i fångenskap åt 10 000 till 20 000 insekter per dag. Mindre insekter sväljs helt medan större söndertuggas.

Fortplantning 
Under den australiska sensommaren (januari till april) föder honan oftast fyra ungar. Myrpungdjur saknar pung och honan har fyra spenar. Sina första månader tillbringar ungarna fritt hängande på moderns mjölkvårtor endast skyddade av pälsen på hennes buk. Senare lever de i jordhålor. Under denna tid ger honan di på natten och söker föda dagtid. Ungefär i oktober börjar ungarna att leta föda själva. De klarar sig helt själva vid cirka nio månaders ålder.

Hot och status 
IUCN listar myrpungdjuret som starkt hotad (EN). Hoten är framförallt habitatförstörelse genom lantbruk och skapandet av bostadsområden samt inplanterade predatorer som rävar och hundar. Populationen uppskattas med mindre än 1 000 individer och beståndet minskade mellan 2003 och 2008 med 20 %.

Sedan 1987 pågår hos djurparken i Perth ett avelsprogram som föder upp myrpungdjur vilka sedan återintroduceras i naturen. Fram till 2010 föddes 160 individer upp.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .
 Macdonald, David W. (red.), (1984) Jordens Djur 5: Pungdjuren, fladdermössen, insektätarna m.fl.. Stockholm: Bonnier Fakta. s. 116, 

Rovlevande pungdjur
Däggdjur i australiska regionen
Lista över guvernörer i New Mexico

New Mexicos guvernör (engelska: Governor of New Nexico) är den främste utövaren av den verkställande makten och det högsta offentliga ämbetet i den amerikanska delstaten New Mexico. 

En sittande guvernör får väljas om högst en gång i följd, därefter måste någon annan tjänstgjort som guvernör för en hel mandatperiod innan den förutvarande guvernören kan återväljas.

Guvernörer från 1912

Se även 
 Freden i Guadalupe Hidalgo
 Gadsdenfördraget
 Gränsen mellan Mexiko och USA
 New Mexico-territoriet

Referenser

Noter

Externa länkar 
 www.governor.state.nm.us

 
New Mexico, Lista över guvernörer i
Guédiawaye

Guédiawaye är en förort till Dakar i västra Senegal och är belägen i Dakarregionen. Den är ett departement (département), kommun (commune) och arrondissement, alla tre med samma gränsdragning. Guédiawaye grundades på 1950-talet som en sovstad till Dakar. Folkmängden uppgår till cirka 400 000 invånare.

Administrativ indelning
Kommunen är indelad i fem kommunala arrondissement:
Golf Sud
Médina Gounass
N'diarème Limamoulaye
Sam Notaire
Wakhinane Nimzatt

Källor

Orter i Senegal
US Grosseto 1912

US Grosseto FC, bildad 1912, är en fotbollsklubb i Grosseto i Italien. Klubben bildades 1912. Deras arena, Stadio Olimpico Carlo Zecchini rymmer ungefär 10 200 åskådare. Klubben spelar för närvarande i Lega Pro Prima Divisione.

Meriter 
 Serie D: 1961, 1973, 1995
 Promozione Tuscany: 1997
 Eccellenza Tuscany: 1998
 Serie C2: 2004
 Serie C1: 2007
 Super Coppa di Lega Serie C1: 2007

Kända spelare
Se också Spelare i US Grosseto
 Tomas Danilevičius
 Mauricio Pinilla
 Carl Valeri

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Ravenna Calcio

Ravenna Fooball Club är en italiensk fotbollsklubb. Klubben har spelat sju säsonger i Serie B, den senaste 2007/2008.

Kända spelare
Se också Spelare i Ravenna FC
 Francesco Toldo
 Max Tonetto
 Christian Vieri

 
Fotbollsklubbar i Italien
Sportklubbar bildade 1913
John J. Dempsey

John Joseph Dempsey, född 22 juni 1879 i White Haven, Pennsylvania, död 11 mars 1958 i Washington DC, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1935-1941 och 1951-1958 samt guvernör i delstaten New Mexico 1943-1947.

Han inledde 1919 sin karriär inom oljeindustrin i Oklahoma och flyttade året därpå till New Mexico. Han blev 1928 verkställande direktör för United States Asphalt Company.

Efter tre mandatperioder i representanthuset bestämde sig Dempsey 1940 att kandidera till USA:s senat, men han blev inte nominerad. Han tjänstgjorde som biträdande inrikesminister 1941-1942. Efter tiden som guvernör försökte Dempsey på nytt att kandidera till senaten men lyckades inte vinna demokraternas primärval den gången heller. Dempsey lyckades 1950 att bli invald i representanthuset på nytt och han avled som kongressledamot. Hans grav finns på Rosario Cemetery i Santa Fe, New Mexico.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens hemsida

Guvernörer i New Mexico
Personer från Luzerne County
Födda 1879
Avlidna 1958
Män
Pikine

Pikine är en kommun och förort till Dakar i västra Senegal och är belägen i Dakarregionen. Pikine grundades 1952 och har cirka 1,2 miljoner invånare.

Administrativ indelning
Pikines kommun är indelad i sexton kommunala arrondissement:

Daliford
Diack Sao
Diamaguene/Sicap M'Bao
Djidah Thiaroye Kao
Guinaw Rail Nord
Guinaw Rail Sud
Keur Massar
Malika
M'Bao
Pikine Est
Pikine Ouest
Pikine Sud
Thiaroye Gare
Thiaroye/Mer
Yeumbeul Nord
Yeumbeul Sud

Pikines kommun har samma gränsdragning som Pikines departement, som är indelad i tre arrondissement:

Niayes
Pikine Dagoudane
Thiaroye

Källor

Orter i Senegal
Morley Griswold

Morley Isaac Griswold, född 10 oktober 1890 i Elko, Nevada, död 3 oktober 1951 i Reno, var en amerikansk republikansk politiker. Han var den 16:e guvernören i delstaten Nevada 1934-1935.

Griswold tjänstgjode i United States Army i första världskriget. Han valdes 1926 till viceguvernör i Nevada. Han tillträdde som guvernör när Fred B. Balzar avled i ämbetet.

Externa länkar

Viceguvernörer i Nevada
Guvernörer i Nevada
Personer från Elko, Nevada
Födda 1890
Avlidna 1951
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Emmet D. Boyle

Emmet Derby Boyle, född 26 juli 1879 i Storey County, Nevada, död 3 januari 1926 i Reno, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 13:e guvernören i delstaten Nevada 1915-1923. Boyle var den första av Nevadas guvernörer som var född i Nevada.

Boyle arbetade som bergsingenjör innan han blev guvernör. Han avled 46 år gammal och hans grav finns på Mountain View Cemetery i Reno.

Externa länkar 

Guvernörer i Nevada
Födda 1879
Avlidna 1926
Män
Longineu W. Parsons III

Longineu W. Parsons III, född 16 februari 1980 i Kalifornien i USA, är en amerikansk musiker, känd som trummis i bandet Yellowcard, och var under en kort period även trummis åt Adam Lambert när Yellowcard hade ett två års uppehåll. 

Amerikanska trummisar
Födda 1980
Levande personer
Män
Denver S. Dickerson

Denver Sylvester Dickerson, född 24 september 1872 i Millville, Kalifornien, död 28 november 1925, var en amerikansk politiker. Han var den 11:e guvernören i delstaten Nevada 1908-1911.

Dickerson deltog i Spansk-amerikanska kriget och flyttade efter kriget till Nevada. Han arbetade som ämbetsman i White Pine County och som redaktör och ansvarig utgivare för tidningarna White Pine News och Ely Mining Expositor.

Dickerson var viceguvernör i Nevada 1907-1908. Han tillträdde som guvernör efter att John Sparks avled i ämbetet.

Dickersons grav finns på Lone Mountain Cemetery i Carson City.

Referenser

Externa länkar 

Viceguvernörer i Nevada
Guvernörer i Nevada
Personer från Shasta County
Födda 1872
Avlidna 1925
Män
Roswell K. Colcord

Roswell Keyes Colcord, född 25 april 1839 i Searsport, Maine, död 30 oktober 1939 i Carson City, Nevada, var en amerikansk republikansk politiker. Han var den sjunde guvernören i delstaten Nevada 1891-1895.

Colcord flyttade till Nevada på 1870-talet och blev en framgångsrik bergsingenjör där. Han startade också en advokatbyrå och blev en av Nevadas ledande advokater. Nevadas ekonomi blev starkare under Colcords tid som guvernör.

Födda 1839
Avlidna 1939
Hundraåringar
Guvernörer i Nevada
Amerikanska advokater
Män
Frank Bell

Francis Jardine Bell, född 28 januari 1840 i Toronto, Ontario, Kanada, död 13 februari 1927 i Oakland, Kalifornien, var en amerikansk republikansk politiker. Han var den sjätte guvernören i delstaten Nevada 1890-1891. Han var den första av Nevadas guvernörer som inte var född i USA.

Bell flyttade 1858 till Nevada och arbetade där som telegrafist. Han tjänstgjorde som viceguvernör 1889-1890.

Han tillträdde som guvernör när Charles C. Stevenson avled i ämbetet. Bell kandiderade inte till omval som guvernör.

Viceguvernörer i Nevada
Guvernörer i Nevada
Födda 1840
Avlidna 1927
Män