kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Norrlandskusten

Norrlandskusten är den svenska Östersjökusten mellan Haparanda och Gävle, det vill säga vid Bottenhavet och Bottenviken.

Längs Norrlandskusten bor större delen av Norrlands befolkning. Till städerna längs kusten hör Haparanda, Luleå, Piteå, Skellefteå, Umeå, Örnsköldsvik, Kramfors, Härnösand, Sundsvall, Hudiksvall, Söderhamn och Gävle. Längs kusten löper europavägen E4 samt järnvägarna Ostkustbanan, Ådalsbanan, Botniabanan och Haparandabanan.

Kommuner längs Norrlandskusten

Norrbottens län
Haparanda kommun
Kalix kommun
Luleå kommun
Piteå kommun

Västerbottens län
Skellefteå kommun
Robertsfors kommun
Umeå kommun
Nordmalings kommun

Västernorrlands län
Örnsköldsviks kommun
Kramfors kommun
Härnösands kommun
Timrå kommun
Sundsvalls kommun

Gävleborgs län
Nordanstigs kommun
Hudiksvalls kommun
Söderhamns kommun
Gävle kommun

Se även
Norrlands inland
Höga kusten
Sveriges kust

Norrland
Informella regioner i Sverige
Kustområden
Water Music

Water Music (Vattenmusik, tyska: Wassermusik) (HWV 348–350) är en samling orkestersatser, oftast betraktade som tre sviter komponerade av Georg Friedrich Händel. Water Music uruppfördes på sommaren, den 17 juli 1717, då kung Georg I av Storbritannien beställt en konsert på floden Themsen. Musiken framfördes av femtio musiker som spelade från en pråm nära den kungliga pråmen från vilken kungen lyssnade tillsammans med några vänner. Bland dessa var Catherine Parry, hertiginna av Bolton, Harriet Pelham-Holles, hertiginna av Newcastle-upon-Tyne, hertiginnan av Godolphin, Madam Kilmarnock, och George Douglas-Hamilton, 1st Earl of Orkney. Kungen sägs ha uppskattat musiken så mycket att han beordrade de uttröttade musikerna att spela den tre gånger.

Musiken och instrumenteringen
Alla barockorkesterns instrument var med på pråmen utom cembalon som var för stor att ta med.
Instrumenteringen varierar mellan satserna i sviten, men besättningen var en flöjt, två oboer, en fagott, två horn, två trumpeter, stråkar och basso continuo. Denna besättning var passande för utomhuskonserter. I ett partitur från tiden finns en del av musiken arrangerad för en mindre orkester, möjligen den som Händel hade vid sin tid runt 1717 på Cannons. 

Water Music börjar med en fransk ouvertyr och innehåller menuetter, bourréer och "hornpipes" som var en engelsk dansrytm under barocken. Musiken består av tre sviter.

Svit i F-dur, HWV 348
 Overture (Largo – Allegro)
 Adagio e staccato
 Allegro – Andante – Allegro da capo
 Minuet
 Air
 Minuet
 Bourrée
 Hornpipe
 Allegro (ingen särskild tempomarkering)
 Allegro (variation)
 Alla Hornpipe (variation)

Svit i D-dur, HWV 349
 Overture (Allegro)
 Alla Hornpipe
 Minuet
 Lento
 Bourrée

Svit i G-dur, HWV 350 
 Allegro
 Rigaudon
 Allegro
 Minuet
 Allegro

Referenser

Barockmusik
Orkesterverk av Georg Friedrich Händel
Arbat distrikt

Arbat () är ett distrikt i centrala Moskva. Det har en yta av 2,11 km², varav 2,05 km² är bebyggd areal, och hade 31 286 invånare i början av 2015. 

Distriktet sträcker sig västerut från centrala Mochovajagatan till Novoarbatskijbron över Moskvafloden. Arbat har ingen regelbunden form utan ligger approximativt mellan Znamenkagatan och Sivtsevgatan i söder och Povarskajagatan i norr. Moskvas kanske mest kända gata, gågatan Arbat, ligger här och har gett distriktetsitt namn.

Källor

Moskvas distrikt
Sachsen-Weissenfels

Sachsen-Weissenfels var ett hertigdöme i det Tysk-romerska riket och bestod från 1656/57–1746. Dess huvudstad var Weissenfels. Det styrdes av en sidogren av huset Wettin och återgick till kurfurstendömet Sachsen 1746.

Hertigar av Sachsen-Weissenfels

Huvudlinjen Sachsen-Weissenfels 
 1656–1680 August av Sachsen-Weissenfels
 1680–1697 Johan Adolf I av Sachsen-Weissenfels
 1697–1712 Johan Georg av Sachsen-Weissenfels
 1712–1736 Christian av Sachsen-Weissenfels
 1736–1746 Johan Adolf II av Sachsen-Weissenfels
Då inga av Johan Adolf II:s barn överlevde barndomen kom hertigdömet efter hans död att åter uppgå i Kurfurstendömet Sachsen 1746.

Sidolinjen Sachsen-Weissenfels-Barby 
 1680–1728 Henrik av Sachsen-Weissenfels-Barby
 1728–1739 Georg Albrekt av Sachsen-Weissenfels-Barby
Efter den barnlöse Georg Albrekts död återgick Sachsen-Weissenfels-Barby till huvudlinjen Sachsen-Weissenfels.

Sidolinjen Sachsen-Weissenfels-Dahme 
 1711–1715 Fredrik av Sachsen-Weissenfels-Dahme
Efter Fredriks död återgick hertigdömet till huvudlinjen Sachsen-Weissenfels.

Källa

Tysk-romerska riket
Sachsen-Anhalts historia
Stater och territorier bildade 1656
Stater och territorier upplösta 1746
Historiska hertigdömen
Excentric

Excentric var ett alternativrock-band från Basel i Schweiz, aktivt 1998–2012. 

Bandet fick sitt genombrott 2002 med låten Can't Stand You. Den släpptes på albumet Imprisoned och återinspelades på albumet Take This! 2008. Den har släppts som singel flera gånger, med olika versioner och tuning. Pivi R. Pieren var sångare i bandet från 2002, då de släppte plattan Imprisoned. De ursprungliga medlemmarna var Boris Gisler (gitarr), Chris Furer (gitarr), Pivi R. Pieren (bas) och Raff Martin (trummor). Excentric har även gjort en del instrumentalt material.

Medlemmar 
 Pivi R. Pieren – bas, sång
 Phil Schelker – gitarr
 Marc Waldmeier – gitarr
 Raff Martin – trummor

Diskografi

Album 
 Gimme Your Love Tonight (från 2000) 
 Imprisoned (från 2002) 
 Take This! (från 2008)
 White Knuckle Ride (från 2011)

Singlar 
 Raise Your Wings (från 2023)
 Black Despair (från 2023)

Externa länkar 
 

Alternative rock-grupper
Schweiziska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1998
Musikgrupper upplösta 2012
Oskarshamns församling

Oskarshamns församling i Oskarshamns kommun i Kalmar län utgör i Svenska kyrkans indelning ett eget pastorat inom Stranda-Möre kontrakt i Växjö stift. 

Församlingskyrka är Oskarshamns stadskyrka.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 1 maj 1873 genom en utbrytning ur Döderhults församling. Fram till 1 maj 1919 var församlingen sedan annexförsamling i pastoratet Döderhult och Oskarshamn. Från 1 maj 1919 utgör församlingen ett eget pastorat.

Series pastorum

Organister

Se även
Oskarshamns stad

Källor

Externa länkar
Oskarshamns församling på Svenska kyrkans webbplats. 

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Oskarshamns kommun
Favorit

Favorit kan avse:

 Favorit – en person som en makthavare anser sig ha särskild nytta av, se gunstling
 Favorit (radiostation) – ett varumärke för radiostationer i Sverige och Danmark
 Favorit (biograf) – en biograf i Göteborg
 Favorit (öl) – ett kroatiskt ölmärke
Seminemacheilus

Seminemacheilus är ett släkte i familjen grönlingsfiskar (Balitoridae). Släktet omfattar tre arter. Släktet förekommer endemiskt i Turkiet, undantaget arten S. tongiorgii som endast lever i Iran.

Arter i släktet 
 Seminemacheilus ispartensis Erk'Akan, Nalbant & Özeren, 2007
 Seminemacheilus lendlii (Hankó, 1925)
 Seminemacheilus tongiorgii Nalbant & Bianco, 1998

Referenser 

Grönlingsfiskar
Balitoridae
Sphaerophysa (växtsläkte)

Sphaerophysa är ett släkte i familjen ärtväxter (Fabaceae). Det hör till underfamiljen Faboideae.

Ärtväxter 
Jo Växtindex
Sp Växtindex
Sphaerophysa dianchiensis

Sphaerophysa dianchiensis är en art i familjen grönlingsfiskar (Balitoridae). Släktet är monotypiskt, och Sphaerophysa dianchiensis är sålunda den enda arten i släktet. Den lever endemiskt i Kina.

Referenser 

Grönlingsfiskar
Sphaerophysa
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg

Martin-Luther-Universität är ett universitet i Tyskland som bildades 1817 av två äldre universitet, det äldsta Leucorea i Wittenberg från 1502 och det yngre Friedrichs-Universität i Halle från 1694. Det nuvarande namnet är från den 10 november 1933.

Externa länkar 

Universitet och högskolor i Tyskland
Utbildning i Sachsen-Anhalt
 
Utbildningsinstitutioner bildade 1817
Martin Luther
Skolman

Skolman är en beskrivning av en persons yrkes- eller verksamhetsområde, som har att göra med skola. Ofta avses en lärare eller pedagog, men det kan också handla om en person som på annat sätt ägnar sig åt eller är specialist på skolfrågor. Ordet används om äldre förhållanden, fram till och med uppskattningsvis första hälften av 1900-talet, för att beskriva personer som varit verksamma inom skolområdet och särskilt om de på något sätt haft betydelse för skolväsendet.

Bland kända svenska skolmän kan nämnas Anders Fryxell, Fridtjuv Berg, Natanael Berg, Torsten Rudenschöld och Gösta Stenvinkel.

Se även 
 Biblioteksman
 Industriman
 Kyrkoman
 Museiman
 Statsman
 Tidningsman

Referenser 

Utbildning
Christoph Graupner

Christoph Graupner, född 13 januari 1683 i Kirschberg, Sachsen, död 10 maj 1760 i Darmstadt, var en tysk tonsättare.

Graupner studerade vid Thomasskolan i Leipzig. Han studerade musik för thomaskantorerna Johann Schelle och dennes efterträdare Johann Kuhnau. 1705 blev han cembalist i operaorkestern i Hamburg. Vid denna tid komponerade han flera operor som rönte stor framgång hos publiken.

1711 blev han hovkapellmästare hos lantgreven Ernst Ludwig von Hessen-Darmstadt där han stannade till sin död.

Verk
Graupners omfångsrika produktion finns i stort sett komplett bevarad i universitetsbiblioteket i Darmstadt. 

Fram till 1719 skrev han nästan uteslutande operor, men skrev därefter både kyrkomusik och instrumentalmusik. 1754 hade han blivit blind och kunde därefter inte komponera mer. Han skrev sammanlagt ca 2 000 verk: 1 418 kyrkokantater, 24 världsliga kantater, 113 symfonier, 44 solokonserter för 1–4 instrument, 80 sviter, 36 kammarsonater och åtta operor.

Sedan 2005 finns en verkförteckning över instrumentalverken utgiven av Carus musikförlag i Stuttgart. Den kommer att följas av en förteckning över vokalverken.

Referenser

Litteratur

Externa länkar 
Christoph-Graupner-sällskapet
Graupner GWV-online Digital verkförteckning (Graupner Werkverzeichnis (GWV)) med sökfunktion.

Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Födda 1683
Avlidna 1760
Män
Tyska barockkompositörer
Tyska musiker under 1700-talet
Klormetan

Klormetan, även kallad metylklorid är en kemisk förening i gruppen haloalkaner, organiska föreningar som innehåller minst en halogenatom. Ämnet används vanligen som kylmedel. Det är en färglös extremt lättantändlig gas med en svag söt doft, som emellertid är märkbar vid hälsovådliga koncentrationer. På grund av sin giftighetsgrad används ämnet inte längre i konsumtionsvaror. Klormetan syntetiserades för första gången av de franska kemisterna Jean-Baptiste Dumas och Eugene Peligot år 1835 genom att koka en blandning av metanol, svavelsyra och natriumklorid. Denna metod liknar den som används idag.

Tillverkning 
Stora mångder klormetan bildas naturligt i världshaven på grund av solljusets inverkan på biomassa och klorgas i havsskummet. All klormetan som används industriellt tillverkas dock syntetiskt.

Det mesta klormetan tillverkas genom att låta metanol (CH3OH) reagera med väteklorid (HCl) enligt följande reaktion:

Detta kan genomföras antingen genom att väteklorid bubblas genom kokande metanol med eller utan en zinkkloridkatalysator, eller genom att föra ångor av metanol och väteklorid över en katalysator av aluminiumoxid vid 350 °C.

En mindre mängd klormetan framställs genom att upphetta en blandning av metan och klor till över 400 °C. Denna metod resulterar emellertid till att mer klorerade föreningar bildas, så som diklormetan och triklormetan och används endast när dessa produkter också är önskade.

Fortsatta reaktioner med klormetan och väteklorid kan bilda diklormetan, triklormetan (kloroform) och tetraklormetan (koltetraklorid).

Tillämpningar 
Klormetan användes vanligen som kylmedel, men har slutat användas på grund av sin toxicitet och lättantändlighet. Klormetan användes också för att framställa bly-baserade bensintillsatser, men bly i bensin har avvecklats i den större delen av den industrialiserade världen (ett viktigt undantag är före detta Sovjetunionen).

Säkerhet 
Klormetan angriper det centrala nervsystemet, vilket resulterar i förgiftning. Utsatta kan känna sig trötta, yra och förvirrade, ha svårt att andas, samt ha svårt att gå och prata. Högre koncentrationer kan medföra förlamning, epilepsi och koma.

Källor

Se även 
 Diklormetan
 Triklormetan
 Koltetraklorid
 Fluormetan
 Formaldehyd

Klororganiska föreningar
Halometaner
Halogenerade lösningsmedel
Hälsovådliga luftföroreningar
Moritz Seyffert

Moritz Seyffert, född den 19 mars 1809 i Wittenberg, död den 8 november 1872 i Potsdam, var en tysk skolman och klassisk filolog.

Seyffert var professor vid Joachimthalgymnasiet i Berlin 1846-71, verkade reformerande på gymnasieundervisningen, särskilt i fråga om latinsk grammatik och stilistik, genom många i en mängd upplagor utgivna läroböcker. 

Han ombesörjde utgivningen av Ellendts även för svenska skolundervisningen betydelsefulla latinska grammatika från och med fjärde upplagan och omarbetade så småningom denna bok. Själv sammanskrev han bland annat Palaestra ciceroniana (1841; åttonde upplagan 1883), övningar för översättning från tyska till latin, Progymnasmata (1859; femte upplagan 1886), Hauptregeln der griechischen Syntax (1861; 29:e upplagan 1904); samt utgav skolupplagor av latinska och grekiska författare.

Källor

 

Tyska pedagoger
Tyska klassiska filologer
Födda 1809
Avlidna 1872
Män
Personer från Wittenberg
Görlitzer Bahnhof

Görlitzer Bahnhof är en tunnelbanestation i Berlin som ligger i stadsdelen Kreuzberg. Området är känt för sitt nattliv med många barer och klubbar. Stationen är uppkallad efter en stor järnvägsstation av säckstationstyp som tidigare låg i närheten, dit alla tåg från sydöst hade sin slutstation.

Bilder

Berlins tunnelbanestationer
Järnvägsstationer i Berlin
Järnvägsstationer invigda 1902
Kreuzberg
1902 i Tyskland
Almira

Almira, Königin von Castilien (HWV 1) eller Der in Krohnen erlangte Glückswechsel, är en opera i tre akter med musik av  Georg Friedrich Händel. Librettot skrevs av Friedrich Christian Feustking och byggde på Giulio Pancieris L'Almira som skrevs till Giuseppe Boniventis opera (1691). Det var Händels första opera.

Historia 
Händel kom till Hamburg 1703 som violinist och cembalist vid teatern vid Gänsemarkt. Hans första opera, annonserad som sångspel, trots att den inte har talad dialog, uruppfördes den 8 januari 1705 under ledning av Reinhard Keiser. Den är sannolikt komponerad månaderna före premiären. Librettot skrevs av italienaren Giulio Pancieri i Venedig 1691. Händel använde en översättning av Christian Feustking.

Operan var en succé och den framfördes tjugo gånger innan den ersattes av Händels nästa opera Nero, vars musik inte finns bevarad. Det första framförande i modern tid skedde vid Händelfestspelen i Bad Lauchstädt den 4 juni 1994.

Roller

Grammofoninspelningar
 1994: Andrew Lawrence-King (dirigent); Fiori musicali; Ann Monoyios (Almira), Kinda Gerrard (Bellante), David Thomas (Consalvo), Patricia Rosario (Edilia), James MacDougall (Fernando), Douglas Nasrawi (Osman), Olaf Haye (Raymondo), Christian Elsner (Tabarco). Studioinspelning med recitativ på tyska och arior på italienska (CPO 999275)

Referenser

Bibliografi
 Baker, James M., ed. Kenneth Hamilton, "A survey of the late piano works," The Cambridge Companion to Liszt (Cambridge and New York: Cambridge University Press, 2005).  (paperback).
  
  
Scheibler, Albert, Sämtliche 53 Bühnenwerke des Georg Friedrich Händel

Operor av Georg Friedrich Händel
Karl Joseph Simrock

Karl Joseph Simrock, född den 28 augusti 1802 i Bonn, död där den 18 juli 1876, var en tysk skald och germanist.

Simrock blev 1826 referendarie i preussisk tjänst, från vilken befattning han entledigades 1830 i anledning av en över julirevolutionen skriven dikt. År 1850 blev han adjungerad professor i tysk litteraturhistoria vid Bonns universitet och två år senare ordinarie professor på avdelningen för det tyska språket och dess litteratur.

I översättningar från den tyska medeltidslitteraturen förstod Simrock att väcka denna litteraturs gestalter till nytt liv. Sitt rykte grundlade han med en översättning av Nibelungenlied (1827), Gudrun (1842) och Amelungenlied (1843–1849), sammanfattade under namnet Heldenbuch. Dessutom införlivade han med tyska litteraturen arbeten av Shakespeare samt Frithiofs saga av Tegnér. 

Han nydiktade ytterligare en mängd äldre sånger, översättningar av Hartmann von Aue (1830, 2:a upplagan 1875), Walther von der Vogelweide (1833), Wolfram von Eschenbach (1842), Gottfried von Strassburg (1855), Edda (1851), Heliand (1856), Reineke Fuchs (1845), Brants Narrschiff (1872) med flera.

Självständiga arbeten av honom är eposet Wieland der Schmied (1835), Gedichte (1844, 1863), Kriegslieder (1870), Lieder vom deutschen Vaterland (1863), Rheinsagen (1836), Handbuch der deutschen Mythologie (1855), Quellen des Shakespeare (1831), Die deutschen Volksbücher (1839–1843) med flera.

Källor

Noter 

Tyska germanister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Översättare från svenska
Översättare från engelska
Översättare från isländska
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska författare under 1800-talet
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer från Bonn
Män
Födda 1802
Avlidna 1876
William Shakespeare
Ugglan
Palmerston North

Palmerston North är en stad i regionen Manawatu-Wanganui på Nordön i Nya Zeeland.

Orter i Nya Zeeland
Nordön
Howell Heflin

Howell Thomas Heflin, född 19 juni 1921 i Poulan, Georgia, död 29 mars 2005 i Sheffield, Alabama, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Alabama i USA:s senat 1979–1997.

Heflin utexaminerades 1942 från Birmingham-Southern College. Han deltog sedan i andra världskriget i USA:s marinkår. Han avlade 1948 juristexamen vid University of Alabama. Han undervisade sedan vid University of Alabama, University of North Alabama och The College of William & Mary. Efter karriären som juridikprofessor tjänstgjorde han som chefsdomare i Alabamas högsta domstol 1971-1977.

Senator John Sparkman kandiderade inte till omval i senatsvalet 1978. Heflin vann valet och efterträdde Sparkman i senaten i januari 1979. Han omvaldes 1984 och 1990. Han efterträddes 1997 som senator av republikanen Jeff Sessions. Han var bosatt i Tuscumbia efter tiden i senaten.

Heflin var brorson till senator James Thomas Heflin.

Noter

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Alabama
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Amerikanska jurister
Personer från Worth County, Georgia
Födda 1921
Avlidna 2005
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s marinkår
Gun Maria Pettersson

Gun Maria Pettersson, född 24 maj 1943 i Högsjö, Vingåkers kommun, död 2 april 2007 i Katrineholm, var en svensk skulptör och målare.

Hon studerade vid Kungliga konsthögskolan 1966-1971. År 1966 debuterade hon med en utställning på Liljevalchs konsthall i Stockholm och hennes genombrott kom i samband med hennes första separatutställning 1971 på Galerie Burén. Hon tilldelades Ester Lindahls stipendium 1980.

År 1983 utnämndes hon till första kvinnliga professor vid Kungliga konsthögskolan i Stockholm, en professur som hon innehade till 1986. År 1987 var hon gästläsare på Valands konstskola i Göteborg, där hon utnämndes till professor 1989. Gun Maria Pettersson undervisade även vid Gerlesborgsskolan och vid Konstfack.

Hennes verk finns bland annat på Moderna museet, Televerket i Malmö, Aranđelovac (Serbien), på Karlaplatsen i Göteborg och på Katrineholms kommunbibliotek Ängeln. Hösten 2009 hölls en retrospektiv utställning på Thielska Galleriet i Stockholm.

Gun Maria Pettersson har även gjort ett porträtt av finansmannen Anders Wall.

Gun Maria Pettersson var syssling till vänsterdebattören Göran Greider.

Offentliga verk i urval
Gitarrspelare, brons, 1994, Norra Fjädermolnsgatan i Biskopsgården i Göteborg

Källor
Arne Odéen: "Äntligen landets första kvinnliga konstprofessor" i Dagens Nyheter 1 oktober 1983
Carin L. Svensson: "Gun Maria, professor i konst: För konsten i dag är alla vägar öppna!" i ICA-Kuriren 5 juli 1984
Caj Norén: "Umeå fick sin högskola 253 år efter Mejan: Konst med obegränsad utsikt" i Dagens Nyheter 1 november 1987
Jan Dal: "Professorn som inte är profet i sin egen stad" i Folket 11 augusti 1995:
Wera Olovsson: "Gun Maria Pettersson - konstprofessorn som alltid återvänder till Katrineholm: Hon skalar bort det oväsentliga" i Katrineholms-Kuriren 18 augusti 1995

Noter

Personer från Västra Vingåkers socken
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Födda 1943
Kvinnor
Avlidna 2007
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
George R. Swift

George Robinson Swift, född 19 december 1887 i Baldwin County, Alabama, död 10 september 1972 i New Orleans, Louisiana, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Alabama i USA:s senat från juni till november 1946.

Swift studerade vid University of Alabama. Han var sedan verksam inom timmerbranschen. Han var ansvarig för vägnätet i Alabama (state highway director) 1943-1946.

Senator John H. Bankhead II avled 1946 i ämbetet. Swift blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet senare samma år. Han kandiderade inte i fyllnasvalet och efterträddes sedan som senator av John Sparkman.

Swifts grav finns på Oak Hill Cemetery i Atmore.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Alabama
Amerikanska demokrater
Personer inom USA:s näringsliv
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Baldwin County, Alabama
Födda 1887
Avlidna 1972
Män
Henry H. Chambers

Henry H. Chambers, född 1 oktober 1790 i Lunenburg County, Virginia, död 24 januari 1826 i Lunenburg County, Virginia, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten Alabama i USA:s senat från 1825 fram till sin död.

Chambers utexaminerades 1808 från The College of William & Mary. Han avlade sedan 1811 sin läkarexamen vid University of Pennsylvania.

Chambers kandiderade utan framgång i 1821 och 1823 års guvernörsval i Alabama. Han efterträdde 1825 William Kelly som senator för Alabama. Han avled följande år i ämbetet och efterträddes av Israel Pickens.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1790
Avlidna 1826
Ledamöter av USA:s senat från Alabama
Män
Alumner från College of William & Mary
Alumner från University of Pennsylvania