kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grūtasparken

Grūtasparken (inofficiellt känt som Stalin's World, litauiska Grūto parkas) är en skulpturpark med statyer och andra Sovjet-ideologiska föremål från tiden för Litauiska SSR. Parken grundades 2001 av entreprenören Viliumas Malinauskas och ligger nära Druskininkai, ca 130 km sydväst om Vilnius i Litauen. I parken finns 86 statyer av 46 olika skulptörer.

Historik  
Efter att Litauen återfått sin självständighet 1990 togs sovjetiska statyer ner. Malinauskas begärde att de litauiska myndigheterna skulle ge honom äganderätt till skulpturerna så att han kunde bygga ett privatfinansierat museum. Denna Sovjet-temapark skapades i våtmarken Dzūkijas nationalpark. I temaparken finns flera återskapade miljöer från sovjetiska Gulag-fångläger: trästigar, vakttorn och taggtrådsstängsel. 

Uppförandet stötte på kraftigt motstånd och dess existens är fortfarande kontroversiell. Några idéer, ursprungligen tänkta att vara en del av parken, blev aldrig tillåtna, till exempel att transportera besökarna med ett tåg i Gulag-stil. Grūtasparken och dess grundare Malinauskas tilldelades 2001 Ig Nobelpriset (fredspriset). Sedan januari 2007 har parken varit i konflikt med den litauiska myndigheten för upphovsrättsskydd. Denna kräver att sju litauiska konstnärer, som skapat vissa av skulpturerna, skall få royalties.

I parken finns lekplatser, ett mini-zoo och kaféer som alla innehåller föremål från Sovjettiden. Vid speciella tillfällen iscensätter även skådespelare olika festivaler från Sovjettiden.

Källor

Friluftsmuseer i Litauen
Skulpturparker i Litauen
2001 i Litauen
Museer invigda 2001
Sovjetunionen
Druskininkai
Häjkån, mera bäjkån

Häjkån, mera bäjkån är ett barnalbum av Häjkån Bäjkån band från 1990. Albumet vann en Grammis 1990 som årets barnalbum.

Låtlista 
Bäjkån signatur
Hej vädret
Långt nere i dala
Här växer paddfot
Boeves palm
Trädgårdsmästaren / Klippe klippe gräsmattan
Jag är som jag är
Djurvisan
Ko över Sarek
Hostkören
Ljudlåten
Mors lilla Olle
Bäjkån signatur
Ja änte flöttar jag te sjöss
Fiskarens villkor
Vägen till Ransäter
Här är vi
Hur jorden kom till
Urminnes hävd
En trädsång
Fyra år
God natt

Musikalbum 1990
Album av Häjkån Bäjkån band
Meningen med livet (musikalbum)

Meningen med livet är Bröderna Lindgrens andra barnalbum, utgivet 2009. Albumet vann en Grammis 2010 i kategorin "Årets barnalbum".

Låtlista 
"Annan sort" - Britta Persson
"Superhjälten" - Amanda "Hajen" Bergman
"Det är jag som bestämmer" - Patrik "Swedish Tiger" Arve
"Dom bästa" - Those Dancing Days
"Aldrig hem igen" - Nina Ramsby
"En helt ny värld" - Ebbot Lundberg
"Kasta iväg mig" - Olle Ljungström
"Nu" - Britta Persson
"Här kommer ambulansen" - Nina Ramsby
"Snabba som raketer" - Mattias Alkberg
"Om en skalbagge" - Caroline Wennergren
"Jag vet" - Kristoffer Åström
"Vilse" - Amanda "Hajen" Bergman
Bonusspår: "Bäste vän" - Patrik "Swedish Tiger" Arve

Mottagande 
Albumet fick ett gott mottagande och snittar på 3,7/5 på Kritiker.se, baserat på tretton recensioner.

Vid Grammisgalan 2010 mottog Meningen med livet pris i kategorin "Årets barnalbum".

Referenser 

Musikalbum 2009
Svenska barnalbum
Vimto

Vimto är en lilafärgad läskedryck från Storbritannien, tillverkad av Nichols plc. Vimto innehåller bland annat (ca 3 %) fruktjuicekoncentrat av vindruvor, svart vinbär och hallon, och diverse kryddor.

Vimto skapades 1908 av John Noel Nichols. Drycken gick först under namnet Vimtonic men namnet förkortades och Vimto registrerades som varumärke 1912. Under 1970-talet började Vimto tillverkas på licens i Saudiarabien, Kuwait och Förenade Arabemiraten. Vimto tillverkas numera även bland annat i USA, Australien och flera länder i Afrika och säljs i 65 länder. I Mellanöstern är Vimto en populär dryck under fastemånaden Ramadan. Vimto har gjort mycket reklam under fastemånaden och sägs ha sålt 20 miljoner flaskor under Ramadan 2007.

Vimto finns även i en koncentrerad saft-variant samt som godistabletter.

Referenser

Läskedrycker
Tteokbokki

Tteokbokki, även känd som Topokki eller Tteokbokgi, är en populär kryddstark koreansk smårätt. Tteokbokki lagas av tteok, kött, grönsaker, ägg och kryddan gochujang i vatten.

Se även 
 Koreanska köket
 Surkål
 Makgeolli
 Sungnyung
 Kimbab
 Kimchi

Externa länkar

Källor

Sydkoreanska maträtter
Mat och dryck i Korea
WP:Projekt Korea
Thomas Mofolo

Thomas Mokopu Mofolo, född den 22 december 1876 i Khojane i Basutoland, död 8 september 1948 i Teyateyaneng i Basutoland, var en författare från det som i dag är Lesotho. Mofolo skrev på sesotho, och var den förste att skriva romaner i västerländsk stil på detta språk. Han är framför allt känd för sin historiska roman om zulukungen Shaka, Chaka (1925, på engelska 1931; nyöversatt 1981).

Mofolo föddes i en kristen familj och gick i skola i Qomoqomong i distriktet Quthing. Han gick sedan i bibelskola i Morija, där han tog lärarexamen 1898. Han arbetade först som herde och boskapsskötare, och senare som korrekturläsare på Sesuto Book Depot i Morija, där han började skriva.

Hans debutroman Moeti oa bochabela (1907; i engelsk översättning Traveller of the East 1934) är en sorts Kristens resa, en moraliserande roman med kristet budskap och mycket folklore, och kom först ut som följetong i sotho-tidningen Leselinyana. Den anses vara den första romanen skriven av en afrikan som gavs ut i Afrika. Romanen följdes 1910 av Pitseng, som också den har ett kristet budskap. Även denna roman kom först som följetong i Leselinyana, och baserar sig på Mofolos skoltid.

Chaka, Mofolos främsta verk, skrevs 1910, men missionsförlagen i Basutoland såg den som alltför nationalistisk och sympatiskt inställd till Shaka, och boken gavs inte ut förrän 1925. Den kom i engelsk översättning 1931, nyöversattes 1981, och hålls som en klassiker inom afrikansk litteratur. Den har även översatts till bland annat franska, tyska, italienska och afrikaans.

Mofolo blev mycket besviken över att Chaka först inte gavs ut, och slutade skriva. På 1930-talet drev han en butik i Bokong i Basutoland. Han drabbades hårt av de sydafrikanska raslagarna, i enlighet med vilka hans mark konfiskerades och han blev arbetslös. Han dog sjuk och utfattig 1948.

Bibliografi 
 Moeti oa bochabela (1907, på engelska 1934)
 Pitseng (1910)
 Chaka (1910, utgiven 1925, på engelska 1931 och 1981)

Källor

Externa länkar 
 (uppsats om Mofolo)

Lesothiska författare
Födda 1876
Avlidna 1948
Män
Sesothospråkiga författare
James Butler

James Butler, död efter 1634, var en irländsk adelsman och militär.

Butler var en av Trettioåriga krigets militära äventyrare. Under Gustav II Adolfs krig i Polen kämpade Butler mot svenskarna i ett av honom själv uppsatt regemente, gick sedan i kejserlig tjänst och sändes 1631 från Frankfurt an der Oder till Tilly för att begära hjälp mot de anryckande svenskarna. Vid saxarnas infall i Böhmen på hösten samma år kämpade Butler med utmärkelse mot dem. Strax därefter gick Butler åter i polsk tjänst och deltog i kriget mot Ryssland 1632-34. Hans vidare öden är okända.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Irländska militärer
Personer i trettioåriga kriget
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Avlidna 1600-talet
Män
Svensk uppslagsbok
William Francis Butler

William Francis Butler, född 31 oktober 1838 och död 7 juni 1910, var en brittisk militär och författare.

Butler blev officer 1858, överste 1881, generalmajor 1892 och generallöjtnant 1900. Han deltog med utmärkelse i flera fälttåg i Afrika 1873-1892 och var 1898-99 tillförordnad "high commissioner" i Sydafrika, hemkallades vid boerkrigets utbrott och var 1899-1905 militärbefälhavare i västra distriktet. 

Butler var även en produktiv författare och har förutom en del natur- och folklivsskildirngar skrivit biografierna Ch. G. Gordon (1889) och Sir Ch. Napier (1890) och The life of Sir G. P. Colley (1899).

Han var gift med konstnären Elisabeth Butler.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Externa länkar 

Brittiska generaler
Brittiska författare
Födda 1838
Avlidna 1910
Män
PPG Paints Arena

PPG Paints Arena, tidigare Consol Energy Center, är en inomhusarena i Pittsburgh i Pennsylvania i USA. Arenan är hem för NHL-laget Pittsburgh Penguins. Vid ishockeymatcher tar den in 18 387 sittande åskådare. PPG Paints Arena har stått värd för NCAA herrarnas basketturnering andra och tredje rundan (2012), NHL Draften (2012), och NCAA Frozen Four (2013).

Paul McCartney invigde arenan med en öppningskonsert den 18 augusti 2010.

Namnet
Den 15 december 2008 blev det offentligt att energiföretaget Consol Energy, Inc. hade förvärvat namnrättigheterna till arenan fram till 2021 och från 2010 till 2016 hette den Consol Energy Center. Den 4 oktober 2016 meddelade kemiföretaget PPG Industries, Inc. att man hade övertagit namnrättigheterna från Consol Energy och det nuvarande avtalet sträcker sig fram till 2036 och arenan kommer initialt heta PPG Paints Arena.

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

Sportanläggningar i Pennsylvania
Sport i Pittsburgh
Pittsburgh Penguins
Chianciano Terme

Chianciano Terme är en stad och kommun i provinsen Siena, i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018). Chianciano Terme ligger 90 km sydöst om Florens och 50 km sydöst om Siena och ligger mellan områdena Valdichiana och Val d'Orcia. Chianciano Terme gränsar till kommunerna Chiusi, Montepulciano, Pienza samt Sarteano. I staden, som också kallas Chianciano, finns umbriska lämningar.

Referenser 

Kommuner i provinsen Siena
Orter i Toscana
Harald Nielsen (fotbollsspelare)

Harald Ingemann Nielsen, född 26 oktober 1941 i Frederikshavn, död 11 augusti 2015 i Bologna, Italien, var en  dansk fotbollsspelare (anfallare) som under 1960-talet var skyttekung i Bologna när laget blev italienska mästare 1964. Efter den aktiva karriären var han drivande i att professionalisera dansk fotboll.

Nielsen debuterade som anfallare för Frederikshavn i den danska andradivisionen 1959. Han blev ligans skyttekung och laget kvalificerade sig för danska förstaligan. Samma år debuterade han i landslaget som den yngsta landslagsspelaren någonsin. 1960 deltog han framgångsrikt med Danmark i OS-fotbollen i Rom. Danmark tog silver med Nielsen som turneringens skyttekung. I mars 1960 gjorde han debut i högstaligan och blev även där skyttekung när Frederikshavn slutade femma i serien. 

1961 flyttade Nielsen till Bologna för att bli proffs vilket samtidigt stängde ute honom från det danska landslaget. Fram till 1971 vägrade det danska förbundet att slopa amatörreglerna vilket utestängde danska proffs. Nielsen blev skyttekung i Serie A 1963 och 1964. 1967 gick han för en rekordsumma till Inter som dåtidens dyraste värvning. SSC Napoli och UC Sampdoria följde innan han avslutade karriären 1970. 

Nielsen drev på professionaliseringen av dansk fotboll när han 1977 utmanade förbundet genom att planera att starta en egen proffsliga. Detta tvingade förbundet att häva sina amatörregler för den inhemska fotbollen 1978. 1992 var han med och grundade FC Köpenhamn.

Källor

Referenser

Fotnoter 

Danska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Danmark
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1960
Spelare i Bologna FC
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i SSC Napoli
Spelare i UC Sampdoria
Män
Födda 1941
Avlidna 2015
Danska landslagsspelare i fotboll
Solekorrar

Solekorrar (Heliosciurus) är ett släkte i ekorrfamiljen som förekommer i afrikanska skogar och savanner. Namnet syftar på deras vana att sola sig på trädens högsta grenar.

Beroende på art är pälsfärgen gulaktig, olivfärgade, grå brun eller svart. Undersidan är vitaktig, gul eller rödbrun. Hos några arter är korta avsnitt av håren gulbruna eller vitbruna vad som ger ett spräckligt utseende. Kroppslängden ligger mellan 15 och 25 centimeter och därtill kommer en 15 till 30 centimeter lång svans. Vikten varierar mellan 200 och 400 g.

Solekorrar är huvudsakligen aktiva vid skymningen och gryningen. De kommer ibland ner till marken men flyttar tillbaka till trädet vid minsta störning. Vid större fara klättrar de till trädets krona. De gömmer sig i trädets håligheter och bygger där ofta bon med hjälp av blad. Individerna lever främst ensamma men de är inte aggressiva mot artfränder. Solekorrar har olika varningsläten. Honan föder en till fem ungar per kull.

Liksom de flesta ekorrarna består solekorrarnas föda främst av frön, nötter och frukter men de äter även insekter och fågelägg. De hotas själv av olika rovdjur som genetter och leopardmård. Ungar solekorrar faller ibland offer för råttor, ormar och vandringsmyror. För att undvika dessa faror stänger honan bons ingång med kvistar men det hjälper sällan mot myror. Närmar sig vandringsmyror flyttar honan till ett annat ställe med ungarna i munnen.

Enligt Wilson & Reeder skiljs mellan 6 arter:
 Bergssolekorre (Heliosciurus ruwenzorii) ( Schwann 1904), bergstrakten Ruwenzori
 Gambiansk solekorre (Heliosciurus gambianus) ( Ogilby 1835), västra, centrala och östra Afrika
 Heliosciurus punctatus ( Temminck 1853), Liberia, Elfenbenskusten, Ghana
 Rödbent solekorre (Heliosciurus rufobrachium) ( Waterhouse 1842), västra, centrala och östra Afrika
 Heliosciurus mutabilis ( Peters 1852), östra Afrika
 Heliosciurus undulatus ( True 1892), Kenya, Tanzania

Heliosciurus punctatus räknas av andra zoologer som underart till Gambiansk solekorre. Många arter är mycket variabla i utseende. Av Gamiansk solekorre listas till exempel omkring 15 underarter som alla har en annan pälsfärg. Ofta är skillnaden mellan art och underart svårt att bestämma. Grzimeks Tierleben nämner till exempel inga arter alls utan förtecknar 52 olika former i släktet.

Referenser 
 med följande källa:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter

Externa länkar 

 Utbredningskartor för arterna

Ekorrar
Nera

Nera är en flod som rinner mestadels genom den italienska regionen Umbrien för att till sist rinna ut i floden Tibern. På latin hette floden Nar. Folkgruppen umbrer bodde vid Nar. 

Floden börjar vid bergen Monti Sibillini, som ligger i Vallinfante, kommunen Castelsantangelo sul Nera (provinsen Macerata i regionen Marche). Efter en halvmil, vid Visso, förenas floden med andra källflöden, och först här får den ett ordentligt flöde. Nera rinner in i Valnerina (som har fått sitt namn från floden), Cerreto di Spoleto, Vallo di Nera, Sant'Anatolia di Narco, Ferentillo, Montefranco, Arrone och Narni. Efter Narni bildar floden en liten konstgjord sjö som heter San Liberato. Vid Orte  flyter floden in i Tibern.

Referenser

Vattendrag i Italien
Tiberns avrinningsområde
Capena

(staden kallades Leprignano fram till 1933) är en ort och kommun i storstadsregionen Rom, innan 2015 provinsen Rom, i regionen Lazio i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Castelnuovo di Porto, Civitella San Paolo, Fiano Romano, Montelibretti, Monterotondo, Morlupo samt Rignano Flaminio.

Referenser

Externa länkar 
 Capenas officiella webbplats 

Kommuner i storstadsregionen Rom
Orter i Lazio
Vesan

Vesan var från början ett sund i västra Blekinge som avskiljde Listerlandet från fastlandet. När landhöjningarna höjde det omgivande landet blev det till en insjö och vattensamling. Den ligger i nuvarande Sölvesborgs kommun, idag ett odlat jordbruksområde. Området är låglänt och för att hålla vattnet borta används idag pumpar. Mitt i den tidigare sjön ligger Gammalstorps kyrka, på en höjd som tidigare varit en ö. Sjöns tillrinningsområde var Ryssbergets östsluttning och Västra Orlundsån.

Fram till 1700-talet var området ett seglingsbart sund, men det kom att växa igen. I början av 1800-talet började man dika ut sjön, men först runt 1860-talet skedde den första egentliga invallningen. 1866 bröt Östersjön igenom och 1870 gav man upp planerna på tömning. 1926 återupptogs pumpandet och med undantag för en ny genombrytning av havet 1959 har området fortsatt vara odlingsmark. Pumparna i Norje pumpar ut ca 8 miljoner kubikmeter vatten varje år i Östersjön för att hålla marken torr, eftersom stora delar av Vesan ligger under havsnivån. Vesan i Sölvesborg, -2,05 meter (2021) under havsytan. 0,36 fattas mot Kristianstads -2,41 meter.

Namnets ursprung 
Namnet kommer troligen av det dialektala uttrycket vesa eller vójsa (enligt vissa källor voissna, som betyder gyttja ) och syftar förmodligen på att sjön växte igen med vass redan i slutet på 1700-talet.

Förhistoria
Vid arkeologiska utgrävningar innan motorvägsbygget på sjöns östkust har man hittat en 9200 år gammal boplats vid Norje Sunnansund. I boplatsen har man hittat världens äldsta masslagring av fermenterad fisk. Fyndet är det första bevis som hittats på att människor levde i komplexa samhällen i Norden ungefär lika tidigt som i Levanten. Denna typ av fermentering är en föregångare till surströmming.

Veslanda 
Vid östra delen av Vesan ligger Sölvesborgs modellflygklubbs flygplats, Veslanda, för modellflyg och paramotor. Den är belägen omkring en meter under havsnivå och är därmed Sveriges lägst belägna (modell)flygplats.

Motorväg 
Under tidigt 2000-tal diskuterades om områdets framtid. Planer på att skapa en fågelsjö vägdes mot dåvarande Vägverkets planer på att bygga om E22 till motorväg vid östra delen av sjön. Den 5 december 2011 togs första spadtaget för vägbygget och den 25 november 2014 öppnade vägen för trafik.

Referenser 

Insjöar i Sölvesborgs kommun
Ej längre existerande insjöar
Blekinges geografi
Åsa Persson (bergmästare)

För artiklar om andra personer vid namn Åsa Persson, se Åsa Persson
Åsa Persson, född 31 januari 1961, är en svensk civilingenjör och var från 1 juli 2010 till 29 juni 2022 bergmästare vid Bergsstaten.

Persson studerade vid Kungliga Tekniska högskolan och tog 1984 civilingenjörsexamen i lantmäteri. Hon arbetade därefter för Lantmäteriet i Luleå, Svenska institutet för Geografisk Informationsteknologi, fastighetsbolaget Vasallen och Fastighets AB Malmfälten i Kiruna. 2010 efterträdde hon Jan-Olof Hedström på posten som bergmästare, när denne gick i pension. Hon blev den första kvinnan på posten som bergmästare.

Referenser

Svenska bergmästare
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Kvinnor
Födda 1961
Levande personer
Svenska ingenjörer under 2000-talet
Geijer

Geijer kan syfta på:

 Geijer (släkt), eller någon av personerna från denna släkt
 Erik Gustaf Geijer (1783–1847), svensk författare, poet, filosof, historiker och tonsättare
 Lennart Geijer (1909–1999), svensk jurist, politiker, justitieminister, socialdemokrat
 Erik Geijer (1883–1959), svensk jurist
Geijeraffären
Geijerskolan

Se aven
 von Geijer – en svensk adelsätt
Åsa Persson

Det finns fler artiklar om personer med namnet Åsa Persson:

Åsa Persson (född 1961), civilingenjör och bergmästare
Åsa Persson (född 1983), konståkare
Åsa Persson (född 1972), skådespelare
Åsa Persson, fotbollsspelare

ja:アサ・パーソン
Gabriel Henriksson Falkenberg

Gabriel Henriksson Falkenberg (af Trystorp), född 1685, död 1756, var en svensk friherre, hovmarskalk och landshövding.
 
Han var ende sonen till Henrik Falkenberg af Trystorp och far till landshövdingen Gabriel Gabrielsson Falkenberg af Trystorp, överste Henrik Gabrielsson Falkenberg, Carl Magnus Falkenberg och Melker Falkenberg. Han var gift med Beata Margareta Douglas, dotter till landshövdingen i Västerbottens län Greve Gustaf Douglas.
 
Gabriel Henriksson Falkenberg ägde egendomarna Lagmansö, Börstorp, Odensviholm och Skagersholms herrgård. Han blev 1713 kammarherre och 1731 hovmarskalk.
 
Han blev 1733 upphöjd till friherre och hans söner blev 1755 introducerade i Riddarhuset som friherrar. Gabriel Henriksson Falkenberg är därför upphovet till ättegrenen Lagmansö inom släkten Falkenberg.

Utmärkelser
 1748 - Kommendör av Nordstjärneorden.

Källor 
 Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige svenska män: D - Fl, Volym 4 Av Vilhelm Fredrik Palmblad

Noter

Kommendörer av Nordstjärneorden
Landshövdingar i Skaraborgs län
Svenska friherrar
Män
Födda 1685
Avlidna 1756
Gabriel
Bolaji Badejo

Bolaji Badejo, född 23 augusti 1953 Lagos i Nigeria, död 22 december 1992 i Ebute Metta, Lagos, var en nigeriansk skådespelare känd för rollen som "Alien" i science fiction-filmen med samma namn. Han var medlem av Yorubastammen.
 
Bolaji Badejo var ca 210 centimeter lång och blev upptäckt av en slump, Bolaji som studerande grafisk design i London var på en pub när en rollbesättare för filmen Alien upptäckte honom:

Rollbesättarna ansåg hans långa, smala kroppsbyggnad klippt och skuren för rollen som monstret.

Bolaji dog 1992 endast 39 år gammal i Sicklecellanemi

Externa länkar
IMDb
 http://alienseries.wordpress.com/2014/08/23/the-life-of-bolaji-badejo-2/

Män
Födda 1953
Avlidna 1992
Nigerianska skådespelare
Harold Butler

Sir Harold Beresford Butler, född den 6 oktober 1883, död den 26 mars 1951, var en brittisk ämbetsman och internationell politiker.

Butler blev 1910 sekreterare i brittiska delegationen vid internationella luftfartskonferensen i Paris. Efter flera års tjänstgöring inom Home Office utsågs han 1917 att delta i organiserande av det då nybildade brittiska arbetsministeriet, som han därefter en tid tillhörde. Vid fredskonferensen i Paris var Butler biträdande generalsekreterare i den kommission, som utarbetade avdelningen och arbetet i fredsfördraget. Vid internationella arbetskonferensen i Washington 1919 var Butler konferensens generalsekreterare, var från 1920 Internationella arbetsorganisationens vice direktör och blev efter Albert Thomas död 1932 organisationens direktör. I den egenskapen besökte han de flesta europeiska länder, bland annat Skandinavien.

Butler gav bland annat ut Industrial relation in the United states (1927), Unemployment problems in the United States (1931), Problems of industry in the East (1938) och The lost peace (1941). Hans årliga rapporter finns inkluderade i SOU 1935:51 och 1936:55. 1938 lämnade han Internationella arbetsorganisationen för att tillträda som rektor för det nygrundade Nuffield College i Oxford. 1939–1941 var han en av det brittiska civilförsvarets distriktschefer och från 1942 till krigsslutet tjänstgjorde han med ministers rang som informationsministeriets representant vid brittiska ambassaden i Washington.

Källor

Noter 

Brittiska ämbetsmän under 1900-talet
Brittiska politiker under 1900-talet
Alumner från Balliol College, Oxford
Födda 1883
Avlidna 1951
Män
Svensk uppslagsbok
Sofi Almquists samskola

Sofi Almquists samskola (även Almquistska samskolan) var 1892–1936 en samskola i Stockholm som räknades som en av Sveriges främsta reformpedagogiska skolor.

Skolan grundades av reformpedagogen Sofi Almquist 1886. Undervisningen var till en början förlagt till hemmet på Artillerigatan 8, men först höstterminen 1892 grundades hennes skola officiellt och hyrde lokaler i Brummerska skolan vid Johannesgatan 18. Den viktigaste punkten i pedagogiken var att pojkar och flickor undervisades tillsammans, en så kallad samskola.Undervisningen var individualiserad. Handarbete, slöjd och kroppsarbete fick mycket utrymme. Skoldagarna var korta och klasserna omfattade högst 20 elever. Det grundläggande främmande språket var engelska. 1904 flyttade man till ett nyuppfört skolhus på Nybrogatan 19 ritat av Konrad Elméus. 

Skolan var organiserad efter mönstret för flickskolor, med tre förberedande klasser och åtta elementarklasser. 1904 kunde man även avlägga studentexamen och från 1906 fick skolan dimissionsrätt  och 1910 normalskolekompetens. 
Skolan lades ned 1936.

Källor
Stockholms stadsarkiv - Sofi Almquist samskola

Noter

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1892
Utbildningsinstitutioner upplösta 1936
Läroverk och realskolor i Sverige
Ugglan