kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svartvanga

Svartvanga (Oriolia bernieri) är en utrotningshotad fågel i familjen vangor som förekommer på Madagaskar.

Utseende och läten 
Svartvanga är en medelstor (23 cm) medlem av familjen. Hanen är genomgående glansigt svart med vit ögoniris och en slående ljusblå näbb. Honan är kraftigt roströd med tunn svart bandning. Honan är omisskännlig, men hanen kan möjligen förväxlas med den likaledes svarta madagaskardrongon, men denna har mörk näbb och mörkt öga. Lätet är ett karakteristiskt, höjljutt "schrip-schrip-schrip".

Utbredning och systematik 
Svartvanga placeras som enda art i släktet Oriolia. Fågeln är endemisk till Madagaskar, där den lever i fuktiga, låglänta skogar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar franske kirurgen och naturforskaren Alphonse Charles Joseph Bernier (1802-1858), verksam som samlare på Madagaskar. Tidigare kallades den berniervanga även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Flugsnapparvanga

Flugsnapparvanga (Pseudobias wardi) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Flugsnapparvangan är en liten svartvit vanga som är märkligt lik en monark. Fågeln är svart ovan med vitt på vingarna. Undersidan är vit med svart bröstband. Runt ögat syns en ljusblå ögonring. Lätet består av en kort drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Pseudobias och förekommer i regnskog på östra Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Flugsnapparvangan hittas i regnskog på medelhög höjd. Där ses den i par i trädtaket, ibland som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Rostryggig vanga

Rostryggig vanga (Schetba rufa) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostryggig vanga är en knubbig, medelstor vanga kraftigt tecknad i rostrött, svart och vitt. Hanen har svart huvud, medan honan har svart hjässa och vit strupe. Sången består av en lång och fallande, musikalisk drill.

Utbredning och systematik 
Rostryggig vanga placeras som enda art i släktet Schetba. Den delas in i två underarter:
 S. r. rufa – urskog på östra Madagaskar
 S. r. occidentalis – urskog på sydvästra Madagaskar

Levnadssätt 
Rostryggig vanga hittas i både torr skog och regnskog, dock mer vanligt förekommande i den förra. Fågeln är generellt trög i rörelserna och ses ofta sitta still på medelhög höjd i träden i långa stunder. Den kan bli aggressiv mot andra fåglar som kommer in i dess revir. Det stora skålformade boet placeras ofta väl synligt i en låg trädklyka.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Tylasvanga

Tylasvanga eller kinkimavo (Tylas eduardi) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tylasvangan är en medelstor vanga, med vitt halsband, svart huvud och vanligen rostfärgad undersida. Fåglar i västra delen av utbredningsområdet har dock vitt på bröstet. Den har mycket mindre näbb än svartbröstad vanga och har till skillnad från madagaskargråfågeln aldrig grå undersida. Vanligaste lätet är ett par snabba toner följt av en explosiv vissling.

Utbredning och systematik 
Tylasvangan placeras som enda art i släktet Tylas. Fågeln är endemisk för Madagaskar och delas in i två underarter:
 Tylas eduardi eduardi – förekommer i täta skogar på östra Madagaskar
 Tylas eduardi albigularis – förekommer i täta skogar på västra centrala Madagaskar

Levnadssätt 
Tylasvangan hittas i skogsområden, där den håller sig på medelhög nivå. Den ses ofta i artblandade flockar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Kroknäbbsvanga

För fågelarten Falculea palliata, se sabelvanga

Kroknäbbsvanga (Vanga curvirostris) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kroknäbbsvangan är en stor, svartvit vanga med kraftigt krökt näbb. Unikt för vangor har den också svartvita vingteckningar. Sången består av en utdragen, spöklik vissling.

Utbredning och systematik 
Kroknäbbsvanga placeras som enda art i släktet Vanga. Den delas in i två underarter:
 V. c. curvirostris – förekommer i skogar på norra och östra Madagaskar
 V. c. cetera – förekommer i skogar på sydvästra Madagaskar

Levnadssätt 
Kroknäbbsvangan hittas i alla skogstyper, till och med i plantage och buskmark. Den ses vanlig på medelhög höjd, enstaka eller i par. Arten är en rovfågel som kan ta i stort sett alla former av byten som den kan svälja. Möjligen därför deltar den inte i artblandade flockar och mobbas ofta av mindre fåglar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vanga
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Vanga

Vanga kan avse:
 Otočić Krasnica, en ö i Kroatien
 Vangor, en familj av tättingar
 Vanga (djur), ett släkte inom familjen Vangor
 Kroknäbbsvanga, den enda arten inom släktet Vanga
Vitstrupig vanga

Vitstrupig vanga (Xenopirostris damii) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen vangor som förekommer på Madagaskar.

Utseende och läte 
Vitstrupig vanga är en 23 cm lång och stornäbbad medlem av familjen. Hanen har glansigt svart hjässa och mörkgrå ovansida, medan undersidan är vitaktig. Näbben är mörkgrå. Honan och ungfågeln liknar hanen men har mindre svart på hjässan, ljusare undersida och bleka fläckar ovan ögat. Lätet beskrivs som ett mycket högljutt "tseeang".

Utbredning och systematik 
Arten förekommer på nordvästra Madagaskar. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Svartbröstad vanga

Svartbröstad vanga (Xenopirostris polleni) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar. Den är liksom större delen av familjen endemisk för Madagaskar.

Utseende och läte 
Svartbröstad vanga är en medelstor (24 cm) vanga med en kraftig och från sidan ihoptryckt näbb. Hanen har svart på huvudet och övre delen av bröstet. Undersidan är vitaktig och ryggen grå. Näbben är ljusblå. Honan liknar hanen, men är svart endast på huvudet, med skär- eller orangetonat bröst. Den har en för släktet Xenopirostris karakteristisk vissling, ett högjutt "tseeang".

Utbredning och status 
Den förekommer i regnskog längs nordvästra kusten och östra Madagaskar. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar François Paul Louis Pollen (1842-1866), holländsk naturforskare och samlare av specimen på Madagaskar 1863-1866.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Svarthakad vanga

Svarthakad vanga (Xenopirostris xenopirostris) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i lokalt i torra öknar på sydvästra Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Gökänka

Gökänka (Anomalospiza imberbis) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och levnadssätt 
Den adulta hanen är övervägande gul och grön medan honan är sandfärgad med mörka streck. Den är häckningsparasit och lägger sina ägg i andra fågelarters bon.

Utbredcning och systematik 
Gökänkan placeras som enda art i släktet Anomalospiza. Arten förekommer på gräsmark i Afrika, söder om Sahara. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 A. i. imberbis – förekommer från Etiopien, genom Östafrika, södra Demokratiska republiken Kongo och södra Centralafrika och till Sydafrika
 A. i. butleri – förekommer fläckvist från Gambia söderut till Sierra Leone och vidare österut till Sydsudan och nordöstra Demokratiska republiken Kongo

Tidigare placerades den, liksom övriga arter i familjen änkor, i familjen vävare.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Fonioänka

Fonioänka (Vidua camerunensis) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer fläckvist från Sierra Leone österut till nordöstra Demokratiska republiken Kongo och Sydsudan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fonio är odlade arter i släktet Digitaria som är viktiga grödor i Västafrika.

Noter

Externa länkar 

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Byänka

Byänka (Vidua chalybeata) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Byänkan är en liten (10–11 cm) finkliknande fågel. Hane i häckningsdräkt är helt glansigt svart, medan hona och hane utanför häckningstid är streckad och brun på ryggen, ljus under och tydligt tecknad i ansiktet. Den liknar då icke-häckande dominikaneränka men urskiljer sig genom röda ben. Färgen på näbben varierar geografiskt, från röd i sydöstra Afrika till vitaktig i västra, norra och centrala Afrika. Den röda näbbfärgen skiljer den från andra änkor i sitt område, medan övriga bestånd är mycket lika andra arter. Hane i häckningsdräkt har dock helsvart vinge utan ljusare vingpanel. Arten härmar amaranterna de boparasiterar (se Levnadssätt nedan), med låga skallrande serier och ljusa visslingar.

Utbredning och systematik 
Byänkam har en vid utbredning i stora delar av Afrika söder om Sahara. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Vidua chalybeata chalybeata – Senegal till Mali
 Vidua chalybeata neumanni – östra Mali, norra Elfenbenskusten och Burkina Faso österut till Sudan och Sydsudan 
 Vidua chalybeata ultramarina – Eritrea och Etiopien
 Vidua chalybeata centralis – östra Demokratiska republiken Kongo till Uganda, Rwanda, Kenya och västra Tanzania
 Vidua chalybeata okavangoensis – Angola till Botswana, norra Namibia och västra Zambia
 Vidua chalybeata amauropteryx – kustnära östra Afrika från södra Somalia till Sydafrika

Rödnäbbade underarten amauropteryx har tidigare behandlats som egen art på grund av sin avvikande näbbfärg. Den samhäckar dock i stor utsträckning med vitnäbbade byänkor, har samma läten och konkurrerar om samma honor. Tidigare behandlades byänkan som samma art som rosenamarantsänka, fonioänka, vaktelastrildänka, zambeziänka, svartänka och purpurglansänka. Dessa skiljer sig dock något åt i häckningsdräkt hos hanen, i ben- och näbbfärg, vanligen också i läten samt i vissa fall i dräkt hos ungarna. Upp till fyra arter häckar sympatriskt, utan några morfologiska bevis för hybridisering. Möjligen hybridiserar dock arten tillsammans med svartänka i södra Demokratiska Republiken Kongo och purpurglansänka i nordöstra Tanzania.

Levnadssätt 
Byänkan hittas i savann, buskmarker, jordbruksområden och, som namnet avslöjar, i byar och städer. Den ses ofta nära bebyggelse, födosökande där det finns riklig tillgång på Echinochloa och andra liknande grässorter. Den förekommer från havsnivån i västra och östra Afrika till över 1600 meters höjd i Kenya och 2000 meter i Etiopien. Liksom andra änkor är byänkan en boparasit. Just denna art specialiserar sig på bon av brun amarant och rödnäbbad amarant.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Arten har på svenska även kallats atlasfink.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Zambeziänka

Zambeziänka (Vidua codringtoni) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer lokalt i Zambia, sydväst Tanzania, Malawi och Zimbabwe. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågeln är uppkallad efter Zambezifloden i södra Afrika som har sin källa i Zambia och rinner ut i Indiska oceanen i Moçambique.

Noter

Externa länkar 

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Stråstjärtad änka

Stråstjärtad änka (Vidua fischeri) är en fågel i afrikanska familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Stråstjärtad änka är en 12 centimeter lång fågel, men hanen har i häckningsdräkt 22 cm förlängda stjärtfjädrar. I denna dräkt är den mestadels svart, med guldbeige på hjässa, buk och de långa, centrala stjärtfjädrarna. Hanen utanför häckningstid och honan är mycket mer anspråkslöst färgade, med brunaktig rygg, guldbeige huvud och röd näbb. Arten är inte särskilt ljudlig, men kan härma violastrilden. Även en snabb serie med ljusa visslade toner kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Sydsudan, Etiopien, Somalia, nordöstra Uganda, Kenya och Tanzania. Den har tillfälligt setts i Spanien och Portugal, men fynden tros härröra från förrmyda burfåglar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Stråstjärtad änka hittas i rätt torr savann och odlingsbygd. Den är liksom andra änkor boparasit, som lägger sina ägg i andra fåglars bon. Denna art är specialiserad på violastrilden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt ganska vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gustav Adolf Fischer (1848-1886), tysk doktor, upptäcktsresande och samlare av specimen verksam i tropiska Afrika 1876-1886. På svenska har den även kallats spetsstjärtad änka.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Svartänka

Svartänka (Vidua funerea) är en fågel i den afrikanska familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hane i häckningsdräkt gör skäl för sitt namn med helt glansigt blåsvart fjäderdräkt, med en ljusare brunaktig vingpanel. Hona och hane utanför häckningstid är bruna och streckade på ryggen, medan undersidan är ljus och ansiktet kraftigt tecknat. Benfärgen är röd i Sydafrika, vilket skiljer den från purpurglansänkan. I övriga utbredningsområdet är dock benen ljusskära och därmed mycket lik flera andra änkor. Den skiljer sig möjligen genom något mindre glansig fjäderdräkt, men kan endast skiljas med säkerhet genom härmningar av värdfågeln (se Levnadssätt nedan), en låg metallisk drill.

Utbredning och systematik 
Svartänka delas in i två underarter med följande utbredning:
 Vidua funerea nigerrima – förekommer i Kenya Moçambique, Angola och Zimbabwe
 Vidua funerea funerea – förekommer i Sydafrika, Swaziland och Moçambique söder om Limpopofloden.

Levnadssätt 
Svartänkan är liksom alla änkor boparasiter som lägger ägg i andra fåglars bon. Denna art är specialiserad på mörkröd amarant (Lagonosticta rubricata). Arten hittas i savann, skogslandskap och skogsbryn.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Praktänka

Praktänka (Vidua hypocherina) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hane praktänka är i häckningsdräkt liksom övriga i familjen änkor en uppseendeväckande, mörk fågel med mycket långa och spektakulära stjärtfjädrar. Denna art är glansigt blåsvart. Honan och hanen utanför häckningstid är mycket mer alldagligt tecknad, med brunaktig rygg, tydligt streckat ansikte, vitaktig näbb och vitaktiga ben. Näbb- och benfärg skiljer den från andra liknande arter. Sahelparadisänkan är inte särskilt ljudlig, men har noterats härma lätena från astrilder den parasiterar på.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Sydsudan, Etiopien, Somalia, norra Uganda, Kenya samt norra och centrala Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Praktänkan är en rätt ovanlig fågel som hittas i torr savann och skogslandskap. Liksom andra änkor är den en boparasit som lägger ägg i andra fåglars bon. Denna art är specialiserad på snårastrild och törnastrild.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Långstjärtad paradisänka

Långstjärtad paradisänka (Vidua interjecta) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hane långstjärtad paradisänka är i häckningsdräkt liksom övriga i familjen änkor en uppseendeväckande, mörk fågel med långa och spektakulära stjärtfjädrar. Denna art är mestadels svart, med rostfärgat halsband och mycket lång stjärt med ett udda brett utvidgat område vid basen. Stjärten är längre än hos sahelparadisänkan, kortare och mer bred vid stjärtroten än togoparadisänkan samt med något kortare stjärt och mer rostrött i nacken än östlig paradisänka. Honan och hanen utanför häckningstid är mycket mer anspråkslöst tecknade, med brunaktig rygg, ljus undersida och rödaktig näbb. Kombinationen av näbbfärg, skära ben och rätt enkel ansiktsteckning är unik. Fågeln är inte särskilt ljudlig, men den härmar läten från Pytilia-astrilder.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Senegal och Gambia österut genom södra Mali, norra Elfenbenskusten och norra Nigeria till Centralafrikanska republiken, södra Sudan och Etiopien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Liksom andra änkor är långstjärtad paradisänka en boparasit som lägger sina ägg i andra fåglars bon, denna art hos astrilder av släktet Pytilia.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Maskamarantsänka

Maskamarantsänka (Vidua larvaticola) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer fläckvist från Guinea-Bissau och nordöstra Elfenbenskusten österut till sydvästra och östra Sudan, nordöstra Sydsudan och västra Etiopien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Dominikaneränka

Dominikaneränka (Vidua macroura) är en svartvit fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar där hanen har uppseendeväckande förlängda stjärtfjädrar. Den förekommer naturligt i Afrika men har införts av människan i ett flertal länder. Arten är liksom alla i familjen änkor boparasiter.

Utseende och läten 
Dominikaneränkan är en 12-13 cm lång rödnäbbad fågel, exklusive de ytterligare 20 cm långa stjärtpennorna hos hanen i häckningsdräkt. Fjäderdräkten är hos denna svart på rygg, hjässa och stjärt, mörkbrun med vita fläckar på vingarna och undersidan vit. Hona och hane utanför häckningstid är brunstreckad ovan, vitaktig under med beigefärgade flanker och i ansiktet tecknad svart och beige. Ungfågeln liknar honan men är mer enfärgad och har gråaktig näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln är vida spridd i Afrika söder om Sahara, från södra Mauretanien österut till Eritrea och söderut till Sydafrika. Arten har introducerats till Puerto Rico, Singapore och USA (Kalifornien och Florida). Sedan 2018 anses den även etablerad i Portugal, kring Aveiro. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten har observerats i Sverige, men det har bedömts osannolikt att den nått landet på naturlig väg.

Levnadssätt 
Dominikaneränkan hittas i gräsrika och öppna buskrika miljöer, våtmarker, odlingsfält, trädgårdar och till och med stadsparker. Den lever mestadels av små gräsfrön som den plockar på marken, men även flygande termiter. Arten är stannfågel men rör sig möjligen säsongsvis till torrare områden.

Dominikaneränkan har ett polygamt häckningsbeteende med flera honor för varje hane. Hanen utför en utstuderad uppvaktningsflykt där den ryttlar ovanför honan för att visa upp den korta stjärten. Sången som levereras från en hög sittplats består av snabba spinnande och gnisslande läten.

Liksom övriga änkor är den en häckningsparasit som i södra och östra Afrika enbart parasiterar på helenaastrild, i västra Afrika där helenaastrilden inte häckar på andra Estrilda-arter. Olikt göken förstör den inte värdfågelns ägg. Vanligtvis lägger den två till fyra ägg som är likt värdfågeln vita.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Klippamarantsänka

Klippamarantsänka (Vidua maryae) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i norra Nigeria (Josplatån). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Det svenska namnet kommer av att fågeln är boparasit på klippamarant (Lagonosticta sanguinodorsalis).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen
Vaktelastrildsänka

Vaktelastrildsänka (Vidua nigeriae) är en fågel i familjen änkor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer diskontinuerligt i Gambia, Mali, Nigeria, norra Kamerun och sydöstra Sydsudan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Änkor
Fåglar i etiopiska regionen