kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thorkild Gravlund

Thorkild Gravlund, född 16 augusti 1879, död 4 december 1939, var en dansk författare.

Gravlund föddes och dog på Reersø, som med sina ålderdomliga traditioner kom att bli grundmotivet i hans omfattande författarskap. Bland hans böcker om seder och tänkesätt i de danska landskapen märks Dansk Folkekarakter (1919) och de rent skönlitterära Øen (1903), I gamle Essinge By (1905), Sognet (1915), Herredet (1919), Voksebro (1923), Vætterne (1926), samt Ransmænd om Samsø (1929). Gravlund var talesman för en ytterligt reaktionär, regionalistisk rörelse. Hans böcker rymmer dock rik kunskap om dansk bondeliv förr i tiden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Danska författare under 1900-talet
Danskspråkiga författare
Personer från Kalundborgs kommun
Födda 1879
Avlidna 1939
Män
Svensk uppslagsbok
Beigebröstad timalia

Beigebröstad timalia (Pellorneum tickelli) är en vida spridd fågel i familjen marktimalior som huvudsakligen förekommer i Sydostasien.

Utseende och läten 
Beigebröstad timalia är en rätt liten (13–15 cm) timalia utan särskilda kännetecken. Den är varmbrun ovan och varmbeige under med vitaktig buk. I ansiktet som olikt sina nära släktingar saknar grå inslag syns en beigefärgad tygel. Sången beskrivs i engelsk litteratur som ett högljutt, vasst och upprepat "wi-twee" eller "wi-choo".

Utbredning och systematik 
Beigebröstad timalia delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Pellorneum tickelli assamense – förekommer i nordöstra Indien (Arunachal Pradesh till Bangladesh och Manipur)
 Pellorneum tickelli grisescens – förekommer i sydvästra Myanmar (Arakan Yoma)
 Pellorneum tickelli fulvum – förekommer i södra Kina (sydvästra Yunnan) till nordöstra Burma, norra Thailand och Indokina
 Pellorneum tickelli annamense – förekommer från centrala och södra delen av Vietnam till södra Laos (Bolaven Plateau)
 Pellorneum tickelli tickelli – förekommer i centrala och södra Malackahalvön och angränsande Thailand

Tidigare har beigebröstad timalia och sumatratimalian (P. buettikoferi) behandlats som en och samma art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Samuel Richard Tickell (1811-1875), överste i Storbritanniens armé i Indien, Nepal och Myanmar, men även fältornitolog och konstnär. Fram tills nyligen kallades den även tickelltimalia på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av Sveriges ornitologiska förenings taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Palawansmygtimalia

Palawansmygtimalia (Ptilocichla falcata) är en skygg, marklevande fågel i familjen marktimalior. Den förekommer i södra Filippinerna och anses vara hotad.

Utseende och läte 
Palawansmygtimalian är en medelstor timalia. På huvudet syns ljust orangeröd panna, rostbrun hjässa och nacke samt svartaktig tygel och i ett område runt ögat. Strupen är vit med ett svart och smalt strupsidestreck. Vingarna är bjärt rostbruna, liksom stjärten. Den har vidare förlängda svarta fjädrar på rygg och övergump med breda vita spolstreck. Undersidan är svartaktig med tydliga vita spolstreck. Sången består av högljudda visslande fraser som upprepas regelbundet, uppblandat med mer dämpade melodier.

Utbredning och systematik 
Palawansmygtimalian förekommer i  sydvästra Filippinerna (Balabac och Palawan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Palawansmygtimalian hittas i fuktig, låglänt skog upp till 800 meters höjd. Den påträffas inte i ungskog eller i avverkad skog. Arten är skygg och tillbringar det mesta av sin tid på marken, på jakt efter insekter och bär. Dess häckningsbiologi är okänd annat att den påträffats häckande i januari.

Status och hot 
Palawansmygtimalia har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 10 000–20 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Borneosmygtimalia

Borneosmygtimalia (Ptilocichla leucogrammica) är en hotad fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Borneosmygtimalian är en liten (15 cm), mark- och skogslevande timalia med kort stjärt. Ovansidan är varmbrun, undersidan svartaktig med breda, vita streck. På huvudet syns sotfjällig vit strupe, ljusa huvudsidor och sotfläckat ögonbrynsstreck. Benen är skära och relativt långa. Lätet består av två, klara toner: "fii-fii".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer fläckvist i låglandet på Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Borneosmygtimalian hittas i städsegrön lövskog och torvskogar på 40 till 600 meters höjd. Den ses vanligen i par eller familjegrupper, mestadels på marken födosökande efter små insekter. Häckningssäsongen sträcker sig troligen från februari till september. Den lägger två ägg, i övrigt är häckningsbiologin okänd.

Status 
Borneosmygtimalian är begränsad till låglänta skogsområden som avverkas i snabb takt. Den tros därför minska relativt kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar. Världspopulationen uppskattas till mellan 10.000 och 20.000 vuxna individer.

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Mindanaosmygtimalia

Mindanaosmygtimalia (Ptilocichla mindanensis) är en fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Mindanaosmygtimalian är en liten (13–14 cm) generellt mörkbrun timalia med vit strupe och långa vitaktiga strimmor undertill. På huvudet syns ett vitt ögonbrynsstreck och svart mustaschstreck. Stjärten är relativt kort. Färgen på hjässan varierar mellan underarterna, från rostbrun till svartbrun.

Utbredning och systematik 
Mindanaosmygtimalia delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Ptilocichla mindanensis minuta – förekommer i norra Filippinerna (Leyte och Samar)
 Ptilocichla mindanensis fortichi – förekommer i centrala Filippinerna (Bohol)
 Ptilocichla mindanensis mindanensis – förekommer i södra Filippinerna (Mindanao)
 Ptilocichla mindanensis basilanica – förekommer i södra Filippinerna (Basilan)

Levnadssätt 
Arten hittas i fuktiga ursprungliga skogar i låglänta områden och bergstrakter, vanligen upp till 1000 meters höjd men på Mount Kitanglad upp till 1400 meter. Den ses enstaka, i par eller i grupper om upp till fyra fåglar, vanligen på marken där den födosöker bland torra löv, förmodligen efter ryggradslösa djur.

Häckning 
Fågeln häckar januari–augusti. Ett bo beskrivs som en halvt kupolformad skål av döda löv som placerades 0,3 meter ovan mark i en liten taggpalm. Däri låg ett ägg.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Trastlövtimalia

Trastlövtimalia (Illadopsis turdina) är en afrikansk fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar. Den förekommer i Centralafrika. Fågeln minskar på grund av habitatförstörelse, men beståndet är än så länge livskraftigt.

Utseende och läte 
Trastlövtimalian är en trastlik marktimalia med rostfärgat fläckigt bröst på i övrigt vitaktig undersida. Ovansidan varierar geografiskt från roströd till olivgrön. Ungfåglar har ljusare näbb och mer rödbrun ovansida än adulta. Sången är från hanen ett gyllinglikt "whoh-tyaw-li" som honan ibland svarar till i duett.

Utbredning och systematik 
Trastlövtimalia förekommer i Centralafrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Illadopsis turdina harterti – förekommer i gräsmarker i centrala Kamerun
 Illadopsis turdina turdina – förekommer i östra Centralafrikanska republiken, sydligaste Sydsudan och närliggande nordöstra Demokratiska republiken Kongo
 Illadopsis turdina upembae – förekommer i södra Demokratiska republiken Kongo, nordöstra Angola och nordvästra Zambia

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades fågeln som ensam art i släktet Ptyrticus. DNA-studier visar dock att den är en del av Illadopsis.

Levnadssätt 
Trastlövtimalian hittas i buskar, flodnära skog och tät skogsmark, framför allt nära vattendrag. Den födosöker nära marken och kan vara svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt ganska vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i etiopiska regionen
Assamskärtimalia

Assamskärtimalia (Napothera malacoptila) är en fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar. Den är en liten och brun tätting med lång näbb och kort stjärt som lever i östra Himalaya i bergsskogar nära marken. Arten minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Assamskärtimalian är en 12 cm lång brun och streckad fågel med mycket lång, något nedåtböjd näbb och mycket kort stjärt så att den nästan verkar sakna den. Den har ett mörkt mustaschstreck, fina beigefärgade spolstreck ovan och likfärgad bred streckning undertill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Himalaya (Sikkim till östra Assam och nordöstra Myanmar). Den behandlas numera som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vitstrupig skärtimalia (Napothera pasquieri) behandlades dock tidigare, och i viss mån fortfarande, som en underart till malacoptila’'.

 Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Rimator, men det inkluderas efter genetiska studier numera i Napothera''.

Levnadssätt 

Assamskärtimalian hittas i städsegrön lövskog på mellan 900 och 2000 meters höjd. Den livnär sig av ryggradslösa djur. Fågeln ses i par och håller sig dold i undervegetation på eller nära marken.

Häckning 
Häckningssäsongen sträcker sig från maj till juli i Indien. Boet är löst sammansatt av löv, gräs, rötter, ormbunksblad och växtstammar, format sfäriskt med en ingång överst. Det placeras på marken bland döda löv vid foten av ett stort träd. Däri lägger den fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions. 
 Rasmussen, PC and JC Anderton. 2005. Birds of South Asia: The Ripley Guide. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Rimator

Rimator är ett fågelsläkte i familjen marktimalior inom ordningen tättingar. Släktet omfattar tre arter med utbredning från nordöstra Indien till södra Kina, på västra Sumatra samt i nordvästra Vietnam:>
 Assamskärtimalia (R. malacoptilus)
 Sumatraskärtimalia (R. albostriatus)
 Vitstrupig skärtimalia (R. pasquieri)

Släktet inkluderas numera vanligen i Napothera efter DNA-studier.

Referenser

Externa länkar

Marktimalior
Fågelsläkten
Rosttimalia

Rosttimalia (Pellorneum bicolor) är en fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar. Den förekommer i Sydostasien på Malackahalvön, Sumatra och Borneo. IUCN listar populationen som livskraftig.

Utseende 
Rosttimalian är en rätt liten (16,5–18 cm) och oansenligt tecknad medlem av familjen marktimalior med relativt lång, krokförsedd näbb. På huvudet syns ljust roströd hjässa, gråbeige tygel, ett svagt ögonbrynsstreck och beigebruna örontäckare. Ovansidan är rostbrun, med mer bjärt roströd stjärt. Undersidan är beige- eller gräddvit, på bröstet med något mörkare anstrykning.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden på Malackahalvön, Sumatra, Bangka och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rosttimalian hittas i låglänt städsegrön dipterokarpskog. Den hittas även i varsamt avverkad skog, gamla plantage och lokalt även i mangroveskogar. Den förekommer upp till 200 meters höjd i kontinentala Sydostasien, 600 meter på Sumatra och 920 meter på Borneo. Fågeln ses vanligen i par eller i smågrupper om fyra till fem fåglar födosökande bland lövverken på låg eller medelhög höjd. Födan består av myror och andra insekter.

Häckning 
Rosttimalian häckar från februari till september på Borneo, på kontinenten april–juli. Boet är en liten och rätt slarvigt byggd boskål av död bambu och andra löv. Det placeras 0,2–0,75 meter ovan mark i en rotting eller liknande, eller i en fördjupning i en jordbank. Däri lägger den två ägg.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet har inte uppskattats, men arten beskrivs som ganska vanlig till vanlig.

Referenser

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Sulawesitimalia

Sulawesitimalia (Pellorneum celebense) är en fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sulawesitimalian är en liten och knubbig tätting med långa ben. Fjäderdräkten är anspråkslöst brun, med ljusare undersida som varierar geografiskt från vitaktig till beigefärgad. Bland de ljudliga lätena hörs ett musikaliskt "dewiyou-dee-dee" och upprepade ropande "KEER-KEER-KEER...".

Utbredning och systematik 
Sulawesitimalian förekommer i Indonesien på Sulawesi med kringliggande öar. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pellorneum celebense celebense – förekommer på den norra halvöformade delen av Sulawesi och öarna Bangka, Lembeh och Manterawu 
 Pellorneum celebense rufofuscum – förekommer på nordcentrala, sydcentrala och sydöstra Sulawesi samt Butung Island
 Pellorneum celebense finschi – förekommer på södra Sulawesi
 Pellorneum celebense togianense – förekommer på Togianöarna

Levnadssätt 
Sulawesitimalian hittas i undervegetation i skog och skogsbryn i låglänta områden och lägre bergstrakter. Där ses den enstaka eller i par, på eller nära marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i australiska regionen
Vitbröstad timalia

Vitbröstad timalia (Pellorneum rostratum) är en fågel i familjen marktimalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitbröstad timalia är en rätt liten (15 cm) oansenlig timalia. Den är brun på hjässa, ovansida och stjärt, på vingar med matt rost- eller kastanjebruna kanter. Undersidan är vitaktig med mjukgrå bröstsidor och flanker. Ansiktet är beigebrunt. Stjärten är relativt kort, näbben rätt lång och smal med krokförsedd spets.

Utbredning och systematik 
Vitbröstad timalia delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pellorneum rostratum rostratum – förekommer på Malackahalvön, Sumatra, Belitung Island och i arkipelagerna Riau och Lingga 
 Pellorneum rostratum macropterum – förekommer på Borneo och Banggai Island

Levnadssätt 
Vitbröstad timalia hittas i låglänta fukt- och mangroveskogar upp till 200 meters höjd, vanligen nära vatten, både utmed rinnande vattendrag och i kusttrakter. Den ses oftast i par, födosökande efter insekter på marken genom att hoppa runt på stenar, stammar och grenar nära vatten. Fågeln häckar mars–juni i Sydostasien. Det lösa och djupa skålformade boet av döda löv placeras 0,4–1,2 meter upp i en liten rotting eller vid roten i en palm. Däri lägger den två ägg.

Status 
Vitbröstad timalia tros minska relativt kraftigt i antal på grund av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som nära hotad.

Noter

Tryckta källor 
 Del Hoyo, J, A Elliott, and D Christie, eds. 2007. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Marktimalior
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre trastsydhake

Mindre trastsydhake (Amalocichla incerta) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Mindre trastsydhake delas in i tre underarter:
 A. i. incerta – förekommer i Arfakbergen på västra Nya Guinea
 A. i. olivascentior – förekommer i Wandamman och Weyland till Sudirmanbergen på västra Nya Guinea
 A. i. brevicauda – förekommer i bergstrakter på östra och sydöstra Nya Guinea

Underarten olivascentior inkluderas ofta i brevicauda.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Sydhakar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Större trastsydhake

Större trastsydhake (Amalocichla sclateriana) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Större trastsydhake delas in i två underarter:
 A. s. occidentalis – förekommer i Sudirmanbergen (västra Nya Guinea)
 A. s. sclateriana – förekommer i Owen Stanley-bergen (sydöstra Nya Guinea)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Philip Lutley Sclater (1829–1913), engelsk ornitolog och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

Sydhakar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Sydlig snårsydhake

Sydlig snårsydhake (Drymodes brunneopygia) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Australien (Shark Bay, västra Australien till västra och centrala New South Wales). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Sydhakar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Kapyorksnårsydhake

Kapyorksnårsydhake (Drymodes superciliaris) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i regnskog på Kap Yorkhalvön i Queensland, Australien. Tidigare betraktades den och papuasnårsydhaken som samma art.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Sydhakar
Fåglar i australiska regionen
Östlig gulsydhake

Östlig gulsydhake (Eopsaltria australis) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Östlig gulsydhake är en liten och knubbig rödhakeliknande fågel med grå ovansida och bjärt gul undersida. Olikt blekgul sydhake har den mörkgrå tygel. Lätet består av en långsam och upprepad vissling. Även en dubblerad ljudlig kan höras.

Utbredning och systematik 
Östlig gulsydhake delas in i två underarter med följande utbredning:
 Eopsaltria australis chrysorrhos – förekommer i östra Australien (Cooktown i Queensland till Hunter River i New South Wales)
 Eopsaltria australis australis – förekommer i sydöstra Australien (centrala New South Wales till Victoria och sydöstra Australien)

Levnadssätt 
Östlig gulsydhake hittas i skogsområden. Den ses sitta på lågt hängande grenar och på trädstammar, varifrån den gör utfall ner på marken för att fånga byten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Sydhakar
Gulbukig flugskvätta

Gulbukig flugskvätta (Cryptomicroeca flaviventris) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbukig flugskvätta är en liten och mestadels gråaktig tätting med upprätt hållning och kort näbb. Karakteristiskt är gult på buken och en liten vitare fläck på strupen. Den behagliga sången består av en mix av ljusare hesa visslingar och mörkare klingande melodier.

Utbredning och systematik 
Gulbukig flugskvätta förekommer i skogar på ön Nya Kaledonien. Tidigare placerades den i släktet Eopsaltria och vissa gör det fortfarande. Numera lyfts den dock oftast ut till ett eget släkte efter genetiska studier.

Levadssätt 
Gulbukig flugskvätta hittas i företrädelsevis ursprungliga dvärgväxta skogar och skogsbryn. Där ses den vanligen lågt i tät undervegetation.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Sydhakar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Kaledonien (Grande Terre)
Vitbröstad sydhake

Vitbröstad sydhake (Quoyornis georgiana) är en fågel i familjen sydhakar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbröstad sydhake är en liten och knubbig tätting med vit undersida och grå ovansida, på vingarna mörkare grå. I flykten syns ljusa stjärtspetsar och ett ljust vingband. Liknande hona svarthuvad sydhake har synligt vitt vingband även på sittande fågel och vita stjärtkanter. Det senare uppvisar även i övrigt liknande brun flugskvätta. Bland lätena hörs snabba och stigande "ziip" som ofta upprepas.

Utbredning och systematik 
Vitbröstad sydhake föreommer enbart i sydvästra Western Australia, från Geraldton till Esperance. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Eopsaltria och vissa gör det fortfarande. Numera lyfts den dock oftast ut till ett eget släkte efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Vitbröstad sydhake hittas i kraftig vegetation utmed rinnande vattendrag.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Sydhakar
Endemiska fågelarter i Western Australia