Goncourtpriset

Goncourtpriset () är det mest prestigefyllda priset inom litteratur i Frankrike, och delas ut till de främsta franska prosaarbetena. Det instiftades 1903 och fick sitt namn efter författarbröderna Goncourt, Edmond (1822–1896) och Jules Huot de Goncourt (1830–1870).

Priset delas ut av en tio ledamöter stark akademi, skapad som motvikt till Franska akademien ). Prissumman ligger på den symboliska nivån 10 euro, men å andra sidan innebär priset nästan alltid att boken säljs i massupplaga. Priset delas ut i början av november varje år och finns även för poesi, Prix Goncourt de la poésie. 

Det primära syftet var, enligt Edmond de Goncourts testamente från 1896, att belöna en relativt ung romanförfattare med särskild hänsyn till kriterier som stilkvalitet, originalitet och nydanande försök i fråga om tankeinnehåll.

I sin tur instiftades 1904 Prix Femina som motvikt till Goncourtpriset.

Goncourtakademin 
Goncourtakademin, på franska Académie Goncourt eller Société littéraire des Goncourt, grundlades genom Edmond de Goncourts testamente från 1896 och skall enligt detta bestå av tio medlemmar, var och en med viss årlig lön för uppdraget (enligt testamentet 6 000 francs), och årligen dela ut ett pris (enligt testamentet 5 000 francs) till det främsta franska prosaverket. Avlägsna släktingar överklagade testamentet, vilket orsakade uppskov ända till 1903, då akademien kom till stånd, sedan de klagande tillfredsställts med livräntor och lagt ner sina överklaganden. Av de tio medlemmarna, som inte får tillhöra Franska akademien, utsåg stiftaren själv åtta: Alphonse Daudet, Gustave Geffroy, Léon Hennique, Joris-Karl Huysmans, Paul Margueritte, Octave Mirbeau och bröderna Rosny. Dessa invalde Lucien Descaves och Élémir Bourges samt, i stället för Daudet, som dött 1897, hans son Léon Daudet. Medlemmarna i akademin bör ha en litteraturuppfattning som står nära instiftarnas, det vill säga helst ansluta sig till den realistiska franska romantraditionen med en klassiskt stram berättarkonst, begriplig för en bred publik. Symbolism, surrealism och "den nya romanen" har kategoriskt avvisats.

Pristagare 

 1903 – John Antoine Nau, Force ennemie
 1904 – Léon Frapié, La Maternelle
 1905 – Claude Farrère, Les Civilisés
 1906 – Jérôme och Jean Tharaud, Dingley, l'illustre écrivain
 1907 – Émile Moselly, Le Rouet d'ivoire
 1908 – Francis de Miomandre, Écrit sur de l'eau... 
 1909 – Marius-Ary Leblond, En France
 1910 – Louis Pergaud, De Goupil à Margot
 1911 – Alphonse de Chateaubriant, Monsieur des Lourdines
 1912 – André Savignon, Les Filles de la pluie
 1913 – Marc Elder, Le peuple de la mer
 1914 – Adrien Bertrand, l'Appel du Sol
 1915 – René Benjamin, Gaspard
 1916 – Henri Barbusse, le Feu
 1917 – Henri Malherbe, La Flamme au poing
 1918 – Georges Duhamel, Civilisation
 1919 – Marcel Proust, I skuggan av unga flickor i blom (À l'ombre des jeunes filles en fleur) (andra delen i På spaning efter den tid som flytt (À la recherche du temps perdu))
 1920 – Ernest Pérochon, Nêne
 1921 – René Maran, Batouala
 1922 – Henri Béraud, Le vitriol de la lune och Le martyre de l'obèse
 1923 – Lucien Fabre, Rabevel ou Le mal des ardents
 1924 – Thierry Sandre, Le Chèvrefeuille, le Purgatoire, le Chapitre XIII
 1925 – Maurice Genevoix, Raboliot
 1926 – Henri Deberly, Le supplice de Phèdre
 1927 – Maurice Bedel, Jérôme 60° latitude nord
 1928 – Maurice Constantin Weyer, Un Homme se penche sur son passé
 1929 – Marcel Arland, L'Ordre
 1930 – Henri Fauconnier, Malaisie
 1931 – Jean Fayard, Mal d'amour
 1932 – Guy Mazeline, Les Loups
 1933 – André Malraux, La Condition humaine
 1934 – Roger Vercel, Capitaine Conan
 1935 – Joseph Peyre, Sang et Lumières
 1936 – Maxence Van Der Meersch, L'Empreinte de Dieu
 1937 – Charles Plisnier, Faux Passeports
 1938 – Henri Troyat, L'Araignée
 1939 – Philippe Hériat, Les enfants gâtés
 1940 – Francis Ambrière, Les grandes vacances
 1941 – Henri Pourrat, Le vent de mars
 1942 – Bernard Marc, Pareil à des enfants
 1943 – Marius Grout, Passage de l'Homme
 1944 – Elsa Triolet, Le premier accroc coûte 200 Francs
 1945 – Jean-Louis Bory, Mon village à l'heure allemande
 1946 – Jean-Jacques Gautier, Histoire d'un Fait divers
 1947 – Jean-Louis Curtis, Les Forêts de la Nuit
 1948 – Maurice Druon, Fint folk (Les grandes familles)
 1949 – Robert Merle, Week-end à Zuydcoote
 1950 – Paul Colin, Les jeux sauvages
 1951 – Julien Gracq, Vid Syrterns stränder (Le Rivage des Syrtes) (avstod priset)
 1952 – Béatrix Beck, Léon Morin, Prêtre
 1953 – Pierre Gascar, Les Bêtes
 1954 – Simone de Beauvoir, Mandarinerna (Les Mandarins)
 1955 – Roger Ikor, Les eaux mêlées
 1956 – Romain Gary, Himlens rötter (Les racines du ciel)
 1957 – Roger Vailland, La Loi
 1958 – Francis Walder, Saint Germain ou la Négociation
 1959 – André Schwarz-Bart, Le dernier des Justes
 1960 – Vintilă Horia, Dieu est né en exil
 1961 – Jean Cau, La pitié de Dieu
 1962 – Anna Langfus, Les bagages de sable
 1963 – Armand Lanoux, Quand la mer se retire
 1964 – Georges Conchon, L'Etat sauvage
 1965 – J. Borel, L'Adoration
 1966 – Edmonde Charles-Roux, Oublier Palerme
 1967 – André Pieyre de Mandiargues, La Marge
 1968 – Bernard Clavel, Les fruits de l'hiver
 1969 – Félicien Marceau, Creezy
 1970 – Michel Tournier , Älvakungen (Le Roi des Aulnes)
 1971 – Jacques Laurent, Les Bêtises
 1972 – Jean Carrière, L'Epervier de Maheux
 1973 – Jacques Chessex, L'Ogre
 1974 – Pascal Lainé, La Dentellière
 1975 – Émile Ajar (Romain Gary), Med livet framför sig (La vie devant soi)
 1976 – Patrick Grainville, Les Flamboyants
 1977 – Didier Decoin, John l'enfer
 1978 – Patrick Modiano, De dunkla butikernas gata (Rue des boutiques obscures)
 1979 – Antonine Maillet, Pélagie la Charette
 1980 – Yves Navarre, Le Jardin d'acclimatation
 1981 – Lucien Bodard, Anne Marie
 1982 – Dominique Fernandez, Dans la main de l'Ange
 1983 – Frédérick Tristan, Les égarés
 1984 – Marguerite Duras, Älskaren (L'Amant)
 1985 – Yann Queffelec, Les Noces barbares
 1986 – Michel Host, Valet de nuit
 1987 – Tahar Ben Jelloun, Den tjugosjunde natten (La Nuit sacrée)
 1988 – Erik Orsenna, L'Exposition coloniale
 1989 – Jean Vautrin, Un grand pas vers le Bon Dieu
 1990 – Jean Rouaud, Ärans fält (Les Champs d'honneur)
 1991 – Pierre Combescot, Les Filles du Calvaire
 1992 – Patrick Chamoiseau, Texaco
 1993 – Amin Maalouf, Le Rocher de Tanios
 1994 – Didier Van Cauwelaert, Enkel biljett (Un Aller simple)
 1995 – Andreï Makine, Det franska testamentet (Le Testament français)
 1996 – Pascale Roze, Le Chasseur Zéro
 1997 – Patrick Rambaud, La Bataille
 1998 – Paule Constant, Confidence pour confidence
 1999 – Jean Echenoz, Jag går (Je m'en vais)
 2000 – Jean-Jacques Schuhl, Ingrid Caven
 2001 – Jean-Christophe Rufin, Rouge Brésil
 2002 – Pascal Quignard, Les Ombres errantes
 2003 – Jacques-Pierre Amette, La maîtresse de Brecht
 2004 – Laurent Gaudé, Familjen Scorta (Le Soleil des Scorta)
 2005 – François Weyergans, Trois jours chez ma mère
 2006 – Jonathan Littell, De välvilliga (Les Bienveillantes)
 2007 – Gilles Leroy, Alabama song
 2008 – Atiq Rahimi, Tålamodets sten (Syngué Sabour)
 2009 – Marie Ndiaye, Tre starka kvinnor (Trois femmes puissantes)
 2010 – Michel Houellebecq, Kartan och landskapet (La carte et le territoire)
 2011 – Alexis Jenni, L'art francais de la guerre
 2012 – Jérôme Ferrari, Le Sermon sur la chute de Rome
 2013 – Pierre Lemaitre, Au revoir là-haut
 2014 – Lydie Salvayre, Pas pleurer
 2015 – Mathias Énard, Boussole
 2016 –  Leïla Slimani, Vaggvisa (Chanson douce)
 2017 –  Éric Vuillard, Dagordningen (L'Ordre du jour)
 2018 –  Nicolas Mathieu, Leurs enfants après eux
 2019 –  Jean-Paul Dubois, Tous les hommes n'habitent pas le monde de la même façon
 2020 –  Hervé Le Tellier, L’Anomalie
 2021 –  Mohamed Mbougar Sarr, La plus secrète mémoire des hommes
 2022 – Brigitte Giraud, Vivre vite

Referenser

Externa länkar 
 Académie Goncourt (franska)

Franska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1903