kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ribbåt

För databasen RIB, se RIB (informationssystem)

En ribbåt, eller RIB-båt, (Rigid Inflatable Boat) eller RHIB-båt (rigid-hulled inflatable boat) är en båt med styvt skrov med luftfyllda gummipontoner. 

Ribbåtarnas skrov tillverkas normalt av glasfiberarmerad plast, kolfiberlaminat eller aluminium. Karaktäristiskt för ribbåtar är att de är lätta i förhållande till sin storlek, kan gå mycket snabbt och att de har hög sjövärdighet även i grov sjö. Exempelvis har  den amerikanska kustbevakningens 13,64 meter långa fartyg i 16,3 tons-klassen Response Boat - Medium en högsta hastighet på 42,5 knop (78,7 kilometer/timme).

Historik
Ribbåtar utvecklades för att få fram bättre räddningsbåtar för sjösättning från stränder under mitten av 1960-talet vid Atlantic College i Llantwit Major i Wales i samarbete med Royal National Lifeboat Institution De utvecklades från gummibåtar och patenterades formellt av rektorn och pensionerade amiralen Desmond Hoare. Patentet såldes 1969 till Royal National Lifeboat Institution för ett brittiskt pund. De första brittiska kommersiellt producerade ribbåtarna var företaget Avon Rubbers Searider-modell, som lanserades i januari 1969.

Utförande
Små ribbåtar är normalt anpassade till utombordsmotorer, medan större ribbåtar också kan ha en eller två inombordsmotorer, och då vanligtvis i kombination med vattenjetdrift. De är storleksmässigt 4–14 meter långa. De kan vara gjorda som en styrpulpetbåt med ratt och reglage på en pulpet midskepps eller akterut, men större ribbåtar har ofta däckshus eller styrhytt.

Användning
Ribbåtar är vanliga som fritidsbåtar, som snabbgående utflykts- eller transportbåtar, eller som jollar till segel- och motorbåtar. De används också yrkesmässigt av militär, kustbevakning,  sjöräddningssällskap, räddningstjänster, polis och som MOB-båt ombord på stora fartyg.

Långdistansseglingsrekord med ribbåt
Den elva meter långa ribbåten Vilda, med dubbla dieselmotorer, satte den 14 augusti 2006 svenskt rekord i att segla från Ystad till Haparanda. Det tog 15 timmar och 26 minuter att avverka den 712 nautiska mil långa sträckan, vilket sänkte den tidigare rekordtiden från 1999 med 3 timmar. Härvid motsvarades medelhastigheten av 46 knop eller 85 km/h.

Exempel på prestanda för stor ribbåt
Typ: Militär amerikansk ribbåt, Naval Special Warfare RIB, för Navy SEAL-grupper
Längd: 11 meter
Bredd: 3,2 meter inklusive uppblåsta gummipontoner, annars 2,6 meter 
Djupgående: 0,9 meter
Deplacement: 7,9 ton
Motorer: Två Caterpillar 3126 DITA, sexcylindriga inombordsturbodieselmotorer
Hastighet:Över 40 knop (över 74 kilometer/timme)
Räckvidd: 200 nautiska mil (370 kilometer)
Bemanning: Tre besättningsmän och en SEAL-grupp på åtta soldater

FIB (Flying Inflatable Boat)
Det italienska företaget Polaris Motor i Gubbio utvecklade under 1980-talet den ultralätta Polaris FIB, som är en kombination av en ribbåt och ett flygplan för två personer, som fortfarande produceras. Detta har en nettovikt på 216 kg och en bruttovikt på 405 kg och en högsta flyghastighet på 80 kilometer/timme.

Se även
SIB (Soft Inflatable Boat)
MOB-båt (Man överbord-båt)

Källor

Noter

Båtar
Johan Tiedemann

Johan Otto Tiedemann, född 1964, är en svensk politiker (M) och sedan 2006 statssekreterare.

Tiedemann var ledamot av kommunfullmäktige i Sigtuna kommun 1982-2003, förbundssekreterare för moderata ungdomsförbundet 1988-1989, vice ordförande 1991-1994 samt ordförande 1998-2002 för socialnämnden i Sigtuna kommun och biträdande kanslichef och kulturpolitisk handläggare på moderaternas riksdagskansli 2002-2006. Efter riksdagsvalet 2006 utnämndes Tiedemann till statssekreterare hos Cecilia Stegö Chilò vid Utbildnings- och kulturdepartementet. Senare samma år utnämndes han till statssekreterare hos Cristina Husmark Pehrsson på Socialdepartementet med ansvar för nordiska samarbetsfrågor.

Tiedemann har studerat språk vid Stockholms universitet.

Källor 
Regeringenss webbplats
Sveriges statskalender 2007

Svenska moderater
Svenska statssekreterare
Födda 1964
Män
Levande personer
Naurus distrikt

Naurus distrikt Nauru är indelat i 14 administrativa områden, distrikt. Varje distrikt består av ett traditionelt antal byar vilka många idag är obebodda eller förstörda.

Valkretsar 
Parlamentsmedlemmar blir valda från åtta valkretsar:
 Aiwo (bestående av distriktet Aiwo)
 Anabar (bestående av distrikten Anabar, Anibare och Ijuw)
 Anetan (bestående av distrikten Anetan och Ewa)
 Boe (bestående av distriktet Boe)
 Buada (bestående av distriktet Buada)
 Meneng (bestående av distriktet Meneng)
 Ubenide (bestående av distrikten Baiti, Denigomodu, Nibok och Uaboe)
 Yaren (bestående av distriktet Yaren)
Varje valkrets har tio platser i parlamentet utom Ubenide som har fyra.

 
Administrativa indelningar av länder i Oceanien

en:Nauru#Administrative divisions
Bettina Kashefi

Bettina Margareta Kashefi, född 6 oktober 1960 i Hudiksvall i Gävleborgs län, är en svensk ämbetsman. Hon var statssekreterare hos Cristina Husmark Pehrsson på Socialdepartementet med ansvar för sjukförsäkringar och pensioner 2006-2010 och hos Hillevi Engström på Arbetsmarknadsdepartementet 2010-2013.

Kashefi har tidigare tjänstgjort på Finansdepartementet som departementssekreterare 1988-1991, som kansliråd 1992-1998 och som enhetschef och departementsråd på ekonomiska avdelningens fördelningsanalysenhet 2001-2005. Hon har även varit huvudsekreterare och kanslichef på Delegationen för åtgärder mot felaktiga utbetalningar från trygghetssystemen 2005-2006.

2014 blev hon chefsekonom på Sveriges Kommuner och Landsting (SKL). Den 1 september 2016 tillträdde hon tjänsten som chefsekonom på Svenskt Näringsliv och lämnade tjänsten under hösten 2021.

Idag arbetar hon som kanslichef för Kommissionen för Skattenytta, som leds av tidigare Scaniachefen Leif Östling.

Kashefi har en samhällsvetarexamen med inriktning på samhällsekonomisk utrednings- och prognosmetodik från Uppsala universitet.

Kashefis far kommer från Iran och hon brukade tillbringa somrarna hos släkten i Iran före revolutionen 1979.

Källor

Noter

Svenska statssekreterare
Födda 1960
Kvinnor
Levande personer
Svenska departementsråd
Personer från Hudiksvall
William E. Moerner

William Esco Moerner (även W.E. Moerner), född 24 juni 1953 i Pleasanton i Kalifornien, är en amerikansk fysiker och kemist. 2014 tilldelades han Nobelpriset i kemi tillsammans med Eric Betzig och Stefan Hell "för utveckling av superupplöst fluorescensmikroskopi".

Moerner studerade vid Washington University där han avlade bachelorexamen i flera huvudämnen samtidigt 1975 (Bachelor of Science, B.S. i fysik, B.S. i elektroteknik och A.B. i matematik) och fortsatte sedan till forskarutbildning i fysik vid Cornell University där han avlade en masterexamen (Master of science, M.S.) 1978 och Ph.D.-examen 1982. Han arbetade vid IBM Research 1981–1995, var därefter professor i fysikalisk kemi vid University of California, San Diego 1995–1998, och har därefter varit professor i kemi vid Stanford University sedan 1998.

Han har framför allt uppmärksammats för utveckling av enmolekyl-spektroskopi, men forskar även inom bland annat biofysik och nanoteknik.

Moerner är ledamot av American Academy of Arts and Sciences sedan 2001, av American Association for the Advancement of Science sedan 2004 och av The National Academy of Sciences sedan 2007. Han tilldelades Wolfpriset i kemi 2008 tillsammans med Allen Bard.

Priser och utmärkelser i urval 
 National Winner of the Outstanding Young Professional Award, 1984
 IBM Outstanding Technical Achievement Award for Single-Molecule Detection and Spectroscopy, 1992
 Wolfpriset i kemi, 2008
 Irving Langmuir Award in Chemical Physics, 2009
 Pittsburgh Spectroscopy Award, 2012
 Peter Debye Award in Physical Chemistry, 2013
 Nobelpriset i kemi, 2014

Källor 

Amerikanska fysiker under 2000-talet
Amerikanska kemister under 2000-talet
Wolfpristagare i kemi
Födda 1953
Män
Levande personer
Nobelpristagare i kemi
Amerikanska professorer i kemi
Alumner från Cornell University
Amerikanska nobelpristagare
Forskare från Kalifornien
Personer från Alameda County
Michael Grätzel

Michael Grätzel, född 11 maj 1944, är en tysk kemist verksam i Schweiz.

Grätzel studerade vid Freie Universität Berlin (FUB) där han blev diplomkemist (motsvarande magisterexamen) 1968 och tog doktorsexamen 1970 på kärnkemisk forskning utförd vid Hahn-Meitner-institutet med Arnim Henglein som handledare. Han var postdoc vid University of Notre Dame 1970–1972 och återvände sedan till Berlin där han blev docent vid FUB 1976. Från 1977 har han varit verksam vid École polytechnique fédérale de Lausanne (EPFL), från 1979 som ordinarie professor. Vid EPFL är han föreståndare för laboratoriet för fotonik och ytor.

Han har forskat kring elektronöverföring i material, och har bland annat skapat en ny slags solcell, som utnyttjar färgämnen och nanopartiklar av titandioxid och ofta kallas "Grätzelcellen". För detta belönades han 2010 med Millenniumpriset för teknologi.

Grätzel är hedersdoktor vid Uppsala universitet (1998) och vid Universitetet i Turin.

Källor 

Tyska kemister
Schweiziska kemister
Alumner från Freie Universität Berlin
Alumner från Technische Universität Berlin
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Födda 1944
Män
Levande personer
Sköldgatan

Sköldgatan är en gata på Södermalm i Stockholm. För motorfordon är gatan en återvändsgränd med vändplan, men förbinder Ringvägen med Rosenlundsgatan för gående via trappor. Sköldgatan ligger i den västra delen av Södra stationsområdet ned mot Tantolunden. Vägen går parallellt med gångstråket Södermalmsallén. Sköldgatan har svag lutning och inramas av bostadskvarteren Svärdet i norr och Skottet i söder.

Gatan fick sitt namn vid revisionen av gatunamn i Stockholm år 1885, och var då "den bibehållna reglerade delen av Tantogatan sydvest om jernvägen". Efter Årstabrons invigning och Västra stambanans nya sträckning 1929 kom Sköldgatan att gå från Ekermanska malmgården genom nuvarande Ånghästparken mot gamla Västra stambanans spårdike nedanför Maria Bangata. Sköldgatan fick sin nuvarande sträckning i samband med att det nya Södra stationsområdet uppfördes 1987 - 1990 och delen öster om Ringvägen gjordes om till gångstråk genom Ånghästparken. Den återstående stumpen väster om Ringvägen, vid Ekermanska malmgården i Tantolunden, fick då namnet Ekermans Gränd.

Stora delar av Sjöwall Wahlöös kriminalroman Brandbilen som försvann från 1969  kretsar kring en fastighet på gatan och den våldsamma brand som inleder boken. På tyska har boken fått titel Alarm in Sköldgatan. Det låg ett hus vid Sköldgatans gamla sträckning genom det som nu är Ånghästparken, som kan ha legat till grund för Sjöwall Wahlöös skildring. Dagens bostadsfastigheter är av senare datum. De är fördelade på två stora kvarter från 1987 - 1990 uppförda av Stockholmshem med cirka 600 respektive 250 lägenheter. Kvarteren ringas in av Rosenlundsgatan, Södermalmsallén, Ringvägen och Maria Bangata..

Referenser

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Paralympiska sommarspelen 2016

Paralympiska sommarspelen 2016 anordnades i Rio de Janeiro, Brasilien 7–18 september 2016. Det beslutades i samband med att staden den 2 oktober 2009 tilldelades olympiska sommarspelen, eftersom paralympiska spelen sedan 1992 anordnas på samma ort som olympiska spelen men några veckor senare.

Under den näst sista tävlingsdagen skakades spelen av ett dödsfall då iranske cyklisten Bahman Golbarnezhad omkom efter en krasch i herrarnas linjelopp. Kina vann medaljligan med 107 guld och totalt 239 medaljer.

Tävlingarna

Öppningsceremoni 
Öppningsceremonin för de paralympiska sommarspelen 2016 ägde rum på Maracanãstadion den 7 september kl. 18:30 lokal tid.

Deltagande nationer 
Följande tävlande nationer deltog. Siffrorna inom parentes visar antalet deltagare.

 (1)
 (60)
 (1)
 (4)
 (84)
 (2)
 (1)
 (170)
 (1)
 (2)
 (26)
 (1)
 (2)
 (14)
 (1)
 (288)
 (7)
 (1)
 (2)
 (1)
 (1)
 (15)
 (39)
 (2)
 (2)
 (21)
 (2)
 (5)
 (45)
 (5)
 (1)
 (6)
 (5)
 (2)
 (5)
 (26)
 (123)
 (1)
 (18)
 (1)
 (1)
 (5)

 (3)
 (60)
 (1)
 (1)
 (1)
 (1)
 (2)
 (24)
 (19)
 (9)
 (2)
 (14)
 (110)
 (44)
 (5)
 (33)
 (98)
 (3)
 (132)
 (10)
 (1)
 (1)
 (152)
 (2)
 (11)
 (9)
 (310)
 (3)
 (1)
 (2)
 (1)
 (19)
 (22)
 (6)
 (1)
 (2)
 (11)
 (1)
 (3)
 (13)

 (1)
 (1)
 (1)
 (2)
 (1)
 (19)
 (2)
 (1)
 (26)
 (2)
 (71)
 (1)
 (3)
 (8)
 (2)
 (9)
 (2)
 (115)
 (3)
 (2)
 (23)
 (2)
 (25)
 (27)
 (2)
 (1)
 (1)
 (2)
 (2)
 (5)
 (90)
 (37)
 (4)
 (3)
 (12)
 (13)
 (2)
 (1)
 (3)
 (24)
 (2)

 (16)
 (1)
 (1)
 (13)
 (28)
 (8)
 (1)
 (113)
 (9)
 (252)
 (1)
 (58) 
 (44)
 (80)
 (2)
 (1)
 (13)
 (1)
 (45)
 (37)
 (1)
 (2)
 (3)
 (31)
 (81)
 (2)
 (156)
 (1)
 (169)
 (43)
 (272)
 (4)
 (32)
 (24)
 (11)
 (20)
 (6)
 (28)
 (2)

Sporter 
22 sporter med totalt 528 medaljgrenar avverkades i spelen. Nya sporter för årets tävlingar var kanot och triathlon. Antal grenar inom respektive sport anges inom parentes.

  Boccia (7)
  Bordtennis (29)
  Bågskytte (9)
  Cykelsport
  Bana (17)
  Landsväg (33)
  Fotboll 5-a-side (1)
  Fotboll 7-a-side (1)

  Friidrott (177)
  Goalball (2)
  Judo (13)
  Kanot (6)
  Ridsport (11)
  Rodd (4)
  Rullstolsbasket (2)
  Rullstolsfäktning (14)

  Rullstolsrugby (1)
  Rullstolstennis (6)
  Segling (3)
  Simning (152)
  Skytte (12)
  Styrkelyft (20)
  Triathlon (6)
  Volleyboll (2)

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 
 Paralympic.org

 *
Hans Petersson

Hans Petersson kan syfta på någon av följande:

 Hans Peterson (1922–2022), svensk författare
 Hans Petersson i Röstånga (1926–2001), svensk folkskollärare och folkpartistisk politiker
 Hans Petersson (1942) (född 1942), riksdagsledamot för Vänsterpartiet
 Hans F Petersson (född 1924), statsvetare och professor vid Lunds universitet
 Hans Peterson, svensk konstnär
 Hans Petersson, tysk matematiker.
Lista över generalsekreterare i Europarådet

Generalsekreteraren i Europarådet väljs av Europarådets Parlamentarikerförsamling (Parliamentary Assembly of the Council of Europe) för fem år.

Europarådet
 
Generalsekreterare i Europarådet
Ribbingebäck

Ribbingebäck är en by i västra delen av Skogs-Tibble socken i Uppsala kommuns västligaste del i Uppland.

Byn består av enfamiljshus samt en bondgård och är belägen vid länsväg C 571 cirka 6 kilometer söder om Järlåsa. Ribbingebäck är känt främst på grund av Ribbingebäcks herrgård, vilken förr i tiden tillhörde bland andra Eric Samuel Sparre, som avled på platsen år 1843. I början av 1900-talet styckades herrgårdsbyggnaden av från själva gården och köptes senare av Stockholms stadsmission som drev behandlingshem där in på 2000-talet. Herrgården köptes senare av församlingen Livets Ord i Uppsala som använde det som församlingsgård, retreatgård och flyktingboende. 2017 såldes anläggningen av ett fastighetsbolag.

Hösten 2019 förvärvades fastigheten av lantbrukarfamiljen som sedan 1993 ägt jordbruket som tillhörde säteriet fram till styckningen i början av 1900-talet. Numera kommer de gamla behandlings- och personalbostäderna uthyras som privatbostäder och herrgården användas för fest och konferensändamål.

Väster om Ribbingebäck går gränsen till Österunda socken i Enköpings kommun, och söderut går gränsen till Nysätra socken i Enköpings kommun. Området är med andra ord en gränstrakt. Länsväg C 819 går från Ribbingebäck västerut mot Österunda. Länsväg C 575 går österut mot Skogs-Tibble och Ramsta kyrka.

Externa länkar
 Ribbingebäck herrgård
 Ribbingebäcks historia
 Skogs-Tibble Fornminnes- och Hembygdsförening

Orter i Uppsala kommun
Fyllingen

Fyllingen (349 meter över havet) är en sjö i Nordmarka väster om Bjørnsjøen. Sjön är delad i två delar och omtalas ofta som två sjöar, Østre Fyllingen och Vestre Fyllingen.

Insjöar i Oslo
Brunnsta, Enköpings kommun

Brunnsta, även känt som Österunda är kyrkbyn i Österunda socken i norra delen av Enköpings kommun, Uppland. Från 2020 har SCB här avgränsat en småort.

Någon kyrkby i egentlig mening har inte funnits i Österunda, och har ursprungligen skiljts från kyrkan och klockargården genom ett mindre skogsområde, även om det delvis är borta nu. Brunnsta omtalas i dokument första gången 1370 ("i Bronastom"), då kung Albrekt av Mecklemburg överlät 8 penningland förbrutet gods i Brunnsta till Sten Stensson (Bielke). Under 1500-talet omfattar Brunnsta en skatteutjord om 1 öresland och 8 penningland samt ett mantal kyrkojord om 5 öresland, som 1538 sägs ränta 13 mark i avradspenningar (hälvten till kyrkan och hälften till prästen), 4 mark gengärdspenningar, 7 dagsverken och 4 hästar.

Orten består av enfamiljshus samt bondgårdar och är belägen vid länsväg C 558 (Enköping-Vittinge). Strax öster om Brunnsta ligger Österunda kyrka.

Länsväg C 819 går från Brunnsta österut. Väster om Brunnsta ligger Skattmansöådalen.

Externa länkar

 Torstuna-Österunda hembygdsförening

Orter i Enköpings kommun
Småorter i Sverige
Brunnsta

Brunnsta kan syfta på:

 Brunnsta, Håbo kommun – småort i Håbo kommun
 Brunnsta, Enköpings kommun – by i Enköpings kommun
Jon Åge Tyldum

Jon Åge Tyldum, född 26 oktober 1968, från Snåsa kommun i Nord-Trøndelag fylke är en norsk tidigare skidskytt. Han avslutade sin karriär 1998.

Tyldum deltog vid Olympiska vinterspelen 1992 och 1994. Individuellt blev hans bästa placering en tjugofemte plats i sprinten vid OS 1994. Han var vidare med i stafettlaget som slutade på sjua vid samma mästerskap. 

Vid VM sammanhang blev det fyra medaljer varav av två individuella silver. 

Han hade större framgångar i världscupen som han vann vid två tillfällen både 1991/1992 samt 1994/1995.

Källor 

 Fakta på IBUs-webbplats

Födda 1968
Norska skidskyttar
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Norge
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Norge
Tävlande i skidskytte vid olympiska vinterspelen 1994
Män
Levande personer
Världsmästare i skidskytte
Personer från Snåsa kommun
Danmarks runeindskrifter 279

DR 279 är 5 fragment av ett vikingatida ( efter-Jelling) runsten av granit i Sjörup, vid Sjörups gamla kyrka, Sjörups socken och Ystads kommun. Delen av stenen sitter inmurad i bron så att alla runor kan läsas.

Stenen 
Enligt uppgift från 1600-talet stod stenen vid en stenbro "ett pilskott (ca 200 m) nordost om Sjörups kyrka". Det finns också uppgifter om att den skulle ha stått i en gravhög i närheten. Enligt O. Worm låg runstenen på hans tid helt nära kyrkan, lagd som bro över en bäck. Den ska emellertid tidigare ha stått på en liten hög i en åker. Senare blev stenen sönderhuggen och använd till brobygge i Skivarp. På 1700-talet delades stenen i 6 delar och användes som byggmaterial i en stenvalvsbro (landsvägsbro) över Skivarpsån. År 1985 tog man ut fem delar och restaurerade stenen och satte upp den NV om bron. En del fick dock sitta kvar i bron. Enligt en annan rapport, var stenen i fem delar och inlagd i brovalvets undre del. Fyra av dessa delar var uttagna, den femte delen kunde ej tas ut och en avgjutning av densamma gjordes. År 1996 flyttades stenen tillbaks till Sjörups gamla kyrka och placerades på nuvarande plats, se dnr 421-1845-1996. Nu är stenen placerad utanför kyrkomuren strax norr om Sjörups gamla kyrka.

Inskriften 

Slaget vid Uppsala kan vara slaget vid Fyrisvallarna, som ska ha utkämpats i slutet av 900-talet.­ Slaget ska ha stått mellan sveakungen Erik och hans brorson Styrbjörn starke, som enligt samtida isländsk skaldediktning var hövding över Jomsvikingarna. Kung Erik gick segrande­ ur striden och fick därför till­namnet Segersäll.

Källor 

Bruzelius, N. G.: Antiquarisk beskrivning öfver Ljunits härad.
 Danmarks Runeindskrifter. Ved Lis Jacobsen og Erik Moltke. Kbhn, 1942.
Peringskiöld Monumenta Sveo-Gothorum X.

Externa länkar 
 

 
Skånes runinskrifter
Runinskrifter i Ystads kommun
Glada tyrolare

Glada tyrolare (originaltitel: Swiss Miss) är en långfilm från 1938 med komikerparet Helan och Halvan regisserad av John G. Blystone och producerad av Hal Roach.

Handling 
Filmen utspelar sig i Schweiz. Halvan har övertygat Helan om att det i landet finns en stark efterfrågan på råttfällor eftersom det tillverkas så mycket ost där. De blir lurade på alla råttfällor, och efter att ha ätit en brakmiddag på ett värdshus tvingas de betala av skulden genom att bli diskare. En österrikisk kompositör och dennes fru, en operasångerska och en gorilla är andra medverkande i filmen.

Om filmen 
Filmen har visats både kortfilm och långfilm i Sverige. När den hade Sverigepremiär den 7 november 1938 på biografen Skandia gick den under titeln Glada tyrolare. När filmen hade nypremiär 1964 gick den som Lyckliga schweizerostar. När filmen visades som två kortfilmer 1958 var titlarna Helan och Halvan i gungan och Här var det råttfällor.

Från början var det menat att filmen skulle ha spelats in i färg, men på grund av för hög kostnad fick producenten Hal Roach spela in filmen i svartvitt, som duons tidigare filmer. Däremot finns färgfoton från inspelningen av filmen och en dator-kolorerad version av själva filmen, med några scener bortklippta.

Åsnan som förekommer i filmen är samma som används i duons tidigare långfilm Vi reser västerut som kom året 1937, året innan denna film hade premiär.

Avsnittet där Helan och Halvan försöker att få in ett piano i ett hus finns med redan i duons tidigare kortfilm Pianoexpressen från 1932.

Filmen har visats ett antal gånger i SVT; 1969, 1975 och 1982.

Medverkande (i urval) 
 Stan Laurel – Halvan
 Oliver Hardy – Helan
 Walter Woolf King – Victor Albert, kompositör från Wien
 Grete Natzler (under pseudonymen "Della Lind") – Anna Hoepfel Albert, operasångerska
 Adia Kuznetzoff – Franzelhuber
 Eric Blore – Edward Morton
 Charles Gemora (felaktigt krediterad som Gamore) – gorilla
 Sam Lufkin – skäggprydd bonde
 Eddie Kane – handlare
 Anita Garvin – handlarens fru
 Jack Hill – man på festen
 Ed Brandenburg – gäst på alphotellet
 Baldwin Cooke – gäst på alphotellet
 Sammy Brooks – oidentifierad roll
 Chet Brandenburg – oidentifierad roll
 Ham Kinsey – stand-in för Stan Laurel, musiker
 Charlie Phillips – stand-in för Oliver Hardy

Referenser 

Helan och Halvan-filmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1938
Schweiz på film
Engelskspråkiga filmer
Svante Svenson

Svante Gervasius Svensson, född 19 juni 1848, död 15 februari 1916, var en svensk byggmästare och arkitekt bosatt i Karlshamn. 

Svante Svensson ansvarade för byggandet av flera centrala byggnader i Karlshamn, t. ex. Stadshotellet, Karlshamns sparbank och Bodetorpsskolan, men även flera trähus i Ronneby brunnspark. I Kristianstad byggde och ritade han Frimurarehuset, Kristianstads sparbank och Fornstugan i Tivoliparken, dessutom sockerfabriken i Arlöv och andra byggnader i Malmö, Halmstad och Växjö. Han utförde ritningarna och uppförde Degeberga tingshus 1891, Ljungby tingshus 1901 och Lycksele tingshus 1907.

Hans son Vilhelm Svensson gjorde efter studier vid Tekniska högskolan i Charlottenburg karriär som inredningsarkitekt vid flera kända museer som Pergamonmuseet, Bodemuseum och Konsthantverkmuseet i Berlin i början av 1900-talet.

Bilder

Källor

Externa länkar

Svenska byggmästare under 1800-talet
Svenska arkitekter under 1800-talet
Män
Födda 1848
Avlidna 1916