kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ulf Widerström

Ulf Emanuel Widerström, född 8 juni 1914 i Stockholm, död 18 mars 2002, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör samt industriman.

Biografi
Widerström var son till generalkonsul Karl Widerström och hans hustru Ellinor född Wrangel. Han utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1937 och var anställd vid AB Vattenbyggnadsbyrån 1937–1940 och vid Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1940–1942. Han blev avdelningschef vid AB Skånska Cementgjuteriet 1942, disponent 1959, vice verkställande direktör 1963, var verkställande direktör där 1965–1977 och styrelseordförande 1977–1979. Han var ordförande i Svenska Byggnadsentreprenörföreningen (SBEF) 1972–1977.

Widerström ingick 1944 äktenskap med Barbro Kjellström (1920–2015), dotter till Nils Kjellström (1892–1979). Ulf Widerström är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor 

Byggorganisationerna
Noter

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Personer i Malmös historia
Ingenjörer från Stockholm
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1914
Avlidna 2002
Män
Vetenskaplig socialism

Vetenskaplig socialism eller den vetenskapliga socialismen är termen Friedrich Engels använde för att beskriva den sociopolitiska teori som presenterades av Karl Marx. Den vetenskapliga socialismen står i kontrast till den utopiska socialismen på det sätt att dess teorier bygger på empiri, observationer är avgörande för teorins utveckling, och kan i sina teoretiska beståndsdelar falsifieras.

Metodologi 
Den vetenskapliga socialismens metodologi går ut på att genom analys av historisk utveckling förstå och förutsäga sociala, ekonomiska och materiella fenomen i samhället och den möjliga utvecklingen. Det står i skarp kontrast till den så kallade utopiska socialismen, vars metod är att presentera vad som uppfattas som rationella förslag på förändring och övertyga andra om rationaliteten och det önskvärda i dessa förslag. Den vetenskapliga socialismen står också i kontrast till den klassiska liberala föreställningen om naturlagar, vilka är grundade i metafysiska föreställningar gällande moral istället för analysen av föränderliga materiella och fysiska egenskaper i världen.

Se även 
 Marxism
 Socialism
Dialektisk materialism
 Demokratisk socialism
Socialismens utveckling från utopi till vetenskap

Referenser 

Marxism
Marxistisk teori
Socialism
Kommunism
Arbetarrörelse
It's Over

It's Over är en låt komponerad av Roy Orbison och Bill Dees som lanserades som vinylsingel av Roy Orbison 1964. Den blev en hitsingel och i Storbritannien fick han med denna låt sin andra singeletta.

Låten är en olycklig närmast operaliknande ballad och handlar om ett avslutat kärleksförhållande, vilket blir outhärdligt för låtens huvudperson. Låten börjar lugnt med Roy Orbison och en gitarr, men byggs snart upp med en orkester och avslutas med ett crescendo.

Michael Caine sjunger låten i filmen Little Voice från 1998.

Listplaceringar
Billboard Hot 100, USA: #9
UK Singles Chart, Storbritannien: #1
Nederländerna: #4
VG-lista, Norge: #10
Kvällstoppen, Sverige: #14
Tio i topp, Sverige: #6

Källor

Musiksinglar 1964
Vegard Opaas

Vegard Opaas, född 11 november 1961 i Oslo, är en norsk tidigare backhoppare som tävlade för Grorud Idrettslag. Opaas var första nordman som vann världscupen i backhoppning sammanlagt.

Karriär

Vegard Opaas debuterade i världscupen i St. Moritz i Schweiz 27 januari 1982. Första segern i en deltävling i världscupen kom i stora backen i Thunder Bay i Kanada 11 december 1983. Han har totalt 7 delsegrar i världscupen. Säsongen 1986/1987 vann han som första nordman världscupen sammanlagt, före österrikarna Ernst Vettori och Andreas Felder.

Opaas deltog i olympiska spelen 1984 i Sarajevo i Bosnien och Hercegovina i dåvarande Jugoslavien. I första backhoppstävlingen, i normalbacken i Malo Polje, blev Opaas nummer åtta, 11,4 poäng efter segrande Jens Weissflog från DDR och 9,0 poäng från prispallen. I stora backen blev han nummer 27.

Under olympiska spelen 1988 i Calgary i provinsen Alberta i Kanada blev Opaas nummer 45 i normalbacken i Canada Olympic Park och nummer 19 i stora backen. Matti Nykänen från Finland vann i båda backarna.

Vegard Opaas startade i sitt första Skid-VM i Seefeld in Tirol i Österrike. Han tävlade i normalbacken och blev nummer 27. 

Höjdpunkten i karriären kom under Skid-VM 1987 i Oberstdorf i förbundslandet Bayern i dåvarande Västtyskland då Vegard Opaas vann medaljer i samtliga tävlingar. I första tävlingen, i stora backen, vann Opaas en silvermedalj, 7,7 poäng efter Andreas Felder, och 1,3 poäng före Ernst Vettori. I lagtävlingen vann Opaas en ny silvermedalj, tillsammans med det norska laget (Ole Christian Eidhammer, Hroar Stjernen, Ole Gunnar Fidjestøl och Vegard Opaas). Finland vann guldet och Österrike vann bronset.

I skidflygningsbacken Letalnica i Planica noterade Vegard Opaas 1987 ett hopp på 193 meter, över officiell världsrekord, men hoppet räknas inte som världsrekord.

Vegard Opaas tävlade 6 säsonger i tysk-österrikiska backhopparveckan. Bästa sammanlagtresultat var i säsongen 1986/1987 då han blev nummer två, 6,9 poäng efter Ernst Vettori. Opaas vann öppningstävlingen i Oberstdorf och blev nummer tre i Bischofshofen.

Opaas blev norsk mästare én gång, i Holmenkollen 1986. Han har också en silvermedalj och två bronsmedaljer från norska mästerskap. Vegard Opaas avslutade sin backhoppningskarriär 1990. Sista internationella tävlingen var i normalbacken i Raufoss 17 mars 1990. Han slutade på 43:e plats.

Vinster i världscupdeltävlingar

Externa länkar
 
 Sports Reference - Vegard Opaas

Födda 1961
Norska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Norge
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Norge
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Levande personer
Män
Idrottare från Oslo
Personer i Norge under 1900-talet
Roberto Cecon

i skidflygning

Roberto Cecon, född 28 december 1971 i Gemona i provinsen Udine, är en italiensk tidigare backhoppare, som tävlade internationellt åren 1987-2003, och nuvarande backhoppningstränare. Under sin aktiva karriär representerade han G.S. Fiamme Gialle i Rom.

Karriär  

Roberto Cecon debuterade internationellt i tysk-österrikiska backhopparveckan (som ingår i världscupen) 30 december 1987 i Oberstdorf i Tyskland. Säsongen 1993/1994 var hans bästa i backhopparveckan. Han blev nummer 6 sammanlagt.

Cecon har tävlat 15 säsonger i världscupen. Säsongen 1994/1995 blev han nummer två sammanlagt, efter Andreas Goldberger från Österrike och före Janne Ahonen från Finland. Cecon har 6 delsegrar i världscupen. Den första kom på hemmaplan i Val di Fiemme 16 februari 1990. Den sista världscupsegern kom i Falun i Sverige 4 februari 1995.

Roberto Cecon startade i alla VM i skidflygning från 1990 till 2002 (7 stycken). Han vann två bronsmedaljer, vilket skedde under VM 1992 i Harrachov i Tjeckien, där Noriaki Kasai från Japan vann före Andreas Goldberger, och under skidflygnings-VM 1994 i Planica i Slovenien där Jaroslav Sakala från Tjeckien vann före Espen Bredesen från Norge.

Roberto Cecon tävlade också i fyra olympiska vinterspel, där hans bästa placering var 16:e i individuellt i stora backen i Lillehammer. Hans bästa placering på världsmästerskapen i nordisk skidsport är åtta, individuellt i stora backen vid 1995 års tävlingar i Thunder Bay.

I perioden 1988 till 2001 vann Roberto Cecon nio guldmedaljer och en silvermedalj, alla i individuella tävlingar, i italienska mästerskap. Han blev nummer tre sammanlagt i skidflygningsvärldscupen säsongerna 1993/1994 och 1994/1995.

Cecon avslutade sin aktiva idrottskarriär 2003. Han blev senare backhoppningstränare.

Källor
 
 Sports Reference - Roberto Cecon

Italienska backhoppare
Backhoppstränare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 2002
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Italien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Italien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Italien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från Italien
Italienska idrottare under 1900-talet
Italienska idrottare under 2000-talet
Personer från provinsen Udine
Födda 1971
Levande personer
Män
Bas och överbyggnad

Bas och överbyggnad är ett begrepp inom marxistisk teori som försöker förklara sambandet mellan å ena sidan summan av de ekonomiska grundförutsättningarna/produktionsförhållandena (basen) i samhället och å den andra sidan de politiska och juridiska och kulturella samt mediala institutionerna (överbyggnaden) i samhället: "Summan av dessa produktionsförhållanden bildar samhällets ekonomiska struktur, den reella bas, på vilken en juridisk och politisk överbyggnad reser sig och vilken motsvaras av bestämda former av det samhälleliga medvetandet". Överbyggnaden kan påskynda eller bromsa en samhällelig utveckling genom att påverka basen. När basen förändras, till exempel genom ny teknologi, måste också överbyggnaden förändras förr eller senare. Ett exempel är striden mellan kyrkan och vetenskapen om jordens rotation runt solen och jordens plats i universum. Nya instrument såsom stjärnkikaren kunde användas för att göra mer exakta beräkningar, vilket utmanade teologiska modeller om himmelsk perfektion (såsom att solen roterade runt jorden i en perfekt cirkel). Ofta räknas också religion till överbyggnaden. Konflikter mellan basen och en överbyggnad som inte längre motsvarar denna, kan resultera i den mer omfattande samhällsförändring som kallas revolution. Även om basen på sikt är viktigare för överbyggnaden än tvärt om, går dock inte förhållandet endast åt ett håll. Istället är förhållandet dialektiskt och reflexivt.

Se även 
 Marxism
 Ekonomisk determinism
 Louis Althusser
 Infrastruktur
 Klassisk marxism
 Materialistisk dialektik
 Falskt medvetande
 Historisk materialism
 Materialism
 Reifikation

Referenser 

Marxism
Marxistisk teori
Socialism
Kommunism
Arbetarrörelse

ru:Исторический материализм#Основные принципы и понятия
Primož Ulaga

i skidflygning

Primož Ulaga, född 20 juli 1962 i Ljubljana, Folkrepubliken Slovenien (slovenska: Ljudska republika Slovenija), är en slovensk tidigare backhoppare som tävlade för Jugoslavien. Han representerade SSK Ilirija.

Karriär 

Primož Ulaga debuterade internationellt 17 år gammal i tysk-österrikiska backhopparveckan i Oberstdorf 30 december 1979. (Tävlingen var också en del av världscupens första säsong.) Han blev nummer 86 i debuttävlingen. Sin första seger i världscupen tog han säsongen efter, i normalbacken i Thunder Bay i Kanada 21 februari 1981. 

Under Skid-VM 1982 i Holmenkollen i Oslo blev han nummer 39 i normalbacken (Midtstubakken) och nummer 41 i stora backen (Holmenkollbakken) han startade också i Skid-VM i Engelberg 1984 (lagtävling), i Seefeld 1985, i Oberstdorf 1987 och i Lahtis 1989. Hans bästa placering vid världsmästerskapen i nordisk skidsport blev sjätteplatsen i individuell tävlan i stora backen i Seefeld in Tirol 1985.

Primož Ulaga deltog i två olympiska vinterspel. På hemmaplan i Sarajevo 1984 blev han nummer 57 i normalbacken och nummer 13 i stora backen. Ulaga tog silver i lagtävlingen i stor backe vid spelen 1988 i Calgary tillsammans med lagkamraterna Matjaž Zupan, Matjaž Debelak och Miran Tepeš. Jugoslaviska laget var 8,9 poäng efter Finland, som vann guldet, och 29,4 poäng före Norge. I normalbacken blev Ulaga nummer 30 och i stora backen delade han 40:e platsen. 

Primož Ulaga tog silver vid världsmästerskapen i skidflygning 1988 som arrangerades i Heini Klopfer-backen i Oberstdorf, Bayern, Västtyskland. Han var 3,0 poäng efter guldvinnaren Ole Gunnar Fidjestøl från Norge och 5,5 poäng före bronsvinnaren Matti Nykänen från Finland. Ulaga startade också i skidflygnings-VM 1990 i Vikerusund. Då blev han nummer 25, 47,5 poäng efter segrande Dieter Thoma från Tyskland.

Ulaga vann nio världscupdeltävlingar mellan 1981 och 1988. Den första segern kom 21 februari 1981 i Thunder Bay och den sista kom på hemmaplan i Bloudkova Velikanka i Planica 27 mars 1988. Han var bland de tio bästa sammanlagt i världscupen fyra gånger. Bästa resultatet kom i säsongen 1987/1988 då han blev nummer 3 efter Matti Nykänen och Pavel Ploc från Tjeckoslovakien.

Källor
 
 Sports Reference - Primož Ulaga

Födda 1962
Jugoslaviska backhoppare
Jugoslaviska olympiska silvermedaljörer
Levande personer
Män
Olympiska silvermedaljörer 1988
Personer från Ljubljana
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1984
Stanisław Bobak

Stanislaw Bobak, född 12 mars 1956 i Ząb nära Zakopane - död 12 november 2010 i Zakopane, var en polsk backhoppare. Stanisław Bobak var en av 1970- och 80-talens främsta backhoppare. Han representerade Legia Zakopane.

Karriär 

Stanisław Bobak debuterade internationellt under tysk-österrikiska backhopparveckan i Schattenbergschanze i Oberstdorf i Västtyskland 30 december 1972. Han blev nummer 36 i sin första deltävling i backhopparveckan. Två år senare, i Oberstdorf, placerade Bobak sig på prispallen i backhopparveckan. Han blev nummer 2, bara slagen av Willi Pürstl från Österrike. Bobak blev även nummer 2 i avslutningstävlingen i backhopparveckan i Paul-Ausserleitner-Schanze i Bischofshofen 6 januari 1976. Bobak var som bäst i backhopparveckan säsongen 1974/1975 då han blev nummer 4 sammanlagt efter österrikarna Willi Pürstl, Edi Federer och Karl Schnabl.

Världscupen i backhoppning startade säsongen 1979/1980. Bobak startade i sin första deltävling i världscupen under backhopparvecka, i Oberstdorf 30 december 1979, där han blev nummer 101 av 105 startande. I nyårstävlingen 1980 i Olympiabacken i Garmisch-Partenkirchen i Västtyskland, kom Bobak för första gången bland de 10 bästa i en deltävling i världscupen. Han blev nummer 6. Han vann sin enda seger i världscupen på hemmaplan i Zakopane 26 januari 1980. Dagen efter blev han nummer två i samma backen, bara slagen av landsmannen Piotr Fijas. Bobak tävlade två säsonger i världscupen. Han var som bäst i världscupens första säsong (1979/1980), då han blev nummer 3 sammanlagt efter österrikarna Hubert Neuper (som vann den allra första världscupen sammanlagt) och Armin Kogler.

Stanisław Bobak startade i olympiska spelen 1976 i Innsbruck i Österrike. Där blev han nummer 28 i normalbacken och nummer 37 i stora backen. Backhoppningen dominerades totalt av Österrike och Östtyskland. Under olympiska spelen 1980 i Lake Placid i USA blev Bobak nummer 10 i normalbacken och nummer 22 i stora backen.

I polska mästerskap har Bobak 8 guldmedaljer (4 från tävlingar i stora backen och 4 från normalbacken). Han har dessutom 6 silvermedaljer från polska mästerskap. Bobaks sista internationella tävling var i Planica i dåvarande Jugoslavien 22 mars 1981. Stanisław Bobak avslutade sin backhoppningskarriär i en ålder av 25 år på grund av en svår ryggskada.

Världscupen

Vinster

Källor
 (ofullständig)
 Skijumping.pl: Biografi och bilder (polska)
 PKOl: Resultat i olympiska spelen (polska)

Födda 1956
Polska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1980
Män
Avlidna 2010
Personer från Lillpolens vojvodskap
Personer i Polen under 1900-talet
Roger Ruud

Roger Ruud, född 1 oktober 1958 i Hurdal i Akershus fylke, är en norsk tidigare backhoppare som representerade Lensbygda Sportsklubb.

Karriär 

Roger Ruud debuterade internationellt i tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1976/1977. I första deltävlingen, i Schattenbergschanze i Oberstdorf i Västtyskland 30 december 1976 blev Ruud nummer 19. Ruud var på prispallen efter deltävlingen i Innsbruck i Österrike 4 januari 1979. Han blev nummer två efter Pentti Kokkonen från Finland. Ruud vann nyårshoppningen i Garmisch-Partenkirchen 1982 och slutade tvåa totalt i Tysk-österrikiska backhopparveckan samma säsong, 36,0 poäng efter segraren Manfred Deckert från Östtyskland. 

Ruud tävlade i världscupen från första säsongen 1979/1980. Han deltog 11 säsonger i världscupen och blev som bäst nummer två totalt säsongen 1980/1981, 4 världscup-poäng efter Armin Kogler från Österrike. Ruud har 9 segrar i deltävlingar i världscupen. Den första kom i St. Moritz i Schweiz 27 februari 1980 och den sista i Cortina d’Ampezzo i Italien 8 januari 1985. Ruud vann tävlingen i Holmenkollbakken 1981 före Horst Bulau från Kanada och landsmannen Johan Sætre.

Ruud slutade sexa i individuella tävlingen i stor backe vid olympiska vinterspelen 1980 i Lake Placid i USA. Han var 28,0 poäng bak segrande Jouko Törmänen från Finland och 5,5 poäng från en bronsmedalj. I normalbacken blev han nummer 13.

Roger Ruud deltog i Skid-VM på hemmaplan i Oslo 1982. Han tävlade i normalbacken (Midtstubakken) och blev nummer 9. Under VM 1985 i Seefeld in Tirol i Österrike blev han nummer 35 i normalbacken.

Ruud blev norsk mästare i stora backen (1981) och två gånger i normalbacke (1982 och 1986). Han har även två silvermedaljer och fyra bronsmedaljer från norska mästerskapen. Han blev också norsk juniormästare mellan 1975 och 1978. 

Ruud avslutade sin aktiva backhoppningskarriär 1986.

Övrigt 

Roger Ruud vann också tre norska mästerskap i roadracing.

Han satt 30 dagar i fängelse för fortkörning.

Källor
 
 Sports Reference - Roger Ruud
 Holmenkollen vinnare sedan 1892 - klicka på Vinnere för nedladdningsbar PDF-fil

Fotnoter 

Födda 1958
Levande personer
Män
Norska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Norge
Personer från Hurdals kommun
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1980
Personer i Norge under 1900-talet
Stephan Zünd

Stephan Zünd, född 3 juli 1969 i Zürich, Schweiz, är en schweizisk tidigare backhoppare som tävlade internationellt åren 1990-1996. Vid olympiska vinterspelen 1992 i Albertville, ingick han i det schweiziska lag som slutade åtta i laghoppningen i stora backen, och på 20:e plats i den individuella tävlingen i normalbacken.

Stephan Zünds bästa placering vid the världsmästerskapen i nordisk skidsport var i Val di Fiemme 1991 då han ingick i det schweiziska lag som kom sexa i laghoppningen i stora backen och femma i individuella tävlingen i stora backen. Hans främsta placering vid världsmästerskapen i skidflygning var sexa i Planica 1994.

Stephan Zünd vann fyra individuella världscupdeltävlingar i olika stora hoppbackar åren 1991-1992.

Källor

Noter

Externa länkar

Levande personer
Män
Schweiziska backhoppare
Födda 1969
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Schweiz
Idrottare från Zürich
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1992
Schweiziska idrottare under 1900-talet
Schweiziska idrottare under 2000-talet
Werner Rathmayr

Werner Rathmayr, född 26 januari 1972 i Linz i Oberösterreich, är en österrikisk tidigare backhoppare, som tävlade internationellt åren 1990-1997, och nuvarande backhoppstränare. Han representerade UVB Hinzenbach.

Karriär 

Werner Rathmayr debuterade internationellt på hemmaplan i den österrikiska delen av tysk-österrikiska backhopparveckan i Bergiselschanze i Innsbruck 4 januari 1990. Backhopparveckan ingår som en del av världscupen. Werner Rathmayr slutade på en 69:e plats i sin första internationella tävling. Rathmayr deltog i junior-VM 1990 som arrangerades i MS 1970 i Štrbské Pleso i dåvarande Tjeckoslovakien. Han startade i lagtävlingen och vann guldet tillsammans med österrikiska laget, före Finland och Jugoslavien.

Rathmayr vann åtta världscupdeltävlingar (sex individuella segrar och två segrar i lagtävlingar) åren 1991-1993. Den första delsegern kom i Miyanomori-backen (normalbacke) i Sapporo i Japan 14 december 1991. Sista segern kom i Falun i Sverige 6 december 1992. Han var som bäst i världscupen säsongen 1991/1992 då han kom på andra plats sammanlagt, bara slagen av Toni Nieminen från Finland. Säsongen efter, 1992/1993, blev Rathmayr nummer fyra totalt i världscupen.

Werner Rathmayers deltog i två världsmästerskap i skidflygning. Under skidflygnings-VM 1992 i Čerťák i Harrachov i Tjeckoslovakien slutade han på en 18:e plats. Två år senare, i VM 1994 i Letalnica i Planica i Slovenien blev Rathmayr nummer 24.

Rathmayr har två guldmedaljer från österrikiska mästerskapen. Han blev dubbel österrikisk mästare 1993, i normalbacken i Stams och i stora backen i Seefeld. 1996 vann han en bronsmedalj under österrikiska mästerskapen i Paul-Ausserleitner-backen (stor backe) i Bischofshofen.

Werner Rathmayr var känd för sin speciella hoppstil med karakteristiska arm- och fingerrörelser i svävet. Han fick smeknamnet "luftens pianist". Rathmayr avslutade den aktiva backhoppskarriären 1997.

Senare karriär 

Efter sin aktiva idrottskarriär har Werner Rathmayr varit verksam som backhoppstränare, bland annat för det österrikiska B-landslaget.

Källor 
 
 Ski Austria - ÖSV Siegertafel

Födda 1972
Österrikiska backhoppare
Backhoppstränare
Levande personer
Män
Personer från Linz
Personer i Österrike under 1900-talet
Aberdeen, New South Wales

Aberdeen är en by i delstaten New South Wales i Australien. Folkmängden uppgick till 2 039 år 2011.

Kommunikationer 
Aberdeen betjänas av järnvägsstationen Aberdeen Railway Station, som är belägen på järnvägsbanan Main Northern Line. Aberdeen ligger också på landsvägen New England Highway.

Befolkningsutveckling

Referenser

Befolkningsutvecklingskällor 
 
 

Orter i New South Wales
Aberfoyle, New South Wales

Aberfoyle är en by i delstaten New South Wales i Australien. Folkmängden uppgick till 233 år 2011.

Befolkningsutveckling

Referenser

Befolkningsutvecklingskällor 
 
 

Orter i New South Wales
Aberglasslyn

Aberglasslyn är en förort till staden Maitland i New South Wales i Australien. Folkmängden uppgick till 2 857 år 2011.

Befolkningsutveckling

Referenser

Befolkningsutvecklingskällor 
 
 

Orter i New South Wales
Abermain

Abermain är en stad (town) i delstaten New South Wales i Australien. Folkmängden uppgick till 2 322 år 2011.

Befolkningsutveckling

Referenser

Befolkningsutvecklingskällor 
 
 

Orter i New South Wales
Paolo Montero

Paolo Rónald Montero Iglesias, född 3 september 1971 i Montevideo, är en uruguayansk före detta fotbollsspelare som spelade som mitt/vänsterback. Han spelade bland annat för Peñarol, Atalanta och Juventus. Karriären i Juventus var den mest framgångsrika. Han kom till klubben under säsongen 1996–97 och bildade då backpar med Ciro Ferrara - en duo som gick under namnet difesa di ferro (försvaret av järn). Montero var känd för sin förmåga att kunna läsa spelet och sin aggressiva spelstil som gjorde honom till den spelare i Serie A med flest röda kort (16 i serie A, 21 totalt i Italien).

Smeknamnet Pigna fick Montero efter ett knytnävsslag mot Interspelaren Luigi Di Biagio, den 3 december 2000.

Paolo är son till den före detta fotbollsspelaren Julio Montero Castillo, även han spelare för Uruguays landslag, bland annat under Sydamerikanska mästerskapet 1967, VM 1970 i Mexiko samt VM 1974 i Västtyskland.

Meriter 
Juventus FC
 Serie A: (4) 1996/97, 1997/98, 2001/02, 2002/03 (Juventus blev fråntaget sin titel 2004/05 pga Calciopoli-skandalen)
Italienska supercupen: (3) 1997, 2002, 2003
Uefa Super Cup: 1996
Interkontinentala cupen: 1996
Intertotocupen: 1999

Källor

Referenser 

Män
Födda 1971
Levande personer
Personer från Montevideo
Uruguayanska fotbollsspelare
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Atalanta BC
Spelare i Juventus FC
Fotbollsspelare i CA San Lorenzo de Almagro
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Serie A
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Fifa Confederations Cup 1997
Spelare i VM i fotboll 2002
Spelare i Copa América 2004
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Tränare i CA Peñarol
Den barmhärtige samaritens lag

Den barmhärtige samaritens lag är i USA, Kanada och Australien en samling lagar som skyddar privatpersoner från att bli stämda, exempelvis för felbehandling, om de hjälper och sköter personer som är skadade, sjuka, i fara, eller på annat sätt oförmögna att ta hand om sig själva.

Se även 
Nöd
Liknelsen om den barmhärtige samariten

Källor 

Första hjälpen
USA:s lagar