kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rostskrikuv

Rostskrikuv (Megascops ingens) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Rostskrikuven är en storvuxen medlem av släktet. Den uppträder i två färgformer, en brun och en roströd med ljusare buk. Ansiktet är relativt rent tecknat och örontofsarna är inte särskilt framträdande. Den skiljs från andra skrikuvar i sitt utbredningsområde genom mörka ögon, ej gula, och sången, en rätt snabb serie med mjuka visslingar. Även serier som inleds långsamt och plötsligt ökar i hastighet kan också höras.

Utbredning och systematik 
Rostskrikuv förekommer i Anderna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 ingens-gruppen
 Megascops ingens venezuelanus – norra Colombia och nordvästra Venezuela
 Megascops ingens ingens – norra Ecuador till Peru och västra centrala Bolivia
 Megascops ingens colombianus – Andernas västsluttning från Colombia till nordvästra Ecuador

Taxonet aequatorialis som förekommer i Anderna i östra Ecuador behandlas antingen som en underart till vitstrupig skrikuv eller som synonym med nominatformen av rostskrikuv, ingens. Underarten colombianus behandlades tidigare som den egna arten "colombiaskrikuv" och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för ingens-gruppen och colombianus var för sig, den förra som livskraftig och den senare som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Peruskrikuv

Peruskrikuv (Megascops koepckeae) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Peruskrikuven är en liten grå eller brun uggla med örontofsar. Den är lik tumbesskrikuven, men hittas på högre höjd. Den är vidare något större och ljusare på hjässan samt saknar tumbesskrikuvens ljusa band över nacken. Sången består av en stammande serie med skrattande "kak" i ökande ljudstyrka, helt skilt från tumbesskrikuvens spinnande drill.

Utbredning och systematik 
Peruskrikuv delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Megascops koepckeae koepckeae – Andernas västsluttning i Peru från Lambayeque till Lima och Marañondalen i Amazonas
 Megascops koepckeae hockingi – dalar i centrala Peru

Levnadssätt 
Peruskrikuven hittasi bergstrakter i skogsområden och skogsbryn, även Polylepis-skogar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Maria Emilia Ana Koepcke (född Mikulicz-Radecki, 1924–1971), tysk ornitolog verksam i Peru 1949–1971.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Molnskogsskrikuv

Molnskogsskrikuv<ref>Sveriges ornitologiska förening (2014) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter , <www.sofnet.org >, läst 2014-12-24</ref> (Megascops marshalli'') är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i molnskogar i Andernas östsluttning från centrala Peru (Pasco) söderut till centrala Bolivia (Cochabamba).

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joe Truesdell Marshall (född 1918), amerikansk zoolog, parasitolog och ornitolog.

Noter

Externa länkar

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Puertoricouggla

Puertoricouggla (Gymnasio nudipes) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Puertoricougglan är en liten uggla som förekommer i två färgformer, en rostbrun och en grå. Båda former har tydliga ögonbrynsstreck och ansiktsskivan är kantad undertill och bakom av vitt. Örontofsarna är inte alltid synliga. Sången, som ibland hörs även dagtid, består av en lång darrande drill som vanligen växer i ljudstyrka i mitten och blir mjukare mot slutet. Den följs ibland av ett lågt kacklande. Paren kan sjunga i duett, varvid honans sång är ljusare.

Utbredning och systematik 
Puertoricougglan delas in i två underarter med följande utbredning:
 nudipes – förekommer på Puerto Rico
 newtoni – förekommer på öarna Vieques och Culebra och på Jungfruöarna

Släktestillhörighet 
Puertoricougglan placeras traditionellt bland skrikuvarna i släktet Megascops, därav dess tidigare namn puertoricoskrikuv. Genetiska studier visar dock att den är systerart till ponderosaugglan (Psiloscops flammeolus) och bryts därför allt oftare ut i ett eget släkte ''Gymnasio’’.

Levnadssätt 
Puertoricougglan hittas i de flesta skogsmiljöer, även i stadsnära områden och parker. Arten är nattlevande och vilar dagtid i tät vegetation eller i ett trädhål.

Status 
Arten har ett litet utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjeskrikuv

Kastanjeskrikuv (Megascops petersoni) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Kastanjeskrikuven är en liten skrikuv. De flesta fåglar är bjärt färgade i kanelbrun och beige, medan vissa är mer brungula. Arten skiljs från liknande rostskrikuven genom avsaknad av vita teckningar på skuldrorna. Den skiljer sig också i lätena, där sången är en snabb stigande och fallande serie med mjuka toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i molnskogar i södra Ecuador och norra Peru. Den beskrevs vetenskapligt som ny art först 1986.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar amerikanske fältornitologen Roger Tory Peterson (1908-1996).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Tumbesskrikuv

Tumbesskrikuv (Megascops roboratus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Tumbesskrikuv är en liten skrikuv med gula ögon, små örontofsar och lodräta strimmor på undersidan. Fjäderdräkten varierar från brunt till bjärt kanelfärgat. Arten är mycket lik andra skrikuvar och skiljs lättast på utbredningsområde, levnadsmiljö och läten. Sången är en snabb gurglande drill. Bland lätena kan även mjuka gläfsande ljud höras.

Utbredning och systematik 
Tumbesskrikuv delas in i två distinkta underarter:
 Megascops roboratus pacificus – förekommer i sydvästra Ecuador och nordvästra Peru (Lambayeque)
 Megascops roboratus roboratus – förekommer i södra Ecuador och nordvästra Peru

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Balsasskrikuv

Balsasskrikuv (Megascops seductus) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den är endemisk för sydvästra Mexiko.

Utseende och läte 
Balsasskrikuven är liksom alla skrikuvar en liten uggla med stort huvud och kort stjärt. Denna art är förhållandevis stor, med kroppslängden 24–27 cm. Ovansidan är brun och grå med mörkare streckning och vitspetsade skapularer som formar en konstrasterande linje med vita fläckar. Ansiktsskivan är gråbrun med en smal svart kant runt. Förlängda fjädrar ovan ögonen formar ett par "öron". Undersidan är vitaktig med mörka spolstreck och smala mörka tvärband. Ögonen är bruna istället för gula som hos de flesta andra skrikuvar. Sången består av en rätt högljudd serie barska toner som accelererar till en drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydvästra Mexiko (från södra Jalisco och Colima till västra Guerrero). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Balsasskrikuven hittas i öppna torra lövskogar och buskmarker med törnsnår och kaktusar. Dess bo har inte hittats, men tros häcka i träd- eller kaktushål likt andra skrikuvar. Födan består av insekter och andra ryggradslösa djur, men även små ryggradsdjur.

Status och hot 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Fram till 2014 listades den istället som nära hotad, men studier visar att utbredningsområdet är större än man tidigare trott. Beståndet uppskattas till färre än 50 000 individer.

Namn 
Balsas är namnet på en flod i sydcentrala Mexiko.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Mustaschskrikuv

Mustaschskrikuv (Megascops trichopsis) är en huvudsakligen centralamerikansk fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer från allra sydvästligaste USA i Arizona söderut till norra Nicaragua.

Kännetecken

Utseende 
Mustaschskrikuv är en rätt liten (17–19 cm) medlem av släktet skrikuvar som förekommer i tvåfärgformer, en grå och en mer rostfärgad, den senare vanligare i södra delen av utbredningsområdet. Liksom andra skrikuvar är den annars en kompakt, kortstjärtad uggla med breda vingar och stort huvud. På huvudet syns små örontofsar och undertill mörka längsgående streck. Jämfört med västlig skrikuv är denna art mindre med mindre fötter och grövre teckning ovan som ger ett fläckigt utseende.

Läten 
Det vanligaste lätet består av en serie med fyra till åtta toner, "po po po po...", stigande i mitten och avstannande mot slutet. Även ett mer rytmiskt "pidu po po, pidu po po, pidu po po, po" hörs.

Utbredning och systematik 
Mustaschskrikuv delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Megascops trichopsis trichopsis – förekommer i högländer i centrala Mexiko (från Durango till Veracruz och Chiapas)
 Megascops trichopsis aspersus – förekommer från sydöstra Arizona till nordvästra Mexiko (Sonora och Chihuahua)
 Megascops trichopsis mesamericanus – förekommer från sydöstra Mexiko (Chiapas) till norra och centrala Nicaragua

Arten är närmare släkt med sydliga arter som vitstrupig skrikuv (Megascops albigularis) och chólibaskrikuv (M. choliba) än med exempelvis västlig och östlig skrikuv. Hybridisering har dock noterats mellan mexikansk och västlig skrikuv.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i täta ekbestånd i bergsskogar i Arizona på högre höjd än västlig skrikuv. Den livnär sig huvudsakligen av bevingade insekter. Ägg har hittats i Arizona från 10 april till 20 maj.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Gulbröstad skrikuv

Gulbröstad skrikuv (Megascops watsonii) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Gulbröstad skrikuv är en liten och mörk uggla. Den är lik chólibaskrikuven, men är mörkare och skiljer sig även i lätet, en lång och stadig serie med hoanden, snabbt levererat i norr och mer långsamt i söder.

Utbredning och systematik 
Gulbröstad skrikuv förekommer i stora delar av Sydamerika. Den delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Megascops watsonii watsonii – förekommer från östra Colombia till nordöstra Peru, Venezuela, Guyanaregionen och Amazonas i Brasilien
 Megascops watsonii usta – förekommer i östra Peru, södra Amazonas i Brasilien, norra Mato Grosso och norra Bolivia

Levnadssätt 
Gulbröstad skrikuv hittas i låglänta skogar. Där föredrar den skogens inre, men kan också hittas i skogskanter, framför allt i tätare i vegetation.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). I stora delar av utbredningsområdet anses den vara den vanligaste ugglan.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gavin Watson (1796-1858), amerikansk läkare och zoolog.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i neotropiska regionen
Kaktusuggla

Kaktusuggla (Micrathene whitneyi) är världens minsta uggla som förekommer från sydvästra USA till centrala Mexiko.

Utseende och läten 
Kaktusugglan är med kroppslängden 13–14 cm världens minsta uggla. Den urskiljer sig lätt från andra ugglor i sitt utbredningsområde på enbart storleken. I formen har den breda ungar och kort stjärt. Den är grå- och brunspräcklig med breda suddiga strimmor undertill och tydliga vita ögonbryn. Sången består serie med gnissliga visslingar, "pe pe pe pi pi pi pi pe pe pa". Även vassa skällande "peew" hörs.

Utbredning och systematik 
Kaktusuggla placeras som enda art i släktet Micrathene. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Micrathene whitneyi whitneyi – förekommer i torra sydvästra USA och närliggande nordvästra Mexiko (Sonora)
 Micrathene whitneyi idonea – förekommer från södra Texas (lägre Rio Grande-dalen) till centrala Mexiko
 Micrathene whitneyi sanfordi – förekommer i södra Baja California
 Micrathene whitneyi graysoni – utdöd, förekom tidigare på Socorroön (Revillagigedoöarna utanför västra Mexiko)

Levnadssätt 
Kaktusugglan hittas i öppet och torrt skogslandskap och buskmarker. Den födosöker nattetid, huvudsakligen efter insekter. Fågeln häckar i maj–juni i USA, i Mexiko mellan mars och augusti. Nordliga populationer är flyttfåglar som lämnar häckningsområdena i mitten av oktober.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Den Internationella naturvårdsunionen (IUCN) kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Josiah Dwight Whitney (1819-1896), amerikansk geolog och upptäcktsresande.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i nearktiska regionen
Goliatdvärguv

Goliatdvärguv (Otus gurneyi) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar som förekommer i Filippinerna

Utseende 
Goliatdvärguven är en medelstor 30 centimeter lång uggla, störst av alla arter i släktet Otus. Den har välutvecklade örontofsar, mörka ögon, tydliga vita ögonbryn och rostfärgad ansiktsmask omgiven av svart. Ovansida och krona rostbrun med svartare streck, medan undersidan är vit i grunden med rostfärgade och svarta streck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Filippinerna på öarna Mindanao, Dinagat och Siargao, i både urskog och försiktigt avverkad skog, huvudsakligen till 670 meter över havet. Den är också känd från Samar och möjligen även på Leyte, även om inga fynd gjorts där sedan tyfonen Hayian 2013 drabbade de två öarna kraftigt. 

Goliatdvärguven placerades tidigare på grund av sin storlek som enda art i släktet Mimizuku, men förs nu till Otus efter genetiska studier.

Status 
Världspopulationen uppskattas preliminärt till mellan 2 500 och 10 000 individer. Den tros ha minskat kraftigt till följd av avskogning i dess utbredningsområde. Även om dess status är osäker och den troligen är underrapporterad betraktas den som ovanlig. IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Henry Gurney den äldre (1819-1890), engelsk bankman, parlamentsledamot och ornitolog specialiserad på rovfåglar som var med och grundade British Ornitologistis's Union (BOU). Fram tills nyligen kallades den även gurneydvärguv på svenska, men justerades 2022 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Skräckuggla

Skräckuggla (Asio solomonensis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Skräckugglan är en medelstor (38 cm) robust uggla med kraftig näbb och kraftiga klor. Guldgula ögon ramas in av svart kring ögonen och tydliga gräddvita ögonbryn. Ovansidan är rostfläckigt mörkbrun med tydlig roströd och brun bandning på vingar och stjärt. Undersidan är djupt ockragul med mörkbruna längsgående strimmor. Lätet återges i serier i 10-sekundersintervaller och liknar ett spöklikt mänskligt skri som ökar i ljudstyrka och tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för Salomonöarna och förekommer på Bougainville, Santa Isabel och Choiseul. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Skräckugglan placeras traditionellt i det egna släktet Nesasio. Genetiska studier från 2020 visar dock att den är en del av släktet Asio, alltså nära släkt med arter som jorduggla och hornuggla, och författarna till studien rekommenderar att den förs dit. Sedan 2021 följer både tongivande International Ornithological Congress och eBird/Clements dessa rekommendationer.

Levnadssätt 
Skräckugglan hittas i mestadels i högvuxen låglänt skog, på Santa Isabel upp till 800 meters höjd. Föda består huvudsakligen av kuskusar, framför allt nordlig grå kuskus (Phalanger orientalis), samt pungråttor, men även medelstora fåglar. Inte mycket är känt om dess häckningsbiologi annat än att den är lätesmässigt mest aktiv mellan juni och september på Santa Isabel, vilket tyder på att den häckar då. Boet rapporteras ligga placerat högt upp i ett stort träd, antingen i ett trädhål eller bland epifyter.

Status och hot 
Skräckugglan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Egentliga ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Andamanspökuggla

Andamanspökuggla (Ninox affinis) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar. Den förekommer endast i ögruppen Andamanerna i Bengaliska viken.

Utseende och läte 
Andamanspökuggla är en liten (21–28 cm) spökuggla med grått huvud och ansikte, vita borst runt den gulaktiga näbben, rostfärgad längsstreckning på vit undersida och brunbeige anstrykning på skapularernas ytterfan. Liknande brun spökuggla (N. scutulata) är större, med sträckad hjässa och vita ytterfan på skapularerna. Lätet är ett ihåligt och gutturalt kväkande "crauwu", helt skilt från bruna spökugglans mjuka och flöjtlika, tvåstaviga vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i den indiska ögruppen Andamanerna, från North Andaman söderut till Little Andaman. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades även taxonen isolata och rexpimenti förekommande i närbelägna Nikobarerna, men dessa förs nu till brun spökuggla (N. scutulata).

Levnadssätt 
Fågeln hittas i låglänt fuktskog, men även i lågväxt ungskog och mangrove. Den har också rapporterats från bosättningar, gummiplantage och röjda områden där den setts fånga insekter i skymningen.

Status och hot 
Andamanspökugglan har ett litet utbredningsområde och en liten världspopulation som understiger 10 000 häckande individer. Den tros också minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Andamanöarna och Nikobarerna
Skällande spökuggla

Skällande spökuggla (Ninox connivens) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och systematik 
Skällande spökuggla delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 N. c. rufostrigata – norra Moluckerna (öarna Halmahera, Morotai, Bacan och Obira)
 N. c. assimilis – östra Nya Guinea och på öarna Manam och Karkar
 N. c. peninsularis – kustnära norra Australien och på öar i Torres sund
 N. c. connivens – sydvästra Australien och i östra Australien, norrut till Kap Yorkhalvön

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Cinnoberspökuggla

Cinnoberspökuggla (Ninox ios) är en nyligen beskriven fågelart i familjen ugglor.

Utseende och läten 
Cinnoberspökugglan är en liten (22 cm) bjärt färgad spökuggla. Fjäderdräkten är enhetligt rostbrun förutom vitaktiga fläckar på skapularerna, vitaktiga spolstreck på undersidan och svag mörkare fjällning längst bak samt smala mörka band på stjärtpennorna. Fläckig spökuggla, brun spökuggla och ockraspökugglan är alla större med tydligare ansiktsteckning.

Utbredning och statistik 
Fågeln förekommer på nordöstra Sulawesi, i Bogani Nani Wartabone National Park. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Salomonuggla

Salomonuggla (Athene jacquinoti) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utseende och läte 
Salomonugglan är en rätt liten (26–31 cm) uggla. Den har orangefärgade ögon, lätt fläckad brun ovansida och ljusare undersida. Ansiktet är gråbrunt med otydliga vitaktiga ögonbrynsstreck och ett vitt band över strupen. Lätena är dåligt kända, men serier med monotona "poop" eller "chong" har rapporterats.

Utbredning och systematik 
Salomonuggla delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Athene jacquinoti eichhorni – förekommer på Buka, Bougainville och Choiseul, i norra Salomonöarna
 Athene jacquinoti jacquinoti – förekommer på Santa Isabel och San Jorge, i centrala Salomonöarna
 Athene jacquinoti mono – förekommer på Mono i nordvästra Salomonöarna
 Athene jacquinoti floridae – förekommer på Floridaöarna i centrala Salomonöarna

Tidigare inkluderades även arterna makira-, malaita- och guadalcanaluggla i jacquinoti, men dessa urskiljs allt oftare som egna arter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Ninox. Genetiska studier visar dock att den är en del av Athene. Salomonugglans svenska trivialnamn har därför också justerats, från tidigare salomonspökuggla.

Levnadssätt 
Salomonugglan hittas i högrest skog, huvudsakligen i låglänta områden men även upp till 1500 meters höjd.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles Hector Jacquinot (1796-1879), fransk upptäcktsresande i Stilla havet 1837-1840. Tidigare kallades arten salomonspökuggla, men ändrades 2020 av BirdLife Sveriges taxonomikommitté till salomonuggla efter studier som visar att den sannolikt inte är nära släkt med övriga spökuggglor.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Manusspökuggla

Manusspökuggla (Ninox meeki) är en fågel i familjen ugglor inom ordningen ugglefåglar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer på ön Manus (Amiralitetsöarna). IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Albert Stewart Meek (1871-1943), engelsk upptäcktsresande och samlare verksam på New Guinea samt i Melanesien och Australien.

Noter

Externa länkar 

Ugglor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Amiralitetsöarna