kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
American Fork

American Fork är en stad i Utah County i den amerikanska delstaten Utah med en yta av 23,9 km² och en folkmängd, som uppgår till 26 262 invånare (2010).

Kända personer födda i American Fork
Gary Herbert, politiker, guvernör i Utah 2009-

Externa länkar
Handelskammaren i American Fork

 
Orter i Utah
Johan Sevenbom

Johan Sevenbom (Sävenbom, Sefvenbom), född 1721 i Närke, död 27  december 1784 i Stockholm, var en svensk konstnär.

Biografi 
År 1744 reste Johan Sevenbom till Stockholm för att utbilda sig till konstnär. Utan finansiella medel försökte han förena utbildningen med arbete. Han blev antagen som elev vid Konstakademien i Stockholm och 1750 begav han sig till Paris. Vid akademien i Paris blev han den första svenska akademieleven, som vid sidan av arbetet fick studera konst. Akademien i Paris var öppen på kvällarna och Sevenbom lärde sig att teckna efter modell och studera de gamla mästarnas verk.

Sevenbom stannade i Paris till 1760 då han återvände till Stockholm för att arbeta som målare på Stockholms slott. Efter några år fick han i uppdrag att måla ett antal landskapsvyer med olika svenska slott, bland annat Drottningholms slott, Gripsholms slott och Ulriksdals slott. 

Eftersom hans landskapsbilder med svenska slott blev mycket uppskattade fick han på 1760-talet uppdraget att varje år måla en tavla med en utsikt över Stockholm. Det blev femton målningar, men den sista i serien kunde han på grund av nedsatt hälsa inte själv avsluta. År 1773 blev Sevenbom professor vid Konstakademien. Sevenbom är representerad vid Nationalmuseum, Stadsmuseet i Stockholm, Uppsala universitetsbibliotek, Norrköpings konstmuseum, Stockholms rådhus och Residenset i Nyköping.

Från 1764 var Sevenbom gift med Catharina Elisabet Löfling.

Stockholmsutsikter i urval

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Stockholmskällan
 SvD: Detaljerade vyer över småstaden Stockholm 110426
Svenskt konstnärslexikon del V sid 122-123, Allhems Förlag, Malmö.

Vidare läsning

Externa länkar

Representerade vid Nationalmuseum
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Svenska målare under 1700-talet
Födda 1721
Avlidna 1784
Män
Stockholmare
Personer från Askersund
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Ledamöter av Konstakademien
Kapjordekorre

Kapjordekorre (Xerus inauris) är en art i ekorrfamiljen.

Kännetecken 

Pälsen är styv och liknar borstar. Den är huvudsakligen ljusbrun, men buken, halsen, benens insida och delar av ansiktet är vita. På bägge sidor av kroppen finns en vit strimma som går från skuldrorna till bakbenen. Vid svansens rot finns ibland svarta tvärstrimmor.

Kroppslängden ligger mellan 24 och 28 centimeter och därtill kommer en 19 till 21 centimeter lång svans. Hannar är oftast lite större än honor och når en vikt som är 10 % tyngre (upp till 650 gram).

Utbredning och habitat 

Djuret lever i öknar och halvöknar i Sydafrika, Namibia, Botswana och Lesotho. I Namibia överlappas utbredningsområdet av territoriet för arten Xerus princeps.

I habitatet finns ofta gräs, några buskar eller ingen större vegetation alls. Djuret uthärdar lufttemperaturer upp till 39°C och marktemperaturer upp till 62°C.

Levnadssätt 

Kapjordekorrar är aktiva på dagen. De lever i självgrävda underjordiska tunnelsystem på en areal av cirka 700 m² som har två till hundra utgångar. Individerna lever i små flockar som antingen bara bildas av honor och deras ungar eller av endast hannar. Bara under parningstiden vistas hannarna i honornas gångsystem. Grupper med honor bildas av upp till fyra vuxna honor och deras ungar, vanligen lämnar ingen hona gruppen. I bon med hannar lever upp till 19 individer och gruppens sammansättning ändrar sig kontinuerligen.

I bon är kapjordekorrarna skyddade för heta lufttemperaturer och fiender. De utstöter höga läten för att varna gruppens medlemmar. Hannar och honor kan dela bon med individer av surikat eller gul mangust. Det finns inga större lager för födan i bon.

Kapjordekorrar livnär sig av gräs, örter, blad, rötter och frukter samt av några insekter.

Honor kan para sig hela året men vanligen förekommer bara en kull per år. Dräktigheten varar i 42 till 49 dagar och sedan föder honan ett till tre ungdjur. Ungarna som vid födelsen är nakna och blinda stannar cirka 45 dagar i bon. Efter ungefär 7 dagar syns de första håren och efter 35 dagar öppnar de ögonen. Kort efter att ungarna lämnar bon för första gången slutar honan att ge di.

Referenser 

 Douglas A. Skurski, Jane M. Waterman: Xerus inauris. Mammalian Species Nr. 781, 2005.

Noter 

Ekorrar
Däggdjur i etiopiska regionen
Alf Lövenborg

Alf Lövenborg, född 11 maj 1933 i Morjärv, Norrbottens län, död 6 september 2021 var en svensk tidigare chefredaktör och politiker (vänsterpartiet kommunisterna, och från 1977 Arbetarpartiet Kommunisterna). 

Alf Lövenborg var chefredaktör för Norrskensflamman 1966–1972 och 1980–1989. Han var ledamot av Sveriges riksdag 1971–1979, invald i Norrbottens läns valkrets.
Alf Lövenborg blev svårt komprometterad i samband med tidningens inköp av ny tryckpress 1966. Den levererades från DDR. 
Kostnad 632 610 kronor, en skuld som aldrig reglerades. Likväl begärde tidningen, och fick, bidrag till denna summa. När falsariet upptäcktes vid en revision åkte Lövenborg till DDR och kom hem med två kvitton på beloppet, pengar som aldrig betalats. När detta så småningom uppdagades var brottet redan preskriberat.

När Lövenborg lämnade Vänsterpartiet under pågående mandatperiod blev han politisk vilde.

Referenser 
 

Svenska chefredaktörer
Ledamöter av Sveriges riksdag för Vänsterpartiet
Män
Födda 1933
Avlidna 2021
Personer från Töre socken
Freestyle vid olympiska vinterspelen 1988

Resultat från tävlingarna i freestyle vid olympiska vinterspelen 1988. Det delades inte ut några medaljer i freestyle. Arenorna var Canada Olympic Park för hopp och acroski och Nakiska för puckelpist. Det var första gången då freestyle var med i OS.

Placeringstabell

Herrar

Puckelpist

Hopp

Acroski

Damer

Puckelpist

Hopp

Acroski

Källor

1988
Sporter vid olympiska vinterspelen 1988
Redwood City

Redwood City är en stad i den amerikanska delstaten Kalifornien med en yta av 89,5 km², varav 39,1 km² är vatten, och en folkmängd som uppgår till 79 000 invånare (2006). Redwood City är huvudorten i San Mateo County. Stadens valspråk är "Climate Best by Government Test". Det är en förkortning av det ursprungliga, 1925 antagna valspråket "By Government Test, Our Climate is Best".

Kända personer från Redwood City
Cedric Bixler-Zavala, musiker och låtskrivare
Linda Cardellini, skådespelare
Jon Huntsman, politiker och diplomat, guvernör i Utah 2005-2009

Noter

Externa länkar 

 
Orter grundade 1868
8 bitar/Innertrio

8 bitar/Innertrio är ett musikalbum av Jan Johansson, utgivet 1994 av Heptagon Records. Skivan är en CD-utgåva av Jan Johanssons tidigare skivor 8 bitar Johansson och Innertrio, utgivet 1961 respektive 1962.

Låtlista
Alla låtar är arrangerade av Jan Johansson.

8 bitar Johansson
Prisma (Jan Johansson) – 3:01
She's Funny That Way (Richard A. Whiting/Neil Moret) – 5:59
Skobonka (Jan Johansson) – 2:16
De sålde sina hemman (trad) – 3:38
Rebus (Jan Johansson) – 3:38
Night In Tunisia (Dizzy Gillespie) – 5:27
Willow Weep for Me (Ann Ronell) – 5:17
Blå vit (Jan Johansson) – 6:19

Innertrio
3, 2, 1, GO! (Jan Johansson) – 4:01
Bolles vaggvisa (Reinhold Svensson) – 4:10
Svallvågor (Reinhold Svensson) – 5:11
I Found a New Baby (Jack Palmer/Spencer Williams) – 5:29
The Chant (Mel Stitzel) – 5:20
Snälltåg (Thorbjörn Lundquist) – 4:10
The Thrill Is Gone (Lew Brown/Ray Henderson) – 2:37
Innertrio (Jan Johansson) – 5:41
Premiär (Jan Johansson) – 4:49

Medverkande
8 bitar Johansson:
Jan Johansson – piano
Gunnar Johnson – bas
Ingvar Callmer – trummor
Innertrio:
Jan Johansson – piano
Georg Riedel – bas
Egil Johansen – trummor

Externa länkar
Heptagon Records AB
Jan Johanssons officiella webbplats

Musikalbum 1994
Jazzalbum
Svenska jazzalbum
Mesquite, Nevada

Mesquite är en stad (city) i Clark County i delstaten Nevada i USA. Staden hade 20 471 invånare, på en yta av 83,47 km² (2020).

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Orter i Nevada
Orter grundade 1880
Clark County, Nevada
Karl Knies

Karl Gustav Adolf Knies, född 29 mars 1821 i Marburg, död 3 augusti 1898 i Heidelberg, var en tysk nationalekonom.

Knies blev 1855 professor i statsvetenskap i Freiburg im Breisgau och var 1865-96 professor i detta ämne i Heidelberg. Inom statsvetenskapen var han en av de främsta representanterna för den historiska riktningen och utövade ett stort inflytande på statistikens utveckling.

Knies invaldes 1861 i Badens andra kammare och utnämndes 1862 till direktor för den badensiska skolöverstyrelsen (Oberschulrath). I det badensiska skolväsendet genomdrev han mot det katolska prästerskapet en viktig reform, betecknad genom lagen av 29 juli 1864, vilken berövade prästerna deras ställning i skolråden och som skolinspektörer samt ersatte dem med lekmän.

Bibliografi (i urval)
Die Statistik als selbständige Wissenschaft (1850)
Die politische Oekonomie vom Standpunkt der geschichtlichen Methode (1853; andra upplagan 1883)
Geld und Kredit (två band, 1873-79; band 1, andra upplagan 1885)

Källor

Tyska nationalekonomer
Nationalekonomer av den historiska skolan
Tyska professorer
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Tyska forskare under 1800-talet
Födda 1821
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Personer från Marburg
Orlando (Händel)

Orlando (HWV 31) är en opera seria i tre akter av Georg Friedrich Händel. Det italienska librettot är ur Carlo Sigismondo Capeces L'Orlando och temat är, liksom i Händels operor Alcina och Ariodante, från Ludovico Ariostos Orlando furioso, en episk dikt om tiden för Karl den stores krig mot morerna.

Operan hade premiär vid King's Theatre i London den 27 januari 1733. Tio föreställningar gavs, men den togs inte upp igen. Den första produktionen i modern tid gavs på Unicorn Theatre i Abingdon, den 6 maj 1959.

Londons Royal Opera House satte upp Orlando 2003 och 2007 med Bejun Mehta i huvudrollen. Rollen som Angelica sjöngs av Rosemary Joshua och Dorinda av Camilla Tilling. Dirigent var Sir Charles Mackerras och regissör Francisco Negrin.

Likheter mellan Orlando och Alcina
Båda operorna har historisk bakgrund, båda är hämtade från en episod ur Ludovico Ariostos verk Den rasande Roland, och i båda spelar en trollkarl respektive en trollkvinna en avgörande roll (även om de har helt olika funktioner). Och slutligen gör de båda operorna bruk av en uttalat effektfull realisering på scenen. Orlando är dock med sin fem personer snarast en kammaropera, medan Alcina däremot med dess sju sångsolister, kör och balett är en stor opera, ett riktigt dekorstycke. Henry Purcells inflytande är precis som i maktspelet Acis and Galatea från 1718 helt uppenbart även i Orlando och Alcina.

Roller 

Rollen som Orlando var ursprungligen skriven för Senestino, den berömde kastraten, men sjungs idag av en countertenor (till exempel James Bowman eller David Daniels) eller en mezzosopran (till exempel Patricia Bardon).

Handling
Trollkarlen Zoroastro vill leda in vännen Orlando på sanningens väg, det ridderliga hjältemodets väg. Men Orlando invecklas i olyckliga kärleksäventyr tillsammans med prinsessan Angelica, som därefter flyr tillsammans med sin älskade, den moriske fursten Medoro. För att skydda de flyende fördunklar Zoroastro Orlandos förstånd. Denne vill i sitt vansinne begå fruktansvärds handlingar. När Orlando av Zoroastro sedan befrias från sitt vansinne, inser han sanningen, avsäger sig kärleken och ägnar sig helt åt det ridderliga livet så att Angelica och Medoro, liksom alla älskande, ostörda skall kunna njuta av lyckan.

Inspelningar 
 William Christie, Les Arts Florissants, with Patricia Bardon, Rosa Mannion, Hilary Summers, Rosemary Joshua, Harry van der Kamp (1996)
 Christopher Hogwood, The Academy of Ancient Music (AAM), with James Bowman, Arleen Augér, Emma Kirkby, Robbin, Thomas (1991)

Källor 
  
 Orlando (ii) by Anthony Hicks, i 'The New Grove Dictionary of Opera', utgiven av Stanley Sadie (London, 1992) 

Operor av Georg Friedrich Händel
1733 i Storbritannien
Kultur i London
Kulturåret 1733
Italienskspråkiga operor
Italienska operor
Wallace Hartley

Wallace Henry Hartley, född 2 juni 1878, död 15 april 1912, var en engelsk violinist och bandledare ombord på det välkända fartyget RMS Titanic.

Sedan 1909 hade han arbetat som musiker för Cunard Line och spelat på fartyg som RMS Lusitania och RMS Mauretania. Han fick sedan erbjudande om att bli musiker på RMS Titanic, vilket han tackade ja till. Officiellt ingick han inte i besättningen utan reste som passagerare i andra klass tillsammans med de övriga musikerna.

Under Titanics förlisning spelade Hartley tillsammans med sin orkester på båtdäck. De fick order att göra detta för att lugna passagerarna under evakueringen. Vittnen såg orkestern spela in i det längsta fram till det att vattnet nådde båtdäcket. Först spelade de glada ragtime-melodier, senare blev musiken mer allvarlig. Vilken som var den sista sång de spelade har varit föremål för livlig debatt. Telegrafisten Harold Bride sade att han hörde "Songe d'Automne" kort innan fartyget gick under, men många passagerare sade att de hörde psalmen "Nearer, My God, to Thee".

Hans kropp återfanns i havet av skeppet CS Mackay-Bennett två veckor efter förlisningen. Vid sin sida hade han sin fiol i ett fodral som senare sändes till hans fästmö. 2013 såldes denna fiol för 900.000 brittiska pund. Experter hade innan dess undersökt fiolen och kommit fram till att den måste vara från tiden och äkta. De hittade också spår av saltvatten på den.

Källor 
Wallace Hartley på encyclopedia-titanica

Fotnoter 

Brittiska musiker
Födda 1878
Män
Personer som omkom vid Titanics förlisning
Avlidna 1912
Hans P. Kraus

Hans Peter Kraus, född 12 oktober 1907, död 1 november 1988, även känd som H. P. Kraus eller HPK, var en österrikisk bokhandlare som beskrivits som "utan tvekan den mest framgångsrike och ledande handlaren av ovanliga böcker i världen under den andra halvan av 1900-talet". Kraus specialiserade sig på medeltida illuminationshandskrifter och inkunabelböcker (böcker som publicerats före 1501, samt ovanliga böcker från 1500- och 1600-talet, men handlade med i stort sett alla böcker som kom i hans väg som var ovanliga, värdefulla och viktiga. Han var stolt över att ha varit den enda bokhandlaren i historien som ägt både Gutenbergs bibel och Psalterium från 1457 och 1459 samtidigt. Han ägde verkligen böckerna själv då han inte köpt dem för en kunds räkning utan för att hålla dem i lager.

Referenser

Noter 

Bokhandlare
Österrikiska boksamlare
Bibliografer
Personer inom USA:s näringsliv
Förintelseöverlevare
Födda 1907
Avlidna 1988
Män
William Thomas Stead

William Thomas Stead, född 5 juli 1849 i Darlington, död 15 april 1912 i Atlanten, var en engelsk journalist och redaktör på Pall Mall Gazette under åren 1883-1889. Han omkom vid förlisningen av RMS Titanic.

Biografi
Stead var pionjär inom grävande journalistik och introducerade intervjun i journalistiken. På 1880-talet stod han bakom flera uppmärksammade och skandalösa reportage, inte sällan från Londons slumområden. Ett av dessa var The Maiden Tribute of Modern Babylon 1885.

När han slutade som redaktör för Pall Mall startade han istället magasinet Review of Reviews som utkom en gång i månaden. Han blev också en av de allra första redaktörerna som anställde kvinnliga journalister.

Han var fredsivrare och bevakade noga Haagkonventionerna 1899 och 1907. Den 10 april 1912 steg Stead på RMS Titanic i Southampton som förstaklasspassagerare för att närvara vid en fredskongress i Carnegie Hall i New York senare samma månad. Det finns inte så många vittnesmål om Steads handlingar ombord på Titanic efter isbergskollisionen den 14 april. Han beskrevs ha hjälp kvinnor i livbåtar och gett bort sitt livbälte till en annan passagerare. Stead ska sedan lugnt ha satt sig i förstaklassens rökrum och läst en bok medan förlisningen pågick. Hans kropp återfanns aldrig.

1886 hade Stead publicerat kortnovellen How the Mail Steamer Went Down in Mid Atlantic by a Survivor. Den fiktiva historien handlade om ett icke namngivet post och passagerarfartyg som kolliderar på Atlanten och sjunker. Fartyget har också för få livbåtar till alla ombord. Han förklarade den med orden "-Det här är exakt vad som kan ske och kommer att ske så länge fartyg går till sjöss utan tillräckligt med livbåtar".

Referenser 

Artikel i The Telegraph

Noter

Externa länkar

Brittiska journalister
Brittiska redaktörer
Personer som omkom vid Titanics förlisning
Födda 1849
Avlidna 1912
Män
Ode for the Birthday of Queen Anne

Ode for the Birthday of Queen Anne är en världslig kantat komponerad av Georg Friedrich Händel till ett libretto av Ambrose Philips och framförd första gången 1713, strax efter det att Händel bosatt sig i England. Kantaten är komponerad till Queen Anne, drottning Anna av Storbritanniens födelsedag.

Varje vers i kantaten avslutas med:

The day that gave great Anna birth
(Den dag då Anne den stora föddes)
Who fixed a lasting peace on Earth.
(Som ordnade en evig fred på jorden)

Kantaten firar freden i Utrecht som förhandlades fram av Ann 1712 och som fick slut på det Spanska tronföljdskriget.

Externa länkar 
  

Verk av Georg Friedrich Händel
Ombra mai fù

Ombra mai fù (även "Ombra mai fu", utan accenttecken, som är den ursprungliga stavningen) är en aria ur operan Xerxes av Georg Friedrich Händel.

Titeln, som kan översättas 'Aldrig har det funnits någon skugga' är den första arian i operan och sjungs av huvudrollen Xerxes som prisar skuggan under platanträdet där han sitter. Musiken kallades ofta förr för "Händels largo", trots att tempobeteckningen är larghetto. Herodotos berättar att Xerxes på gränsen mellan Frygien och Lydien fann ett träd, som var så vackert att han lät pryda det med gyllene ornament och befallde en man ur sin livvakt att beskydda det.

Operan var ett ekonomiskt fiasko och den gavs bara fem gånger i London efter premiären. Under 1800-talet återupptäcktes dock den här arian och blev ett av Händels mest välbekanta stycken. Arian skrevs för en kastrat, eller sopran, och sjungs i moderna uppsättningar av en countertenor eller mezzosopran. Musiken har ofta arrangerats för andra besättningar än originalet till exempel orgel, piano, violin och piano, stråkensembler, m.m., ofta med titeln "Largo ur operan Xerxes".

Texten
 Ombra mai fù di vegetabile,
 cara ed amabile, soave più.

 Aldrig har det funnits någon skugga 
 av en växt
 mer kär och älskvärd,
 eller vänlig.

Källor

Externa länkar
 Choral Public Domain Library
 Creative Commons MP3 Recording at Musica Creativa.org
 

Operor av Georg Friedrich Händel
Italienska operaarior
Joanna Korsbäck

Joanna Maria Korsbäck, född 16 april 1991, är en svensk innebandyspelare.

Korsbäck började spela innebandy i Värmdö IF. Hon har senare representerat Hammarby IF IBF i div 1 och Täby IS i elitserien.

Svenska innebandyspelare
Kvinnor
Födda 1991
Levande personer
Aston (företag)

Aston är ett franskt företag inom digital television. Huvudkontoret ligger i stadsdelen Bagnolet i Paris, Frankrike. Företaget har varit verksamt i över 20 år och är kända för sina satellitmottagare. Bland andra använder Canal+ och TPS dessa mottagare. 

Satellitmottagare
Simba, den första i sitt slag med dubbla accesskort
Wamba och Xena, de första att integrera programmens namn på frontpanelens display
Aston, med fast start up-funktion
Prixa, med digital terrestrial (DTT)

Källor

Externa länkar 
Astons webbplats

Franska företag
Njord (album)

Njord är ett musikalbum från 2009 av Gothic metalbandet Leaves' Eyes och handlar om vikingar som även är temat från tidigare albumet vinland saga.

Låtlista 
 Njord
 My destiny
 Emerald Island
 Take the devil in me
 scarborough fair
 Through your veins
 Irish rain
 Northbound
 Ragnarok
 Morgenland
 The holy bond
 Froja's theme

Musikalbum 2009
Stumsvetsning

Stumsvetsning är en metod för att sammanfoga plaströr av polyeten. 

Metoden går ut på att rörändarnas värms till 230°C så att de smälter. Därefter pressas rören mot varandra under tryck. Trycket behålls tills rören svalnat. Fogen får då ungefär samma hållfasthet som röret.

Se även 
 Svetsning

Referenser 
 

Förbandsteknik
Karl Fredga

Karl Fredga, född den 24 juni 1934 i Stockholm, är en svensk genetiker. Han är son till Arne Fredga och bror till Kerstin Fredga.

Karl Fredga var professor i kromosomforskning vid Lunds universitet 1973-1981 och var från 1981 professor i genetik vid Uppsala universitet. Han invaldes 1975 som ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund och 1989 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Vem är det '93, Norstedts 1992, , sid. 345.

Svenska professorer i genetik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1934
Levande personer
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Forskare från Stockholm
Svenska biologer under 1900-talet
Berndt Wilhelm Fock

Berndt Wilhelm Fock, född 9 augusti 1763 i Åbo, död 15 april 1836 i Sankt Nikolai församling i Stockholm, var en svensk friherre, militär och ämbetsman.

Biografi 
Fock föddes i Åbo som son till överstelöjtnant Reinhold Wilhelm Fock och friherrinnan Sofia Fredrika Elisabeth Maria Stackelberg. Endast åtta år gammal var han redan furir vid Åbo läns regemente, 1773 utnämndes han till sergeant. 1779, sexton år gammal, blev han fänrik. 1780–1782 fick Fock permission från sin militärtjänst för att gå i fransk krigstjänst. Efter hemkomsten avlade han officersexamen och blev 1786 löjtnant.  1788–1790 deltog han i kriget i Finland och var med vid drabbningarna i Fredrikshamn, Uttismalm och Högfors. För sina insatser härvid befordrades han 1789 till kapten vid armén och Kajana bataljon. En mångfald förordnanden följde, såsom regementskvartermästare vid Åbo läns regemente 1793, major vid armén 1798, överadjutant hos kung Gustav IV Adolf 1802, generaladjutant och överstelöjtnant vid hertig Carls drabantkår 1803. Åren 1808–1810 var Fock generalintendent för armén på Åland och anbefalldes därvid att organisera och kommendera en styrka av 3000 man i Upplands skärgård samt att med över- och underbefäl avgå till Åland och där organisera och utbilda ytterligare 3000 man av Åland beväring. 1808 utnämnd till överste. 1812 blev han utnämnd till landshövding i Uppsala län, en syssla som han innehade till 1830.

Under sin landshövdingetid upphöjdes Fock 1815 i friherrligt stånd. 1815–1823 var han ledamot av Stockholms stads brandförsäkringskontors överstyrelse. 1836 utnämndes han till tillförordnad överpostdirektör, men avled redan året därpå i Stockholm och begravdes på Adolf Fredriks kyrkogård.

Källor

Noter 

Födda 1763
Avlidna 1836
Män
Svenska friherrar
Landshövdingar i Uppsala län
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Gravsatta på Adolf Fredriks kyrkogård
Personer från Åbo
Berndt Wilhelm