kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aiza Seguerra

Aiza Seguerra, född 17 september 1983 i Manila, är en filippinsk sångerska.

Karriär 

Hon påbörjade sin karriär som skådespelerska redan år 1987, endast fyra år gammal. År 1995 påbörjade hon sin musikkarriär. Hennes sång "Pagdating Ng Panahon" från år 2001 vann priserna för "Bästa popinspelning", "Årets bästa producerade skiva" och "Årets låt" vid Awit Awards. Sedan dess har hon fortsatt spela in musik och vunnit flera priser för det. Sedan hon var barn har hon aktivt medverkat i filmer och TV-serier och vunnit flera priser för sitt skådespeleri också.

Referenser 

Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Filippinska sångare
Filippinska skådespelare
Personer från Manila
Anuar Zain

Anuar Zain, född 15 februari 1970 i Merlimau, är en malaysisk sångare. Han har släppt ett par album och flera singlar och vunnit flera priser för sin musik. Han deltog i den årliga malaysiska musiktävlingen Anugerah Juara Lagu åren 1998, 2003 och 2011.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Födda 1970
Levande personer
Män
Malaysiska sångare
Brenda Asnicar

Brenda Asnicar, född 17 oktober 1991 i Buenos Aires, är en argentinsk sångerska. Hon är mest känd för sin roll i TV-serien Patito Feo mellan år 2007 och 2008. Under tiden i TV-serien gjorde hon flera sångframträdanden som blev framgångsrika. Bland de mest populära låtarna finns "Las Divinas" och "Tango llorón". Efter Patito Feo fortsatte hon att spela in musik och fick fler TV-roller.

Referenser 

Argentinska sångare
Argentinska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Buenos Aires
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Asociación Paraguaya de Fútbol

Asociación Paraguaya de Fútbol (APF) är Paraguays fotbollsförbund. Förbundet är medlem av Conmebol sedan 1921 och Fifa sedan 1925. Förbundet grundades den 18 juni 1906 som Liga Paraguaya de Football Association. 1998 bytte man till Asociación Paraguaya de Fútbol. Förbundet ansvarar för Primera División (högsta fotbollsligan), samt Paraguays herr- och damlandslag i fotboll.

Externa länkar 
Officiell webbplats 
Paraguay på Fifas webbplats
Paraguay på CONMEBOL:s webbplats 

Medlemmar av CONMEBOL
Fotboll i Paraguay
Idrottsförbund bildade 1906
Organisationer i Paraguay
Mordet på Abraham Lincoln

Mordet på Abraham Lincoln utspelades den 14 april 1865 då Lincoln mördades av John Wilkes Booth. Från början var det tänkt att han skulle kidnappa Lincoln i utbyte mot sydstatsfångar tagna av nordsidan i kriget. I april bytte han den planen mot ett mord. Booth sköt Lincoln under en föreställning av Our American Cousin på Fordteatern i Washington D.C. den 14 april 1865, varvid han utropade ”Sic semper tyrannis!” (Så må det alltid gå för tyrannerna!), vilket är delstaten Virginias motto. Presidenten avled dagen efter att han blivit skjuten.  

Booth hade lyckats fly men skadat foten i landningen efter hoppet från balkongen där Lincoln sköts. Snart fann man att han tagit sig till en bekant som band om hans fot. Strax innan unionspatrullen kom dit begav han sig av därifrån men hanns inom kort upp av Boston Corbett i ett tobaksmagasin tillsammans med David Herold. Corbetts anhang tände eld på magasinet för att få ut dem, kamraten gav sig men inte Booth själv. Corbett saknade, liksom de andra i patrullen, tillåtelse att skjuta om de såg Booth. Ändå vandrade Corbett runt ladan och sköt när han såg Booths siluett genom ett hål i den brinnande väggen. Skottet träffade Booth i nacken och han kunde tas ut ur ladan, dödligt sårad. Han dog innan han hann ställas inför rätta.

Rättegång

Mary Surratt, Lewis Powell, David Herold, och George Atzerodt dömdes till döden för att var en del i en stor konspiration att döda flera medlemmar av regeringen. Hon var den första kvinnan som avrättades på order av USA:s federala regering.

Huvudmisstänkta
 David Herold hjälpte John Wilkes Booth att fly. Han visade också var utrikesminister William H. Seward bodde, så att Lewis Powell kunde försöka mörda honom.
 Lewis Powell försökte mörda utrikesminister William H. Seward.
 George Atzerodt planerade men vågade inte mörda vicepresident Andrew Johnson.
 John H. Surratt lyckas fly.
 John Wilkes Booth, som mördade Lincoln, dödades då han skulle gripas.

Anklagad för medhjälp till mord
John H. Surratt lyckas fly och trots att domstolen trodde att hans mamma Mary Surratt visste var han var. Men hon svor ed på att hon inte visste. Hon dömdes för medhjälp till mordet.

Samuel Arnold och  Michael O'Laughlen planerade att kidnappa presidenten två gånger men misslyckades. De hade hjälp av John Wilkes Booth, David Herold och Lewis Powell. Både Arnold  och O'Laughlen fick livstids fängelse.Michael O'Laughlen dog i fängelset i gula febern 1867.

Samuel Mudd dömdes för att hade hjälpt konspiratörerna att gömma sig. Han dömdes till livstid fängelse. 

Edmund Spangler jobbade på  Ford's Theatre och anklagades för att ha hjälpt John Wilkes Booth att komma in. Han dömdes till 6 års fängelse.

Benådningen
President Andrew Johnson benådade 1869 Edmund Spangler, Samuel Mudd och Samuel Arnold.

Referenser

1865 i USA
Mord och mordförsök 1865
Washington, D.C. under 1800-talet
Mord i USA
USA:s politiska historia
Abraham Lincoln
Tensta, Uppsala kommun

Tensta (uttalas  Tennsta med grav accent) är kyrkbyn i Tensta socken i Uppsala kommun i Uppland. År 2000 klassades byn som en småort under namnet Travenberg (Tensta kyrka)

Tensta kyrka ligger här.

Historia
Tensta omtalas första gången 1292 ('in gurgite Tensta'), då Röd Keldorsson (Färla) tillkänna gav att han kommit överens med Israel Petersson (Finstaätten) som ägde jord i byn att få bygga en kvarn vid Tensta fors. 1316 upptas tre kyrkolandbor i Tensta i förteckningen över vad hertig Valdemar uppburit av kyrkogodsen i Tiundaland. Sten Turesson (Bielke) skänkte 1419 en kvarn i Tensta till Uppsala domkyrka. 1473 bytte kyrkoherden i Tensta, Erik Nilsson till sig kvarnen hot en gatubod i Uppsala. 1541-69 omfattde byn 5 1/2 kyrkohemman, ett Sankt Erikshemman med tillhörande kvarn, ett frälsehemman (tillhörde 1567 Gabriel Kristiernsson Oxenstierna) samt två skatteutjordar.

Vid storskiftet delades byn i bydelarna Brogården, Travenberg och Norra Tensta.

Källor 
 Det medeltida Sverige 1:3 Tiundaland

Orter i Uppsala kommun
Tidigare småorter i Sverige
Asa Briggs

Asa Briggs, sedan 1976 Baron Briggs of Lewes, född 7 maj 1921 i Keighley i West Yorkshire, död 15 mars 2016 i Lewes i East Sussex, var en brittisk historiker.

Briggs utbildade sig vid universitetet i Cambridge och tjänstgjorde inom underrättelsetjänsten under andra världskriget. Han var lärare vid Oxford 1945–1955 och knuten till Institute for Advanced Study vid Princeton University 1953–1954, professor i modern historia vid universitetet i Leeds 1955 och vid University of Sussex 1961–1976. Mellan 1976 och 1991 var han rektor för Worcester College i Oxford.

Bland hans verk kan nämnas Victorian People (1954), They Saw It Happen, 1897–1940 (1961, red.), History of Broadcasting I–III (1961–1970) och A Social History of England (1983).

Källor 

Födda 1921
Män
Avlidna 2016
Brittiska historiker
Brittiska professorer
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Personer verksamma vid Institute for Advanced Study
Alumner från Universitetet i Cambridge
Alumner från University of London
Vittorio Gui

Vittorio Gui, född den 14 september 1885 i Rom, död den 16 oktober 1975 i Fiesole, var en italiensk tonsättare och dirigent.

Gui var kapellmästare vid olika norditalienska scener, från 1925 vid Teatro di Torino. I hans produktion märks symfoniska dikter (häribland ett försök att sammanbinda musik med abstrakta kinematografiska visioner 1919), en fiaba lirica Fata malerba (1923), sånger med mera.

Från 1952 till 1963 var han musikalisk ledare för operafestivalen i Glyndebourne Festival.

Källor 
 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Italienska dirigenter
Italienska kompositörer
Födda 1885
Avlidna 1975
Män
Musiker från Rom
Alumner från Universitetet La Sapienza
Alessandro Guidi

Alessandro Guidi, född 1650, död 12 juni 1712, var en italiensk poet.

Guidi var först medlem av Ranuccio II Farneses hov i Parma, senare av drottning Kristinas hov i Rom. Guidi var en äkta diktarbegåvning med en för dåtiden sällsynt naturlig stil.

Källor 
 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Externa länkar 
 

Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Personer från Pavia
Födda 1650
Avlidna 1712
Män
Svensk uppslagsbok
Nissen

Nissen kan syfta på:

 Nissen (efternamn) – ett efternamn samt personer med namnet
 Nissen, Malax – ö i Finland
 2124 Nissen – asteroid
 Nissenbarack – en prefabricerad barack
 Hartvig Nissens skole – skola i Oslo

Se även
 Nisse – flera betydelser
Ignazio Guidi

Ignazio Guidi, född 31 juli 1844, död 18 april 1935, var en italiensk orientalist.

Guidi var professor i Rom 1867-1920. Guidi har utgett en mängd förträffliga arbeten, särskilt inom arabiskt och etiopiskt område, samt speciellt fått betydelse för studiet av mahariska språket genom sina Grammatica elementare della lingua amariña (3:e upplagan 1924) och Vocabolario amarico-italiano (1901). Bland Guidis övriga skrifter märks Della sede primitva dei popoli semitici (1879) och en utgåva av den etiopiska lagboken Il Fatha Nagast (1899).

Källor 
 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Externa länkar 
 

Italienska orientalister
Alumner från Universitetet La Sapienza
Personer från Rom
Födda 1844
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
Egede-Nissen

Egede-Nissen är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Adam Egede-Nissen
 Aud Egede-Nissen
 Gerd Egede-Nissen
 Oscar Egede-Nissen
 Stig Egede-Nissen

Se även 

 Egede
 Nissen

Norska släkter
Egede

Egede är ett efternamn, som burits av bland andra:
 Hans (Poulsen) Egede (1686, Harstad  1758, Falster)
 Paul (Poul) (Hansen) Egede (1708, Kabelvåg  1789)
 Hans Egede Budtz (1889, Slagelse  1968), dansk skådespelare och teaterregissör
 Hans Egede Glahn (1814  1898), kyrkoherde i Storhedinge

Se även 
 Egede-Nissen

Danska efternamn
Danska släkter
Norska släkter
Thomas Sim Lee

Thomas Sim Lee, född 29 oktober 1745 i Upper Marlboro, Maryland, död 9 november 1819 i Frederick County, Maryland, var en amerikansk federalistisk politiker. Han var guvernör i Maryland 1779–1782 och 1792–1794.

Lee efterträdde 1779 Thomas Johnson som guvernör och efterträddes 1782 av William Paca. Lee satt 1783 i kontinentalkongressen och 1787 i Marylands delegathus men tackade nej till att delta i konstitutionskonventet i Philadelphia där USA:s konstitution antogs. Däremot deltog han i konventet där Maryland ratificerade den nya konstitutionen och blev USA:s sjunde delstat.

År 1792 avled guvernör George Plater i ämbetet. James Brice tjänstgjorde som tillförordnad guvernör tills Lee på nytt tillträdde som guvernör. Den enda betydande nya lagen som antogs under Lees andra period som guvernör mellan 1792 och 1794 gällde omorganiseringen av Marylands milis. Efter att ha lämnat guvernörsämbetet tillbringade Lee vintrarna i Georgetown där federalisterna brukade samlas i hans hus. Lee tackade 1794 nej till att bli ledamot av USA:s senat och 1798 vägrade han att bli guvernör en gång till även om han skulle ha blivit vald utan motkandidat.

Noter

Födda 1745
Avlidna 1819
Ledamöter av kontinentalkongressen
Guvernörer i Maryland
Män
Svartkindad vitnäsa

Svartkindad vitnäsa (Cercopithecus ascanius) är en primat i släktet markattor som förekommer i centrala Afrika.

Utseende 

Arten har svarta hår vid ansiktet med undantag av en vit fläck på näsan och ett vitt skägg vid kinden. Pälsen på kroppen varierar mellan brun och svartgrå. Delar av svansens undersida har en rödaktig färg. Den genomsnittliga kroppslängden (huvud och bål) ligger för hannar vid 46 cm och för honor vid 38 cm. Därtill kommer svansen som är något längre än övriga kroppen. Vikten ligger mellan 1,8 och 6,4 kg.

Underarter, utbredning och habitat 

Svartkindad vitnäsa lever i regnskogar och andra skogar i centrala Afrika. Regionen består av lågland och bergstrakter upp till 2 000 meter över havet.

Vanligen skiljs mellan fem underarter.
 C. a. ascanius hittas i Angola och sydvästra Kongo-Kinshasa och vistas främst i låglandet.
 C. a. atrinasus lever i ett kulligt område i Angola.
 C. a. katangae förekommer i bergstrakter i Angola och Kongo-Kinshasa.
 C. a. whitesidei finns i Kongo-Kinshasa.
 C. a. schmidti lever i Kongo-Kinshasa, Uganda, Rwanda, Kenya och Centralafrikanska Republiken.

Övergången mellan dessa underarter är ofta flytande.

Ekologi 

Denna primat är aktiv på dagen, främst på morgonen och under senare eftermiddagen. En flock har vanligen upp till 14 medlemmar (sällan upp till 25) och består av en hanne, några vuxna honor och deras ungar. Ibland förenas flera grupper. Könsmogna hannar som fick lämna sin flock bildar ofta ungkarlsgrupper. För kommunikationen har de olika läten, kroppsmimik och doftämnen.

Födan utgörs huvudsakligen av växtdelar som frukter, blad, naturgummi och unga växtskott. De äter även insekter.

Honor kan para sig hela året men ofta sker parningen mellan november och februari. Hannen parar sig med flera honor från flocken. Vanligen föds bara en unge per kull. Dräktigheten antas vara lika lång som hos andra markattor, alltså fem till sju månader. Först är bara modern ansvarig för ungen och senare vårdas ungen även av andra honor i flocken. Könsmognaden uppnås vanligen efter 4,5 (honor) till 6 (hannar) år.

Livslängden är okänd men andra markattor blev i fångenskap upp till 30 år gamla.

Status 

I vissa regioner hotas arten av jakt och skogsavverkningar. IUCN listar svartkindad vitnäsa på grund av det stora utbredningsområde och då den förekommer i några naturskyddsområden som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. 6th edition. Johns Hopkins University Press, Baltimore MD 1999, .

Markattartade apor
Däggdjur i etiopiska regionen
Guido III av Spoleto

Guido III av Spoleto (Wido), död 12 december 894, var en italiensk furste, fransk kung och romersk kejsare. 

Guido var son till Guido I av Spoleto, var efter 876 hertig av Camerino och ärvde 882 Spoleto. Han låg i fejd med kejsar Karl III 882-885, bekragade saracenerna i förbund med påven och erövrade Capua och Benevent. Den ställning han härigenom vann, möjliggjorde storpolitiska aktioner. 888 blev han vald till kung av Frankrike. Då hans makt i detta land blev svag, ingrep Guido i striden om Italiens krona, som han vann 889. Två är senare kröntes han till kejsare. Guido dog under pågående krig mot Arnulf av Kärnten.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Heliga romerska kejsare
Frankiska kungar
Furstar
Födda 800-talet
Avlidna 894
Män
Hartvig Nissen

Ole Hartvig Nissen, född den 17 april 1815 i Melhus socken, Søndre Trondhjems amt, död den 4 februari 1874 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk skolman. Han var far till Per och Henrik Nissen samt kusin till Tønder Nissen.

Nissen avlade filologisk ämbetsexamen 1843 och upprättade i Kristiania en på alldeles nya pedagogiska principer grundad latin- och realskola, som ägde bestånd till 1874 och åtnjöt högt anseende. Härmed förknippades 1849 "Nissens pigeskole", som ännu fortsätter sin verksamhet. Bägge blev förebildliga för landets högre skolväsen. 

Åren 1850–1854 var Nissen statskonsulent i skolärenden. På honom vilade i väsentlig mån förberedandet av folkskolelagen av 1860. Han var 1865–1872 expeditionschef i Kyrkodepartementet och samtidigt ordförande i kommittén för den genom lag av den 17 juni 1869 verkställda reformeringen av den högre skolan.

År 1872 utnämndes han till rektor vid Kristiania katedralskola. Nissen var den som först (1857) framkom med förslag till den 1869 genomförda grundlagsändringen om ettårigt i stället för treårigt storting. Hans samlade Afhandlinger vedrørende det høiere og lavere skolevæsen (utgivna av Kristian Larssen) utkom postumt 1876.

Källor 

 

Norska skolledare
Norska lärare under 1800-talet
Personer från Melhus kommun
Födda 1815
Avlidna 1874
Män
Ugglan
Per Schjelderup Nissen

Per Schjelderup Nissen, född den 24 mars 1844 i Kristiania (nuvarande Oslo), död där den 22 december 1930, var en norsk militär och topograf. Han var son till Hartvig Nissen och bror till Henrik Nissen.

Nissen blev infanteriofficer 1865, överste och kårchef 1897 samt var generalmajor och chef för Bergenska brigaden 1906–1912. Han tjänstgjorde 1888–1892 som sektionschef vid Norges geografiske opmaaling, vars chef han var 1900–1906. Utom av en rad militära kommittéer var han 1897–1899 ledamot av norsk-ryska gränsregleringskommissionen, 1899–1900 militärkonsulent vid norska statsrådsavdelningen i Stockholm och 1905–1906 överadjutant hos Håkon VII. Från 1901 var han ledamot av internationella jordmätningskommissionen. 

Nissen utarbetade bland annat en serie förtjänstfulla kartverk, exempelvis Det sydlige Norge (4 blad; skala l:600 000, 1903), Det nordlige Norge (skala l:1 000 000 1905) och Jotunheimen med tilgrænsende strøg (1906) samt utgav 1914 Fædrelandet, en större topografisk-statistisk-ekonomisk handbok över Norge och 1921 Økonomisk geografisk atlas over Norge med en översikt över kulturella och ekonomiska förhållanden. Han blev 1894 ledamot av Svenska krigsvetenskapliga akademien.

Källor 

 

Norska generaler
Norska topografer
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Norska militärer under 1800-talet
Norska militärer under 1900-talet
Födda 1844
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Tønder Nissen

Rasmus Tønder Nissen, född den 14 januari 1822 i Melhus socken, död den 19 januari 1882 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk kyrkohistoriker. Han var kusin till Hartvig Nissen.

Nissen blev candidatus theologiæ 1843 samt var sedan lärare och inspektör vid kusinens skola till 1854, då han blev lektor vid Kristiania universitet. År 1864 blev han professor i teologi med kyrkohistoria som huvudämne. Nissen var ledamot av flera kyrkliga och pedagogiska kommittéer och från den 1 januari 1875 till sin död statsråd och chef för Kyrkodepartementet i Frederik Stangs och Chr.A. Selmers strängt konservativa ministärer. 

Nissen utgav flera läroböcker i världshistoria och en Kirkehistorie (1867, många upplagor; svensk översättning "Kyrkohistoria för skolan och hemmet", 1867; 8:e upplagan 1895). I Luthersk Kirketidende, I (1863) författade han en lång artikelserie om "religiösa rörelser och kyrkliga förhandlingar i Sverige". Hans huvudverk, De nordiske kirkers historie, utgavs efter hans död av Th.G.B. Odland (1884). 

Vid Köpenhamns universitets jubelfest 1879 kreerades Nissen till hedersdoktor. Han var medlem av Videnskabsselskabet i Kristiania från dess stiftande 1857 och av Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i Trondhjem från 1864. Nissen blev riddare av Sankt Olavsorden 1874 och kommendör av första klassen 1880. Nissen var även kommendör av Nordstjärneorden.

Källor 

 

Norges kyrko- och undervisningsministrar
Norska kyrkohistoriker
Norska professorer i teologi
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Hedersdoktorer vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Ledamöter av Norske Videnskabers Selskab
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Kommendörer av Nordstjärneorden
Norska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Melhus kommun
Födda 1822
Avlidna 1882
Män
Ugglan
Guido da Siena

Guido da Siena var en sienesisk målare under 1200-talet.

Gudio da Siena har 1221 signerat en Madonna med barnet från San Domenico, numera i Palazzo Pubblico, Siena. Med utgångspunkt från denna har man identifierat flera arbeten med liknande bysantinskskinfluerat måleri i veckbehandlingen och förfinade drag hos gestalterna.

Källor 
 Svensk uppslagsbok Malmö, 1932.

Externa länkar 
 

Sienesiska målare
Konstnärer under 1200-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svensk uppslagsbok
L'amore è femmina (sång)

L'amore è femmina () är en musiksingel från den italienska sångerskan Nina Zilli och som var Italiens bidrag i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan. Låten är skriven av Zilli själv i samarbete med Christian Rabb, Kristoffer Sjökvist, Frida Molander och Charlie Mason.

Eurovision 

Det var från början meningen att Zilli skulle framträda med sin singel "Per sempre" i Baku, den låt som hon framfört vid San Remo-festivalen i februari samma år. Den 13 mars meddelades det dock att landet valt att byta låt och att det nu istället var "L'amore è femmina" som skulle framföras.  Den officiella musikvideon hade premiär den 21 mars. Både "Per sempre" och "L'amore è femmina" är singlar från Zillis album L'amore è femmina.

Zilli gjorde sitt framträdande med låten i finalen den 26 maj. Den version som hon framförde i Eurovision sjöngs på både italienska och engelska. Bidraget hamnade på 9:e plats och fick 101 poäng.

Versioner 

"L'amore è femmina" – 2:59
"L'amore è femmina" (karaokeversion) – 2:58

Se även 
 Italien i Eurovision Song Contest 2012

Referenser

Externa länkar 

Bidragsfakta på eurovision.tv

Bidrag till Eurovision Song Contest 2012
Italiens bidrag i Eurovision Song Contest
Italienskspråkiga sånger
Musiksinglar 2012
John Henry (kongressledamot)

John Henry, född 1 november 1800 nära Stanford, Kentucky, död 28 april 1882 i Saint Louis, Missouri, var en amerikansk politiker (whig). Han var ledamot av USA:s representanthus från 5 februari till 3 mars 1847.

Henry deltog i Black Hawk-kriget och han vara ledamot av båda kamrarna i Illinois lagstiftande församling, först i delstatens representanthus 1832–1840 och sedan i delstatssenaten 1840–1847. I december 1846 avgick kongressledamot Edward Dickinson Baker och 1847 fyllnadsvaldes Henry till representanthuset. Kort därpå efterträddes Henry av Abraham Lincoln.

Henry avled 1882 och gravsattes på Bellefontaine Cemetery i Saint Louis.

Noter

Ledamöter av USA:s representanthus från Illinois
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Lincoln County, Kentucky
Födda 1800
Avlidna 1882
Män
Per Mikael Utsi

Per Lars-Mikael (Mikael) Utsi, född 19 mars 1947 i Arjeplogs församling, Norrbottens län, är en svensk-samisk politiker.

Per Mikael Utsi är lärare och är också renskötare i Luokta-Mávas sameby. Han har varit aktiv i Sáminuorra, Samerådet och Svenska Samernas Riksförbund. Han är ledamot av Sametinget sedan 1997, sedan 2005 för sametingspartiet Guovssonásti i vilket han är ordförande. Han var ordförande i Renägarförbundet 2001-08.

Per Mikael Utsi var ordförande i Sametingets styrelse 1997-2001 och var från november 2011 - 2013 åter styrelseordförande . Han bor i Seidegava i Arjeplogs kommun.

Bibliografi i urval
Per Mikael Utsi: Traditionell kunskap och sedvänjor inom den samiska kulturen :relaterat till bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald i Centrum för biologisk mångfalds skriftserie nr 18, Centrum för biologisk mångfald samt Sametinget (Sverige) , Kiruna 2007,

Referenser
 Guovesonastis webbplats, läst 2012-03-14

Noter 

Svenska politiker
Samer i Sverige
Ledamöter av Sametinget (Sverige)
Födda 1947
Levande personer
Personer från Arjeplogs socken
Män
Pyrofyllit

Pyrofyllit är ett mineral, som består av aluminiumsilikat och bildar mjuka, böjliga, pärlemorglänsande blad. Utsätts den för värme delar den sig i tunnare blad och har därav fått sitt namn.

Förekomst
Pyrofyllit förekommer i stenar av fyllit och schistos, ofta tillsammans med kyanit, av vilken den är en altererad produkt. Typiska associerade mineral är kyanit, andalusit, topas, glimmer och kvarts.

Pyrofyllit förekommer vid Horrsjöberget i Värmland, Västanå i Skåne och på Utö.

Förekomster finns även i Ural, Schweiz, Belgien och på flera ställen i USA. Stora fyndigheter har också hittats i Sydafrika.

Användning
Pyrofyllit har användning inom bildhuggeri och som prydnadssten.
Den kinesiska bildstenen, eller agalmatolit, är ibland tät pyrofyllit.

Pyrofyllit kan också användas som ersättning för talk.

Referenser

Meyers varulexikon, Forum, 1952

Silikatmineral
Kiselföreningar