kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klas Torstensson

Klas Torstensson, född 16 januari 1951, är en svensk tonsättare.

Torstensson studerade komposition vid Ingesunds Musikhögskola och musikvetenskap vid Göteborgs universitet, samt elektronisk musik vid musikkonservatoriet i Haag, Nederländerna.

Klas Torstensson var "vårens tonsättare" 2009 i Sveriges Radio.

Priser och utmärkelser
1991 – Matthijs Vermeulen-priset
1999 – Stora Christ Johnson-priset för Stick on Stick och Urban Songs
2009 – Musikförläggarnas pris för verket Polarhavet i kategorin "Årets konstmusikpris – större ensemble/opera"
2012 – Rosenbergpriset

Diskografi (urval)
 The Expedition – Netherlands Radio Philharmonic; Peter Eötvös, dirigent; Charlotte Riedijk, sopran; Göran Eliasson, tenor; Olle Persson och Mats Persson, baryton 
 Self-portrait with percussion, Diptych Intermezzo & Epilogue – Asko Ensemble; Peppie Wiersma, slagverk; Hans Leenders, dirigent; The Royal Stockholm Philharmonic Orchestra; Charlotte Riedijk, sopran; Alan Gilbert, dirigent
 In grosser Sehnsucht, a cycle of songs – Charlotte Riedijk, sopran; Osiris Trio (Ellen Corver, piano; Peter Brunt, violin; Larissa Groeneveld, cello)
 Stick on Stick, Urban Solo, Urban Songs – Charlotte Riedijk, sopran & synthesizer; Netherlands Radio Symphony Orchestra; ASKO Ensemble/Zoltán Peskó och Stephan Asbury, dirigenter
 Licks & Brains I & II, Solo for bass saxophone – Leo van Oostrom, bassaxofon; Netherlands Saxophone Quartet (Leo van Oostrom, Ed Bogaard, Adri van Velsen och Alex de Leeuw); Klas Torstensson och David Porcelijn, dirigenter
 The last diary – Palle Fuhr Jørgensen, narrator; ASKO Ensemble & Schönberg Ensemble; Reinbert de Leeuw, dirigent
 Koorde – Pianoduo Cees van Zeeland och Gerard Bouwhuis
 Järn – Orkest de Volharding 1972–1992 Trajecten; Cees van Zeeland, dirigent
 Redskap – Malmö Percussion Ensemble; Klas Torstensson, dirigent
 Spåra – Hoketus; Klas Torstensson, dirigent

Referenser

Externa länkar
Klas Torstensson composer

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 2000-talet
Födda 1951
Män
Levande personer
Alumner från Musikhögskolan Ingesund
Pontus Reuterswärd

Carl Pehr Pontus Reuterswärd, född 4 oktober 1871 i Örebro, död 25 maj 1949 i Stockholm, var en svensk arméofficer (generallöjtnant).

Biografi
Reuterswärd avlade mogenhetsexamen i Örebro 1889 och påbörjade därefter en militär karriär. Officersexamen avlade han 1891 och var chef för Infanteriets officersaspirantskola i Karlsborgs garnison 1915–1916. Han gjorde sig känd som trupputbildare och återfanns kommenderad vid utländska trupper, bland annat verkade han som militärattaché samt besökte den österrikisk-ungerska fronten 1916. Senare studerade han trupputbildningen vid de finska och tyska arméerna. År 1922 utnämndes han till överste och chef för Skaraborgs regemente. År 1930 blev han kommendant i Boden och generalmajor 1933 samt militärbefälhavare för Övre Norrlands trupper (1933–1937). Två år efter sitt avsked befordrades han till generallöjtnant 1939.

Reuterswärd var även verksam inom det kommunala livet, bland annat i stadsfullmäktige i Skövde 1922–1930. Efter sitt yrkesverksamma liv ägnade han sig åt författarskap.

Pontus Reuterswärd var son till översten Pontus Henrik Wilhelm Reuterswärd och Adèle Brändström. Diplomaten Edvard Brändström var hans morbror och elektroingenjören och företagsledaren Carl Reuterswärd var hans bror. År 1905 gifte han sig med Eva Thurinna Uggla. Makarna var föräldrar till överstarna Wilhelm och Carl Reuterswärd och till juristen Edvard Reuterswärd.

Bibliografi
 Synpunkter på den militära utbildningen (1938)
 Taktiska tillämpningsövningar för bataljon och regemente (1939)
 Skandinavism-nordism-försvarsförbund (1943)
 Greklands krig 1940-41 (1943)
 Bör Sverige i framtiden frångå neutralitetspolitiken? (1945)

Utmärkelser
 Riddare av Svärdsorden, 1912
 Riddare av Nordstjärneorden, 1922
 Kommendör av andra klassen av Svärdsorden, 1925
 Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1928
 Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 1943

Källor

Noter

Generallöjtnanter i svenska armén
Svenska regementschefer
Svenska attachéer
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Svensk obetitlad adel
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Örebro
Pontus
Födda 1871
Avlidna 1949
Män
Annie Clark

Annie Clark, född 28 september 1982 i Tulsa, Oklahoma, är en amerikansk singer-songwriter som uppträder under artistnamnet St. Vincent. Hon var tidigare en del av gruppen The Polyphonic Spree.

Hon har agerat förband åt bland andra The National, Arcade Fire, Andrew Bird, Xiu Xiu, Death Cab for Cutie, och Grizzly Bear.

Diskografi

Studioalbum

, med David Byrne

EP

Externa länkar

Personer från Tulsa
Amerikanska musiker
Födda 1982
Kvinnor
Levande personer
Georg Michael Telemann

Georg Michael Telemann, född den 20 april 1748 i Plön, död den 4 mars 1831 i Riga, var en tysk kompositör. Han var sonson till Georg Philipp Telemann.

Georg Michael Telemanns far dog ung, och farfadern tog sig an pojken och gav honom grundlig musikutbildning. Han komponerade främst sakralmusik, och var även teolog. Han var verksam i Tyskland och Ryssland.

Källor

Tyska klassiska kompositörer
Tyska teologer
Födda 1748
Avlidna 1831
Män
Aristides Pereiras internationella flygplats

Aristides Pereiras internationella flygplats (portugisiska: Aeroporto Internacional Aristides Pereira) (IATA: BVC, ICAO: GVBA) är en internationell flygplats på ön Boa Vista i Kap Verde. Flygplatsen har inrikesflyg till de övriga öarna i Kap Verde, men också charterflyg från Europa. TUIfly Nordic flyger hit från Stockholm under vintersäsongen.

Han bör inte förväxlas med den internationella flygplatsen Boavista i federal stat Roraima, Brasilien.

Namnet på flygplatsen var ursprungligen Aeroporto Rabil, men 9 november 2011 fick den nytt namn efter Aristides Pereira, Kap Verdes första president.

Flygplatser i Kap Verde
Ridderstad

Ridderstad är en svensk ätt, som härstammar från Adam Soldan, justitiarius på Nyenskans.

Stamfadern levde i slutet av 1500- och i början av 1600-talet och hans son Hans Soldan var borgmästare i Nyen på 1640-talet. Han var farfar till överkrigskommissarien och kanslirådet Gustaf Soldan (1668-1739). Denne adlades von Soldan 1712, men ätten dog ut på manslinjen redan 1777.

En bror till Gustaf von Soldan adlades med namnet Ridderstad 1719. Det var ryttmästaren vid Upplands tremänningskavalleriregemente Peter Soldan.

Kända medlemmar
 Carl Fredrik Ridderstad (1807–1886), tidningsman
 Wilhelm Ridderstad (1843–1930), författare
 Anton Ridderstad (1848–1933), hembygdsforskare
 Soldan Ridderstad (1870–1926), häradshövding
 Eskil Ridderstad (1881–1965), tidningsman
 Sture Ridderstad (1911–1989), fideikommissarie och ägare till Riddersholm
 Britta Ridderstad Bengtsson (1921–2020), tecknare
 Mona Ridderstad-Cedergren (född 1935), konstnär
 Gunnar Ridderstad (född 1941), militär
 Per S. Ridderstad (född 1941), professor

Källor
 

Svenska adelsätter
Amílcar Cabrals internationella flygplats

Amílcar Cabrals internationella flygplats (IATA: SID, ICAO: GVAC) är en internationell flygplats på ön Sal på Kap Verde. Det är också landets största flygplats och var också den enda som hade internationell flygtrafik till och med 2005. Flygplatsen byggdes redan 1939 av italienare som använde flygplatsen för att tanka sina flygplan på väg mot Sydamerika.

Externa länkar

Flygplatser i Kap Verde
Flygplatser invigda 1949
Cristiano Ronaldos internationella flygplats

Cristiano Ronaldos internationella flygplats ; tidigare: Madeiras flygplats) är en internationell flygplats på den portugisiska ön Madeira.

Den 29 mars 2017 ändrades namnet från Madeira flygplats till Cristiano Ronaldo flygplats för att hedra den portugisiske fotbollsspelaren Cristiano Ronaldo som är född på ön Madeira.

Flygplatsen, som är belägen vid havet åt ena sidan och bergen åt andra sidan, är ansedd som en av världens farligaste flygplatser att landa på, då landningsbanan är kort med bergen nära flygplatsen samtidigt som hårda vindar från havet ibland försvårar landningen.

Referenser

Externa länkar 

Flygplatser i Portugal
Portos flygplats

Portos "Francisco de Sá Carneiro" flygplats  (IATA: OPO, ICAO: LPPR) är en flygplats utanför den portugisiska staden Porto. 

Flygplatser i Portugal
Palmqvist (släkt)

Palmkvist, Palmqvist eller Palmquist är ett efternamn som förutom av adelsätten Palmqvist har burits av flera svenska släkter.

Släkten Palmquist från Ockelbo
I Ockelbo socken i Gästrikland tog soldaten Olof Olofsson Munter tillsammans med sina bröder Jonas och Per Alfred namnet Palmquist. Med Olofs son Carl Mauritz Palmquist (Munter) vilken utvandrade 1901 till Kewanee, Illinois i USA och fick tio barn, spreds släktnamnet till Amerika.

Lotssläkten Palmqvist från Göteborg
Lotsen Johan Edward Berg från Kullens lotshemman i Käringberget utanför Göteborg tog namnet Palmqvist under senare delen av 1800-talet.

Släkten Palmqvist från Bornholm
En släkt Palmqvist flyttade under 1902 till Danskagården på Bornholm.

Släkten Palmqvist från Uleåborg
Från Uleåborg i Finland härstammar en finländsk släkt Palmqvist.

Källor

Noter

Se även
Palmqvist (svensk adelsätt)
Palmqvist

Svenska släkter
Magnus Palmqvist (1660–1729)

Magnus Palmqvist, född den 28 augusti 1660 i Stockholm, död i samma stad den 27 juli 1729, var en svensk krigare, son till Gustaf Palmqvist, bror till Erik och Johan Palmqvist samt far till Fredric Palmqvist.

Sedan Palmqvist genom grundliga studier, i synnerhet i de matematiska vetenskaperna, berett sig för inträde i rikets tjänst, ingick han 1678 som menig soldat vid Livgardet, blev 1681 fänrik och fem år senare löjtnant vid samma kår. År 1689 sökte och erhöll han Karl XI:s tillstånd att företa en utländsk resa för att fullkomna sig i militärvetenskapen. 

Palmqvist blev efter sin hemkomst 1691 kapten vid Livgardet men begav sig 1692 åter utomlands och deltog med franska armén i en mängd fältslag och belägringar i Nederländerna. Rik på kunskaper och erfarenhet, återkom han 1695 till Sverige, utnämndes 1696 till major vid Livgardet och befordrades 1698 till överste för ett värvat regemente i Wismar samt till kommendant i samma stad. 

År 1705 utses han till generalkvartermästare och direktör för fortifikationen och företog följande år en resa till Östersjöprovinserna för att sätta Viborgs fästning i stånd och visitera fästningarna i Estland och Livland. Tillkallad av Stenbock vid danska infallet i Skåne, kommenderade han vänstra flygeln i slaget vid Helsingborg och befordrades för sin tapperhet samma år 1710 till generalmajor. År 1712 upphöjd till friherre, utnämndes han 1719 till generallöjtnant. Han blev samma år landshövding i Västernorrlands län och insattes 1727 till president i Bergskollegium.

Källor
 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Personer i stora nordiska kriget
Svenska friherrar
Landshövdingar i Västernorrlands län
Personer under stormaktstiden
Militärer från Stockholm
Födda 1660
Avlidna 1729
Män
SBH
Ämbetsmän från Stockholm
Deltagare i slaget vid Helsingborg
Karoliner
Magnus
Habo landskommun

Habo landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen bildades i Habo socken i Vartofta härad vid kommunreformen 1862. Vid kommunreformen 1952 bildades den en "storkommun" genom inkorporering av Gustav Adolfs landskommun.

1971 ombildades landskommunen till Habo kommun.

Kommunkoden 1952-1970 var 1623.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Habo församling. Den 1 januari 1952 tillkom Gustav Adolfs församling.

Geografi
Habo landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 262,87 km², varav 259,23 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 43,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Källor

Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Habo kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Magnus Palmqvist

Magnus Palmqvist kan syfta på:

 Magnus Palmqvist (1660–1729), svensk general
 Magnus Palmqvist (1761–1834), svensk amiral
Habo socken

Habo socken i Västergötland ingick i Vartofta härad, med delar före 1890 i Mo härad, ingår sedan 1971 i Habo kommun och motsvarar från 2016 Habo distrikt.

Socknens areal är 179,61 kvadratkilometer varav 176,51 land. År 2000 fanns här 256 invånare. Tätorterna Habo och Furusjö, orten Bränninge samt sockenkyrkan Habo kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 1780 införlivades Fiskebäcks socken och utbröts Gustav Adolfs socken. Före 1890 låg delarna Aplaskifte, Drottningstorp, Fexhult, Gigared, Karshult, Röshult, Älgafall och Lilla-Falla i Bottnaryds socken i Jönköpings län. Samma år överfördes Lilla-Falla från denna kyrkosocken till Bottnaryds kyrkosocken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Habo församling och för de borgerliga frågorna bildades Habo landskommun. Landskommunen utökades 1952 och ombildades 1971 till Habo kommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Habo, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Vartofta härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente och Västgöta regemente, Vartofta kompani.

Geografi
Habo socken ligger nordväst om Jönköping mellan Stråken, Dummeån och Vättern. Socknen är en kuperad skogsbygd  med inslag av odlingsbygd och i Dummeberget når 292 meter över havet.

Fornlämningar
Boplatser från stenåldern är funna. Från bronsåldern finns gravrösen. Från järnåldern finns 15 gravfält med domarringar.

Namnet
Namnet skrevs 1349 Hagabodhom och kommer från troligen prästgården. Förleden innehåller hagh(i), 'gärdesgård;inhägnad mark, hage'. Efterleden är bod eller möjligen ett ortnamn Bodha.

Se även
 Habo församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Habo kommun
Socknar i Vartofta härad
Socknar i Mo härad
Claude Dagens

Claude Dagens, född 20 maj 1940 i Bordeaux i Frankrike, är en fransk katolsk biskop med säte i Angoulême. 

Han har publicerat ett flertal rapporter om kyrkans roll i det franska samhället efter separationen mellan kyrkan och staten (1905), bland annat Lettre aux catholiques de France, för vilken han belönades med Franska Akademiens pris år 1996. Sedan 2008 innehar Claude Dagens stol nummer 1 i Franska Akademien.

Källor

Noter

Franska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Ledamöter av Franska Akademien
Franska författare
Födda 1940
Levande personer
Män
Officerare av Hederslegionen
Alumner från École normale supérieure
Gustav Adolfs socken, Västergötland

Gustav Adolfs socken i Västergötland ingick i Vartofta härad, ingår sedan 1971 i Habo kommun och motsvarar från 2016 Gustav Adolfs distrikt.

Socknens areal är 86,11 kvadratkilometer varav 85,24 land. År 2000 fanns här 1 021 invånare. Tätorten Fagerhult samt sockenkyrkan Gustav Adolfs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen bildades 1780 genom en utbrytning ur Habo socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Gustav Adolfs församling och för de borgerliga frågorna bildades Gustav Adolfs landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Habo landskommun som 1971 ombildades till Habo kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Gustav Adolf, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Vartofta härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente och Västgöta regemente, Vartofta kompani.

Geografi
Gustav Adolfs socken ligger nordväst om Jönköping med Hökensås i väster och norr och Vättern i öster. Socknen är en kuperad mossrik skogsbygd med inslag av odlingsbygd och med höjder som når 310 meter över havet.

Fornlämningar
Lösfynd från stenåldern har påträffats. Från järnåldern finns gravar och domarringar.

Namnet
Namnet gavs för att hedra kronprinsen, sedermera kung Gustav IV Adolf.

Se även
 Gustav Adolfs församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Indelningar i Habo kommun
Socknar i Vartofta härad
Palmqvist

Palmqvist är ett svenskt efternamn, som kan skrivas på olika sätt. Offentlig statistik tillgänglig i februari 2019 uppger att följande antal personer var bosatta i Sverige med stavningarna
 Palmqvist 3491
 Palmquist 789
 Palmqvist 684
Tillsammans blir detta 5264 personer.

Personer med efternamnet Palmqvist eller med varianter av detta namn

 Arne Palmqvist (1921–2003), biskop i Svenska kyrkan
 Bengt Palmquist (1923–1995), seglare
 Björn Palmqvist (född 1944), seglare
 Claes Palmkvist (född 1948), musiker
 Conny Palmkvist (född 1973), författare och redaktör
 Einar Palmqvist (1900–1990), målare och grafiker
 Erik Palmkvist, flera personer
 Eric Palmquist (1908–1999), illustratör och konstnär
 Eric Palmqvist (född 1970), politiker, sverigedemokrat
 Erik Palmqvist (1650-talet–1676), militär och tecknare
 Fredric Palmqvist (1720–1771), matematiker
 Gunhild Palmqvist (1917–1963), politiker, folkpartist
 Gunno Palmquist (född 1948), kördirigent och professor
 Gustaf Palmquist (1812–1867), baptistledare
 Gösta Palmqvist  (1894–1977), bankman
 Hanna Palmqvist (född 1996), häcklöpare
 Hans Palmquist (född 1967), fotbollsspelare
 Hjalmar Palmqvist (1887–1957), boxningspromotor, känd som  "Hjalle Palton" 
 Hugo Palmquist (1908–1994), skulptör och målare
 Jenny Palmqvist  (född 1969), fotbollsdomare
 Joakim Palmkvist (född 1967), journalist och författare
 Johan Palmqvist (1650-talet–1716), diplomat
 Kai Palmqvist (1925–2010), finländsk arkitekt
 Karl Palmqvist (1856–1920), matematiker
 Kim Palmqvist (född 1988), basketspelare
 Kurt Palmqvist  (1914–1995), målare och teckningslärare
 Lars Palmqvist (född 1961), orienterare
 Magnus Palmqvist, flera personer
 Magnus Palmqvist (1660–1729), arméofficer 
 Magnus Palmqvist (1761–1834), sjöofficer
 Marcus Palmquist (född 1987), fotbollsspelare
 Margareta Palmqvist (född 1928), politiker, socialdemokrat
 Martin Palmqvist (född 1975), författare
 Nanny Palmkvist (1862–1940), folkskollärare, skolpionjär
 Per Palmqvist (1815–1887), baptistpionjär
 Per Anders Palmqvist (1933–2014), målare, tecknare och teckningslärare
 Per Olof Palmquist (1904–1958), jurist
 Peter Palmqvist (född 1969), fotbollsspelare
 Reinhold Palmqvist (1885–1940), försäkringsman
 Sofia Palmquist (född  1984), fotbollsspelare
 Steve Palmqvist (född 1958), skådespelare, regissör och sångare
 Sven Palmqvist (1906–1984), glaskonstnär
 Sven Palmqvist (mineralog) (1905–1985), mineralog
 Wäinö Palmqvist (1882–1964), finländsk arkitekt

Källor

Svenska efternamn
Von Plomgren

von Plomgren är en svensk adelsätt, med samma ursprung som ätten Plommenfelt. Huvudmannen för ätten är friherre.

Ättens äldste kände stamfar var under 1600-talet bonde på Solberga gård i Ålems socken, Göran Eriksson. Han var gift med Ingrid Andersdotter Mallière, och fick ett enda barn, sonen Anders Plomgren (död 1714) som flyttade till Stockholm, där han blev borgare och linkrämare. Hans hustru, Margareta Le Clair (Leclers) född i Katarina 1675-11-09, var dotter till grytgjutaren Thomas Le Clerc född i Liege Belgien omkring 1623 död Katarina 1675 och hans hustru Johanna (Jeanne) Pousette född omkring 1628 i Österlövsta och död 1697 i Katarina. Paret fick två söner, Anders och Thomas som båda upptog släktnamnet Plomgren. Den förre av dessa, Anders Plomgren, blev stamfader för adliga ätten Plommenfelt.

Hans bror Thomas Plomgren var köpman och gift med Birgitta Funck. Deras barn blev adlade med namnet von Plomgren år 1751, och sönerna introducerades året därefter på nummer 1952. Den ännu fortlevande ätten härstammar från sonen korpralen Carl Fredrik von Plomgren till Måstena fideikommiss, gift med Hedvig Silfversköld. Den näst äldste sonen till sistnämnda par, generalmajoren Peter von Plomgren, var den ende som förde ätten vidare på svärdssidan. Han upphöjdes år 1818 till friherre enligt 1809 års regeringsform, varmed endast huvudmannen äger friherrlig värdighet. Den friherrliga ätten introducerades på nummer 371.

Huvudmannagrenen för adliga ätten är bosatt i Australien. Fram till 1999 ägde familjen Hånö säteri utanför Nyköping.

Kända medlemmar
 Anders Plomgren (1700–1766), köpman
 Thomas Plomgren (1702–1754), köpman, politiker
 Margaretha Plomgren (1719–1780), grosshandlare, hustru till Anders Plomgren
 Carl Anders Plommenfelt (1750–?), son till Anders Plomgren, avled antagligen i USA.
 Peter von Plomgren (1770–1848), militär, sonson till Thomas Plomgren
 Lotten von Plomgren (1831–1916), civilförsvarskvinna och förbundsgrundare, mor till Ida von Plomgren
 Ida von Plomgren (1870–1960), florettfäktare, sonsons dotter till Thomas Plomgren

Referenser
 Svenska män och kvinnor, 6. Stockholm 1949
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Katarina kyrkböcker
 Kjell Lindblom Nordisk Vallongenealogi 1580-1750, del I

Externa länkar
 Ida Amalia von Plomgren

Svenska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Matthijs Vermeulen-priset

Matthijs Vermeulen-priset (nederländska: Matthijs Vermeulenprijs) är ett betydande nederländskt kompositionspris, uppkallat efter tonsättaren Matthijs Vermeulen. Mellan 1972 och 2004 delades priset ut av Amsterdams kulturfond (Amsterdams Fonds voor de Kunst). Mellan 2005 och 2008 slogs priset ihop med Amsterdams konstpris (Amsterdamprijs voor de Kunst), men sedan 2009 är det Nederländska fonden för scenkonst (Nederlands Fonds voor Podiumkunsten) som utser mottagare.

Pristagare
Verktitel inom parentes.
1972 – Jan van Vlijmen (Omaggio a Gesualdo)
1973 – Peter Schat (To You)
1974 – Willem Breuker (Het paard van Troje)
1975 – Tristan Keuris (Sinfonia)
1976 – Ingen pristagare utsedd
1977 – Louis Andriessen (De Staat)
1978 – Jeugd en Muziek (Zeeland) / Leo Cuypers (Zeelandsuite)
1979 – Otto Ketting (Symfonie voor saxofoons en orkest)
1980 – Jan van Vlijmen (Quatemi)
1981 – Jan Boerman (gehele oeuvre)
1982 – Ton de Leeuw (Car mes vignes sont en fleur)
1983 – Klaas de Vries (Discantus)
1984 – Guus Janssen (Ternet)
1985 – Dick Raaijmakers (Extase)
1986 – Theo Loevendie (Naima)
1987 – Gottfried Michael Koenig
1988 – Joep Straesser (Über Erich M.)
1989 – Jacques Bank (Requiem voor een levende)
1990 – Peter-Jan Wagemans (Rosebud)
1991 – Klas Torstensson (Stick on Stick)
1992 – Louis Andriessen (M. is for Man, Music and Mozart; Facing Death, Dances, Hout en Lacrimosa)
1993 – Robert Heppener (Im Gestein)
1994 – Dick Raaijmakers (Der Fall/Dépons en Die glückliche Hand - Geöffnet)
1995 – Ingen pristagare utsedd
1996 – Diderik Wagenaar (Trois Poèmes en Prose)
1997 – Ton de Leeuw (Three Shakespeare Songs)
1998 – Klaas de Vries (A king, riding en Interludium voor strijkorkest)
1999 – Ron Ford (Salome Fast)
2000 – Richard Rijnvos (Times Square Dance)
2001 – Misha Mengelberg (Opera 2000)
2002 – Peter-Jan Wagemans (Moloch)
2003 – Richard Ayres (No.36 NONcerto)
2004 – Michel van der Aa (One)
2009 – Boudewijn Tarenskeen (Mattheus Passie, een lezing voor negentien zangers)
2011 - Richard Rijnvos: Die Kammersängerin
2013 - Jan van de Putte: Kagami-Jishi, voor pianosolo en orkes

Nederländska musikpriser