kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Étienne de Silhouette

Étienne de Silhouette, född 5 juli 1709 i Limoges, död 20 januari 1767 i Bry-sur-Marne, var en fransk politiker, som bland annat var finansminister (contrôleur général des finances) en tid under Ludvig XV.

de Silohouette reste mycket som ung och publicerade många skrifter översatta från engelska samt studier om Englands finansväsende. Han blev rådgivare till Metz parlament, därefter sekreterare till hertigen av Orléans, medlem av kommissionen som skulle fastställa gränsen mellan franska och brittiska intressen i Akadien (1749) och kunglig kommissionär i Franska Ostindiska Kompaniet.

Han utnämndes till contrôleur général 4 mars 1759 genom Madame de Pompadours inflytande. Hovets medlemmar hade först stor tilltro till honom, men förstod sedan att han hade för avsikt att bekämpa adelns privilegier genom att ta ut fastighetsskatt på adelns egendomar och genom att minska pensionsutbetalningarna. Detta ledde till att han blev mycket impopulär i det franska samhället och föremål för många karikatyrer och föraktfulla skämt. Hans namn kom att förknippas med sådant som var billigt och halvdant (à la Silhouette). Bland annat kom det att förknippas med den typ av porträtt som idag benämns "silhuett". de Silohouette tvingades lämna sin ministerpost 21 november 1759 och drog sig tillbaka till Bry-sur-Marne.

Källor 

Frankrikes finansministrar
Personer i Frankrike under 1700-talet
Födda 1709
Avlidna 1767
Män
Personer från Limoges
Eugène Carrière

Eugène Anatole Carrière, född den 16 januari 1849 på Gournay-sur-Marne i Frankrike, död den 27 mars 1906 i Paris, var en fransk målare och litograf, och en av de mera betydande representanterna för den senromantiska riktningen i Frankrike. Hans måleri utmärkes av ett konturupplösande ljusdunkel i brungrå, nästan enahanda färgtoner.

Carrière studerade hos Alexandre Cabanel, och slog igenom 1879 med Ung moder, som återger hans hustrus drag. Detta och andra från hemmets värld hämtade motiv återkommer ofta i hans produktion, som helt inriktades på att stillsamt återge det bejälade uttrycket. Mest känd är han för sina porträtt av Paul Verlaine, Goncourt, Alphonse Daudet med flera. Hans Kristus på korset hänger på Louvren, och på Sorbonne och Hôtel de ville finns arbeten av honom och han är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Thielska Galleriet. Han utgav ofta sina tavlor som litografier.

Galleri

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930
 Bra Böckers lexikon, 1973

Noter

Franska målare
Franska grafiker
Födda 1849
Avlidna 1906
Män
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Kungariket Bägge Sicilierna

Kungariket Bägge Sicilierna (Neapel-Sicilien) var den största staten på den italienska halvön före Italiens enande. Riket bildades som en union mellan Kungariket Neapel och Kungariket Sicilien. 

Bägge Sicilierna varade från 1808 till 1861, då staten annekterades av Kungariket Sardinien för att bilda Kungariket Italien den 17 mars 1861. Kungarikets huvudstad var både Neapel och Palermo. Riket sträckte sig över Mezzogiorno till ön Sicilien. Kungariket var indelat i ett antal giustizierati (ental giustizierato).

Regenter i Bägge Sicilierna 
 Joachim Murat 1808–1815
 Ferdinand I av Bägge Sicilierna 1815–1825
 Frans I av Bägge Sicilierna 1825–1830
 Ferdinand II av Bägge Sicilierna 1830–1859
 Frans II av Bägge Sicilierna 1859–1861

Se även 
 Kungariket Sicilien
 Kungariket Neapel

Källor 

Neapel
Sicilien
Historiska italienska stater
Stater och territorier bildade 1808
Stater och territorier upplösta 1861
Historiska monarkier
Europa under 1800-talet
Marmorbåten

Marmorbåten (Kinesiska: 石舫; Pinyin: Shí fǎng) är en vattenburen paviljong i det kinesiska sommarpalatset i Peking.

Historia 

År 1755 finansierades bygget av den första marmorbåten av Qianlong-kejsaren, den uppfördes i sommarpalatset i Peking som en symbol för Qianlong dynastins stabilitet och välfärd.  

År 1860, under det andra opiumkriget, brändes stora delar av sommarpalatset ned, däribland trästrukturen som var placerad på marmorbåten.

Trettiotre år senare (1893) valde kejsarinnan Cixi att restaurera båten med pengar som hon egentligen skulle ha använt till att rusta upp den kinesiska flottan och bygga om den i västerländsk stil. Man byggde två nya våningar, dessa i trä, dock målade man dem så att de skulle se ut som marmor och lade till vattenhjul vid sidan av båten, dessa gjorda i marmor. Man tror att båtens grund är gjord av ett enda stenblock.

Under regniga dagar kan man se regnvattnet rinna ut genom de fyra drakhuvudena, som finns placerade på skeppet för att vattnet ska kunna rinna av båten.

På varje våning finns det stora speglar placerade för att kejsarinnan skulle kunna sitta där och betrakta sig själv och omgivningarna medan hon drack te.

Källor 
https://web.archive.org/web/20100903014632/http://www.sinohotelguide.com/travel/aboutbeijing/summer-palace/boat.php
http://www.travelchinaguide.com/attraction/beijing/summer/boat.htm
https://web.archive.org/web/20100412173829/http://www.kinabaloo.com/sp5a.html
https://web.archive.org/web/20100106214139/http://arts.cultural-china.com/en/84Arts1411.html

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Peking
WP:Projekt Kina
Jean-Joseph Carriès

Jean-Joseph Marie Carriès, född 15 februari 1855, död 1 juli 1894, var en fransk skulptör och keramiker.

Carriès, som var autodidakt, väckte uppmärksamhet genom sina kraftfullt modellerade byster, bland annat en av Frans Hals (idag på Göteborgs konstmuseum). Främst blev han dock känd för sina originella lergodsarbeten, åt vilka en sal i Petit palais i Paris är upplåten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Representerade vid Göteborgs konstmuseum

Franska skulptörer
Franska keramiker
Födda 1855
Avlidna 1894
Män
Laurent Cars

Laurent Cars, född 28 maj 1699 och död 14 april 1771, var en fransk kopparstickare.

Cars arbetade tillsammans med François Lemoyne och blev medlem av franska akademin 1733. Cars har ansetts som en av Frankrikes främsta koppastickare under 1700-talet. Cars är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter
 

Franska grafiker
Födda 1699
Avlidna 1771
Män
Representerade vid Nationalmuseum
Campus (olika betydelser)

Campus kan syfta på:

 Campus – ett universitets- eller högskoleområde, dit ett universitets eller en högskolas verksamhet samlats helt eller delvis
 Campus (magasin) – en svensk medieprodukt
 Campus, Illinois
Horisontalkurvatur

Horisontalkurvatur anger hur mycket en vägs eller järnvägs linjeföring svänger i sidled. En synonym är krökning.

Ett alternativt mått är kurvradie. Vid utvärdering av befintliga vägars och järnvägars krökning medför begreppet kurvradie dock problem, eftersom det vid övergång från kurvor till raksträckor växlar mellan +/- oändlig kurvradie. Detta problem elimineras genom att använda begreppet kurvatur, vilket på raksträcka helt enkelt är 0 (noll), istället för oändligt.

Matematisk definition 
Det finns flera olika definitioner av linjeföringens krökning.

Den fysikaliskt mest korrekta ges av formeln  

där
 K [1/km] är kurvatur, och
 R [m] är kurvradien

En fördel med denna definition är att kurvaturvärdet är direkt proportionellt mot sidkraften, förutsatt konstant hastighet och fordonsmassa.

Genom att ange kurvatur i enheten [1/km] istället för [1/m] fås för vanligt förekommande kurvradier på landsväg värden mellan 0 och uppemot cirka 5, istället för värden mellan 0 och cirka 0,005. Valet av enhet är alltså en rent praktisk aspekt.

Betydelse för trafikolycksrisk  
Hård kurvtagning innebär ökat behov av sidofriktion och därigenom också ökad olycksrisk.

En väg där trafiken går sakta kan krökas mycket mer än en väg med snabb trafik, utan att för den skull bli mer olycksdrabbad. Olycksrisken avgörs i högre grad av sidkraften (som påverkas mycket kraftigt av fordonets hastighet) än av kurvaturen.

Ett sätt att minska risken för instabilitetsolycka i tvära ytterkurvor är att banka upp tvärfallet till skevning.

Se även 
Fordonsdynamik
Profilograf
Rät linje

Referenser 

Järnväg
Trafik
Vägteknik
Patrick Rothfuss

Patrick James Rothfuss, född 6 juni 1973 i Madison, Wisconsin, är en amerikansk fantasyförfattare. Han är känd för serien Berättelsen om kungadråparen som blev mycket omtalad i sociala medier.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 

Födda 1973
Män
Levande personer
Amerikanska fantasyförfattare
Davis Cup 1982

Davis Cup 1982 var den 71:a upplagan av tennisvärldens största lagtävling på herrsidan, Davis Cup.

Detta var andra året som tävlingen genomfördes med olika divisioner, och 16 lag deltog i elitdivisionen. USA vann finalen mot Frankrike med 4-1 i matcher. Finalen spelades i Palais des sports i sydöstra Frankrike den 26-28 november 1982.

Lottning

Elitdivisionen

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1982
Sportåret 1982
Johan Henrik Wijkman

Johan Henrik Wijkman, född cirka 1698 i Borgå, död 7 september 1751 i Stockholm (avrättad), var en finländsk ämbetsman.

Wijkman vistades under "stora ofreden" i Sverige, där han slutförde sina studier och inträdde på ämbetsmannabanan. Han var borgmästare i Brahestad 1731–1740, varunder han representerade denna stad vid 1738 års riksdag, blev 1740 domare i Lill-Savolax samt flydde under Hattarnas ryska krig 1741–1743 till Sverige.
 
Efter freden i Åbo återvände Wijkman till sin domsaga, men kom där i förvecklingar med de administrativa myndigheterna. Han anklagades för att ha uppviglat folket mot dem och flydde under processens fortgång 1748 till ryska sidan, varefter hans kvarlämnade egendom beslagtogs. År 1749 återvände han och vistades sedermera i Stockholm, där han förgäves försökte återfå sina ägodelar, samtidigt som hans levnadssätt blev alltmer oregelbundet. Tryckt av ekonomiska bekymmer, inlät han sig i förbindelser med ryske ambassadsekreteraren i Stockholm Ivan Simolin, som gav honom pengar för att i Finland verka för Rysslands syften.
 
Wijkman reste i april 1750 till Finland, där han trodde sig finna pålitliga vänner i generalguvernören Gustaf Fredrik von Rosens sekreterare Karl Krook och partigängaren Hans Henrik Boije. Han hade lovat ryssarna att i Finland, mot en ersättning av hundra dukater, värva en adelsman, en präst och en bonde, som vid det väntade tronskiftet i Sverige skulle bege sig till Sankt Petersburg såsom representanter för de tre stånden och begära tsarinnans beskydd för Finlands frihet. Wijkman uppgav för den ryska legationen att Karl Krook mot en penningsumma var beredd att förse Ryssland med upplysningar om försvarsåtgärderna i Finland med mera. Det var till och med fråga om att stjäla alla generalguvernörens papper och skicka dem till Ryssland.
 
Krook och Boije rapporterade dock vidare vad Wijkman ägnade sig åt till kanslipresidenten Carl Gustaf Tessin. Wijkman arresterades i Åbo den 1 maj 1751, varefter han fördes till Stockholm, där han ställdes inför en kanslirätt med Tessin som ordförande. Förgäves försökte han skylla på sinnesförvirring, som "en ogudaktig nämndeman" i hans forna domsaga skulle ha trollat på honom. Han dömdes till döden och avrättades efter att hans nådeansökan avslagits. Hans hustru och några mindre betydande medhjälpare straffades med längre eller kortare tids fängelse.

Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen skildrade Wijkmans levnadshändelser utförligt i "Historiallinen arkisto", IV (1874).

Källor

Noter 

Finländska ämbetsmän
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1700-talet
Födda 1698
Avlidna 1751
Män
Ugglan
Personer från Borgå
Spioner under 1700-talet
Konstantin Simonov

Konstantin Simonov, född 1915, död 1979, var en sovjetisk journalist och författare som skrev böcker huvudsakligen om andra världskriget, där han själv deltagit som krigskorrespondent i Röda armén. Hans främsta roman är Attack mot Moskva (även känd som Levande och döda) om slaget om Moskva.

Svenska översättningar
 Dagar och nätter: roman  (Dni i noči) (översättning av Wladimir Semitjov, Bonnier, 1945)
 Under Prags kastanjer: ett nutidsdrama (Pod kaštanami Praga) (radioversion: Herbert Grevenius, översättning: Manja Benkow, Radiotjänst, 1947)
 Attack mot Moskva: roman (Živye i mertvye) (översättning Sven Vallmark, Folket i bild, 1962)
 Med min generations ögon (Glazami čeloveka moego pokolenija) (översättning: Kerstin Olofsson, Forum, 1989)

Källor 
 , Bibliografi över rysk skönlitteratur översatt till svenska av Hans Åkerström, "uppgraderad feb. 2010", s. 509-510. Läst 10 maj 2014

Noter

Externa länkar

Sovjetiska författare
Ryskspråkiga författare
Ryska journalister
Födda 1915
Avlidna 1979
Män
Alife

Alife (latin: Allifae) är en kommun i provinsen Caserta, i regionen Kampanien. Den är också biskopssäte. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Alvignano, Baia e Latina, Dragoni, Gioia Sannitica, Piedimonte Matese, San Potito Sannitico samt Sant'Angelo d'Alife.

Referenser

Externa länkar 
 Alifes officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Caserta
Vado Ligure

Vado Ligure (latin: Vada Sabatia) är en kommun i provinsen Savona, i regionen Ligurien, Italien. Den är också biskopssäte. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Bergeggi, Quiliano, Savona, Spotorno samt Vezzi Portio.

Referenser 

Kommuner i provinsen Savona
Orter i Ligurien
The Lord of the Rings: The Third Age

The Lord of the Rings: The Third Age är ett tv-spel utvecklat och gavs ut av EA Games till Gamecube, Playstation 2 och Xbox. Spelaren styr en grupp figurer som används genom äventyret, och utvecklas genom erfarenhetspoäng som de får genom att besegra fiender och slutföra uppdrag.

Handling 
Handlingen i spelet kretsar kring Berethor, kapten av Gondors stadsgarde, som färdas mot Vattnadal för att finna Boromir, en av de nio medlemmarna av Ringens brödraskap. På vägen mot Vattnadal överfalls Berethor av en grupp ringvålnader, som nästan dödar honom. Han räddas av alvkvinnan Idrial, som är en av Galadriels tjänare. Tillsammans har de en syn där Gandalf grå berättar att Boromir är en del av Ringens brödraskap, och att de färdas mot Moria. På väg mot Moria möter Berethor Elegost, en utbygdsjägare av Dúnedains folk. Senare möter de dvärgen Hadhod. Efter Boromirs död får gruppen i uppdrag att på bästa sätt försöka hjälpa de medlemmar av Ringens brödraskap som fortfarande är i livet. De hjälper Gandalf att döda Balrogen vid Khazad-dûms bro. De färdas vidare genom landet Rohan. På vägen möter de Morwen, en kvinna från Rohan som förlorat sin familj för Sarumans attacker, och Éoaden, en medlem av Théodens kungliga garde. De kommer fram till Helms klyfta och hjälper Aragorn, Legolas och Gimli att strida mot Uruk-haier som stormar fästet. Efter detta färdas de till Osgiliath, där de, med hjälp av Faramir, dödar orchledaren Gothmog och flera ringvålnader. Till slut strider de också vid Minas Tirith och hjälper Éowyn att döda Häxmästaren av Angmar på Pelennors fält. Efter att ha dräpt de återstående åtta Nazgûlerna färdas sällskapet till Mordor, där de möter Saurons öga och förstör det. Med detta är spelet klarat.

Röstskådespelare 
 Rhys Lloyd - Berethor / Aranel / Gamling
 Lori Phillips - Idrial / Morwen / Karavanalv
 Chris Edgerly - Elegost / Aragorn / Éomers löjtnant
 Lewis Macleod - Hadhod / Sharku
 Charles Martinet - Éaoden / Gimli
 Ian McKellen - Gandalf
 Christopher Lee - Saruman
Arkivmaterialröster
 Sean Astin - Sam Gamgi
 Sean Bean - Boromir
 Cate Blanchett - Galadriel
 Orlando Bloom - Legolas
 Billy Boyd - Peregrin 'Pippin' Took
 Jed Brophy - Sharku
 Brad Dourif - Gríma
 Bernard Hill - Théoden
 Ian Holm - Bilbo Bagger
 Dominic Monaghan - Meriadoc Vinbock
 Viggo Mortensen - Aragorn
 John Noble - Denethor
 Miranda Otto - Éowyn
 John Rhys-Davies - Gimli
 Andy Serkis - Gollum
 Harry Sinclair - Isildur
 Liv Tyler - Arwen
 Karl Urban - Éomer
 Hugo Weaving - Elrond
 David Wenham - Faramir
 Elijah Wood - Frodo Bagger

Externa länkar
 Officiell hemsida

Tolkiens värld
Datorspel 2004
Nintendo Gamecube-spel
Playstation 2-spel
Xbox-spel
Datorrollspel
National Basketball Association 1978/1979

National Basketball Association 1978/1979 var den 33:e säsongen av den amerikanska proffsligan i basket. Säsongen inleddes den 13 oktober 1978 och avslutades den 8 april 1979 efter 902 seriematcher, vilket gjorde att samtliga 22 lagen spelade 82 matcher var.

Fredagen den 1 juni 1979 vann Seattle SuperSonics sin första NBA-titel efter att ha besegrat Washington Bullets med 4-1 i matcher i en finalserie i bäst av 7 matcher.

All Star-matchen spelades den 4 februari 1979 i Pontiac Silverdome i Detroit, Michigan. Western Conference vann matchen över Eastern Conference med 134-129.

San Diego Clippers från San Diego, Kalifornien spelade sin första säsong i ligan efter flytten från Buffalo, New York och Buffalo Braves.

New Orleans Jazz från New Orleans, Louisiana spelade sin sista säsong innan de flyttade till Salt Lake City, Utah och blev Utah Jazz.

Grundserien 
Not: Pos = Position i konferensen, V = Vinster, F = Förluster, PCT = Vinstprocent

Lag i GRÖN färg till en slutspelserie.
Lag i RÖD färg har spelat klart för säsongen.

Eastern Conference

Atlantic Division

Central Division 

Western Conference

Midwest Division

Pacific Division

Slutspelet 
Sex lag från den östra och den västra konferensen gick till slutspelet. Där mötte först det tredje och sjätte seedade lagen varandra och det fjärde och femte seedade lagen varandra i åttondelsfinaler (konferenskvartsfinaler) i bäst av 3 matcher. Vinnarna gick vidare där de fick möta konferensvinnarna i kvartsfinalserier (konferenssemifinaler) medan tvåan och trean inom samma konferens mötte varandra. De vinnande kvartsfinallagen inom sin konferens möttes sen i semifinalserier (konferensfinaler). Alla slutspelsserier avgjordes i bäst av 7 matcher.

NBA-final 
Washington Bullets mot Seattle SuperSonics

Seattle SuperSonics vann finalserien med 4-1 i matcher

Källor 

NBA 1978/1979 på basketball-reference.com
Samtliga resultat under säsongen 1978/1979 på basketball-reference.com
NBA:s All-Star match 1979 på basketball-reference.com
NBA history 1978/1979 på nba.com (Engelska)

1978 i USA
1979 i USA
Basketsäsongen 1978/1979
1978/1979
Herlufsholm

Herlufsholm en internatskola i Danmark grundad 1565 av den skånske amiralen Herluf Trolle och hans hustru Birgitte Gøye. Skolan har cirka 650 elever i åldrarna 12-19 år, varav 250 internatelever, och runt 80 anställda för skolåret 2015/2016. Skolan erbjuder utbildning både enligt internationell IB läroplan, International Baccalaureate, och enligt dansk läroplan. Skolan tar ut elevavgifter för att finansiera undervisningen. 2015 var elevavgiften per fullt kalenderår:  

6-10 klass: 148 200 DKK för internatelever och 50 300 för DKK externatelever. Klasserna motsvarande svenskt gymnasium: cirka 150 000 DKK för internatelever och 50 000 DKK för externatelever. International Baccalaureate, IB: från 182 000 DKK för internatelever och 84 000 DKK för externatelever.

Herlufsholm ligger i Næstved, Danmark och har fått mycket förärat från naturens sida: Byggnaden ligger vid en å, Susåen, där den är omgiven av skog och mark. Här upprättade stormannen Peder Bodilsen år 1135 ett benediktinerkloster, Skovkloster. Efter reformationen övertog kungen Skovkloster, och efter ett ägarskifte med det dåvarande Frederiksborg slott övertog Herluf Trolle och Birgitte Gøye klostret och ändrade namnet till Herlufsholm år 1560. De upprättade Herlufsholm som skola år 1565. Herlufsholm Gods är på 1132 hektar.

Byggnaderna 
Herlufsholms kyrka byggdes cirka 1200, och trots en rad ombyggnationer finns rester av den äldsta kyrkan; även munkcellerna från 1300-talet är bevarade. Klostret ligger på samma plats som det ursprungliga, även om de nuvarande byggnaderna byggdes under perioden 1867-70 och tecknades av arkitekten Hermann Baagøe Storck. På skolans område ligger därutöver flera andra byggnader, som även de är flera hundra år gamla. Utöver de gamla byggnaderna finns även några rester av Riis-bryggerierna. På klostergården kan man ännu se fundamentet från de äldsta byggnaderna.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Herlufsholm Skolas webbplats
 Luftfoto af Herlufsholm
 Herlovianersamfundets webbplats

Gymnasier i Danmark
Kloster i Danmark
Næstveds kommun
Benediktinkloster
Matelica

Matelica (även Matilica) är en kommun i provinsen Macerata, i regionen Marche. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Apiro, Castelraimondo, Cerreto d'Esi, Esanatoglia, Fabriano, Fiuminata, Gagliole, Poggio San Vicino samt San Severino Marche.

Referenser

Externa länkar 
 Matelicas officiella webbplats

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Macerata
Anna Westerman

Anna Petronella Westerman, även känd som Anna Muller-Westerman, född 1802, död 1893, var en holländsk skådespelare och författare. 

Dotter till Mårten Westerman (1775-1852), skådespelare, författare och förläggare, och Anna Maria Rudolphina Forest (1774-1860). Gift 1825 med James Muller (1801-1865). Hon var verksam som skådespelare vid Amsterdams teater 1823-1840.  

Hon var även verksam som dramatiker och författade flera pjäser, något som då var ovanligt för en person med hennes kön; endast en kvinnlig pjäsförfattare är känd i Nederländerna före henne; skådespelaren Adriana Rijnsdorp (1698-1753), som publicerade en fars. Hennes pjäser Tenderloin Klaas (1831), Den Admiral Piet Hein, Delft Haven (1832) och Lambert Melisz (1834) betraktas som prov på den stämning som rådde i Nederländerna under den belgiska revolutionen och blev populära pjäser på scenen i Amsterdam.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/MullerWesterman

Födda 1802
Avlidna 1893
Nederländska skådespelare under 1800-talet
Nederländska författare under 1800-talet
Kvinnor
Bevagna

Bevagna (latin: Mevania) är en kommun i provinsen Perugia, i regionen Umbrien i Italien.  Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Cannara, Foligno, Gualdo Cattaneo, Montefalco samt Spello.

Referenser

Externa länkar 
 Bevagnas officiella webbplats

Orter i Umbrien
Kommuner i provinsen Perugia
Susanna van Lee

Susanna van Lee, född 1630, död 1700, var en holländsk skådespelare, en av de första professionella kvinnliga skådespelarna på Amsterdams teater Schouwburg, där hon var verksam 1655-1700.  

Susanna Lee var ursprungligen medlem i Jan Baptist van Fornenbergh (1624-1697) resande teater. Hon turnerade i norra Tyskland och Danmark och Sverige. År 1653 uppträdde sällskapet i Stockholm för drottning Kristina, då bestående av tretton personer - två musiker, elva män och kvinnor - och blev rikligt belönad och därefter engagerade även hos Maria Eleonora i Nyköping innan de åtr lämnade Sverige samma år. Hon var då med sina kolleger Ariana Nozeman och Elisabeth Baer Kalbergen troligen de första kvinnliga skådespelarna som uppträtt i Sverige. 

År 1655 anställdes de första kvinnorna vid teatern Amsterdamse Schouwburg och Lee var då en av dem, återigen tillsammans med Ariana Nozeman och Elisabeth Baer. Hennes man arbetade även där som första violinist och skådespelare. Under 1662-64 tvingades hon lämna teatern på grund av sitt kontrakt med Fornenbergh, men kunde på allmän begäran från teatern återvända efter en uppgörelse 1664. Hon spelade kvinnliga huvudroller, uppträdde i baletter och broderade teaterns kostymer, hyrde ut scenkläder, och drev även med maken en populär krog eller "musikhus".   

Gift med Conrad Rochus Eeckhout (ca 1630-1701), musiker. De hade två eller tre söner och två döttrar. Hennes dotter Adriana Eeckhout (1650 - efter 1722) och söner Anthony (1662-efter 1702) och Matthijs Eeckhout var även de anställda vid teatern.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Lee

Noter  

Födda 1630
Avlidna 1700
Nederländska skådespelare under 1600-talet
Kvinnor
Balettdansare under 1600-talet