kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Palmaraponeuros

Palmaraponeuros (latin: aponeurosis palmaris) är, i människans kropp, en tjock och stark aponeuros (senhinna) i handflatan (palma manus). Huden i handflatan är fast bunden till palmaraponeurosen vilket gör att tangentiella krafter vid extension av fingrarna inte upptas av huden utan överförs till skelettet.

Aponeurosens är trekantig och upptar handflatans centrala parti. Dess proximala spets utgör en fortsättning på senan från m. palmaris longus och är i handloven (carpus) även sammanbunden med flexorretinaklet (retinaculum flexorum). Distalt strålar den med longitudinella fibrer ut till de fyra ulnara fingrarna.

I handflatan binds de longitudinella fibrerna samman av tvärgående fibrer. Distalt lämnar dessa fibrer dock tre fyrkantiga öppningar mellan de longitudinella fibrerna där man vid dissektion hittar fingrarnas kärl och nerver.

Vid knoglederna (metakarpofalangeallederna, articulationes metacarpophalangea) delas de longitudinella stråken upp i ytliga och djupa fibrer. De ytliga fibrerna fäster i huden; dels i handflatan precis vid de första vecken på fingrarnas palmarsida; och dels i fingrarnas grundfalanger. 

De djupa fibrerna delar upp sig i två septa per finger och ett marginellt septum på långfingrets radiala sida för den första lumbrikalmuskeln. Genom fascia interossea fäster de ulnara fibrerna i metakarpalbenen, i ledkapslarna längs med flexormusklernas senskidor samt i grundfalangernas bas. De djupa fibrerna fäster även i knogledernas transversella ligament (ligamentum metacarpeum transversum superficale).

Mot tummens muskelgrupp tenar (thenar) och lillfingrets muskelgrupp hypotenar (hypothenar) är palmaraponeurosen tunn och täcker delvis dessa muskler. M. palmaris brevis har sitt fäste i aponeurosens mediala kant.

Se även 
 Fascia 
 Hand
 Handens muskler
 Övre extremitetens muskler
 Arm

Referenser 
 Motsvarande engelskspråkiga artikel den 2 augusti 2006
 Anatomisk atlas, Michael Budowick, Jan G. Bjålie, Bent Rolstad, Kari C. Toverud, Liber, 
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber,

Externa länkar 
 Wesley Norman - Flexor Retinaculum and Palmar Aponeurosis
 Loyola Medical Centre/Lumen Dissektion av handen - Palmaraponeurosen
Övre extremitetens anatomi
Bindväv
Dimetylformamid

Dimetylformamid, N,N-dimetylformamid, vanligen förkortat DMF, är en färg- och luktlös vätska med hög kokpunkt (153 °C). Ämnet är ett polärt aprotiskt lösningsmedel, som löser sig med lätthet i de flesta organiska lösningsmedel, och kan även lösa en del oorganiska salter; det är vidare blandbart med vatten i alla proportioner. DMF är synnerligen bra på att lösa och svälla plaster och hartser och är viktig inom plastindustrin. Det ingår även som komponent i färgborttagningsmedel. DMF framställs ur kolmonoxid och dimetylamin i en katalytisk process. I starkt sura eller basiska vattenlösningar hydrolyseras DMF:n tillbaka till myrsyra och dimetylamin.
 
Många SN2-reaktioner kan med fördel utföras i lösningsmedlet eftersom det solvatiserar katjoner bra, genom koordination med syret, medan det lämnar anjoner (de potentiella nukleofilerna) blottade. På grund av dessa egenskaper används stora mängder DMF inom organisk syntes och den kemiska industrin.

DMF är hälsofarligt – all hudkontakt och inandning bör undvikas. Det har spekulerats i om DMF kan vara cancerframkallande, men man har inte entydigt kunnat visa det. Vad som dock belagt är att ämnet är fosterskadande och att exponering kan leda till skador på levern.

DMF kan i många sammanhang ersättas med DMSO.

Se även
Dimetylsulfoxid
Formamid

Lösningsmedel
Amider
KVA

KVA kan syfta på: 
 KVA – en oberoende organisation som har till uppgift att främja vetenskaperna och stärka deras inflytande i samhället, se Kungliga Vetenskapsakademien 
 KVA – en institution med eller omhändertagande uppgifter där personer dömda till fängelsestraff sitter berövade sin frihet, se Kriminalvårdsanstalt
 KVA – en justering av priset på ett finansiellt derivat för att avspegla framtida kapitalkostnader, se Capital valuation adjustment
 KVA – IATA:s flygplatskod för en flygplats i Kavala, Grekland, se Kavala Airport
 kVA – måttenheten för skenbar effekt eller kapacitet i växelströmskretsar, se kilovoltampere
Samfundet Nordens Frihet

Samfundet Nordens Frihet var en svensk förening som bildades 2 december 1939 i syfte att verka för nordisk enighet under andra världskriget. Föreningen upplöstes 1946.

Historik
Den 2 december samlades hos fil.lic. Gerhard Hafström i Villa Montebello på Norra Djurgården ett 20-tal personer, främst akademiker, som Andreas Lindblom, styresmannen för Nordiska museet och Skansen, Sigurd Curman, riksantikvarien, Nils Ahnlund, professorn i historia, och Magnus Dyrssen, överstelöjtnanten. Mötet räknas som Samfundet Nordens Frihets första sammankomst. 

Samfundet var inledningsvis nära knutet till Finlandskommittén, som arbetade för att bistå Finland militärt med svenska frivilligkåren. Efter Tysklands ockupation av Norge och Danmark 1940, blev samfundet allt mera inställt på att Sverige borde gå in i kriget.

I politiskt avseende var Samfundet Nordens Frihet nationellt och demokratiskt, emot nazismen och kommunism.

Medlemmar
Som mest hade samfundet 250 medlemmar, bland dem flera framstående kulturpersonligheter. Nära 50 procent av dess medlemmar var akademiker inom de historiska disciplinerna, "kärntruppen bestod av medlemmar i högre seminariet i historia vid Stockholms Högskola". 

Samfundet tillämpade medlemskap genom inval. Sigurd Curman var ordförande vid instiftandet, och Harald Wigforss var redaktör för samfundets tidning Nordens frihet. Övriga ledande personer inom samfundet inkluderade borgarrådet Yngve Larsson, Nils Ahnlund, Eli Heckscher, Karl-Gustaf Hildebrand, Nils Herlitz, Stig Jägerskiöld, K.G. Westman, Adolf Schück, Birger Steckzén, Sven Tunberg och Andreas Lindblom. Larsson, Ahnlund och Lindblom var medlemmar av styrelsen under hela den tid samfundet existerade.

Utmärkelser
Bland samfundets styrelseledamöter mottog flera den norska utmärkelsen Sankt Olavs Orden:

 Gustaf Aulén, storkors, 1946
 Yngve Larsson, kommendör med stjärna, 1946
 Knut Petersson, kommendör, 1946
 Henning Throne-Holst, kommendör

Se även 
Nordens frihet
Svensk-norska föreningen
Finlandskommittén
Tisdagsklubben

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Samfundet Nordens Frihet
Sverige under andra världskriget
DMF

DMF kan syfta på

 DMF – en färg- och luktlös vätska med hög kokpunkt , se Dimetylformamid
 DMF – en kamerateknik, se Direct Manual Focus
Lang (efternamn)

Lang är ett efternamn.

Personer med efternamnet Lang
 André de Lang
Andrew Lang, skotsk författare och etnolog
Anna Lang (1874–1920), svensk harpist
Anna Lang (1859–1917), svensk violinist
Arnold Lang, schweizisk zoolog

 Charles Lang
Cosmo Gordon Lang, brittisk ärkebiskop
Czesław Lang, polsk tävlingscyklist

Eddie Lang, amerikansk jazzmusiker

Fritz Lang, tysk regissör
 Franzl Lang

Heinrich Lang, flera personer
Heinrich Lang (arkitekt) (1824-1893), tysk arkitekt
Heinrich Lang (målare) (1838-1891), tysk målare
Heinrich Lang (teolog) (1826-1876), tysk präst och teolog
Hermann Lang, tysk racerförare
Howard Lang, brittisk skådespelare

 Jacob Lang
 Jeffrey Lang
 Jockim Lang
Joël Napoleon Lang, finländsk jurist
Johan Lang, svensk biokemist
Jonny Lang, amerikansk bluessångare och gitarrist
Josef Lang, tjeckisk harpist
 June Lang

k.d. lang, kanadensisk sångerska
Karl Lang, svensk zoolog
Katherine Kelly Lang, amerikansk skådespelare
Kathrin Lang, tysk skidskytt
 Kris Lang

 Lang Lang, kinesisk konsertpianist
 Lana Lang
 Lex Lang

 Mads Lang, dansk biskop
 Maria Lang, författarpseudonym för Dagmar Lange
 Marika Lang
 Martin Lang
 Matheson Lang, brittisk skådespelare
 Michael Lang, amerikansk konsertarrangör och musikproducent
 Michael Lang (fotbollsspelare)

 Oskar Lang

 Peter Lang , flera personer
 Peter Lang (dansk seglare) (född 1989)
 Peter Lang (tysk seglare)
 Petter Lang den yngre
Pia Lang, svensk sångerska

Robert Lang, tjeckisk ishockeyspelare

Sebastian Lang, tysk tävlingscyklist
Stephen Lang, amerikansk skådespelare
Martin Dohlsten

Martin Dohlsten, född 29 april 1986 i Göteborg, är en svensk före detta fotbollsspelare som avslutade karriären med Utsiktens BK.

Martin Dohlsten är uppväxt som Gaisare. Han är son till skådespelaren Ulf Dohlsten.

Externa länkar 

Dohlstens statistik i GAIS

Referenser

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i Utsiktens BK
Män
Födda 1986
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Fotbollsspelare i Skogens IF
Søren Løvtrup

Søren Løvtrup, född 11 februari 1922 i Köpenhamn, död 11 november 2002 i Köpenhamn, var en dansk zoofysiolog, känd för teorin om makromutationer och sin kritik av evolutionsteorin.

Søren Løvtrup föddes i Köpenhamn, där han tog studenten 1940. Han skrevs in vid universitetet där och tog magisterexamen i biokemi 1945. Därefter hade han tjänst som forskarassistent vid Carlsberg Laboratorium, till 1953 då han doktorerade i embryologi med avhandlingen Studies on amphibian embryogenesis om groddjur. Samma år fick han tjänst som lektor i enzymologi vid Göteborgs universitet, och undervisade så småningom även i cellfysiologi. Från 1965 var han verksam vid Umeå universitet som professor i zoofysiologi. 

Med boken Darwinism: The Refutation of a Myth (1987) blev han känd för en större publik, då han gick i skarp polemik mot evolutionsteorin. I stället för att evolutionen skett successivt med små steg, anpassning och genom naturligt urval, menar Løvtrup att den manifesterats språngvis med drastiska förändringar till följd av strategiska samspelande mutationer, och han förespråkade därmed den så kallade makromutationsteorin (saltationism). Som belägg för teorin anförde Løvtrup att stadierna mellan olika utvecklingsformer inte borde har överlevt eftersom de enligt hans mening inte kan ha varit funktionella. 

Løvtrups teori fick aldrig något egentligt erkännande i forskarvärlden, och inte heller fick hans försök att vederlägga evolutionsteorin något genomslag.

1944–1959 var Løvtrup gift med professor Ebba Lund  och sedan med Huguette Lövtrup-Rein. Som emeritus var han bosatt i Paris.

Bibliografi 
Böcker
Studies on amphibian embryogenesis (Köpenhamn 1953, doktorsavhandling)
Morphogenesis in the amphibian embryo : Gastrulation and neurulation, Zoologica Gothoburgensia , 1 (Stockholm, Almqvist och Wiksell 1965)
Epigenetics : A treatise on theoretical biology (London Wiley 1974)
The phylogeny of vertebrata (London Wiley 1977)
Darwinism : The refutation of a myth  (London Croom Helm 1987)

Fotnoter

Externa länkar 

L. J. Gibson, "Debunking Darwin", referat av Darwinism: The Refutation of a Myth vid Geoscience Research Institute

Danska zoologer
Män
Födda 1922
Avlidna 2002
Personer verksamma vid Umeå universitet
Alumner från Köpenhamns universitet
Alumner från Umeå universitet
Urban Karlsson

Karl Johan Urban Karlsson, född 1 februari 1921 i Hamneda, Småland, död 22 juli 2017 i Farsta församling, var tidigare partistyrelseledamot och internationell sekreterare inom Vänsterpartiet kommunisterna. Karlsson var tidigare ordförande i Sveriges kommunistiska ungdomsförbund 1951–1958 och åren 1958–1964 ekonomiansvarig för Sveriges Kommunistiska Parti. Urban Karlsson var bror till Sverker Karlsson (1929–2008), som startade Arbetarpartiet Kommunisterna 1977.

Han representerade som internationell sekreterare VPK vid Tjeckoslovakiens kommunistiska partis kongress i Prag 1968. På kongressen 1971 höll han ett tal där han prisade framgångarna i det socialistiska uppbygget i Tjeckoslovakien och önskade den av Sovjetunionen med våld tillsatta Husákregimen all välgång. Detta skedde trots partiets officiella avståndstagande från Sovjetunionens ockupation och krossande av Pragvåren, och både partiledaren C.-H. Hermansson och dennes efterträdare Lars Werner officiellt sagt sig ta avstånd från alla kontakter med det tjeckiska kommunistpartiet.

I ett avsnitt av Uppdrag granskning från 2004 påstods att Karlsson under sin tid som partistyrelseledamot fungerat som rapportör åt den östtyska ambassaden. Han ska enligt Uppdrag granskning ha berättat om vad som avhandlades på interna partistyrelsemöten, om hur olika ledamöter röstade och vilka DDR kunde lita på och vilka man inte kunde lita på. I en intervju med tidningen Flamman bemötte Karlsson anklagelserna; enligt honom hade han som VPK:s internationelle sekreterare i uppgift att beskriva stämningarna inom partiet inför en konferens i Berlin, men lämnade inte ut några hemliga uppgifter. Urban Karlsson är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser 

Svenska vänsterpartister
Svenska kommunister
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1921
Avlidna 2017
Män
Farewell My Summer Love

Farewell My Summer Love, är ett album av Michael Jackson. I likhet med One Day in Your Life är detta album ett kompilat av arkiverade Jackson-låtar, som släpptes 1984. 

De nio låtarna som finns med är inspelade från 1973 och hade inte blivit släppta tidigare. För att ge albumet ett lite mer 1980-talsljud remixades låtarna något. Albumet nådde 46:e platsen på Billboardlistan.

Låtlista 
 "Don't Let It Get You Down" (Larson/Marcellino/Richards) 
 "You've Really Got a Hold On Me" (Robinson/White/Rogers) 
 "Melodie" (Larson/Marcellino/Richards) 
 "Touch The One You Love" (Wayne/Clinton) 
 "Girl You're So Together" (St. Lewis) 
 "Farewell My Summer Love" (St. Lewis) 
 "Call On Me" (Mizell/Mizell) 
 "Here I Am (Come and Take Me)" (Green/Hodges) 
 "To Make My Father Proud" (Crewe/Weiss)

Kuriosa 
Titellåten var inspelad när Michael var 14 men blev en topp 40-låt när sångaren var 25.

Samlingsalbum av Michael Jackson
Samlingsalbum 1984
Engelskspråkiga samlingsalbum
Lexus IS

Lexus IS är en sportsedan som säljs under varumärket Lexus sedan 1999. Den första modellen såldes ursprungligen av Toyota under namnet Toyota Altezza. När varumärket Lexus introducerats på marknaden släpptes den andra generationen Lexus IS 2006. Den tredje generationen introducerades på marknaden 2013. IS är en förkortning av Intelligent Sport.

Första generationen (1998-2005) 
Den första generationen IS lanserades i Japan 1998 som Toyota Altezza. 1999 lanserades modellen i Europa som Lexus IS. Till den första generationen ingår modellerna IS200 och IS300 som är baserad på Toyota N plattformen.

Andra generationen (2005-2013) 
Den andra generationen lanserades i slutet av 2005. Till skillnad från den första generationen IS lanserades den andra generationen med en bensin-V6 motor och en rak 4-cylindrig dieselmotor, istället för en rak 6-cylindrig motor. Den andra generationen består av IS250 och IS 220d och har tillvalen Sport och Executive.

Lexus IS-F 
IS-F är prestandaversionen av den andra generationen. Mest karaktäristiskt med modellen är den blå färgen (Finns i fler färgalternativ) men framförallt avgasutblåsen. Motorn är en V8:a på 423 hk med ett vridmoment på 505 Nm och fem liters cylindervolym, detta gör att bilen går från 0 till 100 km/h på 4,8 sekunder. Bilen har en åttaväxlad automatlåda (där växlingarna sker på 0,1 sekund) och har 19" fälgar som standard. Bokstaven F i IS-F står för Fuji Speedway, som är en japansk klassisk motorbana, eftersom det var där som IS-F:n utvecklades.

Tredje generationen (2013 - )
Den tredje generationen Lexus IS hade premiär i januari 2013 och lanserades i två versioner, hybridversionen IS 300h och bensinvarianten IS250. 2016 uppdaterades modellen med ny design och säkerhetssystem.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar

IS
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Matt Freeman

Matt Freeman, född 14 juni 1966, spelar bas i Rancid och har innan dess spelat i bland annat Operation Ivy och Social Distortion.

Amerikanska basister
Födda 1966
Män
Levande personer
S 1 (fartyg)

S 1 (tidigare Rjányj (Рьяный = ivrig) och Sová (Сова = uggla); varvsnummer: 112) var en ryskbyggd stor torpedbåt av Sokol-klass som övertogs av finska flottan efter frihetskriget. Fartyget sänktes som övningsmål år 1930.

Systerfartyg i den finländska flottan 

Finländska torpedbåtar
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1900
Fartyg byggda i Ryssland
S 5 (fartyg)

S 5 (tidigare Podvizjnyj (Подвижный = rörlig) och Albatros (Албатрос = albatross; varvsnummer: 99) i rysk tjänst) var en ryskbyggd stor torpedbåt av Sokol-klass som övertogs av finska flottan efter frihetskriget. 

År 1944 använde man fartyget som ett skenmål för att försöka lura Sovjetunionen att tro att Väinämöinen var förankrad vid Pellinge, ca 80 km öster om Helsingfors. S 5 sänktes på grunt vatten (så att fartyget ännu befann sig till största delen ovanför vattenytan) och många luftvärnspjäser placerades ut i närheten. De sovjetiska trupperna genomskådade antingen tricket eller la aldrig märke till fartyget, eftersom inga flygstyrkor sändes ut dit.

Systerfartyg i den finländska flottan

Finländska torpedbåtar
Fartyg sjösatta 1900
Fartyg byggda i Ryssland
Sveaborg (fartyg)

Sveaborg var en minläggare i den finländska flottan. Fartyget byggdes år 1904 av Maskin & Bro A/B i Helsingfors. Fartyget såldes på 1930-talet till Estland. Fartyget kunde ta 30 ton kol som bränsle.

Finländska minfartyg
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1904
Fartyg byggda i Finland
Louhi (fartyg)

Louhi var en finländsk minläggare som gick under namnet M 1 fram till 1936. Finländarna övertog fartyget av ryssarna efter frihetskriget. Hon hade tidigare gått under namnet Voin. Louhi byggdes vid Kolomnavarvet i Sankt Petersburg.

Fartyget gjorde den första finländska skolseglatsen som gick utanför Östersjön år 1925, när hon seglade till Petsamo. På grund av sina dåliga högsjöegenskaper var hon tvungen att söka skydd flera gånger vid den norska kusten.  

Fartyget torpederades och sänktes av tyska ubåten U-370 utanför Hangö den 12 januari 1945.
Louhis minfält sänkte två avancerade tyska ubåtar, U745 och U676.

Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sänkta av minor
Sjöolyckor 1945
Finländska minfartyg under andra världskriget
Fartyg byggda i Ryssland
Fartyg sjösatta 1916
Rautu (fartyg)

Rautu (tidigare Murman eller Fortral), var en minläggare först kallad T 1 i finländsk tjänst. Rautu övertogs av finländarna 1918. Fartyget kunde ta 14 ton kol.

Se även
Systerfartyget Vilppula

Finländska minfartyg
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Finland
Kerplunk

Kerplunk är musikgruppen Green Days andra studioalbum, som släpptes den 17 januari 1992 i USA genom Lookout! Records. Det är den första skivan som Tré Cool, gruppens nuvarande trummis, är med på (efter att ha ersatt John Kiffmeyer) och den sista skivan som gruppen släppte genom Lookout! Records. Albumet räknas vara ett bland de bäst säljande oberoende släppta albumen genom tiderna. Efter all bra kritik de fick för albumet av 924 Gilman Street publiken så bestämde sig bandet för att resa öster ut. På östra sidan blev de snabbt älskade och fick många fans. Albumet sålde över 50.000 exemplar.

Låtlista 

Musikalbum 1992
Album av Green Day
Vilppula (fartyg)

Vilppula var en Udarnik-klass minläggare (tidigare Zashtnik), först kallad T 2 i finländsk tjänst. Fartyget byggdes i Petrograd 1916. Fartyget hade en bränslelast om 14 ton kol.

Fartyget sänktes av ryska torpedplan 1944.

Se även
Systerfartyget Rautu

Finländska minfartyg under andra världskriget
Fartyg i den finländska marinen
Fartyg sjösatta 1916
Fartyg byggda i Ryssland
Bakelse

Bakelse är ett sött bakverk i portionsstorlek, till skillnad från en tårta, som är för flera personer och där en portion (en tårtbit) bara är en bit av bakverket. Ofta finns bakverket både som bakelse och som tårta. Man använder begreppet bakelse om ett sammansatt bakverk som ofta består av grädde eller smörkräm, frukt eller sylt och en grund som sockerkaka, smördeg eller annan deg.

Ordet bakelse kommer från tyskans ”Gebackels” som betyder bakverk eller något bakat. Under 1600-talet fick ordet sin nutida betydelse av sötebröd eller festbröd.

Flera bakelser har tagits fram som en hyllning till kungliga eller framstående personer eller historiska händelser. Länge var det främst den rikare delen av befolkningen som kunde äta bakelser men när industrialismen satte igång på riktigt blev bakelser mer utbrett bland befolkningen i stort.

Exempel på bakelser är Petit-Choux, Napoleonbakelse, Sarah Bernhardt-bakelse, Gustav Adolf-bakelse, Nationaldagsbakelsen, Runebergstårta och budapestbakelse.

Däremot räknas inte hallongrottor eller mockarutor som bakelser, utan som kakor.

Källor

Noter 

Bakelser
FSH

FSH kan syfta på: 

 FSH – en gonadotropin som produceras i adenohypofysen, se Follikelstimulerande hormon
 FSH – en supporterförening för Örgryte IS
Luteiniserande hormon

Luteiniserande hormon, LH, är ett gonadotropin som bildas i hypofysens framlob. 

LH utsöndras som svar på att hypotalamus frisätter gonadotropinfrisättande hormon. Hos kvinnor inducerar LH ägglossningen och underhåller funktionen hos gulkroppen. Hos mannen stimulerar det testiklarnas produktion av testosteron. 

För låga nivåer LH kallas hypogonadotropism.

Hypofyshormoner
Människans fortplantning
Södertälje tingsrätt

Södertälje tingsrätt är en tingsrätt i Sverige med Södertälje som kansliort. Domkretsen omfattar Nykvarns, Salems och Södertälje kommuner. Tingsrätten med dess domkrets ingår i domkretsen för Svea hovrätt.

Administrativ historik
Vid tingsrättsreformen 1971 bildades denna tingsrätt i Södertälje av Södertälje rådhusrätt. Domkretsen bildades av staden, delar av Södertörns domsagas tingslag samt delar av Nyköpings domsagas tingslag (Mörkö och Hölö socknar) samt del av Livgedingets domsagas tingslag (Taxinge socken). 1971 omfattade domsagan Södertälje kommun. Vid utbrytningen 1999 av Nykvarns kommun ur Södertälje kommun så kom den kommunen att höra till denna domsaga. 1 april 2007 utökades domsagan med Salems kommun från Huddinge domsaga.. Tingsrätten är inrymd i Södertälje tingshus från 1960-talet, ritad av arkitekten Åke E. Lindqvist, och uppförd av byggmästaren Anders Diös.

Referenser

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Tingsrätter i Sverige
Ytterjärna socken

Ytterjärna socken i Södermanland ingick i Öknebo härad, ingår sedan 1971 i Södertälje kommun och motsvarar från 2016 Ytterjärna distrikt.

Socknens areal är 45,20 kvadratkilometer, varav 44,39 land. År 2000 fanns här 833 invånare. Godsen Brandalsund och Ängsholm samt småorterna Solberga och Solåkrabyn och Ytterjärna med sockenkyrkan Ytterjärna kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ytterjärna socken har medeltida ursprung.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ytterjärna församling och för de borgerliga frågorna till Ytterjärna landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Järna landskommun som 1971 uppgick i Södertälje kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Ytterjärna, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Öknebo härad. De indelta båtsmännen tillhörde Första Södermanlands båtsmanskompani.

Geografi

Ytterjärna socken ligger söder om Södertälje och väster om Järnafjärden och Hallsfjärden. Socknen har odlingsbygd vid Järnafjärden och skogsbygd i norr.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns flera gravrösen, skärvstenshögar och skålgropar. Från järnåldern finns 38 gravfält och två fornborgar. Fem runstenar har påträffats.

Namnet
Namnet (1291 Giernum) är ett bygdenamn Giärna(r) bildat från garn, 'smal vik eller smalt sund'. Prefixet Väster finns skrivet 1353 och avser att socknen ligger längre ner utmed Moraån.

Före 1910 skrevs namnet även Ytter-Järna socken.

Se även
Ytterjärna församling

Referenser

Externa länkar

 Järna hembygdsförening

Socknar i Öknebo härad
Indelningar i Södertälje kommun
Järna