kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Scarecrow (musikalbum)

Scarecrow är ett musikalbum av John Cougar Mellencamp som lanserades augusti 1985. Det var Mellencamps åttonde studioalbum och är ett av hans framgångsrikaste. De tre singlarna "R.O.C.K. in the U.S.A.", "Small Town" och "Lonely Ol' Night" blev alla topp 10-singlar på Billboard Hot 100 i USA.

Låtlista
(där inget annas anges är John Mellencamp kompositör)
"Rain on the Scarecrow" (Mellencamp, George M. Green) – 3:46
"Grandma's Theme" (trad.) – 0:56
"Small Town" – 3:41
"Minutes to Memories" (Mellencamp, Green) – 4:11
"Lonely Ol' Night" – 3:45
"The Face of the Nation" – 3:13
"Justice and Independence '85" – 3:32
"Between a Laugh and a Tear" – 4:32
"Rumbleseat" – 2:58
"You've Got to Stand for Somethin'" – 4:32
"R.O.C.K. in the U.S.A. (A Salute to '60s Rock)" – 2:54

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #2
Topplistan, Sverige: #9

Källor

Noter

Musikalbum 1985
Ulvsundabanan

Ulvsundabanan var en förortsbana mellan Tegelbacken/Alvik och Ulvsunda i Stockholm. Spårvägen mellan Tegelbacken och Ulvsunda fanns under 36 år från 1914 till 1950. 

Spårvägslinje 2 öppnade 29 maj 1914 från Tegelbacken till Alvik över Tranebergs pontonbro byggd 1911-1914. 28 augusti 1917 öppnas en pendellinje mellan Alvik och Ulvsunda i anslutning till spårvägslinje 2 Tegelbacken - Alvik. 1 februari 1917 förlängdes linje 2 till Ulvsunda och spårvagnarna gick hela vägen från Tegelbacken till Ulvsunda. 27 april 1920 döps linjen om till linje 12 (Numret delades med linjen till Alléparken på nuvarande Nockebybanan) och 1 oktober 1920 till linje 13. 1 september 1934 flyttas trafiken från Tranebergs pontonbro till den då nybyggda Tranebergsbron. 

Från hållplatsen Alvik gick spåren via Ulvsundaplan utefter Ulvsundavägen till linjens ändstation "Ulvsunda" som låg invid kanalen vid korsningen med Lillsjönäsvägen. Där fanns en vändslinga samt en spårvagnshall väster om Ulvsundavägen vid Lillsjön.

Några år efter det att Sundbybergs Norra-Ulvsundasjöns järnväg öppnat år 1915 fanns planer på att förbinda denna järnväg med Ulvsundabanan för att möjliggöra spårvägstrafik mellan Stockholm och Sundbybergs köping. På 1940-talet byggdes ett sådant förbindelsespår, på Ulvsundabron, men någon trafik blev aldrig av och förbindelsespåret revs upp igen. 

Linje 13 upphörde 1950 i och med konverteringen av Tranebergsbron till tunnelbanetrafik, då trafikantunderlaget ansågs vara för litet till skillnad från Nockebybanan som behölls och fortfarande har spårvägstrafik väster om Alvik. Den 1 juli 1950 rullade den sista vagnen på linje 13 in i Brommahallen och därmed var Ulvsundabanans historia slut. 

|}
|}

Referenser

Externa länkar
Spårvägssällskapet.forum om Spårväg till Ulvsunda 
Spårvägssällskapet 1946 (inklusive sträckningen för spårvagn 13: Tegelbacken - Ulvsunda)
SL om förortsbanorna

Bilder
Bland annat två bilder från Ulvsundavägen
SL har fler fina bilder om man söker på exempelvis: Ulvsunda

Historisk spårvagnstrafik i Stockholm
Byggnader och anläggningar i Västerort
Sheaf

Sheaf är en flod i Sheffield, South Yorkshire, England. Floden rinner från Totley, en förort till Sheffield. Den rinner sedan förbi byn Dore innan den rinner under Sheffield centrum för att sedan flyta samman med floden Don. Historiskt sett så har floden varit en gräns för de Anglo-Saxiska rikena Mercia och Northumbria. Floden utgjorde en gräns mellan Yorkshire och Derbyshire fram till 1900-talet. Staden Sheffield har fått sitt namn efter sitt ursprung på ett fält vid floden.

Ouses avrinningsområde
Vattendrag i England
Estelí

Estelí är en stad och kommun i departementet Estelí, i den bergiga västra delen av Nicaragua. Det är den tredje största staden i Nicaragua och ligger vid den Panamerikanska landsvägen, 148 km norr om Managua. Estelí är känd för sina många väggmålningar.

Geografi
Staden ligger 844 meter över havet. Bergen runtomkring staden är upp till 1600 meter höga. Estelí gränsar till kommunerna Condega och San Sebastián de Yalí i norr, La Concordia och La Trinidad i öster, San Nicolás i söder, samt El Sauce, Achuapa och San Juan de Limay i väster. Estelí är en snabbt växande stad och kommunen har för närvarande drygt 120 000 invånare.

Historia
Esteli grundades 1711 av folk från Segovia och Telpaneca som flytt undan attacker av Moskitoindianer och Engelsmän.

Näringsliv 
Estelí är känt för tillverkning av cigarrer av mycket hög kvalitet.

Kända personer från Estelí
 Samuel Meza Briones (1867-1930), poet och advokat
 Octavio Mejía Vílchez (1903-1985), präst
 Clemente Carranza y López (1905-1978), biskop
 Felipe Urrutia (1918-2014), musiker och kompositör, Las Segovias trubadur
 Claribel Alegría (1924-), poet och författare
 Leonel Rugama (1949-1970), poet och gerillasoldat
 Bayardo Gámez Montenegro (1951-), konstnär
 Frank Pineda (1956-), filmproducent
 Jose Ramón Zepeda, ingenjör och landminsaktivist
 Sara Torres (1966-), sångerska
 Ramón Otoniel Olivas (1968-), fotbollsspelare och tränare
 Francisco Ruiz Udiel (1977-2010), poet, journalist och redaktör
 Carlos Chavarría (1994-), fotbollsspelare

Vänstäder 
 Bielefeld, Tyskland
 Delft, Nederländerna
 Évry, Frankrike
 La Habra, USA
 Linköping, Sverige
 Opava, Tjeckien
 Sant Feliu de Llobregat, Katalonien
  Sheffield, England
 Stavanger, Norge
 Stevens Point, USA

Bilder

Källor 

Orter i Estelí (departement)
Kommuner i Estelí (departement)
Mogotón

Mogotón, även kallat Pico Mogotón och Cerro Mogotón, är ett 2 107 meter högt berg vars topp ligger på gränsen mellan Nicaragua och Honduras. Bergets topp är den högsta punkten i Nicaragua.

På den Nicaraguanska sidan ligger berget i Naturreservatet Cordillera Dipilto y Jalapa, på gränsen mellan kommunerna Mozonte och San Fernando. Stigen upp till berget, genom ekskogar och tallskogar, bjuder på en spektakulär vandring.

Externa länkar
 Cerro Mogotón på Summitpost.org

Referenser

Berg i Nicaragua
Berg i Honduras
Geografi i Nueva Segovia
Kristján Andrésson

Kristján Andrésson, född 27 mars 1981 i Eskilstuna i Sverige, är en isländsk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (mittnia). Från september 2016 till januari 2020 var han förbundskapten för Sveriges herrlandslag. Innan dess var han tränare för Eskilstuna Guif, 2007–2016. Som spelare tävlade han som senior för IF Guif tills han skadade knät under hösten 2004 och avslutade karriären 2005. Han spelade 13 landskamper och gjorde 10 mål för Islands landslag och deltog med dem vid OS 2004 i Aten.

Den 13 september 2016 presenterades Andrésson som ny förbundskapten för Sveriges herrlandslag. Hans första mästerskap blev VM 2017 i Frankrike, fyra månader efter att ha tillträtt. Trots en relativt oprövad trupp, med bland annat Jerry Tollbring och Albin Lagergren som nyckelspelare i startuppställningen, slutade laget överraskade på sjätte plats, efter att ha blivit utslaget av turneringens segrare Frankrike i kvartsfinalen. I januari året efter spelade laget EM i Kroatien. Väl där ledde han laget till final, men de förlorade mot Spanien och tog därmed silver. Detta var Sveriges första mästerskapsmedalj sedan OS 2012 och första EM-medalj sedan guldet 2002.

I juni 2018 avslöjades att Andrésson skrivit på ett treårskontrakt, att ta över som tränare för det tyska storlaget Rhein-Neckar Löwen från och med säsongen 2019/2020. Han fortsatte som förbundskapten för Sverige parallellt med klubbuppdraget, till och med EM 2020. Efter mästerskapet ersattes Andrésson av norske tränaren Glenn Solberg.

Redan i februari 2020 valde Rhein-Neckar Löwens ledning att avsluta Andréssons kontrakt med omedelbar verkan, på grund av "negativ utveckling".

Mellan 2021 och 2023 var han sportchef för Eskilstuna Guif.

Lag 
 Som spelare
  HK Eskil (–1999)
  IF Guif (1999–2004)

 Som tränare
  IF Guif (assisterande, 2006–2007)
  IF Guif / Eskilstuna Guif (2007–2016)
  Sveriges herrlandslag (2016–2020)
  Rhein-Neckar Löwen (2019–2020)

Tränarmeriter 
 Klubblag
 Seriesegrare i Elitserien två gånger (2012 och 2014) med Eskilstuna Guif

 Landslag
 VM 2017 i Frankrike: 6:a
 EM 2018 i Kroatien:  Silver
 VM 2019 i Danmark och Tyskland: 5:a
 EM 2020 i Norge, Sverige och Österrike: 7:a

Referenser 

Isländska handbollsspelare
Isländska handbollstränare
Födda 1981
Män
Levande personer
Spelare i Eskilstuna Guif
Idrottare från Eskilstuna
Isländska idrottare under 2000-talet
Grind

En grind är en anordning i en inhägnad eller staket som går att öppna och stänga. Grindar finns oftast som ingångar till hus, industriområden eller trädgårdar. 

Grindar kan också finnas inomhus, exempelvis vid den övre delen av en trappa för att inte småbarn ska ramla nerför trappan innan de lärt sig gå.

Se även 
 Grindslanten
 Grindstuga

Externa länkar

Byggnadsdetaljer
Ginetta F400

Ginetta F400, tidigare Farboud GTS, är en sportbil från det brittiska bilföretaget Arash Motor Company (tidigare Farboud) som först levererades under 2005. Uppgivna prestanda är acceleration 0 - 100 på 3,8 sekunder och toppfart 288 km/h.

Referenser
Diseno-art om bilen 
Jalopnik, testkörning av bilen

Noter

Externa länkar 

Sportbilar
Kaari Utrio

Kaari Marjatta Utrio-Linnilä, född 28 juli 1942 i Helsingfors, är en finländsk historiker och författare av främst historiska romaner. Hon är dotter till Untamo Utrio och ingick 1974 äktenskap med författaren Kai Linnilä.

Utrio blev filosofie kandidat 1967 och debuterade året därpå med Kartanonherra ja kaunis Kirstin (1968, svensk översättning Sjöhjälten och skön Kristin, 1969). Med sina historiska romaner, både underhållande och kunskapsrika, nådde hon snabbt en stor publik. Hon har framför allt lyft fram medeltida kvinnoöden i det svenska riket, men småningom har det historiska och geografiska perspektivet vidgats, samtidigt som det dokumentära fått allt större plats i hennes författarskap. Eevan tyttäret (1984, svensk översättning Evas döttrar, 1985) ger en bred beskrivning av kvinnans ställning under olika historiska skeden. Ett monumentalt kulturhistoriskt verk är den sexdelade sviten Familia (1995–1997; alla delar ingår i samlingsvolymen Perhekirja, 1998), som tecknar den europeiska familjens historia. Till 100-årsminnet av den allmänna rösträttens införande i Finland skrev hon Suomen naisen tie (2006), som följer den finländska kvinnans historiska väg från piga till president. 

Utrio var konstnärsprofessor 1995–2000 och har verkat i ledningen för en rad nationella kulturorganisationer, bland annat som vice ordförande i statens litteraturkommission 1985–1988 och ordförande i Minna Canth-samfundet sedan 1999 


Böcker översatta till svenska

Skönlitteratur
Sjöhjälten och skön Kristin, 1969 (Kartanonherra ja kaunis Kristin)
Sunneva Jarlsdotterm 1970 (Sunneva Jaarlintytär)
Sunneva i kejsarens stad, 1971 (Sunneva keisarin kaupungissa)
Elina, jungfru av Viborg, 1981 (Viipurin kaunotar)
Pirita, Karelens dotter, 1981 (Pirita, Karjalan tytär)
Med näbb och klor, 1983 (Aatelisneito, porvaristyttö)
Offereldar, 1998 (Uhritulet)
Min älskade falk, 2000 (Haukka, minun rakkaani)

Facklitteratur
Evas döttrar: En berättelse om kvinnans, barnets och familjens historia i Europa, 1985 (Eevan tyttäret)

Priser och utmärkelser 
1985 – valdes hon till Årets kvinna av Finlands yrkeskvinnors förbund
1993 – Pro Finlandia-medaljen
1998 – Marja-Liisa Vartio-priset

Litteratur 
Malmio, Kristina: Lilja av stål: Kaari Utrio och den romantiska genrens normer. 1991.

Källor

Externa länkar 

Från piga till president
 Skriver våra moderna prosaister in sig i litteraturhistorien?! På spaning efter blivande klassiker. Lysmasken 5.12.2008.

Finländska romanförfattare
Finskspråkiga romanförfattare
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
Författare från Helsingfors
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Alumner från Helsingfors universitet
Nakhon Ratchasima (provins)

Nakhon Ratchasima (thai: นครราชสีมา) är en thailändsk provins (changwat). Den ligger i den nordöstra delen av Thailand. År 2000 hade provinsen 2 565 117 invånare på en areal av 20 494 km². Provinshuvudstaden är Nakhon Ratchasima.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i 32 distrikt (amphoe). Distrikten är i sin tur indelade i 363 subdistrikt (tambon) och 3743 byar (muban).

Referenser

Externa länkar 

Thailands provinser
Hugh Mitchell (skådespelare)

Hugh William Mitchell, född 7 september 1989 i Winchester, är en engelsk skådespelare, förmodligen främst känd för att ha spelat Colin Creevey i Harry Potter och Hemligheternas kammare. Hugh studerade vid King Edward VI School i Southampton från 2003 till 2006. Han är elev vid Peter Symonds College och tillbringar det mesta av sin fritid med att spela trummor i sitt rockband, The Craving

Referenser

Externa länkar

Födda 1989
Brittiska skådespelare
Brittiska TV-skådespelare
Personer från Winchester
Män
Levande personer
Bocuse d'Or

Bocuse d'Or är en tävling i matlagning som ses som ett världsmästerskap i (fransk) matlagning sedan 1987. Den är skapad av och uppkallad efter den franske stjärnkocken Paul Bocuse. Tävlingen, som populärt kallas "Kock-VM", genomförs vartannat år.

Genom åren har flera svenska tävlande haft framgångar. Mathias Dahlgren vann tävlingen 1997. Melker Andersson, Henrik Norström, Jonas Lundgren, Tommy Myllymäki och Sebastian Gibrand har alla vunnit silver (1995, 2001, 2009, 2011, 2019). Norska tävlande har vunnit tävlingen fem gånger: Bent Stiansen 1993, Terje Ness 1999, Charles Tjessem 2003, Geir Skeie 2009 och Ørjan Johannessen 2015.

Ansvarig för Sveriges deltagande i Bocuse d'Or är L'Académie Suédoise de Bocuse d'Or. Akademin grundades 1990 av Sven-Gunnar Svensson för att ta hand om och ansvara för Sveriges deltagande i just Bocuse d'Or.

Vinnare

Källor

Noter

Externa länkar 

 Svensk webbplats
 Bocuse d'Ors officiella webbplats 
 från tävlingen 2007
 Film från tävlingen
 Film från det svenska lagets förberedelser inför 1989 års tävling

Matlagningstävlingar
Återkommande evenemang med premiär 1987
Mat och dryck i Frankrike
Franks Casket

Franks Casket  är ett runristat och rikt illustrerat relikskrin, som är tillverkat av valben. Skrinet är 229 mm långt, 190 mm brett och 109 mm högt. Det förvaras nu i British Museum i London, England.  

Skrinet tillverkades sannolikt i slutet på 600-talet och är ett anglosaxiskt arbete som blivit uppkallat efter donatorn Sir Augustus W. Franks. Han ägde skrinet efter att ha inköpt detta 1857, dock är dess vidare öden okänt eftersom skrinet, förutom högra kortsidan, vid ett senare tillfälle återfanns i Auzon i närheten av Clermont-Ferrand i Frankrike. Högra kortsidan hittades sedermera 1890 i Italien, där denna nu förvaras på Museum Bargello i Florens. 

Bilderna är liksom texten på skrinets framsida utskurna i djup relief och illustrerar mytologiska scener ur Völundssagan där smeden Völund arbetar i sin smedja. Utmed skrinets yttre kanter är motivet inramat med en allittererade textstrof som är skriven på urnordiska med anglofrisiska runor, dock har textens innehåll inget direkt samband med sagans dramatiskt framställda bildscener. Likaså finns bilder ur myten om Roms grundare Romulus och hans bror Remus, samt Jerusalems erövring under Titus. Bildscenen på den högra kortsidans panel har däremot inte kunnat tolkas med samma säkerhet.

Källor 
 Runinskrifter i Sverige, Sven B. F. Jansson, sid. 157, Almqvist & Wiksell Förlag AB, 1983, 
Runor, sid. 169, Lars Magnar Enoksen, Historiska Media, 1998,

Se även
Alfabetisk lista över runinskrifter
Pforzensöljan

Galleri

Runinskrifter i England
British Museums samlingar
Urnordiska runinskrifter
Konstverk från 700-talet
Fornfynd i Storbritannien
Enskilda skrin
Severodvinsk

Severodvinsk (ryska: Северодви́нск) är en stad i Archangelsk oblast i nordvästra Ryssland, och är belägen 35 kilometer väster om Archangelsk, vid Vita havets kust, vid utloppet av Norra Dvina (Severnaja Dvina, varifrån staden fått sitt namn). Staden var känd som Molotovsk under åren 1938-1957. Centralorten hade 186 172 invånare i början av 2015, med totalt 187 277 invånare boende i hela det område som administreras av staden. Stadens största industri är varvet Sevmasj som numera är Rysslands enda tillverkare att atomubåtar.

Vänorter 
 Tiraspol, Moldavien  
 Brjansk, Ryssland  
 Mazir, Vitryssland  
 Sumy, Ukraina  
 Portsmouth, USA

Källor

Externa länkar 

Orter i Archangelsk oblast
Blåpetrell

Blåpetrell (Halobaena caerulea) är en liten havsfågel inom ordningen stormfåglar (Procellariiformes).

Utseende 
Blåpetrellen är en liten havsfågel. Den har ett vitt huvud med ett mörkgrått parti som sträcker sig över hjässa, runt ögat, nacke och ned på sidan av bröstet. Den har en mörkgrå till svart näbb där undre näbbhalvan är ljust grågrön vilken blir blåaktig vid häckningstid. Ovansidan är blågrå med ett distinkt mörkt M-band som sträcker sig över ovansidan av vingarna och ryggen. Den är vit på undersidan förutom stjärten som har mörka kanter. Den är mycket lik valfåglarna men kan skiljas från dem genom sitt vita ändband på ovansidan stjärten då alla valfåglar har svarta ändband.

Utbredning och systematik 
Arten har en cirkumpolär utbredning och de häckar på vinterhalvåret på flera subantarktiska öar. Kolonier återfinns på Marionön och Prins Edwardön (på Prins Edwardöarna), på Crozetöarna, Kerguelen, Macquarieön och på Sydgeorgien.

Blåpetrellen är en flyttfågel som efter häckningen, på sommarhalvåret, flyttar norrut till mer tempererade hav och den har då ett mycket större utbredningsområde som sträcker sig från Australien till Sydafrika, Sydamerika och Antarktis.

Fågeln är ensam art inom sitt släkte Halobaena, men nära besläktad med valfåglarna (Pachyptila).

Levnadssätt

Häckning 
Blåpetrellen häckar i stora kolonier som bara besöks om natten för att undvika attacker från främst labbar. De lever i monogama förhållanden och deras häckningssäsong sträcker sig från september till november. Den lägger då ett vitt ägg i ett bo placerat i en jordhåla. Boet är fodrat med fina rotfibrer, grenar och löv och placeras ofta under plantor som växer på sluttningar. Båda föräldrar ruvar ägget som kläcks efter cirka 50 dygn. Därefter tar det cirka 55 dygn för ungen att bli flygfärdig.

Föda och beteende 
Deras främsta förda består av krill men även andra kräftdjur, fisk och bläckfisk, som de kan dyka ned till sex meters djup för att fånga. Ibland följer den fartyg.

Status 
Blåpetrell har ett mycket stort utbredningsområde och världspopulationen uppskattas till cirka tre miljoner individer. Den minskar i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Dess släktnamn Halobaena kommer från grekiskans "hals"; hav, och "bainein"; att gå. Caerulea kommer från latinets caeruleus vilket betyder blå.

Referenser
Delar av texten är översatt från engelska wikipedias artikel Blue Petrel, läst 2007-12-01, där följande källor anges:
 BirdLife International (2004) [http://www.iucnredlist.org/search/details.php/49690/all Halobaena caerulea, 2006 IUCN Red List of Threatened Species, IUCN 2006, läst 2007-12-02
 Brooke, M. (2004) Albatrosses And Petrels Across The World: Procellariidae. Oxford University Press, Oxford, UK

Källor 
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

Noter

Externa länkar 
 Fotografier av blåpetrell - Vireo

Fåglar i antarktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i australiska regionen
Liror
Arlonkapseln

Arlonkapseln är en runristad silverkapsel avsedd att innehålla fylakterier. Den återfanns i en kvinnograv under utgrävningen av Sankt Martinskapllet i Arlon i Belgien 1938.  Graven dateras till MA3 dvs 560/570-590/600 e Kr.

Translitterering:

 godun : (?)ulo : þes : rasuwamud(?)woþroþ(...) 

Översättning till nusvenska:

 Gud ... skydda ...

De sista runorna kan betyda patronymikon Woroþalan, d.v.s. Woros arvinge.

Källor 

Runinskrifter i Belgien
Görälven

Görälven (norska: Ljøra) är en älv i västra Dalarna i Sverige och Hedmark (Innlandet fylke) i Norge. Görälven rinner upp vid Drevfjället i Dalarna och rinner därefter åt söder och in i Norge. Vid Støa, 40 km söderut, böjer älven av åt ost och rinner återigen in i Sverige. Vid Fulunäs flyter den samman med Fulan och bildar sedan Västerdalälven. Avrinningsområdet är 1103 km².

Vattendrag i Malung-Sälens kommun
Vattendrag i Dalarna
Vattendrag i Norge
Västerdalälvens avrinningsområde
Innlandet fylke
Comabbio

Comabbio är en liten kommun i provinsen Varese i västra Lombardiet i Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Mercallo, Osmate, Sesto Calende, Ternate, Travedona Monate, Varano Borghi och Vergiate.

Referenser

Externa länkar 
 Comabbios officiella webbsida

Kommuner i provinsen Varese
Orter i Lombardiet
Haren och igelkotten

Haren och igelkotten är en folksaga och fabel som varit spridd i norra Tyskland. Den tecknades 1840 för första gången ned av Wilhelm Schröder (1808-1878) och publicerades på lågtyska i Hannoversches Volksblatt. 1843 upptogs sagan av bröderna Grimm i femte upplagan av deras sagosamling.

Handling 

Haren och igelkotten råkar på varandra slumpmässigt och vid detta tillfälle gör sig haren lustig över igelkottens korta små ben. Så igelkotten föreslår en kapplöpning som ska visa vem som är snabbast. Under tävlingen springer igelkotten bara några steg och gömmer sig så fort haren spurtat iväg. Vid målet sitter igelkottens hustru - som ser likadan ut. När haren kommer till målet ropar igelkotten "Ick bün all dor!" (Jag är redan här!). Haren förstår inte hur han kunde förlora och kräver revansch. Men även vid de följande 73 tävlingarna är igelkotten alltid först i mål och till slut dör haren på grund av utmattning, besegrad av den han trodde sig vara överlägsen.

Bakgrund 

Igelkotten beskrivs som en enkel bonde och haren som en högt ställd person. Sensmoralen i sagan är att man inte ska göra lustig sig över antaget lägre ställda personer. Även för igelkotten har sagan en sensmoral: när du kommer från bondeståndet ska du leta efter en fru på samma nivå som du och som liknar dig även i utseende.

Referenser 

Fabler
Hardjur i kulturen
Fiktiva igelkottar
Bröderna Grimms sagor
Viltåker

Viltåker är beredd mark som skall ge vilt näringsrikt och bra foder.

Jägare och markägare kan ordna med bra foder för vilt genom att anlägga viltåkrar på lämpliga platser. En viltåker är endast till för viltet och huvudsyftet är att ge djuren näringsrikt och bra foder. Viltåkern kan också bidra till att hålla vissa viltarter borta från jordbrukarens övriga åkrar och därmed minska skadorna på dessa.

Främst i Syd- och Mellansverige är det lämpligt att anlägga viltåkrar. Viltåkrar har stor betydelse för rådjur, hjortar och harar. Passande foderväxter på viltåkern är fodermärgkål, foderraps, havre, klöver och råg.

Jordbruk
Jakt