kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
TheFutureEmbrace

TheFutureEmbrace är ett soloalbum av Billy Corgan, sångare och gitarrist i rockgruppen The Smashing Pumpkins. Albumet gavs ut den 21 juni 2005 på Reprise Records och producerades av Corgan tillsammans med Bon Harris och Bjorn Thorsrud. Stilen skiljer sig från det rockiga och rätframma Smashing Pumpkins-soundet och har istället en elektronisk grund med nedmixad sång och insvepta gitarrer som påminner om shoegazing.

Albumet gästas av Emilie Autumn på låten "DIA" samt av Robert Smith från The Cure på "To Love Somebody", en cover på popgruppen Bee Gees. Den enda singeln som släpptes från albumet var "Walking Shade" den 6 juni 2005. En musikvideo i regi av P. R. Brown gjordes också till låten, där Emilie Autumn ansvarade för kostymdesign.

TheFutureEmbrace möttes av blandad kritik när det släpptes och nådde som bäst plats 31 på Billboard 200 med begränsade listframgångar i resten av världen.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Billy Corgan om inget annat anges.

 "All Things Change" – 3:59
 "Mina Loy (M.O.H.)" – 3:53
 "The CameraEye" – 3:04
 "To Love Somebody" (Barry Gibb/Robin Gibb) – 4:00
 "A100" (Billy Corgan/Bon Harris) – 4:23
 "DIA" – 4:20
 "Now (And Then)" – 4:43
 "I'm Ready" – 3:44
 "Walking Shade" – 3:14
 "Sorrows (In Blue)" – 2:48
 "Pretty, Pretty Star" – 3:46
 "Strayz" – 3:31
Bonuslåt
 "Tilt" (Itunes-exklusiv)

Medverkande 
 Billy Corgan – "ljud", ljudmix, producent

Gästmusiker
 Emilie Autumn – sång och fiol på "DIA"
 Jimmy Chamberlin – trummor på "DIA"
 Robert Smith – sång och gitarr på "To Love Somebody"

Övrig produktion
 Todd Brodie – assisterande ljudtekniker
 P.R. Brown – fotografi, design
 Nikola Dokic – assisterande ljudtekniker
 Bon Harris – "ljud", producent
 Roger Lian – redigering
 Brian Liesegang – "oljud"
 Ron Lowe – ljudtekniker
 John Maschoff – assisterande ljudtekniker
 Alan Moulder – ljudmix (spår 1-5, 7, 10-12)
 Dave Reiley – assisterande ljudtekniker
 Bjorn Thorsrud – ljudtekniker, ljudmix, producent
 Matt Walker – "oljud"
 Paul P-Dub Walton – inspelning
 Howie Weinberg – mastering

Källa

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
 TheFutureEmbrace, kortfilm
 Recension av albumet på Allmusic

Album utgivna på Reprise Records
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2005
The Smashing Pumpkins
Bruckner (olika betydelser)

Bruckner syftar oftast på
 Anton Bruckner (1824-1896), österrikisk tonsättare och organist

Fler personer med namnet:

 Agnes Bruckner (född 1985), amerikansk skådespelare
 Amy Bruckner (född 1991), amerikansk skådespelerska
 Ferdinand Bruckner (1891-1958), österrikisk författare

Se även 
 Brückner
Rödpagell

Rödpagellen  (Pagellus erythrinus) är en fisk från familjen havsrudefiskar (Sparidae).

Utseende 
Rödpagellen har en enfärgat rödaktig kropp med gradvis ljusare, silverfärgad buk. Mun- och gälhålor är svarta. Kroppen är tillplattad från sidorna. Maximal längd är 60 cm, även om den sällan når över 25 cm. Vikten kan nå upp till drygt 3 kg.

Vanor 
Fisken lever semipelagiskt i vatten med såväl hård (sten och klippor) som mjuk (sand och dy) botten. i Medelhavet går den ner till 200 meters djup, i Atlanten 300 meter. Under vintern vandrar den till djupare vatten. Den lever främst på ryggradslösa djur och mindre fiskar. Rödpagellen är hermafrodit och fungerar först som hona, för att senare, omkring 3-årsåldern, övergå till att vara hane.

Utbredning 
Rödpagellen finns i kustnära vatten från södra Norge via Brittiska öarna till Medelhavet och vidare ner till Kap Verdeöarna, Kanarieöarna, Madeira och Guinea-Bissau. Kan gå in i Skagerack, men fortplantar sig inte i Sverige.

Kommersiell användning 
Arten är en populär matfisk, som fiskas kommersiellt i Medelhavet och angränsande områden.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Skeppsbyggnadsregistret

Skeppsbyggnadsregistret förs inom fartygsregistret av Sjöfartsverket och innehåller uppgifter om skepp under byggnation. Endast de skepp under byggnad som är lös egendom, till mer än hälften ägd av svensk fysisk eller juridisk person, kan registereras i det svenska registret. Vid registrering får skeppet under byggnad en registerbeteckning, som synligt skall märkas in i skrovet. Därtill skall fartygets namn och hemort finnas synligt i aktern. Efter en skeppsmätning utfärdas ett mätbrev och ett nationalitetscertifikat. Nationalitet visas med nationsflagga i aktern. När skeppet är färdigbyggt förs det över till skeppsregistret.

Litteratur 

Tiberg, Hugo, Svensk sjörätt. Fartyget, Juristförlaget, Stockholm 1989 (68 s)
Svensk sjöfart
Grupp B

Grupp B kan avse:
Grupp B (rally) – en tävlingsklass inom rallysport
Grupp B (underrättelsetjänst) – en hemliga svenska underrättelsetjänst verksam 1957-1964
Grattis Jolly!

Grattis Jolly! är den andra i den 26 titlar långa serien om tonårsflickan Jolly, av Ingrid Bredberg, och kom ut 1971, dvs året efter den föregående boken. Den här boken, som fortsätter där den föregående slutat, utspelar sig i trakterna kring familjens sommarställe.

Källor

Skönlitteratur 1971
Svenska barnböcker
Sjömansvisor (musikalbum)

Sjömansvisor är det första studioalbumet av den svenske artisten Mikael Wiehe med Kabaréorkestern som utgavs 1978 på skivbolaget MNW (MNW 82P). 1987 utkom det på CD (MNWCD 82).

Albumet var Wiehes första som soloartist sedan hans tidigare grupp Hoola Bandoola Band upplösts. Det spelades in med Johannes Leyman som producent. Bandet bestod av Mats Englund (bas), Per-Ove Kellgren (trummor, slagverk), Anders Lindvall (sologitarr), Ale Möller (bouzouki, trumpet, eltrumpet, sång), Frans Sjöström (banjo, sopransax), Göran Skytte (dragspel, trumpet) och Wiehe (sång, kompgitarr). Bilden på omslaget, föreställande Titanic, var ritad av Lars Hejll.

Albumets mest kända sång är "Titanic", vilken Wiehe kommenterat med orden "Jag tror att sången handlar om en liten mans känsla av hjälplöshet inför ett stort skeende som han inte kan påverka." Albumet innehåller också två låtar skrivna av Bob Dylan, med svensk text av Wiehe: "Sakta lägger båten ut från land" och "Spanska stövlar". Även titeln på låten "Mikael Wiehes 116:e dagdröm" har inspirerats av Dylans "Bob Dylan's 115th Dream".

Sjömansvisor är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Mikael Wiehe, om annat inte anges.
Sida ett
"Sakta lägger båten ut från land" (Bob Dylan/Mikael Wiehe) – 5:08
"Spanska stövlar" (Bob Dylan/Mikael Wiehe) – 4:31
"Magdalena" – 6:31
"Titanic (Andraklasspassagerarens sista sång)" – 4:26

Sida två
"När bolaget kom till byn" – 4:59
"Teaterlåten (Vara som man inte är)" – 3:25
"Mikael Wiehes 116:e dagdröm" – 4:34
"De grekiska partisanernas sång" - 7:06

Medverkande 
 Musiker
 Mats Englund - bas
 Per-Ove Kellgren - trummor, slagverk
 Anders "Chico" Lindvall - sologitarr
 Ale Möller - bouzouki, trumpet, eltrumpet, sång
 Frans Sjöström - banjo, sopransax
 Göran Skytte - dragspel, trumpet
 Mikael Wiehe - sång, kompgitarr

 Övriga
 Ermalm's Egenart – layout (CD)
 Arne Franck – layout
 Ove Hallin – foto
 Lars Hejll – omslagsmålning
 Johannes Leyman – producent

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Tryckta källor 
 

Album av Mikael Wiehe
Musikalbum 1978
Debutalbum 1978
Svenska debutalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Album utgivna på MNW
Brodhead

Brodhead kan syfta på

 Richard Brodhead (1811-1863), amerikansk senator
 Brodhead, Kentucky en ort i USA
Paddy

Paddy är en irländsk smeknamnsform som förkortning av Padraig eller Patrick. Sedan 1700-talet har det använts som öknamn på irländare.

Se även 
 Paddy, är en handelsterm på oskalat ris.

Källor 

Mansnamn
Berthåga kyrkogård

Berthåga kyrkogård är en begravningsplats i stadsdelen Berthåga, Uppsala. 

Den är en landskapskyrkogård som invigdes 1965 och ritades av landskapsarkitekten Ulla Bodorff. Hennes grundtanke var att den skulle spegla det uppländska landskapet. År 1996 påbörjades en utbyggnad med landskapsarkitekten Nils Odén och kyrkogårdsarkitekten Monica Sandberg som projektansvariga. Man lät göra ett parkområde med flera olika naturtyper som fick namnen Urnskogen, Bäckrummet, Fågeldammen, Slåtterängarna, Fruktlunden och Trädkyrkan. På begravningsplatsen finns även särskilda gravkvarter för katolska, armeniska, muslimska, judiska och bahá'í-gravar.

På kyrkogården finns även Uppsala krematorium som togs i bruk 1965. Byggnaden ritades av arkitekten Kurt von Schmalensee och innehåller bland annat två kapell - det mindre Stefanskapellet och S:t Erikskapellet med plats för cirka 90 gudstjänstbesökare.

Klockstapeln utformades av uppsalakonstnären Olof Hellström.

Källor 
 Rakel Edqvist (2009). Berthåga kyrkogård. Kandidatarbete vid Institutionen för stad och land, Sveriges lantbruksuniversitet

Referenser

Externa länkar 
 Lotta Sundberg (2006). "Kyrkogården en livets park" på Svenska kyrkan

Begravningsplatser i Uppsala
Romersk-katolska kyrkan i Sverige
Islam i Sverige
Judiska begravningsplatser i Sverige
Zui-Ki-Tei

Zui-Ki-Tei ("Det löftesrika ljusets boning") är ett tehus  i japansk stil i Etnografiska museets park i Stockholm. Det nuvarande tehuset uppfördes 1990, och föregångaren i samma område invigdes 1935. Namnet har sin bakgrund i att "zui" står för både "löftesbringande" och "Sverige", "ki" för morgonrodnadens land (Japan) och "tei" betyder "litet hus"/"hyddel".<ref>[https://archive.is/20120525033757/http://www.signum.se/signum/template.php?page=read&id=55 Katrin Åmell: Det löftesrika ljusets boning" på www.signum.se] läst 2010-07-04</ref>

Det nuvarande tehuset
Zui-Ki-Tei uppfördes 1990 som ett hus för japanska teceremonier, med två teceremonirum, på Gärdet i sluttningen mot Djurgårdsbrunnskanalen på Norra Djurgården. Det har ritats av arkitekten Masao Nakamura.

På de nästan kala terummens golv är tatami-mattor utlagda och i ett hörn finns en upphöjd alkov, tokonoma, möjlig att dekorera med bland annat tavla och blomsterarrangemang.

Runt tehuset ligger en trädgård, kallad daggens mark. Denna är formad utifrån temästaren Sen no Rikyus ideal om den yttersta enkelhetens skönhet i enlighet med wabi-sabiestetik.

Tehuset, som ägs av Etnografiska museet, används för teceremonier, anordnade av museet och Japanska Thesällskapet Urasenke Tankokai.

Det tidigare tehuset
Ett första tehus med samma namn uppfördes på samma område 1935 och förmodas vara det första tehuset i Europa, men brann ned 1969. Initiativtagare till tehuset var Ida Trotzig. 

Referenser

Vidare läsning
Ida Trotzig: Cha-no-yu - Japanernas teceremoni, serien Populära etnologiska skrifter nr 9, Stockholm 1911
Ann-Cathrine Lagercrantz (redaktör): Tehuset Zui-Ki-Tei - Det löftesrika ljusets boning, Etnografiska museet, Stockholm 1990, 
Christer Duke (redaktör): Tehuset Zui-Ki-Tei - Det löftesrika ljusets boning'', Etnografiska museet, Stockholm 1996,

Externa länkar

Om tehuset på Etnografiska museets webbplats
Etnografiska museets folder Det japanska tehuset Zui-ki-tei
Katrin Åmell: Det löftesrika ljusets boning på www.signum.se

Mat och dryck i Japan
Te
WP:Projekt Japan
Byggnader och anläggningar på Gärdet
Silverglans

Silverglans eller argentit är ett mineral av silversulfid (Ag2S) i blyglansgruppen. Mineralet övergår till acantit vid temperaturer under 175–180 °C och de stuffer som finns i normala temperaturer är därför acantit.

Silverglans och acantit är två av de viktigaste mineralerna vid silverbrytning och finns bland annat i Garpenbergs gruva och Sala silvergruva.

Källor
Webmineral.com. Läst 2010-07-04.
Mineralienatlas.de. Läst 2010-07-04.
Minerals.net. Läst 2010-07-04.
Skandinaviska mineralgalleriet. Läst 2010-07-04.

Externa länkar

Sulfidmineral
Simpknot

Simpknot (Triglops murrayi) hör till familjen simpor i ordningen kindpansrade fiskar.

Utseende 
Som alla simpor har simpknoten ett stort, triangulärt huvud som är täckt av benplåtar, medan stjärten är lång och smal. Den har två ryggfenor, av vilka den främre har taggstrålar. Kroppens rygg och sidor är spräckliga i mörkbrunt och ljusbrunt, och den främre ryggfenan har en svart fläck. Under sidolinjen har kroppen snedställda åsar med tandade kanter. Gällocket är försett med fyra bakåtriktade taggar. Fisken kan bli upp till 20 cm lång.

Vanor 
Simpknoten är en bottenfisk som lever på blandbotten ner till 300 meters djup. Födan består av havsborstmaskar och kräftdjur.

Fortplantning 
Arten har inre befruktning, och lektiden infaller under hösten, då honan kan lägga upp till 600 ägg. Ynglen är pelagiska.

Utbredning 
Simpknoten finns i Nordatlanten från Massachusetts (Cape Cod) via Grönland, Island, Färöarna och Skottland till Norge och norrut till Vita havet. Går in i Skagerack, men är sällsynt i Sverige, där den inte heller fortplantar sig.

Källor 

Simpor
I Don't Know What to Tell Ya

I Don't Know What to Tell Ya är R&B-sång med influenser från mellanöstern sjungen av den amerikanska R&B-sångerskan Aaliyah, skriven av Timbaland och Steve "Static" Garrett samt producerad av Timbaland. 

Sången producerades först till sångerskans tredje studioalbum Aaliyah men valdes aldrig med på den skivan utan inkluderades på I Care 4 U istället, Aaliyahs första postumt utgivna musikalbum. Låten släpptes som dess 2:a och sista singel i mitten av 2003 i Europa och Asien. 

Singeln klättrade över topp-fyrtio i länder som Kina, Israel och Irland.

Format och innehållsförteckningar
 CD-singel
 "Don't Know What to Tell Ya" [edit version]
 "Don't Know What to Tell Ya" [Handcuff Remix]
 "Miss You" [music video]

 Ljud-CD
 "Don't Know What to Tell Ya" [radio edit]
 "Don't Know What to Tell Ya" [Thomas Eriksen Mix]
 "Don't Know What to Tell Ya" [Intenso Project Remix]
 "Don't Know What to Tell Ya" [album version]

Se även 

Aaliyah

Referenser 

Musiksinglar 2003
Singlar utgivna på Universal Music Group
Musiksinglar utgivna postumt
The Three Degrees

The Three Degrees är en soul- och discogrupp som bildades 1963 i Philadelphia med Fayette Pinkney, Shirley Porter och Linda Turner som medlemmar. Senare har medlemmar bytts ut. Deras musik är Philadelphia soul. Deras mest kända låt är When Will I See You Again.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Helen Scott (1963-1966, 1976-idag)
Valerie Holiday (1967-idag)
Freddie Pool (2011-idag)
Tidigare medlemmar
Fayette Pinkney (f. Fayette Regina Pinkney 10 januari 1948 i Philadelphia - d. 27 juni 2009 i Lansdale, Pennsylvania) (1963-1976)
Linda Turner (1963)
Shirley Porter (1963)
Janet Harmon (1963-1967)
Sheila Ferguson (f. Sheila Diana Ferguson 8 oktober 1947 i Philadelphia) (1966-1986)
Sundray Tucker (f. 23 mars 1948 i Philadelphia) (1967)
Sonia Goring (1967)
Miquel Brown (f. Michael Brown 8 februari 1945 i Montreal, Kanada) (1986)
Vera Brown (1986-1987)
Rhea Harris (1987-1988)
Victoria Wallace (1988-1989)
Cynthia Garrison (1989-2010)

Diskografi (urval)
Studioalbum
1970 - Maybe
1973 - The Three Degrees
1975 - International
1976 - A Toast of Love
1977 - Standing Up for Love
1978 - New Dimensions
1979 - 3D
1982 - Album of Love
1989 - …And Holding
1993 - Out of the Past, into the Future
1998 - Christmas with the Three Degrees
2009 - Undercover 2009

Singlar (topp 100 på Billboard Hot 100)
1965 - Gee Baby (I'm Sorry) (#80)
1966 - Look in My Eyes (#97)
1970 - Maybe (nyinspelad version) (#29)
1970 - I Do Take You (#48)
1971 - You're the One (#77	)
1971 - There's So Much Love All Around Me (#98)
1974 - TSOP (The Sound of Philadelphia) (MFSB med The Three Degrees) (#1)
1974 - Love Is the Message (med MFSB) (#85)
1974 - When Will I See You Again (#2)

Externa länkar 

Officiell webbplats

Amerikanska discogrupper
Musikgrupper bildade 1963
Musik i Philadelphia
Musikgrupper från Pennsylvania
Kungsviken, Orusts kommun

Kungsviken är en ort vid viken med samma namn på norra Orust, mitt i ett gammalt kulturområde. Den klassades som småort av SCB 1995 och återigen från 2015. Kungsviken utpekas som ett kustsamhälle av stort kulturhistoriskt värde i kommunens kulturminnesvårdsprogram.

Historik
Runt Kungsviken finns lämningar från stenåldern, vilket tyder på bosättning redan under forntiden. Här har alltid funnits gott om ek och fur vilket var en förutsättning för båtbyggeri. På 1800-talet gick man alltmer över från jordbruket till att bygga båtar. Antalet fiskebåtar som byggdes fördubblades under denna tidsperiod.

Kungsviken har en gammal båtbyggartradition. Enligt sägnen skall Olav Tryggvasons vikingaskepp "Ormen Långe" ha byggts här på 900-talet, vilket forskarna idag avfärdar som enbart en saga. Den första uppgiften om båtbyggeri kommer från 1200-talet, då den norske kungen Håkon Håkonsson lät bygga sig ett krigsfartyg ej långt från platsen.

I Kungsviken har tidigare funnits en lång rad båtbyggare, som Gösta Johanssons varv, Harry Hallbergs varv, Einar Karlssons varv, Christoph Rassys varv och Najadvarvet. Kvar idag finns Malö Yachts, som också driver Sweden Yachts.

Bilder

Se även
Gösta Johanssons varv
Polstjernan (fiskebåt)

Källor

Noter

 
Orter i Orusts kommun
Småorter i Sverige
Aleksandr Vinogradov

Aleksandr Pavlovitj Vinogradov (), född 21 augusti 1895 i Jaroslavl, död 1975 i Moskva, var en sovjetisk geokemist. Han invaldes 1975 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Ryska kemister
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1895
Avlidna 1975
Personer från Jaroslavl
Avialae

Avialae är en taxonomisk grupp inom paleontologin, som myntades av J. A Gauthier 1986, och som inkluderar fåglarna (Aves), och dinosauriefamiljen Scansoriopterygidae, som tros vara en systertaxon till fåglarna.

Se även.
Maniraptora.
Coelurosauria.
Fåglarnas uppkomst och utveckling.

Referenser.
Paleobiology Database.org: Avialae.

Kräldjur
Double Platinum (film)

Double Platinum är en musikal-TV-film från 1999 med Diana Ross och Brandy i huvudrollerna.

Handling
Filmen börjar med att stjärnsångerskan Olivia King (Ross) lämnar bort sitt nyfödda barn, Kyla. Det avslöjas under filmens gång att Kyla växer upp i Atlanta, Georgia men flyttar senare till St. Louis, Missouri. 

Kyla (Brandy) går på en konsert där Olivia sjunger, utan att veta att det är hennes mor. När Olivia avslöjar detta för Kylablri hon arg på Olivia på grund av sveket som liten. Olivia försöker därifrån att skapa en relation till sin dotter, något som Kyla motsträvigt går med på. 

Olivia bosätter sig i New York i en lyxig takvåning. Där bestämmer sig Kyla för att bli en superstjärna som sin mor. Hon kontrakteras av ett skivbolag och börjar spela in ett debutalbum. Under tiden inleder hon en romans med en av skivproducenterna, Ric Ortega (Allen Payne).

Kyla är fortfarande bitter mot sin mamma, känslor som kokar över under skivbolagets fest. Efter Kylas framträdande blir Olivia tillfrågad att uppträda med chefen för skivbolaget. Detta gör Kyla arg eftersom hon tycker att mamman stjäl uppmärksamheten. Efter att hon upptäcker att Ric har avslöjat hennes sanna härkomst för pressen, bryter Kyla sin relation med honom. Hennes känslor mot mamman förändras och hon börjar acceptera sanningen om sin mor och händelserna som ägde rum när hon var liten.

Trivia
 Sångerna i filmen är tagna från Brandys hit-album från 1998; Never Say Never (hennes populära hitlåt "Have You Ever?" inkluderad) och Ross album från 1999; Every Day Is a New Day. 
 Ross son, Evan Ross, finns med i filmen som publik till Olivias show.

Se även 

Diana Ross
Brandy
Never Say Never

Referenser 

Filmer 1999
Brandy Norwood
Slavägarens dotter

Slavägarens dotter (originaltitel: Sinhá Moça) är en brasiliansk TV-serie från 1986. Serien är skapad av Benedito Ruy Barbosa och baserad på Maria Camila Dezonne Pacheco Fernandes bok. Boken filmades redan 1953, då som en långfilm och senast åter som TV-serie 2006.

Handling 
Serien utspelar sig i en liten stad i São Paulo i Brasilien under 1880-talet. Sinhá Moça och Dr. Rodolfo har en hemlig och förbjuden kärleksförbindelse. 

De båda står på två sidor av en brinnande fråga - Rodolfo kämpar emot slaveriet och Sinhá Moça är även hon emot slaveriet, men det är däremot inte hennes far Coronel Ferreira, Baronen av Araruna. Baronen är en väldigt stark man som på alla sätt både bedriver och tror starkt på slaveriet.

Rollista i urval 
Rubens de Falco - Coronel Aristides Ferreira, Baronen av Araruna
Lucélia Santos - Sinhá Moça (Maria das Graças Ferreira Fontes)
Marcos Paulo - Rodolfo Garcia Fontes 
Elaine Cristina - Baroness Cândida Ferreira
Raymundo de Souza - Dimas (Rafael)
Mauro Mendonça - Doutor Fontes
Neuza Amaral - Inês Garcia Fontes
Norma Blum - Nina Teixeira
Patrícia Pillar - Ana do Véu Teixeira
José Augusto Branco - Manoel Teixeira
Chica Xavier - Virgínia
Daniel Dantas - Ricardo Garcia Fontes
Solange Couto - Adelaide Coutinho
Grande Otelo - Justo
Ivan Mesquita - Coutinho
Cláudio Mamberti - Delegado Antero
Jacyra Sampaio - Ruth
Gésio Amadeu - Fulgêncio

Externa länkar 

Brasilianska TV-serier från 1980-talet
1880-talet i fiktion
TV-serier baserade på böcker
TV-seriestarter 1986
TV-serieavslutningar 1986
Portugisiskspråkiga TV-serier
Såpoperor
TV-program i TV Globo
Skäggsimpa

Skäggsimpa (Agonus cataphractus) hör till familjen pansarsimpor i ordningen kindpansrade fiskar.

Utseende 
Som alla pansarsimpor är skäggsimpan helt täckt av benplåtar, Buken är flat, och huvudets undersida är försedd med en mängd känseltrådar, därav namnet. Nosen är dessutom försedd med två större skäggtömmar samt med fyra taggar. Den främre delen av ryggfenan, som är försedd med taggstrålar, är nästan ihopväxt med den bakre, mjukstråliga delen. Stjärten är lång och smal. I samband med lektiden får bröstfenorna en brandgul ton. Arten kan bli upp till 21 cm lång, men blir oftast inte mer än omkring 14 cm.

Vanor 
Skäggsimpan är en bottenfisk som föredrar mjuka bottnar från grunt vatten till 270 meters djup. Födan består av havsborstmaskar och bottenlevande kräftdjur, som letas upp med de många känseltrådarnas hjälp. Arten vandrar till djupare vatten under vintern.

Fortplantning 
Lektiden infaller under våren, under vilken honan lägger upp till 3 000 ljusgula till orangefärgade ägg på bottnen. De kläcks först efter 3 månader. Ynglen är pelagiska den första tiden.

Utbredning 
Skäggsimpan finns från Island och farvattnen kring Brittiska öarna till Nordsjön, går in i Östersjön fram till Bornholm, samt norrut längs Norges kust till Vita havet. Förekommer längs svenska väst- och sydkusten, tillfällig i Finland.

Bygdemål

I Abbekås betyder dock  kuderusk hornuggla!

Källor 

Kindpansrade fiskar
Nordvästtunneln

Nordvästtunneln (ryska: Северо-Западный тоннель) är en väg- och tunnelbanetunnel i Moskva, Ryssland. Tunneln är en del av Krasnopresnenskij prospekt, som förlänger motorvägen M9 in mot centrum, och av tunnelbanelinjen Arbatsko-Pokrovskaja.

Tunneln är omkring 2,8 km lång och därmed den fjärde längsta stadstunneln i Europa efter Södra länken i Stockholm (4,6 km), Dublin Port-tunneln (4,5 km) och Giovanni XXIII-tunneln i Rom (2,9 km). Nordvästtunneln går under skogen Serebrjanij Bor.

Tunneln består av två parallella rör, vilka är indelade i två plan, där biltrafiken går överst och tunnelbanan undertill. 

Tunnlar i Ryssland
Gunsmoke – Return to Dodge

Gunsmoke – Return to Dodge är en amerikansk TV-westernfilm från 1987 med James Arness i huvudrollen som Matt Dillon.

Handling
Matt Dillon är en före detta sheriff i Dodge City som nu är pensionerad och som har dragit sig tillbaka för att leva ett stillsamt liv uppe bland bergen som förmyndare till en grupp av indianbarn. Men det förflutna vägrar att lämna honom ifred och snart befinner sig Dillon åter i en situation som involverar laglösa gäng och kallblodiga hämnare han en gång satt bakom bom och galler.

Logan, en före detta dömd fånge, spårar upp Dillon och är ute efter att hämnas på Dillon för att han blev dömd till 15 års fängelse. Men Dillon överlistar honom och tänker föra honom tillbaka till fängelset i Dodge då de stöter ihop med ett gäng pälsjägare och slagsmål uppstår, där Dillon blir knivhuggen och överlever inte mer än knappt sina skador.

Efter att precis ha återhämtat sig från sina skador tvingas Dillon in i en ny duell med en annan tidigare dömd, den fredlösa Will Mannon, som just blivit frisläppt från fängelset.

Rollista i urval
James Arness - Matt Dillon
Amanda Blake - Kitty
Buck Taylor - Newly O'Brien
Fran Ryan - Hannah
Earl Holliman - Jake Flagg
Steve Forrest - Will Mannon

Externa länkar
  

TV-filmer 1987
Amerikanska westernfilmer
Amerikanska TV-filmer
Kansas på film
Filmer i regi av Vincent McEveety