kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skördetid

Skördetid är en svensk folkmusikgrupp från Falköping som tonsatte dikter av John Liedholm. Under mitten av 1980-talet blev gruppen klassad som en säkerhetsrisk av SÄPO på grund av påstådda vänstersympatier .

Musiken
Skördetid tonsatte och framförde Falköpingsskalden Jönns dikter. Dikterna var skrivna på bred västgötska och beskrev livet på Falbygden före industrialismen. Många av bandets låtar är hämtade ur Jönns diktsamlingar Genum le’t, Mella rågång och Etter Jönn.  År 1981 gav gruppen ut sin debutskiva På granna vi’a slätta... Gruppen turnerade under 1980-talet och spelade på mindre tillställningar och festivaler. Bandet uppmärksammades av Radio Skaraborg, i folkmusikkretsar och av SÄPO.

SÄPO
Under 1980-talet klassades Skördetid, som så många andra band, som en säkerhetsrisk av SÄPO. Säkerhetspolisen ansåg att bandet indirekt värvade medlemmar till SKP under sina spelningar.
{{citat|Sånggruppen Skördetid i Falköping består till större delen av SKP-folk. De framför med framgång Falköpingsskalden Lidholms dikter på västgötadialekt. Även om det inte förekommer politisk propaganda under uppträdandena, torde partiet kunna dra nytta av gruppen, genom att åhörarna vet med sig att det är kommunister som agerar. De många engagemangen tyder på att gruppen lyckats fånga upp en intresseriktning, som ingen tidigare ägnat sig åt.|Ur Säkerhetstjänstkommissionens rapport Hotet från vänster|}}

Medlemmar
1981
Per-Olof Ljungberg, Nils-Magnus Kinnvall, Marita Sonestedt, Ines Ljungberg, Gunilla Ceder, Ann Ekberg, Anette Ljungberg, Jonas Falk, Sune Falk och Håkan Bergsten.

1983
Per-Olof Ljungberg, Nils-Magnus Kinnvall, Marita Sonestedt, Ines Ljungberg, Lars Westin, Lennart Winroth, Jonas Falk och Sune Falk.

1989
Per-Olof Ljungberg, Nils-Magnus Kinnvall, Marita Sonestedt, Jonas Falk, Sune Falk och Håkan Olofsson.

Diskografi
På granna vi’a slätta...
LP utgiven på Ess Recording Studio i Kvänum 1981. Skivan producerades av Lennart Green.

Låtlista 

 Präjlatrösk Genum le't Kållt Sångar'a Gustava Pohsa-Svenne Hantverkarvisa Snipebrovalsen Kafferepet Brömsen Sammel på thån Vaggvisa Löcka Mies Per Falbögda NekrologGöckel å gäck
LP utgiven på Ess Recording Studio i Kvänum 1983. Skivan producerades av Lennart Green.
Sedan urminnes tider
LP utgiven på Vestr Gothia i samarbete med Radio Skaraborg 1989. Inspelad i församlingshemmet i Östra Tunhems socken. Skivan producerades av Anders Jernquist.

 Guld 2002 
Samlings-CD utgiven på Peermusic AB 2002.

Låtlista

1. Pjälatrösk – 2.36
2. Sångara – 2.46
3. Söster Alides lôv– 2.21
4. Kväde – 2.17
5. Putätesättarsång – 3.44
6. Sedan urminnes tider – 4.15
7. Kafferepet – 2.57
8. Gustava – 3.30
9. Pohsa-Svenne – 2.37
10. Göckel å gäck – 2.20
11. Snipebrovalsen – 4.11

12. Sammel på thån – 2.30
13. Puh – 3.00
14. Leljekönvaljbuketten – 2.29
15. Asken Yggdrasil – 3.22
16. Hantverkarvisa – 1.56
17. Si öpp dar nere – 2.38
18. Ängslan – 3.42
19. Kal å galten – 3.45
20. Ledsjö – 2.48
21. Falbögda – 3.09
22. Nekrolog'' – 1.21

Referenser

Externa länkar 
 På granna via slätta mella berga: Lokalpatriotism á la Jönn

Svenska folkmusikgrupper
Lee Loughnane

Lee Loughnane, född 21 oktober 1946 i Elmwood Park, Illinois, är en amerikansk musiker (trumpet). Han är känd som en av originalmedlemmarna i musikgruppen Chicago som han blev medlem i på 1960-talet tack vare sin vänskap med gitarristen Terry Kath. Loughnane har inte bidragit med lika mycket låtmaterial till gruppen som James Pankow eller Robert Lamm, men hans komposition "Call on Me" (på albumet Chicago VII) blev en USA-hit 1974. På samma album fick han även sjunga för första gången. Loughnane är fortsatt medlem i gruppen (2010).

Amerikanska trumpetare
Födda 1946
Levande personer
Män
Solntsevskaja bratva

Solntsevskaja bratva (ryska: Солнцевская братва, "Solntsevo-brödraskapet") är ett beryktat och ökänt brottssyndikat inom den ryska maffian som anses vara världens mäktigaste brottsfraktion och den mest framträdande falangen inom ryska maffian tätt följt av Tambovskaja banda i Sankt Petersburg som de har nära förbindelser till.

Syndikatet uppstod ursprungligen under tidigt 1980-tal i området Solntsevo i Moskva. Gruppen finns utspridd i stora delar av världen och är länkad till de flesta andra stora syndikat från forna Sovjetunionen, samt övriga stora välkända brottssyndikat i världen.

Referenser

Maffia
Organisationer i Ryssland
Lorénska stiftelsen

Lorénska stiftelsen eller egentligen Lorénska fonden för befrämjande af socialvetenskaper upprättades genom testamente av Viktor Lorén den 29 november 1885. 

Viktor Lorén överlämnade nästan hela sin kvarlåtenskap om ca 150 000 kronor åt fem namngivna personer att använda medlen i nämnda syfte. Inte bara räntor, utan även själva kapitalet borde förbrukas inom en tid av högst 50 - fast enligt muntliga uttalanden av Lorén "hellre 15 än 50" - år. Muntligen hade han också uttalat, att en del av medlen borde användas till inköp av socialvetenskaplig litteratur, som skulle göras tillgänglig för studier genom något offentligt bibliotek.

Redan 1897 överlämnades som gåva till riksdagens bibliotek största delen av det då omkring 5 000 titlar omfattande "Lorénska biblioteket" och resten lämnades senare huvudsakligen till Stockholms högskola. Med understöd av fonden kunde ca 30 personer göra specialundersökningar, ge ut arbeten, hålla föreläsningar, företa utländska studieresor m.m. 
Åren 1890-1899 publicerades 17 nummer av socialvetenskapligt eller statistiskt innehåll i serien "Skrifter utgifna af Lorénska stiftelsen". Se vidare förteckning nedan.

Stiftelsen fick stor betydelse för samhällsvetenskapernas framväxt i Sverige. Detta har ingående behandlats av Per Wisselgren i avhandlingen Lorénska stiftelsen, den sociala frågan och samhällsvetenskapens formering 1830-1920.

Noter

Skrifter utgivna av Lorénska stiftelsen

Ej längre existerande svenska ideella organisationer
1885 i Sverige
Bosebo socken

Bosebo socken i Småland ingick i Västbo härad i Finnveden, uppgick 1952 i Gislaveds köping och området ingår sedan 1971 i Gislaveds kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Bosebo distrikt.

Socknens areal är 33,10 kvadratkilometer, varav land 27,82. År 2000 fanns här 167 invånare. Sockenkyrkan Bosebo kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Bosebo socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Bosebo församling och för de borgerliga frågorna till Bosebo landskommun.  Landskommunen inkorporerades 1952 i Gislaveds köping, som sedan 1971 ombildades till Gislaveds kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Bosebo, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Södra Västbo kompani.

Geografi
Bosebo socken ligger vid Västgötagränsen. Socknen är en småkuperad sjö- och mossrik skogsbygd. De största insjöarna är Majsjön som delas med Våthults socken och Sävsjön som delas med Burseryds socken.

En sätesgård var Bollbynäs säteri.

Fornminnen
Flera stenåldersboplatser utmed vattendragen och flera gravrösen från bronsåldern finns här. En offerkälla, Sisslekällan finns här också.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 242 1810 till 353 1880 varefter den med några variationer minskade till 139 1980. 1990 hade folkmängden stigit till 150 invånare.

Namnet
Namnet (1502 Boseboda), taget från kyrkbyn, har förledet namnet mansnamnet Bose och efterledet boda, bodar.

Se även
Bosebo församling
Lista över fornlämningar i Bosebo socken

Referenser

Vidare läsning
Bosebo vår hembygd, Utgiven av Bosebo hembygdsförening 1993 (1972) libris
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 4 Hermes 1957 Libris

Externa länkar

Bosebo socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Bosebo socken och hembygdsförening 

Socknar i Västbo härad
Indelningar i Gislaveds kommun
Bredaryds socken

Bredaryds socken i Småland ingick i Västbo härad i Finnveden, ingår sedan 1971 i Värnamo kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Bredaryds distrikt.

Socknens areal är 79,27 kvadratkilometer, varav land 75,50. År 2000 fanns här 2 032 invånare. Tätorten Bredaryd med sockenkyrkan Bredaryds kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Bredaryds socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Bredaryds församling och för de borgerliga frågorna till Bredaryds landskommun.  Landskommunen utökades 1952 och ingår sedan 1971 i Värnamo kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Bredaryd, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Norra Västbo kompani och Smålands grenadjärkår, Jönköpings kompami.

Geografi och natur
Bredaryds socken ligger kring Bolmens tillflöde norr om sjön. Socknen består av kuperad skogsbygd i nordväst, en stor mosse, Flymossen, i öster och slättland däremellan. De största insjöarna är Annebergssjön och Eskilstorpasjö.

Dravens naturreservat ingår i EU-nätverket Natura 2000 och delas med Reftele och Ås socknar i Gislaveds kommun.

Sätesgårdar var Annebergs säteri, Eskilstorps säteri och Havrida säteri (Forslyckan).

Fornlämningar
Vid den forna storbolmens stränder finns stenåldersboplatser och en hällkista, gravrösen från bronsåldern och några järnåldersgravfält. En runristning är känd vid Bjurbäcks bro.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade stadigt från 541 1810 till 2 131 1990.

Namnet
Namnet (1306 Bredharydh), taget från kyrkbyn, har förledet bred och efterledet ryd, röjning.

Se även
Bredaryds församling
Lista över fasta fornminnen i Värnamo kommun#Bredaryd

Referenser

Vidare läsning
Bredaryd - från vattetnhjul till datorer, Nils Ptersson. Utgiven av Bredaryds hembygdsförening 1995 libris
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 4 Hermes 1957 libris

Externa länkar

Bredaryds socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Bredaryds hembygdsförening 

Socknar i Västbo härad
Indelningar i Värnamo kommun
Sidon Ebeling

Sidon Valfrid Ebeling, född 4 december 1900 i Holm, död 16 januari 1994, var en svensk idrottsman (långdistanslöpare). Han tävlade för IS Halmia.

Ebeling vann SM-guld på 10 000 m år 1924.

Referenser

Källor

Svenska långdistanslöpare
Män
Födda 1900 
Avlidna 1994
Personer från Holms socken, Halland
Eric Stenfeldt

Eric Stenfeldt, född 7 februari 1905 i Västervik, död 31 juli 1967 i Göteborg, var en svensk idrottsman (långdistanslöpare). Han tävlade för Västerviks IF.

Stenfeldt vann SM-guld på 10 000 m år 1925 och 1926.

Referenser

Källor

Svenska långdistanslöpare
Män
Födda 1905 
Avlidna 1967
Idrottare från Västervik
Henning Sundesson

Henning Sundesson eller Sundeson, född 21 april 1909 i Råneå, Norrbottens län, död 22 december 1990 i Alnö, Västernorrlands län, var en svensk idrottsman (långdistanslöpare). Han tävlade för Umedalens IF.

Vid de olympiska spelen i Berlin 1936 kom Sundesson på trettonde plats på 10 000 meter. Han vann SM-guld på 10 000 meter år 1937.

Referenser

Källor

Svenska långdistanslöpare
Män
Födda 1909 
Avlidna 1990
Personer från Råneå socken
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1936
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Sverige
Poul Martin Møller

Poul Martin Møller, född 21 mars 1794, död 13 mars 1838, var en dansk poet och filosof, son till biskopen i Lollands stift Rasmus Møller. 

Møller blev teologie kandidat 1816 och studerade samtidigt estetik. Han skrev redan 1817 den nordiska berättelsen Eivind Skaldaspilder samt flera dikter (Torbisten og Fluen, Jægervise). I de litterära strider, som då sysselsatte den danska allmänheten, deltog Møller ivrigt och ställde sig tydligt på Oehlenschlägers sida emot Baggesen (Om Jenses Lidenhed). År 1819 for han som skeppspräst till Kina och skrev under denna resa sin av hemlängtan uppfyllda dikt Glæde over Danmark. Efter sin hemkomst, 1821, studerade han filologi, blev adjunkt vid Metropolitanskolan i Köpenhamn och utgav 1825 en översättning av Odysséens sex första sånger. Vid sidan därav deltog han ivrigt i studentlivet, och skrev för detta flera sånger. 

Møller fullföljde dock inte språkstudierna, utan koncentrerade sig i stället på filosofi och utnämndes till lektor 1826 och professor 1828 vid universitetet i Kristiania. År 1831 flyttade han till en liknande post vid universitetet i Köpenhamn. Från denna tid föreligger hans avhandling Om Muligheden af Beviser for Sjælens Udødelighed (1837), som präglas av sorg efter hans unga hustrus bortgång, samt utkast till föreläsningar om den grekiska filosofins historia och diverse filosofiska ämnen. Hegels filosofi, som dominerade hans samtid, lämnade han gradvis, driven av ett behov av klarhet och naturlighet. Møller var inte särskilt produktiv men likväl en av de mest betydande och särpräglade företeelserna i den danska litteraturen. Han var främmande för all svulst och förkonstling.

Källor 

  

Danska professorer i filosofi
Professorer i filosofi
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Danska författare under 1800-talet
Filosofer under 1800-talet
Danska forskare under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1838
Män
Ugglan
Local Hero – byns hjälte

Local Hero – byns hjälte (originaltitel: Local Hero) är en brittisk dramakomedifilm från 1983 i regi av Bill Forsyth. Huvudrollerna spelas av Peter Riegert, Denis Lawson, Fulton Mackay och Burt Lancaster.

Handling 
Filmen handlar om en tjänsteman vid det amerikanska oljebolaget Knox Oil ("Mac" MacIntyre, spelad av Peter Riegert) som sänds till Skottland för att köpa ett litet kustsamhälle, där oljebolaget planerar att bygga ett oljeraffinaderi. Affären blir mer komplicerad än vad oljebolaget och dess chef Felix Happer (spelad av Burt Lancaster) hade tänkt sig, när det visar sig att byn ägs av en excentrisk äldre man (Ben Knox, spelad av Fulton Mackay) som inte har något intresse av att sälja.

Rollista 

 Peter Riegert – "Mac" MacIntyre
 Burt Lancaster – Felix Happer
 Fulton Mackay – Ben Knox
 Denis Lawson – Gordon Urquhart
 Norman Chancer – Moritz
 Peter Capaldi – Danny Oldsen
 Rikki Fulton – Geddes
 Alex Norton – Watt
 Jenny Seagrove – Marina
 Jennifer Black – Stella
 Christopher Rozycki – Victor
 Christopher Asante – kyrkoherde Macpherson
 John Gordon Sinclair – Ricky
 Caroline Guthrie – Pauline

Produktion 

Scenerna i byn spelades in i det skotska samhället Pennan, i Aberdeenshire. I filmen har byn fått namnet Ferness. Strandscenerna däremot spelades in nära Mallaig i Highland i Skottland.  

Musiken i filmen är komponerad av Mark Knopfler. Filmens tema heter Going home.

Referenser

Externa länkar 
 

Brittiska dramakomedifilmer
Filmer 1983
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Sjöjungfrur på film
Bartosz Paprocki

Bartosz (Bartolomej) Paprocki, född 1540 eller 1543 i Sierpc, död 27 december 1614 i Lemberg, var en polsk historiker.

Paprocki studerade i Kraków och författade två genealogiska arbeten, Panosza to test herby znakomitych familii wojewodstwa Ruskiego i Podolskiego (1575) och Herby rycerstwa polskiego (1584). Efter tvistigheter med greve Zamoyski tvangs han lämna Polen (1588) och begav sig först till Mähren, där han skrev Zrcadlo slavného markrabství Moravského (1593), sedan till Böhmen, där han fick pension av kejsar Rudolf II. På tjeckiska författade han de mycket omfångsrika personhistoriska arbetena Ogrod krolewski (1599) och Diadochus (1602). I Schlesien utgav han 1609 Stambuch Slezky. Mot protestantismen riktade han sin satir i de versifierade arbetena Nová kratochvile (1597-1600) och Obora neb zahrada (Djurgård eller trädgård) i djurfabelns stil (1602). Paprockis genealogiska och heraldiska forskning har varit ganska betydelsefull för den historiska vetenskapen.

Källor 
 

Polska historiker
Alumner från Jagellonska universitetet
Polska fackboksförfattare
Polskspråkiga författare
Tjeckiskspråkiga författare
Polska författare under 1500-talet
Polska författare under 1600-talet
Födda 1540-talet
Avlidna 1614
Män
Ugglan
Personer från Sierpc
Eva Möller

Eva Möller, folkbokförd som Eva Birgitta Norée , född den 18 oktober 1938, är en svensk gitarrist, särskilt känd för flamencomusik. Hon introducerade flamencon i Sverige och anses vara en av Sveriges främsta flamencogitarrister genom tiderna. Hon är också kompositör, arrangör, poet och översättare bl.a. av flera av Federico García Lorcas verk.

Hon har varit verksam som musiker sedan 1960-talet. Mellan år 1969 och 1972 turnerade hon med Miriam Makeba i Europa och Afrika bland annat 1969 vid Pan-African Festival i Algeriet. Hon har turnerat med Teatro popular latinoamericano i Sydamerika 1985 och 1989. Möller komponerade och spelade tillsammans med Ulf Björlin och landets ledande symfoniorkestrar. År 1972 medverkade hon på skivan YTF på Gröna Lund och 1977 gav hon ut den egna skivan Eva Möller (YTF 1977). Hon har samarbetat med den spanska dansösen Carmen Lucena. Ett annat artistsamarbete är med den svenska jazzsångerkan Nannie Porres, bland annat på skivan Nära (EMI, 1992).

Under årens lopp har Möller givit ett stort antal offentliga konserter såväl som skolkonserter, ofta tillsammans med spanska gästartister. Känd från otaliga TV- och radioframträdanden under 60-70-80 och in på 90-talet. Hon ackompanjerade Evert Taube på Gröna Lund och tilldelades hans Bellmanspris.

Möller var under drygt 10 år välkänd röst i P2:s musikprogram "Opp Amaryllis". Hon var under många år teatermusiker och fast ansluten till Riksteatern. Hon har komponerat visor för barn och vuxna samt ett antal körverk.

Som Eva Norée hade hon en roll i Ingmar Bergmans film Smultronstället, Hon medverkade med filmmusik i filmen Picassos äventyr

Hon har senare komponerat, skrivit och arbetat med sitt projekt för "Skapande Skola", spelat på Danscompagniet, gjort konsertframträdanden och genomfört seminarier på kultur- och musikhögskolor.

Hon är kusin till skådespelaren Per Myrberg

Referenser

Svenska gitarrister
Flamencogitarrister
Födda 1938
Kvinnor
Levande personer
Sandtunga

Sandtunga (Pegusa lascaris) är en fisk i familjen tungefiskar som finns i östra Atlanten.

Utseende 
Sandtungan har en oval, avlång kropp. Högersidan, som är ögonsida, är gulbrun med bruna fläckar. Bröstfenan har en stor svart fläck med ljusgul kant. Den liknar sjötungan, och skiljs bäst från denna genom blindsidans stora, rosettliknande näsöppningar. Maximala längden är 40 cm, även om den oftast är omkring 30 cm.

Vanor 
Arten är en bottenfisk som lever på mjuka till halvmjuka bottnar som sand, gyttja eller grus. Vanligtvis håller den sig på 20 till 50 meters djup, men kan förekomma på mellan 5 och 350 m. Den kan bli upp till 13 år gammal. Födan består av ryggradslösa djur som märlkräftor, pungräkor, räkor, musslor och havsborstmaskar.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar östra Atlanten från Brittiska öarna till Västafrika. Den går in i Medelhavet och Svarta havet. Fynd har rapporterats från Suezkanalen och Azovska sjön.

Kommersiell användning 
Sandtungan är föremål för ett visst fiske i den sydligare delen av sitt utbredningsområde.

Referenser 

Plattfiskar
Burseryds socken

Burseryds socken i Småland ingick i Västbo härad i Finnveden och är sedan 1974 en del av Gislaveds kommun, från 2016 inom Burseryds distrikt i Jönköpings län.

Socknens areal är 92,79 kvadratkilometer, varav land 84,12. År 2000 fanns här 1 483 invånare. Tätorten Burseryd med sockenkyrkan Burseryds kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Burseryds socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Burseryds församling och för de borgerliga frågorna till Burseryds landskommun.  Landskommunen utökades 1952 och uppgick 1974 i Gislaveds kommun. Församlingen utökades 1995.

Den 1 januari 1909 (enligt beslut den 21 augusti 1908) överfördes till Burseryds socken Kruvebo by, omfattande 1 mantal Kruvebo nr:1 Norra och ½ mantal Kruvebo nr:2 Södra, från Villstads socken.

1 januari 2016 inrättades distriktet Burseryd, med samma omfattning som Burseryds församling fick 1995, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Västbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Jönköpings regemente, Södra Västbo kompani.

Geografi och natur
Burseryds socken ligger vid Västgötagränsen intill insjöarna Fegen och Spaden. Socknen är en höglänt sjö- och mossrik skogsbygd. Fegen delas med Gunnarps socken i Falkenbergs kommun, Kalvs socken i Svenljunga kommun och Sandviks socken i Gislaveds kommun medan Spaden delas med Håcksviks socken i Svenljunga kommun. Ytterligare en betydande sjö är Sävsjön som delas med Bosebo socken i Gislaveds kommun.

Fegen är även namnet på ett naturreservat som ingår i EU-nätverket Natura 2000 och som delas med Gryteryds socken i Gislaveds kommun, Kalv och Håckviks socknar i Svenljunga kommun samt Gunnarps socken i Falkenbergs kommun.

I kyrkbyn Burseryd fanns förr ett gästgiveri.

Fornminnen
Några stenåldersboplatser samt flera gravrösen från bronsåldern och järnåldersgravar finns här. Offerkällor är kända vid Röshult, Rönne källa och Östra Lida.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 890 1810 till 1 330 1880 varefter den minskade till 1 048 1990. Därefter ökade folkmängden till 1 640 invånare 1970 då den var som högst under 1900-talet. Till 1990 minskade befolkningen på nytt till 1 521.

Namnet
Namnet (1350 Bursrydh), taget från kyrkbyn, har troligen förledet bur och efterledet ryd, röjning.

Se även
Lista över fasta fornminnen i Gislaveds kommun#Burseryd

Referenser

Vidare läsning
Burseryds socken. Utgiven av Burseryds Hembygdsförening 2005 (1981).   libris
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 4 Hermes 1957 libris

Externa länkar

Burseryds socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Västbo härad
Indelningar i Gislaveds kommun
Burseryds församling

Burseryds församling är en församling i Gislaveds pastorat i Östbo-Västbo kontrakt i Växjö stift. Församlingen ligger i Gislaveds kommun i Jönköpings län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung.

Den 1 januari 1909 (enligt beslut den 21 augusti 1908) överfördes till Burseryds församling Kruvebo by, omfattande 1 mantal Kruvebo nr:1 Norra och ½ mantal Kruvebo nr:2 Södra, från Villstads församling.

Församlingen var under medeltiden moderförsamling i pastoratet Burseryd och Bosebo, som senare kom att utökas med Sandviks församling. Den 1 maj 1921 blev församlingen moderförsamling i pastoratet Burseryd och Sandvik, som 1962 utökades med Södra Hestra och Gryteryds församlingar. Församlingens område utökades 1995 när den slogs samman med Sandviks församling. Den 1 januari 2014 införlivades Gryteryds och Södra Hestra församlingar. och Burseryds församling utgjorde därefter till 2016 ett eget pastorat. Församlingen ingår sedan 2016 i Gislaveds pastorat.

Kyrkor 
 Burseryds kyrka
 Sandviks kyrka
Gryteryds kyrka
Södra Hestra kyrka

Se även 
 Burseryds socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Växjö stift
Indelningar i Gislaveds kommun