kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
I werldens öken sitter jag

I werldens öken sitter jag är en psalmtext av Gerhard Tersteegen. Texten bearbetades 1931 av Maria Arosenius, i hennes samlingsverk Psalmer av Gerhard Tersteegen, där hon nyöversatte 25 psalmtexter samt tänkespråk av honom.

Publicerad i
Lilla Kempis komplement Andeliga Sånger, i fjärde upplagan 1876.

Tyska psalmer
Michael Bishop

Michael Bishop kan syfta på:

* Michael Bishop (författare) (1945–), en amerikansk science fiction-författare
 Michael Bishop (vetenskapsman) (1936-), amerikansk immunolog
Större träfjäril

Större träfjäril, Cossus cossus är en art i familjen träfjärilar som tillhör ordningen fjärilar.
Det finns ett otal synonyma namn på den här fjärilen, från de mer fantasieggande trädödare (träd-ödare) och vedborre till vanlig träfjäril eller allmän träfjäril, även allmän trädödare förekommer. 

Vingspannet är 65–88 millimeter och den är kraftigt byggd. Den förekommer i lövskog.

Larven livnär sig av trä och föredrar släktet viden men hittas också på asp, björk och några fruktträd. Artens utbredningsområde sträcker sig över Europa, norra Afrika och tempererade delar av Asien. Honan lägger sina ägg under trädens bark och där lever larverna upp till fyra år. På hösten påträffas ofta stora larver som är på jakt efter en lämplig plats att övervintra och genomföra puppstadiet. Larverna har förmågan att ge ett kraftigt nyp och kan även avge illaluktande ämnen att försvara sig med. Den fullbildade fjärilen är aktiv från maj till augusti och äter ingen föda alls.

Referenser

Externa länkar

Fjärilar
Träfjärilar
cossus
The Black Parade

The Black Parade är My Chemical Romances tredje studioalbum, och uppföljaren till deras succéskiva Three Cheers For Sweet Revenge. Albumet släpptes den 24 oktober. Albumets tema är döden, men även människans dödlighet. Konceptet för skivan följer historien om en ung man som är döende i cancer, The Patient.

Låtlista
The End. - 1:52
Dead! - 3:15
This Is How I Disappear - 3:59 
The Sharpest Lives - 3:20 
Welcome to the Black Parade – 5:11
I Don't Love You - 3:58
House of Wolves - 3:04
Cancer - 2:22
Mama - 4:38
Sleep - 4:43
Teenagers - 2:41
Disenchanted - 4:55
Famous Last Words - 4:59
Blood [Hidden Track] - 2:53

Singlar
Welcome to the Black Parade (2006)
Famous Last Words (2007)
I Don't Love You (2007)
Teenagers (2007)

B-sidor
Heaven Help Us - 2:54
My Way Home Is Through You - 2:59
Kill All Your Friends - 4:28

Annat
Albumet troddes från början bli kallat The Rise and Fall of My Chemical Romance, men bandet konstaterad detta att vara ett skämt.
Några av låtarna hade andra titlar från början, "The End." hette "Father", "I Don't Love You" är en förkortning för "I Don't Love You Like I Did", och "Disenchanted" hette "Shut Up and Play". Låten "Welcome to the Black Parade" kallades ursprungligen "The Five Of Us Are Dying".

Album av My Chemical Romance
Musikalbum 2006
Album producerade av Rob Cavallo
Disco Volante

Disco Volante kan syfta på:

 Disco Volante (båt) – en högteknologisk båt i boken Åskbollen och filmen med samma namn
 Disco Volante (musikalbum) – ett musikalbum av Mr. Bungle
 Disco Volante (musikgrupp) – en musikgrupp från Malmö
 Disco Volante (travhäst) – en svensk varmblodig travhäst
Carl Johan Bohman

Carl Johan Bohman, född 26 september 1816 i Jönköping, död 9 september 1882 i Lidingö, var en svensk skolledare. 

Bohman blev 1842 filosofie magister i Uppsala, anställdes 1843 som lärare vid Stockholms lyceum och övertog 1851, tillsammans med Otto von Feilitzen, föreståndarskapet för detta läroverk. Han var en av sin tids främsta svenska skolledare och lärare och Stockholms lyceum blev under hans ledning en högt ansedd läroanstalt. År 1863 fick läroverket, först bland alla enskilda sådana och en tid det enda, dimissionsrätt till universitetet. Då Stockholms lyceum höstterminen 1875 sammanslogs med Stockholms Ateneum under dess rektor och efter dess läroplan, blev Bohman lärare vid det nya läroverket.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska skolledare under 1800-talet
Lärare från Jönköping
Födda 1816
Avlidna 1882
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Sumpapa

Sumpapan (Allenopithecus nigroviridis) är en art i familjen markattartade apor och den enda arten i sitt släkte Allenopithecus. Det vetenskapliga släktnamnet hedrar zoologen Joel Asaph Allen.

Utbredning och habitat 

Denna art lever i centrala Afrika i Kongo-Kinshasa och Republiken Kongo. Habitatet utgörs av regnskogar i låglandet.

Utseende 

Djurens päls är på ryggsidan grågrön och på buken vit. Huden i ansiktet är mörk gråbrun till svart men lite ljusare kring ögonen. Långa hår vid kinderna liknar en man. Svansens päls är på ovansidan lite mörkare än på undersidan. Denna art har lite simhud mellan fingrarna. Kroppen (huvud och bål) är 40 till 51 cm lång. Till detta kommer en cirka 35 till 52 cm lång svans. Hannar är med en vikt av omkring 6 kg märkbart större än honor som endast väger 3,5 kg. I motsats till släktet markattor (Cercopithecus) som tillhör samma tribus är honornas region kring genitalierna svullen när honan är parningsberedd, något som påminner om babianer (Papio). Sumpapan och markattor skiljer sig även vad gäller tändernas konstruktion. Hannarnas scrotum har en röd färg.

Ekologi 

Sumpapor är aktiva på dagen och hittar sin föda på marken. De föredrar våta områden och har god förmåga att simma och dyka. De lever i grupper på upp till 40 individer. Gruppen består av flera vuxna honor och hannar samt deras ungar. Gruppens sociala band stärks när individerna plockar parasiter från varandras päls. Det finns även blandade flockar med markattor. När de söker efter föda delas flocken och endast 2 till 6 individer letar tillsammans. Som föda tar de frukter, blad och insekter eller blötdjur. Ibland äter sumpapan små ryggradsdjur som unga fiskar.

Ungarna föds oftast i juni och varje hona har vanligen bara en unge per kull. Ungar som fötts i fångenskap har vägt ungefär 200 gram vid födelsen. De fick cirka 2,5 månader di och den äldsta kända individen blev 23 år gammal.

Status och hot 

Naturliga fiender är rovfåglar, ormar och dvärgschimpanser. IUCN listar denna art som livskraftig (LC), men som utsatt för jakt och möjligtvis förlust av habitat.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 

 Bilder, på ARKive.org

Markattartade apor
Däggdjur i etiopiska regionen
Nils Bringfelt

Nils Alvar Bringfelt, född 21 april 1903 i Hovs församling, Östergötlands län, död 25 december 1985 i Partille församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk konstnär. 

Han var gift 1934-1950 med konstnären Anna-Lisa Bringfelt och blev mest känd för sina färgträsnitt. 

Nils Bringfelt bedrev studier på Valand och Konstakademien under 1920- och 30-talet. Han började göra träsnitt 1948, från början skar han i massivt trä, men övergick sedan till att arbeta med plywood. Under 40- 50- och 60-talen hann han med att skapa över 600 färgträsnitt. Upplagan var vanligen 25 stycken, alla tryckta för hand. Bringfelt är representerad på Moderna museet och ett flertal länsmuseer.

Vid sidan av verksamheten som bildkonstnär utgav Nils Bringfelt 1963 även ett omfattande urval tolkningar av Charles Baudelaires Det ondas blommor.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del I sid 244 Allhems Förlag Malmö

Externa länkar 
 Titlar av Nils Bringfelt på svenska bibliotek.libris.kb.se

Födda 1903
Avlidna 1985
Svenska grafiker under 1900-talet
Män
Pass (arkitektur)

Pass är inom arkitekturen en form av dekoration där man med hjälp av passarslag sätter samman tre eller flera cirkelsegment så att de tillsammans bildar en öppning eller ram i form av en regelbunden figur. Ett trepass är alltså format som en treklöver, ett fyrpass som en fyrklöver, och så vidare. I princip kan man göra ett obegränsat antal passarslag, mångpass. En mer sällan använd term för dekorationen är den latinska motsvarigheten folium (av latinets ord för "blad"), som i trifolium (trepass), quatrefolium (fyrpass), och så vidare.

Exempel på arkitekturpass hittar man i de medeltida katedralernas gotiska rosettfönster.

Källor
Nationalencyklopedin, multimedia 2000 plus

Byggnadsdetaljer
Skivarps sockerbruk

Skivarps sockerbruk togs i drift i den 10 oktober 1901 och lät byggas av Jacob Lachmann. Det tillhörde AB Ystads Sockerraffinaderi, som 1902 blev en del av Sockerfabriks AB Union. Från 1907 tillhörde det Svenska Sockerfabriks AB. Sockerbruket var försett med 3 skärmaskiner, 15 stycken diffusorer om 6 kubikmeter vardera, 6 st maichar, 15 st saturationspannor och 13 st centrifuger. Den största delen av sockerbrukets processutrustning levererades av företaget Breitfeld Danĕk i Prag. Antalet diffusörer utökades år 1919 till 16 st, år 1921 till 18 st och år 1924 till 20 st. Till sockerbruket gick ett industrispår från Skivarps sockerbruks station som var belägen mellan Skivarps station och Rydsgårds station vid Trelleborg–Rydsgårds Järnväg. Verksamheten vid bruket lades ned 1960.

Förhistoria 
År 1893 hade det bildats ett företag Skivarps sockerfabriksaktiebolag med ett aktiebolag på 1 miljon kronor. Detta företag likviderades år 1894 efter påtryckningar från sockerraffinaderierna Carnegie och Tanto.

Betkampanjer 
Under de 8 första betkampanjerna varierade den avverkade betmängden mellan  ton och  ton. Under betkampanjerna på 1920-talet varierade den avverkade mängden betor mellan  ton och  ton. År 1919/20 producerades  ton råsocker, år 1933/34 producerades  ton råsocker.

Vågstationer 
Sockerbruket hade vågstationer i Charlottenlund, Rydsgård och Tofthög.

Slutet 
Efter att ha blivit utsatt för flera mordbränder totalförstördes sockerbruket slutligen i en brand i augusti 2015.

Antalet anställda arbetare 
År 1912 fanns det 65 årsanställda samt 355 kampanjarbetare.

Galleri

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Om Skivarps sockerbruk på jornmark.se
Skivarps sockerbruks arkiv på Riksarkivet

Sockerbruk
Ej längre existerande svenska livsmedelsföretag
Företag bildade 1901
Företag upplösta 1960
September 2006

Rymdsonden Smart 1 kraschlandar som planerat på månen. (3 september) 

Steve Irwin, känd från TV-programmet Krokodiljägaren, avlider efter att ha blivit attackerad av en spjutrocka under en filminspelning. (4 september) 
Mitt i den svenska valrörelsen genomför polisen husrannsakan på folkpartiets partikansli efter dataintrång i socialdemokraternas interna nätverk. Brottsutredning pågår. Se spionaffären i den svenska valrörelsen 2006. (4 september)</p>
Den manliga tronföljden i Japan säkras när prinsessan Kiko, gift med prins Akishino, föder en son. (6 september)</p>
Rymdfärjan Atlantis lyfter från Kennedy Space Center för uppdraget STS-115. (9 september)

Michael Schumacher meddelar efter sin seger i Italiens Grand Prix att han tänker sluta med Formel 1. (10 september)
En man skjuter ihjäl en student och skadar 19 andra på Dawson College i Montréal, Kanada. (13 september) 
Tidigare utrikesministern och partisekreteraren för socialdemokraterna Sten Andersson avlider. (16 september) 
Stockholmarna säger i en folkomröstning ja till trängselskatter, men omgivande kommuner säger nej. (17 september)
Den borgerliga alliansen segrar i riksdagsvalet i Sverige 2006. Göran Persson meddelar att han tänker avgå från posten som socialdemokraternas partiordförande i mars 2007 och lämnar in sin avskedsansökan som statsminister. (17–18 september)

Militären tar makten i Thailand genom en oblodig statskupp  (19 september–20 september)
Svenske filmfotografen Sven Nykvist avlider. (20 september)
Paolo Bettini blir världsmästare i cykel för herrar. (24 september)
Shinzo Abe efterträder Junichiro Koizumi som Japans premiärminister. (26 september)
 September 2006 var en av de varmaste septembermånaderna på 150 år, bara  1934, 1944 och 1999 var det lika varmt.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Viktor Wigert

Viktor Hjalmar Hugo Wigert, född 30 oktober 1880 i Norrköpings S:t Olai församling, Östergötlands län, död 24 mars 1942 i Sankt Matteus församling, Stockholm, var en svensk psykiater.

Wigert blev medicine doktor och docent i psykiatri vid Karolinska institutet 1918. Efter ett par års tjänstgöring som amanuens vid Stockholms hospital (Konradsberg) och därpå följande förordnande som hospitalsläkare i Uppsala hade Wigert 1912–23 anställning som hospitalsläkare vid Stockholms hospital och biträdde under denna tid vid undervisningen på den psykiatriska kliniken. År 1923 utnämndes han till överläkare vid Lunds hospital och professor i psykiatri vid Lunds universitet. Under sin vistelse i Stockholm var Wigert dessutom föreståndare vid Hjälpbyrån för psykiskt sjuka, en poliklinisk institution för tillfällig behandling av och rådgivning åt själsligt lidande, om vars tillkomst och första utveckling Wigert inlagt stor förtjänst. Till denna hjälpbyrå, den första i sitt slag inom landet, anslöt sig efter hand och under Wigerts ledning utvecklingen av en familjevård för personer med lättare psykiska störningar tillhörande Stockholms stad.

Wigert utvecklade en omfattande vetenskaplig verksamhet och författade en mängd skrifter i psykiatriska ämnen, dels av rent kliniskt, dels även av patologisk-anatomiskt eller serologiskt innehåll. Av hans skrifter kan särskilt framhållas gradualavhandlingen Studien über die paranoischen Psychosen (1917) och en historisk-psykiatrisk undersökning av Erik XIV (1920). Även i frågor rörande de sinnessjukas sociala ställning och om psykiatrisk dispensärverksamhet till de sinnessjukas skydd och stöd utanför den slutna anstalten utgav Wigert en del arbeten. Under en resa i USA inspirerades han av den mentalhygieniska rörelse som vuxit fram där och grundade 1931 Svenska föreningen för psykisk hälsa. Han försökte även bland annat motverka de djupt rotade fördomar som försvårar de psykiskt stördas situation och deras liv efter tillfrisknandet.

Wigert var emellertid även påverkad av det på sin tid utbredda rashygieniska tänkandet och skrev till exempel: "De etiska känslorna äro ofta mycket lite utvecklade hos de imbecilla … Många röja en oövervinnerlig benägenhet för prostitution och luffarliv. I de mest utpräglade fallen synes det förefinnas en verkligt positiv drift till det onda; stölder, skadegörelsen och grymheten innebär en lockelse som är oemotståndlig." (Psykiska sjukdomstillstånd, Stockholm 1931).

Wigert var från 1938 ledamot i Karolinska Institutets Nobelkommitté. Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Noter 

Svenska professorer i psykiatri
Personer verksamma vid Lunds universitet
Alumner från Karolinska Institutet
Läkare från Norrköping
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1880
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Glava

Glava är en småort i Arvika kommun och kyrkby i Glava socken vid sjön Glafsfjorden. Orten omnämns 1540 och Glava kyrka byggdes 1736. Orten förlorade 2010 sin status som tätort på grund av minskande befolkning, men återfick den 2015, för att 2018 mista den igen och är från 2020 klassad av SCB som småort.

En känd person från Glava är raceföraren Kenny Bräck, på orten finns även fotbollslaget Hillringsbergs IF.

Se även 
 Glava glasbruk
 Glavaskiffer

Befolkningsutveckling

Noter 

Orter i Arvika kommun
Tidigare tätorter i Värmlands län
Småorter i Sverige
Stockholms hospital

Stockholms hospital var två olika hospital belägna i Stockholm, Uppland, under medeltiden. Det första hospitalet omnämns första gången 1278 och var beläget ungefär vid dagens Klara kyrka. Omkring 1280, kort efter inrättningens första omnämnande i de historiska källorna, lät ärkebiskopen av Uppsala stift avveckla hospitalet och överföra dess tillgångar till Enköpings hospital. Under mer än 100 år stod Stockholm utan hospital; inte förrän 1418 är ett nytt hospital under uppförande. Det nya hospitalets helgades åt Sankt Göran. Sankt Görans hospitals läge är inte fastställt, men det kan ha varit beläget strax norr om nuvarande Gustav Adolfs torg.

1527 flyttades hospitalet till det då utrymda Gråbrödaklostret på Gråmunkeholmen, nuvarande Riddarholmen, och 1531 flyttades även Helgeandshusets verksamhet dit, varvid de två institutionerna slogs ihop.

Genom kung Gustav Vasas brev 21 februari 1551 flyttades hospitalsverksamheten från Gråmunkeholmen till Danviken.

Se även
Danviks hospital

Källor 

Sveriges sjukvårdshistoria
Stockholm under medeltiden
Katolska kyrkans i Sverige historia
Ej längre existerande sjukhus i Sverige
Bryggholmen

Bryggholmen är en ö i Mälaren cirka 12 km sydost om Enköping. Ön är cirka 3 km lång och 500 m bred och har en yta av 2,97 kvadratkilometer. På den västra delen finns cirka 100 fritidsfastigheter där även några är fastboende. Den östra delen är naturreservat, Bryggholmens naturreservat sedan 2006 och har en rik flora, typisk för Mälarregionen. Ädla lövträd och mistel är vanliga.

Ön har varit bebodd åtminstone sedan vikingatiden. Namnet skrevs 1551 Bryttieholmen och kommer av ordet bryte, möjligen har ön varit kopplad till Husby i Vallby socken, Uppland.

Johan III fick ön som förläning och vistades ofta där. Ett glasbruk anlagt av tyska glasmästare fanns på 1500-talet, glasbruket var i drift fram till 1630-talet. 1939 köptes Bryggholmen av Enköpings kommun i syfte att skapa ett fritidhusområde för stadens invånare 102 tomter styckades av på öns nordvästra del. 2009-2011 anslöts området till kommunalt vatten och avlopp. Ett antal av husen är sedan slutet av 1900-talet permanentbostäder, 2012 fanns 10 permanentboende på ön. Bryggholmens gård drevs fram till juni 2014 av Stiftelsen Bryggholmen. Idag är gården i privat ägo men drivs vidare i stiftelsens anda, med bland annat vandrarhem, stuguthyrning samt gästhamn, färja och kafé under sommarhalvåret.

Källor

Externa länkar
 Bryggholmen - Officiell webbplats

Öar i Mälaren
Enköpings kommun
Söderby-Karls församling

Söderby-Karls församling var en församling i Uppsala stift och i Norrtälje kommun i Stockholms län. Församlingen uppgick 2006 i Estuna och Söderby-Karls församling i Stockholms län.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung under namnet Söderby församling. 20 december 1796 införlivades Karlskyrka församling och namnet ändrades då till det nuvarande.

Församlingen var till 20 december 1796 moderförsamling i pastoratet Söderby och Karlskyrka för att därefter till 1962 utgöra ett eget pastorat. Från 1962 till 2006 var församlingen moderförsamling i pastoratet Söderby-Karl, Estuna, Lohärad som till 1974 även omfattade Malsta församling och från 1974 Edsbro församling Församlingen uppgick 2006 i Estuna och Söderby-Karls församling.

Kyrkor 
 Söderby-Karls kyrka
Karls kyrkoruin utgör resterna av den tidigare kyrkan i Karlskyrka församling.

Se även
Söderby-Karls socken

Källor 

Historiska församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Norrtälje kommun
Faringe socken

Faringe socken i Uppland ingick i Närdinghundra härad, ingår sedan 1971 i Uppsala kommun och motsvarar från 2016 Faringe distrikt.

Socknens areal är 65,28 kvadratkilometer, varav 63,12 land. År 2000 fanns här 394 invånare.  Kyrkbyn Kyrkbyn med sockenkyrkan Faringe kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Faringe församling och för de borgerliga frågorna till Faringe landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Knutby landskommun som uppgick 1971 i Uppsala kommun vilket också innebar att området överfördes från Stockholms län till Uppsala län.  

1 januari 2016 inrättades distriktet Faringe, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Närdinghundra härad. De indelta soldaterna tillhörde Upplands regemente, Rasbo kompani och  Livregementets dragonkår, Roslags skvadron.

Geografi
Faringe socken ligger öster om Uppsala med Olandsån i norr och sjön Norr-Giningen i öster. Socknen är i söder en småkuperad slättbygd och är i övrigt en skogsbygd.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns flera gravrösen och skärvstenshögar. Från järnåldern finns 30 gravfält. En runsten har enligt äldre uppgifter funnits här.

Namnet
Namnet skrevs 1287 Farungy och innehåller inbyggarbeteckningen farungar bildat till far, 'farled'. Bygden ligger vid den gamla vattenled som hade förbindelse med havet.

Se även
Faringe församling

Referenser

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Stockholms län, del 1 Hermes 1951 libris

Externa länkar

Socknar i Närdinghundra härad

Indelningar i Uppsala kommun
Hållnäs församling

Hållnäs församling var en församling i Uppsala stift och i Tierps kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2006 i Hållnäs-Österlövsta församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde till 1989 ett eget pastorat för att därefter till 2006 vara annexförsamling i pastoratet Österlövsta och Hållnäs.. Församlingen uppgick 2006 i Hållnäs-Österlövsta församling.

Kyrkoherdar

Organister

Kyrkor 
Hållnäs kyrka

Se även
Hållnäs socken

Källor 

Indelningar i Tierps kommun
Historiska församlingar i Uppsala stift
Älvkarleby församling

Älvkarleby församling var en församling i Uppsala stift och i Älvkarleby kommun i Uppsala län. Församlingen uppgick 2006 i Älvkarleby-Skutskärs församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. Den 1 maj 1909 utbröts Skutskärs församling. 

Församlingen var till 1642 annexförsamling i pastoratet Tierp och Älvkarleby, för att därefter till 1 maj 1909 utgöra ett eget pastorat. Efter utbrytningen av Skutskärs församling ingick denna i pastorat med Älvkarleby församling, där Älvkarleby var moderförsamling till 1962 sedan annexförsamling. Församlingen uppgick 2006 i Älvkarleby-Skutskärs församling.

Areal
Älvkarleby församling omfattade den 1 november 1975 (enligt indelningen 1 januari 1976) en areal av 218,6 kvadratkilometer, varav 193,7 kvadratkilometer land.

Kyrkoherdar

Komministrar

Kyrkor 
Älvkarleby kyrka

Se även
Älvkarleby socken

Källor 

Indelningar i Älvkarleby kommun
Historiska församlingar i Uppsala stift
Fria fält

Fria fält är ett begrepp inom akustik som innebär ett rum, fält, där ljud är opåverkat av reflektion, absorption, diffraktion, refraktion, diffusion och resonans. Ljudfältet består då bara av det direkta fältet från ljudkällan. Det är extremt svårt att hålla sig ifrån dessa akustiska attribut. En miljö där man strävar efter detta är inspelningsstudios, då det i efterhand ger en inspelning som är lätt att bygga vidare på och mixa.

Dessa inspelnings- eller laborationsrum är väldigt tysta och man kan efterhand höra sin egen puls om man sitter stilla ett tag. Vid god hörsel kan man även höra ett svagt väsande som är luftpartiklar som slumpmässigt träffar trumhinnorna.

Den typiska motsatsen skulle kunna vara en stor kyrka i sten med ett högt tak, där efterklangstiden är stor.

Fotnoter

Källor
F. Alton Everest - Master handbook of acoustics, Fourth edition.

Akustik