kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Elof Ljunggren

Elof Ljunggren (i riksdagen kallad Ljunggren i Örebro), född 5 oktober 1869 i Södra Ljunga, död 8 januari 1953 i Örebro, var en svensk tidningsman och politiker (folkpartist). Bror till riksdagsmannen August Ljunggren.

Elof Ljunggren, som kom från en bondefamilj, avlade teologie och filosofie examen vid Uppsala universitet 1894. Under studietiden i Uppsala engagerade han sig i studenternas nykterhetsrörelse, och han var ordförande i Sveriges studerande ungdoms helnykterhetsförbund 1896–1906. Han ingick också i centralstyrelsen för Sveriges Blåbandsförening 1901–1941 och var dess ordförande 1927–1941; åren 1899–1941 var han också redaktör för förbundstidningen Blå Bandet.

Han var chefredaktör för den frisinnade eller folkpartistiska Nerikes-Tidningen från 1903 till dess att tidningen uppgick i Nerikes Allehanda 1944. 

Elof Ljunggren var riksdagsledamot för Örebro läns valkrets i två omgångar: i första kammaren 1912–1918 och i andra kammaren 1925–1936 (med undantag för perioden 1 januari–4 april 1929). I riksdagen tillhörde han Frisinnade landsföreningens riksdagsgrupp Liberala samlingspartiet, efter partisplittringen 1923 Frisinnade folkpartiet, och från 1935 det återförenade Folkpartiet. Han var bland annat ledamot i bevillningsutskottet 1918 och suppleant i samma utskott 1912–1917, 1925–1928 och 1930–1936. Han var särskilt engagerad i alkoholpolitik och ingick också i ett antal statliga utredningar på området.

Källor 
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 500

Externa länkar 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Liberala samlingspartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Frisinnade folkpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personligheter inom Blåbandsrörelsen i Sverige
Svenska publicister
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Södra Ljunga socken
Födda 1869
Avlidna 1953
Män
Mike Fisher

Denna artikel handlar om hockeyspelaren Mike Fisher. Se även Mike Fisher (racerförare).

Michael Andrew "Mike" Fisher, född den 5 juni 1980 i Peterborough, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare.  

Fisher var centerforward och spelade sist i NHL-laget Nashville Predators. 

Fisher debuterade i NHL säsongen 1999–00 då han spelade 32 matcher för Senators, och var efter det ordinarie i Senators laguppställning. Fisher var en tvåvägsspelare som var skicklig både defensivt och offensivt. Han gjorde sig känd för att spela ett aggressivt och uppoffrande defensivt spel, samtidigt som han deltog i offensiven. Sedan 1999 pekade Fishers poängproduktion stadigt uppåt; från 19 poäng debutsäsongen till 53 poäng, varav 25 mål, 2009–10. Under de senare säsongerna var han andrecenter i Senators, vilket också medförde större offensiva uppgifter.

Spelade sedan 2011 för Nashville Predators orginisation. Sedan 2016 var han kapten i laget efter att Shea Webber lämnade Predators. Den 3 augusti 2017 meddelade Fisher att han avslutar sin karriär.

Mike Fisher är gift med sångerskan Carrie Underwood.

Källor 

Födda 1980
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Nashville Predators
Män
Levande personer
Spelare i Sudbury Wolves
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Vinnare av NHL Foundation Player Award
Idrottare från Peterborough, Ontario
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Lagkaptener i Nashville Predators
Spelare valda av Ottawa Senators i NHL Entry Draft
Charlie Higson

Charles M Higson, född 3 juli 1958 i Frome i Somerset, mer känd som Charlie Higson, är en brittisk skådespelare, komiker och författare. Han har även varit manusförfattare och TV-producent för flera brittiska tv-produktioner.

Biografi
Efter att ha tagit examen vid University of East Anglia i början av 1980-talet sjöng Higson i bandet The Higsons från 1980 till 1986. Han arbetade sedan som hantverkare innan han började skriva för komikern Harry Enfield (som medverkade i Saturday Live på Channel 4) tillsammans med sin vän Paul Whitehouse. Han började samtidigt uppträda som komiker. Tillsammans med Whitehouse skapade Higson den brittiska komediserien The Fast Show som sändes på BBC Two 1994-2000. Showen gjorde honom känd för en större publik i Storbritannien.

I april 2004 tillkännagavs att Higson fått i uppdrag att skriva en serie böcker om en ung James Bond, inriktade på Bonds skoltid på Eton, med yngre läsare som målgrupp. Den första boken, Silverfena (engelsk titel: Silverfin), släpptes på engelska i mars 2005 och ett drygt år senare på svenska. Den andra boken, Blodsfeber (engelsk titel: Blood Fever), släpptes på engelska i januari 2006 och på svenska i juni 2007. Ytterligare två böcker har släppts på engelska: Double or Die (2007) och Hurricane Gold (2007). Higson skrev även en femte bok, By Royal Command (2008), som skrevs under arbetstiteln The Shadow War.

Bibliografi

Unga Bond
Silverfena (engelsk titel: SilverFin) (2005), 
Blodsfeber (engelsk titel: Blood Fever) (2006), 
Double or Die (2007)
Hurricane Gold (2007)
By Royal Command (2008)

Övriga
King of the Ants (1992)
Happy Now (1993)
Full Whack (1995)
Getting Rid of Mister Kitchen (1996)
The 'Fast Show' Book (1996), med Paul Whitehouse
Fienden (engelsk titel: The Enemy) (2010)
Farsot (engelsk titel: The Dead) (2011)
Fruktan (engelsk titel: The Fear) (2012)

Källor

Brittiska författare
Födda 1958
Levande personer
James Bond
Brittiska komiker
Brittiska skådespelare
Brittiska manusförfattare
Män
Alumner från University of East Anglia
What We Did on Our Holidays

What We Did on Our Holidays är den brittiska musikgruppen Fairport Conventions andra album, utgivet 1969, och deras första på skivbolaget Island Records. Ny medlem i gruppen var sångerskan Sandy Denny, som redan var ett namn i folkmusikkretsar. Hon ersatte Judy Dyble som sparkades ur bandet efter den första skivan.

På What We Did on Our Holidays gör Fairport Convention sina första utflykter in på folkmusikterritorium genom de traditionella sångerna "Nottamun Town" och "She Moves Through the Fair". Med på albumet finns också Richard Thompson's "Meet on the Ledge" som i stort sett alltid spelas som extranummer på gruppens konserter än idag. Fairport Convention fortsätter också med sin flirt med amerikansk musik genom att inkludera en sång av vardera Joni Mitchell och Bob Dylan.

Låtlista
"Fotheringay" (Sandy Denny) - 3:07
"Mr Lacey" (Ashley Hutchings) - 2:55
"Book Song" (Iain Matthews/Richard Thompson) - 3:13
"The Lord Is in This Place, How Dreadful Is This Place" (Sandy Denny/Ashley Hutchings/Richard Thompson) - 2:01
"No Man's Land" (Richard Thompson) - 2:33
"I'll Keep It With Mine" (Bob Dylan) - 5:54
"Eastern Rain" (Joni Mitchell) - 3:35
"Nottamun Town" (trad.) - 3:12
"Tale in a Hard Time" (Richard Thompson) - 3:27
"She Moves Through the Fair" (trad.) - 4:14
"Meet on the Ledge" (Richard Thompson) - 2:50
"End of a Holiday" (Simon Nicol) - 1:06

Medverkande
Sandy Denny, sång
Iain Matthews (f d Ian Mac Donald), sång
Ashley Hutchings, bas, sång
Martin Lamble, trummor
Simon Nicol, gitarr
Richard Thompson, gitarr, sång
Joe Boyd, producent

Musikalbum 1969
Album av Fairport Convention
Album producerade av Joe Boyd
Zsa Zsa Speck

Zsa Zsa Speck, egentligen Perry Pandrea, född 1967, spelade keyboard i Marilyn Manson från 1989 till 1990. Hans artistnamn är bildat av skådespelerskan Zsa Zsa Gabor och massmördaren Richard Speck.

Tiden efter Marilyn Manson sjöng Pandrea i Collapsing Lungs, som 1994 släppte albumet Colorblind. Enligt uppgift arbetar han nu som lärare.

Källor

Amerikanska musiker
Män
Födda 1967
Levande personer
Främling i paradiset

Främling i paradiset (The Bicentennial Man and Other Stories) är en novellsamling från 1976 med science fiction-berättelser av Isaac Asimov. Den utkom 1977 i svensk översättning.

Boken innehåller tio noveller samt en dikt (Livets bästa år) och en mininovell (En idés födelse). De fyra novellerna "Kvinnlig intuition", "...att du tänker på henne!", "Jubileumsmänniskan" och "Trehundraårsjubileet" är robotnoveller.

Novellerna i boken är dessa (inkl originalnamn och första publicering inom parentes):
 Livets bästa år (The Prime of Life, F&SF, oktober 1966)
 Kvinnlig intuition (Feminine Intuition, F&SF, oktober 1969)
 Havets djup (Waterclap, Galaxy, maj 1970)
 ...att du tänker på henne! (—That Thou art Mindful of Him,  F&SF, maj 1974)
 Främling i paradiset (Stranger In Paradise, (If, maj-juni 1974)
 Multivacs liv och leverne (The Life and Times of Multivac, New York Times Magazine, 5 januari 1975)
 Agnarna och vetet (The Winnowing, Analog, februari 1976)
 Jubileumsmänniskan (The Bicentennial Man, Stellar Science Fiction #2, februari 1976)
 Väckelsesång (Marching In, High Fidelity, april 1976)
 Gammaldags (Old-fashioned, Bell Telephone Magazine, februari 1976)
 Trehundraårsjubileet (The Tercentenary Incident, Ellery Queen's Mystery Magazine, augusti 1976)
 En idés födelse (Birth of a Notion, Amazing Stories, april 1976)

Källor

Science fiction-böcker
Skönlitteratur 1976
Novellsamlingar
Verk av Isaac Asimov
Tage Ekfeldt

Tage Henning Ekfeldt, född 14 juni 1926 i Konungsunds församling, Östergötland, död 28 december 2005 i Norra Kyrketorps församling, Skövde, var en friidrottare (kort- och medeldistanslöpning). Han tävlade för Örebro SK. Han utsågs 1952 till Stor grabb nummer 156 i friidrott.

Tage Ekfeldt tog brons som medlem i det svenska stafettlaget på 4x400 m vid EM i Bryssel 1950. Vid EM i Bern 1954 var han med i det fjärdeplacerade svenska 4x400 m-laget och kom sjua på 800 m. Han hade det svenska rekordet på 800 m åren 1953 till 1956. Han vann ett SM på 400 m och två på 800 m.

Karriär  

1950 var Ekfeldt med i det svenska stafettlaget på 4x400 meter vid EM i Bryssel, där man vann brons på 3.11,6 min. De andra var (Gösta Brännström, Rune Larsson och Lars-Erik Wolfbrandt).

1952 vann Ekfeldt SM på 400 meter med tiden 47,6 s och 800 meter på 1.51,4 min. Vid OS i Helsingfors detta år deltog han på 400 meter individuellt där han blev diskvalificerad efter två tjuvstarter samt var också med i det svenska stefttlaget som blev oplacerat på 4x400 meter..

Den 19 augusti 1953 förbättrade Ekfeldt Hans Liljekvists svenska rekord på 800 meter till 1.49,2 min. Nio dagar senare lyckades han förbättra rekordet till 1.49,0 min. Han behöll det tills Dan Waern slog det 1956. Samma år (1953) vann han åter SM på 800 meter, nu på 1.50,2 min.

1954 deltog Ekfeldt vid EM i Bern. Där var han med i det svenska stafettlaget som kom fyra på 4x400 meter på 3.12,5 min. På 800 meter kom han sjua.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page

Födda 1926
Avlidna 2005
Svenska kortdistanslöpare
Svenska medeldistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Män
Personer från Konungsunds socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Martin Lamble

Martin Lamble född 1949, död 12 maj 1969, var brittisk trumslagare. Han var Fairport Conventions ursprunglige trummis. Han medverkade på de tre första skivorna men avled i en bilolycka strax efter att den tredje skivan spelats in.

Referenser

Noter

Brittiska trummisar
Födda 1949
Avlidna 1969
Män
Unhalfbricking

Unhalfbricking är Fairport Conventions tredje album, utgivet 1969. I och med detta album tog gruppen ett stort steg mot folkrock i och med att man inkluderade den 11 minuter långa "A Sailor's Life". 

Som gästmusiker på fyra av låtarna dyker Dave Swarbrick upp. Några månader senare anslöt han sig till gruppen. Andra gäster inkluderar Trevor Lucas, som kom med i Fairport Convention 1972, Marc Ellington, en amerikansk sångare på vars skivor Fairportmedlemmar medverkade, och Iain Matthews, som just lämnat bandet.

På albumet finns dessutom hela tre låtar av Bob Dylan, varav en, en fransk version av "If You Gotta Go, Go Now", är Fairport Conventions enda singelhit. Den nådde 19:e-platsen på den engelska listan. Här finns också "Who Knows Where the Time Goes", en klassisk sång av Sandy Denny som redan hade spelats in av Judy Collins.

Efter att albumet spelats in, men innan det kommit ut, råkade bandet ut för en bilolycka där trummisen Martin Lamble och gitarristen Richard Thompsons flickvän avled.

Låtlista
"Genesis Hall" (Richard Thompson) - 3:41 
"Si Tu Dois Partir" (Bob Dylan) - 2:25 
"Autopsy" (Sandy Denny) - 4:27 
"A Sailor's Life" (trad.) - 11:20 
"Cajun Woman" (Richard Thompson) - 2:45 
"Who Knows Where the Time Goes?" (Sandy Denny) - 5:13 
"Percy's Song" (Bob Dylan) - 6:55 
"Million Dollar Bash" (Bob Dylan) - 2:56

Medverkande på albumet
Sandy Denny, sång
Ashley Hutchings, bas
Martin Lamble, trummor
Simon Nicol, gitarr
Richard Thompson, gitarr, sång
Joe Boyd, producent

Musikalbum 1969
Album av Fairport Convention
Album producerade av Joe Boyd
Iain Matthews

Iain Matthews, född Ian Matthews MacDonald 16 juni 1946 i Barton-upon-Humber, England, är en brittisk musiker, känd som Ian MacDonald på 1960-talet, men ändrade namnet till Ian Matthews (sin mors födelsenamn) för att ej förväxlas med Ian McDonald i King Crimson. 1989 ändrade han sitt förnamn och är sedan känd som Iain Matthews.

Matthews var originalmedlem och sångare i folkrockgruppen Fairport Convention. Han lämnade gruppen efter två skivor och bildade senare Matthews Southern Comfort som hade en stor hit med låten "Woodstock" av Joni Mitchell. Han övergick därefter till en solokarriär, men har även sjungit i gruppen Plainsong.

Diskografi
Studioalbum (solo)

Studioalbum med Fairport Convention

Studioalbum med Matthews Southern Comfort

Studioalbum med Plainsong

Externa länkar

Officiell webbplats

Brittiska sångare
Personer från Barton-upon-Humber
Födda 1946
Levande personer
Män
Unreal (spelserie)

Unreal-serien är en First Person Shooter-spelserie som inleddes med Unreal (1998), utvecklat av Epic Games. Vad som började som ett singelplayerbetonat spel kom att lägga fokus på multiplayer-deathmatch i och med Unreal Tournament (1999). Det senaste spelet i serien, Unreal Tournament 3, släpptes till PC i november 2007.

Unreal-serien

PC 
 1998 - Unreal
 1999 - Unreal Mission Pack I: Return to Na Pali
 1999 - Unreal Tournament
 2000 - Unreal Gold (kompilation)
 2000 - Unreal Tournament: Game of the Year Edition
 2000 - Totally Unreal (kompilation)
 2002 - Unreal Tournament 2003
 2003 - Unreal II: The Awakening
 2003 - Unreal II XMP Edition
 2004 - Unreal Tournament 2004
 2006 - Unreal Anthology (kompilation)
 2007 - Unreal Tournament 3

Konsol 
 2000 - Unreal Tournament (PlayStation 2)
 2001 - Unreal Tournament (Dreamcast)
 2002 - Unreal Championship (Xbox)
 2004 - Unreal II: The Awakening (Xbox)
 2005 - Unreal Championship 2: The Liandri Conflict (Xbox)
 2007 - Unreal Tournament 3 (PlayStation 3)
 2008 - Unreal Tournament 3 (Xbox 360)
 2014 - Unreal Tornament (PlayStation 3)

Källor

Fotnoter

Datorspelsserier lanserade 1998
Erik Burman

Erik Burman eller Eric Burman kan syfta på:

 Eric Burman (1691-1729), professor i astronomi vid Uppsala astronomiska observatorium 1724-1729, Director musices vid Uppsala universitet 1719-1727
 Erik Olof Burman (1845-1929), professor i praktisk och teoretisk filosofi på Uppsala universitet
 Erik "Jerka" Burman (1897-1985), svensk ishockeyspelare, första målskytt för Sveriges herrlandslag i ishockey
Erik ”Jerka” Burman

Erik ”Jerka” Burman, även med smeknamnet ”Burre”, född 6 december 1897 i Stockholm, död 31 mars 1985 i Stockholm, var en svensk bandy- och ishockeyspelare som deltog i de olympiska sommarspelen 1920 och vinterspelen 1924. Burman blev Sveriges första målskytt då han gjorde 1–0 mot Belgien den 23 april 1920. Matchen slutade 8–0 till Sverige där Burman blev tremålsskytt, Georg Johansson-Brandius och Einar Lindqvist tvåmålsskyttar och Nils Molander enmålsskytt. Sverige slutade på fjärdeplats 1920, och även 1924.

Han blev Europamästare i ishockey 1921, men missade EM 1923 på grund av en skada. Han blev Stor grabb i ishockey med nummer 4.

Burmans karriär på klubbnivå startade i IK Göta med bandy och han vann SM-guld år 1929. Efter OS 1920 spelade han spelade med Berliner SC i ishockey under två säsonger, 1921 till 1923, innan han spelade ishockey med IK Göta och vann SM i ishockey 1923, 1929 och 1930. Han flyttade efter några år från Berlin och bosatte sig i Antwerpen och spelade där ishockey med CP Antwerp, innan han flyttade till USA och spel med Minneapolis Street Runners.

Han återvände till Sverige och den 26 november 1940 blev Burman den äldste målskytten och samtidigt den äldste spelaren i den högsta divisionen och SM i ishockey. Han var då 42 år, 11 månader och 20 dagar gammal, när IK Göta mötte IK Sture i Svenska Serien. Burman var därefter aktiv i IK Götas reservlag till 50 års ålder och han spelade med gamla veteranlandslaget en bit in på 1970-talet då han var över 70 år.

Meriter

Ishockey 
 EM-guld 1921
 SM-guld 1923, 1929, 1930
 OS-fyra 1920, 1924

Bandy 
 SM-guld 1929

Referenser 

Svenska ishockeyspelare
Multisportare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Svenska mästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Svenska mästare i bandy
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Födda 1897
Avlidna 1985
Män
Spelare i IK Göta Ishockey
Idrottare från Stockholm
Tävlande i ishockey vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1924
Shawne Merriman

Shawne "Lights Out" Merriman, född 25 maj 1984 i Washington, D.C., är en amerikansk fotbollsspelare som spelar outside linebacker för San Diego Chargers i NFL. Han rekryterades år 2005 och har tagit ligan med storm. Han är en mycket explosiv spelare, sitt smeknamn "Lights Out" fick han när han under en High School-match slog ut fyra spelare.

År 2006 blev han avstängd i fyra matcher för att ha testat positivt för steroider.

Han spelar nu i Buffalo bills och har gjort sedan han blev petad från chargers 2010

Amerikanska utövare av amerikansk fotboll
Amerikanska dopningsfall
Spelare i San Diego Chargers
Spelare i Buffalo Bills
Födda 1984
Levande personer
Män
Stefan Therstam

Olov Rune Stefan Therstam, född 9 juli 1958 i Eskilstuna, Södermanlands län, är en svensk organist och professor. 

Therstam studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm för Gotthard Arnér och Rune Engsö i solistiskt orgelspel samt för Anders Bondeman i orgelimprovisation. Kyrkomusikerutbildningen följdes av solistlinjen i orgel och avslutades med diplomexamen. Genom Musikaliska Akademiens stora utlandsstipendium fortsatte han studierna, huvudsakligen för Bernard Bartelink och André Isoir.

1988 vann han den internationella orgelimprovisationstävlingen i Haarlem i Holland. 

Therstam är sedan 1999 organist i Engelbrektskyrkan i Stockholm. Han har också en professur i orgelimprovisation vid Kungliga Musikhögskolan och undervisar där sedan 1985 i såväl liturgiskt orgelspel som improvisation. Åren 2006–2015 var han även prefekt för institutionen för klassisk musik vid Kungliga Musikhögskolan.

Stefan Therstam konserterar regelbundet inom och utom Sverige. Hans verksamhet inkluderar internationella juryuppdrag och föreläsningar. Han har medverkat vid ett flertal inspelningar på CD samt för svensk och utländsk radio och TV.

Källor

Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Män
Födda 1958
Levande personer
Professorer vid svenska musikhögskolor
Musiker från Eskilstuna
Flercellig organism

En flercellig organism är en organism som till skillnad från encelliga organismer består av flera specialiserade celler.

Evolution 
Man är inte säker på hur flercelligt liv uppkom. Det finns flera konkurrerande hypoteser; encelliga organismer av olika art kan ha ingått symbios. En organism med flera cellkärnor kan ha bildat cellmembran mellan kärnorna. Ytterligare en möjlighet är att likadana organismer bildat en gemensam koloni där cellerna specialiserat sig. De första flercelliga organismerna uppstod för omkring 660–635 miljoner år sedan med svampdjur.

Se även 
 Eukaryoter
 Flercelliga djur
 Fauna Europaea

Evolutionsbiologi

<https://illvet.se/forntiden/evolution/svampar-var-jordens-forsta-djur/>
Bananbröd

Bananbröd är en typ av bröd som innehåller bananer. Det är ett sött, kakliknande bröd som innehåller bakpulver som jäsningsmedel, även kallad quick bread på engelska. Det finns även bananbröd som innehåller traditionella jäsningsmedel.

Historia 
Bananer dök upp i USA på 1870-talet och det tog ett tag för dem att framstå som en ingrediens för desserter. Det moderna bananbrödsreceptet började publiceras i amerikanska kokböcker, som Pillsburys Balanced Recipes receptbok, runt 1930-talet och dess popularitet hjälpte till stor del genom införandet av bakpulver och bikarbonat på marknaden. Bananbrödet fick en större spridning i och med publiceringen av Chiquita Bananas receptbok år 1950.

Vissa livsmedelshistoriker tror att bananbröd var en biprodukt av den stora depressionen eftersom resursrika hemmafruar inte ville kasta övermogna bananer eftersom de då var en dyr vara att köpa, andra tror att det moderna bananbrödet utvecklades i företagskök för att marknadsföra mjöl och bakpulver. Det kan också vara en kombination av båda teorierna, i den mån de utvecklas i ett företagskök för att marknadsföra mjöl och bakpulver, samt marknadsföras som en metod för att använda övermogna bananer.

Variationer 

 Bananbröd med nötter (ofta med hackade nötter som valnötter, pekannötter eller mandel)
 Chokladbananbröd (med chokladflis)
 Bananbrödsmuffins
 Vegansk bananbröd (bakad utan ägg och mejeriprodukter)
 Bananbröd med frukt (exempelvis med russin)

Se även
Banankaka

Referenser

Externa länkar

Bröd
Braunschweiger Löwe

Braunschweiger Löwe, Braunschweigs lejon, är en skulptur och förmodligen stadens mest kända landmärke. Lejonstatyn står på platsen framför Burg Dankwarderode och Braunschweiger Dom. I Braunschweig går statyn under namnet "Burglöwe".

Statyn Braunschweiger Löwes historia går tillbaka till Henrik Lejonet, hertig av Bayern och Sachsen. Han lät skapa statyn som symbol för sitt regentskap 1166 i residenset i Braunschweig. Henrik Lejonet ville därmed demonstrera ett världsligt herradöme i sitt maktcentrum. Här lär hans anspända förhållande och maktanspråk gentemot släktingar som Fredrik Barbarossa ha spelat en viktig roll. Statyn är ett enastående exempel på 1100-talets gjuterikonst. Lejonet avbildades vid denna tid även på mynt och det återfinns på det äldsta bevarande stadssigillet från 1231. Sedan 1300-talet är lejonet Braunschweigs vapendjur.

I modern tid återfinns lejonet även på fordon från MAN AG som ett arv från den Braunschweig-baserade tillverkaren Büssing.

Externa länkar

Källor 

Braunschweig
Skulpturer i Niedersachsen
Skulpturer från 1100-talet
Lejon i kulturen
Djurskulpturer