kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Åboleden

Åboleden är den delsträcka av Finlands Riksväg 1 som går genom huvudstadsregionen. Motorvägen är en utfartsväg från Helsingfors som går genom Esbo mot Åbo. Sträckan från Munksnäs till Ring III är Finlands äldsta motorväg, som togs i bruk år 1962. Då kallades vägen för Tarvovägen, eftersom den löper förbi holmen Tarvo på gränsen mellan Esbo och Helsingfors.

Historia

Åboleden är Finlands äldsta motorväg och togs i bruk 1962 mellan Munksnäs och nuvarande Ring III. Vägens förbättringsprojekt hänger främst ihop med ringvägarna. På 1990-talet flyttades anslutningen mellan Åboleden och Ring III 1 km västerut och den gamla anslutningen ändrades till gata med anslutning till Åboleden österut. År 2000 togs den nya ringvägen Ring II i bruk, vilket innebar en ny anslutning och att Knektbrons anslutning breddades. Åren 2008–2011 byggdes anslutningen mellan Åboleden och Ring I om. I samma projekt fick Åboleden 3+3 filer mellan Ring I och Ring II och en ny anslutning byggdes vid Vermo öster om Ring I.

Projekt

En ny anslutning planeras mellan Ring I och Ring II. En utökning till 3+3 filer från Ring II ända till Hista är också under planering. Dessa projekt har ingen fastslagen tidtabell.

Avfarter
Avfarter från Helsingfors

|  || colspan="4" style="background:seaGreen; text-align:center;"| <font style="color:#fff;"> Motorväg (2+2) Åboleden
|-

|  || colspan="4" style="background:seaGreen; text-align:center;"| <font style="color:#fff;"> Motorväg (2+2) E18
|-

|  || colspan="4" style="background:seaGreen; text-align:center;"|huvudstadsregionens gräns, se Riksväg 1 för fortsättning
|}

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar

Ring I
Ring II
Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar

Västerleden
Vichtisvägen
Tavastehusleden
Tusbyleden
Lahtisleden
Borgåleden
Österleden

Huvudvägar i Finland
Motorvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Esbo

fi:Turunväylä
Tavastehusleden

Tavastehusleden (finska Hämeenlinnanväylä) är det avsnitt av Riksväg 3 som går genom  huvudstadsregionen i Finland. Leden är en utfartsväg mot norr från Helsingfors och går genom Vanda. Vägen är fyrfilig med planskilda korsningar men har inte motorvägsstaus förrän norr om Ring III på grund av för korta accelerationsfält med snäva kurvor. Vägen utgör också Europaväg 12.

Avfarter
Avfarter från Helsingfors:

| bgcolor=#002FA7 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Stadsmotorväg
|----

|  || bgcolor=#2E8B57 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Motorväg
|----

|  || bgcolor=#2E8B57 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> huvudstadsregionens gräns, se Riksväg 3 för fortsättning
|----
|}

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar

Ring I
Ring II
Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar

Västerleden
Åboleden
Vichtisvägen
Tusbyleden
Lahtisleden
Borgåleden
Österleden

Huvudvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Vanda

fi:Hämeenlinnanväylä
Lahtisleden

Lahtisleden (finska Lahdenväylä) är den delsträcka av Finlands Riksväg 4, som går genom huvudstadsregionen. Vägen utgör också Europaväg 75. Lahtisleden är en utfartsväg mot norr från Helsingfors och går genom Vanda mot Lahtis. Den första delen av motorvägen blev klar på 1960-talet (Forsby - Vik) och den andra etappen till Träskända på 1970-talet. Motorvägen från Helsingfors till Lahtis blev i sin helhet klar år 1999. Sträckan från Forsby till avfarten till Borgåleden har 3 filer samt vägren i vardera riktning. Detta är Finlands enda sexfiliga motorväg.

Avfarter
Avfarter från Helsingfors:

|  || bgcolor=2E8B57 colspan=4 align=center |  <font color="#ffffff"> Motorväg (2+2)
|----

|  || bgcolor=2E8B57 colspan=4 align=center |  <font color="#ffffff"> Motorväg (3+3) 
|----

|  || bgcolor=2E8B57 colspan=4 align=center | <font color="#ffffff"> Motorväg (2+2) 
|----

|  || bgcolor=#2E8B57 colspan=4 align=center | <font color="#ffffff"> huvudstadsregionens gräns, se Riksväg 4 för fortsättning
|}

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar

Ring I
Ring II
Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar

Västerleden
Åboleden
Vichtisvägen
Tavastehusleden
Tusbyleden
Borgåleden
Österleden

Huvudvägar i Finland
Motorvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Vanda
Odlingszon

En odlingszon eller växtzon är ett område där man anser att klimatbetingelserna och årstidernas påverkan på växter är så likartade att man kan ringa in det området och skilja det från sin omgivning.

Ett exempel är den zonkarta över Sverige som C.G. Dahl ritade år 1912, och publicerade år 1913. Denna karta innehöll 5 zoner. År 1929 modifierades kartan något, men innehöll fortfarande 5 zoner. Kartan har blivit en klassiker som genom åren finjusterats och gjorts mer detaljerad. Den har allmänt accepterats bland såväl amatörer som proffs. Zonkartan är uppdelad i åtta odlingszoner, där zon I är den mildaste och VIII den bistraste. Fjällregionen är undantagen från zonindelningen.

Se även 
 Biom
 Djurgeografisk region
 Ekoregion
 Härdighet (USDA-zon, EGF-zon)
 Klimatzon
 Lista över Sveriges växtregioner

Källor

Externa länkar 

 Riksförbundet Svensk Trädgårds zonkarta

Klimatologi
Jordbruk
Trädgårdsskötsel
Borgåleden

Borgåleden (finska Porvoonväylä) är den delsträcka av Finlands Riksväg 7 som går genom huvudstadsregionen. Leden är en utfartsväg från Helsingfors mot öster som viker av från Lahtisleden och går genom Vanda och Sibbo till Borgå. Motorvägen byggdes i etapper som blev klara år 1972 och 1979, till Sibbo respektive Borgå. Färdigställandet av motorvägen gjorde järnvägstrafiken till Borgå olönsam. Borgåleden utgör en del av Europaväg 18.

Avfarter 
Avfarter från Helsingfors:

|  || colspan="4" style="color: #ffffff; background-color: #2E8B57; text-align: center;" |   Motorväg Borgåleden 

|  || colspan="4" style="color: #ffffff; background-color: #2E8B57; text-align: center;" | Motorväg E18
|-

|  ||  colspan="4" style="color: #ffffff; background-color: #2E8B57; text-align: center;" | se Riksväg 7 för fortsättningen mot Kotka och ryska gränsen.
|}

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar
 Ring I
 Ring II
 Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar
 Västerleden
 Åboleden
 Vichtisvägen
 Tavastehusleden
 Tusbyleden
 Lahtisleden
 Österleden

Huvudvägar i Finland
Motorvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Vanda
Tusbyleden

Tusbyleden (finska Tuusulanväylä) är Stamväg 45 i den finska huvudstadsregionen. Leden är en utfartsväg mot norr från Helsingfors och går genom Vanda via Helsingfors-Vanda flygplats till Tusby. Motorvägen byggdes till Ring III på 1970-talet och förlängningen till Tusby blev klar på 1990-talet. Tusbyleden är den näst mest belastade utfartsvägen i huvudstadsregionen.

Avfarter
Avfarter från Helsingfors:

|  || bgcolor=#2E8B57 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Motorväg (2+2) Helsingfors-Tusby
|----

|  || bgcolor=#2E8B57 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Motorvägen slutar
|----

|}

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar

Ring I
Ring II
Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar

Västerleden
Åboleden
Vichtisvägen
Tavastehusleden
Lahtisleden
Borgåleden
Österleden

Huvudvägar i Finland
Motorvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Vanda
Listor över avfartsnummer
Åbovägen

Åbovägen, väg i huvudstadsregionen genom Helsingfors och Esbo, Regionalväg 110. Tidigare huvudväg från Helsingfors mot Åbo ända fram tills att Åboleden byggdes på 1960-talet. Vägen som till största delen är en dubbelfilig landsväg färdigställdes på 1930-talet.

Transport i Esbo
Transport i Helsingfors
Huvudvägar i Finland
Vichtisvägen

Vichtisvägen, Regionalväg 120, är en landsväg i Finland i huvudstadsregionen och går genom Helsingfors, Esbo och Vanda vidare till Vichtis. Tidigare var Vichtisvägen huvudväg från Helsingfors mot Björneborg ända tills början av Riksväg 2 byggdes på 1970-talet. 

Början av vägen är en fyrfilig landsväg med trafikljusstyrning. Från Ring III norrut är vägen normal landsväg tills den möter Riksväg 2 i Vichtis. Vägen är mycket backig och krokig från Ring III:an mot Vichtis, vilket var en av orsakerna till att man byggde nuvarande Riksväg 2 fastän det blev 7 km längre att köra från Helsingfors till Björneborg. 

På 1940-talet planerade man att bygga en järnväg mellan Helsingfors och Åbo längs med Vichtisvägen runt Porkalaområdet som hade hyrts till Sovjetunionen efter andra världskriget. Planerna övergavs i och med att Sovjetunionen återlämnade Porkala på 1950-talet.

Rutt 

| bgcolor=#002FA7 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Landsväg (2+2)
|----

| bgcolor=#002FA7 colspan=5 align=center | <font color="#ffffff"> Landsväg (1+1)
|----
|}

från Ring III

Kalajärvi
Lahnus
Vällskog
Otalampi

Vichtis

Se även

Huvudstadsregionens ringvägar

Ring I
Ring II
Ring III

Huvudstadsregionens utfartsvägar

Västerleden
Åboleden
Tavastehusleden
Tusbyleden
Lahtisleden
Borgåleden
Österleden

Huvudvägar i Finland
Transport i Helsingfors
Transport i Vanda
Onkolit

Onkolit (av grekiska: onko, "tumör", lithos, "sten") är en sedimentär struktur som innehåller skikt av onkoider, centimeterstora kalkkorn som bildats i en varm, marin miljö genom tillväxt av cyanobakterier. De liknar stromatoliter i sitt bildningssätt.   

Jämför: Oolit/oodid samt pisolit/pisoid.

Se även 
 Stromatolit
 Kattskalle
 Stromatoporoider
 Stromboliter

Bergarter
Spårfossil
John Ericson (skådespelare)

John Ericson, född som Joseph Meibes den 25 september 1926 i Düsseldorf i Tyskland, död 3 maj 2020 i Santa Fe i New Mexico, var en tyskfödd amerikansk skådespelare.

Han studerade vid American Academy of Dramatic Art innan Broadwaydebuten 1951 i Stalag 17 och samma år gjorde han filmdebut i Teresa. Trots att han såg osedvanligt bra ut, blev han aldrig en riktigt stor stjärna.

Bland hans filmer märks Teresa (1951), Studentprinsen (1954) och titelrollen i Pretty Boy Floyd (1960).

Filmografi

Källor

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1926
Män
Avlidna 2020
Skådespelare från Düsseldorf
SPF Seniorerna

SPF Seniorerna, tidigare Sveriges Folkpensionärers Riksförbund (SFRF) och Sveriges Pensionärsförbund (SPF), är en politiskt och religiöst obunden svensk intresseorganisation för pensionärer. SPF Seniorerna bildades 1939 och har cirka 250 000 medlemmar (2021), 26 distrikt och 800 föreningar. Organisationen är Sveriges äldsta förening för pensionärer och en av de största ideella organisationerna i landet. 

Prioriterade frågor är äldres ekonomi, hälsa och omsorg, boende, inflytande och rätt att arbeta. Förbundsordförande är sedan 2017 Eva Eriksson och generalsekreterare är sedan 2015 Peter Sikström.

Historia 
1939 bildades Sveriges Folkpensionärers Riksförbund (SFRF) i Göteborg med syfte att protestera mot pensionärers usla ekonomiska situation. Vid bildandet bestod föreningen till stora delar av kommunister och syndikalister och betraktades under sina första år som en i praktiken kommunistisk organisation. När Alfrida Lindström formellt valdes till ordförande, 1949, blev hon inte bara första kvinna på posten, hon tog också med sig föreningen i en mer socialdemokratisk riktning. Under förbundets första decennier var Ivar Lo Johansson en aktiv supporter och skrev boken Åldersdoms-Sverige, som propagerade för vård i hemmet istället för vårdhem, något som 1952 blev lag. Under 60-talet led föreningen av låga medlemstal och usel ekonomi, varför kansliet en tid flyttade in i källaren hos dåvarande ordförande Viktor Törnberg. Ekonomin stabiliserades och under 70-talet hade förbundet, under ledning av Vilhelm Tell, stort inflytande på utvecklingen inom Socialtjänsten i äldrefrågor. Förbundet hade samtidigt stora ambitioner att växa i landet. Under 80-talet skedde avvecklades ålderdomshemmen och stora förbättringar skedde inom äldrepolitiken. Föreningen bytte år 1986 namn till Sveriges Pensionärsförbund (SPF) och den 1 januari 2014 till det nuvarande namnet SPF Seniorerna.

Kongress 
Vart tredje år hålls en kongress. Det är SPF Seniorernas högsta beslutande organ.

Tidning 
Medlemstidningen Senioren (tidigare Veteranen och andra namn) utkommer med 9 nummer per år.

Se även 
 Pensionärskommittén

Referenser

Notförteckning

Källförteckning

Externa länkar 
SPF Seniorernas webbplats
Seniorens webbplats

Organisationer bildade 1939
Pensionärsorganisationer i Sverige
Marisa Pavan

Marisa Pavan, född Pierangeli den 19 juni 1932 i Cagliari, Sardinien, är en italiensk skådespelerska, tvillingsyster till Pier Angeli.

Hon hade en del roller i Hollywoodfilmer på 1950-talet och nominerades för en Oscar 1955 för bästa kvinnliga biroll som Anna Magnanis tonårsdotter i Den tatuerade rosen. Bland hennes övriga filmer märks Mannen i den grå kostymen (1956) och Äventyr på de sju haven (1959).

Från 1956 var hon gift med den franske skådespelaren Jean-Pierre Aumont fram till hans död 2001. I äktenskapet föddes två barn.

Externa länkar

 Marisa Pavan på thegoldenyears.org

Italienska skådespelare under 1900-talet
Personer från Cagliari
Födda 1932
Levande personer
Kvinnor
Marcel Bich

Marcel Bich, född 29 juli 1914 i Turin, död 30 maj 1994, fransk industrialist.

Han förbättrade i mitten av 1900-talet den av Laszlo Biró uppfunna kulspetspennan och lade på detta sätt grunden för sitt företag Bic. Han var gift två gånger och fick totalt elva barn.

Källor 

 

Födda 1914
Avlidna 1994
Personer inom Frankrikes näringsliv under 1900-talet
Alumner från Paris universitet
Män
Flodbåt

Flodbåt är en båttyp som används för färd på floder, kanaler, insjöar och andra inre vattenvägar. Dessa båtar har ofta en något annorlunda utformning än båtar avsedda för öppet hav, eftersom de kan tillverkas med mindre tålig konstruktion än de båtar som behöver tåla kraftigare vind- och vågförhållanden, och kan också ha mer begränsad navigations- och räddningsutrustning. I vissa städer som t.ex. Amsterdam används dessa för lokala resor inom orten.

Flodbåtar kan vara avsedda för passagerar- eller godstransport.

Bilder

Båtar
Stamväg 51

Stamväg 51 är en av Finlands huvudvägar som går från Helsingfors till Karis i Raseborgs stad. Vägen är även känd som Kustvägen eller Hangövägen. I Helsingfors, Esbo och Kyrkslätt kallas motorvägssträckan Västerleden. Totalt 28 km av stamvägen är motorväg, från Helsingfors centrum västerut. 

Under Porkalaparentesen 1944-1956 tvingades man ändra rutten för vägen till att följa rutten för nuvarande Förbindelseväg 1130 från Köklax via Sjundeå till Riksväg 25.

Rutt

Stamväg 51 passerar följande kommuner och korsar följande vägar. 

Helsingfors
Esbo Ring I och Ring II
Kyrkslätt Ring III/Stamväg 50
Sjundeå
Ingå
Raseborgs stad Riksväg 25

Källor

Huvudvägar i Finland
Bo Börjesson

Bo Börjesson född 1 december 1949 i Gamlestaden, Göteborg och uppvuxen i Linnarhult i Göteborg, är en svensk fotbollsspelare som spelade i IFK Sundsvall 1973–1984, bland annat under lagets glansperiod i allsvenskan 1976–1979.

Börjesson började sin fotbollskarriär i Gunnilse IS (1964–1970), då i division V, och sedan för det allsvenska laget Örgryte IS (1971–1972) innan han flyttade från Göteborg till Sundsvall. Före Börjesson hade Örgryte-spelarna Lennart Ottordahl och Rolf "Bronco" Hansson flyttat till IFK Sundsvall, då ett division II-lag, vilket bidrog till att även han hamnade i Sundsvall.

Börjesson gjorde landslagsdebut 1976, i en träningsmatch mot Finland i Malmö, där han gjorde ett mål. Han medverkade i landslaget i kvalet till VM 1978 och gjorde mål i bägge matcherna mot Schweiz. Börjesson gjorde sammanlagt 23 A-landskamper, en av ytterst få landslagsmän som spelat både forward, mittfältare och mittback. 

1998 började Börjesson arbeta med talangutveckling hos Svenska Fotbollförbundet.

I januari 2008 utsågs Börjesson i en omröstning till Medelpads bäste manlige fotbollsspelare genom tiderna i konkurrens med till exempel Tomas Brolin och Anders Grönhagen.

Källor 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Gunnilse IS
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Fotbollsspelare i IFK Sundsvall
Idrottare från Göteborg
Män
Födda 1949
Levande personer
Regionalväg 110

Regionalväg 110 är en landsväg i Finland. Vägen är den äldre sträckningen av Riksväg 1 där riksvägen byggts ut till motorväg. I huvudstadsregionen kallas vägen för Åbovägen.

Externa länkar 

Huvudvägar i Finland
Tegelsopp

Tegelsopp, tidigare tegelröd björksopp, Leccinum versipelle, är en svampart i släktet strävsoppar. Arten är vanligt förekommande i större delen av Sverige och trivs, som det tidigare namnet antyder, i närheten av björk, med vilken den bildar ektomykorrhiza. Precis som björksoppen har den längs den i övrigt vita/ljusa foten små "fjäll" som är mörka i spetsen. Hatten är på ovansidan tegelfärgad. Svampköttet är vitt men grånar vid snitt eller tryck. 

Flera arter med ljusare hatt har beskrivits: Leccinum percandidum, Leccinum roseotinctum, Leccinum cerinum och Leccinum callitrichum. Dessa, liksom den nordamerikanska Leccinum atrostipitatum med mörkare fot, betraktas i en revision (2005) av släktet Leccinum som tillhörande samma art som tegelsopp.

Som matsvamp
Arten är ofta angripen av svampmygglarver som ibland gräver ganska omfattande gångsystem i dess fot och hatt, men unga, oangripna exemplar är fina matsvampar, vilket även de lindrigt angripna kan bli efter att de dåliga delarna skurits bort.

Liksom andra strävsoppar bör tegelsoppen upphettas tillräckligt, annars är den giftig.

Externa länkar
Svampguiden

Källor 

Soppar
Landskapssvampar
Matsvampar
Sveriges svampar
Regionalväg 130

Regionalväg 130 är en landsväg i Finland. Vägen som är en landsväg är den äldre sträckningen av Riksväg 3 där riksvägen byggts ut till motorväg.

Externa länkar 

Huvudvägar i Finland
Regionalväg 140

Regionalväg 140 är en landsväg i Finland. Vägen är den äldre sträckningen av Riksväg 4 där den tidigare riksvägen byggts ut till motorväg.

Huvudvägar i Finland
Regionalväg 170

Regionalväg 170  är en regional landsväg i Finland som går från Helsingfors österut. Vägen är den äldre sträckningen av Riksväg 7 där riksvägen byggts ut till motorväg. I Helsingfors kallas Regionalväg 170 för Österleden.

Huvudvägar i Finland
Citation (travhäst)

Citation, född 20 april 2001 i USA, är en amerikansk varmblodig travhäst. Han inledde karriären i Nordamerika. Han importerades till Sverige 2005, där han tränades av Stig H. Johansson (2005–2008) och senare  Lutfi Kolgjini (2009–2009). Han kördes av Erik Adielsson.

Citation tävlade åren 2003–2009 och sprang in 6 miljoner kronor på 45 starter varav 15 segrar. Bland hans främsta meriter räknas segrarna i Hugo Åbergs Memorial (2006), Årjängs Stora Sprinterlopp (2007) och Jubileumspokalen (2007).

Han deltog i Elitloppet på Solvalla vid tre raka tillfällen (2006, 2007, 2008). Han tog sin bästa placering i 2007 års upplaga, då han vann sitt försökslopp och kvalificerade sig för finalen. I finalen slutade han oplacerad som sjua.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Hästar födda 2001
Amerikanska travhästar
Hästar som tränats av Stig H. Johansson
Hästar som tränats av Lutfi Kolgjini
Hästar uppfödda i Kentucky
Petroglyph Games

Petroglyph Games är ett datorspelsutvecklarföretag baserat i Las Vegas, Nevada i USA. Företaget grundades 2003 av en grupp spelutvecklare som tidigare var anställda på Westwood Studios, vilka sade upp sig när Electronic Arts slog samman Westwood Studios med Electronic Arts Los Angeles. Andra Westwood-anställda accepterade Electronic Artss erbjudande, men återvände sedan till Las Vegas för att arbeta hos Petroglyph Games.

Petroglyph Games är främst kända för utveckling av realtidsstrategi-spel. Företagets grundare har arbetat på nyskapande spel inom genren som Command & Conquer och Dune II, vilka satte standard för moderna realtidsstrategi-spel.

Historia 
1 april 2003 Petroglyph Games skapas.
25 juni 2004, flyttar de in i sina nya lokaler. 
16 november 2004, Petroglyph tillkännager ett projekt de arbetar med, ett nytt Star Wars real-time strategy (RTS) spel som kallas Star Wars: Empire at War, som släpptes 16 februari 2006. 
12 september 2005, tillkännager Petroglyph att de har börjat arbeta på en originell militärt/sci-fi RTS spelinje med Sega.
27 januari 2007, Petroglyph tillkännager sitt andra spel, Universe at War: Earth Assault. Universe at War släpptes den 10 december, 2007.
15 april 2008 offentliggör Petryglyph att de ska samarbeta med True Games Interactive på ett onlinespel som ska finansieras med hjälp av mikrotransaktioner.
4 december 2008 avslöjades det att spelet fått namnet Mytheon och att det skulle släppas i tredje kvartalet 2009.
27 april 2009 gick företaget ut med att de skulle arbeta med ett MMORTS tillsammans med Triton World Network.
11 december 2009 lanserades Petroglyphs nya webbplats. 
15 november 2018 meddelade Electronic Arts att de har ett partnerskap med Petroglyph Games och Lemon Sky Studios utveckla nya utgåvor av Command & Conquer och Command & Conquer: Red Alert.

Utvecklade spel 
 Star Wars: Empire at War (2006)
 Star Wars: Empire at War: Forces of Corruption (2006)
 Universe at War: Earth Assault (2007)
 Panzer General: Allied Assault till Xbox Live Arcade (oktober 2009)
 Panzer General: Allied Assault the board game (januari 2010)
 Panzer General: Russian Assault the board game (uppföljare) (augusti 2010)
 Guardians of Graxia (2010)
 Heroes of Graxia (2010)
 Mytheon (2010)
 End of Nations (2011)
 Rise of Immortals (2011)
 Battle for Graxia (2012)
 Coin a Phrase (2013)
 Grey Goo (2015)
 Battle Battalions (2015)
 8-Bit Armies (2016)
 8-Bit Hordes (2016)
 8-Bit Invaders! (2016)
 8-Bit Armies: Arena (2017)
 Victory Command (Cancelled)
 Forged Battalion (2018)
 Conan RTS (2019)
 Command & Conquer Remastered Collection (2020)

Referenser

Externa länkar 
 Petroglyphs officiella webbplats
 Petroglyphs officiella forum

Amerikanska datorspelsföretag
Företag bildade 2003
Electronic Arts
Colquhoun

Colquhoun, gammal skotsk adlig ätt, vars förste kände medlem, Umfridus de Kilpatrik, under förra hälften av 1200-talet förvärvade godset Culchone eller Colquhoun i Dumbartonshire och sedan upptog detta namn som sitt eget.

Från 1300-talet bar släktens huvudgren efter nya godsförvärv namnet Colquhon of Luss. En sir John Colquhon förvärvade 1625 värdigheten baronet of Nova Scotia. I Skottland utdog ättens huvudgren 1718 med sir Humphrey Colquhon vars dotterson överförde namnet och titeln till släkten Grant, som 1789 erhöll brittisk baronetvärdighet.

Den svenska släkten Gahn påstods tidigare felaktigt enligt en gammal familjetradition härstamma från ätten Colquhoun från Dumbartonshire men nyare forskning har visat att den "gamla traditionen" i stället var en tidstypisk släktforskningskonstruktion från 1781 med huvudsyftet att komplettera ett borgerligt släktträd med adliga anor.

Källor

Noter 

Skotska adelsätter
Skotska efternamn
Baronetvärdiga personer
My-HiME

My-HiME (舞-HiME, Mai-HiME) är en anime producerad av Sunrise. Den sändes på TV Tokyo från September 2004 till mars 2005. Animen handlar om HiME, tjejer med speciella krafter som låter dem framkalla monster som kallas Children för att slåss mot de onda Orphans.

Det finns också en manga med annan story.

En andra animesäsong vid namn My-Otome (舞-乙HiME) har nyligen sänts klart i japansk tv. 

Serien är licenserad i Nordamerika av Bandai sedan juli 2005. Den första amerikanska dvd:n släpptes i mars 2006.

Avsnittsguide

Mangaserier
Anime (TV)
Mahō shōjo
Konung Ludviks bröllopsskrift i Frankrike

Konung Ludviks bröllopsskrift i Frankrike är en liten obscen dikt av Georg Stiernhielm (1598-1672). Bakgrunden till dikten var ett giftermål mellan Frankrikes Ludvig XIV och en Maria Teresa av Spanien 1660, vilket avsåg att säkra freden mellan länderna. Dikten består av tolv fyrtaktiga och parvis rimmade versrader. Vi får bland annat läsa att Vore kungar utan ballar skötes än av våra vallar. Andra obscena ord som används är mus (i betydelsen vagina), kuk, fitta och knulla. Den publicerades aldrig under Stiernhielms livstid.

Källor

Externa länkar

Svenska dikter
Verk av Georg Stiernhielm