kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Asiatisk skumbogroda

Asiatisk skumbogroda (Polypedates leucomystax) är en groda från Östasien.

Beskrivning 
Den asiatiska skumbogrodan är en tämligen liten lövgroda som är färgad i olika nyanser av grågrönt / brunt, från ljusa, gul- eller rödbruna (mera ovanligt) till grå- och mörkbruna. Fläckiga och strimmiga mönster (ofta i form av 4 strimmor längs ryggen) är det vanligaste. Helt enfärgade grodor är mindre förekommande, utom i populationen på Bali.  Huden på ovansidan är slät, på den vit- till gulaktiga buksidan är den grynig. Fötterna har tydliga, stora tådynor som vanligt hos lövgrodor. Trumhinnan är tydlig, något mindre än ögat. Längden varierar mellan 3,7 och 5 cm för hanar, 5,7 till 7,5 cm för honor.

Utbredning 
Den asiatiska skumbogrodann finns från nordöstra  Indien, Bangladesh, sparsamt i Nepal, södra Kina (västra Yunnanprovinsen), i Singapore, Thailand (bland annat Phuket), Laos, Vietnam, Malaysia, Myanmar (Burma), Borneo, Mentawai, Sumatra, Java, Sulawesi, Bali, Lombok, Natuna- och Anambasöarna, Sumbawa, Sumba, Flores, Timor och ett flertal mindre sydöstasiatiska öar. Förmodad förekomst i Bhutan är inte bekräftad. Den är dessutom införd till Filippinerna, Papua och Japan.

Ekologi 
Grodan återfinns i många miljöer, gärna människopåverkade, som strandängar, diken, odlad mark, dammar, sjöar, trädgårdar (kan även gå in i husen) samt skogsbryn. I bergen kan den gå upp till 1 500 m. Förekomst bland mera urbaniserade områden, som större städer, är inte ovanlig. Den uppehåller sig gärna nära vatten, ofta 1 till 3 m upp i vegetationen på blad och grenar.

Fortplantning 
I fuktiga delar av utbredningsområdet kan grodan leka året runt. I torrare delar inskränker sig i regel lektiden till början av regnperioden. Leken sker vid stillastående eller långsamt flytande vatten, dit hanarna först anländer och ropar på honorna med ett nasalt kväkande. Ofta kan även människoskapade konstruktioner, som vattentankar i stål eller betong användas. Honan lägger mellan 100 och 400 ägg i ett skyddande skumbo som är fäst i vegetation eller andra föremål ovan vattenytan. Äggen kläcks efter 3 till 4 dagar, varvid grodynglen faller ner i vattnet. De utvecklas till färdiga grodor på omkring 7 veckor.

Referenser 

Groddjur i orientaliska regionen
Lövgrodor
Toyota Grand Prix of Monterey 1994

Toyota Grand Prix of Monterey 1994 var ett race som var den sextonde och avslutande deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1994. Racet kördes den 9 oktober på Laguna Seca Raceway. Paul Tracy säkrade definitivt sin tredjeplats i mästerskapet, efter att ha upprepat sin bedrift ifrån Nazareth och tagit hem sin andra raka vinst. Tracy dominerade hela helgen, och efter att ha vunnit på banan 1993, hade han på kort tid etablerat sig som en specialist på Laguna Seca. Han skulle dock aldrig mer vinna på banan. Raul Boesel slutade tvåa, medan 1994 års bästa nykomling Jacques Villeneuve rundade av sin debutsäsong med en tredjeplats. I övrigt var det mest uppmärksammade att legenden Mario Andretti körde sin sista aktiva tävling.

Slutresultat

Följande förare kvalificerade sig inte:
  Giovanni Lavaggi
  Ross Bentley
  Jeff Wood

1994 i USA
Laguna Seca
1994
The Loner: Nils Sings Neil

The Loner: Nils Sings Neil är ett album av Nils Lofgren, utgivet 2008. Lofgren framför på albumet sånger av Neil Young, ackompanjerad av akustisk gitarr och piano. Lofgren har tidigare spelat med Young på flera av dennes album och turnéer.

På albumet anges David Briggs som producent jämte Lofgren. Briggs producerade de skivor av Young som Lofgren medverkade på, liksom Lofgrens tidiga soloalbum. Han avled 1995 och var således inte direkt inblandad i The Loner. Lofgren har sagt att han producerade albumet "genom Davids ögon", och därför angav honom som medproducent.

Låtlista
"Birds" - 3:51
"Long May You Run" - 3:22
"Flying on the Ground" - 3:20
"I Am a Child" - 3:14
"Only Love Can Break Your Heart" - 3:41
"Harvest Moon" - 5:35
"Like a Hurricane" - 3:59
"The Loner" - 4:22
"Don't Be Denied" - 6:08
"World on a String" - 3:18
"Mr. Soul" - 4:23
"Winterlong" - 3:20
"On the Way Home" - 3:49
"Wonderin'" - 2:15
"Don't Cry No Tears" - 2:40

Källor

Musikalbum 2008
Album av Nils Lofgren
Coveralbum
Neil Young
Carl Prantl

Carl Anton Eugen Prantl, född 10 september 1849 i München, död 24 februari 1893 i Breslau, var en tysk botaniker, son till Carl von Prantl.

Prantl var assistent hos Karl Wilhelm von Nägeli och Julius von Sachs, blev professor i botanik vid skogsskolan i Aschaffenburg 1876 och vid universitetet i Breslau 1889. Han var huvudsakligen systematiker inom fanerogamer och ormbunkar. Tillsammans med Adolf Engler påbörjade han 1887 utgivningen av det stort anlagda verket Die natürlichen Pflanzenfamilien nebst ihren Gattungen und wichtigeren Arten, i vilket Prantl före sin död medhann 13 växtfamiljer, däribland ranunkel- och korsblommiga växter.

Som kryptogamsystematiker var Prantl en förkämpe för anatomins och utvecklingshistoriens användning i systematikens tjänst; hans förnämsta arbeten i denna riktning är Untersuchungen zur Morphologie der Gefässkryptogamen (Hymenophyllaceen 1875, Schizæaceen 1881), Beiträge zur Systematik der Ophioglosseen (1884) och Das System der Farne (1892). Han utgav en till många språk översatt och även i Sverige använd lärobok (1874-91, åtta upplagor).

Källor

Tyska professorer i botanik
Personer verksamma vid universitetet i Wrocław
Botaniker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från München
Födda 1849
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Oscar Drude

Carl Georg Oscar Drude, född 5 juni 1852 i Braunschweig, död 1 februari 1933 i Dresden, var en tysk botaniker; halvbror till Paul Drude.

Drude var professor vid Tekniska högskolan i Dresden, direktör för botaniska trädgården och försöksanstalten för växtkultur där och hade en ledande roll inom den floristiska växtgeografin. Han författade bland annat Handbuch der Pflanzengeographie (1890) och utgav tillsammans med Adolf Engler "Die Vegetation der Erde, Sammlung pflanzengeographischer Monographien" (1896-1902).

Källor 

Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska botaniker under 1900-talet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Dresdens tekniska universitet
Födda 1852
Avlidna 1933
Män
Ugglan
Drude

Drude kan syfta på:

 Oscar Drude (1852–1933), tysk botaniker.
 Paul Drude (1863–1906), tysk fysiker, den föregåendes bror
Eriosyce sociabilis

Eriosyce sociabilis är en art inom trattkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
E. sociabilis är en klotformad till cylindrisk kaktus som blir 5 till 8 centimeter i diameter, som ibland har en rovformad pålrot. Den är uppdelad i 11 till 21 åsar som är 10 till 15 millimeter höga, och är uppdelade i vårtor. På vårtorna sitter ojämna men raka taggar som är svarta till mörkbruna. De består av 7 till 14 centraltaggar som blir upp till 3 centimeter långa. Runt dessa sitter 16 till 20 radiärtaggar som blir upp till 2 centimeter långa. Blommorna är vita på insidan, lila på utsidan och 2 till 3 centimeter långa. Frukten är avlång och blekröd när den är mogen. Fröna är brunsvarta och 1 millimeter stora.

Källor

Er Växtindex 
Krukväxter 
sociabilis
Kaktusväxter
Växter i Chile
Château de Pierrefonds

Château de Pierrefonds är ett slott i kommunen Pierrefonds i departementet Oise i Frankrike. Det ligger vid det sydöstra hörnet av Compiègneskogen norr om Paris, mellan Villers-Cotterêts och Compiègne.

Slottet uppvisar typiska inslag av medeltida befästningsteknik, även om slottet genomgick en omfattande restaurering under 1800-talet.

Historik
Redan under 1100-talet uppfördes ett slott på platsen. År 1392 gjordes området Valois om till ett hertigdöme för Huset Valois av Karl VI av Frankrike som gav det som förläning till sin bror Louis, hertig av Orléans. Mellan 1393 och 1407, då hertig Louis avled, lät denna bygga om slottet efter ritningar av hovarkitekten Jean le Noir.

I mars 1617, under den första och skakiga perioden av Ludvig XIII av Frankrikes styre, ägdes slottet av François-Annibal d'Estrées (bror till Gabrielle d'Estrées). Han anslöt sig till parti des mécontents, lett av Henrik II av Bourbon. Under d'Estrées tid intogs slottet av dåvarande krigsministern och kardinalen Richelieus trupper. Man började riva slottet, men fick ge upp eftersom arbetet visade sig bli oerhört omfattade. De yttre försvarsverken revs, taken förstördes och stora hål togs upp i tornen och i kurtinerna.
  
Slottet låg i ruiner i mer än två århundraden. År 1810 köpte Napoleon I det för en summa mindre än 3000 franc. Under 1800-talet uppmärksammades det arkitektoniska arv som medeltiden lämnat efter sig och slottet blev en "romantisk" ruin: i augusti 1832 gav Ludvig Filip I av Frankrike en bankett på slottet med anledning av bröllopet mellan dennes dotter Louise och Leopold I av Belgien. Flera konstnärer, däribland Camille Corot, avbildade slottet mellan 1834 och 1866. Franska kulturdepartementet har klassat slottet som kulturhistoriskt minnesmärke, monument historique, sedan 1848.

År 1850 besökte Louis-Napoléon Bonaparte, sedermera Napoleon III, slottet. I egenskap av kejsare uppdrog han 1857 åt arkitekten Eugène Viollet-le-Duc att restaurera slottet. Ursprungligen skulle endast de beboeliga delarna av slottet restaureras, medan de ruiner som låg framför dessa skulle bevaras som de var. År 1861 växte projektet: kejsaren ville nu att hela slottet skulle bli en värdig bostad, vilket skulle medföra en total ombyggnad. Kostnaden skulle uppgå till fem miljoner franc, varav fyra miljoner skulle komma från apanage. År 1885, sex år efter Viollet-le-Ducs död stoppades projektet slutgiltigt. Napoleons maktfrånfälle hade redan tidigare fått projektet att stanna av och medel till att färdigställa restaureringen saknades. Interiören var inte klar och Viollet-le-Duc hade skapat en egen bild av hur det skulle kunna ha sett ut inomhus, snarare än att ha gått efter tillgängliga historiska källor. Å andra sidan hade han i de exteriöra arbeten visat en mycket ingående kunskap om medeltida befästningsteknik.

Media
Slottet har ofta använts som inspelningsplats för filmer och TV-serier, till exempel Visitörerna, Merlin och Jeanne d'Arc.

Galleri

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Bilder av Château de Pierrefonds på det franska kulturdepartementets webbplats

Slott i Frankrike
Paul Drude

Paul Karl Ludwig Drude, född 12 juli 1863 i Braunschweig, död 5 juli 1906 i Berlin genom självmord, var en tysk fysiker; halvbror till Oscar Drude.

Akademisk karriär 
Drude studerade huvudsakligen i Göttingen, där han blev filosofie doktor 1887, var assistent hos den berömde matematiske fysikern Woldemar Voigt 1887-92. Han utnämndes 1894 till extra ordinarie professor i matematisk fysik i Leipzig, till ordinarie professor i fysik 1900 i Giessen och 1905 vid Berlins universitet.

De viktigaste av Drudes många vetenskapliga avhandlingar behandlar ytspänning, ljusets reflexion och refraktion, magneto-optiska företeelser, bestämning av dielektricitetskonstanter och absorption av elektriska svängningar, anomal dispersion och teorierna för ljuset och för konduktivitet i metaller. 1894 tog han initiativ till att introducera symbolen "c" för ljushastigheten i vakuum.

Drudes modell är en av flera matematiska materialmodeller som beskriver frekvensgången i metamaterial. Denna beskriver elektronrörelse i termer av en driven-dämpad, harmonisk oscillator. När accelerationskomponenten i Drudes modell är liten jämförd med ekvationens andra komponenter, så tillämpas Debyes modell för relaxation. När återställningskraftens komponent är försumbar och kopplingskoefficienterna oftast är plasmafrekvensen, så används Drudes modell. Det finns andra komponentdistinktioner som, beroende på dess polaritet eller ändamål, kräver att en av dessa modeller tillämpas. Andra har senare utvecklat modellen vidare till den fria elektronmodellen.

Sedan 1900 var Drude redaktör för Tysklands främsta fysiska tidskrift, "Annalen der Physik", i vilken hans flesta avhandlingar publicerades. Han utgav själv och bidrog i andras större arbeten. 1906, på höjden av sin karriär, blev han invald som medlem av den Preussiska vetenskapsakademien. Några dagar efter sin installationsföreläsning tog han av oförklarlig anledning sitt liv. Han efterlämnade hustru och fyra barn.

Bibliografi 
 Physik des Aethers auf elektromagnetischer Grundlage (1894)
 Lehrbuch der Optik (1900)
 Adolf Winkelmann; "Handbuch der Physik", där Drude skrev åtta kapitel om teoretisk optik.

Källor 

 

Tyska professorer i fysik
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Gießen
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer i Tyskland under 1800-talet'
Födda 1863
Avlidna 1906
Män
Ugglan
Personer från Braunschweig
Alumner från Göttingens universitet
Jaipur (distrikt)

Jaipur är ett distrikt i den indiska delstaten Rajasthan. Den administrativa huvudorten är staden Jaipur, som även är delstatens huvudstad. Distriktets befolkningen uppgick till 5 251 071 invånare vid folkräkningen 2001, på en yta av 11 143 km².

Administrativ indelning
Distriktet är indelat i tretton tehsil, en kommunliknande administrativ enhet:
Amber
Bassi
Chaksu
Chomu
Dudu
Jaipur
Jamwa Ramgarh
Kotputli
Phagi
Phulera
Sanganer
Shahpura
Viratnagar

Urbanisering
Distriktets urbaniseringsgrad uppgick till 49,36 % vid folkräkningen 2001. Den största staden är huvudorten Jaipur. Ytterligare tio samhällen har urban status:
Bagru, Chaksu, Chomu, Jobner, Kishangarh Renwal, Kotputli, Phulera, Sambhar, Shahpura, Viratnagar

Källor

Distrikt i Rajasthan
Chaux-Neuve

Chaux-Neuve är en kommun i departementet Doubs i regionen Bourgogne-Franche-Comté i östra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Mouthe som tillhör arrondissementet Pontarlier. År  hade Chaux-Neuve  invånare.

Chaux-Neuve ligger på 1 000 meters höjd och är känt som en skidort, här finns en hoppbacke, lift och skidspår. Orten är en ofta förekommande tävlingsplats i världscupen i nordisk kombination.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Chaux-Neuve

Referens:INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Doubs

Källor 

Kommuner i Doubs
Upplands runinskrifter 219

Runinskrift U 219 är en inhuggen inskrift i Vallentuna kyrkas yttervägg i Vallentuna socken och Uppland. 

Ristningen finns på tornets nordvästra hörnsten och den välskrivna runraden löper i en lodrät linje. Runinskriften är liksom kyrkan från medeltiden och två translittererade versioner lyder enligt nedan:

Inskriften

Runsvenska: an(d)ur ÷ (t)elht(i) þinna fakra sten : host 

Nusvenska: Andor tillhögg denna fagra sten

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under äldre medeltiden
Runinskrift U 220

Källor

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Vallentuna kommun
Alphonse Pyrame de Candolle

Alphonse Louis Pierre Pyrame de Candolle, född 28 oktober 1806 i Paris, död 4 april 1893 i Genève, var en fransk-schweizisk botaniker och entomolog, son till Augustin Pyrame de Candolle.

Alphonse de Candolle var professor i botanik i Genève och fortsatte, tillsammans med andra lärda, faderns Prodromus (band 8-17) samt utgav dessutom Géographie botanique raisonnée (1855), som hade ganska stor betydelse för växtgeografin, Histoire des sciences et des savants depuis deux siècles (1872), Origine des plantes cultivées (1883) och, tillsammans med sin son Casimir Pyrame de Candolle (1836-1918), Monographiæ phanerogamarum. Prodromi nunc continuatio et nunc revisio (nio band, 1878-96) med mera. Han blev ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1859 och Vetenskapssocieteten i Uppsala 1860.

Källor

 

Schweiziska entomologer
Schweiziska professorer i botanik
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Mottagare av Linnean Medal
Zoologer under 1800-talet
Botaniker under 1800-talet
Schweiziska forskare under 1800-talet
Födda 1806
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Alumner från Genèves universitet
Upplands runinskrifter 220

Runinskrift U 220 är en kort inskrift i bogårdsmurens ena hörnsten vid Vallentuna kyrka i Vallentuna socken och Vallentuna kommun i Uppland. Stenen finns på kyrkogårdens västra sida och strax intill en passage genom kyrkogårdsmuren. Inskriften är liksom kyrkan från tidig medeltid.

Inskriften

Se även 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under äldre medeltiden
Runinskrift U 219

Källor

Fotnoter 

Upplands runinskrifter
Runinskrifter i Vallentuna kommun
Ringside

Ringside var en biograf vid Götgatan 93 på Södermalm i Stockholm. Biografen öppnade 1926 under namnet Månen. Senare namn var Cora, Ri-Cora och slutligen Ringside 1-2 som lades ner på 1990-talet.

Historik

Biografen låg mitt emot Ringens köpcentrum, nära Ringvägen och hette Månen när det öppnades på hösten 1926. Salongen var långsmal och hade 339 platser. I början var Månen stumfilms-biograf, men utrustades 1930 för visning av ljudfilm. Efter en ombyggnad 1939 öppnade biografen under namnet Cora, då tillkom, efter tidens biografmode, en baldakin med neonslingor på undersidan och biografens namn Cora i skrivstil på ovansidan. 

År 1967 övertogs Cora av Ri-Teatrarna och fick namnet Ri-Cora. 1973 moderniserades Ri-Cora, men lades ner i juni 1975 för att säljas och bli bingolokal. Av olika skäl gick köpet aldrig igenom utan lokalen stod tom fram till 18 augusti 1979, då Ri-Teatrarna öppnade biografverksamhet igen med premiären på filmen Moonraker. För att få nya verksamheten lönsam hade salongen byggts om till en mindre (salong 1) med 101 sittplatser, och en något större (salong 2) med 148 sittplatser. Maskinrummet hade placerats mitt i den gamla lokalen med projektorerna riktade åt två håll. Maskinisten skötte även vaktmästartjänsten. Det enda spåret av den tilltänkta verksamheten efter Ri-Cora var den färgglada heltäckningsmattan i salong 1 med olika kända spelplaner som hade levererats för, men aldrig använts i den bingohall som inte blev av. Det nya namnet blev Ringside 1-2, en ordlek baserad på att biografen låg "vid sidan av Ringvägen". Ringside övertogs 1983 av Europafilm i och med deras arrende av Ri-Teatrarna, och senare av SF Bio AB med deras köp av Europa Film. 

År 2009 disponerades lokalen av O´Learys Pub och Sportsbar och endast baldakinen påminde om den tidigare biografen. 2020 pryds baldakinen åter av bokstäverna Ri Cora då lokalen nu huserar en asiatisk restaurang vars namn, Ri Cora Restaurang & Bar, är valt för att anknyta till den tidigare biografverksamheten.

Referenser

Källor

Externa länkar

Nedlagda biografer i Stockholm
Södermalm
Sankt Blasius kyrka, Dubrovnik

Sankt Blasius kyrka () är en kulturminnesskyddad romersk-katolsk kyrka i Dubrovnik i Kroatien. Den är tillägnad Dubrovniks skyddshelgon Sankt Blasius och uppfördes åren 1706–1715 i barockstil enligt ritningar av den venetianske byggherren Marino Gropelli. Kyrkan är belägen vid Loggiatorget i den av Unesco världsarvslistade Gamla stan och är en av Dubrovniks turistattraktioner.

Historik 
På platsen för dagens kyrka stod tidigare en kyrka i romansk stil ursprungligen uppförd år 1368. Denna kyrka fick smärre skador i jordbävningen år 1667 och förstördes senare i en brand år 1706. Den dåvarande republiken Dubrovniks myndigheter beslutade då att låta uppföra en ny kyrka på platsen. Redan samma år gavs den venetianske byggherren Marino Gropelli uppdraget att rita den nya kyrkan som stod färdig år 1715. Gropelli ritade kyrkan med Sankt Mauritius kyrka i Venedig som förebild. Denna kyrka var i sin tur ett verk Andrea Sansovino. 

Sankt Blasius kyrka skadades i jordbävningen år 1979. I belägringen av Dubrovnik år 1991 då den jugoslaviska armén bestående av serbiska och montenegrinska enheter besköt staden med tungt artilleri skadades kyrkans tak och norra fasad. Kyrkan har sedan dess restaurerats och har idag inga synliga spår av förstörelsen.

Arkitektur och beskrivning 
Kyrkan har en kupol och en stor trappa som leder till dess portal och huvudentré. Den utsmyckade fasaden har fyra pelare och en mängd helgon och maskaroner. I kyrkan finns flera konstverk i barockstil. Högaltaret pryds av en gotisk 1400-talsskulptur av förgyllt silver föreställande Sankt Blasius.

Se även 
 Helige Frälsarens kyrka
 Katedralen i Dubrovnik

Referenser

Externa länkar 

Blasius kyrka, Sankt
Blasius kyrka, Sankt
Blasius kyrka, Sankt
Ingmar Villqist

Ingmar Villqist, född 1960 i Chorzów, är en polsk dramatiker. Det skandinaviskt klingande namnet är en pseudonym för Jarosław Świerszcz. Han valde att använda pseudonym i samband med uppsättningen av hans första pjäs Oskar i Ruth (1998), då han var professor vid Konstakademien i Warszawa och inte var säker på sin framgång som dramatiker. Inom några år var han emellertid en av de mest spelade dramatikerna i Polen, och har även översatts till en rad andra språk, bl.a. svenska av Lennart Ilke. Villqist har skrivit ett femtontal pjäser, en roman och några filmmanus. Från hösten 2008 till december 2010 var han administrativ och konstnärlig ledare för Gombrowiczteatern i Gdynia. Under 2010 tilldelades han priset för bästa regidebut för filmen Ewa på 10:e Internationella Filmfestivalen i Wroclaw.

Bibliografi

 Helvers natt och andra dramer, översättning av Lennart Ilke. ILKE Bokförlag, 2005 
 Oskar och Ruth, översättning av Lennart Ilke. ILKE Bokförlag, 2008

Polskspråkiga författare
Polska författare under 1900-talet
Polska författare under 2000-talet
Födda 1960
Levande personer
Män
Oskodda karmeliter

Oskodda karmeliter, O.C.D., latin: Ordo Carmelitarum Discalceatorum, är en katolsk orden, grundad 1593, att särskilja från karmelitorden, som grundades 1206–1214. Orden har sitt moderhus i Rom.

Anders Arborelius, biskop av Stockholms katolska stift, är oskodd karmelit.

Externa länkar 
 Order of Discalced Carmelites

Romersk-katolska ordnar och kongregationer
Karmelitorden
Rumjana Zjeleva

Rumjana Ruseva Zjeleva (bulgariska: Румяна Русева Желева), ibland Jeleva, född 18 april 1969 i Nova Zagora, är en bulgarisk politiker. Hon tillhör det liberal-konservativa partiet Medborgare för Bulgariens europeiska utveckling. 

Zjeleva har en doktorsexamen i sociologi från Otto-von-Guerickeuniversitet i Magdeburg. Hon var ledamot av Europaparlamentet 2007-2009 och ingick där i Europeiska folkpartiet. Sedan 2009 är hon Bulgariens utrikesminister. 

Zjeleva nominerades i november 2009 till EU-kommissionär i Kommissionen Barroso II med ansvar för humanitärt bistånd och krisberedskap. Efter kraftig kritik från Europaparlamentet, drog Zjeleva tillbaka sin kandidatur den 19 januari 2010 och meddelade också att hon lämnade posten som utrikesminister för Bulgarien.

Referenser 
 Europaparlamentets webbplats

Noter 

Bulgariens utrikesministrar
Ledamöter av Europaparlamentet från Bulgarien
Bulgariska politiker under 2000-talet
Födda 1969
Levande personer
Kvinnor
SoulO

SoulO är ett album med Nick Lachey från 2003. Det är hans första album som soloartist sen han lämnade pojkbandet 98 Degrees.

Låtlista
 Shut Up
 Let Go
 This I Swear (ledmotiv till MTV TV-serien Newlyweds: Nick and Jessica
 Could You Love
 Carry on
 You're the Only Place
 Can't Stop Loving You
 Edge of Eternity
 It's Alright
 I Fall in Love Again
 Open Your Eyes
 On And on
 Think I'm Losing You (Japansk bonuslåt)
 Uh Huh (Yeah Yeah) (Japansk bonuslåt)

Singlar
 Shut Up
 This I Swear

Musikalbum 2003
Amerikanska debutalbum
Ludwig Thuille

Ludwig Wilhelm Andreas Maria Thuille, född 30 november 1861 i Bozen, Sydtyrolen, död 5 februari 1907 i München, var en österrikisk tonsättare.

Thuille, som var elev till Joseph Pembaur och Josef Gabriel Rheinberger, blev 1883 lärare i pianospel och musikteori vid Münchens musikskola och fick 1890 professors titel. Hans sagoopera Lobetanz (1898) präglas av vek och svärmisk romantik, men har även partier med dramatisk styrka. Mindre bemärkta blev hans operor Theuerdank (1897, prisbelönt) och Gugeline (1901). Han skrev vidare kammarmusik (bland annat en sextett för piano och blåsinstrument), Traumsommernacht med flera orkesterverk, orgelsonater, manskörer och blandade körer samt solosånger och pianostycken. Tillsammans med Rudolf Louis utarbetade han en harmonilära (1907; andra upplagan 1908).

Källor
 

Österrikiska klassiska kompositörer
Österrikiska professorer
Österrikiska musiker under 1800-talet
Österrikiska musiker under 1900-talet
Personer från Bolzano
Födda 1861
Avlidna 1907
Män
Ugglan