kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Greenfield-papyrusen

Greenfield-papyrusen (även Nesitanebetashrus dödsbok, BM EA 10554-87) är det hittills längsta papyrusfyndet av en dödsbok och begravningsceremoni från det Tredje mellantiden i Forntida Egypten. Manuskriptet dateras till cirka 1000-talet f.Kr. Papyrusen förvaras idag på British Museum i London.

Manuskriptet
Greenfield-papyrusen är en papyrusrulle med en ursprunglig längd på cirka 37 meter och cirka 47 cm bred. Numera är manuskriptet delat i 96 bitar.

Manuskriptet innehåller både text och teckningar, texten är skriven på rectosidan och i hieratisk skrift och delvis i hieroglyfer. Dödsboken omfattar en rad hymner, litanier, vördnadsbetygelser och hommager.

Papyrusen dateras till mellan 1050-talet och 950-talet f. Kr. under Egyptens tjugoförsta dynasti. Manuskriptet beskriver prästen Pinudjem II dotter Nesitanebetashrus begravning kring år 930 f. Kr.

En av scenerna visar när guden Shu (Luftens gud) hjälper Nut (Himlens gud) att dela på himmel och jord, framställd som Geb (Jordens gud).

Bland scenerna återfinns även delar ur världens skapelse enligt den egyptiska skapelsemyten med guden Atum i centrum.

Historia
Det är inte känt när och hur papyrusen upptäcktes men engelske Greenfield införskaffade manuskriptet kring 1880, fyndplatsen antas vara nekropolen i Deir el-Bahri.

Efter Greenfields död donerade hans änka Edith Mary Greenfield manuskriptet 1910 till British Museum, papyrusens arkivnummer är BM EA 10554-87.

1912 publicerade engelske Ernest Alfred Wallis Budge en översättning i boken "''The Greenfield papyrus in the British Museum - The funerary papyrus of Princess Nesitanebtȧshru, daughter of Painetchem II and Nesi-Khensu, and priestess of Ȧmen-R̄a at Thebes, about B.C. 970"' utgiven av British Museum.

Referenser

Litteratur

Noter

Externa länkar
 Om Greenfield-papyrusen
 Bilder på Greenfield-papyrusen, British Museum

Forntidens Egypten
British Museums samlingar
Handskrifter
Papyrus
Ipuwer-papyrusen

Ipuwer-papyrusen (även The Admonitions of Ipuwer / Ipuwers förmaningar och The Dialogue of Ipuwer and the Lord of All / Ipuwers dialog med Herren över allt) är ett papyrusfynd från forntidens Egypten och innehåller texter om händelser som liknar Egyptens tio plågor. Manuskriptet dateras till cirka 1500-talet f.Kr. och förvaras idag på Rijksmuseum van Oudheden i Leiden.

Manuskriptet 
Ipuwer-papyrusen är ett enda papyrusark och dateras till cirka 1500-talet f. Kr kring tiden efter farao Senusret III regeringstid och före Hyksosvandringen. Texten är skriven i hieratisk skrift och skriven på rectosidan av arket.

Texten beskriver ett Egypten drabbat av naturkatastrofer och i socialt kaos, där de fattiga blivit rika och de rika blivit fattiga, en värld där krig, svält och död finns överallt. Texten anses vara ett dokument för den oroliga perioden under Andra mellantiden. De beskrivna händelserna liknar Egyptens tio plågor i Andra Moseboken inför Uttåget ur Egypten och anses därför av många religionsforskare stärka Bibelns berättelser.

Historia 
Det är inte känt när papyrusen skrevs men författaren namn var Ipuwer. Forskare förmodar att detta bevarade manuskript är gjort under Nya riket som en avskrift av ett äldre papyrusark då författaren allmänt anses ha levt under Mellersta riket eller Andra mellantiden.

1828 införskaffade svenske Johann d' Anastasy, som då var svensk generalkonsul i Alexandria och samlade på papyrus, en stor mängd manuskript från ett fynd vid utgrävningar nära Thebe där manuskriptet är del i en större samling. D'Anastasy sålde senare större delen av sin samling (där även Stockholmspapyrusen och Leiden X-papyrusen ingick) till Nederländerna.

I Nederländernas fördes manuskripten till Rijksmuseum van Oudheden (Riksmuseet för antikviteter) i Leiden.

1909 publicerades den första översättningen "The admonitions of an Egyptian sage from a hieratic papyrus in Leiden (Pap. Leiden 344 recto)" gjord av Alan Henderson Gardiner och utgiven av J. C. Hinrichs förlag i Leipzig.

Manuskriptets arkivnummer i Rijksmuseum van Oudheden är Papyrus Leiden 344

Referenser

Externa länkar 
 Engelsk översättning av Ipuwer-papyrusen
 Bild ur Ipuwer-papyrusen

Forntidens Egypten
Egyptisk mytologi
Handskrifter
Papyrus
Jumilhac-papyrusen

Jumilhac-papyrusen är ett papyrusfynd från antikens Egypten och innehåller texter ur den tidiga egyptiska mytologin. Manuskriptet dateras till cirka 350-talet f.Kr. och förvaras idag på Musée du Louvre i Paris.

Manuskriptet
Jumilhac-papyrusen är en stor papyrusrulle om 23 ark med en sammanlagd längd på cirka 9 meter. Texten är skriven i hieroglyfer.

Texten beskriver den egyptiska mytologin främst i områden kring det 17.e, 18.e och 19.e nome (administrativ indelning i det Gamla Egypten) i Övre Egypten. Papyrusen antas vara nedskriven under den sena perioden av den ptolemaiska perioden kring Egyptens trettionde dynasti eller under den tidiga perioden av den grekisk-romerska perioden  av präster som gick igenom gamla, delvis fragmenterade, papyrusark från det Gamla riket i Forntida Egypten och som ville bevara de gamla legenderna och traditionerna.

Manuskriptet ger en stor inblick i bakgrunden till dåtidens egyptiska religion och mytologi.

Papyrusen beskriver bland annat Seth lemlästning av brodern Osiris, Neftys halshuggning av Hathor, utförlig bakgrund av Anubis och en rad andra gudar. 

Manuskriptet omfattar även en rad erotiska texter och bilder.

Historia
Det är inte känt när och hur papyrusen upptäcktes men den donerades till Musée du Louvre år 1945 av familjen Jumilhac där tidigare släktingar tjänstgjorde i Egypten under Napoleon III.

1961 publicerade franske Jacques Vandier en översättning i boken "Le papyrus Jumilhac" utgiven av franska Centre national de la recherche scientifique.

Manuskriptets arkivnummer på Musée du Louvre är E 17110.

Referenser

Externa länkar
 Om Jumilhac-papyrusen
 Bild av Jumilhac-papyrusen
 Bild ur Jumilhac-papyrusen
 Teckning ur Jumilhac-papyrusen

Antikens Egypten
Egyptisk mytologi
Handskrifter
Papyrus
Louvren
Moskva-papyrusen

Moskva-papyrusen (Papyrus Moskva 4676) är ett papyrusfynd från det Mellersta riket i Forntida Egypten. Manuskriptet dateras till cirka 1850 f.Kr. och förvaras idag på Pusjkinmuseet i Moskva. Tillsammans med Rhindpapyrusen (ca 1650 f.Kr.) utgör manuskripten några av de äldsta bevarade texterna om matematik.

Manuskriptet
Moskva-papyrusen är en cirka 5,5 meter lång och cirka 7 cm bred fragmenterad papyrusrulle med en samling matematiska uppgifter. Texterna är skrivna i hieratisk skrift. Papyrusarken dateras till cirka 1850-talet f. Kr. till Egyptens elfte dynasti. Samlingen omfattar 9 läsbara ark med sammanlagd 60 uppgifter varav 25 finns bevarade, uppgifterna rör geometri.

 Uppgift 6
handlar om beräkning av sidorna av en rektangel.

 Uppgift 10
handlar om beräkning av ytan på en sfär.

 Uppgift 14
handlar om beräkning av volymen i ett Avstympat parti.

 Uppgift 56 - 60
handlar om olika beräkningar av trianglar.

Historia
Det är inte känt när och hur papyrusen upptäcktes men ryske egyptologen Vladimir Semjonovitj Golenisjtjev införskaffade manuskriptet i Egypten kring 1893. Fyndplatsen antas vara Dra Abu el-Naga nära Thebe. Manuskriptet var del i samlingen Golenisjtjev papyri.

1911 donerade Golenishchev manuskriptet till Moskvamuseet.

Senare hamnade manuskriptet i Pusjkinmuseet, papyrusens arkivnummer är P. 4676.

1930 publicerade ryske Vasilij Vasiljevitj Struwe och Boris Alexandrovitj Tuarev en översättning till tyska i boken "Mathematischer Papyrus des Staatlichen Museums der Schönen Künste in Moskau - Quellen und Studien zur Geschichte der Mathematik " utgiven av J. Springer förlag i Berlin.

Referenser

Litteratur

Noter

Externa länkar
 Uppgifter ur Moskva-papyrusen
 Uppgift 10 i sin helhet
 Om uppgift 14

Forntidens Egypten
Matematikens historia
Handskrifter
Papyrus
Strasbourg-papyrusen

Strasbourg-papyrusen (P. Str. Gr. 254) är ett papyrusfynd från antikens Egypten och innehåller den äldsta kända beskrivningen av Liturgi i dåtidens Alexandria. Manuskriptet dateras till cirka 300 -500-talet e.Kr. och förvaras idag på Bibliothèque nationale et universitaire i Strasbourg.

Manuskriptet
Strasbourg-papyrusen är ett enda papyrusark och består av 6 fragmenterade bitar, delarnas storlek är cirka 20 × 12 cm.

Texten är skriven på Klassisk grekiska och tros vara den struktur som Sankt Markus använde vid Nattvardens högmässa och därmed vara cirka 600 år äldre än den näst äldsta kända bevarade anteckningen om högmässa i Alexandria.

Manuskriptet innehåller hela strukturen (om än kortfattad och i annan ordning) för en högmässa med Sanctus, Lovsång, Förbön och avslutas med Doxologi, anamnes och Supplik.

Historia
Det är inte känt när och hur papyrusen upptäcktes men den donerades till Bibliothèque nationale et universitaire kring år 1899.

1928 publicerade franske Michel Andrieu och Paul Collomp en översättning i "Fragments sur Papyrus L’Anaphore de Saint Marc" i tidskriften Revue des sciences religieuses.

Manuskriptets arkivnummer på Bibliothèque nationale et universitaire är P. Str. Gr. 254.

Referenser

Externa länkar
 Om Strasbourg-papyrusen
 Texten ur Strasbourg-papyrusen

Antikens Egypten
Ortodox kristendom
Handskrifter
Papyrus
Solbergskyrkan

Grums nya kyrka eller Solbergskyrkan, kyrkobyggnad som tillhör Grums församling i Karlstads stift. Kyrkan ligger centralt i samhället Grums. Sedan tidigare finns Grums gamla kyrka som ligger cirka tre kilometer åt nordväst.

Kyrkobyggnaden
Under 1940-talet påbörjades församlingsverksamhet i centrala Grums. Temporärt inreddes ett kapell i en rödmålad stuga som kallades Lavinias stuga. Under 1940- och 1950-talen började kyrkofullmäktige projektera för en småkyrka och startade en insamling. Hösten 1960 invigdes kyrkan som fick namnet Solbergskyrkan. Ritningarna var utförda av arkitekt Johannes Olivegren i Göteborg.

Solbergskyrkan är utformad som en basilika med sidoskepp vid norra och södra sidan. Mittskeppet har högst upp ett klerestorium med fönster för ljusinsläpp. Södra sidoskeppet inrymmer vapenhus och sakristia. Invändigt och utvändigt är kyrkan klädd med gult fasadtegel. Glasmålningarna i hugget glas är gjorda av konstnärerna Randi Fisher och Ralph Bergholtz.
Ansgarskyrkan i Eskilstuna som uppfördes 1962 är också ritad av Johannes Olivegren och har glasmålningar i hugget glas av Randi Fisher och Ralph Bergholtz. Den är i rött tegel men har annars vissa likheter med Solbergskyrkan.

Söder om kyrkan uppfördes 1966 en fristående klockstapel av vitmålad betong.
1976 byggdes i anslutning till kyrkan ett församlingshem, vid namn Solbergsgården. Församlingshemmet var planerat redan från början, men av ekonomiska skäl sköts bygget upp på framtiden.
1988 monterades den ursprungliga predikstolen ned, efter godkännande av Johannes Olivegren, och ersattes av en anspråkslös ambo i trä. På 1990-talet installerades fjärrvärme och den höga skorstenen vid vapenhuset togs bort.

Inventarier
 Dopfunten består en cuppa av mönsterhuggen granit och vilar på ett fundament av gult tegel. Liksom medeltida dopfuntar finns möjlighet till nedsänkning. Tillhörande dopskål av blå emalj vilar på ett korsformat underlag av järn som symboliserar de fyra floderna i paradiset.

Orgel
 Orgeln i lackad furu är tillverkad 1967 av Grönlunds Orgelbyggeri AB i Gammelstad. Orgeln är mekanisk.

Galleri

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Kyrkor i Karlstads stift Del I, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, 
 
 

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Grums kommun
Kyrkobyggnader invigda 1960
1960 i Sverige
Neurotoxicitet

Neurotoxicitet är en störning i nervsystemet som uppstår efter exponering av naturliga eller konstgjorda giftiga ämnen, som kallas nervgifter. Nervgiftet förändrar den normala verksamheten i nervsystemet. Detta kan eventuellt störa eller till och med döda nervceller, viktiga celler som förmedlar och bearbetar signaler i hjärnan och andra delar av nervsystemet. 

Neurotoxicitet kan bero på exponering för ämnen som används vid kemoterapi, strålbehandling, drog och organtransplantationer samt exponering för tungmetaller som bly och kvicksilver, vissa livsmedel och livsmedelstillsatser, bekämpningsmedel, industriella och / eller lösningsmedel, kosmetika, och vissa naturligt förekommande ämnen. Symptomen kan vara: muskelsvaghet, domningar, minnesförlust, syn, och / eller intellekt, huvudvärk, kognitiva och beteendemässiga problem.

Förgiftningar
Neurologi
Fem år på Mars

Fem år på Mars är den svenska version av dokumentären Five Years on Mars med svensk berättaröst där man får veta hur det gått med Nasas utforskning av Mars och vad de två mobila forskningsrobotarna Spirit och Opportunity skickat hem under loppet av fem år. I den engelska versionen görs berätterrösten av Lance Lewman.

Dokumentärer på TV
Lisa Eilbacher

Lisa Marie Eilbacher, född 5 maj 1956 i Dhahran, Saudiarabien, är en amerikansk skådespelerska.

Hon föddes i Saudiarabien där hennes far var direktör för ett oljebolag. Hon växte till en början upp i Frankrike. När Eilbacher var sju år gammal flyttade familjen till Beverly Hills, där den fransktalande flickan upptäcktes av en talangscout när hon promenerade med sin mamma.

Filmografi

Filmer
1972 - Ungkarlsdrömmen - Caroline
1982 - En officer och gentleman - Casey Seeger
1983 - 10 to Midnight - Laurie Kessler
1984 - Snuten i Hollywood - Jeannette "Jenny" Summers
1989 - Leviathan - havets hämnare - Bridget Bowman
1991 - Blind Man's Bluff - Carolyn
1992 - Blind terror - Terry O'Neill
1992 - Sister Act - Vince LaRoccas girlfriend
1992 - Dödliga löften - Nina Sloane
1995 - En smutsig historia - Janet Van Degen
1995 - Dazzle - Fernanda Kilkullen

TV-serier
1972 - Bröderna Cartwright - Eloise, 1 avsnitt
1976 - San Francisco - Gail Dobbs, 1 avsnitt
1978 - Hawaii Five-O - Elaine Sebastian, 1 avsnitt
1983 - Krigets vindar - Madeline Henry, samtliga 7 avsnitt
1990-1991 - En röst i natten - Nicky Molloy, 19 avsnitt

Källor
 
 

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1956
Levande personer
Amerikanska barnskådespelare
Djungel-George 2

Djungel-George 2 () är en amerikansk-australiensisk långfilm från 2003 i regi av David Grossman, med Christopher Showerman, Julie Benz, Angus T. Jones och Thomas Haden Church i rollerna. Filmen är en uppföljare Djungel-George (1997).

Handling
Nu lever George lycklig i djungeln tillsammans med sin vackra fru Ursula och deras son George junior. Men vad George inte vet om är att en lömsk orm smugit sig in i djungeln - Ursulas mamma Beatrice. Hon tänker göra allt för att Ursula ska lämna George. Inte nog med det, hon vill också jämna hela djungeln med marken! Plötsligt är Ursula bortrövad och spåren leder till Las Vegas. Där måste George och hans vilda djungelvänner först rädda tillbaka Ursula och sedan snabbt som ögat åka tillbaka för att rädda sitt eget djungelparadis innan det är för sent!

Rollista

Svenska röster 
 George - Eric Donell
 Ursula - Cecilia Milocco
 George Jr - Filip Hallqvist
 Lyle Van de Groot - Niclas Ekholm
 Beatrice -  Gunilla Orvelius
 Apan - Håkan Skoog
 Berättare - Roger Storm

Externa länkar

Filmer 2003
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska familjefilmer
Östra Möjaskärgården

Östra Möjaskärgården kallas en skärgård med ett tjugotal mindre öar som ligger i sydöstra delen av Storö-Bockö-Lökaö naturreservat, öster om Lökaön och Inner- och Ytter-Sillö. De ganska branta öarna ligger tätt och ger gott skydd. Sunden mellan öarna är oftast djupa nog även för större båtar, men de är smala och rikligt med undervattensstenar gör dem svårnavigerade. Ibland räknas även närliggande öar som Ådskär i norr och Äggekobb i söder till området.

Historia
Öarna ägdes sedan gammalt gemensamt av de olika byalagen på Möja och användes för bete, slåtter, fiske och jakt på sjöfågel. På 1800-talet skiftades öarna mellan de olika gårdarna. En bit in på 1900-talet dök det upp bebyggelse i form av fritidshus. Idag ägs området till största delen av Skärgårdsstiftelsen och ingår i Storö-Bockö-Lökaö naturreservat.

Källor 
 

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Ivan Kirejevskij

Ivan Vasiljevitj Kirejevskij (), född 3 april (gamla stilen: 22 mars) 1806 i Moskva, död 23 juni (gamla stilen: 11 juni) 1856 i Sankt Petersburg, var en rysk författare; bror till Pjotr Kirejevskij.

Kirejevskij tjänstgjorde en tid vid inrikeskollegiets arkiv i Moskva och knöt, under en studieresa i Tyskland, personlig bekantskap med Friedrich Hegel och Friedrich von Schelling. Han medverkade i Michail Pogodins tidskrifter "Moskvitianin" och "Moskovskij Sbornik", tills de förbjöds av regeringen. I dessa tidskrifter uppträdde han som varm anhängare av slavofilismen, särskilt ur religiös synpunkt, enär han under längre tids vistelse hos eremiten Filaret av denne stärkts i sin övertygelse om den ryska ortodoxins förträfflighet. Kirejevskijs samlade skrifter utgavs 1861.

Källor

Noter

Ryska författare under 1800-talet
Ryskspråkiga författare 
Födda 1806
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Författare från Moskva
Vulimiri Ramalingaswami

Vulimiri Ramalingaswami, född 8 augusti 1921, död 28 maj 2001, var en indisk medicinsk forskare. 

Ramalingaswami tillhörde en ortodox brahminfamilj i södra Indien. Hans far var en lägre tjänsteman inom den statliga administrationen. Han fick sin medicinska utbildning från Andhra Medical College och gick sedan på ett stipendium till Oxfords universitet. Hans banbrytande forskning inom kost (nutrition) fick honom invald i National Academy of Sciences, ryska akademin för medicinska vetenskaper och Royal Society of London. Han var också chef för All India Institute of Medical Sciences (AIIMS) och senare generaldirektör för indiska rådet för medicinsk forskning (Indian Council of Medical Research) och ordförande i Indian National Science Academy. Han betraktades  som en lärare med internationellt anseende inom området undernäring. Indiska rådet för medicinsk forsknings byggnad är namngiven efter honom: Ramalingaswami Bhavan.

Medlemskap
Indian Academy of Sciences.
Indian National Science Academy.
National Academy of Medical Sciences.
National Academy of Sciences, USA.
Royal College of Pathologists (London), UK.
Royal College of Physicians, UK.
Ryska akademien för medicinska vetenskaper

Källor

Indiska läkare
Födda 1921
Avlidna 2001
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Oxfords universitet
Sydlig ålbrosme

Sydlig ålbrosme (Lycodes sarsii) är en bottenfisk från familjen tånglakefiskar som finns i Nordatlanten.

Utseende 
En långsmal fisk med ålliknande kroppsform. De unga fiskarna är gråbruna utan mönster och saknar fjäll. Äldre fiskar får en mer varierad färgteckning och har fjäll på kroppen.Ryggfenan, stjärtfenan och analfenan är sammanvuxna till en enda fena, medan bröstfenorna är små. Som mest kan fisken bli 20 cm lång. Arten har flera stora, slemfyllda gropar med sinnesorgan längs käkarna.

Vanor 
Den sydliga ålbrosmen är en bottenfisk som lever på mjukbotten (dy) på ett djup mellan 150 och 500 n, gärna inte för långt ifrån kusten. Den lever på bottendjur som havsborstmaskar, kräftdjur och musslor.

Utbredning  
Arten finns från nordöstra Kanada (Newfoundland), södra Grönland och Island till Norges kust, därifrån till Kolahalvön i norr och Skagerack i söder. Besöker tillfälligtvis Bohuslän.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Pjotr Kirejevskij

Pjotr Vasiljevitj Kirejevskij (ryska: Пётр Васильевич Киреевский), född 23 februari (gamla stilen: 11 februari) 1808 i Dolbino, guvernementet Kaluga, död 6 november (gamla stilen: 25 oktober) 1856 i Orjol, var en rysk etnograf. Han var bror till Ivan Kirejevskij. 

Kirejevskij utförde, med kritisk urskillning, en omfattande insamling av ryska folkvisor, som 1860–74 utgavs av Pjotr Bessonov i tio band, innehållande episk-mytiska, heroiska och rent historiska folkvisor från Vladimir I:s tid fram till 1800-talet.

Källor

Om Kirejevskij (på ryska)

Ryska etnografer
Personer i Ryssland under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Personer från Kaluga oblast
Ladd

Ladd är ett engelskt släktnamn.

 Alan Ladd, skådespelare
 Andrew Ladd, ishockeyspelare
 Cheryl Ladd, skådespelerska

Engelska efternamn
Dhahran

Dhahran (arabiska: الظهران, aẓ-Ẓahrān) är en stad i provinsen Ash Sharqiyah i östra Saudiarabien, på en liten halvö vid Persiska viken, omkring 13 kilometer söder om Dammam. Folkmängden uppgår till cirka 120 000 invånare.

Näringsliv 
Dhahran är knutpunkt för flera oljeledningar, och är ett viktigt administrativt center för den saudiska oljeindustrin. Stora oljefyndigheter gjordes i området 1931 och 1935 borrades det första hålet, som används än i dag, av Standard Oil of California (nuvarande Chevron), som bildade ett dotterbolag i Saudiarabien, Arabian American Oil Company (ARAMCO). Bolaget heter i dag Saudi Aramco, ägs av den saudiska staten och har sitt huvudkontor i Dhahran.

Kommunikationer 
Staden ligger vid järnvägen mellan Dammam och Riyadh, och har en internationell flygplats.

Kultur och utbildning 
I Dharhan finns ett universitet och ett tekniskt museum.

Källor

Externa länkar
Dhahrans webbplats 

Orter i Saudiarabien
Dmitrij Miljutin

Dimitrij Aleksejevitj Miljutin (ryska Дмитрий Алексеевич Милютин), född den 10 juli 1816 i Moskva, död den 7 februari 1912 i Simeiz, var en rysk greve, general och krigsminister, bror till Nikolaj Miljutin.

Miljutin blev 1833 officer vid artilleriet, men flyttades 1836 till generalstaben, vilken han sedan tillhörde, under tiden som han tjänstgjorde än vid gardet, än i Kaukasien samt en tid innehade en lärarplats vid generalstabsakademien. 1854 blev Miljutin generalmajor, följde 1856 generalen furst Barjatinskij som stabschef till Kaukasien och vann så denne mäktige mans förtroende, att han genom honom 1860 erhöll en fördelaktig befattning vid krigsministeriet och till och med förordades hos kejsaren som efterträdare åt den dåvarande krigsministern Nikolaj Suchozanet.

9 november 1861 övertog Miljutin också krigsministerportföljen och visste att med sin duglighet nedslå det motstånd, som den dittills övermäktiga aristokratin satte mot nykomlingen. Bland åtgärder, som han vidtog inom krigsväsendet, må påpekas tjänstetidens betydliga nedsättning, förvaltningens ordnande och decentralisering genom införande av militärdistriktsindelning, förbättrandet av soldaternas ställning genom kroppsstraffens avskaffande och genom införandet av noggrannare kontroll, utfärdandet av ny rättegångsordning, höjandet av officersbildningen, särskilt genom upprättande av de så kallade junkerskolorna, arméns fördubbling efter polska upproret och slutligen den allmänna värnpliktens införande 1874.

Miljutin, som 1878 erhållit grevlig värdighet, fick 1881 avsked från ministerposten med fältmarskalks värdighet och ledamotskap av riksrådet.

Källor

 

Ryska fältmarskalkar
Ryska grevar
Ryska politiker
Födda 1816
Avlidna 1912
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Personer från Moskva
Mottagare av Serafimerorden
Katt Williams

Katt Williams, född 2 september 1973, är en amerikansk komiker, rappare och skådespelare.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Män
Födda 1973
Amerikanska komiker
Levande personer
Lista över countyn i Washington

Detta är en lista över de 39 countyn som finns i delstaten Washington i USA.

Referenser 

 
Washingtons countyn
Washingtons countyn