kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
André Gjörling

Hans André Gjörling, född 23 september 1970 i Stockholm, död 13 mars 2011 i Stockholm, var en svensk skådespelare och sångare.

Gjörling fick sin musikaliska utbildning på Adolf Fredriks musikskola. Han slog igenom för den breda publiken som 14-åring i TV-serien Toffelhjältarna. Han var även med i Ola Ströms och Per Dunsös uppföljare Solstollarna som sändes i SVT året därpå. 1989 var han åter med i en produktion signerad Ström och Dunsö, kallad Cozmoz, där han bl a spelade mot Helena Seger (senare sambo med fotbollsspelaren Zlatan Ibrahimovic). Efter dessa program blev det en större satsning på musiken och mindre skådespeleri.

Biografi 
Mellan 1995 och 1998 gick Gjörling på teaterskola i New York och fick där lära sig arbeta både framför och bakom kameran. I slutet av 1990-talet gjorde han comeback i svensk TV då han fick rollen som busen Ulf Lindström i TV-serien Skilda världar.

Utöver skådespeleri och musik arbetade Gjörling ibland även som klädmodell. Han var även gitarrist och spelade under många år med The Corbies, en grupp med inriktning på irländsk och skotsk folkmusik som hans far, Anders Gjörling, var med att starta 1973. Senare var han även med och bildade gruppen Pure Malt, tillsammans med sin kusin Stefan Hübinette och vännen Robin Lindblad.

André Gjörling avled 40 år gammal av hjärtsvikt.

Filmografi 
 – fågel, försäljare m.fl.
 – Hilding
 – Oliver 
 – André i säsong 1 och Peter i säsong 2
 – Cliff
 – Ulf Lindström

Referenser

Externa länkar 
 André Gjörling i Öppet arkiv

 

Födda 1970
Svenska sångare
Män
Avlidna 2011
Skådespelare från Stockholm
Sångare från Stockholm
Alma Öhrström

Alma Elida Öhrström, född 7 november 1897 i Räng, Malmöhus län, död 1987, var en svensk målare och bibliotekarie.

Hon var dotter till byggmästaren Lars Nilsson och Anna Christensson och gift första gången 1919 med polisuppsyningsmannen Gustaf Larsson och från 1944 med rektorn Axel Öhrström och mor till konstnären Marianne Cronberg. Hon tjänstgjorde som bibliotekarie 1938–1953 och kunde under den tiden inte utöva sitt konstnärskap fullt ut. Hon började måla 1954 och deltog periodvis i olika målarkurser under vinterhalvåren 1954–1962 bland annat för Torsten Hult i Höganäs, men hon räknade sig själv som autodidakt. Öhrströms konst präglas av stor berättarglädje, framför allt från barndomens Skåne. Hon är representerad på Nordiska museet och Karolinska institutet i Stockholm.

Utställningar 
Separat ställde hon ut på Lilla Paviljongen i Stockholm 1963 och i bland annat Höganäs. Hon medverade i Skånes konstförenings höstsalonger i Lund och Malmö, Helsingborgs konstförenings vårutställningar 1964–1967 samt några gånger i Liljevalchs konsthalls Stockholmssalonger, hon var representerad i en utställning tillsammans med sin dotter på Sjöbo konstförening 2009.

Till minne av hennes 125-årsdag hölls det en retrospektiv minnesutställning den 5-6 november 2022 i Mölle Stationshus, utställningen bestod av 88 tavlor, 5 dockor och 4 tallrikar. I utställningen fanns hennes första tavla som gjordes 1942 som gjordes mot en dörr och den sista som gjordes 1986.

Bibliografi

Referenser

Tryckta källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 802, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Vidare läsning 

 
 Minnessida på Facebook  
 Instagramkonto över Alma Öhrströms verk 

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1897
Avlidna 1987
Kvinnor
Personer från Rängs socken
Lappvik järnvägsstation

Lappvik järnvägsstation (finska: Lappohjan rautatieasema, (Lpo) ) är en finländsk 
järnvägstrafikplats på Hangöbanan i tätorten Lappvik inom Hangö stad i landskapet Nyland. Den ligger mellan centralorten Hangö och tätorten Ekenäs i Raseborgs stad.   
 
Stationen öppnades för trafik den 8 oktober 1873, i samband med att Hangö – Hyvingebanan invigdes för allmän trafik. Det ursprungliga stationshuset ritades av arkitekt Knut Nylander, och den färdigställdes år 1871. Från bangården i Lappvik byggdes 1876 ett drygt två kilometer långt stickspår till Lappvik hamn (gammal benämning: lastageplats). På stickspåret till hamnen förekom i första hand godstrafik och andra hand persontrafik. Järnvägsresenärerna fortsatte sedan sin färd från Lappvik hamn med ångfartyg till Tyskland

I början av fortsättningskriget, (se: Hangöfronten) då Sovjetunionen arrenderade halva Hangö udd led både Lappvik järnvägsstation och stickspåret till hamnen mycket stora skador. En ny järnvägsstation uppfördes 1942, omkring ett år efter det att Sovjetunionen hade lämnat, i förtid sin flottbas på området. En bit från stationshuset uppfördes även en arbetarkasern åt järnvägsarbetarna och ett godsmagasin för inkommande och avgående gods. Stickspåret till den totalförstörda hamnen återuppbyggdes inte efter kriget. Två nya stickspår har sedermera byggts från Lappvik järnvägstrafikplats till de närbelägna industrierna. 

Under årens lopp drogs stationspersonalen successivt ner. I samband med att biljettexpeditionen lades ner år 2000 upphörde även all annan verksamhet på järnvägsstationen. Stationshuset såldes och en ny plattform med väntkur färdigställdes en bit från det gamla stationshuset. I det sammanhanget nedklassades Lappvik järnvägsstation till järnvägshållplats.

I dag gör alla persontåg som trafikerar på banan uppehåll vid Lappvik hållplats, och Trafikledsverket ansvarar för dess underhåll.

Källor 
Beskrivning av Finlands bannät (pdf-format)  Läst 19 november 2011.
 Om trafikplatsen hos järnvägsbolaget ”VR” Läst 19 november 2011.

Noter
   

Hangö
Järnvägsstationer i Finland 
Järnvägsstationer invigda 1873
1873 i Finland
Byggnader och anläggningar i Hangö
Harald Sverdrup

Harald Ulrik Sverdrup, född den 29 maj 1923 på Vestvågøy i Lofoten, död den 26 juni 1992, var en norsk lyriker. Han tillhörde de ledande inom efterkrigslitteraturen.

Bibliografi 
 Drøm og drift (1948)
 Evig byggende Babel (1949)
 Han finner sin elskede (1953)
 Syngende natt (1955)
 Sankt Elms ild (1958) 
 Snurrebassen og andre tøysevers (1958)
 Isbjørnfantasi (1961)
 Sang til solen (1964)
 Negeren og solsikken (1965) (Reseskildring)
 Hvem er du. Utvalgte dikt (1966, 1971)
 Paradisets barn (1968) (Roman)
 Farlig vind (1969)
 Fredløse ord (1971)
 Kjærlighet. Kjærlighetsdikt (1973)
 Grønn kalender (1974)
 Isbjørn. En ishavsberetning for barn og voksne (1976)
 Gamle Louis og andre dikt (1976)
 Norsk naturkalender. Naturnotater og fortellinger for ungdom (1977) 
 Blant grekere. Epistler fra Hellas (1978) (med Gunnar Bull Gundersen)
 Fugleskremsel (1980)
 Gokstadskipet. Et langdikt om et langskip (1980)
 Vårt trygge liv - krigsnotater (1982)
 Samlede dikt 1948-1982 (1983)
 Gutten og fuglen (med teckenspråk för döva barn) (1984)
 Lysets øyeblikk. Erotiske dikt og utrygge fredsnotater (1985)
 Slips i tretoppen. Barndomserindringer (1987)
 Tranene danser (1989)
 Solhest i berget (1999) 
 Samlede dikt 1948-1991 (2000)

Källor

Externa länkar 

 Harald Sverdrup i Norsk biografisk leksikon

Norska poeter under 1900-talet
Norska memoarförfattare
Norska romanförfattare
Norska reseskildrare
Norskspråkiga författare
Födda 1923
Avlidna 1992
Män
Personer från Vestvågøy kommun
Memoarskrivare under 1900-talet
Messier 90

Messier 90 (M90) även känd som NGC 4569, är en spiralgalax i stjärnbilden Jungfrun. Den upptäcktes 1781 av Charles Messier  som införde den som nummer 90 i sin katalog.

Del i Virgohopen
Messier 90 ingår i Virgohopen och är en av dess största och ljusaste spiralgalaxerna, med en absolut magnitud på ca −22 (ljusare än Andromedagalaxen). Galaxen finns ca 1,5° från den centrala undergruppen Messier 87. På grund av galaxens interaktion med intraklustermediet i dess hop har galaxen förlorat mycket av sitt interstellära medium. Som ett resultat av denna process, som kallas kanttrycksborttagning, verkar medel- och stjärnbildningsregionerna allvarligt stympade jämfört med liknande galaxer utanför Virgohopen och det finns till och med H II-regioner utanför det galaktiska planet samt långa (upp till 80 000 pc, det vill säga 260 000 ljusår) svansar av joniserad gas som har dragits bort.

Stjärnbildningsaktivitet
Som nämnts ovan verkar stjärnbildningen i Messier 90 störd. Följaktligen verkar galaxens spiralarmar vara släta och funktionslösa, snarare än knutna som galaxer med utökad stjärnbildning, vilket motiverar varför denna galax, tillsammans med NGC 4921 i Comahopen har klassificerats som prototyp till en anemisk galax. Några författare går ännu längre och betraktar den som en passiv spiralgalax, liknande dem som finns på galaxhopar med hög rödförskjutning. 

Centrum hos Messier 90 verkar dock vara platsen för en omfattande nebulosa och stjärnbildning, där ca 5 × 104 stjärnor av spektraltyperna O och B som bildades för ca 5 till 6 miljoner år sedan, uppträder bland många superjättar typ A, som bildades i tidigare supernovor för mellan 15 och 30 miljoner år sedan. 
 
Flera supernovor (upp till 105) i galaxens kärna har producerat "supervindar" som blåser galaxens interstellära medium utåt i intraklustermediet i två jetströmmar, varav en störs av interaktion med Virgos intraklustermedium när galaxen rör sig genom det.

Blåförskjutning
Spektrumet av Messier 90 är blåförskjutet, vilket betyder att nettot av egenrörelsens vektorer, anger att avståndet från jorden till galaxen minskar. Spektrumet för de flesta galaxer är rödförskjutet. Blåförskjutning användes ursprungligen för att hävda att Messier 90 faktiskt var ett objekt i förgrunden av Virgohopen, men eftersom fenomenet mestadels begränsades till galaxer på samma del av himlen som Virgohopen, verkade det som att denna slutsats baserad på blåförskjutning var felaktig. Istället uppvisar många blåförskjutningar på den stora spridningen i hastighet hos objekt inom Virgohopen. Låga nivåer av H I-gas förhindrar att tully-fisher-relationen används för att uppskatta avståndet till Messier 90.

Kompletterande galaxer
Messier 90 är rik på klotformiga stjärnhopar, med ca 1 000 stycken, och har en satellitgalax (IC 3583), som är en oregelbunden galax. Båda galaxerna troddes interagera, men anses nu vara för långt från varandra för att alls kunna interagera.

Galleri

Se även
Black Eye Galaxy (Messier 64), en liknande spiralgalax.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 SEDS: Spiral Galaxy M90

M090
M090
090
NGC-objekt
07786
42089
Arp-objekt
M090
Astronomiska upptäckter av C Messier
Louise von François

Louise von François, född 27 juni 1817, död 25 september 1893, var en tysk författare.

Bland François talrika romaner och novellsamlingar märks debutromanen Die letzte Reckenbergin (1871), länge ansedd som en av den tyska romankonstens främsta verk. Hennes "Gesammelte Werke" utgavs i 5 band 1918.

Källor

Noter 

Tyska romanförfattare
Tyska novellförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyskspråkiga novellförfattare
Födda 1817
Avlidna 1893
Kvinnor
Personer från Herzberg, Elster
Curt von François

Curt Karl Bruno von François, född 2 oktober 1852, död 28 december 1931, var en tysk militär och upptäcktsresande. Han var bror till Hermann von François.

François deltog 1883 i Hermann von Wissmanns Kassaiexpedition och utforskade tillsammans med britten George Grenfell Kongoflodens bifloder Tshuapa och Lulonga (färden behandlad i Die Erforschung des Tschuapa und Loulongo, 1888). Han företog 1887–88 en expedition till Mossi vid floden Volta i nuvarande Burkina Faso, 1891 till Okawango samt reste 1892 i Kalahari. Han utgav senare Deutsch-Südwestafrika (1899).

Källor

Källor

Personer från Luxemburg (stad)
Tyska militärer
Tyska upptäcktsresande
Födda 1852
Avlidna 1931
Män
Helmer Lång

Carl Emil Helmer Lång, född 21 juni 1924 i Karoli församling i Malmö, död 10 oktober 2014 i Vejbystrand i Barkåkra församling i Skåne län, var en svensk författare, litteraturvetare och lärare.

Biografi
Efter studentexamen 1943 studerade han vid Lunds universitet där han blev filosofie kandidat 1946, filosofie magister 1948, filosofie licentiat 1954 och filosofie doktor 1966. Han var kurator vid Malmö Nation i Lund 1950 och blev installerad som hedersledamot av densamma 1996. Han var vikarierande lektor vid Lundsberg 1948–1949, timlärare vid Lunds privata elementarskola 1949–1956, vikarierande lektor vid Folkskoleseminariet i Lund 1956–1958 och lektor i modersmål vid Olympiaskolan i Helsingborg från 1958. Han var förlagssekreterare vid Image förlag AB i Malmö 1950–1954 och blev chefredaktör för tidskriften Studentsångaren 1958. Han startade eget i form av firma Litteraturkonsult 1965.

Lång disputerade 1966 vid Lunds universitet på en avhandling om ”Kolingen och hans fäder”. Hans forskning rörde i synnerhet Albert Engström och Fritiof Nilsson Piraten. Lång var initiativtagare till och innehade stol nr 1 i Skånska Akademien, och var redaktör för Fritiof Nilsson Piraten Sällskapets årsbok. År 2004 tilldelades han Albert Engström-priset.

Familj
Han var gift första gången 1948–1962 med författaren Rut Forsblom (1912–1963), andra gången från 1963 med Karin Sundberg (1939–2011) och tredje gången från 1984 med Sol-Britt Lindfors (född 1941). Han var i första giftet far till bland andra Öjevind Lång.

Bibliografi i urval 

Översättningar (urval)
 Arthur Rimbaud: En tid i helvetet (Une saison en enfer) (teckningar och färglitografier: C. O. Hultén) (Image, 1953)
 Arthur Rimbaud: Illuminationer (tolkade i ord av Helmer Lång och i bild av Max Walter Svanberg) (Allhem, 1958)
 Arthur Rimbaud: Dikter och diamantprosa (FIB:s Lyrikklubb, 1965)
 Reiner Kunze: Dikter över alla gränser (översatta tillsammans med Karl H. Bolay) (Eremit-Press, 1973)
 Bernd Jentzsch: Med växande styrka (översatt tillsammans med Karl H. Bolay) (Eremit-press, 1977)
 Inge Meidinger-Geise: Framtidskrönika: dikter (översatta tillsammans med Karl H. Bolay) (Eremit-press, 1978)
 Peter Coryllis: Herodes - inte död: dikter (översatta tillsammans med Karl H. Bolay) (Eremit-press, 1979)
 Jørgen Nash Pistolen: en Don Juan-roman (Pistolen) (Settern, 1980)
 Knud Voss: Skagenmålarna i nordiskt ljus (Skagensmalerne) (Föreningen Norden, 1987)
 Danièle Devynck: Toulouse-Lautrec (Toulouse-Lautrec) (Fogtdal, 1994)

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska författare under 2000-talet
Svenska översättare
Översättare från franska
Översättare från tyska
Översättare från danska
Författare från Malmö
Födda 1924
Avlidna 2014
Män
Svenska litteraturvetare under 1900-talet
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Tidigare kuratorer vid nationer vid Lunds universitet
Hedersledamöter vid Malmö nation
Islamisk mytologi

Islamsk mytologi. Med islamsk mytologi avses främst Koranens berättelser. Islam är den enda mytologin som aktivt erkänner andra religioners (åtminstone två andra) mytologier, men som avfärdar det mesta som felaktigt.

Balâm
Balâm är en ko i det muslimska paradiset. På denna kos kött livnär sig invånarna i paradiset när de inte äter fisken Nûn.

Nûn
Nûn är en fisk i det muslimska paradiset. Tillsammans med kon Balâm utgör Nûn huvuddelen av dieten för dem som vistas i detta paradis.

Se även 
 Mytologi
 Judendom
 Kristendom
 Koranen

Externa länkar 
 Koranen i söktjänst
Simning vid olympiska sommarspelen 1988

Simningen vid olympiska sommarspelen 1988 i Seoul bestod av 31 grenar, 16 för män och 15 för kvinnor, och hölls mellan den 18 och 25 september 1988 i Jamsil Indoor Swimming Pool. Antalet deltagare var 633 tävlande från 77 länder.

Medaljfördelning

Medaljörer

Damer

Herrar

Referenser

Källor 
 

1988
Sporter vid olympiska sommarspelen 1988
Eilif kulnasvein

Eilif kulnasvein (Eilífr kúlnasveinn) var en isländsk skald som på 1100-talet tros ha diktat en drapa om Kristus (Kristsdrápa). Tre halvstrofer och en kvartsstrof ur detta förmodade kväde har bevarats i Snorre Sturlassons Skáldskaparmál (52): det kapitel som handlar om vilka kenningar som kan användas för att känneteckna Kristus. Eilif bidrar med följande omskrivningar: solkungen, Marias son, änglarnas kung, människornas furste och alltets kung. Den första av de citerade halvstroferna lyder så här:

Hróts lýtr helgum krúziheims ferð ok lið beima,
sǫnn er en ǫll dýrð ǫnnureinn sólkonungr hreinni.(Översättning: Världens taks [himlen] folk [änglarna] och människornas skara böjer sig för det heliga korset. Solkungen [Kristus] är ensam renare än all annan sann härlighet.)

En fullstrof med lika kristligt innehåll har bevarats i den Fjärde grammatiska avhandlingen och tillskrivs där en "Eylífr", som kan antas vara samme diktare. 

Ingenting är känt om vem denne Eilif var. Det har gissats att han kan ha varit munk eller präst; en förmodan som främst bygger på det faktum att han kallas kúlnasveinn (ungefär: "ung man med kulor"). Detta tillnamn leder enligt Finnur Jónsson tankarna till en ung kyrkans tjänare, som fromt rabblande sina böner plockar med kulorna i sitt radband.

 Källor 

 Finnur Jónsson, Den oldnorske og oldislandske litteraturs historie'', II, (Andet tidsrum, 1, §4 Islandsk digtning, B), København, 1898.

Externa länkar 
 Eilífr kúlnasveinn: Kristsdrápa 1-4.
 Fragment

Norröna skalder
Män
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Personer på Island under 1100-talet
Frédéric François-Marsal

Frédéric François-Marsal, född 16 mars 1874 i Paris, död 20 maj 1958, var en fransk politiker och finansman.

François-Marsal var ursprungligen officer, men lämnade armén för att ägna sig åt bankverksamhet. Under fredsförhandlingarna 1918-19 användes han som finansexpert, blev senator 1919 och var finansminister i Alexandre Millerand och Georges Leygues regeringar 1920-21 samt under Raymond Poincaré 1924. När efter majvalen 1924 vänsterblocket tvingade Millerand att avgå som republikens president och Théodore Steeg vägrat bilda ministär, hade François-Marsal modet att göra detta och inför kammaren uppläsa Millerands budskap.

Källor 
  

Franska politiker under 1800-talet
Frankrikes finansministrar
Frankrikes regeringschefer
Födda 1874
Avlidna 1958
Män
Politiker från Paris
André François-Poncet

André François-Poncet, född 13 juni 1887 i Provins, död 8 januari 1978 i Paris, var en fransk politiker och diplomat. Han var far till Jean François-Poncet. 

François-Poncet, som specialiserade sig på ekonomiska frågor, användes efter kriget för betydande tillfälliga uppdrag i Schweiz, USA, Ruhrområdet och så vidare. Han blev deputerad 1924, understatssekreterare för de sköna konsterna 1928 och ambassadör i Berlin 1931. År 1938 blev han ambassadör i Rom och från 1941 medlem av den av Pétain tillsatta nationalförsamlingen. År 1952 invaldes François-Poncet i Franska akademien.

Källor

Noter

 

Frankrikes ambassadörer
Ledamöter av Franska Akademien
Franska diplomater under 1900-talet
Franska politiker under 1900-talet
Personer från Seine-et-Marne
Födda 1887
Avlidna 1978
Män
Svensk uppslagsbok
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Storkorset av Hederslegionen
Alumner från École normale supérieure
Ingenjörföreningen

Ingenjörföreningen var en i Stockholm, 23 januari 1865, på föranstaltande av Wilhelm Leijonancker, Rudolf Cronstedt och Carl Arendt Ångström, bildad förening med ändamål att samla och i vidsträcktare omfång tillgodogöra vetenskaplig och praktisk erfarenhet i ingenjörsyrkena.

För att bli ledamot fordrades att ha ådagalagt flerårig praktisk och teoretisk gagnande verksamhet i något av ingenjörsyrkena. Till föreningen donerade dess ordförande, Rudolf Cronstedt, 1876 en summa av 2 000 kronor, varav räntan skulle användas till belöning av utmärkta avhandlingar med det av föreningen stiftade Polhemspriset.

Sitt ändamål sökte föreningen uppnå dels genom att vid sina tre ordinarie sammanträden, i januari, april och oktober, till diskussion uppta och dess emellan genom delegerade utreda för Sverige viktiga tekniska och industriella frågor, dels genom utgivandet av en tidskrift, Ingenjörföreningens förhandlingar, som började utges 1866 och redigerades av föreningens sekreterare, Carl Arendt Ångström. Föreningen nådde sin största utveckling i början av 1880-talet, då den hade närmare 300 medlemmar. Emellertid träffades på grund av minskad tillslutning och likhet i syfte 1890 en överenskommelse om sammanslagning med Svenska Teknologföreningen. Då Ingenjörföreningen l januari 1891 i enlighet härmed uppgick i sistnämnda förening, överlämnades till denna Ingenjörföreningens fonder, bibliotek och behållna tillgångar. Samtidigt upphörde utgivandet av tidskriften "Ingenjörföreningens förhandlingar".

Källor

Teknikorganisationer
Messier 85

Messier 85 (M85) även känd som NGC 4382, är en linsformad galax i stjärnbilden Berenikes hår (elliptisk galax enligt vissa författare ). Den upptäcktes 1781 av Pierre Méchain och infördes av Charles Messier  som nummer 85 i hans katalog och  är den nordligaste avvikaren från Virgohopen vilket upptäcktes 2004.

Egenskaper
Messier 85 befinner sig på ett avstånd av 60 miljoner ljusår och uppskattas ha en bredd av 125 000 ljusår.

M85 är extremt fattig på neutralt väte  och har en mycket komplex yttre struktur med skal och krusningar som tros ha orsakats av en sammanslagning med en annan galax för mellan 4 och 7 miljarder år sedan, samt en relativt ung (<3 miljarder år gammal) stjärnpopulation i dess mest centrala region, några av dem i en ring, som kan ha skapats av en sen stjärnexplosion.

Medan indirekta mätmetoder tyder på att Messier 85 bör innehålla ett centralt supermassivt svart hål på ca 100 miljoner solmassor, anger observationer av hastighetsspridning att galaxen helt kan sakna ett sådant. 

I Messier 85 upptäcktes den 20 december 1960 en supernova typ I som nådde en skenbar magnitud på 11,7. Galaxen har också varit värd för den första lysande röda nova som identifierats som sådan, M85 OT2006-1. Den upptäcktes den 7 januari 2006 och ägde rum i utkanten av galaxen. 
Den 25 juni 2020 upptäckte ATLAS-teleskopet på Hawaii i Messier 85 en supernova av typ Ia 2020nlb, som nådde en toppmagnitud på 15,7.

 
Messier 85 interagerar med den närliggande spiralgalaxen NGC 4394, och en liten elliptisk galax kallad MCG 3-32-38.

Galleri

Se även
 NGC 4382

Referenser

Noter

Externa länkar 

 SEDS Lenticular Galaxy M85
 

M085
M085
085
NGC-objekt
07508
40515
M085
Astronomiska upptäckter av P Méchain
Besserwisser (olika betydelser)

Besserwisser kan syfta på:

 Besserwisser – en pejorativ term för en person som upplevs anse sig veta bättre än andra
 Besserwisser (TV-program) – ett svenskt TV-program

Se även
 Bezzerwizzer – ett sällskapspel
Sekventiell manuell växellåda

Sekventiell manuell växellåda är en typ av manuell växellåda, som främst används på motorcyklar och tävlingsbilar. Växlarna ligger på rad och det är inte möjligt att hoppa över växlar, som på en vanlig H-låda.

I en vanlig manuell växellåda kan föraren flytta växelspaken till valfri position för att byta till en annan växel. En sådan växellåda brukar kallas H-låda, eftersom man flyttar växelspaken likt bokstaven H. Kopplingspedalen måste vara nedtryckt under växlingen, vilket medför att bilens motor inte driver. Denna växlingsmetod är för tävlingssammanhang mycket långsam och det är lätt att föraren begår misstag i växlingen. Det gör att den inte lämpar sig för biltävlingar. Denna olämplighet startade utvecklingen av den sekventiella växellådan.

På en sekventiell manuell växellåda sker växlingen genom att föraren trycker fram växelspaken eller drar den bakåt, för att byta växel. I många standardvagnar dras spaken bakåt (mot föraren) för att växla ned, och trycks fram för att växla upp. Detta kan dock skilja mellan olika bilar. Kopplingen är elektroniskt styrd.

Källor 

Drivlinan
Bildelar
Motorsport
Fordonsteknik
Prisdomstol

Prisdomstol är en nationell specialdomstol som vissa nationer upprättar under krig och har till uppgift att legalisera uppbringning av gods och fartyg tillhörande fientliga eller neutrala nationer.

I samband med Haagkonferensen 1907 försökte man ta fram en konvention om en internationell överdomstol, som man skulle kunna överklaga till. Detta förslag blev dock aldrig raticifierat.

Under andra världskriget beslagtog Tyskland med hjälp av prisdomstol 25 svenska fartyg till ett sammanlagt tonnage på 67670 ton DW.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Band 16 spalt 132

Domstolar