kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arturo Sanhueza

Arturo Sanhueza (f. 11 november, 1979) är en chilensk fotbollsmittfältare från den chilenska klubben Deportes Temuco.

Sanhueza började spela fotboll i Fernández Vial år 1999 och redan året efter kom den professionella karriären igång på allvar, då i Everton från Viña del Mar.
Efter bara 15 matcher för Everton flyttade Sanhueza till Valparaíso och Santiago Wanderers. 2001 hjälpte den defensive mittfältaren laget att vinna ligan och efter totalt 3 framgångsrika säsonger med klubben var det återigen dags att packa resväskorna. Den här gången bar det av till huvudstaden Santiago och till den chilenska mästarklubben Colo-Colo. Han har varit en vital del av Colo-Colo sedan han skrev på år 2005.

Sanhueza spelar en hård fotboll, vilket är en viktig egenskap hos en defensiv mittfältare, men det har också lett till en hel del gula och röda kort.

Inför säsongen 08/09 var det spekulationer om att chilenaren skulle flytta över havet och till den mexikanska ligan. Han skulle där spela för Necaxa, men han beslutade sig för att förlänga sitt kontrakt med Colo-Colo.

Landslaget

Hittills har Sanhueza spelat 16 matcher för Chile (bl.a. mot Peru, Paraguay och Brasilien).

Efter Copa América 2007 erbjöds argentinaren Marcelo Bielsa tjänsten som chilensk förbundskapten. Detta innebar alltså att uruguayanen Nelson Acosta fick sparken från sin post. Sanhueza var med och deltog i en "Konditionsträning" tillsammans med ett X-antal andra spelare, under ledning av Marcelo Bielsa. Men sedan Copa América 2007 avslutats för Chiles del så har Sanhueza inte blivit uttagen till landslaget.

Chilenska fotbollsspelare
Födda 1979
Spelare i Club Deportivo Fernández Vial
Spelare i CD Everton de Viña del Mar
Spelare i Club de Deportes Santiago Wanderers
Spelare i Colo-Colo
Spelare i CD Municipal Iquique
Spelare i Universidad de Concepción
Spelare i Club de Deportes Temuco
Spelare i Copa América 2007
Män
Levande personer
Kungliga Tryckeriet

Kungliga Tryckeriet var ett tryckeri grundat i Stockholm 1526, under Gustav Vasas regeringstid.

Jürgen Richolff hade tillsammans med Bartholomæus Fabri 1525 startat ett tryckeri i Uppsala. Då Gustav Vasa drog in alla tryckerirättigheter för andra tryckerier än hans egna, det enda just då aktiva biskop Hans Brasks tryckeri i Söderköping, utnämndes Richtolf och Fabri till tryckeriets förste boktryckare. Richolff lämnade landet redan 1527, men återkallades 1539 för att trycka den nya bibelöversättningen. Under mellantiden hade Kungliga tryckeriet drivits av de svenska boktryckarna Claes Pedersson och Petrus bokaprentare. Tryckeriet hamnade sedermera i Johan Petter Lindhs änkas ägo, såsom Lindhska tryckeriet, vilket uppköptes 1821 av  Per Adolf Norstedt och bildade stommen i P.A. Norstedt & Söner.

Iduns tryckeri AB, som grundades 1893 av F. Hellberg, erhöll 1897 titeln Kungliga hovboktryckeriet. Tryckeriet köptes dock 1903 upp av P.A. Norstedt & Söner, och drev sedan huvudsakligen affärstryckeri med kortregistersystem som specialitet.

Källor 

Ej längre existerande svenska företag
Svenska tryckerier
Företag bildade 1526
Niclas Olausson

Niclas Olausson, född 23 december 1987, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Olausson är uppvuxen i Orsa i Dalarna. Hans moderklubb är Orsa IF. Olausson flyttade senare för fotbollsgymnasium i Sundsvall och började då spela i GIF Sundsvalls juniorlag. 

Säsongerna 2005 och 2006 spelade Olausson för IK Brage. I december 2006 värvades Olausson av Superettan-klubben Östers IF. Han var skadedrabbad under större delen av sina tre år i klubben.

Inför säsongen 2011 gick Olausson till Akropolis IF.

Landslagskarriär
Olausson spelade fyra landskamper för Sveriges U17-landslag under 2004.

Källor
Niclas Olausson på fotbolltransfers.com

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IK Brage
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i Akropolis IF
Spelare i Superettan
Födda 1987
Levande personer
Män
Normativ

Normativ (kommer från norm) betyder preskriptiv eller föreskrivande.

En normativ är en fordring om hur något bör vara. Ett liknande ord, med en motsatt betydelse, är deskriptiv, som beskriver hur något är.

Normativ etik föreskriver teorier om hur man bör handla medan deskriptiv etik enbart beskriver vanliga handlanden.

Se även
 Normativ definition

Termer inom etik
Sociologi
Robert Smith (amerikansk politiker)

Robert Smith, född 3 november 1757 i Lancaster, Pennsylvania, död 26 november 1842 i Baltimore, Maryland, var en amerikansk politiker. Han var bror till Samuel Smith.

I Nordamerikanska frihetskriget tjänstgjorde han i den kontinentala armén och deltog i slaget vid Brandywine. Han studerade vid College of New Jersey, numera känd som Princeton University. Han arbetade som advokat i Maryland och var elektor i USA:s första presidentval 1789.

Han tjänstgjorde som marinminister under president Thomas Jefferson 1801–1809. 1805 var han även justitieminister under en kort tid. Meningen var att han skulle efterträdas som marinminister av Jacob Crowninshield när han utnämndes till justitieminister. Crowninshield vägrade dock sin utnämning och när Smith hade konfirmerats som ny justitieminister, innehade han båda posterna från mars till augusti 1805. Sedan lämnade John Breckinridge USA:s senat för att kunna ta över som justitieminister.

Han tjänstgjorde som USA:s utrikesminister i två år under Jeffersons efterträdare president James Madison. I Madisons kabinett var han bitter motståndare till finansministern Albert Gallatin. Madison, som var Smiths företrädare, ansåg att han kunde likaväl vara sin egen utrikesminister, medan Smith så ofta företrädde en politik som skilde sig från presidentens att han blev tvungen att avgå.

Madison hade en hel lista om Smiths brister, Memorandum on Robert Smith. Presidenten tyckte att utrikesministern hade varit illojal och att hans diplomatiska korrespondens var bristande. Han hade inte heller varit tillräckligt diskret i sina diskussioner med britterna. Smith blev bestört och gick till angrepp mot Madisons utrikespolitik med sin pamflett Robert Smith's Address to the People of United States. Historikerna tenderar att hålla med Madison och Smith har även ansetts ha varit sämst av alla USA:s utrikesministrar.

Smith blev senare ordförande för American Bible Society. Han var även med om att grunda Maryland Agriculture Society. Senare drog han sig tillbaka till privatlivet där han kunde njuta av sin förmögenhet.

Externa länkar
Political Graveyard

USA:s justitieministrar
USA:s utrikesministrar
Amerikanska demokrat-republikaner
Personer från Lancaster, Pennsylvania
Födda 1757
Avlidna 1842
Män
Alumner från Princeton University
Gretchen Peters

Gretchen Peters, född 14 november 1957, är en amerikansk låtskrivare och sångerska, verksam främst inom countrygenren. Hennes låtar har framförts av många mer kända artister — bland annat hade Faith Hill en hit med Peters sång "The Secret of Life" — men hon har även släppt ett antal egna skivor. Hennes sång "Independence Day" blev en hit med Martina McBride och fick pris som årets sång 1995 av Academy of Country Music. Hon har också skrivit ett antal låtar tillsammans med Bryan Adams. Peters, Adams och Hans Zimmer nominerades till en Golden Globe för låten "Here I Am", framförd av Adams i filmen Spirit - Hästen från vildmarken.

Diskografi 

 (livealbum)

 (tillsammans med Tom Russell)

Samlingsskivor

Singlar
 1996 – "When You Are Old"
 2004 – "Tomorrow Morning"

Hitlåtar med andra artister 
Lista på några av de hits som andra artister haft med Peters låtar. 

 "Independence Day" – Martina McBride samt Carrie Underwood
 "Let That Pony Run" – Pam Tillis
 "Like Water Into Wine" – Patty Loveless
 "My Baby Loves Me" – Martina McBride
 "On a Bus to St. Cloud" – Trisha Yearwood
 "The Secret of Life" – Faith Hill
 "You Don't Even Know Who I Am" – Patty Loveless

Externa länkar 
 
 
 

Amerikanska countrysångare
Amerikanska låtskrivare
Personer från Westchester County
Födda 1957
Levande personer
Kvinnor
Norra stjärnhimlen

Norra stjärnhimlen är de stjärnor och stjärnbilder som året runt är synliga från nordpolen.

Norra stjärnhimlen innehåller något färre stjärnor än södra stjärnhimlen, eftersom Vintergatans centrum befinner sig cirka 29 grader söder om ekvatorn (i stjärnbilden Skytten).

Norra stjärnhimlen har en polstjärna - Polstjärnan – precis som södra. Polstjärnan, Alfa Ursae Minoris, befinner sig i stjärnbilden Lilla björnen och är betydligt ljusare än Sigma Octantis över den södra himmelspolen.

Referenser 

Astronomi
Astrologi
James Clark Ross

Sir James Clark Ross, född 15 april 1800 i London, död 3 april 1862 i Aston Abbotts nära Aylesbury, Buckinghamshire, var en brittisk sjöfarare och upptäcktsresande.

Biografi 
Som tolvåring började Ross sin tjänst i Royal Navy och redan 1818 deltog han i en expedition under ledning av sin farbror John Ross som letade efter Nordvästpassagen. Mellan åren 1819 och 1825 medverkade Ross i polärexpeditioner under ledning av William Edward Parry. Efter en kort paus följde ännu en expedition med Parry som hade till uppgift att nå den geografiska nordpolen. Parry trodde att norra ishavet bara hade en mindre remsa av is och därför lastades mindre skepp på slädar som drogs över isen. Vid 82a bredgraden blev de tvungen att återvända.

Den 29 september 1839 påbörjade Ross en egen expedition med fartygen HMS Erebus och HMS Terror till Antarktis. Som ledare för skeppet Terror valde Ross sin nära vän Francis Crozier. På resan söderut upptäckte de 1841 vid 71° sydlig bred en landmassa som fick namnet South Victorialand. På en liten ö fanns två vulkaner som Ross döpte efter sina fartyg, Mount Erebus och Mount Terror. Den andra februari 1841 nådde expeditionen shelfiskanten som förut varit okänd och två månader senare var de tillbaka i Tasmanien. I november samma år gjordes andra försöket att nå sydpolen men expeditionen kom inte långt på grund av för mycket is. Efter ett tredje misslyckade försök som påbörjades i december 1842 från Falklandsöarna var Ross övertygad om att det fanns en kontinent bakom isen.

Ross beslöt att resa hem och var den 4 september 1843 tillbaka i England. Ett år senare adlades han.

Ett större antal geografiska objekt fick namnet efter James Ross, bland annat Rosshavet och Ross Island.

Noter

Externa länkar 

 

Brittiska upptäcktsresande
Brittiska polarforskare (Arktis)
Födda 1800
Avlidna 1862
Brittiska eponymer
Män
Ledamöter av Royal Society
Nothnagle House

C.A. Nothnagle Log House vid Swedesboro-Paulsboro Road i Gibbstown, New Jersey, är ett av östra USA:s äldsta europeiska byggnadsminnen, byggt av kolonister från den finska delen av Sverige, troligen någon gång mellan 1638 och 1643 under perioden för kolonin Nya Sverige 1638-1655.

Huset är ett timmerhus av ektimmer. Eftersom en del byggnadsmaterial ofta fördes med från Sverige, kan till exempel eldstaden vara byggd av svensk tegelsten från barlasten. I enlighet med dåtidens nordiska byggnadsteknik användes inga spikar till originalkonstruktionen. Det ursprungliga jordgolvet  täcktes 1730 av furubrädor. Detta ursprungliga hus var bebott till 1918.

I början av 1700-talet uppfördes en större tillbyggnad.

Huset blev byggnadsminne 1976 med nummer 76001153.

Källor
Art & Architecture of Mew Jersey

Externa länkar
 National Register of Historic Places - USA
 Google - satellitkarta över huset

Byggnader och anläggningar i New Jersey
Nya Sverige
Byggnadsminnen i USA
Tuija Lindström

Tuija Lydia Elisabeth Lindström, född 5 maj 1950 i Kotka, Finland, död 26 december 2017 i Stockholm, var en finländsk-svensk fotograf.

Tuija Lindström gick ut Konstfack i Stockholm 1984. I början av 1990-talet uppmärksammades hon för sviten Kvinnorna vid Tjursjön, som består av svartvita bilder av kvinnor flytande i en svart tjärn, samt en serie fotografier av strykjärn. Hennes bilder vid denna tid anspelade på feministiska frågor, men ur ett för Sverige nytt perspektiv.

Hon var professor i fotografi vid Högskolan för fotografi och film vid Göteborgs universitet 1992–2002 och var då Sveriges första kvinnliga professor i fotografi. Under Lindströms ledning ändrades utbildningen från att varit en mer yrkesinriktad utbildning till en mer teoretisk inriktning med kurser i exempelvis konsthistoria och feministisk teori. Under Tuija Lindströms ledning skapades en tvåårig magisterutbildning i fotografi samt en filmregiutbildning, och skolan ändrade följdriktigt namn till Högskolan för fotografi och film.

Hennes verk har ställts ut internationellt ett flertal gånger och är representerade vid bland annat Moderna Museet i Stockholm, Houston Art Museum i USA, och Finlands fotografiska museum i Helsingfors. Tuija Lindström är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum, Kalmar konstmuseum, Länsmuseet Gävleborg och Moderna museet. Hon är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
Bilder från ett kvarts sekel i Dagens Nyheter
https://www.tuijalindstrom.org

Svenska fotografer under 1900-talet
Finländska fotografer under 1900-talet
Svenska feminister
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Representerade vid Moderna museet
Personer från Kotka
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1950
Avlidna 2017
Kvinnor
Finländska fotografer under 2000-talet
Bötning

Bötning är en benämning på utpressning eller rån som ofta används när brottet begås av och mot ungdomar på högstadie- eller gymnasieskolor.  Tillvägagångssättet liknar den organiserade brottslighetens utpressnings- och indrivningsverksamhet. Gärningsmannen bestämmer att en annan person ska betala ersättning för en påstådd kränkning och driver därefter med våld eller hot om våld in ersättningen. Kränkningen kan till exempel bestå i att en elev berättat om en händelse för lärare eller polis.

I en undersökning som juridikstudenterna Jerker Hällqvist och Dan Eliasson gjorde i samarbete med ungdomssajten Lunarstorm svarade strax under 10% av ungdomarna att de hade personliga erfarenheter av bötning och närmare 40% att de kände till någon som blivit utsatt. Fler pojkar än flickor polisanmäler att de utsatts för bötning. Pojkar tvingas ofta lämna ifrån sig pengar eller saker för att slippa misshandel medan flickor enligt Göteborgspolisen riskerar ”att få betala med sin kropp”.

Juridiskt rubriceras bötning som utpressning, olaga hot, rån, ocker eller misshandel. Utpressning är ett brott enligt 9 kap 4 § Brottsbalken och påföljden är fängelse i högst två år. Om brottet är ringa kan böter utdömas Används fysiskt våld eller så allvarligt hot att det för offret framstår som "trängande" är brottet att bedöma som rån enligt 8 kap 5 § BrB. Påföljden är fängelse lägst ett och högst sex år.

Vissa som sysslat med bötning och blivit kriminella har tagit med sig idén till vuxen ålder. Det anses som en viktig bidragande orsak till ökningen av utpressning i större skala.

Noter 

Förmögenhetsbrott
Bedrägeri
Tillgrepp
Våldsbrott
Ottsjön, Krokoms kommun

Ottsjön är en ort i Krokoms kommun. Den ligger invid sjön med samma namn. Mellan 2015 och 2020 avgränsade SCB här en småort.  

Byn grundades 1734 av dragonerna Pål Persson Bång från Sikås och Hans Sijk från Solberg, båda dessa byar i Hammerdals socken. Byn tillhörde först Hammerdal men överfördes 1750 till Föllinge socken. Laga skifte genomfördes 1833-35. Telefon tillkom 1893, post 1901 och 1904 landsväg. 1924 hade byn 255 invånare, vilket står att läsa på den minnessten som då restes invid skolan. 1932 upptäcktes Föllingemeteoriten nära sjön.

I sjön kan man fånga öring, harr, abborre, sik, lake, gädda, mört och någon enstaka röding.

Nära Ottsjön ligger naturreservatet Väster-Ottsjön.

Källor

Externa länkar
 Ottsjon.se

Orter i Krokoms kommun
Tidigare småorter i Sverige
Jules Dumont d’Urville

Jules-Sébastien-César Dumont d’Urville, född 23 maj 1790 i departement Calvados, död 8 maj 1842 i Meudon, var en fransk sjöfarare och upptäcktsresande.

d’Urvilles tidiga liv
Jules Dumont d’Urville började som sjuttonåring i den franska marinen och slutade sin officersutbildning med utmärkta betyg. Dessutom var han intresserad av botanik och han behärskade sju främmande språk flytande.
1820 köpte han under en kartografisk expedition till Egeiska havet statyn Venus från Milo för Frankrike. Mellan 1822 och 1824 var d’Urville deltagare i en botanisk och hydrografisk expedition till Söderhavet under ledning av Louis-Isidore Duperray.

Expeditionerna

Expeditionen till Stilla havet
1825 påbörjades en ny expedition till Stilla havets södra delar med fartyget "Astrolabe" och d’Urville blev dess ledare. Den första uppgiften var att leta efter expeditionen med geografen Jean-François de La Pérouse som 1788 försvann i området. 1828 hittades ett vrak som troligen tillhörde La Pérouse. Under resan insamlades över 1 600 växtprov samt ungefär 900 mineralier. Vidare kartlades Sydön i Nya Zeeland och man besökte Fijiöarna, Nya Kaledonien, Nya Guinea, Tasmanien,  Karolinerna och  Celebes. Dessutom dokumenterades flera språk som talades på de uppsökta öarna. 1829 var expeditionen åter i Frankrike.

Med på expeditionen fanns bland andra biologerna Joseph Paul Gaimard och Jean René Constant Quoy.

Expeditionen till Sydpolen

1837 seglade d’Urville med fartygen Astrolabe och Zèlée mot Sydpolen, men fartygen fastnade tidigt i isen och det krävdes stora ansträngningar för att befria båtarna. Senare insjuknade halva manskapet i skörbjugg och när de var tillbaka i Chile lämnade många expeditionen utan tillstånd. Året därpå tillbringade d’Urville i varmare områden kring Salomonöarna och Nya Guinea.

1839 påbörjade han ett andra försök att nå Antarktis och upptäckte en landmassa på den antarktiska kontinenten som fick namnet Terre Adélie / Adelieland.

d’Urvilles sena liv
Efter hemresan befordrades d’Urville till konteramiral och alla kvarvarande deltagare fick 150 000 guldfranc.

Jules Dumont d’Urville dog 1842 tillsammans med sin fru och sin son i en tågolycka nära Versailles.

1911 namngavs Dumont d’Urvillehavet till hans minne.

Referenser

 Edward Duyker, Dumont d’Urville: Explorer and Polymath, Otago University Press, Dunedin, 2014, pp. 671, , University of Hawai’i Press, Honolulu, 2014, .

Noter

Externa länkar
 om Jules Dumont d’Urville
 om Jules Dumont d’Urville på Nya Zeeland

Franska upptäcktsresande
Födda 1790
Avlidna 1842
Män
Personer som omkommit i järnvägsolyckor
Personer från Calvados
Riddare av Hederslegionen
Nederländernas Grand Prix 1974

Nederländernas Grand Prix 1974 var det åttonde av 15 lopp ingående i formel 1-VM 1974.

Resultat
 Niki Lauda, Ferrari, 9 poäng
 Clay Regazzoni, Ferrari, 6 
 Emerson Fittipaldi, McLaren-Ford, 4
 Mike Hailwood, McLaren-Ford, 3
 Jody Scheckter, Tyrrell-Ford, 2 
 Patrick Depailler, Tyrrell-Ford, 1
 John Watson, John Goldie Racing (Brabham-Ford)
 Ronnie Peterson, Lotus-Ford 
 Rikky von Opel, Brabham-Ford 
 Vittorio Brambilla, March-Ford
 Jacky Ickx, Lotus-Ford 
 Carlos Reutemann, Brabham-Ford

Förare som bröt loppet
 Denny Hulme, McLaren-Ford (varv 65, tändning) 
 François Migault, BRM (60, växellåda)
 Arturo Merzario, Williams (Iso Marlboro-Ford) (54, växellåda)
 Guy Edwards, Hill (Lola-Ford) (36, bränslesystem)
 Jean-Pierre Jarier, Shadow-Ford (28, koppling) 
 Jean-Pierre Beltoise, BRM (18, växellåda)
 Graham Hill, Hill (Lola-Ford) (16, växellåda) 
 Henri Pescarolo, BRM (15, hantering) 
 Jochen Mass, Surtees-Ford (8, transmission)
 James Hunt, Hesketh-Ford (2, kollision)
 Tom Pryce, Shadow-Ford (0, kollision)
 Hans-Joachim Stuck, March-Ford (0, olycka)

Förare som diskvalificerades
 Vern Schuppan, Ensign-Ford (varv 69, däckbyte utanför depån)

Förare som ej kvalificerade sig
 Tim Schenken, Trojan-Ford 
 Gijs van Lennep, Williams (Iso Marlboro-Ford)

Bildgalleri

VM-ställning

1974 i Nederländerna
Nederländernas Grand Prix
Gungner (kör)

Studentkören Gungner är en blandad kör vid Mittuniversitetet i Sundsvall. Kören grundades 1995 av David Bodin. Kören har under åren varit ett betydande inslag i Sundsvalls studentliv och även uppmärksammad inom Sundsvalls övriga kulturliv.

1999 spelade kören in skivan TungGungner under ledning av och till pianoackompanjemang av David Bodin. Pål Christensson var musikproducent och spelade kontrabas.

Till Gungners återkommande arrangemang hör en årlig julkonsert, vilken ofta givits goda recensionsomdömen.

Kören medverkade 2009 på Kvartersteatern Sundsvalls jubileumskonsert tillsammans med Tommy Rehn och Nordiska Kammarorkestern

Körnamnet är taget efter asaguden Odens spjut Gungner – som alltid träffade rätt - och är en anspelning på musik med gung.

Tidigare dirigenter
David Bodin
Birgitta Ulming Strand
Anna Felländer
Lina Blomqvist
Patrik Westberg

Diskografi
 TungGungner, inspelad i Tonhallen Sundsvall och Selångers kyrka mars 1999.

Källor

Externa länkar
 Gungner.nu
 Gungners facebooksida

Mittuniversitetet
Svenska akademiska körer
Musik i Sundsvall
Kulturföljare

Kulturföljare är djur och växter som drar nytta av människans förändrande åtgärder i landskapen. De följer därför människan i hennes levnadsområde.

Ett tydligt exempel är koltrasten som för några hundra år sedan var en skygg skogsfågel men numera förekommer i byar och städer. Andra kulturföljare är husflugan, klippduvan, brunråttan, tornfalken, gråsparven och pungräven.

Ekologi
Skräcknatten

Skräcknatten är en amerikansk vampyrfilm från 1985 i regi av Tom Holland, som även skrivit filmens manus. Filmen fick en uppföljare och ett datorspel, båda släppta 1988.

Handling 
Tonåringen Charley upptäcker att grannen är en vampyr, men alla tror att han fantiserar. Han tar hjälp av en programledare från TV för att lösa problemet.

Rollista i urval 
 Chris Sarandon - Jerry Dandrige
 William Ragsdale - Charley Brewster
 Amanda Bearse - Amy Peterson
 Roddy McDowall - Peter Vincent
 Stephen Geoffreys - 'Evil' Ed Thompson

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1985
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska vampyrfilmer
Engelskspråkiga filmer
Lista över Hanna-Barbera Productions tecknade TV-serier

Detta är en lista över, helt eller huvudsakligen, animerade tv-serier producerade av Hanna-Barbera Productions. Inkluderat är också den kortfilmserie studion producerade för biografvisning (Loopy De Loop) och den serie som studion producerat för vhs (Bibelns äventyr). Långfilmer och tv-specialare är dock inte inkluderade, och inte heller de serier som studion samproducerade med Cartoon Network Studios.

Avsnitten av respektive serie är 22 minuter, exklusive reklam, om inget annat anges.

Prime time-serier 
Merparten av Hanna-Barberas serier producerades i syfte att visas på helgmornarna. Under 1960-talet producerades även ett mindre antal serier för visning på kvällstid. Dessa serier hade högre budget och riktade sig även till en äldre publik. Undantagit Familjen Flinta, som än idag är den i antal avsnitt näst mest framgångsrika animerade primetime-serien, kom dock ingen av dessa serier att omfatta mer än en säsong.

Under 1970- och 1980-talen låg produktionen i princip nere, undantaget en handfull kortare serier. På 1990-talet, i fotspåren av Simpsons, gjordes ytterligare ett par försök, som även de blev kortvariga.

Det första decenniet: antologi-serier 
Under sitt första decennium bestod Hanna-Barberas produktion enbart av antologiserier (undantagit kvällstidsserierna), där varje avsnitt byggdes upp av tre kortfilmer i samma format som de animerade kortfilmer som Hollywood hade producerat sedan stumfilmseran. Dessa kortfilmer är cirka sju minuter långa, och varje antologiserie bestod vanligen av kortfilmer ut tre olika serier - dock förekom det att en filmserier bytte till en annan antologiserie. 

I Sverige har dessa filmer både visats som fristående filmer och hopslagna på samma vis som de presenterades i amerikansk TV.

Alla eller många av figurerna i dessa produktioner (endast undantaget Loopy De Loop och Precious Pupp) har också medverkat tillsammans i flera senare serier; Yogi's Gang, Laff-A-Lympics, Yogi's Space Race, Galaxy Goof-Ups, Yogis skattjakt, The New Yogi Bear Show, Wake, Rattle, and Roll och Yo Yogi!.

Senare serier

Se även 
 Lista över DFE:s tecknade TV-serier
 Lista över Disneys tecknade TV-serier
 Lista över Filmations tecknade TV-serier

Externa länkar 
 Big Cartoon Database - Hanna-Barbera Studios
 Internet Movie Database - Hanna-Barbera Productions
 Hanna Barbera according to Wingnut
 The Flintstones and Hanna-Barbera Page

Hanna-Barbera