kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Södra Möckleby socken

Södra Möckleby socken på Öland ingick i Gräsgårds härad, ingår sedan 1971 i Mörbylånga kommun och motsvarar från 2016 Södra Möckleby distrikt i Kalmar län.

Socknens areal är 34,02 kvadratkilometer, varav 34,00 land. År 2000 fanns här 869 invånare. Tätorten Degerhamn samt kyrkbyn Södra Möckleby med sockenkyrkan Södra Möckleby kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Södra Möckleby kyrka uppfördes under första hälften av 1100-talet. I skriftliga källor omtalas Södra Möckleby första gången 1279 ('ecclesie de Myklæby') i samband med att biskop Henrik i Linköping gav Södra Möckelby kyrka som patronatskyrka till Nydala kloster som patronatskyrka.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Södra Möckleby församling och för de borgerliga frågorna till Södra Möckleby landskommun. Denna senare uppgick 1952 i Ottenby landskommun som 1967 uppgick i Mörbylånga landskommun som 1971 ombildades till Mörbylånga kommun. Församlingen uppgick 2002 i Sydölands församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Södra Möckleby, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Gräsgårds härad. De indelta båtsmännen tillhörde 2:a Ölands båtsmankompani.

Geografi
Södra Möckleby socken ligger vid västra kusten i södra Öland. Socknen består av odlingsbygd nedan landborgen och huvudsakligen alvarmark ovan.

Fornminnen

Flera mindre järnåldersgravfält och det större Gettlinge gravfält finns här. Tre runristningar är kända, nummer 13, 14 och 15, nu försvunna.

Namnet
Namnet (1279 Mykläby), taget från kyrkbyn, består av ett förled mykil, stor och efterledet by.

Befolkningsutveckling

Se även
Södra Möckleby församling
Lista över fasta fornminnen i Mörbylånga kommun (Södra Möckleby)

Referenser

Fotnoter

Vidar läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Kalmar län, del 4 Hermes 1957 libris

Externa länkar

Södra Möckleby hembygdsförening

Indelningar i Mörbylånga kommun
Socknar i Gräsgårds härad
Gunnar Häggbom

Gunnar Häggbom, född 7 december 1935 i Stockholm, död 6 december 2022 i Grasse, var en svensk kartläsare inom rally.

Gunnar Häggbom läste noter åt förare som Erik Carlsson ”på taket” och Harry "Sputnik" Källström. Han hade framgångar i internationella tävlingar som Monte Carlo-rallyt och RAC-rallyt.

Källor 
rallybase.nl 
 Gunnar Häggbom på Familjesidan.se

Kartläsare
Svenska rallyförare 
Personer från Stockholm
Födda 1935
Avlidna 2022
Män
Ås socken, Öland

Ås socken är den sydligaste  på Öland och ingick i Gräsgårds härad, den ingår sedan 1971 i Mörbylånga kommun och motsvarar från 2016 Ås distrikt i Kalmar län.

Socknens areal är 23,26 kvadratkilometer varav allt land. År 2000 fanns här 88 invånare. Fyren Långe Jan, orten Ottenby samt sockenkyrkan Ås kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ås äldsta sockenkyrka i sten uppfördes under 1100-talet. I det äldsta skriftliga belägget hette socknen Ottenby ('ecclesie de Othanby, Ottanby'), men kallas redan i ett odaterat brev från omkring 1320 och ett daterat från 1346 Ås ('Aas') socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ås församling och för de borgerliga frågorna till Ås landskommun. Denna senare uppgick 1952 i Ottenby landskommun som 1967 uppgick i Mörbylånga landskommun som 1971 ombildades till Mörbylånga kommun. Församlingen uppgick 2002 i Sydölands församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Ås, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Gräsgårds härad. De indelta båtsmännen tillhörde 2:a Ölands båtsmankompani.

Geografi

Ås socken ligger utgörs av sydspetsen på Öland. Socknen består av odlingsbygd och alvarmark och en mindre lövskog.

Fornminnen och fyndplatser
Flera mindre järnåldersgravar och fem gravfält finns här varav ett större vid Ottenby. På udden finns Kyrkhamn med husbottnar efter ett fiskeläge och ruiner efter ett kapell. Över inre delen av udden löper Karl X Gustavs jaktmur.

Vid två tillfällen, först då pigan Emma Christina Råberg grävde i jorden och sedan av fem minderåriga barn i en sandgrop i närheten, har guld från romersk järnålder-folkvandringstiden hittats. De flesta forskare antar att de båda guldtingestarna, som båda är av liknande ornering och slag, hör ihop med varandra som ett depåfynd. Det rör sig om två vackert ornerade armringar, den ena med ormhuvuden som ändar och den andra med ändarna omböjda i spiraler. Upphittarna fick en väldig hittelön på  532 riksdaler (åt pigan) samt för ormhuvudringen 525 riksdaler.

Namnet
Namnet (1346 Aas) anses beskriva kyrkplatsen.

Befolkningsutveckling

Litteratur
Boris Engström (red.): Ås, socknen på Ölands sydspets. Förord av konung Carl XVI Gustaf.  Stockholm 1975
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Kalmar län, del 4 Hermes 1957 libris

Se även
Ås församling
Lista över fasta fornminnen i Mörbylånga kommun (Ås)

Fotnoter

Externa länkar

Indelningar i Mörbylånga kommun
Socknar i Gräsgårds härad
Hans Thorszelius

Hans Elof Thorszelius, född 19 februari 1944 i Uppsala, är en svensk kartläsare inom rally.

Hans Thorszelius var framgångsrik i internationell rally som kartläsare till Björn Waldegård. Främsta meriten är VM-titeln 1979.

Källor
rallybase.nl

Noter

Externa länkar 
 Profil på ewrc-results.com

Födda 1944
Svenska rallyförare 
Kartläsare
Män
Levande personer
Idrottare från Uppsala
Leverage

Leverage är ett finskt hårdrocksband från Helsingfors. Bandet har en speciell och egen stil med inslag av melodisk hårdrock/metal, 80-talsmetal och symfonisk rock. Enligt dem själva varken kan eller vill de placeras i någon kategori utan har sin egen stil och stämpel på sina låtar.

Historia 
Bandet grundades 2002 av Pekka Heino, Toumas "Tuoppi " Heikkinen och Torsti Spoof. Tillsammans började de arbeta på låtar och 2006 kom de ut med debutalbumet Tides, vilket har influenser från 80-talets metal. Toumas Heikkinen har skrivit majoriteten av bandets låtar. Efter att albumet Circus Colossus släpptes under 2009 lämnade basisten Pekka Lampinen bandet och ersattes sedan av Sami Norrbacka.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Valtteri Revonkorpi – trummor (2005–)
Tuomas Heikkinen – gitarr (2005–)
Marko Niskala – keyboard (2005–)
Sami Norrbacka – basgitarr (2009–)
Mikko Salovaara – gitarr (2018–)
Kimmo Blom – sång (2018–)

Tidigare medlemmar
Pekka Lampinen – basgitarr (2005–2009)
Torsti Spoof – gitarr (2005–?)
Pekka Heino – sång (2005–?)

Diskografi 
Demo
Promotional CD (2005)

Studioalbum

EP

Singlar
"Fifteen Years" / "Marching to War" (2006)
"Red Moon Over Sonora" (2018)
"Burn Love Burn" (2019)

Musikvideor 
 Mister Universe (2008)
 Wolf and the Moon (2009)

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Musikgrupper bildade 2002
Finländska power metal-grupper
Björn Cederberg (kartläsare)

Denna artikel handlar om kartläsaren Björn Cederberg. För andra personer med samma namn, se Björn Cederberg

Björn Cederberg, född 23 juli 1937, är en svensk kartläsare inom rally.

Björn Cederberg läste noter åt förare som Lillebror Nasenius och Per Eklund. Störst framgångar hade han tillsammans med Stig Blomqvist, med VM-titeln 1984 som främsta merit.

Källor
rallybase.nl 

Födda 1937
Svenska rallyförare 
Kartläsare
Män
Levande personer
Älleköpingestenen

DR EM85;377 är en vikingatida ( 900-t el. b 1000-t) runsten av granit i Älleköpings kyrka, Åhus socken och Kristianstads kommun. Runstenen upptäcktes i juli 1965 vid en utgrävning av Älleköpings kyrka. Stenen hade legat som grundsten i kyrkans södra mur.

Fyndplats för runsten 
År 1965 företogs en undersökning av kyrkgrunden av L. Cnattingius. Stenen påträffades sekundärt använd som sockel. Runstenen var 3 meter lång, inskriften tolkades då som: "Blek ristade till minnet av Skrut denna sten". Förutom denna undersökning har ruinen undersökts av Abr. Ahlin "en del år" före 1910. Stenen är av rödgrå granit och finns nu efter restaurering av Kristianstads museum framför rådhuset vid torget i Åhus (N55° 55,392' E14° 17,630'). Stenen mäter 319 cm * 104 * 50 cm.

Inskriften 

Trots sin korthet är inskriften av stort värde. De båda mansnamnen, Billingʀ och Skrauti, har före detta fynd aldrig belagts i någon runinskrift. Runorna står i en lodrät rad begränsad av ramlinjer, ingen utsmyckning. Av runografisk synpunkt är stenen av intresse p.g.a. ristaren använder både normal och kortkvistrunor. Runorna har en höjd på 18-22 cm (utom kortrunorna som mäter 9-10 cm). 

Ett instiftardokument för cistercienserklostret Clara Sylua från 1138 antyder på latin, att ett "hedniskt" namn på Älleköping var Billingdorf.

Se även
 Älleköpinge socken

Källor

Noter

Litteratur 
 Ale, Historisk tidskrift för Skåneland, nr 3 S. B. F. Jansson 1965.  
 Skånes Hembygdsförbunds årsbok 1966. 
 Pehr Johnssons reseberättelse 1910-11. 
 Kristianstadbladet 29/1 1948. 
 ATA dnr 317/76. 
 ATA dnr 4522/65.

Externa länkar 
 

Skånes runinskrifter
Runinskrifter i Kristianstads kommun
Timboholm

Timboholm är en stadsdel och industriområde i Skövde. I stadsdelen ligger bland annat Skövdes värmeverk och, i utkanten, miljöstationen Risängen. Den mest välkända verksamheten i Timboholm är dock Volvo Personvagnar.

Timboholm angränsar till stadsdelarna Östermalm, Aspelund och Segerstorp.

Timboholmsskatten 

1904 hittades i Timboholm Nordens största guldskatt i rent guld, Timboholmsskatten. Skatten hittades av två drängar vid namn Carl Wernlund och Per Rythén, mer kända som "Sjôle-Lotta" och "Bly-Per". 2008 sattes ett monument av skatten upp i Timboholmsrondellen.

Skatten finns utställd i Guldrummet på Historiska museet i Stockholm, men det finns även en kopia av skatten på Skövde stadsmuseum.

Stadsdelar i Skövde
Mariesjö

Mariesjö är en stadsdel i närheten av centrala Skövde. 

Mariesjö består delvis av villor och delvis av industriområde. I området ligger bl.a. Friskis och Svettis, Preem, Science Park Skövde och Beijer Byggmaterial.

Den västra delen av området ligger Portalen som tillhör Högskolan och Science Park Skövde.

Angränsande stadsdelar är Östermalm, Trängen och Hasslum.

Stadsdelar i Skövde
Douglas-Apsley nationalpark

Douglas-Apsley är en nationalpark på den östra kusten av Tasmanien, Australien, 149 km nordöst om Hobart, och ett par kilometer norr om Bicheno.

Referenser

Källor 
 Officiell hemsida

Nationalparker i Tasmanien
Naturskyddsområden bildade 1989
Franklin-Gordon Wild Rivers nationalpark

Franklin-Gordon Wild Rivers är en nationalpark i Tasmanien, Australien, 117 km väster om Hobart. Parken inrättades 1908 och det skyddade området omfattar 446 342 hektar.

Referenser

Källor 
 Officiell hemsida

Externa länkar 

Nationalparker i Tasmanien
Naturskyddsområden bildade 1908
Notting Hill Gate (tunnelbanestation)

Notting Hill Gate är en station i Londons tunnelbana i stadsdelen Kensington and Chelsea. Den ligger i Notting Hill, vid gatan Notting Hill Gate, och trafikeras av tre linjer: Central line med grannstationerna Holland Park i väst och Queensway i öst, och Circle och District line med High Street Kensington i söder och Bayswater i norr. Notting Hill Gate ligger på gränsen mellan zon 1 och zon 2. Stationen invigdes år 1868 där dagens Circle samt District line trafikerar samt år 1900 för Central line.

Externa länkar

Londons tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1868
1868 i Storbritannien
Cueva de la Quebrada del Toro

Cueva de la Quebrada del Toro är en nationalpark i Falcón, Venezuela.

Externa länkar

Källor 

Grottor
Nationalparker i Venezuela
Wolin nationalpark

Wolin nationalpark är en nationalpark belägen på ön Wolin i nordvästra Polen. Parken inrättades 1960 och omfattade då de nordvästra delarna av ön Wolin, men utvidgades 1996 med öarna i Świnasundet och stranden med närliggande marina områden öster om samhället Międzyzdroje.

Landskapet i Wolins nationalpark är präglat av istiden och naturen är mycket varierad, från kusttrakter med sandiga stränder och dyner till skyddsvärda bokskogar och våtmarker. Särskilt känd är Wolin för sin långa, branta kust som på sina ställen kan vara upp till 95 meter hög. Parken blev då den utvidgades den första nationalparken i Polen att skydda marin miljö. Växt- och djurlivet är rikt med många sällsynta och skyddade arter. Till parkens främsta sevärdheter hör ett litet bestånd av visent. Våtmarker är en viktig rastplats för många flyttfåglar och sammantaget har över 230 fågelarter har observerats i parken. Dessutom har över 1 300 arter av kärlväxter hittats i området.

Referenser

Externa länkar 

Nationalparker i Polen
Naturskyddsområden bildade 1960
Västpommerns vojvodskap
Ulrik Wittman

Ulrik Witte, döpt till Dieter Witte men mera känd som Ulrik Wittman, född 26 juni 1931 i Neuruppin, Brandenburg, Tyskland och död 18 september 2022 i Helsingborg var en tysk musiker och företagare verksam i Sverige. Han var under 1980-talet mycket känd inom nöjesbranschen i sydöstra Sverige.

Witte använde artistnamnet Ulrik Wittman i Tyskland och fortsatte sedan använda det även i Sverige.

Han grundade Ulrik Wittmans Kvintett, även kallad Ulrik Wittmans orkester 1957, och den utökades sedan till Ulrik Wittmans Hammond-sextett. Mona Johansson blev sångerska 1958 och ersattes 1960 av Git Elfwing. Under namnet Ulrik Wittmans Electro-sextett med Git Elfwing spelades i oktober 1961 in en EP med låtarna Örkelljunga skyttepaviljong, Livet i Finnskogarna, La Pachanga och Tre betyder trubbel med Thore Skogman som inspelningschef och konvolut av Cacka Israelsson. 1963 blev Ulrik Wittman utköpt och med sex medlemmar kvar tog gruppen namnet Wizex. 

I början av 1963 köpte Ulrik Wittman tidigare landstingsägda Eringsboda Brunn i Blekinge. Efter ombyggnad skapades ett danspalats som brann ned fem dagar före den planerade premiären våren 1965. Premiären senarelades till 1966 och blev sedan en populär nöjesanläggning. 1967 hyrde Wittman folkparken i Älmhult och såg till att flytta korvkiosken och riva skjutbanan. Området utvecklades till att omfatta nöjesmetropolerna Silverdalen, Golden Hill och Stjärnborgen samtidigt som gamla Folkets Hus omvandlades till Ponderosa.

Under 1970- och 80-talen drev Wittman även nöjesställena Vägasked och Jägersbo utanför Höör samt Björksäter vid Hässleholm fr o m 1979 och Tingvalla vid Tomelilla fr o m 1984.

1987 såldes Tingvalla till Lasse Stefanz och verksamheten i Älmhult till Yngve Svensson. 1988-89 släppte Wittman greppet om sina nöjesställen. Endast Björksäter blev kvar och drevs sedan av Ulrik och Inga-Britt Wittmans dotter Ann-Charlotte Witte tillsammans med sambon Timo Kantomäki, mera känd som DJ Timo . 2018 stängdes Björksäter för att ge plats åt bostäder.

Efter sin karriär inom nöjesbranschen flyttade Wittman till Bryssel och hjälpte under femton år svenska företag med att ta sig igenom byråkratiska regler. Efter återkomsten till Sverige bodde han i Bjärred och Helsingborg.

Referenser

Fotnoter 
 

Födda 1931
Män
Avlidna 2022
Tyska musiker
Svenska musiker
Personer från Neuruppin
Joe Tex

Joe Tex (Joseph Arrington, Jr.) var en amerikansk sångare, född 8 augusti 1933 i Baytown, Texas, USA, död 13 augusti 1982 i Navasota, Texas, USA. 

Tex började som sångare på 1950-talet och fick skivkontrakt efter en talangtävling 1954. Men det var inte förrän på 1960-talet han började uppmärksammas på allvar. Tex är främst känd för soulballader, men även humoristiska soullåtar med högre tempo där han pratsjunger med underfundiga texter. Det stora genombrottet i USA kom med låten "Hold What You've Got" 1966 som nådde #5 på Billboard Hot 100. Sedan följde singlar som "The Love You Save (May Be Your Own)", "Skinny Legs and All" och "Show Me". "Skinny Legs..." är ett exempel på Tex stil att humoristiskt pratsjunga sina låtar. Sedan dröjde det fram till 1972 innan Tex åter syntes på listorna med låten "I Gotcha". Han gjorde sedan ett uppehåll från musiken, innan han återkom 1975, och 1977 hade han en sista hitsingel med "Ain't Gonna Bump No More (With No Big Fat Woman)" som även blev en framgång i Europa med en andraplacering på Englands singellista. Tex konverterade till islam 1966 och sina sista år levde han på en ranch i Texas innan han 1982 avled till följderna av en hjärtattack.

Diskografi
1965 - Hold on to What You've Got (Atlantic) - USA Pop #124, USA R&B #2
1965 - The New Boss (Atlantic) - USA #142, USA R&B #3
1966 - Show Me (Atlantic)
1966 - The Love You Save (Atlantic)
1966 - I've Got to Do a Little Better (Atlantic)
1977 - Skinny Legs and All (Dial)
1968 - Live And Lively (Dial)
1972 - I Gotcha (Mercury)
1977 - Ain't Gonna Bump No More 

Amerikanska soulsångare
Amerikanska musiker under 1900-talet
Musiker från Texas
Personer från Baytown, Texas
Födda 1933
Avlidna 1982
Män
All American Alien Boy

All American Alien Boy är ett musikalbum av Ian Hunter som lanserades 1976 på CBS Records. Skivan var hans andra soloalbum och Hunter har här valt att tona ner sin kända rock'n'roll till förmån för en mer jazzinspirerad ljudbild. På låten "You Nearly Did Me In" medverkar Freddie Mercury, Roger Taylor och Brian May som kör. 2006 släpptes en nyutgåva med ett flertal bonusspår.

Låtlista
(alla låtar skrivna av Ian Hunter)
"Letter to Brittania from the Union Jack" - 3:48
"All American Alien Boy" - 7:07
"Irene Wilde" - 3:43
"Restless Youth" - 6:17
"Rape" - 4:20
"You Nearly Did Me In" - 5:46
"Apathy 83" - 4:43
"God (Take 1)" - 5:45

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #177
UK Albums Chart, Storbritannien: #29
Topplistan, Sverige: #41

Källor

Musikalbum 1976
William Chase

William Merritt Chase, född 1 november 1849 i Indiana, död 25 oktober 1915, var en amerikansk konstnär.

Chase gjorde sig främst känd som porträttmålare, men även med genrebilder och landskap. Han verkade även som etsare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska genremålare
Amerikanska porträttmålare
Amerikanska grafiker
Amerikanska målare under 1800-talet
Personer från Johnson County, Indiana
Födda 1849
Avlidna 1915
Män
Hôtel Solvay

Hôtel Solvay är ett stort hus i jugendstil ritat av Victor Horta på Avenue Louise 244 i Bryssel. Huset var beställt av Armand Solvay, son till den välbärgade belgiske kemisten och industrialisten Ernest Solvay. För denna välbärgade gynnare kunde Horta spendera en förmögenhet på dyrbara material och påkostade detaljer. Horta ritade varje liten detalj; möbler, mattor, lamphållare, bordsservis.

Till och med dörrklockan ritade han. Han använde dyra material såsom marmor, onyx, brons, regnskogsträ osv. Till dekorationen av trappan samarbetade Horta med den belgiska 
pointillistiske konstnären Théo van Rysselberghe.

Hôtel Solvay och större delen av dess praktfulla innehåll är ännu idag intakt tack vare släkten Wittamer. Släkten förvärvade huset på 1950-talet och gjorde sitt yttersta för att bevara och restaurera detta magnifika bostadshus. Huset är ännu i privat ägo och kan endast besökas efter överenskommelse och under mycket stränga villkor.

Världsarv 
Världsarvskommittén gav Hôtel Solvay världsarvsstatus år 2000 tillsammans med tre andra byggnader i Bryssel, alla ritade av arkitekten Victor Horta.

Källor 
 
 Françoise Aubry and Jos Vandenbreeden, Horta, Art Nouveau to Modernism, Ludion Press Ghent — Harry N. Abrams Publishers New York, 1996.

Externa länkar 
 www.hotelsolvay.be

Jugendarkitektur
Byggnader och anläggningar i Bryssel
Världsarvet betydande verk av arkitekten Victor Horta i Bryssel
Victor Horta
Lick My Decals Off, Baby

Lick My Decals Off, Baby är ett musikalbum av Captain Beefheart & the Magic Band som lanserades i december 1970. Det var uppföljaralbum till dubbel-LP:n Trout Mask Replica och fortsätter på spåret med komplexa rytmer och låtstrukturer. Mycket av musiken på det här albumet kom till efter pianoimprovisationer av Don Van Vliet som sedan omvandlades till musikstycken. En marimba tar stor plats på skivan. Albumet blev i stort sett ignorerat i USA, men listnoterades i Storbritannien som #20 på UK Albums Chart.

Låtlista
Sida A
"Lick My Decals Off, Baby" – 2:38
"Doctor Dark" – 2:46
"I Love You, You Big Dummy" – 2:54
"Peon" – 2:24
"Bellerin' Plain" – 3:35
"Woe-is-uh-Me-Bop" – 2:06
"Japan in a Dishpan" – 3:00

Sida B
"I Wanna Find a Woman That'll Hold My Big Toe Till I Have to Go" – 1:53
"Petrified Forest" – 1:40
"One Red Rose That I Mean" – 1:52
"The Buggy Boogie Woogie" – 2:19
"The Smithsonian Institute Blues (or the Big Dig)" – 2:11
"Space-Age Couple" – 2:32
"The Clouds Are Full of Wine (not Whiskey or Rye)" – 2:50
"Flash Gordon's Ape" – 4:15

(Alla låtar skrivna av Captain Beefheart d.v.s. Don Van Vliet)

Medverkande
Captain Beefheart — sång, basklarinett, tenorsaxofon, sopransaxofon, munspel
Zoot Horn Rollo (Bill Harkleroad) — gitarr, slidegitarr
Rockette Morton (Mark Boston) — basgitarr
Drumbo (John French) — percussion, trummor
Ed Marimba (Arthur Dyer Tripp III) — marimba, percussion

Källor

Externa länkar
Discogs.com

Musikalbum 1970
Zappa Plays Zappa

Zappa Plays Zappa är ett amerikanskt tributband som leds av Dweezil Zappa, den amerikanska kompositören och musikern Frank Zappas äldste son, som ägnar sig åt att framföra musik av Frank Zappa. Bandet debuterade 2006 med föreställningar i Europa, Kanada och USA. Förutom Dweezil Zappa på ledgitarr består bandet av en blandning av relativt okända unga musiker och äldre musiker som tidigare har spelat med Frank Zappa. 

2008 gavs en dokumentär ut på DVD om bandets turnéer under 2006. Vid Grammy Awards 2009 vann Zappa Plays Zappa för bästa instrumentala rockframträdande för deras framträdande vid "Peaches en Regalia". Bandet var förband till Dream Theaters Progressive Nation 09 tillsammans med Bigelf och Scale the Summit. I oktober 2009 tillkännagavs att man skulle byta namn till "Dweezil Zappa Plays Zappa 2010" under 2010 års turné.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar:
Dweezil Zappa – sologitarr, sång
Scheila Gonzalez – saxofon, flöjt, keyboard, sång, munspel
Ben Thomas – sång, trumpet, trombon, rytmgitarr
Chris Norton – keyboard, fiol, sång
Ryan Brown – trummor, slagverk, sång
Kurt Morgan – basgitarr, sång

Tidigare medlemmar:
Pete Griffin – basgitarr
Aaron Arntz – trumpet, keyboard, sång
Billy Hulting – marimba, trumstock, slagverk
Jamie Kime – rytmgitarr
Joe Travers – trummor, sång

Gäster på de flesta framträdandena 2006:
Napoleon Murphy Brock – sång, saxofon, flöjt
Terry Bozzio – trummor, sång
Steve Vai – gitarr

Gäster på framträdanden 2007, 2008 och några 2009:
Ray White – sång, gitarr

Gäster på några framträdanden 2010:
George Duke – sång, keyboard
Scott Thunes – basgitarr
Jeff Simmons – basgitarr, sång
Moon Zappa – sång

Gäster på några framträdanden 2011:
Mark Volman – sång
Howard Kaylan – sång
Jean-Luc Ponty – violin
Chick Corea – keyboard
Frank Gambale – gitarr
Guthrie Govan – gitarr

Gäster på några framträdanden 2012:
Scott Thunes – basgitarr
Allan Holdsworth – gitarr
Sioned Eleri Roberts – klarinett

Diskografi
Livealbum
2008 - Zappa Plays Zappa

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats
Hidden Track - Review: Zappa Plays Zappa @ The Lincoln Theater
Dweezil Zappa World 

Musikgrupper bildade 2006
Amerikanska jazzgrupper
Amerikanska tributband
Frank Zappa
Grammy Award-vinnare
Amerikanska rockgrupper
Musik i Los Angeles