kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Reclaim (EP)

Reclaim är det norska black metal-bandet Keep of Kalessins första EP och tredje skivutgivning. Efter det tidigare albumet, Agnen: A Journey Through the Dark från 1999, splittrades gruppen och grundaren Arnt "Obsidian C." Grønbech sökte nya medlemmar till bandet. På detta album spelar Grønbech själv både gitarr, bas och keyboard medan trummorna sköts av Kjetil-Vidar "Frost" Haraldstad som även spelar med Satyricon och 1349. Sångare på EP:n är Attila Csihar som är vokalist i Mayhem och även sjungit med bland andra Emperor, Limbonic Art, Anaal Nathrakh och Sunn O))). Albumet släpptes 6 december 2003 i USA och 15 januari 2004 i Europa.

All musik är skriven av Obsidian C. utom spår två, "IX", som han skrivit tillsammans med sin bror S. Grønbech samt introt "Traveller" som är skrivet och framförs av S. Grønbech. Texterna är skrivna av Torstein Parelius, utom texten till "Reclaim" som är skriven av Obsidian C. 

Efter inspelningen splittrades bandet igen med anledning av att både Attila Csihar och Frost genomförde omfattande turnéer med Mayhem respektive Satyricon. Obsidian C., som själv turnerade som gitarrist med Satyricon, valde att lägga bandet på is under flera år, innan bandet återkom i en ny konstellation i 2006 års Armada.

Låtlista 
 "Traveller" (musik: S. Grønbech) – 1:57
 "IX" (text: Torstein Parelius, musik: Obsidian C. / S. Grønbech) – 5:30
 "Come Damnation" (text: Parelius, musik: Obsidian C.) – 6:48
 "Obliterator" (text: Parelius, musik: Obsidian C.) – 5:05
 "Reclaim" (text/musik: Obsidian C.) – 7:41

Medverkande
Keep of Kalessin
 Obsidian C. (Arnt Grønbech) – gitarr, basgitarr, keyboard
 Attila Csihar – sång
 Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – trummor

Övriga medverkande
 S. Grønbech – texter, musik, div. instrument
 Torstein Parelius - texter
 MultiMono (Asgeir Mickelson) – omslagsdesign

Externa länkar 
 
 

EP-skivor 2003
Album av Keep of Kalessin
Caribbean Airlines

Caribbean Airlines är det statligt ägda nationella flygbolaget på Trinidad och Tobago. Bolaget bildades den 27 september 2006 och började sina flygningar den 1 januari 2007 och ersatte då sin föregångare, BWIA West Indies Airways. Den 28 april 2010 färdigställdes ett avtal där bolaget tar över Air Jamaica .

Nuvarande flotta
7 st ATR 72
8 st Boeing 737-800
Flygbolaget har beställt 4 st Boeing 737 MAX 8.

Tidigare flotta har bestått av bland annat Bombardier Dash-8 Q300.

Destinationer
Cheddi Jagan internationella flygplats, Timehri, 
Crown Point internationella flygplats, Crown Point, 
Fort Lauderdale – Hollywood internationella flygplats, Broward County, Florida, 
Grantley Adams internationella flygplats, Seawell, 
Johan Adolf Pengel internationella flygplats, Zanderij, 
John F. Kennedy International Airport, New York, New York, 
Miami International Airport, Miami, Florida, 
Norman Manley internationella flygplats, Kingston, 
Piarco internationella flygplats, Piarco, 
Prinsessan Julianas internationella flygplats, Sint Maarten, 
Simón Bolívar internationella flygplats, Maiquetía, 
Toronto Pearson International Airport, Mississauga, 
V. C. Bird internationella flygplats, Antigua,

Olyckor och incidenter
Den 30 juli 2011: En Boeing 737-800, flygnummer BW 523, hade överskridit banan vid Georgetown/Timehri Airport. Inga dödsfall, flera skadade. Flygplanet bröts i två delar.

Källor

Caribbean Airlines webbplats

Externa länkar
Flygbild över olyckan 30 juli 2011

Trinidadiska flygbolag
Företag med statligt ägande
Flygbolag bildade 2006
Italioter

Italioter var greker som bodde på södra delen av apenninska halvön under antiken, framförallt vid kusterna. Den grekiska koloniseringen började på 700-talet f.Kr. och området blev i stor utsträckning helleniserat. Romarna kallade också området för Stor-Grekland - Magna Graecia. I Magna Graecia fanns en lång rad grekiska kolonier, bland dessa kan nämnas Tarentum, Heraclea, Metapontum, Rhegion, Kyme, Neapolis och Poseidonia.  

Italiotiska förbundet kontrollerades av kolonin Tarentum från slutet på 400-talet f.Kr. Italiotiska förbundet krossades av Dionysios d.ä. av Syrakusa i samband med slaget vid Elleporus år 389 f.Kr.

 

Äldre folkgrupper i Europa
Antikens folkslag
Rostning (industriell process)

Rostning är en industriell process inom metallurgin. Exempelvis i förädlingen av malm. Vid rostning av malm hettas denna upp så att reaktion mellan gas och fast ämne sker, samt att icke önskade ämnen avlägsnas. Exakt vilka ämnen som ska avlägsnas beror på hur malmen är beskaffad. Vid rostning av sulfider avlägsnas exempelvis svavel som omvandlas till svaveldioxid som går bort med rostgaserna. Rostning av sulfidmalmer, t.ex. koppar- och nickelmalmer har ofta givit upphov till stora luftföroreningar.

Se även
Kalcinering
Rost

Källhänvisningar

Metallurgi
Metallindustri
Järnbruk
Agnen: A Journey Through the Dark

Agnen: A Journey Through the Dark är det andra fullängdsalbumet av det norska extreme metal-bandet Keep of Kalessin. Det spelades in i Brygga studio i hemstaden Trondheim och gavs ut i augusti 1999. 

Skivbolaget Avantgarde Music blandade ihop spåren så att det finns två olika versioner av låtordningen på albumet, men ingen av dem stämmer med det som anges på omslaget. Utöver originalutgåvan från 1999 har albumet getts ut på nytt av Music War III år 2002 och Peaceville Records 2007.

Låtlista 
 "Dragonlord" – 5:42
 "As Mist Lay Silent Beneath" –5:38
 "I Deny" – 5:03
 "Pain Humanised" – 4:31
 "Orb of Man" – 5:49
 "Dryland" – 5:17
 "Towards I Roam" – 7:17
 "Agnen" – 11:34

Text / Musik
Text: Vyl, Musik: Obsidian C. / Vyl / Warach – spår 1
Text: Gâsh, Musik: Obsidian C. / Vyl – spår 2, 4
Text: Vyl, Musik: Obsidian C. / Vyl – spår 3
Text: Vyl, Musik: Obsidian C. – spår 5
Text: Gâsh, Musik: Obsidian C. – spår 6, 7, 8

Bandmedlemmar 
Obsidian C. (Arnt Grønbech) – gitarr, keyboard
Ghâsh (Magnus Hjertaas) – sång
Warach (Øyvind A.Winther) – basgitarr
Vyl (Vegar Larsen) – trummor

Källor

Referenser

Externa länkar
Rate Your Music: Agnen: A Journey Through the Dark

Musikalbum 1999
Album av Keep of Kalessin
Bernhard Fexer

Carl Bernhard Fexer, född 21 maj 1835 i Wurzen nära Leipzig i Tyskland, död 16 maj 1914, var en svensk pianopedagog, kapellmästare och tonsättare.

Fexer studerade vid musikkonservatoriet i Leipzig 1849–1852 och kom 1858 till Stockholm som pianolärare. Han var 1860–1865 kapellmästare vid Trondhjems Norska theater och återvände sedan till Stockholm. Bernhard Fexer komponerade salongsmusik för piano, arrangerade körmusik, m.m.

Referenser 

Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Svenska dirigenter
Födda 1835
Avlidna 1914
Män
Personer från Wurzen
Irma Libohova

Irma Libohova, född 14 april 1959 i Tirana, är en albansk sångerska och syster till sångerskan Eranda Libohova.

Irma Libohova är främst känd för sina vinster i olika albanska musiktävlingar. 1987 vann hon tillsammans med sin syster Eranda Festivali i Këngës med låten "Nuk e Harroj". Irma Libohova håller också rekordet i antal segrar i Kënga Magjike, då hon vunnit två gånger. 

Irma har också både medverkat på, eller släppt egna skivor. Med sin syster Eranda har hon bland annat släppt albumet Arvanitase. Utöver det har hon också medverkat på samlingsskivor som Fontane dëshirash, Alqi Boshnjaku — Larg urrejtjes och 100 Këngët e Shekullit.

Källor

Albanska sångare
Artister som deltagit i Festivali i Këngës
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
Artister som vunnit Festivali i Këngës
Personer från Tirana
Karl Johan Moring

Karl Johan Moring, född 20 november 1832 i Kalvola, Finland, död 1868, var en finlandssvensk kördirigent och musiklärare.

Moring studerade vid konservatoriet i Leipzig 1856–1858 och verkade därefter som lärare och dirigent i Helsingfors. Moring har bland annat arrangerat musik för kör.

Externa länkar 

 Karl Johan Morings brevkonceptbok vid Svenska litteratursällskapet i Finland
 Karl Johan Morings konceptnotbok vid Svenska litteratursällskapet i Finland

Referenser

Finländska kördirigenter
Födda 1832
Avlidna 1868
Män
Personer från Tavastehus
Alonso Cano

Alonso Cano, född 19 februari 1601, död 3 september 1657, var en spansk konstnär.

Alonso Cano kom från Granada till Sevilla, där utbildade sig både till målare som lärjunge till Francisco Pacheco och till bildhuggare som lärjunge till Juan Martínez Montañés. Han blev hovmålare i Madrid och gjorde flera utsmyckningsarbeten. På grund av sitt våldsamma temperament och misstanken om hustrumord måste han en tid hålla sig borta från huvudstaden, och verkade då i Valencia och andra städer. Han hamnade slutligen i Granada, där han blev överbyggmästare vid katedralen, vars huvudfasad han byggde i originell barock och i övrigt utsmyckade med skulpturer och målningar. Alonso Cano utförde även Magdalenakyrkan i Granada.

Som skulptör är Alonso Cano främst känd genom sina kraftigt modellerade och målade träskulpturer. Han blev dock mest känd som målare, och av hans tavlor är främst Madonna del Rozario i katedralen i Malaga och Den heliga Agnes i Berlin kända.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar 

 

Spanska konstnärer
Spanska skulptörer
Barockskulptörer
Födda 1601
Avlidna 1657
Män
Johann Canon

Johann Canon, född 1829 och död 1885, var en österrikisk konstnär.

Canon studerade hos Ferdinand Georg Waldmüller och Carl Rahl i Wien men tog främst intryck av gamla mästare, särskilt Rubens, vars teknik han tillägnade sig. Efter långa resor i Orienten, Frankrike och England och en tids vistelse i Karlsruhe och Stuttgart slog han sig ned i Wien. Han blev främst känd för sina damporträtt, och har även utfört dekorativa arbeten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Födda 1829
Avlidna 1885
Män
Madame Therese

Madame Therese (levnadsår okända: död efter 1729) var arbetsnamnet för en berömd historisk holländsk bordellmamma, som bedrev en av den tidens största bordeller i Amsterdam. Hon var aktiv mellan åren 1706 och 1729. 

Få uppgifter är kända om Therese, men det är troligt att hon var från södra Nederländerna och arbetade som prostituerad i Amsterdam innan hon själv tog över driften av en bordell. Den första uppgiften om henne är från 3 mars 1708, då fyra av hennes anställda arresterades. Therese blev aldrig själv arresterad, men förekommer då hennes anställda blev det.  

År 1720 drev hon en exklusiv bordell på Prinsengracht. Under denna period hade hon enligt satiriska pamfletter Eugen av Savojen, den dåvarande guvernören i österrikiska Nederländerna, och den brittiske diplomaten Louis Renard bland sina kunder. Therese och hennes bordell var under denna tid välkänd i pressen och karikerades ofta av bland andra Jacob Campo Weyerman, och hon blev känd under öknamn som till exempel "Förstörelsens mormor", och genom de illustrationer som gjordes om hennes verksamhet har hon blivit välkänd inom den nederländska historien. Det är inte känt hur länge hon var verksam: prostitutionslagen skärptes 1726 och tvingade många bordeller under jorden, men hon var fortfarande verksam 1729, då den sista satiren om henne förekom i pressen.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Therese
 Lotte van de Pol, The Burgher and the Whore: Prostitution in Early Modern Amsterdam

Nederländska brottslingar
Bordellägare
Personer inom Nederländernas näringsliv under 1700-talet
Födda 1600-talet
Avlidna 1700-talet
Kvinnor
Ostfriesische Lufttransport

Ostfriesische Lufttransport var ett tyskt flygbolag med säte i Emden och bas på Bremens flygplats. Bolaget grundades 1958 och var ett av Tysklands äldsta flygbolag.

Flotta  
 3 Britten-Norman Islander
 1 Cessna 172
 1 Cessna 208
 4 Fairchild Metroliner
 2 Fokker 100
 1 Gippsland GA-8 Airvan
 2 Saab 340
 3 Saab 2000

Destinationer

Regionalflyg  
Bristol flygplats, Bristol, 
Bryssel-Zaventems flygplats, Zaventem, 
Heringsdorf flygplats, Heringsdorf, 
Kastrups flygplats, Köpenhamn, 
Nürnbergs flygplats, Nürnberg, 
Toulouse-Blagnac flygplats, Blagnac, 
Zürichs internationella flygplats, Kloten/Rümlang/Oberglatt,

Lokalflyg  
Borkums flygfält, Borkum
Bremerhavens flygfält, Bremerhaven
Helgoland-Dünes flygplats, Helgoland
Emdens flygfält, Emden
Heide/Büsums flygfält, Oesterdeichstrich

Olyckor och incidenter 
2 december 2001 - En Dornier 328-110 på väg från Braunschweig-Wolfsburgs flygplats till Bremens flygplats kraschade vid landningen i Bremen. De 3 ombordvarande besättningsmännen överlevde.
6 maj 2009 - En Cessna 208B Grand Caravan på väg från Emdens flygfält till Langeoog flygplats kolliderade med en Cessna FR172K Hawk XP nära Dornum. Båda planen kunde landa säkert. Ombord på Ostfriesisches plan fanns 1 besättningsman och 1 passagerare som båda överlevde.

Källor

Externa länkar 
Ostfriesische Lufttransports webbplats 

Ej längre existerande tyska flygbolag
Flygbolag bildade 1958
Flygbolag upplösta 2013
Antonio Capece Minutolo Canosa

Antonio Capece Minutolo, furste av Canosa, född 5 mars 1763 och död 4 mars 1838, var en neapolitansk ämbetsman.

Fursten av Canosa arbetade efter kungens flykt 1799 för inrättandet av en aristokratisk republik i Neapel, och dömdes därför till fängelsestraff, först under den Parthenopeiska republikens tid, sedan under Ferdinand IV. Från 1805 stod han på kungens sida och organiserade röveriet på Sicilien mot Josef Bonaparte och Joachim Murat. Han blev 1816 polisminister, men underhöll kontakter med Calderari-banden och avskedades. Allmänt hatat spelade flera gånger en viktig roll som medhjälpare åt olika italienska furstar vid deras försök att slå ned demokratiska och nationella rörelser.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Italienska politiker
Födda 1763
Avlidna 1838
Män
Calderari

Calderari, av det italienska ordet för "kittelflickare", var en hemlig italiensk organisation, vars medlemmar förklarade sig vara förvarare av den heliga tron (sanfedisti) samt den bourbonska tronen i Neapel mot liberaler, Murats anhängare, frimurare och Carboneria, ett liberalt hemligt sällskap.

Sitt namn fick de förmodligen på grund av sin opposition mot Carboneria (=kolarna), och att de såg sig som "kitteln" som skulle hindra kolet från att sätta eld på Neapel - men det har också sagt att det skulle bero på några av de främsta medlemmarnas yrke.

Sällskapet fick efter restaurationen 1815 stor makt, men väckte stor motvilja i bredare kretsar, och 1816 förbjöds hemliga sällskap i Neapel. Polismästaren Antonio Capece Minutolo Canosa var dock själv medlem och beskyddade sällskapet, tills han 1822 tvingades avgå.

Neapel
Iceland (travhäst)

Iceland, född 26 april 2004 i Vårgårda i Västra Götalands län, är en svensk varmblodig travhäst. Han tränades av sin ägare Stefan Melander. Han är son till Hambletonianvinnaren Scarlet Knight.

Iceland tävlade åren 2007–2013 och sprang in 9,7 miljoner kronor på 99 starter varav 25 segrar, 9 andraplatser och 13 tredjeplatser. Han tog karriärens största seger i Elitloppet (2010) tillsammans med kusken Johnny Takter. Bland hans andra stora segrar räknas Silverdivisionens final (maj 2009, aug 2009), Jubileumspokalen (2009), Gävletravets Elitsprint (2010) och Jämtlands Stora Pris (2011). Han kom även på andraplats i Sundsvall Open Trot (2011) och på tredjeplats i Svenskt Mästerskap (2010).

Han utsågs till "Årets Häst" (2010) och "Årets Äldre" (2010) vid Hästgalan.

Referenser

Noter

Externa länkar

Hästar födda 2004
Svenska varmblodiga travhästar
Hästar som vunnit Elitloppet
Hästar som tränats av Stefan Melander
National Basketball Association 1951/1952

National Basketball Association 1951/1952 var den 6:e säsongen av den amerikanska proffsligan i basket. Säsongen inleddes den 1 november 1951 och avslutades den 16 mars 1952 efter 333 seriematcher, vilket gjorde att samtliga tolv lagen spelade 66 matcher var.

Fredag den 25 april 1952 säkrade Minneapolis Lakers sin tredje titel efter att ha vunnit mästerskapet genom att besegra New York Knicks med 4-3 i matcher i en finalserie i bäst av 7 matcher.

Tri-Cities Blackhawks flyttade inför säsongen från "Tri-Cities"området (Moline och Rock Island, Illinois samt Davenport, Iowa) till Milwaukee, Wisconsin och blev Milwaukee Hawks.

All Star-matchen spelades den 11 februari 1952 i Boston Garden, Boston, Massachusetts. Eastern Division vann matchen över Western Division med 108-91.

Grundserien 
Not: V = Vinster, F = Förluster, PCT = Vinstprocent

 Lag i GRÖN färg till slutspel.
 Lag i RÖD färg har spelat klart för säsongen.

Eastern Division

Western Division

Slutspelet 
De fyra bästa lagen i den östra och västra division gick till kvartsfinalspel, där ettorna mötte fyrorna och tvåorna mötte treorna. Divisionssemifinalerna avgjordes i bäst av 3 matcher, Divisionsfinalerna avgjordes i bäst av 5 matcher medan finalserien avgjordes i bäst av 7 matcher.

NBA-final 
Minnesota Lakers mot New York Knicks

Minnesota Lakers vann finalserien med 4-3 i matcher

Källor 

 NBA 1951/1952 på basketball-reference.com
 Samtliga resultat under säsongen 1951/1952 på basketball-reference.com

Externa länkar

1951 i USA
1952 i USA
Basketsäsongen 1951/1952
1951/1952
Hylopetes

Hylopetes är ett släkte i släktgruppen flygekorrar med omkring nio arter som förekommer i södra Asien. De har en kännetecknande svansform som påminner om en pil. Svansen blir en bit före slutet bredare och slutar sedan i en spets.

Arter 

Zoologerna är inte helt ense om arternas antal. Den följande listan med nio arter är enligt Wilson & Reeder (2005):

 Hylopetes alboniger ( Hodgson 1836), Himalaya, norra Sydostasien, Yunnan, Hainan
 Hylopetes bartelsi ( Chasen 1939), Java
 Gråkindad flygekorre Hylopetes lepidus ( Horsfield 1823), Malackahalvön, Java, Sumatra, Borneo
 Hylopetes nigripes ( Thomas 1893), Palawan
 Hylopetes phayrei ( Blyth 1859), Sydostasien, sydöstra Kina, Hainan
 Hylopetes platyurus (Jetink, 1890), Sumatra, Malaysia
 Hylopetes sipora (Chasen 1940), Sipora (som tillhör Mentawaiöarna)
 Rödkindad flygekorre Hylopetes spadiceus (Blyth 1847), Sydostasiens fastland, Sumatra, Borneo
 Hylopetes winstoni ( Sody 1949), Sumatra

I några förteckningar listas även Eoglaucomys fimbriatus till släktet. För vissa arter är oklar om de istället ska listas till släktet Petinomys eller Iomys. På ön finns en population som ibland listas som självständig art, Hylopetes electilis, den räknas här som underart till Hylopetes phayrei.

Kännetecken och levnadssätt 

Arterna skiljer sig ganska mycket i storlek och pälsfärg. Kroppens längd ligger mellan 11 och 33 centimeter och därtill kommer en 8 till 29 centimeter lång svans. Hylopetes lepidus är med en vikt mellan 27 och 100 g den minsta arten och Hylopetes spadiceus den största, den senare väger 80 till 157 g.

Individerna lever i olika slags skogar och de kan anpassa sig till kulturlandskap. De vistas i låglandet och i bergstrakter upp till 3500 meter över havet. För Hylopetes lepidus är känt att den söker skydd i kokosnöt. Nötfrukten öppnades antingen av djurets själv eller av andra ekorrar. Arten kan glidflyga över 135 meter. Det iakttogs till och med individer som ökade på höjden över korta distanser (cirka en meter på en 6 meter lång sträcka). Födan utgörs av frukter, nötter, blad och unga växtskott som kompletteras med insekter, andra ryggradslösa djur och mindre kräldjur. Hos de arter som är mera kända är honor ungefär 40 dagar dräktig och en kull har upp till fyra ungar.

Hot 

IUCN listar Hylopetes sipora som starkt hotad (Endangered) på grund av regnskogens förstöring. Hylopetes nigripes listas som nära hotad (Near Threatened) och Hylopetes bartelsi, Hylopetes lepidus samt Hylopetes winstoni med kunskapsbrist (Data Deficient). Den sistnämnda arten är bara känd från en individ som hittades 1949. Efter denna holotyp blev inga fler individer observerade. Övriga arter betraktas av IUCN som livskraftiga (Least Concern).

Referenser 
 med följande källa:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter 

Ekorrar
Sciuridae
Carl Friedrich Canstatt

Carl Friedrich Canstatt, född 11 juli 1807 i Regensburg, död 10 mars 1850 i Erlangen, var en tysk läkare.

Canstatt var professor i Erlangen och gjorde sig känd som koleraläkare. Som skriftställare utövade han ett betydande inflytande genom Die specielle Pathologie und Theraphie vom klinischen Standpunkt aus bearbeitet (1841-42; tredje upplagan 1854-56) och i synnerhet genom tidskriften "Jahresberichte über die Fortschritte der gesammten Medicin", vilken grundades 1841 och efter hans död fortsattes av Rudolf Virchow.

Källor 

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Tyska läkare
Epidemiologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Regensburg
Födda 1807
Avlidna 1850
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Barbro Eriksdotter (Bielke)

Barbro Eriksdotter (Bielke), död 1553, känd under namnet Barbro Påle, var en svensk godsägare och adelsdam. 

Eriksdotter har en plats i svensk folklore. Hon är centralgestalten i legenden om spöket i Linköpings domkyrka och vid Brokinds slott och Tarmsjön. Hon utpekas också som en av förebilderna för den så kallade pintorpafrun, en känd gestalt inom svensk spökmytologi och folklore om en grym slottsfru som plågade sina underlydande. Även under sin egen levnadstid var hon beryktad för påstått häxeri.

Biografi 

Eriksdotter var en medlem av familjen Bielke  som dotter till Erik Turesson (Bielke) och Gunilla Johansdotter (Bese) och syster till Axel Eriksson (Bielke) Ture Eriksson (Bielke) och Anna Eriksdotter (Bielke). Hon gifte sig 1524 i Stockholm med sin syster Annas styvson riddar Måns Johansson (Natt och Dag) (1500–1555), riksråd och lagman i Östergötland, med vilken hon fick sex barn, och blev slottfru på släktens säte Brokind i Östergötland.

Berättelsen om Barbro Eriksdotter samstämmer med den om Beata von Yxkull och hon kallas också för Pintorpafrun på Brokind. Det sägs att hon var en hård och grym husmor som också var trollkunnig och att hon njöt av att plåga sina underlydande. Hon ska vid de minsta förseelser från sina underlydande ha låtit bakbinda dem och kasta dem i tjuvkistan. För att plåga fången, dukade hon sedan enligt legenden upp stora bord med mat och dryck strax utom räckhåll för dem. När allmänheten klagade för att fångarna led av hunger, ska hon ha svarat: De hava både mat och dryck, vilja de inte äta så får dem skylla sig själva.
Fängelset på Brokind blev vida bekant, och platsen där tjuvkistan fanns heter än i dag "Kisthagen".

Barbro i folkloren 

Efter sin död begravdes hon i Linköpings domkyrka, men fick, enligt legenden, inte ro i sin grav utan spökade så att man flyttade kistan till sockenkyrkan Vårdnäs kyrka vid Brokind. Men inte heller där ska hon ha fått någon ro i sin grav. Man drev då en påle genom hennes kropp, så hon skulle hålla sig lugn i jorden. Det var så hon fick namnet ”Barbro Påle”. 

En annan sägen hävdar att man slutligen kastade hennes kista i Tarmsjön vid Brokind, först då blev det lugnt på herrgården, men att hennes vålnad fortsatte spöka vid sjön.

Efter detta ska man enligt folkloren kunna höra ett osynligt väsen flyga runt mossen och ropa: Barbro påle, Barbro påle! Enligt sägnen kan man sena nätter se Barbro Påle dansa på Brokinds herrgård med Satan själv.

Se även 
 Anna Karlsdotter (Vinstorpaätten)

Noter

Källor 
 Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor 1925-36
 Det spökar på Brokinds Herrgård
 Måns Natt och Dag (Johansson)

Externa länkar 
  (Bild av sagans Barbro Påle)

Födda okänt år
Avlidna 1553
Kvinnor
Personer under äldre vasatiden
Ätten Bielke
Trumma (vattenbyggnad)

En trumma eller vägtrumma är en byggnadsdetalj som placeras i en väg- eller järnvägbank så att mindre vattendrag såsom  diken, bäckar eller regnvattenansamlingar kan passera från ena till andra sidan, som vanligen lägges i kallmur och till följd av sin mindre bredd endast övertäckes med stora, flata stenar. Trumman består av ett rör med en diameter som vanligen är mindre än två meter. Som material används vanligen betong, stål eller PVC. Olämpligt lagda trummor blir ett vandringshinder för fisk, vilket påverkar fiskpopulationen negativt.

Trummor kan med fördel förses med en grushylla där uttrar kan gå utmed vattendraget, istället för att tvingas korsa vägbanan.

Rörbro 
Vid diametrar över 2 m byter röret namn från vägtrumma till rörbro.

Se även 
Kulvert
 Markavvattning

Referenser

Noter

Externa länkar 

Byggnadsdetaljer

fr:Dalot#Terme des travaux publics
ja:溝渠#暗渠