A Change Is Gonna Come

A Change Is Gonna Come är en låt skriven och framförd av Sam Cooke. Den finns med på albumet Ain't That Good News. Låten skrevs 1963 och lanserades som singel i december 1964 på RCA Records.

Bakgrund och inspelning 
Cooke varit med om en rad orättvisor genom sitt liv och målet med "A Change Is Gonna Come" var att uttrycka dessa. En av dessa händelser var hur han och hans dåvarande fru Barbara Campbell nekades plats till ett rum de reserverat på vid ett hotell på grund av deras hudfärg. Detta kom att göra Cooke mycket upprörd vilket ledde till en konfrontation mellan honom och hotellpersonalen. Senare samma kväll blev Cooke och Campbell arresterade av polisen. The New York Times kom dagens efter incidenten som "Negro Band Leader Held in Shreveport", något som inte bara ytterligare förargade Cooke, utan stora delar av den afroamerikanska befolkningen.

Cooke spelade in "A Change Is Gonna Come" med vännen och producenten J.W. Alexander efter julen 1963. Cook hade blivit inspirerad av Bob Dylans "Blowin' in the Wind" och han var imponerad över hur en så tydligt politisk låt om rasism och orättvisorna för minoriteter hade lyckats får kommersiell framgång. I biografin "Dream Boogie: The Triumph of Sam Cooke" skriver Pete Guralnick hur Cooke nästan kände skam över hur han inte valt att skriva något liknande själv.

En fullstor orkester behövdes vid inspelningen då Cooke och Alexander ville att låten skulle ha ett filmisk känsla. Cooke fann inspiration från Jerome Kern och Oscar Hammersteins musikal Show Boat. Referenserna gäller både temat om rasism, samtidigt som hur rinnande vatten representerar förändring.

Musiker  
 Sam Cooke - ledsång 
 SR Crain - bakgrundssång
 Paul Foster - bakgrundssång
 Jimmie Outler - bakgrundssång
 Richards Gibbs - bakgrundssång
 JJ Farley - bakgrundssång
 René Hall - gitarr
 Norman Bartold - gitarr
 Arnold Belnick - gitarr
 Clifton White - gitarr
 Chuck Badie - bas
 Earl Palmer - trummor
 Harold Battiste - piano
 William Hinshaw - valthorn
 Emil Radocchia - marimba, timpani och slagverk
 William Kurasch - trumpet
 Louis Blackburn - trombon
 John Ewing - trombon
 David Wells - trimbon
 Harry Hyams - fiol
 Alexander Neiman - fiol
 Israel Baker - fiol
 Irving Lipschultz - fiol
 Leonard Malarsky - fiol
 Jack Pepper - fiol
 Ralph Schaeffer - fiol
 Sidney Sharp - fiol
 Darrell Terwilliger - fiol
 Tibor Zelig - fiol
 Emmet Sargeant - cello

Mottagande 
Den blev endast en medelstor hit i USA då den var b-sida till låten "Shake", men har räknats som betydligt mer betydelsefull för Medborgarrättsrörelsen i USA. Musikaliskt var låten också mycket olik Sam Cookes tidigare låtar som ofta varit glada danslåtar eller romantiska ballader.

"A Change Is Gonna Come" är självbiografisk och behandlar de orättvisor Cooke själv utsatts för som afroamerikan i USA.

Övriga versioner 
1965 spelades låten in av Otis Redding på albumet Otis Blue: Otis Redding Sings Soul och samma år av The Supremes på hyllningsalbumet We Remember Sam Cooke. 1967 spelade Aretha Franklin in den till albumet I Never Loved a Man the Way I Love You. The Band tog med den på sin coverskiva Moondog Matinee 1973. Den har även spelats in av ett stort antal andra artister. Versioner av låten görs än idag av samtida artister som Beyoncé , Arcade Fire , Cold War Kids , Greta van Fleet.

Utmärkelser 
Låten blev rankad som #12 då magasinet Rolling Stone sammanställde listan The 500 Greatest Songs of All Time 2004. Pitchfork Media listade den som #3 på listan "The 200 Greatest Songs of the 1960s". 2007 togs låten upp av Library of Congress i USA:s nationella inspelningsarkiv.

Låten handlar om hur det var att vara afroameriansk på 60-talet.

Listplaceringar
Billboard Hot 100, USA: #31
Billboard R&B Singles: #9

Källor

Musiksinglar 1964
Sånger mot rasism och främlingsfientlighet
Singlar utgivna på RCA Victor