kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Lady of the Lake (Scott)

The Lady of the Lake är en berättelse i diktform av Sir Walter Scott publicerad första gången 1810. Handlingen tilldrar sig i Trossachs i Skottland. Den är uppbyggd av sex sånger, av Scott kallade canto (latin för 'sång') och varje sång beskriver händelserna under en dag i berättelsen.  

Verket har tre huvudteman: tävlingen mellan de tre männen Roderick Dhu, James Fitz-James, och Malcolm Graeme, om att vinna Ellen Douglas kärlek; fejden och försoningen mellan Jakob V av Skottland och James Douglas; och kriget mellan skottarna från lågländerna (ledda av Jakob V) och höglandsklanerna (ledda av Roderick Dhu från klanen Alpine). Diktverket hade oerhört stor inflytande under 1800-talet och inspirerade den så kallade Highland Revival. I slutet av 1900-talet var dock dikten nästan helt bortglömd och dess inflytande idag har således varit indirekt: Schuberts Ave Maria, Rossinis La donna del lago (1819), den rasistiska seden att bränna kors, den amerikanske abolitionisten Frederick Douglass' efternamn och sången Hail to the Chief är alla inspirerade av Scotts diktverk.

I legenden om Kung Artur förekommer också en Lady of the lake, men det finns inga andra kopplingar till legenden.

Personer i berättelsen
James Fitz-James, the Knight of Snowdoun, i själva verket kung Jakob V av Skottland som reser inkognito
Ellen Douglas, James Douglas' dotter
James Douglas, en gång Earl of Bothwell, lärare till den unge kung Jakob, nu landsförvisad som fiende
Allan Bane, en bard
Roderick Dhu, överhuvud i klanen Alpine, förklarad fredlös efter att ha begått ett kallblodigt mord vid det skotska hovet
Lady Margaret, Roderick Dhus mor
Malcolm Graeme, en ung höglandshövding och tidigare hovman hos kung Jakob, föremål för Ellens kärlek
Brian the Hermit, en hednisk profet i druidtraditionen
Duncan, en ledande medlem av klanen Alpine som just har dött
Angus, Duncans son
Norman, brudgum och medlem av klanen Alpine
Mary, Normans brud
Blanche of Devan, en kvinna från lågländerna, vars blivande make mördades på deras bröllopsdag av män från klanen Alpine vilket orsakade att Blanche förlorade förståndet

Delar
Canto I: The Chase, 'Jakten'
Canto II: The Island, Ön'
Canto III: The Gathering, 'Samlingen'
Canto IV: The Prophecy, 'Profetian'
Canto V: The Combat, 'Striden'
Canto VI: The Guard-Room, 'Vaktlokalen'

Bakgrund
Verket bygger inte på specifika historiska händelser, men har särskilda element som förekommit i Skottlands historia:
Jakob V av Skottland tyckte om att ta reda på vad vanligt folk tyckte genom att resa inkognito i landet.
Många av Skottlands kungar låg i fejd med överhuvudena för klanen Douglas, men försonades med dem.
Klanen Alpine är en påhittad klan, men namnet påminner om klanen Siol Alpin. Dess historia påminner om klanen Gregors uppror mot den centrala skotska kungamakten.

Källor

Externa länkar
Det kompletta verket (nedladdningsbart) på Project Gutenberg

Engelskspråkig skönlitteratur
Brittiska dikter
Dikter 1810
Verk av Walter Scott
Lista över vulkaner i Ecuador

Detta är en lista över vulkaner i Ecuador.

Referenser 
 Denna artikel är delvis baserad på material från engelskspråkiga Wikipedia
 Som använder Global Volcanism Programs hemsida som källa.

Ecuador
Vulkaner i Ecuador
Torgny Greitz

Torgny Valdemar Bernhard Greitz, född 13 augusti 1921 i Stockholm, död 1 augusti 2016, var en svensk läkare och medicinsk forskare. 

Han var 1963–1987 överläkare vid Karolinska sjukhuset och 1973–1987 professor i neuroradiologi vid Karolinska institutet. Han blev 1982 ledamot av Vetenskapsakademien.

Greitz var även känd för diktsamlingen Camera obscura, under pseudonymen Jan Wictor,  som skrevs tillsammans med studiekamraten Lars Gyllensten.

Torgny Greitz är far till arkitekten Björn Greitz.

Källor 
Greitz, Torgny V B i Vem är det 1993, sid 389

Referenser

Externa länkar
 Bild på Torgny Greitz ca 1978.

 
Svenska professorer i radiologi 
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1921
Avlidna 2016
Läkare från Stockholm
Övergång

En övergång (engelska transfer) är inom fotbollen när en spelare flyttar från en klubb till en annan vilket enbart får ske under vissa perioder, det så kallade transferfönstret. När transferfönstret är "öppet" är det fritt för klubbar och spelare att förhandla med andra klubbar angående spelarövergångar samt att registrera övergången av spelare från en klubb till en annan hos respektive fotbollsförbund. Då transferfönstret är "stängt" är det inte möjligt för en spelare som har gällande kontrakt med en klubb att registrera sig för en ny klubb. Fifa:s första transferfönster i Europa öppnas då en fotbollssäsong är slut och fram till midnatt den 31 augusti, och ett andra fönster från midnatt den 31 december till midnatt den 31 januari.

När en fotbollsspelare står under ett kontrakt med en klubb kan han bara lämna den om klubben går med på att avsluta spelarens kontrakt. För att kompensera detta måste den klubb som spelaren flyttar till vanligen betala en övergångssumma. Tidigare betalades övergångssummor även när spelaren inte stod under ett kontrakt vilket dock ändrades i och med Bosmandomen från 1995. En professionell spelare vars kontrakt med en klubb har gått ut blir en så kallad free agent och när en sådan spelare skriver kontrakt så kan det kallas just för en Bosmanövergång.

De dyraste spelarövergångarna 

Följande tabell visar de 10 dyraste spelarövergångarna i historien sorterade efter övergångssummans storlek.

Referenser

Externa länkar 
 

Fotboll
Sporttermer
Gustaf Adolph Leyonmarck

Gustaf Adolph Leyonmarck (ätten Leijonmarck), född 6 september 1734 på Finsta i Uppland, död 4 maj 1815 i Stockholm, var en svensk ämbetsman främst verksam inom bergväsendet. Han var sonson till Sven Leijonmarck och far till John Adolf Leyonmarck.

Biografi
Gustaf Adolf Leijonmarck var son till sekreteraren Sven Johan Leijonmarck och Elisabeth Malmgren, borgmästardotter från Nyköping, samt sonson till Sven Leijonmarck.
Han blev student vid Uppsala universitet 1747. Han studerade juridik, matematik och naturvetenskap för bergsexamen, som han avlade 1754. Samma år inträdde han som tjänsteman i Bergskollegium, där han gick graderna och 1778 blev bergsråd samt 1805 
vice president. 

Han utförde även en mängd undersökningar angående skogs- och gruvväsendet, vilka ej direkt tillhörde hans tjänsteåliggande, samt verkade som ledamot i kommittéer och styrelser (till exempel 1803 års kommitté för utarbetande av förslag till pensionsinrättning för civilstaten).

I yngre dagar deltog Leyonmarck i riksdagsförhandlingarna och var särskilt vid riksdagen 1771-72 ett av hattpartiets bästa stöd. Flera av hans memorial trycktes och åtskilliga av honom författade algebraiska uppsatser publicerades i Vetenskapsakademiens handlingar, av vilket samfund han var ledamot alltsedan 1773.

1802 utkom han med en svensk översättning avden danska Betraktelser öfver Christendomen.

Leijonmarck var gift med stiftsfröken Brita Sophia Jennings, dotter till John Jennings. Deras son var John Adolf Leyonmarck.

Referenser

Noter

Källor

 Gustaf Adolph Leyonmarck, i Svenskt biografiskt lexikon, band 22 (1977–1979), sida 503

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer under frihetstiden
Personer från Skederids socken
Svenska bergsråd
Födda 1734
Avlidna 1815
Män
Lensmand

En lensmand () var en kungligt utnämnd förvaltare av ett län (). I Danmark-Norge blev dessa befattningshavare avlösta av sådana som bar den nya titeln amtmand år 1662. 

I Skåne fanns lensmænd i flera socknar (alla?). I den så kallade Decimantboken för år 1651 nämns länsmän med ofrälse namn till exempel i Gladsax och Ängelholm (Gudmund Persson). I Höja sockens kyrkobok omnämns länsmannen Bengt Jönsson på nr 8 från 1690-talet och in på 1700-talet. Det förefaller som om det är personer vilka motsvarar de bondelänsmän som fanns i Norge. Uppenbarligen fanns de redan under dansk tid.

Se även
Länsman
Amt
Norges fylken
länsherre
John Adolf Leyonmarck

John Adolf Leyonmarck (ätten Leijonmarck), född 19 juni 1775, död 7 november 1853 i Stockholm (drunkning), var en svensk ämbetsman och statistiker. Han var son till Gustaf Adolph Leyonmarck.

Leyonmarck blev 1790 extra ordinarie kammarskrivare i Statskontoret, där han 1805 blev kamrerare. År 1816 blev han kommerseråd och tog avsked 1843. Åren 1803–1823 var han ordinarie ledamot av Nedre borgrätten. Vid sidan av dessa befattningar var han sedan 1805 till sin död kamrerare vid Vetenskapsakademien, av vilken han 1829 blev ledamot, och sedan 1815 sekreterare vid Tabellkommissionen.

Leyonmarck redigerade 1813–1848 den av Vetenskapsakademien utgivna statskalendern samt inlade stor förtjänst vid uppsättande av Tabellkommissionens berättelser (1810–1850) samt om tabellverket över huvud, för vilket han 1841 belönades av Rikets ständer. Han var även hovman och steg från hovjunkare (1800) till hovmarskalk (1823).

Den 7 november 1853 försvann Leyonmarck från sitt hem, då han som vanligt gått ut för att motionera och återfanns först den 1 mars följande år i strömmen vid Skeppsholmen i Stockholm samt blev begraven i familjegraven i Brännkyrka.

Källor

Noter 

Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska statistiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1775
Avlidna 1853
Personer som drunknat
Män
Svenska kommerseråd
Tore Gullstrand

Tore Ragnar Gullstrand, född 16 augusti 1921 i Karlstad, död januari 2002 i Linköping, var en svensk företagsledare inom flygindustrin och forskare inom flygteknik. Han var son till Ragnar Gullstrand.

Gullstrand blev 1945 civilingenjör vid Kungliga Tekniska högskolan, 1950 teknologie licentiat och disputerade 1952 för teknologie doktorsgraden. Han vikarierade som tillförordnad på professuren i flygteknik 1947–1949 (då Sten Luthander arbetade som chef för SAAB:s forskningsavdelning) och blev docent 1953. Han anställdes 1953 vid Saab i Linköping där han 1958 blev överingenjör, 1962 direktör, 1965 chef för tekniska avdelningen, 1968 vice verkställande direktör i Saab-Scania, 1969 chef för flygdivisionen och 1983-1991 chef inom centrala staben för forskning och teknisk utveckling.

Han blev 1954 flygingenjör av 1.graden i Flygvapnets reserv.

Han invaldes 1962 i Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA), 1968 i Krigsvetenskapsakademien och blev 1981 ledamot av Vetenskapsakademien.

År 1965 tilldelades han Thulinmedaljen i guld, och tilldelades 1985 IVA:s stora guldmedalj "för hans synnerligen framstående livsgärning inom svensk flygindustri".

Referenser 
 Vem är det '93, Norstedts 1992, , sid 399.

Noter

Externa länkar 
 DATASAAB:s Historia – Tema Flyg

Svenska direktörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska docenter
Svenska reservofficerare
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1921
Avlidna 2002
Ingenjörer från Karlstad
Personer med anknytning till Saab
Tarawih

Tarawih är en islamisk sunnabön som utförs under ramadan och utförs av sunnimuslimer. Historisk anses den andre kalifen Umar ibn al-Khattab ha infört en mer systematisk tarawih som byggde på en praxis som profeten Muhammad hade. Sedan dess har bönen varit en viktig bit i sunnimuslimsk andlighet. 

Enligt en hadith (Bukhari, Muslim) skall Muhammed ha betraktat tarawihbönen som ett sätt att få syndernas förlåtelse. Han lär ha sagt: "Den som utför tarawih bönen på natten under Ramadan med fullständig tro och hängivenhet kommer att ha alla sina tidigare synder förlåtna av Gud." I samband med tarawih reciteras en del av Koranen. Koranen har 114 kapitel men kan även delas upp i trettio delar. En sådan del reciteras varje kväll under ramadan i samband med tarawihbönen. 

Shiamuslimer ber även speciella rekommenderade böner, men i shiaislam är det otillåtet att be tarawih och rekommenderade böner i form av gruppböner, förutom några få undantag såsom bön för regn och eid-böner. Shiiter anser att förbudet mot tarawih som gruppbön är baserat på Muhammeds sunna.

Källor 

Islamiska plikter och övningar
Bön (islam)
Sunni
Howdy Wilcox

Howard "Howdy" Wilcox, född den 24 juni 1889 i Crawfordsville, Indiana, USA, död den 4 september 1923 i Tyrone, Pennsylvania, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Wilcox tävlade redan i den allra första årgången av Indianapolis 500 1911, då han slutade på fjortonde plats vid 21 års ålder. Han tog pole position år 1915, men föll tillbaka till sjunde plats i tävlingen. Wilcox vann sedan tävlingen 1919, efter att ha varit i ledningen de 98 sista varven. De poängen gjorde att Wilcox bara behövde delta i ett race till, där han tog en andraplats, för att bli mästare i det nationella mästerskapet för formelbilar 1919. Wilcox tävlade förutom Indy ganska sparsamt, men omkom på Altoona Speedway i en krasch 1923.

Amerikanska racerförare
Racerförare från Indiana 
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Förolyckade tävlingsförare
Personer från Crawfordsville, Indiana
Födda 1889
Avlidna 1923
Män
Poul Jensen Kolding

Poul Jensen Kolding (ibland skrivet Colding), född den 22 mars 1581 i Kolding, död den 18 oktober 1640, var en dansk skoledare och präst.

Kolding blev student 1601 och reste 1601-04 utomlands (han var 1601 i Prag hos Tycho Brahe i dennes dödsstund), blev efter hemkomsten magister och 1605 kyrkoherde, 1608-21 i Vindinge (nuvarande Fyrendal) nära Næstved och därefter på Herlufsholm, 1615 tillika prost. 

Dessutom var Kolding 1622-31 föreståndare för Herlufsholms skola och gods samt bidrog till bägges förkovran. Kolding författade både en latinsk-dansk ordbok (1622) och en dansk-latinsk (1626); han hyste varm känsla för modersmålet. Hans söner kallade sig Vinding.

Källor 

 

Danska skolledare
Danska präster under 1600-talet
Födda 1581
Avlidna 1640
Män
Personer från Kolding
Lista över BM-traktormodeller



Munktells
30-40 hk (1913-15)
18-20 hk (1916)
20-24 hk (1917-20)
Typ 22 (1921-34)
Typ 30 (1927-35)
Typ 25 (1934-38)

Bolinder-Munktell
BM 2 (1939-46)
BM 3 (1939)
BM 4 (1939-44)
GBM 2 (1942)
GBMV-1 (1944-45)
BM 20 (1945-50)
BM 21 (1951-52)
BM 10 (1947-52)
BM 200-210 Teddy (1954-59)
BM 24-25 (1953-55)
BM 31-34 (1954-57)
BM 35-36 (1952-59)
BM 55 (1953-59)
BM 230 Victor (1955-61)
BM 15 (1956)
BM 425 Terrier (1957-62)
BM 350 Boxer (1959-67)
BM 470 Bison (1959-66)
BM 320 Buster (1961-64)

Volvo
T 41-43 (1943-50)
T 21 (1946-48)
T 22-23 (1948-52)
T 24-25 (1953-59)
T 31-34 (1949-57)
T 35-36 (1953-59)
T 55 (1953-59)
T 230 (1956-61)
T 15 (1956)
T 425 Krabat (1957-62)
T 350 Boxer (1959-67)
Volvo T 470 Bison (1959-66)
T 320 Buster (1961-64)

BM-Volvo
T 350 Boxer (1959-67)
T 470 Bison (1959-66)
T 320 Buster (1961-64)
T 400 Buster (1964-69)
T 430 (1969-73)
T 600 (1966-70)
T 650 (1970-73)
T 800 (1966-73)
T 810-814 (1969-73)

Volvo BM
T 430 (1973-78)
T 500 (1975-78)
T 650 (1973-82)
T 700 (1976-82)
T 800 (1973-79)
T 810-814 (1973-79)
22-serien (1978-81)
Volvo BM 2650/2654 (1979-83)

Volvo BM Valmet
305/405 (1985-86)
505/605/705/805 (1983-86)
2005/2105 (1985-86)

Se även
Bolinder-Munktell

Externa länkar
traktorer - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.

Bolinder-Munktell
Ray Keech

Ray Keech, född den 1 maj 1900 i Coatesville, Pennsylvania, USA, död den 15 juni 1929 i Tipton, Pennsylvania, var en amerikansk racerförare och världsrekordhållare på land under en tidsperiod.

Racingkarriär
Keech vann tre tävlingar i det nationella mästerskapet säsongen 1928, vilket gav en andraplats i mästerskapet, något han även upprepade säsongen 1929, fast då postumt i en säsong han annars förmodligen hade vunnit. Han vann bara två veckor innan sin död 1929 års Indianapolis 500, efter att Louis Meyer fått problem med bilens oljetryck, och därmed tvingats bryta tävlingen. Keech satte även fartrekord på land med 334 km/h 1927 på Daytona Beach. Keech förlorade sitt liv i en krasch på Altoona Speedway bara ett par veckor efter sin seger på Indianapolis Motor Speedway.

Amerikanska racerförare
Racerförare från Pennsylvania
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Förolyckade tävlingsförare
Personer från Coatesville, Pennsylvania
Födda 1900
Avlidna 1929
Män
Anne Gøye

Anne Gøye eller Gjøe  född 1609, död 1681, var en dansk boksamlare. 

Hon var sonsonsdotter till Henrik Gøye, dotter till Henrik Gøye och Birgitte Brahe. Hon gifte sig aldrig, och levde efter sin mors död 1619 hos sina syskon. 1660-1674 bodde hon på sin egen gård Næstved och därefter i Odense Adelige Jomfrukloster. 

Anne Gøye samlade ett stort bibliotek, som hon lämnade efter sig till sin brors dotterdotter, Karen Brahe och som ännu bär dennas namn.

Källor 
 https://www.kvinfo.dk/side/597/bio/984/origin/170/

Danska boksamlare
Födda 1609
Avlidna 1681
Kvinnor
Anne
Personer i Danmark under 1600-talet
Henrik Gøye (död 1533)

Henrik Eskilsen Gøye, född år 1500 i Gisselfeld på Själland, död den 3 maj 1533 i Vordingborg, var en dansk adelsman, Kristian II:s troman, son till Eskil Gøye, yngre bror till Mogens Gøye.

Gøye utmärkte sig 1518-1520 på tåget till Sverige och blev dubbad till riddare i Stockholm samt var 1522 ståthållare i Sverige. Då Kristian II 1523 drog till utlandet, kvarlämnade han Gøye som ståthållare på Själland, varefter denne försvarade Köpenhamn i åtta månader. 

Hans trohet medförde förlusten av hans förmögenhet. 1525 försonade han sig dock med Fredrik I, blev lensmand på Vordingborg och 1532 riksråd, blev efter konungens död (1533) en av hövitsmännen på Själland, men dog samma år.

Gøye gifte sig 1527 med Eline Hennieksdatter Godov (död 1533), med vilken han 1530 fick en dotter, Mette Henriksdatter Gøye. De fick också en son, som bar farfaderns namn. Dennes son fick i sin tur sin farfars namn.

Dansk adel
Danska riksråd under 1500-talet
Danska länsherrar
Danska militärer under 1500-talet
Henrik 01
Födda 1500
Avlidna 1533
Män
Personer från Själland
Henrik Gøye

Henrik Gøye kan syfta på:
 Henrik Gøye (död 1533), dansk lensmand och riksråd
 Henrik Gøye (1562-1611), dansk adelsman och godsägare
The Lady of the Lake

The Lady of the Lake kan syfta på:
The Lady of the Lake (Scott) – en berättelse i diktform av Sir Walter Scott
Viviane eller The Lady of the Lake – en person i legenden om Kung Artur
Andre Geim

Andre Geim, född Андрей Константинович Гейм (Andréj Konstantínovitj Gejm) 21 oktober 1958 i Sotji, Ryska SFSR, Sovjetunionen, är en sovjetiskfödd nederländsk-brittisk fysiker och materialvetare. Hans föräldrar var av tysk härkomst.

Geim är upptäckare av kolmaterialet grafen. Han har också genomfört experiment med magnetisk levitation som fick en groda att levitera. Detta experiment ledde till att han tilldelades 2000 års Ig Nobelpris tillsammans med Michael Berry.

Geim tilldelades 2010 Nobelpriset i fysik tillsammans med Konstantin Novoselov för upptäckten av materialet grafen. År 2013 erhöll han Copleymedaljen. 2014 promoverades han till hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola.

Geim avlade sin doktorsexamen vid institutet för fasta tillståndets fysik inom Rysslands Vetenskapsakademi. Han blev senare professor vid Radboud universitet i Nijmegen, Nederländerna och är sedan 2001 verksam som professor vid Manchesters universitet. Han är ledamot av Royal Society.

Källor

Externa länkar 

 Andre Geims webbsida vid Manchester University
 Populärvetenskaplig information om nobelpriset 2010 från KVA, på svenska

Nobelpristagare i fysik
Brittiska fysiker
Personer inom nanoteknik
Alumner från Moskvas institut för fysik och teknologi
Nederländska fysiker
Ledamöter av Royal Society
Mottagare av Copleymedaljen
Personer från Sotji
Levande personer
Födda 1958
Män
Hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola
Michael Berry

Sir Michael Victor Berry, född 14 mars 1941 i Surrey, är en brittisk teoretisk fysiker.

Berry är verksam vid University of Bristol. Han är bland annat känd för beskrivningen av Berryfasen, ett fenomen inom kvantmekanik och optik.

Han delade Wolfpriset i fysik 1998, och tilldelades 2000 års Ig Nobelpris tillsammans med Andre Geim för fysiken bakom flygande grodor med hjälp av magnetisk levitation.

Han är Fellow of the Royal Society sedan 1982 och adlades 1986. 1990 tilldelades han Royal Medal, och 2014 mottog han Lorentzmedaljen.

Utmärkelser

Källor

Externa länkar
Berrys webbsida

Brittiska fysiker
Wolfpristagare i fysik
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Royal Society of Edinburgh
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av Lorentzmedaljen
Personer från Surrey
Födda 1941
Levande personer
Män
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Prairie Village

Prairie Village är en stad i Johnson County i delstaten Kansas, USA, och är en förort till Kansas City, Missouri. Invånarantalet uppgår till 22 072 invånare (2000).

Källor

Orter i Kansas
Johnson County, Kansas
Johann Philipp Neumann

Johann Philipp Neumann, född den 27 december 1774 i Třebíč i nuvarande Tjeckien, död den 3 oktober 1849 i Wien, var en österrikisk fysiker, bibliotekarie och diktare.

Från 1815 til 1845 innehade han en professur vid tekniska högskolan i Wien, vars bibliotek han grundade 1816 och ledde till 1843.

Han skrev texten till Deutsche Messe av Franz Schubert, komponerad 1827.

Män
Österrikiska författare
Österrikiska bibliotekarier
Födda 1774
Avlidna 1849
Soul food

Soul food är en matlagningstradition som härstammar från afroamerikanerna i södra USA. Termen uppstod under 1960-talet.

Köket består av enkla råvaror som rovor, majs, inälvsmat, höns och fläsk.

Se även
 Amerikanska köket

Mat och dryck i USA
Rappottenstein

Rappottenstein är en köpingskommun i det österrikiska förbundslandet Niederösterreich. Orten är belägen cirka 15 kilometer sydväst om distriktshuvudstaden Zwettl. Kommunen omfattar efter 1972 års kommunsammanslagning ett 20-tal orter vid sidan av orten Rappottenstein.

Historia 
I mitten av 1100-talet grundade herrarna av Kuenring flera borgar, bland annat Rappottenstein vid floden Kamp. I fästningens skydd uppstod så småningom en köping på 1300-talet.

Rappottenstein med omnejd undgick inte återkommande naturkatastrofer, missväxt, hungersnöd och epidemier under århundradenas lopp. Även krig ledde till förstörelse och nöd. 1683 inkvarterades trupper i Rappottenstein, liksom senare under Napoleonkrigen. En stor katastrof innebar branden 1849. Bara sju hus stod kvar; kyrkan, prästgården och skolan tillhörde de byggnader som brunnit ner.

Under 1900-talet företogs flera kommunsammanslagningar och efter den sista 1972 hade Rappottenstein 2 100 invånare i 23 orter, dock har invånarantalet minskat sedan dess.

Sevärdheter 

 Borgen Rappottenstein, en av Österrikes bäst bevarade medeltida borgar
 Ortskyrkan Rappottenstein från 1100-talet med romansk kärna, ombyggd i gotisk stil
 Ortskyrkan Kirchbach från 1400-talet, ombyggd i barock stil 1720
 Friluftsmuseet Kirchbach, ett vattendrivet sågverk
 Bymuseet Roiten, formgivet av konstnären Friedensreich Hundertwasser

Referenser

Externa länkar 

Orter i Niederösterreich
Kommuner i Niederösterreich