kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
David Greene

Nation:  

David Greene, född den 11 april 1986, är en brittisk friidrottare som tävlar i häcklöpning.

David "Dai" Greene är efter sin seger i Daegu 2011 regerande världsmästare i distansen 400 meter häck. Greenes genombrott kom när han blev tvåa 2005 på 400 meter häck vid EM för juniorer. 2007 vann han guld på samma distans vid U23 EM. Han tävlade vid VM 2009 i Berlin och tog sig till finalen på 400 meter häck där han slutade på sjunde plats på tiden 48,68. Vid samma mästerskap sprang han i försöken i det brittiska stafettlaget på 4 x 400 meter. Han byttes ut i finalen och laget slutade där på andra plats efter USA. Greene spurtade till sig guldet vid världsmästerskapen i friidrott i Daegu 2011 på 48,26 och blev därmed första europé att vinna VM-guld på 400 meter häck sedan 1999.

Personliga rekord 
 400 meter - 45,82 från 2011
 400 meter häck - 47,88 från 2010

Källor

Webbkällor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter 

Födda 1986
Brittiska häcklöpare
Världsmästare på 400 meter häck
Europamästare i häcklöpning
Alumner från University of Bath
Män
Levande personer
John Shute

John Shute, död 1563, var en engelsk miniatyrmålare och författare av avhandlingar om arkitektur.

År 1550 sändes Shute av sin beskyddare, John Dudley, 1:e hertig av Northumberland, till Italien och samlade där material till sitt verk The First and Chief Groundes of Architecture (1563), en översikt över byggnadskonsten. Det influerades av Sebastiano Serlios arbeten och utkom under de närmaste femton åren i fyra upplagor.

Referenser

Miniatyrmålare
Engelska konstnärer under 1500-talet
Engelska författare under 1500-talet
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Brittiska fackboksförfattare
Födda 1500-talet
Avlidna 1563
Män
Brian Boitano

Brian Boitano, född 22 oktober 1963 USA, är en amerikansk konståkare som var fyrfaldig amerikansk mästare (1985-1988), vann två världsmästartitlar (1986, 1988) och guldmedaljör vid 1988 års OS i Calgary.

En karikatyr av Boitano som en superhjälte visas som en återkommande karaktär i den tecknade serien South Park. Filmen South Park: Bigger Longer & Uncut har ett musiknummer med titeln "What Would Brian Boitano Do?". Namnet på låten är en parodi på den populära slogan "What Would Jesus Do?".

Källor
National Museum of American History

Amerikanska konståkare
Olympiska guldmedaljörer 1988
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från USA
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1988
Födda 1963
Män
Levande personer
Suck Fony

Suck Fony, är ett musikalbum av Wheatus utgivet 2005.

Om albumet 
Suck Foney är en återutgivning av Wheatus andra album Hand Over Your Loved Ones och släpptes på bandets eget skivbolag Montauk Mantis. I förhållande till Hand Over Your Loved Ones är spåren omkastade på Suck Foney, som dessutom innehåller två spår som inte finns på den tidigare utgåvan.

Låtlista 
 The Deck
 Lemonade
 Hit Me With Your Best Shot
 Anyway
 Freak On
 William McGovern
 American in Amsterdam
 Fair Weather Friend
 Randall
 Whole Amoeba
 The Song That I Wrote When You Dissed Me
 Dynomite Satchel of Pain

Albumet innehåller även två demoversioner The Song That I Wrote When You Dissed Me.

Referenser 

Musikalbum 2005
Album av Wheatus
Norra förstaden

Norra förstaden är en stadsdel i centrala Varberg i Hallands län, Sverige, omedelbart norr om det egentliga centrum. Stadsdelen avgränsas i söder av Norra Vallgatan, men i övrigt är dess gränser flytande.

Historia 
Norra förstaden ligger omedelbart utanför den stad som ritades upp och byggdes när Varberg flyttades till det nuvarande läget efter stadsbranden 1666. Varberg expanderade kraftigt i slutet av 1800-talet, och då uppstod Norra Förstaden. Dess gatunät är ritat som en förlängning av det ursprungliga i centrum, och särskilt med tanke på Norra Vallgatans oansenlighet är de två stadsdelarna helt sammanväxta, även om bebyggelsens karaktär i Norra Förstaden skiljer sig från den centrum.

Norra Förstaden domineras av stora institutionsbyggnader. Varbergs kommuns administration inryms i ett antal byggnader, med stadshuset som den främsta. I området ligger även Varbergs Bibliotek och teater.

Stadsdelar i Varberg
Ålidhemstunneln

Ålidhemstunneln är en vägtunnel i Umeå som sammanbinder flera av de östliga stadsdelarna med resten av staden. Ålidhemstunneln sträcker sig under stadsdelen Tunnelbacken. Tunneln är cirka 350 meter lång och går i ett brett tunnelrör med skiljevägg och två körfält i vardera riktning. Tunneln invigdes 1992 av det dåvarande kommunalrådet Margot Wikström (S).

Ålidhemstunneln byggdes på grund av behovet av en bättre och snabbare förbindelse mellan de östliga och centrala stadsdelarna. Det nya bostadsområdet Tomtebo var även under uppförande, vilket skulle innebära ökade trafikmängder.

Fler bilder

Se även

 Lista över vägtunnlar i Sverige

Vägtunnlar i Sverige
Transport i Umeå
91. Luftlande-Infanterie-Division

91. Luftlande-Infanterie-Division var ett tyskt infanteriförband under andra världskriget. Efter att divisionen sattes upp som en vanlig infanteridivision konverterades den under våren 1944 till en luftlandsättningsdivision för den tänkta Operation Tanne West som aldrig blev av. Divisionen överfördes istället till Cotentinhalvön inför den väntade invasionen. Divisionen förstärktes med 6. Fallschirmjäger Regiment från 2. Fallschirmjäger-Division och Panzer-Ersatz- und Ausbildungs-Abteilung 100 som var en utbildningsbataljon utrustad med gamla franska stridsvagnar.

Befälhavare 
Divisionens befälhavare:
Generalleutnant Bruno Ortner (10 februari 1944 - 25 april 1944)
Generalleutnant Wilhelm Falley (25 april 1944 - 6 juni 1944)
Generalmajor Bernhard Klosterkemper (6 juni 1944 - 10 juni 1944)
Generalleutnant Eugen König (10 juni 1944 - 10 augusti 1944)

Organisation 
Divisionen var indelad enligt följande:
1057. Grenadier-Regiment
1058. Grenadier-Regiment
191. Gebirgs-Artillerie-Regiment
I. Abteilung
II. Abteilung
III. Abteilung
Divisions-Füsilier-Bataillon 191  spaningsbataljon
Flak-Kompanie 191 luftvärnskompani
Panzerjäger-Kompanie 191 pansarvärnskompani
Nachrichten-Abteilung 191
Pionier-Bataillon 191
Versorgungstruppen 191

Källor 

Divisioner ur Heer
Gräddtårta

En gräddtårta är en tårta garnerad med vispad grädde. Vanligtvis består den av sockerkaksbottnar med fyllning mellan. Fyllningen kan innehålla vaniljkräm, vispad grädde, äppelmos eller sockrade bär.

Gräddtårtan kan, förutom vispad grädde, garneras med exempelvis fruktbitar eller bär, hackade nötter, rostad mandel, riven choklad, strössel eller godisbitar.

Se även 
Jordgubbstårta

Källor 

Tårtor
Olmar

Olmar (Proteidae) är en familj av stjärtgroddjur.

Familjen delas in i två nu levande släkten, Proteus med en europeisk art, den europeiska olmen, och Necturus med fem nordamerikanska arter. I familjen ingår även tre utdöda släkten och fyra utdöda arter.

Familjen kännetecknas av att alla medlemmar är neotena, det vill säga de bibehåller larvkaraktärerna, inklusive gälarna, hela livet. De lever hela livet i vatten. Medlemmarna av släktet Necturus är pigmenterade, har ögon (om än små), och fyra tår på fötterna. Medlemmarna av det europeiska släktet Proteus, där den enda arten, den europeiska olmen är grottlevande, är opigmenterade, blinda, och har tre tår på framfötterna och två på bakfötterna. Det finns dock en underart av denna art, Proteus anguinus parkelj, som är pigmenterad och seende.

Till skillnad från de flesta groddjur, men i likhet med merparten av de nordeuropeiska stjärtgroddjuren, har olmarna inre befruktning; hanen deponerar en spermatofor nära honan, som denna tar upp med sin kloak. Familjen är gammal, den uppstod under tidig Jura för 190 miljoner år sedan, medan släktet Proteus avskilde sig från övriga olmar för 140 miljoner år sedan, under sen Jura.

Släkten och arter 
Necturus
Necturus alabamensis
Necturus beyeri
Necturus lewisi
Amerikansk olm (Necturus maculosus)
Necturus punctatus
Proteus
Europeisk olm (Proteus anguinus) 
Proteus bavaricus (utdöd)
Mioproteus
Mioproteus caucasius (utdöd)
Necturus
Necturus krausei (utdöd)
Orthophyia
Orthophyia longa (utdöd)

Referenser
Matthew Griswold

Matthew Griswold, född den 25 mars 1714, död den 28 april 1799, var guvernör i Connecticut från 1784 till 1786. Han var även viceguvernör och ordförande för delstatens högsta domstol under amerikanska revolutionskriget från 1769 till 1784.

Tidigt liv
Matthew Griswold föddes i Lyme, Connecticut, som den äldste sonen till John Griswold, politiker och markägare, och Hannah (Lee) Griswold. Han var fjärde generationens invånare i Connecticut, familjen hade emigrerat dit från England 1639. De var en av de mest välbärgade och respekterade familjerna i Lyme och personer av familjen Griswold hade offentliga uppdrag i Connecticut genom flera generationer.

Matthew Griswold studerade juridik när han var i tjugofemårsåldern och öppnade en juristbyrå i Lyme 1742. Han gifte sig med guvernör Roger Wolcotts dotter Ursula den 10 november 1743, de fick sju barn tillsammans. Deras son Roger Griswold blev senare också guvernör i Connecticut.

Revolutionen
Matthew Griswold valdes till Connecticuts parlament (General Assembly) 1748 och satt där även från 1751 till 1759. Han valdes därefter till Council of Assistants, där han tjänstgjorde från 1759 till 1769. Griswold och åtta andra ledamöter av Council of Assistance protesterade mot 1765 års stämpelskatt, när guvernör Thomas Fitch var tvungen att gå ed på att han skulle stödja den. Griswold blev medlem av Sons of Liberty, som protesterade offentligt mot stämpelskatten.

Varenda år från 1769 till 1784 valdes Griswold till viceguvernör av Connecticut. I denna position hade han också tjänsten som ordförande för Connecticuts högsta domstol. Under denna tid var han engagerad för utbildning och var med i en kommitté som skulle förbättra utbildningen vid Yale College. Han promoverades till juris doktor vid Yale 1779 som tack för dessa insatser.

Griswold var en övertygad anhängare av frihet från Storbritannien under amerikanska revolutionskriget. Han tjänstgjorde i flera kommittéer som arbetade med truppförflyttningar, militära utnämningar, proviant och försvar. Han inriktade sig särskilt på att försvara amerikanska fartyg och Connecticuts kust. Enligt muntlig tradition i familjen Griswold lyckades han vid två tillfällen undkomma brittiska soldater som sökte efter honom i hans hem.

Guvernör och tiden därefter
Efter kriget valdes Griswold till guvernör i Connecticut 1784 av Connecticuts parlament, efter Jonathan Trumbull, sedan han hade misslyckats med att få en majoritet av rösterna i valet. Han blev omvald 1785, men förlorade sedan till Samuel Huntington 1786. År 1788, som delegat för Lyme, blev han ordförande för Connecticuts konvent för att ratificera den nya federala grundlagen.

Senare under 1788 avled Ursula Griswold och Matthew Griswold drog sig tillbaka från det offentliga. Han fortsatte att ta hand om sin familjs fastighet Black Hall till sin död den 28 april 1799.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser

Födda 1714
Avlidna 1799
Guvernörer i Connecticut
Viceguvernörer i Connecticut
Män
Bossanova Swap Meet

Bossanova Swap Meet är ett album från 1994 av det svenska rockbandet Atomic Swing.

Låtlista

Referenser

Album av Atomic Swing
Musikalbum 1994
Mennonitiska världskonferensen

Mennonitiska världskonferensen är en internationell gemenskap av 96 kristna trossamfund från 51 olika länder, med bakgrund i den mennonitiska och anabaptistiska rörelsen.

Den tyske mennonitpastorn Christian Neff tog initiativet till den första världskonferensen i Basel 1925, för att högtidlighålla anabaptismens 400-årsjubileum.
Neff låg också bakom de två följande konferenserna, 1930 och 1936.

Efter andra världskriget har tolv världskonferenser genomförts. Den senaste konferensen genomfördes i juli 2015 i Pennsylvania.

Medlemmar 

Några av de större medlemskyrkorna är:
Brethren in Christ Church
Meserete Kristos Church
Mennonite Church USA
Mennonite Church Canada

Externa länkar
Mennonitiska världskonferens 

Mennoniter
Internationella ekumeniska organisationer
Religiösa organisationer bildade 1925
Leo Mansell

Leo Mansell, född 4 januari 1985 på Isle of Man, är en brittisk racerförare. Han är son till den tidigare Formel 1-världsmästaren Nigel Mansell och äldre broder till racerföraren Greg Mansell.

Racingkarriär
Leo Mansell tävlade under 2010 i LMP1 i Le Mans Series, tillsammans med sin far Nigel Mansell och bror Greg Mansell.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Leo Mansell på Driver Database.

Födda 1985
Brittiska racerförare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Personer från Isle of Man
Anna Kraitz

Anna Margareta Kraitz, född 2 januari 1973 i Ängelholm, är en svensk formgivare.

Biografi
Anna Kraitz är dotter till keramikerna och skulptörerna Gustav och Ulla Kraitz samt syster till Cecilia Kraitz. Hon är uppvuxen på familjens konstnärsgård i Fogdarp på skånska Bjärehalvön och har studerat konst bland annat vid Konstakademien i Budapest. Efter avslutade studier vid Beckmans designhögskola i Stockholm 1999 knöt hon kontakt med Sven Lundh och möbelföretaget Källemo.

Anna Kraitz har genom åren blivit uppmärksammad för sina egensinniga möbler och porslinsföremål. Som formgivare arbetar hon med möbel- och produktformgivning i egen produktion och tillsammans med andra företag, från tekoppar till soffor. Bland hennes porslinsarbeten märks tekoppen "You" i kraftiga färger på utsidan och vit på insidan samt tekannan "Lust", där lockets knopp är utformad som plastgreppet på en vattenkran från 1970-talet och i lockets insida gömmer sig en ungerninspirerad allmogeslinga.

År 2008 erhöll hon Bruno Mathssonpriset. med motiveringen från juryn:

Bildgalleri

Källor
 Design online om Anna Kraitz.

Externa länkar 

Anna Kraitz webbplats

Svenska formgivare
Födda 1973
Kvinnor
Levande personer
Miami Beach

Miami Beach är en stad i Miami-Dade County i Florida i USA. Staden har en areal på 48,5  km², och har 89 700 invånare (2004). Miami Beach ligger på en barriärö i sydöstra Florida cirka 6 kilometer öster om grannstaden Miamis centrum. Miami Beach, som grundades 1912, är en av USA:s mest kända badorter och känd för sina många hotell i Art Deco-stil.

Källor

Externa länkar

 
Orter i Florida
Orter grundade 1912
Astrobussen

Astrobussen (eng. Astrovan) är ett fordon, stationerat vid Kennedy Space Center, som NASA använder för att transportera astronauterna till startplattan före uppskjutningen av rymdfärjan, och från landningsbanan efter landning. Den nuvarande bussen är en modifierad husbil av märket Airstream Excella av 1983 års modell, och har använts sedan 1984.

Enligt astrobussens chaufför Ronnie King gillar astronauterna fordonet trots att det är gammalt, och de brukar till och med argumentera mot att det byts ut. 

Färden från förberedelsebyggnaden till startplattan brukar ta omkring 20 minuter. Förutom rymdfärjans besättning medföljer ytterligare en astronaut som släpps av vid rymdfärjans landningsbana för att därifrån starta med ett flygplan och hjälpa till med lokala väderobservationer. Ibland medföljer också medlemmar i NASA:s ledningsgrupp som då släpps av vid den byggnad som inrymmer startkontrollen.

Kennedy Space Center
Aron Gerle

Aron Gerle, född 19 september 1860 i Svalungebyn i Örs socken, i Dalsland, död 23 december 1930 i Stockholm, var en svensk bildkonstnär och grafiker. Han studerade vid Slöjdföreningens skola i Göteborg och sedan vid Konstnärsförbundets skola i Stockholm 1892. Han var landskapsmålare med motiv från kust och sjöar och var även grafiker och utförde brett hållna litografier.

Liv och verk
Aron Gerle växte upp under fattiga förhållanden. Aron var den sjätte bland åtta barn. Hans far som var lantbrukare, var tvungen att sälja sin egendom i Svalungebyn på grund av ekonomiska problem och bodde sedan som arrendator på olika platser. Fadern dog medan barnen ännu var små och Aron jobbade ett tag som vallpojke.

Efter konfirmationen reste Gerle till Göteborg, där han stannade 2-3 år. Även två av hans syskon var bosatta där. Han kom i målarlära och tog samtidigt lektioner för konstnären Reinhold Callmander, som gav erkännande åt hans anlag. 

Han flyttade sedan till Stockholm, där han började studera på Konstnärsförbundets skola 1892. Efter två års studier blev han biträdande lärare vid skolan, ett jobb som han hade till skolan upphörde. Under elevtiden försörjde han sig genom att utföra porträtt i svartkrita och kol. Gerle deltog i Konstnärsförbundets utställningar både i Sverige och utomlands. Tillsammans med Richard Bergh startade han Konstnärsförbundets skola vid Glasbruksgatan i Stockholm. 

Vid kristiden, under och efter första världskriget, hade han svårt att sälja sina tavlor och gav upp målandet. Sedan vid 60 års ålder gifte han sig och fick åter tron på sig själv och sin konst. Resten av sitt liv fick Gerle stor framgång och mycket erkännande. Då han dog 1930 var han ännu på höjden av sitt konstnärliga skapande. Gerle är representerad vid bland annat Nationalmuseum, Kalmar konstmuseum, Norrköpings konstmuseum  och Bohusläns museum.

Källor 
Aron Gerle och hans konst, Minnesruna införd i Hembygden 1931 s 71-75

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1800-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Födda 1860
Avlidna 1930
Män
Neues Schloss

Neues Schloss i centrala Stuttgart byggdes i omgångar 1746-1807 på uppdrag av hertigarna och kungarna i Württemberg. Sedan 1918 då monarkin föll har det ägts av delstaten, sedermera förbundslandet, och idag huserar här finansdepartementet i Baden-Württemberg. Byggnaden förstördes under andra världskriget men återuppbyggdes 1958-1964.

Byggnader och anläggningar i Stuttgart
Slott i Baden-Württemberg
Mörtviken (olika betydelser)

Mörtviken eller Mörtvik kan syfta på:

 Mörtviken (Mälaren) – en vik av Mälaren och ett tillhörande område i stadsdelen Gröndal / Aspudden i Stockholm
 Mörtviken – en tidigare småort på Ingarö i Värmdö kommun
 Mörtvik, Västerviks kommun – ett fritidshusområde i Västerviks kommun
Mörtviken (Mälaren)

Mörtviken är en vik av Mälaren och ett tillhörande område i stadsdelen Gröndal / Aspudden i Stockholm. Söder om Mörtviken ligger Vinterviken och mot Mörtvikens norra sida finns Ekensbergs gula bostadshus från 1980-talet.

Historia 

Stockholmslandskapets många sprickdalar sträcker sig i öst-västlig riktning långt ifrån skärgården och in i Mälaren.  Mörtviken är liksom Vinterviken en sådan dalgång och båda hade en gång förbindelse med Liljeholmsviken och Årstaviken via sjön Trekanten. Denna förbindelse bröts för cirka 1 500 år sedan genom den postglaciala landhöjningen. Landhöjningen pågår fortfarande och Mörtvikens inre del är numera ett mindre träskområde. I Mörtvikens dalgång fanns även en liten sjö, kallad Ormsjön. Den har också försvunnit genom landhöjningen.

Alfred Nobels verksamhet

År 1865 köptes området i Vinterviken av Alfred Nobel som flyttade hit från Heleneborg på Södermalm eftersom verksamheten där blev för farlig för allmänheten. I Vinterviken anlade han en fabrik och testverksamhet för tillverkning av framför allt Dynamit. I Mörtvikens dalgång, som förvärvades på 1870-talet, byggdes bostäder för fabrikens arbetare. Man valde denna plats av säkerhetsskäl, mellan bostäderna och Nobels farliga verksamhet ligger en skyddande bergsrygg. Som mest fanns här tre bostadshus, handelsbod, förråd, vedbod, flera utedass och några uthus.

Mörtviken idag
Från Nobels tid finns idag bara två bostadshus kvar, dels en putsad tvåvåningsbyggnad kallad Rosa Villa och en tvåvånings träbyggnad kallad Gula Villan. Dessutom har två sexkantiga utedass och en lång rödmålad vedbod bevarats. Bebyggelsen är grönmärkt av Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”att bebyggelsen har ett högt kulturhistoriskt värde och är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”.

Vid Gröndalsvägen 152 finns ytterligare en byggnad med namnet Gula Villan, som är en av de sista arbetarbostäderna tillhörande Ekensbergs varv. 

På 1980-talet bebyggdes Mörtvikens norra del med gula bostadshus i den informella stadsdelen Ekensberg, där låg mellan 1873 och 1971 Ekensbergs varv. Längst in vid vikens södra strand ligger Ekensbergs Båtsällskap EBS som grundades 1924.

Bilder

Se även
 Lindholmen
 Rotholmen

Noter

Källor 
 Uppgifter från www.vinterviken-nobel.se

Externa länkar

 Ekensbergs Båtsällskap EBS

Aspudden
William Chillingworth

William Chillingworth, född den 12 oktober 1602 i Oxford, död den 30 januari 1644 i Chichester, var en kontroversiell engelsk kyrkoman.

Biografi

Chillingworth föddes i Oxford, där hans far var borgmästare; William Laud var hans gudfar. I juni 1618 blev han student vid Trinity College, Oxford, där han antogs som fellow i juni 1628. Han uppnådde stort anseende som en skicklig debattör, excellerade i matematik och blev dessutom känd som poet. Han knöt nära band med sir Lucius Cary, John Hales och Gilbert Sheldon.

Intresserad av religiösa kontroverser och ännu inte prästvigd kom Chillingworth i kontakt med jesuiten John Percy (alias "John Fisher"). Percy lyckades omvända Chillingworth och övertalade honom att resa till jesuitkollegiet i Douai 1630. Där skrev han en berättelse för sina skäl att lämna protestantismen, men behöll kontakten med Laud.

År 1631 tänkte han om och lämnade Douai. Han återvände inte omedelbart till ortodoxa positioner inom engelska kyrkan, men drogs in i debatt med romerska katoliker: med John Lewgar, John Floyd, och i en organiserad disputation med Thomas White inför lord Digby och sir Kenelm Digby.

Hans teologiska känslighet visade sig i hans vägran att ta emot en befordran, som erbjöds honom 1635 av sir Thomas Coventry. Han tvekade inför att skriva under de trettionio artiklarna. Som han meddelade Gilbert Sheldon, då vid All Souls College, Oxford, i ett brev, var han fullständigt övertygad om två ting: att påståendet att fjärde budet är en lag från Gud som gäller för kristna är falskt och därmed illegitimt, och att fördömelserna i athanasianska trosbekännelsen är schismatiska. Att skriva under, vore därför, som han såg det, att skriva under sin egen fördömelse.

År 1637 publicerade han sitt huvudverk, med titeln The Religion of Protestants a Safe Way to Salvation. Hans främsta argument är ett försvar av Bibeln som ensam auktoritet i andliga frågor, och av den enskildes rätt att tolka den i enlighet med sitt samvete. I förordet uttrycker Chillingworth sin nya syn på underskrift av artiklarna. "Vad beträffar den anglikanska kyrkan," säger han där, "är jag övertygad om att hennes lärobegrepp är så rent och ortodoxt, att var och en som tror det, och lever i enlighet med det, utan tvivel skall bli frälst, och det finns inga fel i det som nödvändiggör att man stör hennes frid eller ger någon människa rätt avsäga sig hennes gemenskap. Det är, enligt min mening, allt som ligger i en underskrift." Följande år (1638), utnämndes han till kansler för kyrkan i Sarum, vilket var förenat med prebendet Brixworth.

Eftermäle

Anklagelsen för socinianism har ofta framförts gentemot Chillingworth, men, som John Tillotson uttryckte det, "av ingen annan anledning än hans värdiga och framgångsrika försök att framställa kristendomen på ett sätt som inte strider mot förnuftet."

Ett Life av Thomas Birch inledde 1742 års upplaga av Chillingworths Works.

Källor 

 

Engelska teologer
Alumner från Trinity College, Oxford
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Personer i England under 1600-talet
Födda 1602
Avlidna 1644
Män
Distinguished Flying Cross

Distinguished Flying Cross kan avse: 

Distinguished Flying Cross (Storbritannien) – en orden för officerare i flygvapnet i Storbritannien och (tidigare) Samväldet
Distinguished Flying Cross (USA) – en militär dekoration tilldelad någon officer eller medlem av Förenta staternas väpnade styrkor