kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Baudóguan

Baudóguan (Penelope ortoni) är en utrotningshotad sydamerikansk fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Baudóguanen är en medelstor, rätt färglös långstjärtad trädhöna med en kroppslängd på 66 centimeter. Den är genomgående brun med gråbrun nyans på nacke och huvud och fint vitvattrad på hals och bröst. Runt ögat har den naken blå hud, en tydlig röd skinnflik på halsen och dovt röda ben. Lätet är ett vittljudande ylande som hörs i gryningen.

Utbredning och systematik 
Baudóguanen förekommer i Andernas västsluttning i Colombia och Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den har tidigare behandlats som underart till andinsk guan (Penelope montagnii), men de båda överlappar i västra Ecuador och möjligen även i sydvästra Colombia, utan spår av hybridisering. Arten är istället kanske närmast släkt med marailguanen (P. marail).

Levnadssätt 
Baudóguanen förekommer i fuktiga skogar, vanligen upp till 1500 meters höjd. Kunskapen om dess föda är begränsad, men man vet att den liksom sina släktingar lever på små frukter som den troligen plockar i trädtaket.

Status och hot 
Denna art tros minska mycket kraftigt i antal till följd av jakt och habitatförlust. Världspopulationen uppskattas till 7000-21000 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanska zoologen James H. Orton (1830-1877). Serranía de Baudó är en bergskedja i västra Colombia.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Caucaguan

Caucaguan (Penelope perspicax) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen trädhöns som enbart förekommer i Colombia.

Utseende och läten 
Caucaguanen är en medelstor (76 cm), färglös trädhöna med lysande röd strupsäck. Fjäderdräkten är brungrå, på bakre delen av kroppen mer rödbrun. Från huvud till mantel och bröst är den kraftigt vitfjällig. Liksom andra trädhöns låter den höra högljudda trumpetanden, framför allt under häckningssäsongen och i grupp.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i de subtropiska västra och centrala Anderna i Colombia. IUCN kategoriserar arten som sårbar. Den har ett mycket litet och fragmenterat utbredningsområde och tros dessutom minska i antal till följd av habitatförlust och jakt. Världspopulationen uppskattas till endast mellan 1000 och 2500 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Vitkronad guan

Vitkronad guan (Penelope pileata) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning 
Vitkronad guan förekommer i Amazonas i Brasilien (nedre Rio Madeira till Rio Tapajós).

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Referenser

Externa länkar

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Tofsguan

Tofsguan (Penelope purpurascens) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i regnskog i Centralamerika och norra Sydamerika från Mexiko till Ecuador. Arten minskar i antal och listas som nära hotad av IUCN.

Utseende och läte 
Tofsguanen är en mycket stor, uppåt 90 cm lång, långstjärtad hönsfågel. Liksom andra guaner har den en lång och smal hals, blåaktig bar hud i ansiktet, en röd dröglapp på strupen och en kort, buskliknande tofs. Fjäderdräkten är svartbrun med grönglans på ovansidan, huvudet, halsen och bröstet, medan övergump och övre stjärttäckare är mer bronsglänsande. På halsen, undersidan och ryggen är den också vitstreckad. Lätena består av högljudda trumpetanden och gläfsande skrin.

Utbredning och systematik 
Tofsguanen förekommer från Mexiko till Ecuador. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Penelope purpurascens purpurascens – förekommer i regnskogarna från Mexiko till Honduras och Nicaragua
 Penelope purpurascens aequatorialis – förekommer från södra Honduras och Nicaragua till nordvästra Colombia och sydöstra Ecuador
 Penelope purpurascens brunnescens – förekommer från norra Colombia till östra Venezuela

Levnadssätt 
Tofsguanen bebor tropiska och subtropiska skogar, vanligen inte nära människan utom vissa områden där den är skyddad från jakttryck. Den ses ofta i par och smågrupper sittande högt uppe i träden eller flygande genom trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Blåkindad guan

Blåkindad guan (Penelope superciliaris) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Blåkindad guan delas in i tre underarter med följande utbredning:
 P. s. superciliaris – Amazonområdet i Brasilien
 P. s. jacupemba – centrala och södra Brasilien till östra Bolivia
 P. s. major – södra Brasilien till östra Paraguay och nordöstra Argentina

Vissa urskiljer även underarten alagoensis med utbredning i nordöstra Brasilien, i östra Alagoas och troligen också även kustnära Pernambuco.

Status och hot 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad (NT).

Referenser

Externa länkar

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Bergguan

Bergguan (Penelopina nigra) är en hotad hönsfågel i familjen trädhöns som förekommer i Centralamerika.

Utseende 
Bergguan är en 59–65 cm lång trädhöna med tydlig skillnad mellan könen. Hanen är relativt liten, helsvart och med rött på ben, näbb och dröglapp. Honan är större, brun och tydligt bandad.

Utbredning och systematik 
Bergguan förekommer i fuktiga bergsskogarna från södra Mexiko till Nicaragua. Den placeras som enda art i släktet Penelopina och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Bergguanen minskar kraftigt i antal till följd av jakt och habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar. Världspopulationen uppskattas till under 50 000 vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Rödstrupig guan

Rödstrupig guan (Pipile cujubi) är en fågel i familjen trädhöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Rödstrupig guan är en stor (69–76 cm) svartvit guan med en röd dröglapp. Underarterna varierar i storleken på dröglappen och mängden vitt i huvudtofsen. Andra arter i släktet har annorlunda mönster i ansiktet och/eller färg på dröglappen. Sången består av en stigande serie klara visslingar. Vid gryning utförs ett spel där vingbuller hörs.

Utbredning och systematik 
Rödstrupig guan delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pipile cujubi cujubi – förekommer i skogar i västra Amazonområdet i Brasilien, från Rio Madeira till norra Pará
 Pipile cujubi nattereri – förekommer från västra Amazonområdet i Brasilien till allra nordöstligaste Bolivia

Levnadssätt 
Arten hittas i tropiska skogar, framför allt utmed floder, där den ibland kan uppträda i flockar om upp till 30 individer. Liksom andra guaner är den huvudsakligen trädlevande, men kan också ta sig ner till marken.

Status 
Arten minskar kraftigt till följd av jakt och skogssavverkningar, så pass att Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den vara utrotningshotad, kategoriserad som sårbar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Blåstrupig guan

Blåstrupig guan (Pipile cumanensis) är en fågel i familjen hockohöns inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Blåstrupig guan förekommer från östra Colombia till Venezuela, Guyana, västra Brasilien och Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades vitstrupig guan (P. grayi) i arten, men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hockohöns
Fåglar i neotropiska regionen
Svartpannad guan

Svartpannad guan (Pipile jacutinga) är en utrotninghotad hönsfågel i familjen trädhöns. Den förekommer i två små områden i Sydamerika, dels i östra Brasilien, dels i sydöstra Paraguya och nordöstra Argentina.

Utseende och läten 
Svartpannad guan är en medelstor (64–74 cm), svartvit medlem av familjen. Den är mestadels svart med en stor, vit fläck på vingtäckarna och svarta spetsar på mindre och mellersta täckarna. På huvudet syns vitt på hjässa och baksidan av huvudet, medan pannan är svart. Den har vidare en bred, blåaktig ring runt ögat och stora, röda hudflikar med blå bas på strupen. Näbben är ljusblå med svart spets, medan benen är rödaktiga. Lätet beskrivs som nasala, mjuka visslingar och under spelet hörs ett hårt och mekaniskt vingbuller.

Utbredning 
Fågeln förekommer från Bahia i östra Brasilien till sydöstra Paraguay och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Svartpannad guan var en gång en mycket vanlig fågel, men har minskat kraftigt till följd av habitatförlust och jakt, och har försvunnit från många områden. Idag är den mycket sällsynt utanför några få skyddade reservat. Världspopulationen uppskattas till mellan 1500 och 7000 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som starkt hotad (EN).

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn kommer från tupíspråkets Jacú tinga, "vit hönsfågel", som användes för en guan.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Trinidadguan

Trinidadguan (Pipile pipile) är en akut utrotningshotad hönsfågel i familjen trädhöns.

Utseende och läten 
Trinidadguanen är en medelstor (69 cm), svartvit trädhöna. Fjäderdräkten är mestadels brunsvart med en svag purpurfärgad glans. Vingtäckarna har breda, vita spetsar. På huvudet syns en mörk tofs med vitaktig streckning, ljusblå bar hud kring ögat och basalt på näbben samt en mörkare blå hudflik på strupen. Benen är röda. Lätet är ett tunt och pipigt ljud. Under spelet hörs ett kraftigt, skallrande vingljud.

Utbredning och status 
Trinidadguanen förekommer enbart i skogar på Trinidad. IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Den är försvunnen från många områden och har minskat kraftigt till följd av illegal jakt och habitatförlust. Världspopulationen uppskattas idag till endast mellan 150 och 350 vuxna individer, men det finns vissa tecken på att den ökar i antal.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädhöns
Fåglar i neotropiska regionen
Kambuskhöna

Kambuskhöna (Aepypodius arfakianus) är en fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Kambuskhöna är en stor och svart hönsfågel. På huvudet syns bar ljusblå hud hos hanen, grå hos honan. Röda hudflikar på huvudet är mindre hos honan än hanen. Den är lik andra buskhöns men har en vertikalt tillplattad stjärt med rödbrun övergump och mörkare ben. Den är vanligen tystlåten men kan avge serier med vassa "ki! kekekekekeke", med första tonen ljusare.

Utbredning och systematik 
Kambuskhöna delas in i två underarter med följande utbredning:
 Aepypodius arfakianus arfakianus – förekommer i höga bergstrakter på Nya Guinea och ön Yapen
 Aepypodius arfakianus misoliensis – förekommer i bergsområden på ön Misool utanför nordvästra Nya Guinea

Levnadssätt 
Kambuskhönan hittas i bergsbelägen regnskog. Där lever den på marken. Den födosöker genom att skrapa undan löv på jakt efter fallfrukt, frön och ryggradslösa djur. Fågeln är mycket skygg och svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn arfakiensis syftar på Arfakbergen, en bergskedja på Nya Guinea där arten förekommer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Waigeobuskhöna

Waigeobuskhöna (Aepypodius bruijnii) är en utredningshotad fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer endast på en ö utanför Nya Guinea. Arten är fåtalig och minskar i antal. Den listas därför av IUCN som starkt hotad.

Utseende och läten 
Waigeobuskhönan är med en kroppslängd på 43 cm en stor medlem av familjen storfotshöns. Fjäderdräkten är mattbrun, gråare ovan och mer kastanjefärgad på bröstet. Ansiktet är skärt naket. Hanen har en liten röd kam och tre röda hudflikar som hänger från huvudet. Närbesläktade kambuskhönan (Aepypodius arfakianus) har svartaktig fjäderdräkt, blåvit ansikte och bara en hängande hudflik, medan mörk storfotshöna är mycket mindre med annorlunda huvudteckning och karakteristisk stjärt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Waigeo utanför Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Waigeobuskhönan förekommer i bergsskogar över 620 meters höjd. Mycket litet är känt om dess föda och födosökningsbeteende.

Häckning 
Liksom andra buskhöns, och de flesta storfotshönsen, ruvar inte waigeobuskhönan sina ägg på traditionellt sätt, utan gräver ner dem. De är mest kända för att bygga stora högar av ruttnande växtlighet. Dessa sköts av hannen, vilken kontinuerligt justerar temperaturen genom att tillföra och ta bort material. Kycklingarna har inte någon äggtand, utan bryter sig ut ur ägget med kraftfulla klor, och gräver sig sedan vidare upp till ytan. De kläcks med full fjäderdräkt, aktiva och redo för ett självständigt liv. Efter att äggen kläckts tar föräldrarna inte längre något ansvar för kycklingarna.

Status 
Waigeobuskhönan har ett mycket litet utbredningsområde och en världspopulation på endast 1400 individer. Den minskar dessutom i antal till följd av skogsavverkning, bränder, jakt och predation från hundar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Antonie Augustus Bruijn (1842–1890), kapten i holländska flottan, naturforskare, handelsman i Moluckerna och engagerad i handeln med fjäderplymer på Nya Guinea.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Australisk buskhöna

Australisk buskhöna (Alectura lathami) är en australisk fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läte 
Australisk buskhöna är en stor svart hönsfågel med solfjäderformad stjärt och mycket kraftiga ben. Huvudet är tydligt rött. Hanen utvecklar stora gula hängande hudflikar från nacken, på Kap Yorkhalvön malvafärgade.

Utbredning och systematik 
Australisk buskhöna placeras som enda art i släktet Alectura. Den delas in i två underarter:
 Alectura lathami purpureicollis – förekommer i nordöstra Australien (Kap Yorkhalvön)
 Alectura lathami lathami – förekommer i östra Australien (från Kap Yorkhalvön till norra New South Wales)

Levnadssätt 
Australisk buskhöna hittas i tropiska regnskogar, men kan också vara vanlig i stadsnära parker. Nattetid vilar den mycket högt upp i träden. Liksom många andra arter i familjen bygger den stora bohögar av löv och annat komposterbart material. Däri lägger den äggen som kläcks av den värme som alstras av förmultningsprocessen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske ornitologen John Latham (1740-1837).

Bildgalleri

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Malleehöna

Malleehöna (Leipoa ocellata) är en hotad hönsfågel i familjen storfotshöns som förekommer i Australien.

Utseende och läten 
Malleehönan är en mycket stor (60 cm), brungrå storfotshöna. Fjäderdräkten är mestadels blekt gråbrun med breda svarta teckningar nerför strupen. Resten av undersidan är bandad i svart, vitt och kastanjebrunt. Können är lika och ungfågeln är matt gråbrun med gräddvit bandning under. Bland lätena hörs dånande ljud från hanen, men även olika stönande och nynnande läten.

Utbredning och systematik 
Malleehönans förekommer i busk- och hedmarker i sydvästra och södra Australien. Den placeras som enda art i släktet Leipoa och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Häckning 
Vid häckningen, där kullen kan bestå av upp till 35 ägg, läggs dessa i en speciell ruvningsgrop av förmultnande växtdelar och ruvas med hjälp av sol- och förruttnelsevärme. Ungarna kläcks med fullt utvecklad fjäderdräkt och kan flyga redan inom ett dygn.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer att malleehönan är hotad och placerar den i kategorin sårbar. Den tros ha minskat kraftigt i antal de senaste 50 åren på grund av habitatförstörelse och predation från invasiva djurarter. I vissa delar av utbredningsområdet har den återhämtat sig något, men vissa reservat anses vara för små för att kunna upprätthålla populationer utan intensivt stöd. Världspopulationen uppskattas till mellan 20 000 och 30 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Maleohöna

Maleohöna (Macrocephalon maleo) är en utrotningshotad fågel i familjen storfotshöns inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Maleohäna är en 55-60 lång omisskännlig svartvit storfotshöna med medellång stjärt. Hals och ovansida är svart, undersidan är vit fläckat smutrosa på bröst och buk, med svarta lår. På huvudet syns en tydlig, benig och mörk kask. Näbben är kraftig och blek, och i ansiktet syns bar, gulaktig bar hud.

Läte 
Maleohönan är generellt tystlåten, men ibland hörs ett ljudligt, bubblande "waow".

Utbredning och systematik 
Maleohöna förekommer på öarna Sulawesi och Buton i Indonesien. Den placeras som enda art i släktet Macrocephalon och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln återfinns i låglänt regnskog upp till åtminstone 1.065 meters höjd, men passerar också miljöer påverkade av människan när den rör sig mot häckningsområdena utmed kusten. Den häckar på sandstränder, utmed sjöar och floder i kolonier, troligen för att på så vis bättre försvara sig mot naturliga äggtjuvar. Honan lägger åtta till tolv ägg i gropar som täcks. Unikt för familjen ruvas de inte utan kläcks av solen eller värme från marken (bland annat nära vulkaner), en process som kan ta två till tre månader. När äggen kläcks tar det cirka två dagar för ungarna att ta sig ut till ytan; ungarna är då flygförmögna.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Detta beror på den begränsade världspopulationen på 8 000–14 000 vuxna individer samt att den minskar kraftigt i antal, till följd av framför allt ägginsamling samt förstörelse och fragmentering av dess levnadsmiljö.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga namn kommer från de lokala sulawesiska namnen "Moleo" och "Molo" för arten.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Sulastorfotshöna

Sulastorfotshöna (Megapodius bernsteinii) är en hotad hönsfågel i familjen storfotshöns som förekommer i Indonesien.

Utseende 
Sulastorfotshönan är en 35 cm lång, typisk storfotshöna med mycket kort stjärt och proportionellt lång hals och långa ben. Fjäderdräkten är rätt enfärgad, med kastanjebrunt på nedre delen av ryggen och rostbrunt på nedre delen av bröstet och buken. Rut ögat syns skär bar hud omringat av grått. Ben och fötter är röda eller oragnefärgade.

Utbredning och systematik 
Sulastorfotshönan förekommer i låglänta områden i Banggaiöarna och Sulaöarna (utanför Sulawesi). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN anser att vanuatustorfotshönan är utrotningshotad och placerar den i kategorin sårbar. Sentida studier visar att arten minskar kraftigt i antal till följd av habitatförlust och hårt jakttryck. Världspopulationen uppskattas till mellan 10.000 och 20.000 vuxna fåglar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Heinrich Agathon Bernstein (1828-1865), tysk läkare, zoolog och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Storfotshöns
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Agnes av Danmark

Agnes av Danmark, född 1249, död 1290, var en dansk prinsessa och klosterstiftare, abbedissa i Sankta Agnes Kloster (Skt. Agnete Kloster) i Roskilde. Hon var dotter till kung Erik Plogpenning av Danmark och Jutta av Sachsen. 

Agnes blev faderlös ett år efter sin födelse då hennes far mördades av sin bror, som tog över tronen. Hennes mor gifte om sig och flyttade till Tyskland, och Agnes och hennes syskon växte upp vid farbroderns hov. Agnes hade rätt till store egendomar efter sin far, men hade svårt att hävda sina rättigheter mot sin farbror och sina kusiner, som hade avsatt hennes far. År 1264 grundades ett kloster för kvinnor av dominikanorden i Roskilde; klostret grundades av Ingerd Jakobsdatter, men i Agnes namn, och fick sitt namn efter henne. Hon placerades sedan där som klostrets föreståndare och abbedissa, och Danmarks dåvarande regent fick svära på att Agnes gick i kloster av fri vilja. År 1266 placerades även hennes syster Jutta i klostret och fick överta hennes ställning som abbedissa. Både Agnes och Jutta tyckte illa om klosterlivet och lämnade omkring år 1270. Agnes tycks ha fått kontrollen över åtminstone en del av sitt arv, eftersom hennes affärstransaktioner som godsägare finns dokumenterat på Själland under 1280-talet. Efter hennes död stred Sankta Anges Kloster och kungahuset länge om hennes kvarlåtenskap.

Källor
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/276/origin/170/

Danska prinsessor
Avlidna 1290
Kvinnor
Romersk-katolska abbedissor
Födda 1249
Personer i Danmark under 1200-talet
Godsägare under 1200-talet