kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Träskgrönbulbyl

Träskgrönbulbyl (Thescelocichla leucopleura) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Träskgrönbulbylen är mörkt grågrön ovan och ljus under. På rygg, huvud och kinder är den brunaktig, men fjädrarna på huvudet är vita centralt, vilket ger en strimmig effekt. Undersidan blir mer enfärgad och vitare mot stjärten, som är lång och brun med lysande vita yttre stjärtspetsar. Arten är mycket ljudlig, en serie toner och kacklande ljud påminnande om mänskligt tal som spelas upp i en för snabb hastighet.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Sierra Leone till Kamerun, östra Kongo-Kinshasa och västra Uganda. Den placeras som enda art i släktet Thescelocichla och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Träsgrönbulbylen hittas som namnet avslöjar i blöt sumpskog, framför allt i områden med Raphia-palmer. Den ses ofta i flockar som avslöjas av sina läten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i rätt miljö.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i etiopiska regionen
Hårryggig bulbyl

Hårryggig bulbyl (Tricholestes criniger) är en fågel i familjen bulbyler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hårryggig bulbyl är en liten (16–17 cm) och slank bulbyl. Ovansidan är brun, undersidan smutsgul. I ansiktet sticker det stora mörka ögat ut, betonat av en gul ögonring. Från nacken ner över ryggen har den upp till fem centimeter långa förlängda fjädrar som gett arten dess namn. Dessa är dock svåra att se i fält. Bland lätena hörs grälande upprepade "chee-chuu" och mjuka stigande visslingar.

Utbredning och systematik 
Hårryggig bulbyl placeras som enda art i släktet Tricholestes. Den förekommer i Sydostasien och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Tricholestes criniger criniger – förekommer på Malackahalvön, Tioman Island och östra Sumatra
 Tricholestes criniger sericeus – förekommer på västra Sumatra, Batuöarna, Linggaöarna och Musala Island
 Tricholestes criniger viridis – förekommer på Borneo och norra Natunaöarna

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Levnadssätt 
Hårryggig bulbyl hittas i gammal eller uppvuxen skog från lågland till cirka 1000 meters höjd. Den beter sig lite som en timalia och slår ofta följe med artblandade flockar i mellersta och nedre skikten i skogen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bulbyler
Fåglar i orientaliska regionen
Taiwankungsfågel

Taiwankungsfågel (Regulus goodfellowi) är en fågel i familjen kungsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergsskogar på centrala Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Taiwankungsfågeln har ett begränsat utbredningsområde, men bestånfet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kungsfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan
Guldkronad kungsfågel

Guldkronad kungsfågel (Regulus satrapa) är en nordamerikansk fågel i familjen kungsfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Guldkronad kungsfågel delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Regulus satrapa olivaceus – förekommer från sydöstra Alaska till Oregon (väster om Kaskadbergen), flyttar vintertid till södra Kalifornien
 Regulus satrapa amoenus – förekommer från Kenaihalvön och centrala Yukon till Klippiga bergen; övervintrar i sydvästra USA
 Regulus satrapa satrapa – förekommer från Labradorhalvön och Newfoundland till östra USA, övervintrar vid golfkusten
 Regulus satrapa apache – förekommer i bergstrakter i södra Arizona, övervintrar i södra Texas och New Mexico
 Regulus satrapa aztecus – förekommer i bergstrakter i Mexiko (Michoacán till Hidalgo, Puebla och Guerrero)
 Regulus satrapa clarus – förekommer i bergstrakter i södra Mexiko (Chiapas) och södra Guatemala

Vissa inkluderar amoenus i apache.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet tros vara stabilt. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 140 miljoner vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

Kungsfåglar
Fåglar i nearktiska regionen
Regulus teneriffae

Regulus teneriffae, "kanariekungsfågel", är en fågel i familjen kungsfåglar inom ordningen tättingar. Den behandlas numera allmänt som underart till kungsfågel. Arten är en stannfågel som förekommer i barr- och blandskog på Kanarieöarna. "Kanariekungsfågeln" skiljer sig morfologiskt från kungsfågeln med sin svarta panna, mörkare hopslagen vinge och blekt gulrosa undersida.

Systematik 
Taxonomin kring kungsfåglarna på Kanarieöarna har varierat genom historien och fram tills nyligen rådde inte konsensus. De har betraktats som underart till både kungsfågel och brandkronad kungsfågel eller som en egen art. 

Redan på 1880-talet föreslog ornitologen Henry Seebohm att beståndet skulle kategoriseras som en egen art, vilket även den tongivande taxonomiska auktoriteten Clements et al gjorde fram till alldeles nyligen. Studier har dock visat att kungsfåglarna på Kanarieöarna står närmare de övriga europeiska kungsfåglarna än vad de senare gör gentemot asiatiska fåglar, både vad gäller läten och genetik, och inkluderas numera allmänt i kungsfågeln.

Päckert et al. (2006) visade i en undersökning att kungsfåglarna på Kanarieöarna är tydligt uppdelade i en nordostlig grupp på Teneriffa och La Gomera, och en sydvästlig grupp på El Hierro och La Palma. Den första gruppen invaderade Kanarieöarna för 1,9-2,3 miljoner år sedan och den senare gruppen för 1,3-1,8 miljoner år sedan. Dessa båda grupper skiljer sig åt, både i morfologi och i revirläte. Päckert et al. (2006) påvisar också att det genetiska avståndet mellan dessa båda grupper är lika stort som mellan kungsfåglarna på Azorerna och den europeiska kontinenten. Gruppen bakom undersökningen lägger därför fram förslaget att dessa båda grupper ska behandlas som två underarter till kungsfågeln där populationen på Teneriffa och La Gomera kallas teneriffae och den andra gruppen ellenthalerae. Det senare vetenskapliga namnet är en hyllning till den österrikiske ornitologen Ellen Thaler och hennes forskning kring kungsfåglarnas biologi, ekologi och systematik.

Referenser

Externa länkar 

Kungsfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter på Kanarieöarna
Irfan Smajlagić

Irfan Smajlagić, född 16 oktober 1961 i Banja Luka i dåvarande SFR Jugoslavien, är en kroatisk handbollstränare och före detta handbollsspelare. Han är vänsterhänt och spelade i anfall som högersexa. Han spelade för både Jugoslaviens och Kroatiens landslag under spelarkarriären. Han deltog i laget som vann brons vid OS 1988 i Seoul och i laget som vann guld vid OS 1996 i Atlanta.

Externa länkar 
 
 Irfan Smajlagić på sports-reference.com 

 

Födda 1961
Levande personer
Personer från Banja Luka
Män
Kroatiska handbollsspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jugoslavien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Kroatien
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1996
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Jugoslaviska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1996
Kroatiska olympiska guldmedaljörer
Spelare i RK Zagreb
Grå pungmes

Grå pungmes (Anthoscopus caroli) är en afrikansk fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar. Dess vetenskapliga artnamn caroli hedrar den svenske upptäcktsresande Charles Andersson.

Kännetecken

Utseende 
Grå pungmes är en mycket liten (8 cm) och kortstjärtad fågel med kraftiga ben och för familjen typiska spetsiga, konformade näbben. Fjäderdräkten varierar geografiskt från gråaktig och beige till olivgrå och gulaktig. Fåglar i Kenya och Tanzania (gruppen sylviella) har rostbeige anstrykning på undersidan.

Läten 
Sången är av en kort fras som upprepas tre till fyra gånger, bestående av utdragna stigande toner. Underartsgruppen sylviella (eller arten, se nedan) har istället en snabb, två till tre sekunder lång drill.

Utbredning och systematik 
Grå pungmes delas in i elva underarter med följande utbredning:
 ansorgei-gruppen
 Anthoscopus caroli ansorgei – sydöstra Gabon till Angola och sydvästra Demokratiska republiken Kongo
 Anthoscopus caroli rhodesiae – sydöstra Demokratiska republiken Kongo till nordöstra Zambia och Ufipaplatån i sydvästra Tanzania
 Anthoscopus caroli pallescens – Kigoma och Kungwe-Mahari i västra Tanzania
 sylviella-gruppen
 Anthoscopus caroli sylviella – södra och centrala Kenya (öster om Kenyas riftdal) till centrala Tanzania
 Anthoscopus caroli sharpei – sydvästra Kenya och norra Tanzania
 Anthoscopus caroli roccatii – Uganda, nordöstra Demokratiska republiken Kongo, Rwanda, Burundi, nordöstra Tanzania och västra Kenya
 Anthoscopus caroli rankinei – nordöstra Zimbabwe 
 caroli-gruppen
 Anthoscopus caroli caroli – norra Namibia, södra Angola, Botswana och sydvästra Zambia
 Anthoscopus caroli robertsi – Moçambique, Malawi, sydöstra Zambia, östra Tanzania och sydöstra Kenya
 Anthoscopus caroli winterbottomi – nordvästra Zambia och Katanga i södra Demokratiska republiken Kongo
 Anthoscopus caroli hellmayri – östra och södra Zimbabwe, södra Moçambique, Sydafrika och östra Swaziland

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN sylviella-gruppen som den egna arten "rostbukig pungmes".

Levnadssätt 
Grå pungmes förekommer i olika sorters skogstyper. Födan består huvudsakligen av små ryggradslösa djur, framför allt insekter och dess larver, men även fästingar. Fågeln häckar mestadels under regnperioden.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer hotstatus för sylviella-gruppen och övriga underarter var för sig. Grå pungmes i begränsad mening kategoriseras som livskraftig, men tros minska i antal till följd av att dess utbredningsområde blir mindre. Även sylviella-gruppen kategoriseras som livskraftig, och denna population tros vara stabil.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles Andersson (1827-1867), svensk upptäcktsresande i sydvästra Afrika 1851-1867. Fågeln har även kallats afrikansk pungmes på svenska.

Galleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Skogspungmes

Skogspungmes (Anthoscopus flavifrons) är en afrikansk fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar. Den förekommer i skogsområden i västra och centrala Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Skogspungmesen är en mycket liten (9 cm) och färglös fågel med vass näbb. Den är matt olivgrön på ryggen, med beigegult på undersidan och pannan. Arten är lik gul pungmes, men är mycket mer dämpad i färgerna. Den kan möjligen förväxlas med meshylia, men är mer färglös och saknar streckning på huvud och bröst. Lätet består av ett mycket ljust ”sit” som kan vara svårt att höra.

Utbredning och systematik 
Skogspungmesen förekommer i västra och centrala Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Anthoscopus flavifrons waldroni – förekommer i regnskog från Ghana till Elfenbenskusten och Liberia
 Anthoscopus flavifrons flavifrons – förekommer från östra Nigeria till Kamerun, Gabon och norra Demokratiska republiken Kongo
 Anthoscopus flavifrons ruthae – förekommer i sydöstra Demokratiska republiken Kongo (sydöstra Kivu-provinsen)

Levnadssätt 
Skogspungmesen hittas i låglänt regnskog, ungskog och ibland även i plantage. Den ses i par eller i småflockar, vanligen i trädtaket, där den är ovanlig och svår att få syn på. Födan består av småfrukter och insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till sällsynt.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Törnpungmes

Törnpungmes (Anthoscopus minutus) är en afrikansk fågel i tättingfamiljen pungmesar. Den är mycket liten, med grå fjäderdräkt, kort stjärt och spetsig näbb. Arten förekommer i torra områden i södra Afrika.

Utseende och läten 
Törnpungmesen är en mycket liten (8–9 cm), kortstjärtad tätting med ljusgrå och gulaktig fjäderdräkt, liten och spetsig näbb och rätt starka ben. Den kan förväxlas med grå pungmes, men det svarta på pannan övergår i ett ögonstreck, buk och flanker är gulaktiga, ej beigefärgade och strupen är fläckig. Lätet är ett mjukt, diskant "tseep" eller "tsip-eep-eep".

Utbredning och systematik 
Törnpungmesen förekommer i södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Anthoscopus minutus damarensis – förekommer från Angola till norra Namibia, Botswana (förutom i sydväst), Zimbabwe och nordöstra Sydafrika
 Anthoscopus minutus minutus – förekommer från västra Namibia till Västra Kapprovinsen, Botswana och västra Oranjefristaten
 Anthoscopus minutus gigi - förekommer i sydcentrala Sydafrika (Little Karoo och södra Great Karoo

Levnadssätt 
Törnpungmesen hittas i fynbos, karroosnår, halvöken och torr savann. Födan består av små ryggradslösa djur som insekter och deras ägg och larver, men även små spindlar och frukt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt ganska vanlig, dock lokalt ovanlig i Zimbabwe och ovanlig till sällsynt i Fristatsprovinsen i Sydafrika.

Namn 
På svenska har arten även kallats kappungmes.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Blek pungmes

Blek pungmes (Anthoscopus musculus) är en fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar. Den förekommer i savann och buskmarker i delar av östra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende 
Blek pungmes är en mycket liten (åtta cm) färglös tätting med vitaktig undersida, mycket kort stjärt, kort och spetsig konformad näbb och rätt starka ben och fötter med korta tibia. Det mesta av huvudet och ovansidan är brungrå, med otydlig ljusare beige anstrykning på panna och örontäckare med svaga mörkare prickar. Den har vidare ett sotfärgat tygelstreck kantat ovan av ett otydlig ljus linje, men detta kan vara svårt att se i fält. Vingar och stjärt är mörkare, med ljusare gråaktiga kanter. På haka, strupe och undersida är den smutsvit, på buk och undre stjärttäckare med beige anstrkyning. Ögat är brunt, näbben svartaktig, dock ljusare mot rot och skärsidor. Benen är mörkt blågrå eller svartaktig. Arten skiljs från grå pungmes huvudsakligen genom helt vitaktig undersida.

Utbredning och systematik 
Blek pungmes förekommer i torr savann och tropiska samt subtropiska torra buskmarker i Etiopien, Somalia, Kenya, Tanzania, Sudan och Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig men lätt förbisedd.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Gul pungmes

Gul pungmes (Anthoscopus parvulus) är en afrikansk fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gul pungmes är en mycket liten (8 cm) olivgul tätting med liten och vass, konformad näbb och rätt kraftiga ben och fötter. I fjäderdräkten är den mest färgstark av alla pungmesar, med vita spetsar på vingpennorna och svartstreckad panna. Jämfört med liknande sahelpungmesen (Anthoscopus punctifrons) har den mycket mer gröngul undersida, ej beige. Bland lätena hörs elektriska "tzee tzee" och "fwip fwip".

Utbredning och systematik 
Gul pungmes behandlas antingen som monotypisk alternativt delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Anthoscopus parvulus parvulus – förekommer från Tchad till södra Sydsudan och nordöstra Demokratiska republiken Kongo
 Anthoscopus parvulus senegalensis – förekommer från Senegal till Centralafrikanska republiken
 Anthoscopus parvulus aureus – förekommer i norra Ghana

Genetiska studier visar att gul pungmes troligen är systerart till en grupp bestående av blek pungmes (Anthoscopus musculus), skogspungmes (Anthoscopus flavifrons) och grå pungmes (Anthoscopus caroli).

Levnadssätt 
Gul pungmes hittas i torr skogssavann och halvarid savann. Födan består av små insekter och deras larver som den söker efter i trädkronorna. Häckningsbiologin är dåligt känd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt förekommande, ovanlig eller till och med sällsynt.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Sahelpungmes

Sahelpungmes (Anthoscopus punctifrons) är en fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sahelpungmesen är en mycket liten (7,5–8,5 cm), olivgrön och vitaktig tätting med en liten och spetsig näbb. Den skiljer sig från gul pungmes, men är beige, ej gröngul undertill. Pannan är blekare än resten av hjässan och strödd med små svarta prickar, som dock bara ses på nära håll. Sången är ett upprepat "tipuur tipuur", medan lätet är ett mjukt "tsip".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed Saharas södra kant, från Mauretanien till Eritrea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i halvöken eller torr stäpp med spridda buskar, framför allt utmed torrlagda flodbäddar. Födan är okänd, men fåglar observerade i akacior verkar vara på jakt efter insekter. Arten tros vara stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt mycket vanlig.

Namn 
Sahel är ett halvtorrt område direkt söder om Sahara.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i etiopiska regionen
Verdinpungmes

Verdinpungmes (Auriparus flaviceps) är en tätting, den enda i Nordamerika förekommande arten i familjen pungmesar. Arten minskar i antal, men bedöms vara livskraftig.

Utseende och läten 
Verdinpungmesen är en mycket liten (10–11 cm), mestadels grå tätting med liten och spetsigt konformad näbb och rätt kort stjärt. Adult fågel har karakteristiskt gult huvud med mörk tygel och rödbruna skapularer. Ungfågeln är enhetligt ljusgrå. Lätet är ett ljust och genomträngande "tseewf". Även ett djupare visslat "tee too too" hörs liksom det hårda, upprepade kontaktlätet "kit".

Utbredning och systematik 
Verdinpungmes placeras som enda art i släktet Auriparus. Den förekommer från sydvästra USA söderut till västra Mexiko. Arten delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Auriparus flaviceps acaciarum – öknar i sydvästra USA till norra Baja California och nordvästra Mexiko
 Auriparus flaviceps ornatus – sydöstra Arizona till Oklahoma, Texas, södra Coahuila och Tamaulipas
 Auriparus flaviceps flaviceps – centrala Baja California, nordöstra Sonora till norra Sinaloa och Tiburón
 Auriparus flaviceps lamprocephalus – södra Baja California, på öarna San José och San Francisco
 Auriparus flaviceps sinaloae – nordvästra Mexiko (nordvästra Sinaloa från Culiacán till Guamuchil)
 Auriparus flaviceps hidalgensis – i västra Mexiko (nordöstra Jalisco till södra San Luis Potosí och östra Hidalgo)

Levnadssätt 
Verdinpungmesen är vanlig i busköken. Den ses där nästan alltid ensam när den kvickt och akrobatiskt rör sig genom snåren på jakt efter småinsekter, frukt och nektar. Fågeln häckar från början av mars till juni i större delen av utbredningsområde. Verdinpungmesen bygger liksom andra arter i familjen ett klotformat bo. Arten är i stort sett stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till 7,2 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Brandkronad mes

Brandkronad mes (Cephalopyrus flammiceps) är en bergslevande asiatisk fågel i familjen mesar inom ordningen tättingar. Länge placerades den i familjen pungmesar, men DNA-studier visar att den hör hemma bland mesarna.

Kännetecken

Utseende 
Brandkronad mes är en mycket liten (8,5-9,5 cm), gulgrön sångarlik mes med liten, något nedböjd näbb och kort stjärt. Hane i häckningsdräkt har gulgrön ovansida, gulaktig undersida och en diagnostisk orangeröd fläck på pannan. Honan liknar hanen, men pannfläcken gulgrön och bröst samt strupe mattare olivgul. Sången är en varierande serie med en till sju högfrekventa toner som upprepas långa stunder.

Läten 
Bland lätena hörs abrupta "tsit" och ett msujkare "whitoo-whitoo", medan sången består av en serie högfrekventa toner.

Utbredning och systematik 
Brandkronad mes placeras som enda art i släktet Cephalopyrus. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cephalopyrus flammiceps flammiceps – förekommer i västra Himalaya, från Pakistan till Garhwal och västra Nepal
 Cephalopyrus flammiceps olivaceus – förekommer i östra Himalaya, från östra Nepal till sydöstra Tibet och centrala Kina

Arten placerades länge i familjen pungmesar, men DNA-studier visar att den tillhör de äkta mesarna, dock systerart till alla andra arter i familjen.

Levnadssätt 
Brandkronad mes häckar i bergsskogar, i Himalaya på mellan 1800 och 3000 meters höjd. Den livnär sig av små ryggradslösa djur, huvudsakligen insekter, men även visst vegetabiliskt material. Fågeln häckar mellan april och juni. Arten är kort- och höjdledsflyttare.

Status och hot 
Artens populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig. Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska fåtalig och ovanlig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Mesar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen