kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Örebro läns norra valkrets

Örebro läns norra valkrets var vid valen 1911–1920 till andra kammaren en egen valkrets med fem mandat. Den avskaffades vid nyvalet 1921 då hela Örebro län sammanfördes i Örebro läns valkrets.

Riksdagsmän

1912–vårsessionen 1914
Anders Gustafsson, lmb
Erik Nilson, lib s
Karl Sandberg, lib s
Anders Anderson, s
Olof Nilsson, s

Höstsessionen 1914
Anders Gustafsson, lmb
Erik Nilson, lib s
Karl Sandberg, lib s
Anders Anderson, s
Olof Nilsson, s

1915–1917
Anders Gustafsson, lmb
Erik Nilson, lib s
Anders Anderson, s
Gustaf Julin, s
Olof Nilsson, s

1918–1920
Anders Gustafsson, lmb
Erik Nilson, lib s
Karl Sandberg, lib s
Anders Anderson, s
Olof Nilsson, s

1921
Anders Gustafsson, lmb
Erik Nilson, lib s
Anders Anderson, s
Olof Nilsson, s
Viktor Öhman, s

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 457

Historiska valkretsar i Örebro län
Lista över Grönlands regenter



Norsk lydstat 1261-1387

Kalmarunionen (norsk lydstat) 1388-1521

Unionen Danmark-Norge (norsk lydstat) 1521-1814

Huset Oldenburg

Dansk koloni 1814-

Huset Oldenburg

Huset Oldenburg-Sönderborg-Glücksburg

Se även
Grönland

Grönlands historia
Frank Banham

Frank Banham, född 14 april 1975 i Alberta, Kanada, är en kanadensisk professionell ishockeyspelare som har spelat ett trettiotal matcher i NHL med Anaheim Ducks och Phoenix Coyotes. Säsongen 2007-2008 har han spelat med Malmö Redhawks men han har även representerat lag i Finland, Ryssland, Schweiz och Österrike. Han spelar nu i Alba Volán Székesfehérvár.

Födda 1975
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Mighty Ducks of Anaheim
Spelare i Phoenix Coyotes
Män
Levande personer
Spelare i EC Red Bull Salzburg
Spelare i Saskatoon Blades
Spelare i Medveščak Zagreb
Spelare i Genève-Servette HC
Spelare i Biel
Spelare i Malmö Redhawks
Spelare i SaiPa
Ishockeyspelare i HK Dynamo Moskva
Spelare i Springfield Falcons
Spelare i Jokerit
Spelare i Esbo Blues
Spelare i Cincinnati Mighty Ducks
Spelare valda i NHL Entry Draft 1993
Spelare i Baltimore Bandits
Spelare valda av Washington Capitals i NHL Entry Draft
Lars-Erik Larsson (professor)

Lars-Erik Larsson, född 19 augusti 1924, död 8 februari 2008, var professor i klinisk neurofysiologi på Hälsouniversitetet i Linköping.

Larsson disputerade 1960 vid Karolinska Institutet.

Han är författare till flera svenskspråkiga läroböcker i neurofysiologi.

Bibliografi (urval)
 1972 – 
 1996 – 
 2000 –

Referenser

Svenska professorer i fysiologi
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Alumner från Karolinska Institutet
Födda 1924
Män
Avlidna 2008
Antuã

Antuã är en flod som rinner genom distriktet Aveiro i Portugal. Det är den näst mest viktigaste bifloden till Ria de Aveiro efter Vougafloden. Dess längd är på 38 kilometer.

Referenser 

Vattendrag i Portugal
Avante! Festival

Avante! Festival är en portugisisk festival som hålls årligen i september sedan 1976, av Portugals kommunistiska parti. Festivalen är en tredagars fest fylld med musik, teater, kulinariska uppvisningar, debatter och sportarrangemang. Festivalen är en av de största i sitt slag och brukar ha hundratusentals deltagare. Kommunistiska partier från hela världen brukar bevista festivalen. Bland kända namn som brukar delta i festivalen återfinns Chico Buarque, Baden Powell, Ivan Lins, Zeca Afonso, Buffy Sainte-Marie, Holly Near, Johnny Clegg, Charlie Haden, Judy Collins, Richie Havens, Tom Paxton, The Soviet Circus Company, the Kuban Cossacks Choir, Dexys Midnight Runners,  The Band, Hevia, Adriano Correia de Oliveira, Carlos Paredes, Jorge Palma, Manoel de Oliveira med flera.

Festivaler i Portugal
Nokia 5300 XpressMusic

Nokia 5300 XpressMusic är en mobiltelefon tillverkad av Nokia.

Funktioner 
 Mp3-spelare
 Särskilda knappar som styr musikspelarfunktionen.
 Kamera med 1,3 megapixel och 8 gånger zoom.

Externa länkar 
 Tillverkarens produktwebbplats

5300
Teater Västernorrland

Teater Västernorrland, som sedan 2008 ingår i Scenkonst Västernorrland, startade 1972 som så kallad regionteater med placering i Härnösand. Scenkonst Västernorrland, som teatern ingår i, ägs av Sundsvalls kommun och Region Västernorrland. 

Verksamheten är sedan 1990 förlagd till Sundsvall, där man har Konsertteatern som hemmascen, varifrån man även utgår med turnéer i det egna länet och angränsande. 

Teater Västernorrland har cirka 20 fast anställda, fördelade på teaterns olika arbetsuppgifter.

Uppsättningar i urval
 2015 Vildhussen baserad på boken av Lars Molin. Regi: Eva Gröndahl.
 2015 När man skjuter arbetare, adapterad från Kerstin Thorvalls roman med samma namn. Regi: Åsa Ekberg.
 2015 Bäst före? Om kärlekens hållbarhet. Regi: Karin Wegsjö.
 2016 Romeo och Julia av William Shakespeare. Regi: Stefan Moberg, Therese Söderberg och Lena Engqvist Forslund. 
 2016 Katitzi, baserad på böckerna av Katarina Taikon. Regi: Victoria Kahn. 
 2016 Ingvar! En musikalisk möbelsaga. Om IKEAs grundare Ingvar Kamprad. Regi: Markus Virta. 
 2017 Häxor - när drevet går. Om häxprocesserna i Torsåker. Regi: Maria Löfgren. 
 2017 Körsbärsträdgården av Anton Tjechov. Regi: Anna Pettersson. 
 2017 Barnen från Frostmofjället, baserad på boken av Laura Fitinghoff. Regi: Dennis Sandin. 
 2018 Tartuffe av Jean-Baptiste Molière. Regi: Claes Åström. 
 2018 Pelle Svanslös baserad på böcker av Gösta Knutsson. Regi: Isabelle Moreau.
 2019 I huvudet på Alfhild Agrell. Regi: Dag Norgård.
 2019 Min vän fascisten. Regi: Rasmus Lindberg.
 2020 Pinocchio, baserad på Martina Montelius version av original sagan av Carlo Collodi med musik från medlemmar ur The Ark. Regi: Martin Rosengardten.
 2020 Kurage. En samproduktion mellan Teater Västernorrland, Folkteatern Gävleborg och Riksteatern.
 2020 Fucking Åmål, baserad på filmen av Lukas Moodysson. Regi: Lovisa Onnermark.
 2020 Mordet i Midlands baserad på berättelsen av J.B. Priestley. Regi: Kia Berglund
 2021 En handelsresandes död av Arthur Miller med Lennart Jähkel och Albin Grenholm. Regi: Rasmus Lindberg
 2022 Pippi Långstrump av Astrid Lindgren. Regi: Dennis Sandin
 2022 Hitta Hem, enmansföreställnings där Gisela Nilsson berättar hur hennes mamma överlevde koncentrationslägret Bergen-Belsen. Regi: Olle Törnqvist

Se även
 Kvartersteatern Sundsvall
 Sveateatern
 Sundsvalls teater

Källor

Externa länkar
Teaterns webbplats

Länsteatrar i Sverige
Kultur i Sundsvall
Kultur i Medelpad
Sundsvalls teater

Sundsvalls teater uppfördes 1894 i nyrenässans efter ritningar av arkitekten Johan Erik Stenberg. Det är den nordligaste svenska teatern som är byggd i den stilen. Den ägs numera av Sundsvalls kommun och är byggnadsminne sedan 1974. Teatersalongen har plats för cirka 330 personer.

Se även
Kvartersteatern Sundsvall
Sveateatern
Teater Västernorrland

Referenser

Byggnader och anläggningar i Stenstan
Teatrar i Sundsvall
Byggnadsminnen i Sundsvalls kommun
Teatrar i Sverige
Olof Nilsson i Örebro

Olof Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Örebro), född 6 maj 1874 i Kiaby församling, Kristianstads län, död 2 november 1939 i Örebro (Olaus Petri), var en svensk modellsnickare och politiker (socialdemokrat).

Nilsson var verksam som modellsnickare vid SJ:s centrala verkstäder i Örebro. Han var ledamot av andra kammaren 1912–1932, fram till 1921 invald i Örebro läns norra valkrets, därefter invald i Örebro läns valkrets.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Kiaby socken
Födda 1874
Avlidna 1939
Män
Hugo Höglund (politiker)

Hjalmar Hugo Höglund, född 11 november 1889 i Karl Johans församling i Göteborg, död 10 augusti 1975 i Härlanda församling i Göteborg, var en svensk socialdemokratisk politiker, riksdagsman och förvaltningschef i Göteborg under åren 1927–1955.

Biografi 
Höglund var lärling vid Civiltryckeriet 1903–1906, bedrev studier vid Fackskolan för Bokindustri i Göteborg 1906–1907, var typograf vid Göteborgs-Posten 1907–1927, föreståndare för Göteborgs offentliga arbetsförmedling 1927–1933 och sjukhusdirektör i Göteborg 1933–1958. Han var ledamot av riksdagens första kammare 5 november–31 december 1932 och ledamot av Göteborgs stadsfullmäktige 1921–1958. Han innehade kommunala uppdrag som ordförande 1942–1958 för Göteborgs kommuns gatunamnsberedning och var 1944–1962 ledamot av styrelsen för Göteborgs stadsteater.

Höglund tilldelades 1957 medaljen Illis Quorum av tolfte storleken.

Höglund fick motta Göteborgs stads förtjänsttecken den 3 juni 1949, med följande motivering:
"I hela Norden framstår Hugo Höglund främst som sjukhusbyggaren och som den man, vilken personifierar Göteborgs kraftiga upprustning inom sjukvården under det senaste kvartsseklet. Hugo Höglund har här rest sig själv ett monument, som han har rätt att vara stolt över. Detta är emellertid endast en sida av hans betydande samhälleliga gärning. Redan 1921 tog han plats i stadsfullmäktige, vars ålderspresident han nu är. På en mångfald av områden har han verkat och alltid satt spår efter sig. Han har sålunda bl. a. varit ledamot av både stadskollegiet och drätselkammaren. Han är infödd göteborgare, och han älskar sin stad. Han bygger vidare på det nya Göteborg. Hugo Höglund, mottag stadens förtjänsttecken och bär det med den vissheten, att det är synnerligen väl motiverat."

Familj 
Föräldrar var Sven Johan Höglund och Hulda Johanna, född Carlsson. Hugo Höglund gifte sig 1913 med Agnes Sofia Helena, född Bengtsson 1891 i Göteborg. Han gifte sig 2:a gången 1946 med Birgit Linnea, född Persson 1916 i Göteborg.

Referenser
Göteborgs stadsfullmäktige 1913–1937, red. Olof Johnsson, Göteborgs Litografiska Aktiebolag 1938, s. 77.
Göteborgs stadsfullmäktige 1863–1962. Biografisk matrikel, Magnus Fahl, Wezäta, Göteborg 1963, s. 304–305.

Noter 

Kommunalråd i Göteborgs kommun
Svenska socialdemokratiska kommunalråd
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Göteborgs kommunfullmäktige
Mottagare av Illis Quorum
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Göteborg
Födda 1889
Avlidna 1975
Män
Sojuz TM-13

Sojuz TM-13 () sköts upp i det sovjetiska rymdprogrammet och landade i det ryska rymdprogrammet. Flygningen gick till rymdstationen Mir. 

Farkosten sköts upp med en Sojuz-U2-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 2 oktober 1991. Den dockade med rymdstationen den 4 oktober 1991.

Den 15 oktober 1991 flyttades farkosten från stationens främre dockningsport till Kvant-1-modulens dockningsport .

Den 14 mars 1992 flyttades farkosten tillbaka till stationens främre dockningsport.

Farkosten lämnade rymdstationen den 25 mars 1992. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

Källor och referenser 

Rymdfarkoster
Sovjetunionens rymdprogram
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Mir
1991 i Sovjetunionen
1992 i Ryssland
Rymdfartsåret 1991
Rymdfartsåret 1992
Pansarbil m/39

Pansarbil m/39 (Pbil m/39) även känd utomlands som Lynx armored car var en svensk fyrhjulsdriven pansarbil som AB Landsverk började utveckla 1937 för danska armén.

Historik
Pbil m/39 eller m/40 hade en låg kaross med sluttande, om än tunt pansar. Motorn var en 135 hk Scania-Vabis bensinmotor som satt i mitten till vänster i fordonet. Besättningen bestod av sex man, en förare och en skytt längst fram i chassit, två liknande positioner längst bak, och två mans besättning i tornet med en 20 mm automatkanon och en lätt kulspruta.

Tre fordon levererades till Danmark i april 1938, och en andra delserie om femton fordon var klara för leverans då andra världskriget bröt ut i september 1939. De ännu ej levererade fordonen beslagtogs av Sverige, där de användes i armén med beteckningen Pansarbil m/39. Armén beställde ytterligare trettio, men eftersom Landsverk inte hade kapacitet nog, gick beställningen till Volvo. De fordon som tillverkades där försågs en Volvo-motor, och fick därför beteckningen Pansarbil m/40.

Alla fordon i svensk tjänst hade en Bofors 20 mm akan m/40, till skillnad från de danska versionerna som hade en Madsen-automatkanon. 1956 såldes tretton pansarbil m/39 till Dominikanska republiken, där typen var i tjänst till 1990-talet.

Referenser

Översättningar

Externa länkar
 

Pansarfordon under andra världskriget
Svenska pansarfordon
Militärfordon tillverkade av Landsverk
Fyrhjulsdrivna fordon
Adam Dutkiewicz

Adam Dutkiewicz, ofta kallad Adam D, född 4 april 1977, är en amerikansk trummis, gitarrist och musikproducent.

Adam Dutkiewicz spelade trummor i metalcorebandet Killswitch Engage då bandet först bildades 1999, men bytte sedan till gitarr inför Alive or Just Breathing-turnén 2002. Han har producerat samtliga gruppens album och även varit producent åt grupper som As I Lay Dying, Underoath, Parkway Drive, All That Remains och From Autumn to Ashes.

Diskografi (urval)
Med Aftershock
1997 – Letters
2000 – Through the Looking Glass

Med Burn Your Wishes
2003 – Burn Your Wishes / The Awards (delad EP)

Med Killswitch Engage
 2000 – Killswitch Engage 
 2002 – Alive or Just Breathing
 2004 – The End of Heartache
 2005 – (Set This) World Ablaze (live DVD)
 2006 – As Daylight Dies
 2009 – Killswitch Engage
 2013 – Disarm The Descent
 2016 – Incarnate

Med Times of Grace
2011 – The Hymn of a Broken Man

Som producent
 The Acacia Strain – ...And Life Is Very Long, 3750, The Dead Walk, 
 All That Remains – Behind Silence and Solitude, This Darkened Heart, The Fall of Ideals, ...For We Are Many, A War You Cannot Win
 Arma Angelus – Where Sleeplessness Is Rest from Nightmares
 As I Lay Dying – An Ocean Between Us , The Powerless Rise 
 August Burns Red – Thrill Seeker
 Cannae – Horror
 From Autumn to Ashes – Too Bad You're Beautiful
 He Is Legend – I Am Hollywood
 Johnny Truant – In the Library of Horrific Events
 Norma Jean – Bless the Martyr and Kiss the Child
 Parkway Drive – Killing with a Smile, Horizons
 Shadows Fall – Somber Eyes to the Sky, Fire from the Sky
 Underoath – Define the Great Line , Lost in the Sound of Separation 
 Unearth – The Stings of Conscience, Endless, The Oncoming Storm, The March, Darkness in the Light
 The Agony Scene – The Agony Scene
 The Devil Wears Prada – Dead Throne, 8:18

Referenser

Externa länkar 
 
Guitar.com: Adam Dutkiewicz – Killswitch Engage – 2005

Födda 1977
Amerikanska metalgitarrister
Amerikanska trummisar
Amerikanska musikproducenter
Män
Levande personer
Afrikanska linsanger

Afrikanska linsanger (Poiana) är ett släkte i rovdjursfamiljen viverrider.

Kännetecken 

Dessa djur har en långsträckt kropp med korta extremiteter. Pälsens färg på ovansidan är mörkgul till ljus gråbrun med flera svarta fläckar fördelade på kroppen. Fläckarna bildar bara på baksidan av halsen linjer, vad som skiljer arterna från släktet Prionodon. Undersidan är ljusare, ibland nästan vit. Svansen som nästan är lika långt som den övriga kroppen är försedd med svarta ringar. Ringarna kan vara smala och breda eller bara breda. Huvudet kännetecknas av en spetsig nos och avrundade öronen. I motsats till de närbesläktade asiatiska linsanger har de körtlar i analöppningens närhet som avsöndrar en vätska som liknar mysk.

Afrikanska linsanger når en kroppslängd (huvud och bål) av ungefär 37 centimeter och en vikt mellan 500 och 700 gram.

Utbredning och habitat 

Utbredningsområdet sträcker sig från Sierra Leone till norra Kongo-Kinshasa. Dessutom finns de på olika öar i Guineabukten. Habitatet utgörs av skogar, huvudsakligen regnskogar.

Levnadssätt 

Arterna i släktet är aktiva på natten. På dagen vilar de i sina självbyggda runda bon som är gömd i trädens krona. Ibland sover flera individer i samma bo, men det antas att de jagar ensam. Dessa djur är allätare som livnär sig av insekter och mindre ryggradsdjur som ungfåglar, men de äter även kolanöt, frukter och andra vegetabiliska ämnen.

Över sättet att fortplanta sig är inte mycket känt. Honan kan para sig en eller två gånger per år och föder två till tre ungdjur åt gången.

Systematik 

I släktet finns två arter:
 Poiana leightoni lever i västra Afrika från Sierra Leone till Elfenbenskusten och är ganska sällsynt.
 Poiana richardsonii förekommer i Centralafrika från Kamerun till Kongo-Kinshasa.

Den förstnämnda artens status är omstridd. Ibland räknas djuret som underart till den andra arten.

Källor 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Noter

Externa länkar
 Avbildning (Poiana richardsonii)

Viverrider
Christian Bouchet

Christian Bouchet, född 17 januari 1955 i Angers i Frankrike, är en fransk högerextrem journalist och politiker. Han förordar "tredje positionen" och har uttalade sympatier med nationalbolsjevismen.

Källor 

Franska journalister
Franska politiker
Födda 1955
Män
Levande personer
Paul Eltzbacher

Paul Eltzbacher, född 18 februari 1868 i Köln, död 25 oktober 1928 i Berlin var en tysk judisk juridikprofessor, politiker och författare.

Källor

Tyska författare
Tyska jurister
Tyska politiker
Tyska professorer
Födda 1868
Avlidna 1928
Män
Over the Top

Over the Top är en amerikansk film från 1987.

Handling
Lincoln Hawks ex-fru är döende och ber honom ta hand om deras tolvårige son. Pojkens morfar gillar inte att Mike tar med honom i lastbilen. Far och son lär känna varandra och åker till Las Vegas där Lincoln ställer upp i en tävling i armbrytning.

Om filmen
Inspelningarna började 9 juni och avslutades i augusti 1986 i Las Vegas, Monument Valley, Los Angeles och Claremont. Den hade världspremiär i New York den 12 februari 1987 och svensk premiär i Stockholm, Göteborg och Malmö den 17 april samma år. Åldersgränsen är 15 år.

Rollista (urval)
Sylvester Stallone - Lincoln Hawk 
Robert Loggia - Jason Cutler 
Susan Blakely - Christina Hawk 
Rick Zumwalt - Bob "Bull" Hurley 
David Mendenhall - Michael Hawk 
Chris McCarty - Tim Salanger 
Terry Funk - Ruker

Musik i filmen
Winner Takes It All, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Sammy Hagar och Edward Van Halen
Meet Me Half Way, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Kenny Loggins
In This Country, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Robin Zander
Take It Higher, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Larry Greene
All I Need Is You, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Big Trouble
Bad Nite, skriven av Peter Schless och Frank Stallone, framförd av Frank Stallone
Gypsy Soul, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Asia
The Fight, skriven och framförd av Giorgio Moroder
Mind Over Matter, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Larry Greene
I Will Be Strong, skriven av Giorgio Moroder och Tom Whitlock, framförd av Eddie Money

Utmärkelser
1988 - ASCAP Award - Mest framförda sång från spelfilm - Giorgio Moroder och Tom Whitlock för Meet Me Half Way
1988 - Razzie - sämsta nya stjärna, David Mendenhall 
1988 - Razzie - sämsta manliga biroll, David Medenhall
1988 - Young Artist Award - bästa familjespelfilm, drama

Källor
 
 

Amerikanska actionfilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer 1987
Nevada på film
Filmer från Warner Bros.
Filmer från Metro-Goldwyn-Mayer
Charles Ward

Charles Ward, född 10 juli 1877, död 30 december 1921, var en engelsk mottagare av Viktoriakorset, den högsta och mest förnäma belöningen för uppvisad tapperhet i strid mot fienden som kan ges till en medlem av Samväldets styrkor.

Födda 1877
Avlidna 1921
Brittiska militärer
Män
Boao Forum

Boao Forum for Asia är ett asiatiskt toppmöte av samma snitt som World Economic Forum.
Boao Forum hålls i april varje år i köpingen Bo'ao på ön Hainan som utgör Kinas sydspets.

Den 12 april 2008 talade Sveriges statsminister Fredrik Reinfeldt på mötet om de utmaningar som klimatförändringar ställer världen inför.

Vid mötet 2014 talade bland andra Östtimors premiärminister Xanana Gusmão.

Referenser

Externa länkar
Boao Forum for Asia

Internationella relationer
Hainan
Konferenser
WP:Projekt Kina
Taru Rinne

Taru Rinne, född 27 augusti 1968 i Åbo, är en finsk före detta roadracingförare. I roadracing kör män och kvinnor i samma klass och hon var den första kvinnan att ta poäng i världsmästerskapen.

Karriär

Karting 
Taru Rinne började sin racingkarriär i karting, där hon framgångsrikt tävlade mot framtida formel 1-förare som Mika Häkkinen, Mika Salo och Jyrki Järvilehto. Hon blev finsk mästare i 85cc-klassen 1979, före Häkkinen. 1980 blev hon tvåa efter Salo och 1981 efter Häkkinen. Året därpå var placeringarna ombytta och Rinne vann före Häkkinen. Samma sak tycktes hända 1983, men ett bränsleprov från Rinnes kart från sista loppet blev underkänt och hon diskvalificerades, vilket gav Häkkinen titeln. Rinne stängdes också av ett år från bilracing, vilket ledde till att hon slutade med sporten.

Roadracing 
Rinne bytte till två hjul. Hon började köra roadracing i 125 cm³-klassen och visade sig ha talang. Hondaföraren gjorde VM-debut 1987 i Sveriges Grand Prix på Anderstorp. Hon tvingades bryta efter att ha kört av i depåkurvan då hon låg på elfte plats. Hon körde även Tjeckoslovakiens GP samma år och kom i mål på 20:e plats. Säsongen 1988 kvalade Rinne in som 28 i Frankrikes GP 1988, men körde upp sig och slutade på 14:e plats. Därmed hade hon tagit sina första två VM-poäng. Två race till denna säsong gav inga placeringar. 1989 blev den mest omfattande och framgångsrika säsongen för Rinne. I Västtysklands Grand Prix kvalade hon in som tvåa och slutade sjua, vilket också blev hennes bästa resultat i karriären. Totalt körde hon in 7 race 1989, fick ihop 23 poäng och slutade på 17:e plats i VM-tabellen. Säsongen 1990 drabbades Rinne av skador. Hon körde fem deltävlingar och blev utan poäng. Australiens GP blev hennes sista VM-tävling i karriären.

Andra kvinnliga roadracingförare 
Gina Bovaird
Katja Poensgen

Källor 
http://www.motogp.com/en/riders/Taru+Rinne
https://web.archive.org/web/20080402092149/http://www.clarinet.fi/~spitkane/hakkinen.html

Noter

Externa länkar 
 Foton på Taru Rinne

Födda 1968
Finländska roadracingförare
125GP-förare
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Åbo
Lista över öar i Finland

Här listas Finlands största öar, de med en areal på över  I Finland finns 76 öar med en areal på över 10 km², 178 947 öar med en area på minst en ar.

I vissa fall är definitionen av ö oklar, varför andra motsvarande listor kan ange andra öar som de största: Soisalo är delvis avskiljd genom forsar, Sääminginsalo är avskiljd genom en kanal.

"Fasta Åland" består av flera öar, avskilda genom smala sund. Här räknas bara den största ön in, medan huvudöarna i Eckerö, Lemland och Lumparland räknas som skilda öar. Också sammanlagt är de dock mindre än Sääminginsalo.

Se även 
 Lista över öar i Helsingfors
 Lista över listor över öar

Källor 
 Finland - Öarnas och sjöarnas land Arbets- och näringsministeriet.

Finlands öar
Öar
Finland