kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
James W. McDill

James Wilson McDill, född 4 mars 1834 i Monroe, Ohio, död 28 februari 1894 i Creston, Iowa, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Iowa i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1873-1877 och sedan i senaten 1881-1883.

McDill utexaminerades 1853 från Miami University i Oxford, Ohio. Han arbetade sedan som språklärare i Des Moines County, Iowa innan han flyttade tillbaka till Ohio för att studera juridik. Han inledde 1856 sin karriär som advokat i Afton, Iowa.

McDill arbetade som domare i Union County, Iowa 1860-1861 och sedan fram till 1865 som ämbetsman i Washington, D.C. Han flyttade 1866 tillbaka till Afton och arbetade först som advokat och senare igen som domare. Han blev 1872 invald i representanthuset. McDill efterträddes 1877 som kongressledamot av William Fletcher Sapp.

Senator Samuel J. Kirkwood avgick 1881 för att tillträda som USA:s inrikesminister och McDill blev utnämnd till senaten fram till slutet av Kirkwoods ämbetsperiod. Han kandiderade inte till omval som senator.

McDills grav finns på Graceland Cemetery i Creston.

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Papers of James W. McDill vid University of Iowa
Hon. James W. McDill på IAGenWeb
Political Graveyard

Födda 1834
Avlidna 1894
Ledamöter av USA:s representanthus från Iowa
Ledamöter av USA:s senat från Iowa
Män
Alumner från Miami University
William Fletcher Sapp

William Fletcher Sapp, född 20 november 1824 i Danville, Ohio, död 22 november 1890 i Council Bluffs, Iowa, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade Iowas åttonde distrikt i USA:s representanthus 1877-1881. Farbrodern William R. Sapp var ledamot av USA:s representanthus 1853-1857.

Sapp studerade juridik och inledde 1850 sin karriär som advokat i Mount Vernon, Ohio. Han valdes 1854 till åklagare i Knox County, Ohio. Han avancerade till överstelöjtnant i nordstatsarmén under amerikanska inbördeskriget. Han flyttade efter kriget till Iowa. Han var distriktsåklagare för Iowa 1869-1873.

Sapp efterträdde 1877 James W. McDill som kongressledamot. Han kandiderade inte till omval efter två mandatperioder i representanthuset och efterträddes i mars 1881 som kongressledamot av William Peters Hepburn.

Sapps grav finns på Mound View Cemetery i Mount Vernon, Ohio.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Biographical History of Pottawattamie County
Political Graveyard

Födda 1824
Avlidna 1890
Ledamöter av USA:s representanthus från Iowa
Män
Lafayette Young

Lafayette Young, född 10 maj 1848 i Monroe County i Iowa, död 15 november 1926 i Des Moines i Iowa, var en amerikansk republikansk politiker och publicist. Han representerade delstaten Iowa i USA:s senat 1910-1911.

Young gav ut tidningen Atlantic Telegraph i Iowa 1871-1890. Han var ledamot av delstatens senat 1874-1880 och 1886-1888. Han grundade 1890 tidningen Des Moines Capital och var som krigskorrespondent på Kuba under spansk-amerikanska kriget.

Senator Jonathan P. Dolliver avled 1910 i ämbetet och Young blev utnämnd till senaten. Han förlorade sedan i republikanernas primärval inför fyllnadsvalet 1911 mot William Squire Kenyon. Han efterträddes som senator av Kenyon i april 1911.

Young var 1915 som krigskorrespondent i Europa i fyra månader för att skriva om första världskriget.

Youngs grav finns på Woodland Cemetery i Des Moines.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s senat från Iowa
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Monroe County, Iowa
Födda 1848
Avlidna 1926
Män
Riddare av Leopold II:s orden
Magdalena Rahm

Magdalena Elisabeth de Ram van Hagedoorn, döpt 18 juni 1687 i Steenbergen, död 21 november 1752 i Bergen-op-Zoom var en svensk friherrinna, salongsvärd, politisk aktör och opinionsbildare under frihetstiden. Hon begravdes i Steenbergen 1 december 1752.

Hon var dotter till den holländske översten i Aquilaregementet Fredrik de Ram van Hagedoorn och hans första hustru Elisabeth Ruysch van Wayestein van Pijlsweert.

Hon gifte sig 11 juli 1706 i Utrecht med överstelöjtnant friherre Henrik Magnus von Buddenbrock. Rahm deltog i den politiska debatten som hattpartist. Hon nämns av den samtida historiken E.M. Fant som politisk aktör och räknas vid sidan av Henrika Juliana von Liewen och Hedvig Catharina Lillie till de kvinnor som använde skålen "Was wir lieben" (en skål som kännetecknade hattpartiet) medan hovfröken Bonde skålade med "Ich denk mirs" (med mösspartiet). Hon tillhörde de opinionsbildare som understödde hattarnas krigsplaner mot Ryssland. Hon anses ha bidragit till utbrottet av ryska kriget. Maken var tillsammans med sin kollega Lewenhaupt en av de två befäl som hölls ansvarig för krigets utgång och avrättades 1743. Efter makens avrättning flydde hon med sina fyra barn till Utrecht. Hedvig Charlotta Nordenflycht föreslås ha riktat sin dikt Tröste-Bref till henne.

Såsom arvinge till sin bror Fredrik samt såsom ättens sista medlem besatt hon stora gods i och runt Steenbergen.  En skuld om 12 500 floriner behövde dessvärre betalas till greven av Hogendorp som 1752 inkrävde densamma. Detta ledde till att en stor del av arvet avsåldes, däribland godset Ekelenberg, Duijventoorn, de Pomp, gamla och nya Cromwiel, samt diverse obebyggda landstycken. Försäljningen inbragde 15 007 floriner och 26 styver.

Inte att sammanblandas med dottern, Magdalena Elisabet von Buddenbrock, f. 1717, d. 1768, som var gift med sin kusin, Carl Magnus von Buddenbrock.

Källor
 
 
 
 Wilhelmina Stålberg, P. G. Berg: Anteckningar om svenska qvinnor,
 Leune, J.M.G. (2012) Het geslacht de Ram en het landgoed Ekelenberg in Steenbergen.
 Ann Öhrberg (2001). Vittra fruntimmer. Författarroll och retorik hos frihetstidens kvinnliga författare. Stockholm: Gidlunds Förlag.

Vidare läsning 
 .

Svenska salongsvärdar
Personer från Noord-Brabant
Födda 1687
Avlidna 1752
Svenska friherrinnor
Kvinnor
Personer under frihetstiden
Personer i Hattarnas ryska krig
William J. Scherle

William Joseph Scherle, född 14 mars 1923 i Herkimer County, New York, död 27 augusti 2003 i Council Bluffs, Iowa, var en amerikansk republikansk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1967-1975.

Scherle tjänstgjorde i USA:s flotta 1942-1946 och studerade efter andra världskriget vid Southern Methodist University i Dallas. Han flyttade 1948 till Iowa.

Scherle besegrade sittande kongressledamoten John R. Hansen i kongressvalet 1966. Han omvaldes 1968, 1970 och 1972. Demokraten Tom Harkin, som hade utmanat Scherle redan 1972, besegrade sedan honom i kongressvalet 1974.

Scherle var katolik. Hans grav finns på Arlingtonkyrkogården.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Iowa
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Herkimer County
Födda 1923
Avlidna 2003
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Personer som tjänstgjort i USA:s kustbevakning
Självskydd

Självskydd är ett vitt begrepp som innefattar allt som kan skydda personer, omgivning och egendom. Egendom kan till exempel vara djur, hem, fordon, mark och företag.

Termen används även yrkesmässigt av bland annat räddningstjänst, ordningsvakter och polis. Det rör då det egna personliga skyddet, vid utövandet av yrket. I polisens fall är det självförsvar i form av grepptekniker och avvärjande av våld mot egen person i form av personlig taktik och verbal konflikthantering.

Självförsvar eller nödvärn är bara en del i ett självskydd, vilket ofta sammanblandas. Förenklat så är självskydd det man gör för att undvika att själv bli angripen medan självförsvar det man gör när man blivit angripen.

Nödvärn eller självförsvar regleras genom nödvärnsrätten i brottsbalken.

Se även 
Polisgrepp

Referenser 

Straffrätt
Bengt Ribbentoft

Bengt Olov Ribbentoft, född 26 november 1943 i Stockholm, död 16 januari 2020 i Solna distrikt i Stockholms län, var en svensk konstnär.

Ribbentoft studerade vid Berghs Reklamskola och Stockholms universitet innan han debuterade 1979. Han hade utställningar såväl i Sverige som internationellt, till exempel i Danmark och USA. Ribbentoft var främst målare och arbetade i olja och akryl samt akvarell. 

Som stipendiat vistades Ribbentoft på San Michele på Capri vid tre tillfällen och i Grez-sur-Loing. Andra inspirationskällor utgjordes av Wales och Danmark.

Han är representerad i bland annat svenska kommuner, Götabanken, SEB, Sparbankerna, Karolinska sjukhuset och Huddinge sjukhus samt i privatsamlingar. Verk av Ribbentoft finns i USA, Belgien, Frankrike, Schweiz, Nederländerna, Tyskland, Bahrein, Australien, Sydafrika, Japan, Italien samt i de nordiska länderna.

Under 2002–2003 färdigställde han ett offentligt uppdrag för HSB i Hammarby Sjöstad.

Källor

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1943
Avlidna 2020
Män
Maria Tegenschöld

Maria Tegenschöld född Lagerstedt, död 8 oktober 1747 i Stockholm, svensk pjäsförfattare och salongsvärd. Hon är den första svenska kvinna, som varit aktiv som pjäsförfattare.

Hon var dotter till kommissarien Jakob Gavelius, adlad Lagerstedt, och Maria Adlersköld. Hon gifte sig 1716 med generalmajor friherre Carl Fredrik Tegensköld (1665-1734).  

Tegenschöld beskrivs som en "vitter dam", dvs intellektuell eller litterär, och höll vad man kallade en salong, där det bland annat uppfördes konserter. Hon finns omnämnd av samtida dagboksförfattare och kallades allmänt "Generalskan Tegenschöld".  

Då den första svenska teatern öppnade i Stora Bollhuset i Stockholm 1737, ansökte man om pjäser författade av svenskar, och flera personer anlitades för detta. Den 9 juni 1737 namnges tre av dess pjäsförfattare av Carl Gustaf Tessin; Gustaf Palmfelt, Olof von Dalin, och "Generalskan Tegenschöld".     

Hennes pjäs beskrivs som en tragedi om Mausollos och Artemisia. Hon är den första kvinnliga pjäsförfattaren i Sverige, och även den enda svenska kvinna före mitten av 1800-talet som är känd som sådan.

Källor 

   
 Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36.

Kvinnor
Teater i Sverige under 1700-talet
Svenska manusförfattare
Avlidna 1747
Svenska salongsvärdar
Svensk kvinnohistoria
Svensk obetitlad adel
Födelseår saknas
Svenska författare under 1700-talet
Parade (album)

Parade är ett musikalbum från 1986 av Prince och hans band The Revolution. Albumet är ett soundtrack till filmen med Prince Under the Cherry Moon. Låten "Kiss" på albumet blev den mest sålda singeln och blev Princes tredje listetta.

Låtlista

Musikalbum 1986
Album av Prince
Christina Fredenheim

Christina Elisabet Fredenheim, född Hebbe 1762, död 1841, svensk adelsdam, amatörmusiker, konsertsångerska och amatörskådespelare, ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien.

Biografi 
Christina Elisabeth Hebbe var dotter till kommerserådet och den förmögne handlaren i Stockholm Simon Bernhard Hebbe och Maria Ulrika von Bippen, dotter till Philip von Bippen. Hon ärvde 1808 Östanå slott.

Christina Fredenheim var känd som amatörskådespelare och sångerska och erkänd som talangfull artist. Hon ansågs vara en mycket bra sopran, men bristen på träning gjorde dock att hon ibland gjorde misstag vid sina uppträdanden. Hon uppträdde endast i sällskapslivet, och offentligt vid välgörenhetskonserter. Hon medverkade bland annat vid det svenska uruppförandet av Skapelsen av Haydn (1801), där hon sjöng Gabriel och Evas partier. År 1799 uppträdde hon i en konsert i Stockholm mot Margareta Alströmer, Kristofer Kristian Karsten och Marianne Ehrenström. År 1795 invaldes hon i Musikaliska Akademien. Hon var den andra kvinnliga amatörkonstnären som invalts, samma år som Margareta Alströmer och Anna Brita Wendelius. 

Hon var gift med Carl Fredrik Fredenheim, son till ärkebiskop Carl Fredrik Mennander. Deras yngste son Berndt Henric Fredenheim var konduktör vid Konglig Museum, men ogift. Äldste sonen Gustaf Carl Henrik Fredenheim var överstelöjtnant. Dennes dotter Elisabet Gustava Fredenheim var mor till statsminister Erik Gustaf Boström.

Se även 
 Brita Catharina Lidbeck
 Ulrica Bouck

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 Stellan Mörner: Ett musikbrev 1799 från Genseric Brandel till Bernhard Crusell (1967)

Noter 

Kvinnor
Födda 1762
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Avlidna 1841
Svenska sångare under 1700-talet

Christina
Christina
Svensk obetitlad adel
Anna Brita Wendelius

Anna Brita Wendelius, även Wendelia, född Ramklou 1741, död 1804, svensk musiker och sångare, ledamot av Musikaliska Akademien, Utile Dulci och Apollini Sacra.  

Anna Brita Wendelius var gift med den förmögne kramhandlaren Anders Wendelius. Hon var känd som amatörsångare och erkänd som talangfull artist. Johan Henric Kellgren nämner 1776 i ett brev till Abraham Niclas Edelcrantz att hon även skrev verser, som också publicerades. 

Wendelius var tillsammans med Anna Maria Lenngren och Anna Charlotta Schröderheim de enda kända kvinnliga medlemmarna av Utile Dulci. Hon var medlem som nr 65 i den musikaliska areopagen och utnämndes 1783 till den högsta belöningsgraden. Hon tycks ha varit engagerad i sällskapet, och det nämns bland annat hur hon inrett dess lokal och gett dess medlemmar ny energi. År 1777 nämns i en tidning hur hon framträdde med en egenskriven aria vid en av Utilce Dulcis ceremonier, och hon beskrivs då som väl känd som en skicklig vokalist. Hon författade ett recitativ och en aria som hon bland annat uppförde då hennes man 1784 utnämndes till hedersledamot. Wendelius var också medlem i Utile Dulcis dotterakademi Apollini Sacra.  

År 1795 invaldes Wendelius i Kungl. Musikaliska Akademien. Hon invaldes i akademien samma år som Margareta Alströmer och Christina Fredenheim och den åttonde kvinnan att inväljas som svensk ledamot sedan akademiens bildande år 1771.

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810''
  Ann Öhrberg: Fasa för all flärd, konstlan och förställning” Den ideala retorn inom 1700-talets nya offentlighet. Samlaren. 2010

Födda 1741
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Avlidna 1804
Kvinnor
Svenska poeter
Medlemmar av Utile Dulci
Svenska sångare under 1700-talet
Sophia Brandel

Sophia "Sophie" Brandel, född 30 september 1773, död 12 oktober 1858, var en svensk musiker och sångare, ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien. 

Sophia Brandel var dotter till Henrik Brandel och Maria Margareta Wolters. Hon var känd som amatörmusiker och sångare och erkänd som talangfull artist. Den 21 oktober 1801 invaldes hon som ledamot nr. 198 av Musikaliska Akademien. Hon invaldes samtidigt som sina syskon Emilie Brandel, Gustaf Brandel och Genseric Brandel. Samtidigt invaldes också Marie Antoinette Petersén och Bernhard Crusell.

Källor
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: "Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810."
 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971
 Stellan Mörner: Ett musikbrev 1799 från Genseric Brandel till Bernhard Crusell (1967)

Födda 1773
Avlidna 1858
Kvinnor
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska sångare under 1800-talet
Marie Antoinette Petersén

Maria Antonia "Marie Antoinette" Petersén, född Crux i Tyskland 1771, död 1855, var en svensk musiker och sångare, ledamot av Musikaliska Akademien. 

Marie Antoinette Petersén föddes i Tyskland, möjligen i Mannheim. Hon gifte sig 1795 med den svenska miniatyrmålaren Jacob Axel Gillberg, och följde med honom till Sverige, där hon bosatte sig i Göteborg. Maken övergav henne efter ett och ett halvt år, och hon fick sedan försörja sig, sin dotter och en äldre kvinnlig släkting. Hon höll då en pension och var aktiv som konsertmusiker: hon uppträdde bland annat inför Gustav IV Adolf under hans besök i Göteborg både 1801 och 1802. 

Hon var välutbildad och talade och skrev franska, tyska, italienska, engelska och svenska, tecknade, spelade pianoforte och violin och "eger alla fruntimmers-talanger till fullkomlighet, äfven den att dansa". Marie Antoinette Petersén tog ut skilsmässa från Gillberg 1802 och gifte om sig med den förmögne grosshandlaren Johan Andreas Petersén, även han ledamot av Musikaliska Akademien. 

År 1801 invaldes hon i Musikaliska Akademien.

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 Wilhelm Berg: Anteckningar om Göteborgs äldre teatrar / Band 2. 1794-1816 (1896-1900)
 Jacob Axel Gillberg, urn:sbl:13067, Svenskt biografiskt lexikon (art av Sven Sandström), hämtad 2015-03-07.

Kvinnor
Födda 1771
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Avlidna 1855
Svenska sångare under 1800-talet
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska violinister
Svenska musiker under 1700-talet
Emilie Brandel

Emilia "Emilie" Brandel, född 1780, död 1863, var en svensk musiker och sångare, ledamot av Musikaliska Akademien. 

Emilie Brandel var dotter till Henrik Brandel och Maria Margareta Wolters. Hon var känd som amatörmusiker och sångare och erkänd som talangfull artist. Den 21 oktober 1801 invaldes hon som ledamot nr. 198 av Musikaliska Akademien. Hon invaldes samtidigt som sina syskon Sophia Brandel, Gustaf Brandel och Genseric Brandel. Samtidigt invaldes också Marie Antoinette Petersén och Bernhard Crusell.

Källor 
 Anna Ivarsdotter Johnsson och Leif Jonsson: Musiken i Sverige. Frihetstiden och Gustaviansk tid 1720-1810
 Stellan Mörner: Ett musikbrev 1799 från Genseric Brandel till Bernhard Crusell (1967)
 Sveriges och Norges statskalender

Kvinnor
Födda 1780
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Avlidna 1863
Svenska sångare under 1800-talet
Ernesto Viso

Ernesto José Viso Lossada, född 19 mars 1985 i Caracas, är en venezuelansk racerförare.

Racingkarriär
Viso tävlade i US Barber Formula Dodge East under 2001, där han blev mästare under sin debutsäsong. Efter en säsong i brittiska Formel Renault under 2002 innan han blev mästare i B-klassen i det brittiska mästerskapet i formel 3 under 2003. Efter att ha kört delar av nästföljande säsong körde Viso formel 3000 under 2004. Viso fortsatte i serien när den ombildades till GP2, där han blev tolva 2005, vilket han följde upp med två sprintracesegrar 2006, samt ett antal fina resultat, vilket gav honom en sammanlagd sjätteplats. 
Han var även tredjeförare och fredagstestare för formel 1-stallet Spyker MF1 i samband med Brasiliens Grand Prix 2006. 

Säsongen 2007 var Viso först utan körning, men fick sedan köra i GP2 för Racing Engineering i ett par race. Han hade då en våldsam krasch på Magny-Cours, som han dock klarade sig i stort sett helskinnad ifrån. Han körde in i Michael Ammermüller, när tysken bromsade när gulflaggor kom ut, Viso körde rakt in i tysken och voltade via räcket ut på andra sidan. En liknande krasch hade racingvärlden inte sett i modern tid, men underlaget bredvid banan var slätt, och Viso klarade sig därför ifrån skador. 2008 tävlade Viso i USA och IndyCar Series för HVM Racing. Han blev fyra i sin andra tävling, vilket var hans enda glädjeämne under debutsäsongen, där han bland annat missade en tävling isolerad på sjukhus för ett smittsamt virus.

Referenser

Födda 1985
Venezuelanska racerförare
Venezuelanska Formel 1-förare
Formel 1-förare som aldrig startat
IndyCar-förare
Indianapolis 500-förare
GP2-förare
Formel 3000-förare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Richard Karn

Richard Karn Wilson, född den 17 februari 1956 i Seattle, Washington, är en amerikansk skådespelare och programledare.

Filmografi

Film

TV
Tummen mitt i handen

Källor

Externa länkar

Män
Födda 1956
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Levande personer
Ogilbys dykare

Ogilbys dykare eller Ogilbydykare (Cephalophus ogilbyi) är en art i underfamiljen dykarantiloper som tillhör familjen slidhornsdjur. Den indelas i tre underarter, Cephalophus ogilbyi ogilbyi som bildar holotyp för arten, samt Cephalophus ogilbyi brookei (Brookes dykare, Brookes skogsantilop) och Cephalophus ogilbyi crusalbum.

Kännetecken
Ogilbys dykare är en liten antilop med gyllenbrun till kastanjebrun päls, med en del insprängt grått, särskilt över ryggen. Färgen är mörkare över bakdelen och ljusare längs sidorna. En svart rand finns längs mitten av ryggen. Benen hos C. ogilbyi crusalbum är tydligt ljusre nedtill, hos de andra två underarterna har de nästan samma färg som kroppen. Kroppslängden är mellan 85 och 115 centimeter, mankhöjden omkring 55 centimeter och vikten 14 till 20 kilogram. Både hanen och honan har horn, vilka kan bli upp till 12 respektive 4 centimeter långa.

Utbredning
Ogilbys dykare finns i västra Afrika. Underarten C. ogilbyi ogilbyi finns i sydöstra Nigeria, sydvästra Kamerun och på ön Bioko. C. ogilbyi brookei finns i Sierra Leone, sydöstra Guinea, Liberia, sydöstra Elfenbenskusten och Ghana. C. ogilbyi crusalbum finns i Gabon och i nordvästra Kongo-Brazzaville.

Status
Ogilbys dykare klassas som livskraftig av IUCN, med ett totalt bestånd för arten på omkring 35 000 djur. Av dessa hör cirka 12 000 till underarten C. ogilbyi ogilbyi, 5000 till C. ogilbyi brookei och 18 000 till C. ogilbyi crusalbum. Men populationstrenden för åtminstone de första två underarterna tros vara nedåtgående och åtgärder kan behövas i framtiden.

Levnadssätt
Ogilbys dykare finns i regnskogar, särskilt i fuktiga låglandsskogar, och i områden med en blandning av skog och gräsmarker. Dess levnadssätt är inte särskilt ingående studerat, men de observationer som har gjorts tyder på att Ogilbys dykare lever ensam eller i par om en hane och en hona. Den är vanligtvis aktiv på dagen, men kan även vara aktiv på natten. Födan består främst av frukt, frön och vissa växtdelar som blad och blommor.

Referenser

Cephalophus ogilbyi - Ungulates of the World

Dykarantiloper
Däggdjur i etiopiska regionen
Scott Pruett

Scott Pruett, född den 24 mars 1960 i Roseville, Kalifornien, USA, är en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Pruett körde i GT-bilar i början av sin karriär, innan han kvalificerade sig för Indy 500 år 1989. 1995 vann Pruett sin första seger i CART i Michigan 500. Han slutade sjua i mästerskapet och sedan tia 1996. 1997 vann Pruett på Surfers Paradise, samt blev nia, innan han tog sin bästa CART-placering i karriären med en sammanlagd sjätteplats 1998. Under en ganska misslyckad säsong 1999 slutade Pruett ändå på en tredjeplats i Australien. Det var hans sista säsong i CART, innan han satsade på NASCAR till säsongen 2000. De kommande åren arbetade Pruett mest som TV-kommentator, innan han 2004 vann Rolex Sports Car Series. 2007 vann Pruett Daytona 24-timmars för första gången, och blev tvåa totalt i mästerskapet bakom Gurney/Fogarty, innan han vann både Daytona och mästerskapet 2008, tillsammans med Memo Rojas från Mexiko.

Källor

Amerikanska racerförare
Racerförare från Kalifornien
Champ Car-förare
Indianapolis 500-förare
NASCAR-förare
Rolex Sports Car Series-förare
IMSA Sportscar Championship-förare
Personer från Roseville, Kalifornien
Födda 1960
Levande personer
Män
William Squire Kenyon

William Squire Kenyon, född 10 juni 1869 i Elyria, Ohio, död 9 september 1933 i Sagadahoc County, Maine, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten Iowa i USA:s senat 1911-1922.

Kenyon studerade vid Grinnell College och Iowa State College (numera Iowa State University). Han inledde 1891 sin karriär som advokat i Fort Dodge. Han var åklagare för Webster County, Iowa 1892-1896. Han var sedan domare 1900-1902 och medarbetare åt justitieministern 1910-1911.

Kenyon blev invald i senaten i fyllnadsvalet 1911. Han omvaldes två gånger. Han avgick 1922 efter att ha blivit utnämnd till en federal domstol.

Kenyons grav finns på Oakland Cemetery i Fort Dodge.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Papers of William S. Kenyon vid University of Iowa
Political Graveyard

Amerikanska republikaner
Ledamöter av USA:s senat från Iowa
Amerikanska jurister
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Elyria, Ohio
Födda 1869
Avlidna 1933
Män