kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Afrodite (namn)

Afrodite är ett kvinnonamn främst förknippat med är kärlekens, sexualitetens och skönhetens gudinna i den grekiska mytologin. Betydelsen av namnet brukar tolkas som uppstigen ur havets skum.

Den 31 december 2017 fanns det totalt 137 kvinnor folkbokförda i Sverige med namnet Afrodite, varav 34 bar det som tilltalsnamn.

Namnsdag i Sverige: saknas
Namnsdag i Finland (finlandssvenska namnlängden): saknas

Se även 
 Afrodite, den grekiska gudinnan
 Afro-Dite, svensk popgrupp
 Aphrodite, musikalbum av Kylie Minogue
 Afërdita, albansk form av namnet Afrodite

Källor 

Kvinnonamn
Grekiska förnamn
Jorgen

Jorgen kan syfta på:
 Överste Jorgen – en seriefigur i Tintin
 Jorgen Von Strypgrepp – en fiktiv figur i tecknade TV-serien Fairly Odd Parents
 Jorgen – engelsk stavning för namnet Jörgen
Kokelv sjøsamiske museum

Kokelv sjøsamiske museum / Jáhkovuona Mearrasámi musea är ett samiskt museum i Kvalsunds kommun.  

Jáhkovuona mearrasámi musea / Kokelv sjøsamiske museum ligger i Nillagården i Kokelv, som uppfördes i ett sjösamiskt småbruk under återuppbyggnadstiden efter andra världskriget. 

Kokelv sameforening grundades 1983 i syfte att bevara och utveckla sjösamisk kultur i Kokelv och övriga Kvalsund kommun. År 1991 grundades Kokelv sjøsamiske museum med den ur Kokelvs sameförening bildade Kokelv museumslag samt Kvalsund kommun som stiftare. Stiftelsen Kokelv sjøsamiske museum äger musiebyggnaderna och samlingarna.

Museet ingår som ett av fyra museer i Finnmarks fylke under stiftelsen RiddoDuottarMuseat, vid sidan av Sámiid Vuorká-Dávvirat / De Samiske Samlinger i Karasjok,  Guovdageaidnu gilišillju / Kautokeino bygdetun i Kautokeino och Porsáŋggu musea / Porsanger museum i Porsanger.

Externa länkar
 Kokelvs sjøsamiske museums webbplats

Samiska museer
Kvalsunds kommun
Museer i Finnmark fylke
Jean-Charles Chenu

Jean-Charles Chenu, född 30 augusti 1808 i Metz, död 12 november 1879 i Paris, var en fransk läkare och naturforskare.

Chenu verkade såsom militärläkare i Krimkriget och i Italien och hade under Paris belägring ledningen av pressens ambulans. Han utgav Encyclopédie d'histoire naturelle (31 band, 1850–61) samt åtskilliga arbeten i militärsjukvård, medicinsk statistik, paleontologi och zoologi.

Källor

Franska läkare
Födda 1808
Avlidna 1879
Personer från Metz
Män
Bahamakolibri

Bahamakolibri (Nesophlox evelynae) är en fågel i familjen kolibrier. Den förekommer i Bahamas, men har tillfälligt påträffats även i Florida. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Bahamakolibrin är en liten (7,8–8,2 cm) men långstjärtad kolibri. Hanen är grön ovan med glittrande purpurfärgad strupe, vitt bröstband, grönfläckat rostfärgat bröst och lång, kluven stjärt. Honan liknar hanen förutom helvit strupe och tvärt avskuren stjärt med orangefärgade kanter. Bland lätena hörs vassa och metalliska "tit" eller "tit-it", ofta i serier. Hanen låter också höra ett metalliskt ljud alstrad av stjärten under spelflykten.

Kubasmaragden, som också förekommer i delar av Bahamas, är större, har helgrön dräkt hos hanen och gråvit undersida hos honan. Hane rubinkolibri har röd, ej purpurfärgad, strupe och saknar kluven stjärt, medan honan saknar orange på undersidan och i stjärten. Närbesläktade inaguakolibrin, tidigare behandlad som underart till bahamakolibrin, är hos hanen purpurfärgad även på pannan och har ännu mer kluven stjärt med lyrformade yttre stjärtpennor.

Utbredning och systematik 
Bahamakolibrin förekommer som namnet avslöjar i Bahamas, inklusive, Caicosöarna, dock ej på öarna Great Inagua och Little Inagua. Där förekommer istället inaguakolibrin, som nyligen urskiljts som egen art efter studier som visar på skillnader i utseende, läten och genetik. Båda arterna placerades tidigare i släktet Calliphlox, men genetiska studier visar att de endast är avlägset släkt med ametistskogsjuvelen (Calliphlox amethystina) som är typart för släktet. Istället utgör de en klad tillsammans med Mellisuga och Archilochus. Bahamakolibrin behandlas idag som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. 

Tillfälligt har bahamakolibrin eller nästan identiska inaguakolibrin påträffats en handfull gånger i södra Florida, varav åtminstone första fyndet med säkerhet utgjordes av en bahamakolibri, vilket också geografiskt anses mer sannolikt. Ett fynd finns även från en ö utanför Kubas norra kust i april 2001.

Levnadssätt 
Bahamakolibrin hittas i en rad olika sorters miljöer, från kustnära områden till tallskogar, trädgårdar och parker. Den ses oftast födosöka vid blommor eller kolibrimatare. Födan består av nektar från växter som Leonotis, Ipomea, Euphorbia fulgens, Russelia, Duranta, Lantana, Stachytarpheta, Pedilanthus, Ernodes, Dicliptera, Cordia och Bauhinia. Den fångar även insekter i luften.

Häckning 
Arten häckar året runt, men möjligen huvudsakligen januari–april. Den bygger ett mycket litet skålformad bo av tunna växtfibrer och spindelväv som placeras i en grenklyka eller längst ut på en gren, en till sju meter ovan mark. Däri lägger den två vita ägg som ruvas i 15–16 dagar enbart av honan. Ungarna är flygga efter 20–24 dagar, men stannar med föräldrarna i ytterligare 20–30 dagar.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i neotropiska regionen
Kolibrier
Endemiska fågelarter i Bahamas
Rubinstrupe

Rubinstrupe (Heliodoxa rubricauda) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i sydöstra Brasilien, från sydligaste Bahia till norra Rio Grande do Sul. Tidigare placerades den som ensam art i släktet Clytolaema, men genetiska studier visar att den är en del av Heliodoxa.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Purpurstrupig skogsjuvel

Purpurstrupig skogsjuvel (Philodice mitchellii) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Colombia och sydvästra Ecuador och östra Panama (Darién). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Calliphlox. Genetiska studier visar dock att arterna i släktet inte står varandra närmast, och Calliphlox har därför delats upp i flera, mindre släkten. Purpurstrupig skogsjuvel och magentaskogsjuvelen och  har lyfts ut till det egna släktet Philodice.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Luciferkolibri

Luciferkolibri (Calothorax lucifer) är en fågel i familjen kolibrier. Den häckar i busköken från sydvästligaste USA och söderut i norra Mexiko. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Luciferkolibrin är en liten till medelstor kolibri (9–10 cm) med lång nedåtböjd svart näbb och grön rygg. Hanen har kluven stjärt och magentafärgad strupe som sträcker sig långt ner mot bröstet. Hona och ungfågel har beigefärgad anstrykning under med ett tydligt ljust streck från ögat och bakåt, bakom den gråa kinden.

Den mycket lika och nära släktingen praktkolibrin har längre och mer nedåtböjd näbb, rundade istället för spetsiga yttre stjärtpennor hos hanen samt  ljusare och gråare undersida hos honan. Lätet är ett torrt och vasst tjippande, medan det under hanens spel hörs fladdrande och skallrande ljud.

Utbredning 
Luciferkolibrin häckar i sydvästra USA i bergstrakter i sydöstra Arizona, sydvästra New Mexico och sydvästra Texas, och vidare söderut genom Mexikos centrala högplatå till Jalisco, Michoacán och Puebla. Vintertid flyttar den till ett område i Mexiko från Nayarit österut till Puebla och söderut Oaxaca, oregelbundet norrut till Sinaloa.

Systematik 
Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den delar släktet med praktkolibrin och tros vara nära släkt med denna. Dessa båda arter har parapatrisk utbredning.

Levnadssätt 
Luciferkolibrin hittas i busköken med inslag av agave. Den häckar från april till augusti i Texas, men fördröjs ibland till slutet av maj eller juni när sommarregnen börjar. Vid Mexico City häckar den mellan maj och september.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Praktkolibri

Praktkolibri (Calothorax pulcher) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Praktkolibrin är en liten kolibri med lång och böjg näbb. Hanen är spektakulär med ordentligt magentarött på strupen och en lång och kliven stjärt som dock ofta hålls stängd. Honan är beige under med en sotfärgad mask över ögat. Luciferkolibrin är mycket lik och dessa kan vara svåra att skilja från varandra i fält. Hane luciferkolibri har dock spetsiga yttre stjärtpennor, medan de hos praktkolibrin är rundade.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i buskskogar i södra Mexiko (Guerrero och södra Puebla till östra Oaxaca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Praktkolibrin hittas i ökenartade buskmarker och buskiga torra skogsmarker. Där födosöker den tystlåtet i alla skikt, ofta vid kaktusblommor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Ökenkolibri

Ökenkolibri (Calypte costae) är en fågel i familjen kolibrier. Den förekommer i sydvästligaste USA och nordvästra Mexiko.

Utseende och läten 
Ökenkolibri är en mycket liten (7,5–8,5 cm) kolibri med kort och rak svart näbb och kort stjärt. Likt nära släktingen Annas kolibri är ovansidan grön och undersidan grönvit, med ett litet vitt ögonbrynsstreck. Hanen är lätt att känna igen med purpurblå hjäss- och strupfjädrar, de senare förlängda i hörnen, samt en vit fläck mitt på bröstet. Honan är mycket lik hona Annas kolibri, men den kortare stjärten gör att vingpennorna når stjärtspetsen på sittande fågel. Undersidan är också ljusare utan den centrala röda strupfläcken. Lätet är ett mycket ljust och musikaliskt tjippande, medan den ljusa och tunna men sträva sången stiger och faller.

Utbredning och systematik 
Ökenkolibri förekommer i sydvästra USA från centrala Kalifornien, södra Nevada och sydvästligaste Utah söderut till Baja California och centrala Sonora. Vintertid ses den längre söderut till åtminstone Nayarit. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt  
Ökenkolibri hittas i öken, halvöken, Artemisia-buskmarker, kustnära chaparral och eksavann. Liksom andra kolibrier lever den av nektar, men tar även små flygande insekter. I Sonoraöknen besöker den minst 22 olika växtarter, men framför allt Justicia californica och Fouquieria splendens. I kustnära buskmarker i Kalifornien frekventerar den bland andra salviaväxterna Salvia apiana och Salvia mellifera, blåtobak, Keckiella cordifolia och Diplacus aurantiacus. Beräkningar har visat att fågeln behöver besöka 1840 blommor varje dag för att få i sig tillräckligt med energi.

Häckning 
Fågeln häckar mellan februari och juni i Baja California och februari–april i Coloradoöknen i Kalifornien. Hanen utför en spelflykt och dyker i ett U-format mönster runt honan. Boet placeras mellan en och två meter upp i en buske. Däri lägger honan en till två kullar. Äggen ruvas i 15–18 dagar och efter ytterligare 20–30 dagar är ungarna flygga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 3,4 miljoner häckande individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louis Marie Pantaleon Costa (1806-1864), fransk statsman, naturforskare, arkeolog och kolibrikännare. Fram tills nyligen kallades den Costas kolibri även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Mexikansk sabelvinge

Mexikansk sabelvinge (Pampa curvipennis) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Mexikansk sabelvinge är endemisk för Mexiko. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pampa curvipennis curvipennis – förekommer i östcentrala Mexiko från sydöstra San Luis Potosí till Veracruz, nordöstra Puebla och norra Oaxaca
 Pampa curvipennis excellens – förekommer i Sierra de los Tuxtlas i sydöstra Mexiko (sydöstra Veracruz, nordöstra Oaxaca och västra Chiapas)

Yucatánsabelvingen (P. pampa) behandlas ofta som en underart till curvipennis, bland annat av tongivande Clements et al.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Campylopterus, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Den har därför flyttats tillsammans med flera andra centralamerikanska arter till släktet Pampa.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar yucatánsabelvinge i bedömningen.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Ockrabröstad sabelvinge

Ockrabröstad sabelvinge (Campylopterus duidae) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Ockrabröstad sabelvinge delas in i två underarter:
 C. d. duidae – förekommer på tepuis i södra Venezuela (berget Duida) och angränsande norra Brasilien
 C. d. guaiquinimae – förekommer på tepuis i södra Venezuela (berget Guaiquinima)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstjärtad sabelvinge

Vitstjärtad sabelvinge (Campylopterus ensipennis) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar i nordöstra Venezuela och på Tobago. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Porsanger Museum

Porsanger Museum (nordsamiska: Porsáŋggu musea, kvänska: Porsangin museumi)  är ett kommunalt museum i Porsangers kommun, som skildrar samisk, kvänsk och norsk kulturhistoria.  

Porsanger museum låg tidigare i en före detta skolbyggnad i Skoganvarre, men är numera samlokaliserat med Stabbursnes naturreservats Stabbursnes Naturhus- og Museum. Porsanger historie- og museumslag började insamling av föremål år 1969. År 1998 grundades Porsanger Museum som ett lokalt kommunalt museum för Porsanger med omnejd med en samling av omkring 700 föremål och en fotosamling på omkring 1.200 bilder.

Museet ingår som ett av fyra museer i Vest-Finnmark under stiftelsen RiddoDuottarMuseat, vid sidan av Sámiid Vuorká-Dávvirat / De Samiske Samlinger i Karasjok,  Guovdageaidnu gilišillju / Kautokeino bygdetun i Kautokeino och Jáhkovuona mearrasámi musea / Kokelv sjøsamiske museum i Kvalsund kommun.

Se även
Porsanger språksenter

Externa länkar
Porsanger Museums webbplats
 Om Porsanger Museum på RiddoDuottarMuseats webbplats

Samiska museer
Porsangers kommun
Kulturhistoriska museer i Norge
Museer i Finnmark fylke
Lazulisabelvinge

Lazulisabelvinge (Campylopterus falcatus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden i Colombia, Venezuela och östra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Violett sabelvinge

Violett sabelvinge (Campylopterus hemileucurus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Violett sabelvinge är en mycket stor kolibri med tjock och böjd näbb. Hanen ser ofta helsvart ut, men i bra ljus syns att fjäderdräkten är spektakulärt violett. På stjärten syns stora vita hörn.

Utbredning och systematik 
Violett sabelvinge förekommer i Centralamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Campylopterus hemileucurus hemileucurus – förekommer lokalt i högländer från södra Mexiko till södra centrala Nicaragua
 Campylopterus hemileucurus mellitus – förekommer i Costa Rica och västra Panama

Levnadssätt 
Violett sabelvinge hittas i fuktiga städsegröna bergsskogar. Den födosöker ryttlande vid blommor i alla skikt, ibland även i trädkronor på fristående träd vid vägkanter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Philibert Commerson

Philibert Commerson, född 18 november 1727 i Châtillon-sur-Chalaronne, departementet Ain, död 13 mars 1773 på Mauritius, var en fransk läkare och naturforskare.  

På uppdrag av Carl von Linné föranstaltade han för drottning Lovisa Ulrika av Sverige en insamling av en mängd sällsynta medelhavsfiskar (med beskrivningar). Arvodet för detta besvär använde han till anläggning av en botanisk trädgård i sin födelsestad, där han levde som praktiserande läkare från 1756 till 1766, då han i sällskap med Louis Antoine de Bougainville började en resa omkring jorden. Commersons assistent på den resan var hans assistent och alltiallo Jeanne Baret, som på grund av den gällande lagen reste förklädd till man.

Av Commersons handskrifter, teckningar och samlingar, vilka inlämnades till Muséum national d'histoire naturelle, hade Bernard Germain de Lacépède och Georges Cuvier samt bland andra Antoine Laurent de Jussieu och Henri Ernest Baillon god hjälp vid utförandet av sina iktyologiska eller botaniska arbeten.

Källor

Franska läkare
Franska botaniker
Födda 1727
Avlidna 1773
Män
Ugglan
Personer från Ain
Tepuísabelvinge

Tepuísabelvinge (Campylopterus hyperythrus) är en fågel i familjen kolibrier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden i sydöstra Venezuela och angränsande nordvästra Brasilien samt Guyana. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Tepuí kallas platåberg i Guyanaregionens högland, speciellt i Venezuela.

Referenser

Externa länkar

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Gråbröstad sabelvinge

Gråbröstad sabelvinge (Campylopterus largipennis) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Gråbröstad sabelvinge är en stor kolibri med grå undersida och gnistrande grön ovansida. På den stora och mörka stjärten syns vita spetsar ovh bakom ögat en vit fläck. Näbben är rätt kraftig och något böjd.

Utbredning och systematik 
Gråbröstad sabelvinge förekommer i Amazonområdet i Sydamerika. Den delas numera vanligen in i två underarter med följande utbredning:
 Campylopterus largipennis largipennis – förekommer i östra Venezuela, Guyana och Rio Negro regionen i nordvästra Brasilien
 Campylopterus largipennis obscurus (inklusive aequatorialis) – förekommer i östra Colombia söderut till norra Bolivia och österut mestadels söder om Amazonfloden till östra Amazonområdet i Brasilien (östra Pará och Maranhão)

Både karstsabelvinge (Campylopterus calcirupicola) och diamantinasabelvinge (Campylopterus diamantinensis) behandlades tidigare som underart till gråbröstad sabelvinge.

Levnadssätt 
Gråbröstad sabelvinge hittas mestadels i skogsöppningar och andra halvöppna miljöer, även trädgårdar. Den födosöker lågt till medelhögt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen tre till 13 miljoner vuxna individer.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Santamartasabelvinge

Santamartasabelvinge (Campylopterus phainopeplus) är en akut utrotningshotad fågel i familjen kolibrier. Den förekommer enbart i ett isolerat bergsområde i nordöstra Colombia.

Utseende och läte 
Santamartasabelvingen är en relativt stor kolibri med en kroppslängd på 13 centimeter. Hanen har något nedåtböjd svart näbb, ovansidan glittrande i smaragdgrönt, strupe och bröst blåglittrande och resten av undersidan mörkgrön. Ansiktet är svart med en vit fläck bakom ögat. De yttre tre handpennornas spolar i vingen är tjockare och tillplattade, därav namnet sabelvinge. Den tvärt avskurna stjärten är mörkt stålblå. 

Honan skiljer sig från hanen genom gråvit undersida med grönt på flanker och undre stjärttäckare. Stjärten är huvudsakligen grön med gråspetsade yttre stjärtpennor.

Lätet som hörs både under spel och i flykten har beskrivits som ett sorgesamt dubbelt "twit-twit".

Utbredning och levnadssätt  
Fågeln förekommer i Sierra Nevada de Santa Marta i nordöstra Colombia på sydöstra och norra sluttningarna. Den är en höjdledsflyttare. Under torrsäsongen (februari–maj) hittas den i fuktiga skogsbryn på 1200–1800 meters höjd, där ofta ses vid bananblommor i skuggiga kaffeplantage. Under regnperioden (juni–oktober) flyttar den uppåt till öppen páramoskog nästan upp till snögränsen på 4800 meters höjd. Det är fortfarande oklart exakt var och när den häckar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Rostsabelvinge

Rostsabelvinge (Pampa rufa) är en fågel i familjen kolibrier.

Utseende 
Rostsabelvingen är en mycket stor kolibri med tjock och något böjd svart näbb. Undersidan är ljust roströd och den stora och breda stjärten är roströd på stjärtroten och beigefärgad i hörnen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden från södra Mexiko (Oaxaca och Chiapas) till El Salvador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Campylopterus, men genetiska studier visar att arterna i släktet inte står varandra närmast. Den har därför flyttats tillsammans med flera andra centralamerikanska arter till släktet Pampa.

Levnadssätt 
Rostsabelvingen är en ovanlig och lokalt förekommande fågel i höglänta områden med fuktig skog och buskmarker. Där ses den födosöka mestadels lågt till medelhögt, ofta inne i den skuggiga undervegetationen.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.  Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen