kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Forlaget Bebop

Forlaget Bebop är ett danskt bokförlag som startade år 2000, då de första fyra böckerna utkom. Bebop utger företrädesvis tolkningar av utländska poeter ur det tidiga 1900-talets banbrytande europeiska modernistgeneration. Det typiska för Bebop och ytterst ovanliga för svensk del är att dessa tolkningar sällan är urvalsvolymer utan samlingar i sin helhet. Vid sidan av poesi utges även böcker av och om internationella bildkonstnärer. Enkla återutgivningar av väsentliga danska diktsamlingar förekommer också. 

Vid årsskiftet 2008-09 blev förlaget en del av ett annat danskt förlag som heter Tiderne Skifter. Detta förlag grundades 1973 och utger dansk och utländsk skönlitteratur samt kultur- och debattböcker. Bebop har dock behållit sin egenart.

Till dags dato (år 2013) har Bebop utgivit böcker av och om Hans Arp, Hugo Ball, Bodil Bech, Blaise Cendrars, Robert Desnos, Paul Éluard, Rupprecht Geiger, Yvan Goll, Lars Gundersen, Uffe Harder, Vicente Huidobro, Per Højholt, F. P. Jac, J.P. Jacobsen, Wassily Kandinsky, Per Kirkeby, Yves Klein, Marianne Larsen, Jørgen Leth, Mina Loy, Cecilie Løveid, Eske K. Mathiesen, Lars Movin, Steen Møller Rasmussen, Paul van Ostaijen, Cesare Pavese, Francis Picabia, Raymond Radiguet, Pierre Reverdy, Asger Schnack, Philippe Soupault, Gertrude Stein, Karen Stougård Hansen, Dan Turèll, Tristan Tzara, Torben Ulrich, Boris Vian och Morti Vizki.

Externa länkar
 Förlagets hemsida 
 Hemsida för Tiderne Skifter

Danska bokförlag
William Féron

William (Wilhelm) Josef Féron, född 25 oktober 1858 i Stockholm, död 25 juni 1894 i Stockholm, var en svensk konstnär. Han var huvudsakligen landskaps- och figurmålare.

Han var son till juveleraren Ludvig Constantin Féron och Juliana Fredrika Féron och från 1891 gift med Emelie Lundström.  

William Féron struderade vid Tekniska Skolan (nuvarande i Stockholm 1877–1880 och för Edvard Perséus innan han sökte in till Konstakademien 1873. Efter avslutade akademistudier 1880 gjorde han en studieresa till Paris där han anslöt sig till den svenska konstnärskolonin. Med undantag av en resa till Italien tillsammans med Carl Skånberg 1882 kom han att vistas i Frankrike under hela 1880-talet. Han umgicks flitigt med de svenska konstnärer som vistades i Paris och anslöt sig till opponentrörelsen mot akademien 1885. Han medverkade i Parissalongen ett flertal gånger samt i världsutställningen 1889. Efter återkomsten till Sverige ställde han ut med Konstföreningen i Stockholm 1891. Han blev ledamot i Svenska konstnärernas förening 1891 och var ledamot i Konstnärsförbundet 1886-1894. Féron är representerad vid Nationalmuseum och Göteborgs konstmuseum. I samband med utställningen Opponenterna av 1885 på Nationalmuseum 1945 visades några verk av Féron.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del II sid 195-196, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Födda 1858
Avlidna 1894
Svenska målare under 1800-talet
Män
Konstnärer från Stockholm
Carl Fredrik Meijer

Carl Fredrik Meijer, född den 2 december 1791 i Stockholm, död där den 16 september 1872, var en svensk fortifikationsofficer och tecknare. 

Han var son till bankobokshållaren Johan Fredrik Meijer och Engela Maria Hægerblom. Meijer antogs femton år gammal till volontär vid fortifikationen och blev 1808 officer. År 1813 följde han den svenska hären till Tyskland där han bland annat arbetade på befästningen av Stralsund, vid belägringen av Glückstadt och blockaden av Maastricht. Han belönades med guldmedaljen för tapperhet i fält och befordrades till adjutant vid den fortifikationsbrigad som skulle följa armén vid fälttåget mot Norge. Efter freden i Kiel följde åtskilliga fortifikationsarbeten under vilka Meijer steg till kaptens grad. 

År 1828 åtföljde han en sjöexpedition till Medelhavet och fick möjlighet att studera en mängd sjö- och landsfästningar innan han återvände till Sverige. Vid sin hemkomst befordrades han till fortifikationsbefälhavare i Karlskrona och Karlshamn. Meijer tog fram ombyggnadsritningarna för Karlstens fästning och Vaxholms kastell och ritade även slutvärnet vid Karlsborgs fästning. År 1844 erhöll han förordnande att vara befälhavare för fortifikations- och ingenjörkåren. Efter femtio års officerstjänst sökte och erhöll han 1858 avsked från kåren, sedan han några månader tidigare blivit generallöjtnant. Den vunna ledigheten använde han till att författa ett arbete om dansk-svenska kriget 1808–1809, vilket utkom 1867. Åren 1862–1865 var han tillförordnad president i Krigskollegium.

Han medverkade i Konstakademiens utställning 1808 med en eldskärm målad på siden med couleurer.  Meijer är representerad med teckningar vid Uppsala universitetsbibliotek.

Bilder

Källor
Svenskt konstnärslexikon del III, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Svenska fortifikationsofficerare
Svenska generaler
Svenska arkitekter under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1800-talet
Arkitekter från Stockholm
Födda 1791
Avlidna 1872
Män
Ugglan
SBH
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Betainer

Betainer är en klass av organiska kemiska föreningar som har en positivt laddad katjonisk funktionell grupp (såsom en kvaternär ammoniumjon eller en fosfoniumjon) utan väteatomer, samt en negativt laddad funktionell grupp, såsom en karboxylatjon, som inte behöver finnas direkt vid katjonen. En betain är således en speciell form av zwitterjon.

Namnet betain användes ursprungligen specifikt på trimetylglycin, men har senare kommit att beteckna en klass av ämnen.

Källor

Ämnesklasser
Zwitterjoner
Friday's My Day

Friday's My Day är en låt med Landslaget som skrevs av Lasse Lindbom och finns med på deras album Travellin' In Our Songs från 1974. Låten släpptes som singel och tog sig in på Tio i topp 1973. Låten producerades och arrangerades av Bengt Palmers och spelades in i EMI Studios i Stockholm.

Låten handlar om en man som får ut sin lön på en fredag och bestämmer sig för att leva loppan på olika danshak och leta efter tjejer.

Medverkande 
 Lasse Lindbom - Bas, gitarr och sång
 Ola Brunkert - Trummor
 Bengt Palmers - Bas, gitarr, m.m.
 Janne Schaffer - Sitar, gitarr
 Janne Lindgren - Steel gitarr

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Landslaget - Friday's My Day på Youtube

Musiksinglar 1974

Svenska rocklåtar
Sånger 1973
Trimetylglycin

Trimetylglycin, ofta kallad betain, är en aminosyra som ingår i ämnesklassen betainer, som den gett namn till. Trimetylglycin är nära besläktad med kolin, som den kan bildas från.

Betain bildar stora, lättlösliga, neutralt reagerande kristaller, med söt smak.

Förekomst
Trimetylglycin förekommer i många olika växter, och hittades först i sockerbetan, vilket förklarar namnet betain. Omogna betor innehåller 0,25% och mogna 0,1% betain. Vid betsockertillverkning anrikas ämnet i melassen.

Användning
Hydrokloridformen av trimetylglycin (betainhydroklorid), har under namnet acidol använts som läkemedel mot brist på saltsyra i magsaften.

Källor

Aminosyror
Kvartära ammoniumföreningar
Zwitterjoner
Sittande flicka

Sittande flicka är en staty i Göteborg inne på Rådhusets gård vid Gustaf Adolfs Torg.

Statyn är utförd av Gerhard Henning 1936. Den skänktes som gåva till Göteborgs rådhusrätt av fru Conny Colliander med söner. 

Henning var outbildad som skulptör, och nästan alla hans motiv rör sig om unga nakna flickor. Sittande flicka i Göteborg är en naken frodig ung kvinna med markerade bröst och sköte.

Källor 

Skulpturer i Göteborgs kommun
Nordstaden
Skulpturer av svenska skulptörer
Skulpturer 1936
Orvar Trolle

Nation: 

Nils Orvar Trolle, född 4 april 1900 i Sankt Pauli församling, Malmö, död 7 mars 1971 i Blikstorp, Fridene församling, Västergötland var en svensk simmare. 
Han blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924.

Referenser

Noter

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté 

Födda 1900
Avlidna 1971
Svenska simmare
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Idrottare från Malmö
Summertime Blues

Summertime Blues är en låt inspelad av Eddie Cochran och släppt som singel 1958. På singelns B-sida fanns Love Again.

Om låten 
Låten skrevs av Eddie Cochran och Jerry Capehart och var ursprungligen en B-sida till en annan singel. På grund av låtens popularitet fick den sin egen singel och är än idag än av Cochrans mest kända och uppskattade låtar. Under åren har det gjorts åtskilliga coverversioner av låten.

På tidskriften Rolling Stones lista 500 Greatest Songs of All Time ligger Summertime Blues med Eddie Cochran på plats 73.

Rush version

Rockbandet Rush släppte sin cover på "Summertime Blues" som singel den 29 juni 2004 och den förekommer även på deras EP Feedback. Rush spelade låten live 84 gånger mellan 2004 och 2007.

Andra Coverversioner 
 The Beach Boys hyllade Cochran genom att tolka låten på deras debutalbum Surfin' Safari 1962. Det var Carl Wilson som sjöng låten.
 The Who framförde ofta Summertime Blues under konserter fram till 1976, exempelvis under Woodstockfestivalen 1969, men även under andra festivaler som Monterey Pop Festival.
 Blue Cheer spelade in låten 1967 och den kom med på deras album Vincebus Eruptum 1968. 
 Olivia Newton-John tolkade låten på albumet Clearly Love år 1975.
Eddie Meduza gjorde en version med svensk text på sin skiva Garagetaper.
 Brian Setzer framför låten i filmen La Bamba från 1987.
 Alan Jackson fick en stor hit med låten år 1994.
Marc Bolan och hans grupp T. Rex har spelat in en version som finns på samlingsalbumet  Bolan Boogie.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Eddie Cochran - Summertime Blues på Youtube

Amerikanska rocklåtar
Filmlåtar
Musiksinglar 1958
Sommarsånger
Saudiarabien SA01

Saudiarabien/Kuwait SA01 var det svenska truppinsatsen i Saudiarabien i samband med Kuwaitkriget. Sverige bidrog med ett fältsjukhus omfattande 525 personer och var verksamt i området februari 1991 till mars 1991. Förbandets mandat styrdes under FN-resolution 678 (1990)..

Historik
Regeringen tog beslut om insatsen den 10 januari 1991 och förbandets rekognoseringsdelar var på plats den 4 februari 1991. Strax efter, den 10 februari var hela förbandet på plats. Förbandet grupperade strax utanför Riyadh intill flygplatsen, då en av styrningarna från Sverige var att inte gruppera närmre än 100 kilometer från Iraks gräns. Enheten upphörde den 21 mars 1991. Under sin verksamma tid hyste fältsjukhuset bland annat cirka 150 sårade irakiska krigsfångar.

Enheten var organiserad i:
 Stab
 Sjukhuskompani
 Stab- och tross kompani

Källor

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska militära förband i internationell tjänst
Lejonen vid Lejontrappan

Lejonen vid Lejontrappan är två lejonstatyer som ligger vid Lejontrappan vid Brunnsparken i Göteborg. 

Innan fanns här en träbro med upprättstående lejon vid brofästena. Därför kallades bron Lejonbron. Fontänbron fick den efter Såningskvinnan och fontänen. Lejonen och Lejontrappan ärvde sina namn efter Lejonbron. Att resa statyer blev aktuellt i samband med ett ombyggnadsarbete i Brunnsparken och på Fontänbron. Göteborgs underjordiska pissoarer försvann då, det s.k. Kabinettet. 

De är utförda av Camilla Bergman och invigdes den 6 november 1991 med några tusen personer närvarande. Det ena lejonet är skänkt av Östra Nordstadens Samfällighetsförening och Sveriges riksbank och det andra av Fastighets AB Regnbågen väster, Försäkringsbolaget SPP, Göteborgs och Bohus Läns stadshypoteksförening, Handelsbanken, NCC Väst och Wasa Försäkring.

Källor 
 Bengt A. Öhnander, Statyer berättar - 76 konstverk i Göteborg. Tre böcker: Göteborg 2004

Skulpturer i Göteborgs kommun
Inom Vallgraven
Nordstaden
Skulpturer av svenska skulptörer
Skulpturer 1991
Mary av Storbritannien

Prinsessan Mary av Storbritannien (Victoria Alexandra Alice Mary) Princess Royal, född 25 april 1897, död 28 mars 1965, var enda dotter till kung Georg V av Storbritannien och Mary av Teck och därmed faster till drottning Elizabeth II.

Biografi
Mary föddes i York Cottage på slottet Sandringham och kom att växa upp som ensam flicka bland fem bröder. Hon undervisades i hemmet, till en början tillsammans med sina äldsta bröder Edward (senare Edvard VIII av Storbritannien) och Albert (senare Georg VI av Storbritannien). Prinsessan talade förutom engelska även franska och tyska flytande och fick tidigt ett stort intresse för hästar, ridning och scoutrörelsen, där hon 1920 blev hedersordförande för det engelska flickscoutförbundet. 

Under första världskriget besökte hon regelbundet flera sjukhus tillsammans med sin mor och gick en sjuksköterskekurs 1918 samt arbetade sedan något år på Great Ormond Street Hospital i London.

Prinsessan Mary gifte sig 28 februari 1922 i Westminster Abbey med Henry Lascelles, 6:e earl av Harewood (1882-1947) Prinsessan fick två söner med honom. Familjen bodde först på Goldsborough Hall och efter 1929 på Harewood House i Yorkshire, en egendom som maken ärvt efter sin far. 

Under 1940-talet fick prinsessan allt fler officiella uppdrag, något som fortsatte fram till hennes död i mars 1965. Ett av hennes sista officiella åtaganden var som drottning Elizabeth II:s representant vid begravningen av sin syssling drottning Louise av Sverige i Stockholm. Hon dog hastigt av en hjärtinfarkt 14 dagar senare.

Referenser
Materialet i denna artikel är helt eller delvis hämtat från engelskspråkiga Wikipedia

Noter

Externa länkar

Mary
Huset Windsor
Engelsk adel
Födda 1897
Avlidna 1965
Kvinnor
Georg Werner (simmare)

Nation: 

Karl Oskar Georg Werner, född 8 april 1904 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 26 augusti 2002 i Högalids församling, Stockholm, var en svensk simmare som simmade för SoIK Hellas.
Han blev olympisk bronsmedaljör i Paris 1924, då han simmade stafetten på 200 m frisim. tillsammans med Orvar Trolle och tvillingbröderna Åke och Arne Borg.

Referenser

Noter 

Födda 1904
Avlidna 2002
Svenska simmare
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1924
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Idrottare från Stockholm
Simmare i SoIK Hellas
Våren (staty, 1995)

Våren är en staty i Kungsparken vid Vallgraven i Göteborg.

Våren föreställer en kvinna som blickar ner i Vallgravens vatten. Den är utförd i brons av Gunvor Svensson Lundkvist och är en gåva till Göteborgs stad av Inger Svensson F. 1995.

Källor 
 Bengt A. Öhnander, Statyer berättar - 76 konstverk i Göteborg. Tre böcker: Göteborg 2004

Skulpturer i Göteborgs kommun
Lorensberg
Skulpturer 1995
Skulpturer av svenska skulptörer
Ägget (skulptur)

Ägget, eller Påskägget, är en lekskulptur av konststen av Egon Möller-Nielsen.

Ägget var Egon Möller-Nielsens andra lekskulptur och kom efter Tufsen 1949. Han gjorde lekstatyn 1951 och den finns i tre exemplar:

 Per Angers plats i Kungsparken i Göteborg ("Påskägget").
 Fagerlidsparken, Hökarängen i Stockholm ("Ägget").
 Tessinparken på Gärdet i Stockholm ("Ägget").

Galleri

Källor

Noter

Skulpturer i Göteborgs kommun
Skulpturer i Stockholms kommun
Lekskulpturer
Skulpturer av Egon Möller-Nielsen
Skulpturer 1951
Skulpturer på Gärdet
Skulpturer i betong
Kuwait KW01

Kuwait/KW01 var det svenska truppbidrag som skickades till Kuwaitkriget under 1991. En svensk underhållspluton på 34 personer tjänstgjorde i Kuwait för att stödja uppbyggnaden av observatörsmissionen UNIKOM. Den svenska underhållsplutonen verkade på plats mellan maj och november 1991. Under perioden april till maj deltog också ett sammansatt transportkompani från den svenska kontingenten i Libanon, UNIFIL. Förbandet grupperade på Camp Doha.

Källor

Tryckta källor

Ej längre existerande svenska militära förband i internationell tjänst
Svenska internationella insatser
Epålett m/1794-1895

Epålett m/1794-1895 är en epålett som används inom försvarsmakten.

Utseende 
Epåletten är av silverfärgad ciselerad plåt med foder i regementets färg och en matta av metallringar på epåletthalsens mellersta del. Epåletten förses med statschefens namnchiffer av guldfärgad metall och gradbeteckning, även den i guldfärgad metall (silverfärgad för reservofficerare). Militärmusiker bär en lyra mitt på epåletthalsen. Äldre epåletter med medusahuvud brukas utan namnchiffer.

Fodrets färger

Buljoner

Användning 
Epåletter bärs till stor paraddräkt och fästs mot vapenrock m/1886 eller vapenrock m/1895 så att de inte sticker ut utanför ärminfästningen på axeln. De brukas idag vid Livgardet (LG) av Officerare och specialistofficerare där de återinfördes i början av 1990-talet efter att ha avskaffats 1932.

Soldater och gruppbefäl bär epålett m/1794-1895 för manskap.

Fotografier

Referenser 

 Instruktion för försvarsmakten - Uniformsbestämmelser 2009 v.1.3, Kapitel 4

Modell äldre för Infanteriet
Modell äldre för Kavalleriet
Glotta

Glotta. Zeitschrift für griechische und lateinische Sprache är en traditionsrik facktidskrift inom området klassisk filologi.  Namnet Glotta kommer från det grekiska ordett γλῶττα (glotta ="tunga" eller "språk").

Tidskriften Glotta grundades 1909 av Paul Kretschmer och Franz Skutsch. Den innehöll framför allt artiklar om de klassiska antika språken latin och gammalgrekiska men även språkhistoriska, strukturella och etymologiska untersökningar. 

Efter Andra världskriget utgavs tidskriften av Kretschmer och Bruno Snell. Därefter har Hartmut Erbse, Heinz-Günther Nesselrath, Klaus Nickau, Klaus Strunk, Michael Meier-Brügger och Gerhard Meiser varit utgivare. Numera innehas funktionen av Andreas Willi, Jan Felix Gaertner och Daniel Kölligan.

Årligen utkommer på förlaget Vandenhoeck & Ruprecht två häften, tidvis även två dubbelhäften. Artiklarna är skrivna på tyska, engelska,  franska, italienska och spanska. Några recensioner publiceras inte i Glotta.

Källor

Externa länkar 

 Glotta på förlagets webbplats

Tyska tidskrifter
Klassisk filologi
Tidskrifter startade 1909
Akademiska tidskrifter
Svartvide

Svartvide, Salix myrsinifolia, är ett 5–6 m högt träd i familjen videväxter. I enstaka fall kan det bli upp till 8 m högt.

Beskrivning
Trädets torra blad och vinterskott som är svarta, har gett upphov till ordleden svart och nigricans. Friska blad är däremot gröna, och i Skåne kallas trädet dialektalt för grönvide. Detta grönvide ska dock inte förväxlas med riksspråkets grönvide som är Salix phylicifolia.

Svartvide är tvåbyggare.

Etymologi
Myrsinifolia betyder myrtenliknande blad, av myrsine 'myrten' och folium 'blad'.

Habitat
Ofta odlad i Danmark. Saknas helt i Nordamerika.

Underarter
Salix ssp. spenina har hemvist i Apenninerna i Italien
 Salix janiseesis i många spridda lokaler i norra Asien och högländerna kring Tibet och Mongoliet.
 Kolavide, Salix myrsinifolia ssp. kolaënsis
 Sätervide, Salix ssp. borealis'', finns bara norr om Dalarna och fram till Torne Lappmark.

Utbredningskartor
 Norden: 
 Norra halvklotet:

Biotop
Fuktiga ängsmarker.

Se vidare
Videsläktet

Externa länkar
Den virtuella floran

Träd i Sverige
Videväxter
Sv Växtindex
Meijer

Meijer är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Alexander Meijer (1679–1761), skarprättare
 Axel Meijer (1842–1905), arkitekt, ritare, målare och tecknare
 Bernhard Meijer, flera personer
 Bernhard Meijer (godsägare) (1810–1901), dansk-svensk godsägare och politiker
 Bernhard Meijer (skriftställare) (1848–1925), skriftställare och lexikograf
 Carl Fredrik Meijer (1791–1872), fortifikationsofficer
 Edvard Meijer (Meyer) (1825–1877), grosshandlare, godsägare och politiker
 Elien Meijer (född 1970), nederländsk roddare
 Hans Meijer (1922–1987), statsvetare, professor och universitetsrektor
 Henny Meijer (född 1962), nederländsk fotbollsspelare
 Hildur Meijer(1862–1929), konstnär och tecknare
 Johannes Mejer (1606–1674), dansk kartograf
 Johan Fredrik Meijer (död 1647), ingenjör och kartograf 
 Jonas Daniel Meijer (1780–1834), nederländsk judisk advokat
 Kristian Meijer (född 1980), handbollsspelare
 Karin Meijer (född 1968), keramiker och skulptör
 Louise Meijer (född 1990), jurist och politiker, moderat
 Mauritz Meijer (1833–1901), xylograf 
 Michaela Meijer (född 1993), stavhoppare
 Paul Meijer (född 1985), nederländsk racerförare
 Paul Meijer-Granqvist (1867–1940), journalist och författare
 Sebastian Meijer (född 1984), ishockeyspelare
 Sture Meijer (född 1931), konstnär
 Theo Meijer (född 1965), nederländsk judoutövare

Se även 
 Meier
 Meyer

Svenska efternamn
Nederländska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Madeleine Onne

Madeleine Onne, född 9 september 1960 i Stockholm, är en svensk premiärdansös, hovdansare och balettchef.

Biografi
Onne började studera vid Kungliga Balettskolan 1969 och debuterade som dansare i Kungliga Baletten 1978 och var premiärdansös 1984-2002. Hon har dansat de flesta huvudrollerna i den klassiska balettrepertoaren och gästdansat respektive suttit i juryn i internationella danstävlingar i merparten länder i Europa samt Ryssland, USA, Kanada, Sydamerika, Kuba, Japan, Kina och Sydkorea. Hon blev 1995 utnämnd till hovdansare och har även dansat i  på Drottningholmsteatern. 1997 startade hon som ett sidoprojekt det fristående moderna danskompaniet Stockholm 59° North, med dansare från Kungliga Baletten och Confidencen som dåvarande hemmascen, och var dess Konstnärliga ledare 1997-2001 med bejublad debut vid den stora internationella festivalen Jacob's Pillow i USA 1997 och flera prisade turnéer i Sverige och utomlands. Onnes var balettchef vid Kungliga Baletten 2002-2008. Hon var konstnärlig ledare för Hongkong-baletten, ett av Asiens främsta balettkompanier, mellan 2009 och 2017 och innehar motsvarande tjänst vid 
Finlands nationalbalett sedan augusti 2018.

För sitt arbete tilldelades hon 1999 den kungliga medaljen Litteris et Artibus och 2009 Kungliga Operans Hedersmedalj i guld.

Filmografi

Källor

Noter

Externa länkar
Stockholm 59' Norths webbplats

Svenska dansare under 1900-talet
Hovdansare
Svenska teaterchefer
Födda 1960
Levande personer
Kvinnor
Mottagare av Litteris et Artibus
Sommarvärdar 2017
Dansare från Stockholm
Svenska dansare under 2000-talet
Herman Feychting

Carl Johan Herman Feychting, född 25 maj 1865 i Stockholm, död 21 augusti 1901 i Stockholm, var en svensk landskapsmålare och illustratör, målade motiv hämtade från Stockholmstrakten och aftonstämningar.  

Han var son till järnkramhandlaren Gustaf Robert Feychting och Birgitta Christina Lindberg.

Feychting studerade vid Konstakademien i Stockholm 1881–1884. Han studerade etsning först för Albert Theodor Gellerstedt och därefter för Axel Tallberg. Han deltog i opponentrörelsen mot akademien 1885. Hans konst består av etsningar med landskaps- och marinmotiv samt landskapsmotiv hämtade från Stockholmstrakten i olja. Han var även verksam som illustratör i tidskrifterna Ny illustrerad tidning och Svea. Han var ledamot av konstnärsförbundet 1886–1896 och ledamot av konstnärsklubben från 1886. 

Feychting är representerad med en etsning på Nationalmuseum. I utställningen Opponenterna av 1885 på Nationalmuseum 1945 var han representerad med oljemålningen Stockholm från Mälaren. Eftermiddagsstämning.

Källor 

Svenskt konstnärslexikon del II sid 196, Allhems Förlag, Malmö.

Externa länkar
Rännstensungar och storborgare (1924), sidan 154, författare Emil Nordlander
Rännstensungar och storborgare (1924), sidan 257, författare Emil Nordlander
Rännstensungar och storborgare (1924), sidorna 256-257, författare Emil Nordlander
Svensk Läraretidning/14:e årg. 1895/ (1891-1933), sidan 556, Nr 42, 16 oktober 1895. Jultomten 1895, Skolbarnens tidning.
Stockholm berättar, Hellboms Weblog Bra och trevlig information om Stockholm, rikt illustrerad med många gamla och nya bilder.

Födda 1865
Avlidna 1901
Svenska målare under 1800-talet
Män
Svenska illustratörer