kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arthur Strasser

Arthur Strasser, född den 8 april 1854 i Adelsberg i Krain, död den 8 november 1927 i Wien, var en österrikisk skulptör. 

Strasser studerade i Wien, till en början för Pilz, därefter vid Wiens konstakademi 1871-75 för Viktor Tilgner och gjorde sig till en början känd genom små polykroma statyetter av japanska jonglörer. Åren 1881-83 vistades han i Paris, där han huvudsakligen utbildade sig i målning. 

År 1891 vistades han under sex månader i Egypten. Hans specialitet var fortfarande statyetter, nu araber, egyptier, indier, kraftigt karakteriserade, övertygande sanna i studiet både av typer och av rörelser och behandlade med mycken virtuositet och med en originalitet, som kunde närmar sig det bisarra. Därjämte nådde han långt i djurframställning. 

Bland hans arbeten i dessa riktningar märks Ormtjusare, Egyptisk vattenbärerska, Bedjande hindu (mellan två elefanter). Av stark dramatisk verkan är Gravens hemlighet (en rödklädd arab lutad mot en sfinx), Blick in i evigheten (grekisk kvinna med dödsfackla) samt Ritt till den heliga floden. 

Ståtliga verk är Amasondrottningen Myrina (sittande mellan sina två älsklingstigrar) och Marcus Antonius triumftåg, som framställer segraren i sin char, dragen av ett spann af tre lejon, medan det fjärde går vid charens sida (1895, vann hedersmedalj i Paris 1900, uppställd utanför Secessionens byggnad i Wien). 

Andra verk av Strasser är Kleopatra, Hästtämjare och Stenbärare. Bland plastiska dekorationsarbeten i stor stil märks kejsar Frans Josef till häst omgiven av trupper (1898, i Invalidhotellet i Wien). År 1900 blev Strasser professor vid Wiener Kunstgewerbeschule i Wien.

Källor 

 

Österrikiska skulptörer
Österrikiska professorer
Skulptörer under 1800-talet
Skulptörer under 1900-talet
Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Österrikiska konstnärer under 1900-talet
Födda 1854
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Göteborgs sjukhem

Göteborgs sjukhem, även Hemmet för obotligt sjuka, var ett sjukhem för obotligt sjuka vid Per Dubbsgatan i stadsdelen Annedal i Göteborg. Det togs i bruk den 28 april 1903 och ritades av arkitekt Hans Hedlund. Sjukhemmet kompletterade initialt det sjukhem vid Sprängkullsgatan 8, som uppfördes 1876 efter ritningar av Victor von Gegerfelt.

Historia
Hemmet kom till på ett initiativ under våren 1862, då ett antal damer i Göteborg, där även landshövdingefrun Fåhraeus deltog, anordnade en auktion med handarbeten och annat. Syftet var att bilda en grundplåten till ett sjukhus för obotligt sjuka i staden. Strax efter auktionen upprättades en direktion för att förvalta de inkomna medlen samt för att organisera det fortsatta arbetet. Det första sammanträdet hölls den 18 november 1862, då ordförande, vice ordförande och kassaförvaltare utsågs. I det förvärvade huset nr 42 vid Husargatan fanns de första lokalerna, som uppläts i mitten av december 1862 för sina patienter, vilkas antal bestämdes till sex. 

Sjukhemmet flyttade 1866 till nya lokaler i huset Götgatan 7, som hade förvärvats. Redan efter några år var antalet patienter maximerade, med 17 stycken. Stadsfullmäktige upplät då tomterna 71-73 och 80-82 vid Löndalaängen i östra Haga, där en ny anstaltsbyggnad uppfördes som rymde 50 sängplatser. Hit flyttade verksamheten 1876. Reglemente för sjukhemmet antogs av Göteborgs stadsfullmäktige den 11 november 1897.  

Genom donationer och gåvor ökade hemmets tillgångar, och då behovet snabbt växte av ett ökat utrymme, upplät stadsfullmäktige 1899 en tomt på 7 920 kvadratmeter i Änggården för en större byggnad. Här uppfördes ett hus som rymde 90-100 sängplatser, och som överlämnades i slutet av 1902 och togs i bruk den 28 april året därpå. Sjukhemmets ändamål var att lämna kostnadsfri vård åt obemedlade, obotligt sjuka, tillhörande Göteborgs kommun.

Under 1967 utökades hemmet med tre nya vårdpaviljonger och vårdplatserna utgjorde 205 stycken år 1978.

Källor
Från Börsen till Park Avenue: Intressanta göteborgsbyggnader uppförda mellan 1850 och 1950, uppställda i kronologisk ordning och avbildade på vykort, Ove Nylén, Haspen Förlag 1988 , s. 21, 54
Hvar 8 dag : illustreradt magasin, Fjärde årgången (5 oktober 1902 - 27 september 1903), D F Bonnier, Göteborg 1903, s. 500

Byggnader och anläggningar i Göteborg
Organisationer bildade 1903
Byggnader ritade av Hans Hedlund
David Johnston

David Lloyd Johnston, född 28 juni 1941 i Sudbury i Ontario, är en kanadensisk jurist och universitetsprofessor. Den 2 oktober 2010 tog han över posten som Kanadas generalguvernör efter Michaëlle Jean, och han efterträddes 2 oktober 2017 av Julie Payette. Johnston var den 28:e i raden av generalguvernörer.

Biografi
Johnston är utbildad vid Queen's University i Kingston i Kanada, University of Cambridge  i Storbritannien och Harvard University i USA. Han har en lång karriär som universitetsprofessor i rättsvetenskap och som universitetsledare vid kanadensiska universitet. Karriären började 1966 vid Queen’s University. Två år senare flyttade han till University of Toronto. 1974 blev han dekanus vid det juridiska fakulteten vid University of Western Ontario, där han var till 1979. Johnston blev då rektor (principal) och vicekansler vid McGill University. 1994 blev han professor på samma ställe, innan han 1999 tog över tjänsten som president vid University of Waterloo. Han har också suttit i Board of Overseers vid Harvarduniversitetet och var den första utlänning som blivit styrelseordförande i detta organ.

Johnston blev 1997 riddare (den högsta graden) av Order of Canada och är hedersdoktor vid en rad universitet.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 The Canadian Encyklopedia: David Lloyd Johnston

Kanadas generalguvernörer
Kanadensiska jurister
Kanadensiska professorer
Hedersdoktorer
Order of Canada
Personer från Greater Sudbury
Födda 1941
Levande personer
Män
Alumner från Harvard University
Alumner från Universitetet i Cambridge
Alumner från Queen's University
Personer verksamma vid University of Toronto
Valev Uibopuu

Valev Uibopuu, född 19 oktober 1913 i Võrumaa, Estland, död 18 mars 1997 i Lund, var en estnisk författare, journalist och docent i finsk‐ugriska språk vid Lunds universitet.

Uibopuu kom till Finland 1943 och tog sig därifrån till Sverige 1944. År 1951 blev han förlagschef där. På grund av sin stil och porträttsäkerhet blev han en internationellt känd prosaförfattare.

1970 disputerade han för filosofie doktorsgraden med avhandlingen Similarkomparative Konstruktionen in Finischen und Estnischen inbesondere in der modernen Schriftsprache: syntaktisch-stilistische Untersuchungen. Under åren 1971–80 arbetade han på Lunds universitet som lektor i estniska.

Bibliografi 
 Linnud puuris: novellid (Vadstena: Orto, 1946)
 Keegi ei kuule meid: romaan (Orto, 1948). Ny rev. utg. 1973
 Ingen hör oss: roman (översättning Ilona Laaman och Christina Sejte) (Symposion, 1990)
 Kahju läinud aegadest: miniatuure ja jutustusi (Orto, 1949)
 Neli tuld: romaan (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1951)
 Fyra eldar (översättning via finskan av Ragna Ljungdell, LT, 1955)
 Igavene küla: novelle (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1954)
 Meie maa: Eesti sõnas ja pildis (tillsammans med Bernard Kangro, Eesti kirjanike kooperatiiv, 1955-1957) 
 Estlands ansikte: en skildring i bild och ord (översättning Kerstin Karling, Eesti kirjanike kooperatiiv, 1960)
 Janu: romaan (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1957)
 Att vilja leva (under medverkan av författaren till svenska av E. R. Gummerus, LT, 1960)
 Markuse muutumised: romaan (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1961)
 Markus hjälparen (översättning E. R. Gummerus, LT, 1963)
 Mosaiik: novella ja laaste (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1962)
 Lademed: romaan (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1970)
 Toselli serenaad: jutustusi, novelle ja dialooge (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1982)
 [Okänd originaltitel]
 Ingenstans att ta vägen (Invandrarförlaget, 1983)
 Meie ja meie hõimud: peatükke soomeugrilaste minevikust ja olevikust (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1984)
 Finnougrierna och deras språk: kapitel om de finsk-ugriska folkens förflutna och nutid  (översättning från estniskan Herbert Lagman) (Studentlitteratur, 1988)
 Ajavoolu võrendikest: mõtteraamat kirjanduse, keele ja kultuuri vallast (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1987)
 [Okänd originaltitel]
 Margeriita sökaren (översättning Ilona Laaman, språklig granskning Sven Collberg, Invandrarförlaget, 1987)
 Kaks inimelu ajapöördeis (Eesti kirjanike kooperatiiv, 1990-1991)

Referenser

Födda 1913
Avlidna 1997
Estländska författare
Män
Nuri Şahin

Nuri Şahin, född 5 september 1988 i Lüdenscheid, Tyskland, är en tyskfödd turkisk fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Antalyaspor och det turkiska landslaget.

Karriär
Den 9 maj 2011 värvades Şahin av den spanska storklubben Real Madrid och skrev ett kontrakt på sex år. Säsongen 2012/2013 var Şahin utlånad till Liverpool.

Den 31 augusti 2018 värvades Şahin av Werder Bremen.

Meriter

Klubblag 
Feyenoord
 KNVB Cup: 2007/2008

Borussia Dortmund
 Bundesliga: 2010/2011
 DFL-Supercup: 2013, 2014

Real Madrid
 La Liga: 2011/2012

Landslag 
Turkiet
 U17-EM: 2005

Källor

Noter

 

Turkiska fotbollsspelare
Turkiska landslagsspelare i fotboll
Tyska fotbollsspelare
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Feyenoord
Spelare i Real Madrid
Spelare i Liverpool FC
Fotbollsspelare i SV Werder Bremen
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Eredivisie
Spelare i La Liga
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Födda 1988
Levande personer
Män
Personer från Nordrhein-Westfalen
Massimiliano Allegri

Massimiliano "Max" Allegri, född 11 augusti 1967 i Livorno, är en italiensk fotbollstränare och före detta professionell fotbollsspelare. Det är först som tränare som han under de senaste åren har uppnått riktigt stora framgångar. Med AC Milan vann han den italienska fotbollsligan Serie A 2011, vilket var klubbens första ligatitel på 7 år. 2015 vann han Serie A med Juventus. Han har dessutom fått utmärkelsen som Serie A:s bästa tränare två år i rad, 2009 och 2010, då som tränare för Cagliari. Den 28 maj 2021 återvände han till Juventus.

Meriter 
Milan AC:
 Serie A: 2010/2011
 Italienska supercupen: 2011
Juventus:
 Seria A: 2014/2015 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
 Italienska cupen:2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
 Italienska supercupen: 2015, 2018

 Bästa tränare i Serie A: 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011

Italienska fotbollstränare
Italienska fotbollsspelare
Födda 1967
Personer från Livorno
Män
Levande personer
Spelare i UCD Cuoiopelli
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i Pisa Calcio
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i Perugia Calcio
Spelare i Calcio Padova
Spelare i SSC Napoli
Spelare i Pescara Calcio
Spelare i US Pistoiese
Tränare i Cagliari Calcio
Tränare i AC Milan
Fresh Out the Oven

"Fresh Out the Oven" är en låt med den amerikanska artisten Jennifer Lopez, komponerad av The Neptunes till Lopez sjunde studioalbum Love?. Den amerikanska rapparen Pitbull medverkar som gästartist.

Låten gavs ut som en promosingel för sångerskans, vid tidpunkten, kommande skiva den 7 oktober 2009. Den 12 december klättrade singeln till en 14:e plats på USA:s danslista Hot Dance Club Songs. I sin tionde vecka på listan tog den sig till första platsen vilket följaktligen gjorde singeln till Lopez tredje listetta på rad på den topplistan. Kritiker var generellt positiva till spåret. Elena Gorgan vid Softpedia förklarade; "En låt som heter 'Fresh Out the Oven' är såklart ganska substanslös men får ändå lyssnaren att vilja dansa". "Fresh Out the Oven" misslyckades dessvärre att generera några radiospelningar och misslyckades också därför med att ta sig in på några andra singellistor i USA. År 2010 lämnade Lopez Epic Records och skrev istället på för Island Def Jam där hon färdigställde Love?. "Fresh Out the Oven" inkluderades därför aldrig på skivan.

En musikvideo till singeln regisserades av svensken Jonas Åkerlund.

Format och innehållsförteckningar

 '''Promosingel (enbart till klubbar och DJ:s)
"Fresh Out the Oven" (Karmatronic Remix Radio) - 3:54  	
"Fresh Out the Oven" (Space Cowboy Remix Radio) - 2:17 	
"Fresh Out the Oven" (HQ2 Club Mix) - 6:59 	
"Fresh Out the Oven" (Karmatronic Remix) - 6:53
"Fresh Out the Oven" (Space Cowboy Remix) - 4:51 	
"Fresh Out the Oven" (Space Cowboy Remix Dub) - 4:50 	
"Fresh Out the Oven" (Album Version) - 3:35

Listor

Referenser 

Musiksinglar 2009
Låtar framförda av Jennifer Lopez
Musikvideor regisserade av Jonas Åkerlund
Michael Witney

Michael Witney, född Whitney Michael Armstrong 21 november 1931, död 30 november 1983, var en amerikansk skådespelare.

Han gifte sig med brittiska modellen Twiggy år 1977 och de fick en dotter, Carly, tillsammans. Witney dog av hjärtinfarkt i New York 30 november 1983, vid 52 års ålder.

Filmografi (i urval)

 (avsnittet A Private Little War)

Källor

Externa länkar

Födda 1931
Avlidna 1983
Män
Röda bron (Chrami)

Röda bron (georgiska: წითელი ხიდი: Tsiteli chidi, azerbajdzjanska: Qırmızı körpü, ryska: Красный мост: Krasnyj most) är en bro över floden Chrami vid gränsen mellan Georgien och Azerbajdzjan på vägen mellan Georgiens huvustad Tbilisi och Azerbajdzjans näststörsta stad Ganja. Namnet betyder på svenska röda bron på grund av färgen på bron som ligger i ingenmanslandet mellan de bägge gränsstationerna. Den röda bron användes fram till och med år 1996, då en ny, större bro tog över den tyngre trafiken. Under hela 1990-talet fram till och med år 2006 fanns en större gränsmarknad mitt emellan de bägge gränsstationerna. År 2006 stängdes, mycket kontroversiellt, marknaden ner.

Källor

Noter 

Broar i Georgien
Broar i Azerbajdzjan
Vakeparken

Vakeparken (georgiska: ვაკის პარკი, Vakis parki) är en allmän park i Tbilisi. Parken öppnade år 1946 och ligger i Vakedistriktet i Tbilisi vid den västra änden av Ilia Tjavtjavadzeavenyn.

Referenser 

Parker i Tbilisi
Viktor Tilgner

Viktor Oskar Tilgner, född den 25 oktober 1844 i Pressburg, Österrike-Ungern numera Bratislava, Slovakien, död den 6 april 1896 i Wien, var en österrikisk skulptör.

Tilgner fick redan under sin studietid vid Wiens konstakademi beställning på Leopold VI:s staty för Arsenalen med flera arbeten. Han var elev till Franz Lukas Bauer, men påverkades mera av Joseph von Gasser, Joseph Daniel Böhm och den franske skulptören Deloye. Den sistnämnde väckte hans intresse för barock- och rokokoformer, liksom för polykrom skulptur. Han vann ett namn framför allt genom sina porträttbyster och statyer, karakteriserade av spirituell individualisering (Charlotte Wolter, greve Zichy, Angeli, Makart med flera). Särskilt utmärker sig hans bilder av unga damer och barn, även statyetter eller grupper. 

Till Burgteaterns utsmyckning bidrog Viktor Tilgner med statyerna Faidra, Don Juan, Falstaff, Hans Wurst. Även Rubens i Konstnärshuset tillhör dessa verk. För parker utförde han fontängrupper med tritoner och najader, för kyrkogårdar ståtliga minnesvårdar. 

Av monumentala verk utförde Viktor Tilgner en byst av Hummel med barnfigurer omkring sockeln (i Pressburg), det sirligt eleganta Mozartmonumentet i Wien, även detta med grupper av putti – det verkar i sin sirliga elegans bräckligt som en Sèvresgrupp – monument över Makart i Rubenskostym (i Wien), Josef Werndl i Steyr med fyra arbetartyper vid sockeln, och borgmästar Petersen i Hamburg (det sistnämnda uppsatt först 1898). 

Viktor Tilgners statyer av Goethe som ung och som gammal utfördes aldrig i större skala. Bland hans statyetter märks Danserska, Husjungfrun (i rokoko av lokal gratie), Adam och Eva i silver och emalj med flera. Hans skaparkraft var oförtröttad till det sist. Han var professor vid konstakademien i Wien. År 1897 utgavs en samling av 72 ljustryck av hans alster med text av Hevesi.

Källor

Externa länkar 
 
 

Österrikiska skulptörer
Österrikiska professorer
Skulptörer under 1800-talet
Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Personer från Bratislava
Födda 1844
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Derveni-papyrusen

Derveni-papyrusen (Papyrus Derveni) är ett papyrusfynd från Antikens Grekland och innehåller den äldsta bevarade texten med Försokratisk filosofi. Det är den äldsta bevarade europeiska handskriften och ett av få papyrusfynd i Europa. Papyrusen dateras till cirka 400-talet f.Kr. och förvaras idag på Arkeologiska museet i Thessaloníki.

Manuskriptet
Derveni-papyrusen är endast en samling om cirka 260 fragmenterade papyrusbitar; fragmentens storlek varierar.

Den restaurerade texten omfattar 26 kolumner och är skriven på Klassisk grekiska. Manuskriptet dateras till mellan 400 och 300 f. Kr. kring Filip II av Makedoniens regeringstid.

Texten är en filosofisk avhandling kring gudarnas födelse. Den citerar delar av en dikt (skriven på versmåttet Hexameter i en orficistisk stil) tillägnad Orfeus och dikten kommenteras och diskuteras. Dikten inleds med orden "Stäng dörrarna ni oinvigda", en fras som även Platon använde.

Texten ger en viktig inblick i Antikens filosofi, dåtidens grekiska religiösa ceremonier och synen på livet i eftervärlden.

Manuskriptet är det äldsta bevarade på grekiska.

Historia
Papyrusfragmentet upptäcktes i januari 1962 under utgrävningar kring byn Derveni i regionen Makedonien i norra Grekland. Fyndplatsen var en aristokratisk grav i nekropolen till den historiska staden Lete och papyrusen återfanns bland resterna av ett begravningsbål. 

Författaren är okänd men verkar väl insatt i joniska språket och joniskt tankesätt, möjligen kan författaren vara Euthyphron (motpersonen i en av Platons dialoger). Möjligen härstammar fragmentet från ett manuskript skriven runt kretsen kring filosofen Anaxagoras. 

1997 publicerade franske André Laks och amerikanske Glenn Warren Most en beskrivning i boken "Studies on the Derveni papyrus".

2005 började en grupp forskare från Oxfords universitet och Brigham Young University att undersöka papyrusfragmenten med multispektral teknik.

I oktober 2006 publicerade grekiske arkeologiprofessorn Kyriakos Tsantsanoglou vid Aristotelesuniversitetet i Thessaloniki den första översättningen av hela texten. 

Gábor Betegh med flera har även pekat på ett tydligt inflytande från iransk världsåskådning och ritual, inte minst i fråga om kolumn 6 i texten.

Referenser

Litteratur

Noter

Externa länkar
 Om Derveni-papyrusen
 Bilder på Derveni-papyrusen

Filosofisk litteratur
Antikens Grekland
Antikens filosofi
Försokratisk filosofi
Handskrifter
Iranistik
Papyrus
Jonas Nordling

Jonas Nordling, född 1969, är en svensk journalist och var mellan 2019 och 2022 chefredaktör på Dagens Arena. Från maj 2011 till och med januari 2019 var han ordförande i Svenska Journalistförbundet. Tidigare har han arbetat bland annat på tidskriften Vår bostad och som sektionsordförande på SVT Nyheter och samhälle. Från november 2008 var han verksamhetschef på Journalistförbundet.

Källor 

, TCO-tidningen

Svenska journalister under 1900-talet
Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Födda 1969
Levande personer
Män
Joseph Böhm (violinist)

Joseph Böhm, född den 4 mars 1795 i Budapest, död den 28 mars 1876 i Wien, var en  österrikisk violinist.

Böhm konserterade redan vid 8 års ålder med sin far, handleddes därefter av fransmannen Rode och uppträdde 1815 med stor framgång i Wien. Han var 1819–1848 professor i violinspel vid konservatoriet där och 1821–1868 därjämte förste violinist i hovkapellet. Genom konsertresor utbredde Böhm sitt rykte som exekutör. Han var framstående även som lärare; bland hans elever kan nämnas Heinrich Wilhelm Ernst, Joseph Joachim, Miska Hauser och Eduard Rappoldi. Böhm komponerade inte mycket.

Källor

Externa länkar 
 

Hovkapellister
Österrikiska violinister
Klassiska violinister
Violinister under 1800-talet
Österrikiska musiker under 1800-talet
Musiker från Budapest
Födda 1795
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Ratchet & Clank: Size Matters

Ratchet & Clank: Size Matters är ett plattformsspel för Playstation 2, Playstation 3 och PlayStation Portable. Spelet är det första i Ratchet & Clank-serien som är gjort till PlayStation Portable och den femte i hela spelserien. Spelet är utvecklat av High Impact Games och utgivet av Sony Computer Entertainment.

Externa länkar 
officiell webbplats
High Impact Games officiella webbplats

Datorspel 2007
Playstation 2-spel
Playstation 3-spel
Playstation Portable-spel
Playstation Network-spel
Datorspel med antropomorfa figurer
Ratchet & Clank
Sony Interactive Entertainment-spel
Plattformsspel
Tredjepersonsskjutare
Actionäventyrsspel
Joseph Daniel Böhm

Joseph Daniel Böhm, född den 16 mars 1794 i Wallendorf, död den 15 augusti 1865 i Wien, var en österrikisk bildhuggare och medaljgravör, far till sir Joseph Boehm.

Böhm studerade i Italien, där han blev vän med Bertel Thorvaldsen, samt blev sedermera direktör för kejserliga gravörakademien i Wien. Hans betydelse som konstnär ligger inte endast i hans många medaljer och kaméer utan även i det inflytande han utövade på yngre konstnärer.

Källor 

 

Österrikiska skulptörer
Österrikiska gravörer
Skulptörer under 1800-talet
Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Miska Hauser

Miska (egentligen Michael) Hauser, född 1822 i Pressburg, död den 8 december 1887 i Wien, var en österrikisk violinist.

Hauser, som var elev till Kreutzer, Mayseder och Sechter, gjorde från 1840 konsertresor i Europa (Sverige besökte han 1844 och 1867), Amerika, Australien med mera och firade stora triumfer genom briljant färdighet och smältande föredrag. Hans kompositioner voro en tid, dels för sin smekande sång (Wiegenlied, komponerad på Tahiti), dels för sina flageolettkonster (Vogelcaprice), mycket beundrade av dilettanter. Sina reseminnen samlade han i Wanderbuch eines österreichischen virtuosen (2 band, 1858–59).

Källor

Noter

 

Födda 1822
Avlidna 1887  
Österrikiska violinister   
Klassiska violinister   
Österrikiska klassiska kompositörer   
Österrikiska författare
Tyskspråkiga författare
Österrikiska reseskildrare
Män
Personer från Bratislava
Genealogiska Föreningen

Genealogiska Föreningen (GF) är en svensk riksförening bildad 1933 för släktforskning, och är en av Sveriges äldsta föreningar inom detta område.

Bakgrund
Föreningen bildades 1933, det vill säga långt innan tekniken gjorde det möjligt att bedriva släktforskning hemifrån vid den egna datorn. Då krävdes att man besökte eller korresponderade med landsarkiven, de statliga arkiv där släktforskningens basmaterial, kyrkoböcker och skattelängder finns samlat sedan omkring år 1900. 

Idén hos de som bildade GF var att ta vara på och samla enskilda släktforskares resultat och göra dem tillgängliga för andra, inte minst framtida, forskare och på så sätt bespara dessa arbete med att själva söka i arkiven. Föreningen gjorde också under sina första år stora insatser genom att gå igenom samtliga handskriftssamlingar av genealogiskt intresse i de offentliga biblioteken och arkiven och registrera där förekommande släktnamn samt också genom att börja klippa ut och samla familjenotiser i först Svenska Dagbladet, så småningom även Dagens Nyheter. 

Tillsammans med alla de släktutredningar, antavlor etc som överlämnats av enskilda forskare eller på annat sätt förvärvats av GF utgör detta ett unikt och ovärderligt material för släktforskningen. Samlingarna har genom åren kompletterats med tiotusentals volymer av genealogisk och lokalhistorisk litteratur som gör att GF:s samlade resurser, Släktforskarnas Arkiv och Bibliotek, i dag utgör en guldgruva för släktforskare, något av ett släktforskningens eget riksarkiv. 

Föreningen, som i början av 2011 hade omkring 2 200 medlemmar, försöker genom digitalisering av materialet, till att börja med klipparkivet med notiser ur de stora dagstidningarna, göra sina samlingar tillgängliga också för personer som inte har lätt att besöka föreningens lokaler i Sundbybergs kommun.

Tidskrifter
GF ger sedan 1950 ut tidskriften Släkt och hävd, som utkommer med fyra nummer per år och innehåller artiklar med mera inom det genealogiska området. 

Föreningen utger även sedan 2016 Svensk genealogisk tidskrift, som utkommit sedan 2007, samt sedan 2022 den digitala tidskriften Släkthistoriska studier med öppen tillgång.

Källor
 "Om GF" på genealogi.net

Noter

Externa länkar
 Webbplats

Genealogiska organisationer
Organisationer bildade 1933
Genealogi i Sverige