kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grönörad barbett

Grönörad barbett (Psilopogon faiostrictus) är en sydostasiatisk fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Grönörad barbett är en 24,5-27 cm lång knubbig fågel med kort hals, stort huvud och kort stjärt. Den adulta fågeln har vitstreckat brunt huvud och bröst, gröna örontäckare, mestadels mörk näbb och grönstreckat gul buk. Resten av fjäderdräkten är grön. Den liknande närbesläktade arten streckad barbett är större, saknar den gröna öronfläcken, har ljusare näbb och gul ögonring. Hanens sång är ett upprepat högljutt took-a-prruk. Ett annat läte är ett mjukare pooouk.

Utbredning och systematik 
Grönörad barbett är stannfågel i Sydostasien och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Psilopogon faiostrictus praetermissus – förekommer i norra Thailand, Laos, norra Vietnam och södra Kina
 Psilopogon faiostrictus faiostrictus - förekommer i centrala och södra Thailand, Kambodja och södra Vietnam

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Grönörad barbett förekommer i städsegrön lövskog, men även öppet skogslandskap, upp till 900 meters höjd. Den lever av bär, fikon eller frukter från Trema och Eugenia. Liksom andra barbetter häckar den i trädhål, mellan februari och juli, och lägger två ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån vanlig till sällsynt.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Gulpannad barbett

Gulpannad barbett (Psilopogon flavifrons) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar. Den förekommer enbart på Sri Lanka.

Utseende och läten 
Gulpannad barbett är en medelstor (21 cm), grön barbett. På huvudet syns gult på pannan och i ett mustaschstreck samt blått på örontäckare och strupe. Det gröna bröstet har ett fjälligt utseende. Ben och fötter är till skillnad från andra barbetter på Sri Lanka mörka. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett rullande och stigande "kowowowowowo".

Utbreding och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Sri Lanka. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Gulpannad barbett är vanligast i bergsbelägna skogar, trädgårdar och plantage på sydvästra Sri Lanka, medan den är mindre vanlig i fuktig låglänt skog. Födan består av frukt och bär, bland annat fikon, men även guava och papaya. Den intar även vissa insekter och små ödlor. Fågeln häckar troligen året runt, men med toppar mars–maj och augusti–september. Som andra barbetter hackar den ur sitt bohål ur ett träd, denna art ofta i mjuka träd som Shorea cordifolia eller Bombax.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka
Guldstrupig barbett

Guldstrupig barbett (Psilopogon franklinii) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende 
Guldstrupig barbett är en 20,5–23,5 cm lång, satt och grön barbett som ofta ter sig blå eller till och med violett. På huvudet syns gult på hjässans mitt och strupen, gråvitt på kinder och nedre delen av strupen samt rött på hjässans främre och bakre del. Från ögat och bakåt syns även en svart ansiktsmask.

Utbredning och systematik 
Guldstrupig barbett delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Psilopogon franklinii franklinii – förekommer från östra Himalaya och nordöstra Indien till södra Kina och norra Vietnam
 Psilopogon franklinii ramsayi – förekommer i östra och sydöstra Myanmar samt nordvästra Thailand 
 Psilopogon franklinii trangensis – förekommer i södra Thailand
 Psilopogon franklinii minor – förekommer i västra Malaysia

Halsbandsbarbett (P. auricularis) behandlades tidigare som en underart till guldstrupig barbett och vissa gör det fortfarande.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till frekvent förekommande.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar James Franklin (1783-1834), major i British Army i Indien, geolog, ornitolog och samlare av specimen.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Kopparslagarbarbett

Kopparslagarbarbett (Psilopogon haemacephalus) är en vida spridd fågelart i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läten 
Kopparslagarbarbetten är en liten (15–17 cm) och kompakt asiatisk barbett. Fjäderdräkten är grön med streckad undersida och rödaktiga ben. Karakteristiskt är karmosinrött på pannan och i en fläck på bröstet samt gult på strupen och i fläckar ovanför och under ögat. Ungfågeln saknar det röda. Lätet som gett arten dess namn är ett ihärdigt upprepat tuk, tuk, tuk...".Short, L.L., Horne, J.F.M. & Kirwan, G.M. (2019). Coppersmith Barbet (Psilopogon haemacephalus). I: del Hoyo, J., Elliott, A., Sargatal, J., Christie, D.A. & de Juana, E. (red.). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona. (hämtad från https://www.hbw.com/node/56054 11 maj 2019)

 Utbredning och systematik 
Kopparslagarbarbetten förekommer från Pakistan österut till Filippinerna och söderut till Java. Den saknas dock förvånande nog på Borneo. Arten delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Psilopogon haemacephalus indicus – nordöstra Pakistan till södra Kina, i söder till Sri Lanka, Singapore och Vietnam
 Psilopogon haemacephalus delicus – Sumatra
 Psilopogon haemacephalus roseus – Java och Bali
 Psilopogon haemacephalus haemacephalus – norra Filippinerna (Luzon och Mindoro)
 Psilopogon haemacephalus intermedius – Filippinerna (Guimaras, Negros, Panay, Calagayan, Pan de Azucar)
 Psilopogon haemacephalus celestinoi – Filippinerna (Samar, Leyte, Biliran och Catanduanes)
 Psilopogon haemacephalus mindanensis – Mindanao (södra Filippinerna)
 Psilopogon haemacephalus cebuensis – Cebu (centrala Filippinerna)
 Psilopogon haemacephalus homochroa – Filippinerna (Masbate, Romblon och Tablas), eventuellt Palawan

 Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima'', det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Gulkronad barbett

Gulkronad barbett (Psilopogon henricii) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Gulkronad barbett är en vacker, mjukt färgad barbett med puderblå strupe, en mörk ”maskaramask” runt ögat och bjärt gult på panna och ögonbrynsstreck. Svårare att se är blått på hjässan och röda spår på nacken. Sången består av en serie ihåliga ekande knackningar, ofta följda av en snabbt accelererande drill.

Utbredning och systematik 
Gulkronad barbett förekommer i Sydöstasien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Psilopogon henricii henricii – förekommer från södra Thailand till Malackahalvön och Sumatra
 Psilopogon henricii brachyrhyncha – förekommer på Borneo

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som nära hotad (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Heinrich Kühn (1860-1906), tysk upptäcktsresande och samlare av specimen i Ostindien.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Mariano Andújar

Mariano Gonzalo Andújar, född 30 juli 1983 i Buenos Aires, är en argentinsk fotbollsmålvakt som spelar för Estudiantes.

Han gjorde sin landslagsdebut den 6 juni 2009, i en 1–0 vinst över Colombia.

Källor

Mariano Andújar på transfermarkt.co.uk

Argentinska fotbollsmålvakter
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Club Atlético Huracán
Spelare i SSD Palermo
Fotbollsspelare i Estudiantes de La Plata
Spelare i Catania FC
Spelare i SSC Napoli
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Copa América 2011
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Copa América 2015
Spelare i Copa América Centenario
Födda 1983
Levande personer
Män
Idrottare från Buenos Aires
Mustaschbarbett

Mustaschbarbett (Psilopogon incognitus) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende 
Mustaschbarbetten är en medelstor (22–23 cm) grön barbett med blått på kinder och strupe avdelat av ett svart band som gett arten dess namn. Nominatformen har grön hjässa, en mycket smal röd fläck i pannan och en röd fläck i nacken. Vidare har den ett svart ögonstreck, ljusare gulaktig eller grönaktig haka och en röd fläck på var sida om övre delen av bröstet. Den skiljer sig från blåstrupig barbett genom ljusare blå färg och det svarta mustaschstrecket. Underarten eurous (se nedan) har större röd fläck i nacken och ljusare, mer blågrön strupe, elbeli än mer så men den röda nackfläcken som nominatformen.

Utbredning och systematik 
Mustaschbarbett delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Psilopogon incognitus incognitus – förekommer i södra Myanmar och västra Thailand
 Psilopogon incognitus elbeli – nordöstra och östra Thailand, norra Laos och norra Vietnam
 Psilopogon incognitus euroa – sydöstra Thailand, Kambodja, södra Laos och södra Vietnam

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Mustaschbarbetten hittas i städsegrön monsunskog från 400 till 1400 meters höjd, mer sparsamt upp till cirka 2000 meter. Födan består av frukt som fikon av olika slah och frukt från Macaranga and Trema. Häckningstid tar fågeln även insekter som den hamrar sönder i bitar innan den ger till sina ungar.

Häckning 
Häckningssäsongen sträcker sig från december till juni. Den hackar ut ett bohål i ett dött träd eller en död gren, tio till 15 meter ovan mark.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Javabarbett

Javabarbett (Psilopogon javensis) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Javabarbetten är en mycket stor asiatisk barbett med en jättelik mejselformad näbb. Fjäderdräkten är grön, med röd strupe, svart ansiktsmask och lysande gult på hjässa och i en rund fläck vid näbbroten. Sången består av serier med ihåliga "took" som vanligen avges i par.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglandsområden på Java och Bali. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Javabarbetten hittas i skogsområden i lågland och förberg. Liksom andra barbetter är den ofta trög i rörelsen och svår att få syn på i trädkronorna.

Status 
Javabarbetten har ett begränsat utbredningsområde. Den tros också minska relativt kraftigt i antal till följd av habitatförlust, degradering och fångst för vidare försäljning inom den illegala burfågelindustrin. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Rödgumpad barbett

Rödgumpad barbett (Psilopogon lagrandieri) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Rödgumpad barbett är en stor (29–34 cm) och grön till bronsgrön asiatisk barbett. Båda könen är mestadels bruna på huvudet, med grått på sidor och strupe samt ett blått streck ovan ögat. Vid roten till den stora näbben syns rödaktiga fjädrar De undre stjärttäckarna är röda, vilket gett arten dess namn. Ungfågeln är mattare i färgerna och brunare, med tofsen vid näbbroten mer orangefärgad. Den högljudda sången består av ett antal "kyaa" som hörs enstaka eller i en serie med 30–75 toner per minut i upp till tio sekunder eller längre. Hanen och honan sjunger troligen tillsammans, ibland i duett. Varningslätet är ett "grrrik-grrrik".

Utbredning och systematik 
Rödbukad barbett delas in i två underarter med följande utbredning:
 Psilopogon lagrandieri rothschildi – förekommer i norra Vietnam och norra Laos
 Psilopogon lagrandieri lagrandieri - förekommer i södra Laos och södra Vietnam

Arten tros vara besläktad med större barbett (P. virens).

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Rödgumpad barbett häckar i städsegrön skog i låglänta områden och på sluttingar upp till 2100 meters höjd. Födan är dåligt känd, men har noterats ta frukt som fikon, men även insekter.

Häckning 
Arten tros häcka mellan januari och juli. Två bofynd har gjorts i södra Vietnam, i hål i döda lövträd 9,5 respektive 16 meter ovanför marken. De cirka 14 dagar gamla ungarna var mestadels nakna och matades av båda föräldrar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Pierre Paul Marie Benoit de Lagrandière (1807-1876), viceamiral i franska flottan och guvernör över Kochinkina 1863-1868.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Reunion Concert

Reunion Concert, 2-LP livealbum utgivet 1983 av The Everly Brothers på skivbolaget Impression records och det producerades av Tony Clark. Albumet spelades in under duons återföreningskonsert i Royal Albert Hall 23 september 1983.

Inspelningen från konserten finns i ett otal olika utgåvor. Några kastar om låtarna i fullständig oordning och en del innehåller bara delar av konserten. Dessutom finns det en video/dvd-utgåva med en timme av konserten.

Dessutom finns det en senare 2-CD-utgåva som påstås innehålla hela konserten. På denna tillkommer låtarna "Barbara Allen", "Long Time Gone", "Down in the Willow Garden", "You Send Me" samt den avlsutande "Baby What You Want Me To Do".

Låtlista

LP 1
"The Price Of Love" (Phil Everly/Don Everly)
"Walk Right Back" (Sonny Curtis)
"Claudette" (Howard Greenfield/Roy Orbison)
"Crying In The Rain" (Howard Greenfield/Carole King)
"Love Is Strange" (Ethel Smith)
Medley: 
"Take A Message To Mary" (Felice Bryant/Boudleaux Bryant)
"Maybe Tomorrow" (Don Everly/Phil Everly)
"I Wonder If I Care As Much" (Don Everly/Phil Everly) 
"When Will I Be Loved" (Phil Everly)
"So Sad (To Watch Good Love Go Bad)" (Don Everly)
"Bird Dog" (Boudleaux Bryant)
"Be-Bop-A-Lula" (Tex Davis/Gene Vincent)
"Lightning Express" (Bradley Kincaid)
"Put My Little Shoes Away" (Don Everly/Phil Everly/traditionell)
"Step It Up And Go" (Jimmy Howard)

LP 2
"Bye Bye Love" (Felice Bryant/Boudleaux Bryant)
"Gone Gone Gone" (Don Everly/Phil Everly)
"All I Have to Do Is Dream" (Boudleaux Bryant/Felice Bryant)
"Wake Up Little Susie" (Felice Bryant/Boudleaux Bryant)
Medley:
"Devoted To You" (Boudleaux Bryant)
"Ebony Eyes" (John D. Loudermilk)
"Love Hurts" (Boudleaux Bryant)
"Cathy's Clown" (Don Everly/Phil Everly)
"('Til) I Kissed You" (Don Everly)
"Temptation" (Nacio Herb Brown/Arthur Freed)
"Lucille" (Richard Penniman/Collins)
"Let It Be Me" (Gilbert Becaud/Mann Curtis/Pierre Delanoe)
"Good Golly Miss Molly" (John Marascalco/Robert "Bumps" Blackwell

Referenser

Noter 

Musikalbum 1983
Album av The Everly Brothers
Streckad barbett

Streckad barbett (Psilopogon lineatus) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Streckad barbett är en 28 centimeter lång fågel med gröna vingar, stjärt och buk medan huvud, bröst och övre delen av ryggen är brun. På huvud och bröst syns tydliga vita streck. Jämfört med liknande brunhuvad barbett (Psilopogon zeylanica) är strupen är vit och större vingtäckarna är ofläckade. Vidare är området med bar hud runt ögat mindre och vanligtvis skilt från näbben. Det monotona lätet är mjukare: kotur, kotur, kotur.

Utbredning och systematik 
Streckad barbett har en vid utbredning i södra och sydöstra Asien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Psilopogon lineatus hodgsoni – förekommer från nordvästra Indien och Nepal till södra Kina, Myanmar, Vietnam, norra Malackahalvön
 Psilopogon lineatus lineatus – förekommer på Java och Bali

Streckad barbett tros vara nära släkt med brunhuvad barbett och har tidigare behandlats som samma art. Ingen hybridisering har dock påvisats där arternas utbredningsområde överlappar i norra Indien och sydvästra Nepal.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Streckad barbett förekommer i städsegrön skog, framför allt vid öppningar och skogskanter. Den lever av frukt, bland annat fikon, frukter från släktet Grewia och jordgubbar. Arten häckar i de flesta områden mellan januari och juli, men september till maj på Malackahalvön och september till oktober på Java och Bali.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till ganska vanlig. Den är vanlig i Nepal, lokalt ganska vanlig i Indien, frekvent förekommande i Bhutan, lokalt vanlig i Bangladesh och vanlig i Sydostasien.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Bergbarbett

Bergbarbett (Psilopogon monticola) är en fågel i familjen asiatiska barbetter inom ordningen hackspettartade fåglar.

Utseende och läte 
Bergbarbetten är gräsgrön ovan, ljusgrön under, med ljusblått huvud och smutsvit strupe. Ett lysande rött streck syns på huvudets baksida. Sången består av ihåliga ekande toner liknat vid en vattenflaska som töms.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsområden på norra Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare liksom de allra flesta asiatiska barbetter i släktet Megalaima, men DNA-studier visar att eldtofsbarbetten (Psilopogon pyrolophus) är en del av Megalaima. Eftersom Psilopogon har prioritet före Megalaima, det vill säga namngavs före, inkluderas numera det senare släktet i det förra.

Levnadssätt 
Bergbarbetten förekommer i bergsskogar och skogsbryn, där den är relativt vanlig, framför allt mellan 600 och 1200 meters höjd. Den kan diock vara svår att få syn på. Lättast att hitta den är vid fruktbärande träd, där den ibland slår följe med artblandade flockar.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde och dess beståndsutveckling är okänd. Den tros dock inte vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Asiatiska barbetter
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo