kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bostonanarkisterna

Bostonanarkisterna är ett samlat uttryck för amerikanska individualanarkister i Bostons närhet under andra halvan av 1800-talet. Som generaliserande uttryck ger det missvisning om deras idéer och kritik av kapitalismen, några som Lysander Spooner och Josiah Warren tillämpade naturrätt, Benjamin Tucker erkände inte naturrätten då han ansåg sig vara egoist, andra som Ezra Heywood fokuserade mer på sociala relationer som kvinnans ställning. Synen på immateriella rättigheter delade Bostonanarkisterna i två läger, var de flesta i ena lägret var de första individualanarkisterna, det andra lägret återfanns främst den yngre generationen. Senare skulle den nya generationen gå segrande ur striden, varför kampen mot immateriell rätt är en av flera avtryck rörelsen satt i dagens samhälle. Samtliga anarkister ur skolan var dock antikommunistiska, även om gillande fanns för vissa av Kropotkins verk. Rörelsen hade sin högtid från 1840 till 1900, därefter avtog intensiteten i samband med anarkokommunismens och marxismens framväxt i USA.

Lokalt förankrade ekonomier med alternativ valuta är exempel på hur Bostonanarkisternas ekonomiska system mutualismen har påverkat både miljö- och alternativrörelser.
Bostonanarkisternas teoretiska arv gör sig främst gällande genom influenser för nyliberalismen, där valda delar upptagits.
Efter Kevin A. Carsons utgivning av Studies in Mutualist Political Economy 2004, som kan ses som en uppdatering av Bostonanarkisternas ekonomiska teorier, har ett nyintresse väckts.

Se även
Anarkism
Anarkokapitalism
Mutualism (ekonomi)
Socialism
Nyliberalism
Individualism

Externa länkar
Benjamin R Tucker & the Champions of Liberty A CENTENARY ANTHOLOGY

Anarkism
Dorotheenstadt

Dorotheenstadt är en tidigare förstad till Berlin, idag en del av stadsdelen Mitte. Dorotheenstadt omfattar de västra delarna av Berlins historiska centrum, Ortsteil Berlin-Mitte, och begränsas i väster av Tiergarten, i norr av Spree, i öster av Kupfergraben och i söder av Behrenstrasse.

I stadsdelen ligger många kända sevärdheter, federala ministerier, ambassader och mediehus. Till de mest kända platserna hör shoppingstråket Friedrichstrasse med järnvägsstationen Bahnhof Berlin-Friedrichstrasse, stadsporten Brandenburger Tor, torget Pariser Platz och paradgatan Unter den Linden. Här finns också Berlins äldsta operahus, Staatsoper Unter den Linden, och Humboldtuniversitetets huvudcampus.

Historia 

Stadsdelen anlades under slutet av 1600-talet och döptes efter kurfurstinnan Sofia Dorotea av Holstein, som fått marken som stadsdelen anlades på i förläning. Stadsdelen blev därmed den första i Berlin att anläggas med ett rätvinkligt rutnät enligt 1600-talets stadsplaneringsideal.

År 1710 blev Dorotheenstadt, som dessförinnan varit en självständig stad, en del av Berlin och en administrativ stadsdel i den nyblivna kungliga huvudstaden. I och med 1920 års bildande av Stor-Berlin uppgick Dorotheenstadt i stadsdelen Mitte, och saknar idag administrativ funktion.

Kända gator och platser 
 Bebelplatz, känd som plats för bokbål under Nazityskland.
 Friedrichstrasse
 Pariser Platz innanför Brandenburger Tor.
 Unter den Linden, stadsdelens huvudgata.
 Wilhelmstrasse

Kyrkor 
Kyrkogården  Dorotheenstädtischer Friedhof är döpt efter stadsdelens församling men ligger norr om den egentliga stadsdelen Dorotheenstadt. Den historiska församlingskyrkan låg på Neustädtischer Kirchplatz i Dorotheenstadt men brann ner vid ett bombangrepp 1943 under andra världskriget. Ruinerna revs 1965.

Källor

Externa länkar 

Berlin-Mitte
Berlins historia
Heather Graham (författare)

Heather Graham Pozzessere, ofta enbart Heather Graham, född 1953 i Miami-Dade County, Florida, är en amerikansk författare främst inom romantik och thriller-genrerna. Både i USA och i Sverige har många av hennes böcker getts ut av Harlequin (ofta i Mira eller Intrigue-serierna). Hon har även skrivit böcker under pseudonymen Shannon Drake.

Graham bor i Florida och är inte släkt med eller bör blandas ihop med skådespelerskan Heather Graham. Graham har dock också ett förflutet som skådespelerska.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Personer från Miami-Dade County
Födda 1953
Levande personer
Kvinnor
Fusion (ekonomi)

Fusion är, som ekonomisk och juridisk term, ett samgående mellan företag.

Fusion innebär rent juridiskt att två juridiska personer går samman, genom att samtliga tillgångar och skulder övertas av det ena bolaget eller föreningen mot vederlag till ägarna i det överlåtande bolaget eller föreningen. Därefter upplöses det "givande" bolaget utan likvidation. Fusion kan ske mellan ett övertagande bolag och ett eller flera överlåtande bolag (absorption) eller genom att två eller flera överlåtande bolag bildar ett nytt övertagande bolag (kombination).

Om ägarna i det överlåtna bolaget får betalt huvudsakligen kontant, snarare än aktier i det övertagande bolaget, brukar det kallas uppköp. I så fall kommer ägarna av övertagande bolaget ha makten över båda.

I vidare termer kan ofta sammangåenden eller förvärv benämnas fusion, oavsett om de juridiska personerna verkligen smälts samman eller inte. Fusioner i näringslivet kan ha sin bakgrund i förhandlingar och överenskommelse mellan jämnstarka parter eller genom att ett bolag förvärvar ett annat. Exempel på kända fusioner i dess vidare betydelse med kopplingar till svenskt näringsliv är Asea-Brown Bouveri, Merita-Nordbanken-Unibank-Christiania Bank och JCC-ABV-SIAB.

I svensk lag regleras fusioner juridiskt i Aktiebolagslagen samt lagen om ekonomiska föreningar.

Etymologi 
Ordet fusion är bildat efter engelskans och franskans ord med samma stavning och den mer allmänna betydelsen 'sammansmältning', 'sammanslagning'. Ursprungen är latinets fusio, som dock betyder 'utgjutning', 'utflöde'.

Referenser 

Företagsekonomi
Associationsrätt
Coopers & Lybrand

Coopers & Lybrand var en av de sex stora internationella revisions- och konsultorganisationerna som gemensamt benämndes Big Six fram till 1998. Det året gick Coopers & Lybrand samman med konkurrenten Price Waterhouse i en global fusion och bildade PricewaterhouseCoopers (numera PwC).

I Sverige representerades Coopers & Lybrand av medlemsfirman Öhrlings Coopers & Lybrand.

Den internationella organisationen Coopers & Lybrand bildades 1957 efter samgående av flera medelstora brittiska, amerikanska och kanadensiska firmor. Namnet kan härledas till William Cooper som började bedriva revisionsverksamhet 1854 i London samt Lybrand, Ross Brothers and Montgomery som bildades 1898 i USA.

Ej längre existerande amerikanska företag
Internationella revisionsbyråer
Företag bildade 1957
Företag upplösta 1998
Pwc
Skeda

Skeda kan syfta på:

 Skeda (ort) – en förort i Linköping kommun
 Skeda socken – en socken i Östergötland
 Skeda församling – en församling i Linköpings stift
 Skeda landskommun – en tidigare kommun i Östergötlands län 1863–1951
 Skeda kyrka – en kyrkobyggnad i Linköpings kommun
 Skeda distrikt – ett distrikt i Linköpings kommun och Östergötlands län
 Skeda udde – en tätort i Linköpings kommun
 Skeda – se ligga sked
Anders Carlsson (ishockeyspelare)

Anders "Masken" Carlsson, född 25 november 1960 i Gävle, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare som har spelat i både Elitserien och NHL.

Spelarkarriär
Anders Carlsson har Gävle GIK som moderklubb, men bytte klubb till Brynäs IF som blev den klubb där han hockeyfostrades. Han debuterade i klubbens A-lag under 1978/79. Andra elitserieklubbar som Carlsson spelade i under sin karriär var Södertälje SK, Västerås IK och Leksands IF. Dessutom spelade han några säsonger i New Jersey Devils i NHL.

Carlsson är den enda spelaren som har spelat elitseriehockey under både 1970-talet, 80-talet, 90-talet och 2000-talet. Han har två SM-guld med Brynäs IF (1980, 1993) och ett med Södertälje SK (1985). Under spelarkarriären gjorde han totalt 196 mål och 330 assist på 653 matcher i Elitserien. Dessutom spelade han 104 NHL-matcher för New Jersey Devils.

I landslaget spelade Carlsson 129 A-landskamper och har två VM-guld (1987, 1991). Vid VM i Moskva 1986 svarade han för en hjälteinsats i Sveriges match mot Finland, där han med 2 mål på 9 sekunder i slutskedet hämtade upp 2–4 till 4–4, ett resultat som slutligen gav Sverige en silvermedalj. Kvitteringspucken satte han i krysset bakom den finske målvakten Hannu Kamppuri.

Klubbar
 Brynäs IF (Elitserien), 1978/79–1983/84, 1989/90–1990/91, 1992/93–1993/94 
 Södertälje SK (Elitserien), 1984/85–1985/86 
 New Jersey Devils (NHL), 1986/87–1988/89 
 Maine Mariners (AHL), 1986/87–1988/89 
 Team Boro (Division I), 1991/92 
 Västerås IK (Elitserien), 1994/95 
 Leksands IF (Elitserien), 1995/96–2000/01 
Carlsson var lagkapten i Brynäs IF under säsongerna 1992/93 och 1993/94 och i Leksands IF 1999/00.

Efter spelarkarriären
Anders Carlsson har efter den aktiva karriären arbetat som sportchef i Leksands IF, vilken var den klubb han spelade för från 1995 och fram tills att han avslutade sin aktiva karriär 2001. Efter att Leksands IF degraderats från Elitserien efter säsongen 2005/06 valde Carlsson att avgå som sportchef. Även VD:n Jonas Bergqvist lämnade klubben. Carlsson har även under många säsonger arbetat som talangscout för NHL-klubben Colorado Avalanche. Sedan säsongen 2013/14 jobbar Carlsson som general manager för Rögle BK.

Anders Carlsson har dessutom medverkat i Aftonbladets program "Power Play", som handlar om ishockey.

Meriter
VM-guld: 1987, 1991 
VM-silver: 1986, 1990, 1997 
SM-guld: 1980, 1985, 1993 

Tilldelades en kopia av Svenska Dagbladets guldmedalj 1987.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1960
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Gävle GIK
Ishockeyspelare i Västerås IK
Ishockeyspelare i Brynäs IF
Ishockeyspelare i Leksands IF
Spelare i New Jersey Devils
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Idrottare från Gävle
Svenska mästare i ishockey
Världsmästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Svensk ishockeys Hockey Hall of Fame
Mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj
Spelare valda i NHL Entry Draft 1986
Slaget vid Mewe

Slaget vid Mewe var ett slag under det andra polska kriget, mellan Sverige och Polen den 21 september 1626. Sverige vann. På Sveriges sida kämpade bland andra Axel Oxenstierna.

1626 i Polen
1626 i Europa
Mewe
Mewe
Mewe
Mewe
Unfaithful

Unfaithful är en amerikansk film från 2002 i regi av Adrian Lyne. I huvudrollerna ses Richard Gere och Diane Lane.

Rollista

Externa länkar

Filmer 2002
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Chicago på film
Filmer i regi av Adrian Lyne
Revision (juridik)

Revision är inom juridiken en tidigare benämning på en viss typ av överklagande av lägre domstols ännu ej rättskraftiga beslut. 

Vid revision ägde den överordnade domstolen befogenhet att döma i själva saken och ersätta en oriktig dom med ett riktigt avgörande. Vid kassation, en annan typ av överklagande, var den överordnade domstolens uppgift begränsad till att antingen avslå överklagandet eller undanröja den oriktiga domen och återförvisa den till lägre rätt för nytt avgörande. 

Juridik
Ulvesund, Uddevalla kommun

Ulvesund är en bebyggelse i Resteröds socken i Uddevalla kommun belägen vid sundet mellan Ulvön och fastlandet, alldeles intill Ljungskileviken mitt emot Lyckorna, cirka 3 km nordväst om Ljungskile. Området avgränsades före 2015 till en småort för att därefter räknas som en del av tätorten Restenäs och Ulvesund.

I området finns en handelsträdgård. Fram till 2008 fanns också en lanthandel.

Under sommarhalvåret mångdubblas befolkningen på grund av ett stort antal sommargäster.

Källor 

Orter i Uddevalla kommun
Tidigare småorter i Sverige
Lycko-Pers resa

Lycko-Pers resa är ett sagospel i fem akter av August Strindberg, utgiven 1882 av Albert Bonniers förlag. Pjäsen hade urpremiär den 22 december 1883 på Nya Teatern i Stockholm. Den är Strindbergs första sagospel, och är till sin form ett så kallat vandringsdrama.

Bakgrund 
Strindberg skrev Lycko-Pers resa under 18 dagar i december 1881. Han var 33 år gammal, och hade två små barn med frun Siri von Essen. Han skriver själv om arbetet med pjäsen:

Det färdiga manuskriptet levererades till Ludvig Josephson på Nya Teatern i januari 1882. Josephson hade året innan gjort succé med Strindbergs pjäs Mäster Olof, och Strindberg hoppades att han skulle kunna göra en folklig och populär uppsättning även av Lycko-Per.

Inspiration till pjäsen och dess uppbyggnad fann Strindberg troligen hos Aladdin, P.D.A. Atterboms Lycksalighetens ö, Henrik Ibsens drama Peer Gynt och andra sagor om vandrande äventyrare.

Uppsättningar 
Uruppförandet av Lycko-Pers resa ägde rum den 22 december 1883 på Nya Teatern i Stockholm. För regin stod Ludvig Josephson, för musiken Richard Henneberg och för dekorationerna Carl Grabow. Pjäsen gjorde stor succé, och kom att spelas sammanlagt 76 gånger på Nya Teatern. 

Stycket uppfördes åter på Vasateatern den 17 oktober 1896, och spelades där 65 gånger. 

Från den 9 mars 1907 spelades det 32 gånger på Östermalmsteatern, och samma teater tog vid Strindbergs 60-årsjubileum den 22 januari 1909 åter upp pjäsen, varefter den gick tio gånger.

På Svenska teatern  uppfördes pjäsen åter den 17 december 1915 i regi av Gunnar Klintberg, med Gösta Ekman i titelrollen, Tora Teje som Lisa och Gustaf Ranft som den gamle mannen. 25 gånger spelades den innan den togs på turné till Göteborg och Stora teatern.

På Dramaten har pjäsen satts upp tre gånger: 1949 av Göran Gentele (Stora scenen, 29 föreställningar), 1971 av Ingvar Kjellson (Stora scenen, 20 föreställningar) och 1980 av Anders Ahlbom (Nybropaviljongen, 62 föreställningar).

Lycko-Per spelades hos Strindbergs Intima Teater i regi av Richard Turpin i december 2011 och januari 2012.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 Lycko-Pers resa på Dramawebben
 Lycko-Pers resa på Projekt Runeberg

Pjäser av August Strindberg
Skönlitteratur 1882
Till Damaskus

Till Damaskus är en pjäs av August Strindberg i tre delar, där den första utkom 1898 och den sista 1904. Dramat kan räknas till Strindbergs så kallade vandringsdramer. 

Titeln anspelar på Nya testamentets skildring av Saulus omvändelse på väg till Damaskus, och den första pjäsen markerar en omorientering mot en öppet kristen hållning hos Strindberg. 

Viktigast ur litteraturhistoriskt hänseende är dock Strindbergs experiment med dramatikens formspråk. Till Damaskus låter realistiska scener, men ofta med övernaturliga inslag, kombineras med ett allegoriskt skeende, men för därtill in element som drömscener och dubbelgångarmotiv, som på olika sätt skapar osäkerhet kring vad som är verkligt, och ibland suddar ut gränsen mellan de olika karaktärerna.

Externa länkar 
 Läs mer om mottagandet vid urpremiärerna och första och andra delen av Till Damaskus i fulltext på Dramawebben
 Läs mer om mottagandet vid den svenska premiären och tredje delen i trilogin Till Damaskus i fulltext på Dramawebben
Till Damaskus på Litteraturbanken 

Damaskus i fiktion
Pjäser av August Strindberg
Larry Murphy

Lawrence Thomas "Larry" Murphy, född 8 mars 1961 i Scarborough, Ontario, är en kanadensisk före detta professionell ishockeyspelare som spelade som back för ett flertal NHL-klubbar.

Spelarkarriär
Larry Murphy valdes som 4:e spelare totalt i 1980 års NHL-draft av Los Angeles Kings. Under 1980–81 års säsong satte han rekord för flest assist och poäng för en rookie-back, med 60 assist och 76 poäng.

Under sin 21 år långa karriär, mellan 1980 och 2001, representerade Murphy sex olika NHL-lag. Förutom Los Angeles Kings spelade han även för Washington Capitals, Minnesota North Stars, Pittsburgh Penguins, Toronto Maple Leafs och Detroit Red Wings.

När Murphy slutade spela efter säsongen 2000–01 var hans 1615 matcher i NHL rekord för en försvarsspelare. Under 2003–04 års NHL-säsong passerade dock Scott Stevens i New Jersey Devils Murphy och slutade säsongen på 1635 spelade matcher.

Murphy vann fyra Stanley Cup under 1990-talet, en bedrift han är ensam om. Han spelade för Penguins 1991 och 1992 när laget vann Stanley Cup. När han plockades upp av Red Wings 1997 trodde många att hans karriär var slut, efter en mindre lyckad sejour i Toronto Maple Leafs, men i Detroit bildade han backpar med Nicklas Lidström och fick en nytändning. I Red Wings vann han Stanley Cup 1997 och 1998.  

Förutom Stanley Cup-segrar har Murphy även en Memorial Cup-seger i bagaget med Peterborough Petes från 1979.

2004 valdes han in i Hockey Hall of Fame. Murphy ligger femma i listan för flest poäng under karriären för backar med sina 1216 poäng. Endast Ray Bourque, Paul Coffey, Al MacInnis och Phil Housley har producerat fler poäng.

Statistik

Klubbkarriär

Klubbar
Peterborough Petes, 1978–80
Los Angeles Kings, 1980–83
Washington Capitals, 1983–89
Minnesota North Stars, 1989–90
Pittsburgh Penguins, 1990–95
Toronto Maple Leafs, 1995–97
Detroit Red Wings, 1997–2001

Meriter
Stanley Cup – 1991, 1992, 1997 och 1998 
OHL First All-Star Team – 1980
NHL Second All-Star Team – 1987, 1993 och 1995
Spelade i NHL:s årliga All-Starmatch – 1994, 1995 och 1999

Externa länkar
Larry Murphy på Hockey-Reference.com
Larry Murphy på nhl.com
Larry Murphy på Legends of Hockey

Kanadensiska ishockeyspelare
Män
Födda 1961
Levande personer
Spelare i Los Angeles Kings
Spelare i Washington Capitals
Spelare i Minnesota North Stars
Spelare i Pittsburgh Penguins
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i Detroit Red Wings
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League
Idrottare från Toronto
Spelare i Peterborough Petes
Stanley Cup-mästare 1998
Stanley Cup-mästare 1997
Stanley Cup-mästare 1992
Stanley Cup-mästare 1991
Spelare valda i NHL Entry Draft 1980
Spelare valda av Los Angeles Kings i NHL Entry Draft
Kjell Wretling

Kjell Leonard Wretling, född 15 november 1904 i Umeå, död 23 april 1998 i Lidingö, var en svensk arkitekt. Han var stadsarkitekt i Umeå mellan 1935 och 1951 samt arkitekt för många kyrkor, skolor och andra byggnader i Västerbotten.

Biografi
Kjell Wretling var ett av sex barn till möbelfabrikören och konstnären Otto Wretling. Brodern David var skulptör, brodern Bo lut- och gitarrbyggare och brodern Stig Otto Wretling var konstnär (och morfar till Olof Wretling). Alla syskon, inklusive systrarna Anna och Brita, arbetade periodvis i familjeföretaget. År 1927 var Kjell Wretling klar med sin arkitektutbildning vid Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm och kort därefter började han sin arkitektkarriär, som sträckte sig över 30 år. Hans tidiga verk var i 20-talsklassicistisk stil, men senare verk har andra stilar via femtiotalet måttfulla modernism till sträng abstraktion på sextiotalet. Han tog fram ritningar till flera kyrkor i norra Sverige. För flera av dessa stod brodern brodern David för den konstnärligt utsmyckade inredningen.

Mellan åren 1935 och 1951 var han stadsarkitekt i Umeå där han även ägnade sig åt stadsplanearbete för bland annat stadsdelarna Haga, Sandbacka, Sofiehem och Berghem i Umeå.  Han står bakom 30-talet byggnader i staden. Han var även verksam i Lycksele, Vännäs, Bjurholm, Vilhelmina, Åsele och Dorotea.

Kjell Wretling är gravsatt i minneslunden på Lidingö kyrkogård.

Urval av byggnadsverk
 Holmöns kyrka (ombyggnad) 1933
 Sävar kyrka 1934
 Bjurholms kyrka 1935
 Botsmarks kyrka 1940
Bredträsk kapell 1959
Vinlidens kyrka 1959
 Johanneskyrkan 1960
Åsele kyrka (restaurering) 1966
Kvarnbyskolan 1967
Mariakapellet 1974

Bilder

Referenser

Noter

Källor
 Västerbottens museum, Kjell Wretling
 Föreningen byggnadskultur i Umeå

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Umeås stadsarkitekter
Arkitekter från Umeå
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1904
Avlidna 1998
Män
Peter Melander von Holzappel

Peter Melander von Holzappel (Holzapfel), född 8 februari 1589 i Nieder-Hadamar an der Lahn, död 17 maj 1648 i Augsburg, var en kejserlig fältherre under trettioåriga kriget och greve, vanligen känd under namnet Melander (grekisk form av familjenamnet Eppelmann).

Peter Melander tillhörde en reformert bondefamilj i Nassau, började sin militära bana i Nederländerna, gick år 1615 i venetiansk tjänst och var 1620 överste för ett schweiziskt regemente i Basel. År 1625 återinträdde han i venetiansk tjänst och stred 1628 i Val Tellina samt 1629 i Lombardiet mot den kejserliga sidan. År 1633 blev han generallöjtnant och geheimekrigsråd hos lantgreven Vilhelm V av Hessen-Kassel, som sedan 1631 var Sveriges bundsförvant. Tillsammans med Georg av Lüneburg och Knyphausen intog han 1633 Hameln, men blev 1634 slagen vid Herford och Nieheim. Han förenade sig då åter med hertig Georg, bekämpade i huvudsak framgångsrikt den ligistiske generalen von Bönnighausen och förenade sig år 1636 med en svensk här till Hanaus undsättning. 

Tidvis i förening med svenska trupper, tidvis med franska, kämpade Peter Melander i Westfalen till 1640, då han till följd av missnöje med Hessens politik avsade sig sitt befäl och började förhandla med den kejserliga sidan. År 1641 upphöjde kejsaren honom till riksgreve och 1642 utnämndes han till fältmarskalk, men han trädde i tjänst först år 1645. Efter Matthias Gallas död erhöll han överbefälet över alla kejserliga och ligistiska härarna. Efter att förgäves försökt undsätta det av Carl Gustaf Wrangel belägrade Eger, förenade han sig med bayrarna under Gronsfeld och tvingade Wrangel till ett hastigt återtåg. Till följd av en konflikt med Gronsfeld bröt han med denne och tågade mot Hessen i november 1647. Vid belägringen av Marburgs slott sårades han och drog sig i januari 1648 tillbaka på andra sidan Donau. Den förenade svensk-franska hären under Wrangel och Henri de la Tour d'Auvergne de Turenne uppsökte honom och slog honom vid Zusmarshausen den 7 maj (g.s.)/17 maj (n.s.) 1648, varvid han stupade i striden.

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor

Födda 1589
Avlidna 1648
Personer i trettioåriga kriget
Tyska generaler
Män
Personer som stupat i strid
Ugglan
Personer från Hessen
Elihu Root

Elihu Root, född 15 februari 1845 i Clinton i Oneida County i delstaten New York, död 7 februari 1937 i Clinton, var en amerikansk advokat och statsman. 1912 tilldelades han Nobels fredspris för sitt arbete som medlare i internationella konflikter, bland annat i en gränskonflikt mellan USA och Kanada.

Elihu Root var USA:s krigsminister 1899–1904, dvs först under William McKinley och sedan Theodore Roosevelt. 1905 utnämnde Roosevelt honom till utrikesminister.

Referenser

Externa länkar
 Nobelprize.org, Elihu Root, biografi (engelska)
 Nobelprize.org, Nobels fredspris 1912 (engelska)
 
 

USA:s utrikesministrar
USA:s krigsministrar
Ledamöter av USA:s senat från delstaten New York
Mottagare av Nobels fredspris
Amerikanska nobelpristagare
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Oneida County, New York
Födda 1845
Avlidna 1937
Män
Alumner från New York University
Alumner från Columbia University
Alumner från Hamilton College