kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Expressionism (teater)

Expressionism som modernistisk konstriktning inom dramatiken och teatern utvecklades huvudsakligen i Tyskland under 1900-talets första decennier. Den ses som del av expressionismen inom övriga konstarter som bildkonst, litteratur och film.

Tidiga dramatiker 
Reinhard Sorge anses vara den som publicerade det första expressionistiska teaterstycket, nämligen femaktaren Der Bettler (1912). Sorges scenanvisningar var så genomtänkta och nyskapande att Max Reinhardt bara hade att följa dem när han satte upp dramat första gången 1917 på Deutsches Theater i Berlin. Då hade en något äldre landsman till Sorge, nämligen Walter Hasenclever redan sett sin femaktare Der Sohn, publicerad 1914, ha premiär i både Prag och Dresden året innan (1916), men på grund av krigets – första världskrigets – ännu rådande, inhemska militärcensur hade den bara spelats som matiné för slutna sällskap. Teaterhistorikern Günter Berghaus gjorde 2005 en genomgång av avantgardistiska teaterföreställningar och menar annars att österrikaren Oskar Kokoschkas  enaktare Mörder, Hoffnung der Frauen, skriven 1907 (men utgiven först 1917 av Kurt Wolff Verlag) och uppsatt första gången 4 juli 1909 i Wien var det första expressionistiska verket för teater, även om själva begreppet expressionism inte förekom vid denna tidpunkt. Paul Hindemith skulle senare använda Kokoschkas pjäs som libretto för sitt op. 12, den expressionistiska operan Mörder, Hoffnung der Frauen (1919).

Referenser

Litteratur
 Günter Berghaus: Theatre, Performance, and the Historical Avant-Garde. (Palgrave Studies in Theatre and Performance History ser. New York: Palgrave Macmillan, 2005) 
 Ernst Schürer: German Expressionist Plays (1997). Innehåller pjäserna Murderer the Women's Hope av Oskar Kokoschka, Sankta Susanna av August Stramm, Ithaka av Gottfried Benn, The Bloomers av Carl Sternheim, The Son av Walter Hasenclever, From Morning to Midnight, Gas I och Gas II av Georg Kaiser och Masses and Man av Ernst Toller.
 J. L. Styan: Max Reinhardt (CUP Archive, 1982) Ingår i serien Directors & perspective.

Fotnoter

Externa länkar 
 Böcker i ämnet Expressionism (teater) på svenska bibliotek.(libris.kb.se)

Teatergenrer
Expressionism
Dramatik
Mattias Pettersson

Mattias Pettersson, född 1980 i Jakarta i Indonesien, är en svensk tennisspelare. Han är uppvuxen i Njurundabommen samt Bredsand söder om Sundsvall.

I Sverige har Pettersson spelat för Söderhamns TK, Ljusdals TK samt Sundsvalls TK som han även vunnit ett lag-SM silver åt, tillsammans med bland andra Mikael Stadling och Daniel Waluszewski. 

Mattias Pettersson har varit proffs i tyska ligan 1999–2000 i staden Saarbrücken. Han har representerat RCS Saarbrücken samt TC Rotenbühl. 2013 gjorde han comeback i Tyska ligan för klubben TG Düsternbrook.

2017 deltog han i TV4-programmet ”Halv åtta hos mig”.

Referenser

Födda 1980
Svenska tennisspelare
Levande personer
Män
Vessige kyrka

Vessige kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Vessige församling i Göteborgs stift. Den ligger i samhället Vessigebro i Falkenbergs kommun.

Historia
Den ursprungliga kyrkan var uppförd av murad gråsten och sannolikt från äldre medeltid. Den hade ett rektangulärt långhus och, förmodar man, ett absidförsett kor. I söder fanns ett vapenhus som revs i slutet av 1700-talet. Kyrkan saknade torn och klockorna hängde i en klockstapel av trä. Den äldre kyrkan revs i samband med att den nya byggdes. De flesta av inventarierna skingrades efter att ha sålts på auktion.

Kyrkobyggnad
Dagens kyrka uppfördes av vitputsad gråsten 1856–1859 av byggmästare från Sandhults socken, delvis efter ritningar av Fredrik Wilhelm Scholander. Byggnaden består av ett rektangulärt långhus med ett något smalare och lägre, halvcirkelformigt avslutat kor i öster samt ett torn i väster. Kyrkan uppfördes i tidstypisk nyklassicistisk stil och har rundvälvda fönsteröppningar och ett lunettfönster ovanför dörren i sydportalen. Det höga tornet kröns av en huv med en öppen lanternin. Sakristian är belägen bakom altaret. Kyrkan restaurerades 1906 och 1929.

Kyrkorummet är vitputsat och täcks av ett tunnvalv. Vid hundraårsjubileet 1959 uppförde Leonard Gyllenborg ett stort mosaikarbete på den norra väggen.

Inventarier

 En dopfunt i gotländsk kalksten från 1200-talet i tre delar med en totalhöjd av 102 cm. Cuppan är cylindrisk med skrånande undersida. Skaftet är koniskt och skrånar uppåt där det avslutas med en kraftig repstav. Foten är rund med skrånande översida som avslutas upptill med en kraftig repstav. Funten har ett centralt uttömningshål. Den skänktes åter till kyrkan 1936 efter att tidigare ha varit i privat ägo. Fragment av ytterligare en medeltida stenfunt har påträffats. Dopfunten har sin placering vid den igenmurade nordportalen vid ovannämnda mosaikarbete.
 Ett stort senmedeltida triumfkrucifix från den gamla altaruppsatsen är bevarat.
 Ett försilvrat lamm från 1771.
 Altaruppsatsen med kopplade kolonner krönta av en trekantsgavel är liksom predikstolen i nyklassicistisk stil tillverkade 1859 av Johannes Andersson i Mjöbäck.
 Nattvardskalken i förgyllt silver med mörkblå emaljinläggningar från 1300-talet är unik i sitt slag.

Orgel
Kyrkan har haft ett flertal orglar. Den första var byggd 1807 av Lars Strömblad. Den flyttades 1859 från den gamla till den nya kyrkan. Ett helt nytt instrument med ny fasad installerades 1882. Det var byggt av Setterquist & Son Orgelbyggeri. Verket byttes dock 1976 ut mot ett nytt tillverkat av Tostareds Kyrkorgelfabrik vilket har 25 stämmor fördelade på två manualer och pedal. Fasaden från 1882 har bibehållits och dagens verk innehåller även äldre pipmaterial.

Referenser

 Kringla

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Falkenbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1859
1859 i Sverige
Fredrik Størmer

Henrik Christian Fredrik Størmer, född 19 augusti 1839 i Trondheim, död 29 december 1900 i Kristiania, var en norsk ingenjör och uppfinnare.

Efter studier vid Polytechnikum i Karlsruhe 1857–60 inriktade Størmer sig hemma i Norge på frågan om en rationell användning av skogsindustrins avfallsprodukter och anlade bland annat i detta ändamål 1862-65 ett par träoljefabriker; senare anlade han efter en ny utlandsvistelse 1868 en trädestillationsfabrik i Tistedalen vid Fredrikshald och byggde 1872 en oxalsyrefabrik i Fredrikstad.

Genom en artikelserie i "Morgenbladet" 1876, vilken trycktes i broschyrerna Om vor jernbanebygning (I–II, Kristiania 1876) inlät Størmer sig i en stor och uppseendeväckande diskussion om principerna för utvecklingen av det norska järnvägsväsendet. Han blev en outtröttlig och hänsynslös ledare för den opposition, som riktade sig mot det av Carl Abraham Pihl förfäktade smalspårsystemet. Striden ledde till en ärekränkningsprocess, som inleddes 1877 och avslutades först 1888 med Størmers seger på alla väsentliga punkter.

Størmer hade emellertid 1878 rest till världsutställningen i Paris, där han bosatte sig och drev en träkolsfabrik efter eget patent. År 1884 återvände han hem och förestod under de följande åren byggandet av och den inledande driften av stora cellulosafabrikerna vid Moss, i Bamble och på Ranheim. Senare bodde han intill sin död i Kristiania och verkade som privat uppfinnare, främst upptagen med elektrolytiska undersökningar, till exempel beträffande framställning av soda och klor, varjämte han bedrev affärer med en av honom uppfunnen och efter honom uppkallad apparat för inhalation av läkemedel, beskriven i hans broschyr Fredrik Størmers norske inhalator (1891).

Størmer hade en idealistisk tro på Norges industriella utveckling genom vattenkraft, vilken fick honom att satsa sin förmögenhet på denna. Han testamenterade sina tillgångar till Nansen-Fondet och till Det Norske Samlaget.

Källor

Noter

Norska ingenjörer under 1800-talet
Norska uppfinnare
Födda 1839
Avlidna 1900
Män
Salmonsens
Ingenjörer från Trondheim
Friedrich Haug

Friedrich Haug kan syfta på följande personer:

*Friedrich Haug (1761–1829), tysk skald
Friedrich Haug (1908–2004), tysk domare
Friedrich Haug (poet)

Johann Christoph Friedrich Haug, född den 9 mars 1761, död den 30 januari 1829, var en tysk skald.

Haug, som var hovråd och bibliotekarie i Stuttgart, var en alsterrik epigramförfattare (Gedichte i urval, 1827 och 1840) och 1807–1817 redaktör av Cottas "Morgenblatt".

Källor

Noter

Tyska poeter under 1700-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1700-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyskspråkiga författare
Tyska bibliotekarier
Tyska ämbetsmän
Personer från Baden-Württemberg
Män
Födda 1761
Avlidna 1829
Tjärnviks Trä AB

Tjärviks Trä AB, var ett sågverk i Gnarp som grundades 1925. Hette ursprungligen Aktiebolaget Tjärnviks Snickerifabrik.

Historia 
Företaget etablerades år 1925 av Alfred Andersson och Anders Berglund under firma Andersson & Berglund. År 1933 övertog Alfred Andersson företaget som ensam ägare och ändrade firmanamnet till Tjärnviks Snickerifabrik, Alfr. Andersson. Åren 1938–1939 uppfördes nya fabrikslokaler vilket var den första byggnaden på den plats där företaget nu ligger.

Under åren 1945–1963 utfördes sedan i olika etapper till- och ombyggnader med bland annat monteringsverkstad för snickerier, sågbyggnad, hyvleri, pannhus med ångcentral samt personalutrymmen. 1957 ombildades företaget till aktiebolag. Mellan åren 1965 och 1974 investerades cirka 10 miljoner kronor i byggnader och maskiner.

Samarbetsavtal upprättades år 1972 med Snickeriprodukter A/B Edsbyn, vilket innefattade att hela produktionen av snickerier levererades till nämnda företag. Ett långsiktigt rullande samarbetsavtal upprättades vid årsskiftet 1972/1973 med Aktiebolaget Iggesunds Bruk, innebärande att Iggesund köpte alla trävaror från Tjärnvik som ej förbrukades i den egna snickeriproduktionen samt den cellulosaflis som Tjärnvik producerar, dessutom byten av råvaror.

År 1964 uppgick omsättningen till 2,5 miljoner kronor och företaget sysselsatte 60 stycken anställda. År 1974 var omsättningen 25 miljoner kronor och antal anställda 135 stycken. År 1977 såldes snickeridelen till SP-snickerier i Edsbyn, som drev verksamheten i cirka fem år. Tjärnviks Trä AB såldes 1998 till Persson Invest. I ett samarbete mellan SCA och Persson Invest bildades den 1 juni 2010 Gällö Timber, som omfattade sågverken Gällö Såg i Gällö, Tjärnviks Trä i Gnarp och Jämtlamells sågverk i Stugun.

Den 1 december 2011 kom beskedet att Tjärnviks Trä avvecklas. Företaget lades ner under 2012.

Sågverkets produktion har successivt ökat från nivån;

Externa länkar 
 Gallotimber.se

Företag bildade 1925
Ej längre existerande svenska trävaruindustrier
Mercedes-Benz R231

Mercedes-Benz R231 (eller Mercedes-Benz SL-klass) är en gran turismo tillverkad av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz mellan 2012 och 2020.

Versioner:

Referenser

Externa länkar
 Officiell pressrelease. 

R231
Bakhjulsdrivna fordon
Maya Sar

Maja Sarihodžić, född 12 juli 1981 i Tuzla som Maja Hodžić, mer känder under sitt artistnamn Maya Sar, är en bosnisk sångerska.

Karriär 

Hon har varit med som körsångerska i Eurovision Song Contest för Bosnien-Hercegovina, både 2004 för Deen och 2011 för Dino Merlin. Hennes första singel "Nespretno" släpptes i mars 2010 och blev framgångsrik även utomlands. 

Hon komponerar låtar även till andra artister. Hennes man är producenten Mahir Sarihodžić. Hon är även grundaren till ett regionalt projekt mot livmoderhalscancer och har blivit prisad för detta.

Hon arbetar på sitt debutalbum.

Eurovision Song Contest 2012 

År 2012 representerade hon Bosnien och Hercegovina i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan. Hon deltog i den andra semifinalen den 24 maj med låten Korake ti znam. Hon tog sig vidare till finalen som hölls den 26 maj. Där hamnade hon på 18:e plats med 55 poäng.

Diskografi

Singlar 

2010 - "Nespretno"
2012 - "Korake ti znam"

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats
Deltagarprofil på eurovision.tv

Bosniska popsångare
Födda 1981
Kvinnor
Levande personer
Artister som representerat Bosnien och Hercegovina i Eurovision Song Contest
Personer från Tuzla
Deltagare i Eurovision Song Contest 2012
Tacuara

Tacuara är en falangistisk/fascistisk rörelse som uppstod i Argentina mot slutet av 1950-talet. I början av 1960-talet kom rörelsen att splittras i sinsemellan olika fraktioner. Med tanke på den fascistiska och högerextrema bakgrunden är det förvånansvärt att vissa Tacuara-fraktioner kom att få en omfattande vänsterprägel. Andra fraktioner av rörelsen tog till sig peronismen, antingen i en "höger"- eller "vänsterform". Således kan den vänsterextremistiska gerillagruppen Montoneros härledas tillbaka till Tacuara, med åren övergick man till en mer vänsterbetonad form av peronism. Likaledes på den andra ytterligheten av höger-vänster skalan; den högerextremistiska terroristgruppen Alianza Anticomunista Argentina (AAA), som betonade högertendenserna inom peronismen. Båda dessa grupper framträdde under 1960- och 1970-talen, då de kaotiska förhållandena i Argentina, ledde att de förde ett formligt inbördeskrig mot varandra. Båda grupperna är ansvariga för åtskilliga våldsdåd som kidnappningar och mord.

Organisationer i Argentina
Politik i Argentina
Nyfascistisk terrorism
Jonás Ramalho

Jonás Ramalho Chimeno, född 10 juni 1993 i Barakaldo (Baskien) är en spansk fotbollsspelare, med ursprung från Angola. Han spelar för Malaga CF i andra spanska ligan.

Klubbkarriär 
Jonás Ramalho gick med i Athletic 2003, och har med åren byggt sig upp i farmarlagen Baskonia och Bilbao Athletic. Den 20 november 2011 gjorde han debut i ligan med ett inhopp i 85:e minuten mot Sevilla FC. 2013 blev Ramalho inlånad till spanska klubben Girona FC. Juni 2019 lämna Ramalho Girona FC, men återvände den 20 augusti på ett treårskontrakt

Referenser

Externa länkar 
Jonás Ramalho på transfermarkt.co.uk

Spanska fotbollsspelare
Spelare i Athletic Bilbao
Spelare i CD Baskonia
Födda 1993
Män
Levande personer
Holsljunga kyrka

Holsljunga kyrka är en kyrkobyggnad i kyrkbyn Holsljunga i Svenljunga kommun. Den tillhör sedan 2014 Mjöbäck-Holsljunga församling (tidigare Holsljunga församling) i Göteborgs stift.

Historia
Tidigare har det funnits en medeltida kyrka. Den närmast föregående var byggd 1732 och ombyggd 1804, men arbetet var dåligt utfört och en nybyggnad aktualiserades efter några decennier. Prästen och väckelsepredikanten Jacob Otto Hoof bodde och verkade i närheten. Han var komminister i Svenljunga, men bodde i Floghult i Holsljunga. Han ligger begravd på kyrkogården.

Kyrkobyggnad
Dagens kyrka, som är byggd av murarmästaren Johan Wennberg från Sandhults socken 1834 och invigdes 1835, är byggd i nyklassicistisk stil. Den har restaurerats åren 1865, 1892, 1932, 1966 och 1995. Textilkonstnären Elisabet Brenner, då boende i Holsljunga, svarade för färgsättningen vid den senaste renoveringen.

Inventarier

Dopfunt av sandsten tillverkad under senare delen av 1100-talet eller början av 1200-talet i en del. Höjd: 66 cm. Den tillhör en grupp funtar i södra Västergötland med förenklade ringkedjor. Cuppan är rundad och avslutas nedtill av en kraftig vulst och rundad fot med skrånande undersida. Cuppans liv har ringkedjor och foten flätornament. Centralt uttömningshål. Omfattande skador.
 Predikstol tillverkad 1834 av Johannes Andersson i Mjöbäck, som avviker från hans andra verk genom att korg och tak är rektangulära och framsidan välvd. Man tror att möjligen delar av en äldre predikstol från 1810 kan ingå.
 Vid 1932 års restaurering målade konstnären Einar Forseth en ny altartavla. Den gamla altartavlan hängdes upp på södra långväggen. 
 De två äldsta ljuskronorna är från kyrkans byggnad 1834

Klockor
Storklockan göts 1787 och omgöts 1872. Den har inskriptionen: Besök Guds helgedom, lev tålig, vis och from Samt tänk på död och dom!.
Lillklockan är även den gjuten 1787 och har en inskription som börjar: O, store Gud, låt detta ljud mång tusen, tusen samla...

Orglar
Kyrkan första orgel var byggd 1826 av Mårten Bernhard Söderling. Den överflyttades från den gamla till den nya kyrkan.
1902 tillkom en ny orgel byggd av Salomon Molander.
1977 installerades dagens orgelverk byggt av Tostareds Kyrkorgelfabrik bakom Söderlings ljudande fasad från 1826. Instrumentet har sexton stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Bildgalleri

Referenser

 Mjöbäcks pastorats webbplats
 Svenska kyrkan i Holsljunga

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Svenljunga kommun
Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader invigda 1835
1835 i Sverige
En läkares ansvar

En läkares ansvar (originaltitel: Green Light) är en amerikansk film från 1937. Den regisserades av Frank Borzage och huvudrollen som kirurgen Dr. Newell Page spelades av Errol Flynn. Filmen är baserad på en roman av Lloyd C. Douglas, på svenska utgiven med titeln Ödesdigert misstag.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska filmer 1937
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av Frank Borzage
Jacob Smith Jarmann

Jacob Smith Jarmann, född 30 maj 1816 i Nord-Fron, död 29 mars 1894 i Kristiania, var en norsk ingenjör och gevärskonstruktör.

Jarmann tog 1840 officersexamen som privatist, men fick inte fast anställning, varför han beslutade sig för att inrikta sig på det mekaniska området, trots att Norge då varken hade tekniska undervisningsanstalter eller mekaniska verkstäder. För sin teoretiska utbildning var han hänvisad till självstudier och för den praktiska till att ta anställning som maskinist ombord på statens ångfartyg.
 
Efter sin sista sjöresa som förste maskinist med ångkorvetten "Nidaros" till Medelhavet 1852–53 anlade Jarmann i Kristiania tillsammans med Prosper Nørbech en liten mekanisk verkstad med ett hyvleri för maskinell förädling av trälast (1855). År 1857 övergick denna verkstad till aktiebolaget Nylands mekaniske verksted, vars föreståndare Jarmann och Nørbech var intill 1878, då verkstaden övertogs av ett nytt bolag.

Från 1867 till sin död var han ledamot av den kungliga besiktningskommissionen för passagerarångfartyg. Han inlade även förtjänst om de första planerna (1874–75) till Nordbanen (en del av nuvarande Gjøvikbanen). Mest känd inom och utanför Norge blev han, då han från 1877 på allvar återupptog sin tidiga ungdoms försök (från 1838) till konstruktion av ett nytt enkelladdningsgevär och senare konstruktionen av Jarmanns 10,15 mm repetergevär, vilket efter en rad provskjutningar av den svensk-norska unionens gevärskommission föreslogs till beväpning av unionsarméerna och därefter genom kunglig resolution av den 28 mars 1887 påbjöds till beväpning av det norska infanteriet (senare ersatt av Krag-Jørgensens gevär).

Källor 

Norska ingenjörer
Personer från Nord-Frons kommun
Födda 1816
Avlidna 1894
Män
Salmonsens
Ulf Nordlander

Ulf Mikael Nordlander, född 12 november 1949 i Nordingrå, är en svensk pensionerad officer i Armén.

Militär karriär
Nordlander blev fänrik i Armén 1972. Han befordrades till löjtnant 1974, till kapten 1975, till major 1983, till överstelöjtnant 1989, till överste 1992 och till överste av 1:a graden 1996.

Nordlander inledde sin militära karriär i Armén vid Norrlands signalbataljon (S 3), där han tjänstgjorde åren 1972–1983. År 1984 tjänstgjorde han vid Försvarets materielverk (FMV). Åren 1985–1990 tjänstgjorde han vid Övre Norrlands militärområdesstab. Åren 1990–1992 tjänstgjorde han som bataljonschef vid Norrlands signalregemente (S 3). Åren 1992–1994 var han regementschef för Norrlands signalregemente (S 3). Åren 1994–1996 var han kårchef för Norrlands signalkår (S 3). Åren 1996–1999 var han chef för Operationsledningen vid Norra militärområdesstaben (Milo N). Åren 1999–2000 var han försvarsområdesbefälhavare (Fobef) för Norrbottens försvarsområde (Fo 63). Åren 2000–2004 var han stabschef och ställföreträdande chef för Norra militärdistriktet (MD N). Åren 2004–2009 var han chef för Teknikdivision vid Försvarsmaktens logistik (FMLOG). Åren 2009–2010 var han chef för Försvarsmaktens logistik (FMLOG). Åren 2011–2012 tjänstgjorde han vid Högkvarteret i arbetsgruppen Regional Ledning. Då han var en av de få kvarvarande officerare med bakgrund som försvarsområdesbefälhavare, fick han i uppdrag med ledda arbetet med att organisera de fyra militärregionerna, vilka sedan bildades den 1 januari 2013. Efter 43 års tjänstgöring, lämnade Nordlander Försvarsmakten i juni 2012. 

Nordlander har i perioden 2012-2019, samt från 2021 och fortfarande jobbat med stöd i olika former till Försvarsmakten som inhyrd konsult via ROTE Consulting AB.

Nordlander har sedan 2001 varit ordförande i S 3 Kamratförening. Föreningen har genom ett frivilligt och engagerat arbete givit ut ett Historieverk 2020, tillika minnesbok.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Överstar i svenska armén
Svenska regementschefer
Försvarsområdesbefälhavare
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Personer från Nordingrå socken
Födda 1949
Levande personer
Män
Lamothe

Lamothe är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Joseph Lamothe
 Louis Lamothe

 Lamothe, Haute-Loire
 Lamothe, Landes

Franska efternamn
Jenny Madestam

Jenny Elisabeth Madestam, född Hjorth den 12 februari 1974 i Södertälje församling, Stockholms län, är en svensk statsvetare verksam som universitetslektor vid Södertörns högskola och som docent vid Försvarshögskolan.

Hon är dotter till departementsrådet Lars Hjorth och socionom Elisabeth Schönberg och gift med ekon. dr Andreas Madestam.

Madestam disputerade år 2009 vid Stockholms universitet med doktorsavhandlingen En kompispappa och en ytlig djuping. Partieliters ambivalenta partiledarideal. I sin forskning har hon fokuserat på politiskt ledarskap och partiledarskap, med frågor om hur den ideala ledaren ser ut, liksom vem som blir politisk ledare och hur. Madestam har efter disputation forskat om ledarrekrytering i svenska partier och författat en bok utifrån en studie av detta i socialdemokraterna, moderaterna och miljöpartiet (Hur blir man vald? Om partiledarskiften i tre svenska partier). Hon forskar även om sociala medier och politiskt ledarskap liksom delat ledarskap i skolans och partipolitikens värld.

Madestam är krönikör på kvällstidningen Expressens ledarsida.

Bibliografi 
2009 – En kompispappa och en ytlig djuping: partieliters ambivalenta partiledarideal (Statsvetenskapliga institutionen, Stockholms universitet).
2014 – Hur blir man vald? Om partiledarskiften i tre svenska partier. (Liber AB).

2020 – Lojal ordningsvakt och nyttig hjälpare: om rollkonflikter mellan Försäkringskassans handläggare och sjukskrivande läkare. (Södertörns högskola). Skriven tillsammans med Sayran Eliassi.
2022 – Maktens kvinnor (Albert Bonniers förlag).

Källor

Externa länkar 

 Jenny Madestams webbplats vid Stockholms universitet
 Jenny Madestams blogg

Svenska statsvetare
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Födda 1974
Kvinnor
Levande personer
Personer från Södertälje
Personer verksamma vid Södertörns högskola
Personer verksamma vid Försvarshögskolan