kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Johan Löfgren

Erik Johan Löfgren, född 15 maj 1825 i Åbo, död där 10 december 1884, var en finländsk målare.

Biografi
Löfgren studerade vid Konstakademien i Stockholm 1842–52, debuterade med sitt första originalarbete Den heliga Cecilia 1848, försökte sig på inrådan av Fredrik Cygnæus med Döbeln vid Jutas (endast skissen blev färdig), målade Psyke (1851), vistades i Düsseldorf 1853–58, där han påverkades mest av Theodor Hildebrandt. Där målade han bland annat altartavlan Jesus i örtagården (1854) och Hagar i öknen (1858). 

Efter fyra års vistelse hemma i Finland begav Löfgren sig 1862 till Paris och målade bland annat Drömmar (salongen 1863, nu i Finska Konstföreningen) och Italienska med tamburin (1864). Av de historiska eller romantiska motiv, som han drömde över, fullbordade han 1863 Erik XIV och Karin Månsdotter (den sinnessjuke kungen slumrande med huvudet i Karins knä, sedan hon påträffat honom i skogen, i Finska Konstföreningen). Åren 1865–79 vistades Löfgren i hemlandet och reste 1879 till München, där han 1881 drabbades av ett slaganfall, som helt berövade honom arbetsförmågan. 

Löfgren blev mycket berömd som porträttmålare; bland porträtten kan nämnas självporträtt (från akademitiden i Stockholm 1844, i Finska Konstföreningen), Fredrik Cygnæus (ett av dem på Helsingfors universitet), Johan Ludvig Runeberg (flera, ett av 1861 sammastädes), Carl Gustaf Estlander (1864) och Zacharias Topelius (1872). Löfgren är välrepresenterad i Finska Konstföreningen och Åbo museum äger bland annat Den heliga Cecilia.

Han tilldelades Litteris et Artibus 1866.

Referenser

Noter

Källor 

Finländska målare under 1800-talet
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1825
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Talkin' to Me

"Talkin' to Me" är en R&B-låt framförd av den amerikanska sångerskan Amerie, skriven och komponerad av Rich Harrison till Ameries debutalbum All I Have (2002).

I "Talkin' to Me" sjunger framföraren om en djup förälskelse. I refrängen sjunger sångerskan; "Just ain't no need for words to speak/Cause every touch/Be talkin talkin talkin to me". Låten är i midtempo och innehåller element av smooth jazz. "Talkin' to Me" gavs ut som en marknadsföringssingel från Ameries skiva under sensommaren år 2002 på dubbel A-sida med "I'm Coming Out". Låten valdes senare ut som officiell uppföljare till huvudsingeln "Why Don't We Fall In Love". "Talkin' to Me" hade premiär den 8 oktober 2002. Låten adderades av många amerikanska radiostationer men kom aldrig upp i någon högre radiopublik vilket ledde till en 23:e plats på Billboards radiolista. "Talkin' to Me" noterades för första gången på en 23:e plats på Bubbling Under Hot R&B/Hip-Hop Songs. I slutet av oktober nådde låten sin topp position på USA:s officiella R&B-lista Hot R&B/Hip-Hop Songs, en 18:e plats. Produktionsduon Trackmasters spelade in en remixversion av låten, "Talkin' to Me (Trackmasters Remix)", med Amerie och rapparen Foxy Brown. Remixversionen inkluderades på 12" vinylsinglar vilket senare hjälpte låten att ta sig in på Billboard Hot 100. Där klättrade låten som högst till en 51:a plats.

Musikvideon till "Talkin' to Me" regisserades av Dave Meyers. Videon hade stor framgång och nådde en 11:e plats på BET enligt Billboards Video Monitor.

Format och innehållsförteckningar

 Amerikansk dubbel-A-sida med "I Just Died"
"Talkin' to Me" – 3:54
"I Just Died" – 3:29

 Amerikansk CD-singel
"Talkin' to Me" (Album Version)
"Talkin' to Me" (Album Edit)
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix featuring Foxy Brown)
"Talkin' to Me" (Instrumental)
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix - Instrumental)

 Amerikansk 12" vinyl/maxisingel
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix - Clean featuring Foxy Brown) – 3:35
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix featuring Foxy Brown) – 3:35
"Talkin' to Me" (Remix featuring Jakk Frost) – 3:50
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix - Instrumental) – 3:35
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix - No Rap) – 3:34
"Talkin' to Me" (Mark Ronson Sunshine Remix) – 3:49
"Talkin' to Me" (Mark Ronson Sunshine Remix - Instrumental) – 3:49
"Talkin' to Me" (Trackmasters Remix - A Cappella featuring Foxy Brown) – 3:31

Topplistor

Referenser

Noter

Musiksinglar 2002
Låtar framförda av Amerie
Järpens kapell

Järpens kapell är en kyrkobyggnad i Järpen i Jämtland. Den tillhör Undersåkers församling i Härnösands stift.

Kyrkobyggnaden 
Kapellet uppfördes 1981 efter ritningar av arkitekt Rolf Bergh. Dess föregångare, en kyrksal från 1952, tjänar idag som församlingshus och är sammanbyggt. Kyrkorummet markeras genom sitt branta sadeltak täckt av blå plåt. Fasaderna är klädda med faluröd träpanel. En klockstapeln tillkom 1981.

År 1994 genomgick kapellet en interiör ombyggnad under ledning av arkitekt Helena Tallius-Myrman. Kyrkorummet har träpanelade väggar, ett vinklat trätak samt golv av konststen. Väggarna är vitmålade. Rummet är möblerat med lösa stolar.

Inventarier
Takets dekormålning, glasmålningarna och altarskåpet är utförda av Åke Pallarp.

Källor
Hållén, Agneta, Nya svenska kyrkor III. Rapport RAÄ 1997:1. Stockholm 1998.
Undersåkers församling
Bebyggelseregistret Riksantikvarieämbetet

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Åre kommun
Kyrkobyggnader invigda 1981
Kapell i Sverige
1981 i Sverige
Kalkbräken

Kalkbräken (Gymnocarpium robertianum) är en växtart i familjen ormbunksväxter.

Externa länkar 
 
 Den virtuella floran

Ka Växtindex
Ormbunksväxter
Bergens rådhus

Bergens rådhus () är en byggnad  på Rådhusgaten 10 i staden Bergen i Vestland fylke i västra Norge. Det är säte för Bergens kommuns administration och politiska styre. Kommunfullmäktige (norska: bystyret) sammanträder dock i det gamla rådhuset från 1500-talet. Byggnaden ritades av Erling Viksjø som vann arkitekttävlingen 1953. Byggnaden ändrades efter protester mot rivningar av äldre bebyggelse och minskade i omfång. Byggarbetena startade först 1971 och byggnaden var klar 1974. Byggnaden har en fasad av naturbetong.

Källor

Externa länkar
 Docomomo
 Rådhuset har fått miljøsertifikat

Byggnader och anläggningar i Bergen
Arvid Liljelund

Emanuel Arvid Liljelund, född 20 januari 1844 i Nystad, död där 21 juli 1899, var en finländsk målare. 

Liljelund var först skräddargesäll, kom 1863 i lära hos målaren Robert Wilhelm Ekman i Åbo, blev sedermera elev i Finska Konstföreningens ritskola i Helsingfors samt studerade i Düsseldorf 1866–69. Hemkommen blev han lärare i Konstföreningens skola. Han besökte sedan flera gånger utlandet, huvudsakligen Düsseldorf och München, men även Paris. Från 1891 var han lärare i ritskolan i Åbo. 

Liljelund valde sina motiv från allmogelivet och lade särskilt stor vikt på den etnografiska troheten. Hans teknik står på Düsseldorfskolans grund. Bland hans tavlor kan nämnas Förberedelse till kyrkfärd (1872, Finska Konstföreningen), Hemkomsten från läsförhöret (1877), Inköp av Säkylädräkter (1878, Finska Konstföreningen, som även äger En psalmsjungande man, porträtt av Ferdinand von Wright och Liljelunds självporträtt). Åbo museum äger En kappseglare och Slottsinteriör.

Källor

Externa länkar 
 

Genremålare
Finländska målare under 1800-talet
Personer från Nystad
Födda 1844
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Progress M-31

Progress M-31 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 5 maj 1996 och dockade med Mir den 7 maj. Farkosten lämnade rymdstationen den 1 augusti 1996 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1996 i Ryssland
Rymdfartsåret 1996
Mir
Pino Presti

Pino Presti, (pseudonym för Giuseppe Prestipino Giarritta) född  23 augusti 1943 i Milano, är en italiensk  basist, arrangör, kompositör, dirigent och producent. Han har svart bälte av 5:e dan i  Shotokan Karate.

Pino Presti började väldigt ung med musik, först som basgitarrist och senare även som  arrangör, dirigent, kompositör och producent. 
Bland hans samarbeten i olika musikstilar, jazz, pop, funk och soul, hittar vi namn som: Mina (Italiens mest berömda sångare),  Gerry Mulligan,  Astor Piazzolla,  Quincy Jones,  Wilson Pickett,  Shirley Bassey,  Franco Cerri,  Maynard Ferguson,  Aldemaro Romero,  Stéphane Grappelli och många andra. Han anses som en av Italiens viktigaste arrangörer/dirigenter.

Referenser

Bibliografi 
 Mina, storia di un Mito raccontato, Nino Romano, Rusconi pub., 1986
 Dizionario della canzone italiana, Gino Castaldo), Curcio pub., 1990
 Mina, Mito e Mistero, Nino Romano, Sperling & Kupfer pub., 1996
 Mina, i mille volti di una voce, Romy Padoano, Arnoldo Mondadori pub., 1998
 Divina Mina, Dora Giannetti, Zelig pub., 1998
 The Jazz Discography, by Tom Lord, The Thomas Lord pub., 2009 (Musician list)
 The Gerry Mulligan Collection, by Craig Hanley, Barnes & Noble pub.
 Knight Library's Jazz Collection, by Douglas Room, UO Libraries pub. 2009
 Franco Califano. Non escludo il ritorno, Salvatore Coccoluto,  Imprimatur pub., 2014
 La Storia della Disco Music, Andrea Angeli Bufalini / Giovanni Savastano, Hoepli pub., 2019
 Mina, Una Voce Universale, Luca Cerchiari,  Mondadori pub., 2020
 Night fever: Les 100 hits qui ont fait le disco, Belkacem Meziane, Le Mot et le reste pub., 2020
 Astor Piazzolla - Una vita per la musica, María Susana Azzi,  Sillabe pub., 2021

Externa länkar

 Pino Presti officiell webbplats

Italienska jazzmusiker
Italienska basister
Italienska kompositörer
Italienska dirigenter
Italienska musikproducenter
Män
Karate
Levande personer
Födda 1943
Personer från Milano
Progress M-32

Progress M-32 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 31 juli 1996 och dockade med Mir den 2 augusti. Farkosten lämnade rymdstationen den 2 augusti 1996 för att återigen docka med stationen den 3 september 1996. Farkosten lämnade rymdstationen en sista gång den 20 november 1996 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1996 i Ryssland
Rymdfartsåret 1996
Mir
Progress M-33

Progress M-33 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 19 november 1996 och dockade med Mir den 22 november. Farkosten lämnade rymdstationen den 6 februari 1997.
Den 4 mars 1997 misslyckades Progress M-33 att åter docka med rymdstationen.
Farkosten brann upp i jordens atmosfär den 12 mars 1997.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1996 i Ryssland
Rymdfartsåret 1996
Rymdfartsåret 1997
Mir
Progress M-34

Progress M-34 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket, från Kosmodromen i Bajkonur, den 6 april 1997 och dockade med Mir den 8 april. Farkosten lämnade rymdstationen den 24 juni 1997. Farkosten brann upp i jordens atmosfär den 2 juli 1997.

Kollision
Den 25 juni 1997 skulle Progress M-34 åter docka med rymdstationen. Farkosten kolliderade med modulen Spektr och dess solpaneler, Spektr punkterades och förblev trycklös tills rymdstationen skrotades 2001.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
1997 i Ryssland
Rymdfartsåret 1997
Mir
Resa till nattens ände

Resa till nattens ände (originaltitel: Voyage au bout de la nuit) är en roman från 1932 av den franske författaren Louis-Ferdinand Céline. Den är en svartsynt pikareskroman, berättad på ett provokativt och nyskapande sätt. 1999 framröstades som den nummer sex på Le Mondes lista med 1900-talets 100 böcker.

Handling och stil 
Handlingen följer den svartsynte Ferdinand Bardamu. Tid och plats är första världskriget, det koloniala Afrika, som fabriksarbetare i Detroit och som läkare i en fattig Parisförort.

Verkligheten skildras via berättarens – Bardamus – aggressivt subjektiva och nyckfulla språk. Det är inte heller själva handlingarna som står i centrum, utan mer själva berättandet. Det litterära språket var för sin tid revolutionärt, våldsamt och med en vulgär prägel. Resultatet blir att fokus läggs på jaget och det inre medvetetandet, och dess gestaltande av den absurda och omvälvande värld som huvudpersonen befinner sig i.

Boken är fritt självbiografisk och hämtade inspiration från Célines eget liv. Även han var läkare och uppvuxen i en fattig förort till Paris.

Mottagande och översättningar 
Romanen var Louis-Ferdinand Célines skönlitterära debut. Den gjorde sensation med i sin karaktär som en svartsynt pikareskroman, skriven i stark motsats till den tidens litterära normer. För Céline uttryckte boken hans avsky för samtidens litterära etablissemang. Det har ansetts att det var årets skandal att boken inte fick Goncourtpriset; den tilldelades dock Prix Renaudot.

Resa till nattens ände har fortsatt att fascinera, och 1999 listades den som nummer sex i Le Mondes läsaromröstning av 1900-talets 100 böcker. 1988 utkom en version flitigt illustrerad av serieskaparen Jacques Tardi, som vid denna tid blivit känd för sina svartsynta beskrivningar av bland annat första världskriget och tidigt 1900-tal. Tardi hade då även tecknat omslagen till en mängd franska pocketutgåvor av Célines böcker.

Boken gavs ut på svenska 1971 och i översättning av C.G. Bjurström. År 2013 gavs en nyöversättning av Kristoffer Leandoer ut. Totalt har boken översatts till ett trettiotal språk.

Se även 
 Århundradets 100 böcker enligt Le Monde

Källor 

Skönlitteratur 1932
Franska debutromaner
Franska romaner
Franskspråkig litteratur
Första världskriget i skönlitteratur
Mariane van Hogendorp

Mariane Catherine van Hogendorp, född 1834, död 1909, var en nederländsk socialreformator. Hon grundande och drev NPV, en inflytelserik kvinnoorganisation för bekämpande av prostitution, tillsammans med sin syster Anna van Hogendorp mellan 1883 och 1909. Hon var också medlem av den holländska organisationen för kvinnlig rösträtt från dess grundande år 1894 och Nederländernas representant i den internationella kvinnorörelsen 1900.

Källor
 http://www.historici.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Hogendorp_van

Födda 1834
Avlidna 1909
Kvinnor
Nederländska kvinnorättskämpar
Personer i Nederländerna under 1800-talet
Nederländska rösträttskvinnor
Xiangshan

Xiangshan kan syfta på följande orter i Kina:

Xiangshan, Guilin, är ett stadsdistrikt i Guilin i Guangxi-provinsen;
Xiangshan, Huaibei, är ett stadsdistrikt i Huaibei i Anhui-provinsen;
Xiangshan, Ningbo, är ett härad som lyder under Ningbos storstadsområde i Zhejiang-provinsen;
Zhongshan, som tidigare var ett härad i Guangdong-provinsen.
 Xiangshan (köping i Kina, Inre Mongoliet)
 Xiangshan (socken i Kina, Henan)
 Xiangshan (socken i Kina, Jiangsu)
 Xiangshan (köpinghuvudort i Kina, Jiangsu Sheng, lat 32,19, long 119,53)
 Xiangshan (sockenhuvudort i Kina, Beijing Shi, lat 39,99, long 116,20)
 Xiangshan (köpinghuvudort i Kina, Anhui Sheng, lat 31,66, long 118,59)
 Xiangshan (köpinghuvudort i Kina, Jiangxi Sheng, lat 28,95, long 115,98)
 Xiangshan (köpinghuvudort i Kina, Jiangxi Sheng, lat 27,56, long 116,03)
 Xiangshan (sockenhuvudort i Kina, Jiangxi Sheng, lat 24,94, long 115,81)
 Xiangshan (sockenhuvudort i Kina, Jiangsu Sheng, lat 31,23, long 120,40)

WP:Projekt Kina
Anna van Hogendorp

Anna van Hogendorp, född 1841, död 1915, var en nederländsk författare och socialreformator. Hon var tillsammans med sin syster Mariane Catherine van Hogendorp grundare av kvinnoorganisationen NPV 1884.

Källor
 http://www.historici.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Hogendorp

Födda 1841
Avlidna 1915
Kvinnor
Nederländska kvinnorättskämpar
Nederländska författare under 1800-talet
Lindesnes fyr

Lindesnes fyr är en norsk fyrplats belägen på Norges sydligaste fastland, Neset i Vest-Agder fylke. Platsen markerar inträdet till Skagerrak från Nordsjön. Det är Norges äldsta fyrplats, den första fyren tändes redan 1655. Nya fyrtorn byggdes sedan 1725, 1822, och 1854. Ruinen av 1822 års fyr finns kvar. Det nuvarande järntornet byggdes 1915 men använder en stor Fresnellins från 1854 års fyr.

Sedan 2003 är fyren helt automatiserad och fyrvaktarbostaden är omgjord till museum, som har öppet varje dag under sommaren och på helger resten av året.

Källor
Fyrens webbplats
Rowlett Russ Lighthouse Directory, engelska

Vidare läsning

Galleri

Fyrar i Norge
Lindesnes kommun
Sigfrid Keinänen

Sigfrid August Keinänen, S.A. Keinänen, född 7 februari 1841 i Kuopio, död 25 september 1914 i Lembois, var en finländsk målare. 

Keinänen, som hade bondeföräldrar, genomgick Jyväskylä folkskollärarseminarium till 1867, blev då elev vid Finska Konstföreningens ritskola i Helsingfors, varefter han studerade vid akademierna i Köpenhamn och Stockholm (1869–72). Från 1892 var han teckningslärare i Helsingfors. 

Keinänen målade landskap, figurstycken, folkscener, motiv ur "Kalevala" (Kullervos klagan, 1896, Finska Konstföreningens galleri). Han utgav Bilder ur Kalevala (1895 ff.).

Källor

Externa länkar 

Finländska målare
Födda 1841
Avlidna 1914
Män
Personer från Kuopio
Ugglan
Stockholms enskilda bank, Hornsgatan

Stockholms enskilda bank vid Hornsgatan 1-3  är en kontorsbyggnad uppförd mellan 1913 och 1915 i kvarteret Jupiter större på Södermalm i Stockholm. Byggherre var Stockholms enskilda bank och arkitekt Ivar Tengbom ritade byggnaden medan Hesselman & Bergström uppförde det. Byggnaden dominerar hörnet av hörnet mot Götgatan och med sitt höga torn även omgivningens stadsbild.

Arkitektur 

Ivar Tengbom gestaltade fasaderna rustikalt med mörkrött Helsingborgstegel och röd granit. Husets brutna gavel mot Götgatan visar släktskap med dansk och nordtysk tegelarkitektur. Mot Hornsgatan märks tre stora takkupor, även de med brutet tak. Ankarjärn och ett burspråk med småspröjsiga fönster för tanken till svenskt 1600-tal. Komplexet domineras av ett högt torn med kopparklädd tornhuv och förgylld tornspira. I bottenvåningen fanns bankhallen samt butiker, bland annat Feith's konsert-kafe, en filial av Feiths konditori.

Banklokalen var placerad i bottenvåningens hörn. Lokalen är ornamentalt smyckad med kalksten som kontrasterar mot ljust putsade väggar och tak. Ett blåskimrande kakel klädde tidigare det svagt välvda bankvalvet. Kakelbeklädnaden förstördes dessvärre i samband med att banken flyttade 1972.

Totalt avvikande ter sig Byggnad för Sparbankernas bank, som förlänger komplexet mot väst med adress Hornsgatan 5-7. Det uppfördes 1962 till 1963 efter ritningar av AOS Arkitekter (Magnus Ahlgren, Torbjörn Olsson och Sven Silow). De valde en fasad helt i koppar och glas med kraftigt accentuerade vertikala band.

Bilder

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 , sida 105
, sida 425

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Södermalm
Byggnader ritade av Ivar Tengbom
Tidigare bankbyggnader i Sverige
Vesa

Vesa är ett albanskt och ett finskt manligt förnamn. Det är även ett finskt efternamn.

Vesë betyder dagg på albanska.

Personer

Förnamn
Vesa Hakala – finländsk backhoppare
Vesa Luma – kosovoalbansk sångerska
Vesa-Matti Loiri – finländsk artist, sångare, musiker och komiker
Vesa Toskala – finländsk ishockeymålvakt
Vesa Viitakoski – finländsk ishockeyspelare

Efternamn
Heikki Vesa – finländsk astrolog, siare och medium

Teknik 
VESA, akronym för en standardisering

Referenser

Fotnoter 

Albanska namn
Finska namn
Betsy Perk

Christina Elisabeth "Betsy" Perk, född 1833, död 1906, var en nederländsk författare och socialreformator. 

Hon var dotter till den välbärgade industrialisten Aderiannus (Adrian) Perk och Lessina Elizabeth Fisher. Som alla döttrar i överklassfamiljer undervisades hon i konst. Hon var verksam som författare från 1852, då hon publicerade noveller i tidningarna, och gav ut sin första roman 1864. 

Året 1866-67 drabbades Perk av en uppslagen förlovning, sin fars död och förlusten av sin ekonomiska trygghet. Detta väckte hennes intresse för kvinnors rättigheter. Hon arbetade främst för tillgång till utbildning och fler yrken för kvinnor, särskilt de från hennes egen samhällsklass. Perk var särartsfeminist. Som talorgan grundade hon de första tidningarna för feministiska tidningarna i Nederländerna, 1869 och 1870. 

Under denna tid ansågs det vara oanständigt för kvinnor att synas offentligt. För att motverka denna attityd grundade Perk år 1871 en förening som arrangerade offentliga utställningar av kvinnors arbeten och samtidigt erbjöd yrkeskurser: Arbeid Adelt. Perk kom dock i konflikt med andra medlemmar och avsattes som ordförande 1872. År 1873 gjorde hon en uppmärksammad feministisk föreläsningsturné med Mina Kruseman. Efter detta avslutade Perk sitt feministiska arbete och ägnade sig åt sitt skrivande. 

Hon levde 1880-1890 i Belgien. 1874 stödde hon offentligt frågan om kvinnlig rösträtt och 1894 blev hon medlem i föreningen för kvinnlig rösträtt, men spelade aldrig någon större roll där. 

Betsy Perk ihågkoms främst för sitt arbete som pionjär, då hon grundade de första tidningarna och föreningarna för kvinnors rättigheter i Nederländerna.

Källor
 http://www.historici.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Perk

Födda 1833
Avlidna 1906
Kvinnor
Nederländska kvinnorättskämpar
Personer i Nederländerna under 1800-talet
Nederländska författare
Lista fyr

Lista fyr är en norsk fyrplats belägen på Ytre Listalandet, halvön Lista i Farsunds kommun, Vest-Agder fylke. Fyrplatsen grundlades 1836 och är en angöringsfyr som markerar den mycket farliga udden till inloppet mot Listafjorden. Havet kring platsen är en av Norges största skeppskyrkogårdar. Det första fyrtornet var ett koniskt torn byggt i granit. Man fann dock inte detta tillräckligt och 1853 byggdes ytterligare två granittorn vilket gjorde platsen till en trippelfyr! Detta behövdes för att särskilja Lista från andra närliggande fyrplatser. 1874, beslöts att ta bort två fyrar då ny teknik gjort att man kunde särskilja fyrarna med blinkningar. Det äldre tornet blev av med lanterninen och ett av de nyare flyttades till Halten nära Trondheim. Den kvarvarande fyren har lyst sedan dess, på 1930-talet blev den elektriskt driven. Den nuvarande linsen installerades 1914. År 2003 blev fyrplatsen helt automatiserad, och platsen har fått ett museum som tillsammans med fyrtornet är öppet för besökare under sommarmånaderna. Det finns en väderstation på platsen, och sedan 1990 finns även en fågelstation. SMHI har rapporterat vindobservationer från Lista i Sjörapporten, men platsen ingår inte längre i rapporteringen.

Galleri

Källor
Rowlett Russ Lighthouse Directory, engelska
Lista fyrs hemsida, norska

Noter

Fyrar i Norge
Farsunds kommun
Helena Mercier

Helena Mercier, född 17 oktober 1839 i Amsterdam, död där 1 februari 1910, var en nederländsk feminist och socialreformator.

Mercier var född i en förmögen familj i Amsterdam. Hon skötte sin far under hans långvariga sjukdom 1854-1861, och efter att hon avbrutit sin utbildning till lärare av hälsoskäl försörjdes hon av sina bröder. 

Mercier mötte 1870 Willem Doorenbos, som gjorde henne intresserad av kvinnors rättigheter. Efter detta gjorde hon sig känd för sina artiklar till förmån för kvinnors rättigheter, främst rätten till fler yrken och försörjningsmöjligheter. Hon grundade 1877 en högskola för kvinnor. Mercier ansåg dock att yrken var något som främst angick ogifta kvinnor, och att rösträtt endast skulle få utövas av politiskt medvetna kvinnor, samt att universitetsutbildning med män samt i vissa ämnen egentligen inte var lämpligt för kvinnor. Hon var inte engagerad i någon kvinnoorganisation, utan föredrog att arbeta ensam.

Mercier var också aktiv inom socialarbete. Åren 1887-1899 drev hon de första soppköken i Nederländerna, och hennes artiklar om undermåliga bostäder fäste allmänhetens intresse på de fattigas levnadstandard och lyfte upp frågan på politikers dagordning.

Källor
 Mercier, Helena (1839-1910) Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland

Noter

Födda 1839
Avlidna 1910
Kvinnor
Nederländska kvinnorättskämpar
Personer i Nederländerna under 1800-talet