kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gulkronad siska

Gulkronad siska (Serinus flavivertex) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulkronad siska är en färgglad fink med olivgrön rygg, svarta vingar med två gula vingband och mestadels gult på huvud och undersida. Honan och ungfågeln har mattare färgsättning i mer bruna toner och med mer streckning. Arten liknar vitbukig siska, men har tydligare vingband och saknar mustaschstreck. Sången är typiskt sisklik, en ljus och kvittrig ramsa.

Utbredning och systematik 
Gulkronad siska delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Serinus flavivertex flavivertex – Eritrea till norra Tanzania
 Serinus flavivertex sassii – sydvästra Uganda, sydöstra Kongo-Kinshasa till sydvästra Tanzania, nordöstra Zambia och norra Malawi
 Serinus flavivertex huillensis – höglänta områden i centrala Angola (norra Huambo, Huila och Bie)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Diademsiska

Diademsiska (Crithagra frontalis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter i Centralafrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Diademsiskan är en liten fink med vass näbb och kluven stjärt. Ovansidan är olivgrön, undersidan ljusgul med sparsamma strimmor. Båda könen har ett tydligt gult ögonbrynsstreck, hanen dessutom tydligt svarttecknad ansikte som gett arten dess namn. Arten liknar papyrussiskan (Crithagra koliensis) men förekommer i annan miljö än denna, är mindre streckad undertill och hanen har mer svart i ansiktet. Sången består av en snabb serie med ljusa toner.

Diademsiskan är mycket lik de nära släktingarna gråkindad siska (C. hyposticta) och smalnäbbad siska (C. citrinellides), men har tydligt tunnare näbb, bredare gult band på pannan och ostreckad fjäderdräkt hos honan. Sången är snabb och kvittrig med endast några få böjda visslingar inblandade, jämfört med den långsammare sången hos både smalnäbbad och gråkindad siska. Den senare är dessutom grå i ansiktet, ej svart, och har streckat bröst.

Utbredning och systematik 
Diademsiskan förekommer i höglänta områden i Centralafrika, från östra Demokratiska republiken Kongo till Uganda och norra Zambia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades diademsiskan tillsammans med smalnäbbad siska (C. citrinelloides) och gråkindad siska (C. hyposticta) som en och samma art.

Släktestillhörighet 
Den placerades tidigare i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Diademssiskan hittas på medelhög till hög nivå i olika typer av miljöer som skogsbryn, trädgårdar, odligsbygd, fuktiga buskmarker och skogslandskap. Den ses vanligen i småflockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Vitbrynad siska

Vitbrynad siska (Crithagra gularis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbrynad siska är en färglöst brun fink med ljust ögonbrynsstreck och ljus undersida. Den är lik vitstrupig siska, men ögonbrynsstrecket är tydligare och övergumpen brun snarare än gulaktig. Även svartkindad siska är lik, men har brunare rygg, mer dämpade mörka öronteckningar och mindre streckning på bröstet. Sången är en gladlynt och energisk blandning av upprepade toner.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad siska förekommer i södra Afrika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Crithagra gularis benguellensis – centrala Angola, västra Zambia och nordöstra Namibia
 Crithagra gularis endemion – södra Moçambique och östra Sydafrika
 Crithagra gularis gularis – sydöstra Botswana och norra Sydafrika
 Crithagra gularis humilis – södra Sydafrika
 Crithagra gularis mendosa – nordöstra Botswana, Zimbabwe och nordvästra Moçambique

Västafrikansk siska (Crithagra canicapilla) behandlades tidigare som underart till vitbrynad siska.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Gråkindad siska

{{Taxobox
| name = Gråkindad siska
| status = LC
| status_ref = 
| image = Crithagra hyposticta RWD.jpg
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Tättingar
| ordo = Passeriformes
| familia_sv = Finkar
| familia = Fringillidae
| genus_sv = 
| genus = Crithagra
| species_sv = Gråkindad siska
| species = C. hyposticta
| taxon = Crithagra hyposticta
| taxon_authority = (Reichenow, 1904)
| synonyms = Serinus hypostictus'
}}

Gråkindad siska (Crithagra hyposticta) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. 

 Utseende och läte 
Gråkindad siska är en liten fink med vass näbb och kluven stjärt. Ovansidan är olivgrön och undersidan ljusgul med viss streckning. Arten liknar diademsiskan, men överlappar knappt i utbredningsområde och skiljer sig genom avsaknad av tydligt ögonbrynsstreck och hos hanen svart ansikte. Sången är en snabb ramsa med högfrekventa kvittringar och visslingar.

 Utbredning och systematik 
Gråkindad siska förekommer i östra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Crithagra hyposticta hyposticta – förekommer från sydöstra Kenya och Tanzania till Malawi
 Crithagra hyposticta brittoni – förekommer i sydöstra Sydsudan och västligaste Kenya

Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus'').

Levnadssätt 
Gråkindad siska hittas på medelhög till hög nivå i olika typer av miljöer, som skogsbryn, trädgårdar, jordbruksmark, fuktiga buskmarker och skogslandskap. Den ses vanligen i små flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Papyrussiska

Papyrussiska (Crithagra koliensis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i papyrusträsk i östra Kongo-Kinshasa, Uganda, Rwanda, västra Kenya, Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på floden Koli i Lango-distriktet,  Uganda.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Proteasiska

Proteasiska (Crithagra leucoptera) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Arten är endemisk för sydvästra Kapprovinsen i Sydafrika, där den främst lever av växten protea, som den fått sitt trivialnamn ifrån.

Utseende och läte 
Proteasiskan mäter 15–16 cm och har en mycket kraftig blekt rosagrå näbb. Den är en oansenlig fågel som ofta håller sig dold och främst uppmärksammas på sitt lockläte "tri-li-loo". I adult dräkt har den gråbrun ovansida och huvud, vit strupe och dubbla vita vingband. Ett något ljusare ögonbrynsstreck ger den en bister uppsyn. Undersidan är ljusare gråbrun, vitare mot undergumpen, med mörka streck. Könen är lika medan ungfåglar har kraftigare streckad undersida. Sången är hög och varierad med drillar och mycket härmningar.

Utbredning och systematik 
Den förekommer endemiskt i områden med växten protea i bergstrakter och på hedar i sydvästra Kapprovinsen i Sydafrika. Dess utbredningsområde sträcker sig inte till kusten.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den, liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med exempelvis gulhämpling (S. serinus) varför de istället placeras i släktet Crithagra.

Ekologi 
Proteasiskan bygger ett öppet skålformat rede av fina grenar och växtmaterial som fodras med växtdun. Boet placeras i en tät buske. Den är mindre sällskaplig än många andra närbesläktade arter, och tenderar att uppträda ensamma eller i par, och endast sällsynt i mindre grupper. Den håller sig mest i tät vegetation och är svår att få syn på. När den väl flyger upp landar den snabbt igen. Den lever främst på frön från olika arter av protea, men även från korgblommiga växter, halvgräs och andra växter. Den äter även mindre mängder frukt, nektar och skott. Ibland atr den även insekter.

Status och hot 
Proteasiskan har en rätt stor världspopulation som uppskattas bestå av mellan 250 000 och 600 000 vuxna individer. Den tros dock minska i antal, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Sydafrika
Vitgumpad siska

Vitgumpad siska (Crithagra leucopygia) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitgumpad siska är en liten (10–11,5 cm) fink med konformad näbb och, som namnet avslöjar, en tydlig vit övergump. Fjäderdräkten i övrigt är i stort sett enfärgat ljust grå brun, med brunare fläckare och streck på ovansidan samt ett ljusbeige vingband. Undersidan är gråaktig eller beigefärgad från haka till bröst, något brunfläckad på strupe och bröst, medan resten av undersidan är vitaktig. Lätet är okänt, sången en serie med dämpade men behagliga och klara visslingar och drillar.

Utbredning och systematik 
Vitgumpad siska delas in i två underarter med följande utbredning:
 Crithagra leucopygia riggenbachi – förekommer från Senegal till västra Sudan
 Crithagra leucopygia leucopygia – förekommer i östra Sudan, norra Eritrea, västra och centrala Etiopien, Sydsudan, nordostligaste Demokratiska republiken Kongo (norra ändan av Albertsjön) samt nordvästra Uganda

Vissa urskiljer även underarten pallens med förekomst i Niger.

Släktestillhörighet 
Den placerades tidigare ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med till exempel gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Vitgumpad siska hittas i låglänta torra och öppna områden, som buskmarker, savann, jordbruksmark och trädgårdar. Den ses vanligen i par eller tillsammans med andra finkar och astrilder, framför allt savannsiskan (Crithagra mozambica). Fågeln födosäker på marken och i högt gräs, på jakt efter olika sorters frön, bland annat hirs. Den häckar mellan september och mars, i södra Niger och Nigeria även i juli–augusti.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till fåtalig.

Namn 
I burfågelsammanhang har arten kallats ädelsångare.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Kipengeresiska

Kipengeresiska (Crithagra melanochroa) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kipengeresiskan är en stor fink med stor och svullen näbb. Ovansidan är mörkbrun och undersidan vit med kraftiga längsgående streck. Runt ögat syns vita teckningar. Arten liknar något gulbrynad siska, men är större med kraftigare näbb och saknar gult i fjäderdräkten. Sången består av en snabb blandning av visslande och skallrande toner.

Utbredning och systematik 
Kipengeresiskan förekommer i Rungwebergen och i Udzungwabergens nationalpark i södra Tanzania.

Släktestillhörighet 
Arten placeras ofta i släktet Serinus men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Kipengeresiskan är en sällsynt och lokalt förekommande fågel i bergstrakter. Där ses den i skog, skogsbryn och frodiga buskmarker.

Status och hot 
Arten har ett begränsat utbredningsområde och tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanzania
Jemensiska

Jemensiska (Crithagra menachensis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar som förekommer i ett begränsat område på sydvästra Arabiska halvön.

Kännetecken

Utseende 
Jemensiskan är en liten (11-12 cm), färglös fink med konisk näbb och rätt långa vingar. Den har gråtonad brun ovansida, brun övergump och fint streckad undersida. Jemensiskan är mycket lik arabsiskan (Crithagra rothschildi) som den delar utbredningsområde med, men denna är gråare ovan, mer storhövdad, satt, kortvingad och långstjärtad samt har grön övergump, mörkare ansikte och större och inte lika spetsig näbb. Jemensiskan har vidare något tydligare ögonbrynsstreck och ett mörkt mustaschstreck samt är renare under. Den är också mer flocklevande och saknar arabsiskans beteende att röra på stjärten. Könen är lika.

Läten 
Jemensiskans läte är ett tiii-oo, med första tonen utdragen. I flykten hörs ett gråsiskelikt duiip eller ett kvittrande tui-tui-tui-tui. Sången beskrivs som tjiu-tji-tji-tjui.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer på sydvästra Arabiska halvön, i sydvästra Saudiarabien, västra Jemen (österut till 48° östlig bredd) och allra sydvästligaste Oman. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Jemensiskan förekommer i torra och steniga områden med endast lite växtlighet, ofta högre upp än arabsiskan, ibland även utmed sluttningar och klippavsatser i byar och städer. Arten lever av olika sorters frön som den söker efter lågt i vegetationen eller på marken. Den ses i små flockar, ibland med jemenhämpling (Linaria yemenensis).

Släktestillhörighet 
Jemensiskan placerades tidigare i släktet Serinus men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal i huvudsak afrikanska arter endast är avlägset släkt med till exempel gulhämpling (S. serinus).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn menachensis syftar på distriktet Menacha (= Manakhah) i Jemen.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Arabiska halvön
Svartkindad siska

Svartkindad siska (Crithagra mennelli) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i skogsområden i delar av södra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Svartkindad siska är en medelstor brun fink med kraftigt streckad fjäderdräkt. Den har tydligt tecknat ansikte med streckad hjässa, vitt ögonbrynsstreck och en bred svart fläck genom ögat som gett arten dess namnet. Den är lik både miombosiska och vitbrynad siska, men har mycket tydligare och mer kontrasterande ansiktsteckning. Sången är vacker och musikalisk, en stigande och fallande serie med visslingar och drillar. Lätet återges i engelsk litteratur som ett hårt "chu-we-dit".

Utbredning och systematik 
Svartkindad siska förekommer i Brachystegia-skogar från östra Angola till Moçambique. Arten placerades tidigare i släktet Serinus men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Frederic Philip Mennell (1880-1966), brittisk mineralog, konsulterande geolog, politiker och grundande curator av Rhodesia Museum i Sydrhodesia/Zimbabwe.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Etiopiensiska

Etiopiensiska (Serinus nigriceps) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Etiopiensiska är en vacker fink, hos hanen med svart huvud och kroppen olivgrön och gul. Honan är mattare i färgerna och kraftigt streckad, dock i mindre utsträckning undertill. Båda könen har svarta vingar med tydliga vita vingband. Honan kan förväxlas med gulkronad siska eller smalnäbbad siska, men saknar ögonbrynsstreck och är genomgående mörkare med tydligare vingband och begränsad streckning undertill. Sången är en snabb räcka med kvitter och visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i norra och centrala Etiopien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Etiopiensiska hittas i bergstrakter i olika miljöer som skogsbryn, gräsmarker, hedar, jordbruksområden och kring bebyggelse, ofta i små flockar.

Status 
Arten har ett rätt begränsat utbredningsområde, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Etiopien
Rödpannad gulhämpling

Rödpannad gulhämpling (Serinus pusillus) är en liten, bergslevande asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Den rödpannade gulhämplingen är med en kroppslängd på 11,5-12,5 centimeter lika liten som sin släkting gulhämplingen (Serinus serinus) men är i sin adulta dräkt helt ogenomkännlig med det svarta huvudet och den lysande röda pannan. I övrigt ger den ett mörkt intryck genom att vara kraftigt streckad i svart och med en svart kort knubbig näbb. Övergumpen är dock beigegul. Könen är i princip lika, men honan ofta mindre svart och har streckad övergump. Ungfågeln är huvudsakligen kanelbrun.

Läten 
Fågeln lockar med en puttrig, munter, kvittrig och näpen drill. Sången är frenetiskt kvittrande, som en snabb version av sången hos steglits.

Utbredning 
Arten förekommer i bergstrakter från Mindre Asien till västra Kina, i mer detalj från Turkiet till södra Kaukasus, norra Irak och Iran samt från södra Turkmenistan österut till sydöstra Kazakstan och västra Kina (nordvästa och västra Xinjiang, sydvästra Xizang) och söderut till Afghanistan och norra Indiska subkontinenten. Utanför häckningstid ses den även söderut till Libanon, norra Israel och sydvästra Syrien.

Den har även påträffats tillfälligt i Grekland, Bulgarien, Jordanien, Egypten samt på Cypern.

Systematik 
Genetiska studier visar att rödpannad gulhämpling är närmast släkt med levantsiskan (S. syriacus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödpannad gulhämpling är en social och oftast oskygg men rastlös fågel. Den häckar i bergsskogar bestående av björk, tall, en, gran, lärk och pil, gärna i skogskanter. Den påträffas även i områden med ensnår och berberisbuskar på öppna bergssluttningar och över trädgränsen, liksom i områden med rhododendron samt kring alpängar, raviner och branter. Den häckar från april till augusti och lägger tre till fem ägg i ett prydligt skålformat bo i en klippskreva, lågt i en buske eller högre upp i en trädklyka.

Utanför häckningstid är rödpannad gulhämpling i huvudsak stannfågel eller flyttar i höjdled. Den ses då i liknande miljöer som under häckningen, men även trädgårdar och fruktträdgårdar nära bebyggelse eller jordbruksområden. Den livnär sig främst av frön, frukt, växtmaterial och ibland småinsekter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde, en stor population och den globala populationstrenden är stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). I Europa tros det häcka mellan 280.000 och 845.000 par, och även den europeiska populationen anses vara stabil.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i palearktiska regionen
Miombosiska

{{Taxobox
| name = Miombosiska
| status = LC
| status_ref = 
| image = 
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Tättingar
| ordo = Passeriformes
| familia_sv = Finkar
| familia = Fringillidae
| genus_sv = 
| genus = Crithagra
| species_sv = ’Miombosiska| species = C. reichardi
| taxon = Crithagra reichardi
| taxon_authority = (Reichenow, 1882)
| synonyms = 
 Serinus reichardi
 Reichardsiska
}}Miombosiska''' (Crithagra reichardi) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. 

 Utbredning och systematik 
Miombosiskan förekommer i sydöstra Demokratiska republiken Kongo, Zambia, Tanzania, Malawi och norra Moçambique. Traditionellt inkluderas höglandssiskan (C. striatipectus), men denna urskiljs allt oftare som egen art. 

 Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus'').

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Paul Reichard (1845-1938), tysk ingenjör, geograf och samlare av specimen i Östafrika 1880-1884.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen