kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svarvadardalssagan

Svarvadardalssagan (Ohlmarks: Svarvdölasagan, isl. Svarfdæla saga) är en av islänningasagorna. Den utspelar sig i Svarvadardalen, som är en liten trång dalbygd, gränsande till Eyjafjordsdalen, på norra Island. Handlingen utspelar sig på 900-talet innan kristendomens införande.

Handling
Sagan berättar om koloniseringen av Svarvadardalen. Den återger strider och uppgörelser mellan olika släkter i samband därmed. Sagan spänner över tre generationer och börjar i Norge. Först berättas om landnamnsmannen Torstein Svarvad, vars far levde under Harald Hårfager. Torstein utför stora hjältedåd och gifter sig med götajarlen Herröds vackra dotter. De får två söner, varav en blir jarl i Götland. Den yngre, Karl den röde, flyttar till Island tillsammans med Torstein. Den största delen av sagan berättar om Karl den rödes strider med bygdens hövding, Ljotolf gode. Den sista delen av sagan handlar om Karl den rödes son, Karl omäle, och den sistnämndes öden, resor och till slut försoning med Ljotolf och hans son Valla-Ljot.

Tillkomst, manuskript och översättning
Den första Svarvadardalssagan skrevs under första delen av 1200-talet, och nämns i Landnamsboken. Den versionen har förlorats, och den som nu finna är skriven i början av 1300-talet. Den finns enbart i pappershandskrifter, och flera kapitel av den ursprungliga sagan är försvunna. Sagan trycktes först i Köpenhamn år 1830, som en del av Íslendinga sögum II. bindi.

Sagan är översatt till svenska av Åke Ohlmarks (1964).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser
Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 8, s. VIII. Reykjavík 1947.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 4, s. 9-10. Steinviks bokförlag 1964.

Externa länkar
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Klubbsprötad bastardsvärmare

Klubbsprötad bastardsvärmare (Zygaena minos) är en fjäril i familjen bastardsvärmare.

Kännetecken
Klubbsprötad bastardsvärmare har ett vingspann på 28 till 39 millimeter. Den har sammanflytande bandformade röda fläckar på de annars gråsvarta framvingarna med metallisk glans i grönt och blått. Bakvingarna är röda med smal mörk kant. Antennerna är klubbformade och relativt breda vilket skiljer arten från den smalsprötade bastardsvärmaren. Larven är vitaktig med svarta fläckar. Kokongen är båtformad och glänsande ljusgrå eller gulbrun och sitter på ett grässtrå eller på en sten nära marken.

Utbredning
Den klubbsprötade bastardsvärmare finns i Centraleuropa vidare österut genom Ukraina och Turkiet till norra Iran. I Sverige finns den i östra Skåne, östra Småland samt på Öland.

Levnadssätt
Den klubbsprötade bastardsvärmaren lever på torra blomrika ängsmarker ofta på kalkhaltig sandig mark. Flygtiden är i Sverige från slutet av juni till slutet av juli. Larven lever på bockrot. De övervintrar som larver, troligtvis flera vintrar.

Referenser

Externa länkar

Bastardsvärmare
Valla-Ljots saga

Valla-Ljots saga (isl. Valla-Ljóts saga) är en av islänningasagorna. Den utspelar sig i Svarvadardalen, som är en liten trång dalbygd, gränsande till Eyjafjordsdalen, på norra Island. Handlingen utspelar sig under åren 985-1010. Den utgör en fortsättning på den äldre Svarvadardalssagan.

Handling
Sagan handlar om samröret och bråket mellan Ljotolf godes son Valla-Ljot och Svarvadardalens hövdingaätt å ena sidan, och Gudmund den mäktige på Möðruvellir och den andra.

Tillkomst, manuskript och översättning
Sagan är skriven under första hälften av 1200-talet och finns enbart i pappershandskrifter. Sagan trycktes först i Köpenhamn år 1830, som en del av Íslendinga sögum II. bindi.

Sagan är översatt till svenska av Åke Ohlmarks (1964).

Se även
Islänningasagor
Sagalitteratur
Islands historia

Referenser
Guðni Jónsson: Íslendinga sögur, band 8, s. IX. Reykjavík 1947.
Åke Ohlmarks: De isländska sagorna, band 4, s. 13-14. Steinviks bokförlag 1964.

Externa länkar
Sagan i originaltext på Icelandic Saga Database

Islänningasagorna
Nu tändas tusen juleljus (album med Anna-Lena Löfgren)

Nu tändas tusen juleljus är ett julalbum av Anna-Lena Löfgren, utgivet i november 1972 på LP . På albumomslaget syns ett äpple .

Låtlista

Sida A 
Nu tändas tusen juleljus (Emmy Köhler)
Juletid, välkommen hit
Han håller världen i sin hand
Ett under har skett
Kommen i herdar
I julegranen ljusen brinner
 O du saliga, o du heliga
Blott en dag, ett ögonblick i sänder

Sida B 
Klockorna sång
Ave Maria
Kling klocka, klinge-linge-ling	
En ton från himlen
Ovan där
Dotter Sion, fröjda dig

Källor

Album av Anna-Lena Löfgren
Julmusikalbum 1972
Svenska julmusikalbum
Svenskspråkiga julmusikalbum
Elizabeth Montagu

Lady Elizabeth Montagu, född 2 oktober 1718, död 25 augusti 1800, var en politiskt aktiv brittisk konstmecenat och salongsvärdinna, författarinna och adelsdam. Hon är känd som grundaren av Blåstrumporna.

Hon var en av tre döttrar till Matthew Robinson och Elizabeth Drake Robinson och dotterdotter till Conyers Middleton; hennes syster Sarah Scott skulle komma att bli författarinna. Föräldrarna var oftast frånvarande, men hon stod nära sin syster och fick en osedvanligt hög utbildning. Som vuxen lärde hon känna lady Margaret Harley, som hon brevväxlade med. I Harleys salong i London lärde hon känna många viktiga profiler i det brittiska kulturlivet under 1730-talet, så som till exempel poeten Edward Young och filosofen Gilbert West.

Montague förklarade år 1738 till Harley att hon inte hade en längtan efter män eller äktenskap. Hon betraktade äktenskapet som en konvention och tvivlade på att det var möjligt att älska en man. Hon gifte sig dock 1742 med adelsmannen, kolgruvemagnaten och godsägaren Edward Montagu. Äktenskapet var ett resonemangsparti utan passion, men hon älskade djupt sin son John (1743-1744) och hans död var en svår sorg, som gjorde henne religiös. Hon upprätthöll ett kamratligt förhållande till maken men fick inga fler barn. Montagu beskrivs som en skicklig affärskvinna. 

Elizabeth Montagu organiserade "litterära frukostar" med bland andra Gilbert West och George Lyttelton, vilka omkring år 1760 hade växt till stora och välbesökta salonger med kvällsunderhållning. Kortspel och sprit var förbjudna på dessa tillställningar, som blev kända som "blåstrumpornas" sammankomster. År 1770 hade hennes salong blivit den kanske främsta i London. Bland hennes gäster fanns Samuel Johnson, sir Joshua Reynolds, Edmund Burke, David Garrick och Horace Walpole. 

Att presenteras i hennes salong innebar ofta finansiellt stöd, och bland de som mottog ett sådant bidrag fanns Elizabeth Carter, Hannah More, Frances Burney, Anna Barbauld, Sarah Fielding, Hester Chapone, James Beattie och Anna Williams. Även salongskollegan Hester Thrale besökte ibland hennes salong. Montagu var inte Blåstrumpornas ledande medlem, men intog stor prestige i egenskap av sällskapets grundare och stöd. Då den döende Laurence Sterne reste till Frankrike tog hon hand om hans papper, och hon var även en understödjare av Bishop Percy's Reliques of Ancient English Poetry. Hon höll inte bara salong i London utan även under sina vistelser i Bath.

Hon publicerade sig som författare anonymt; först 1777 satte hon ut sitt eget namn i sin publikation. En brytning inträdde med 1777 Samuel Johnson sedan hon kritiserat hans verk "Preface to Shakespeare" i sitt eget författarskap. Hon skötte maken under hans sjukdom de sista åren före hans död 1775, men vägrade att ge upp sitt oberoende. Året därpå adopterade hon sin föräldralöse brorson Matthew Robinson som blev henne arvinge.

Verk
 Dialogues of the Dead (1760)
 An Essay on the Writings and Genius of Shakespear (1769)

Källor 

Födda 1718
Avlidna 1800
Kvinnor
Salongsvärdar
Brittisk adel
Brittiska författare
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Nu tändas tusen juleljus (olika betydelser)

Nu tändas tusen juleljus kan syfta på:

Nu tändas tusen juleljus – svensk julsång från 1898, skriven av Emmy Köhler
Nu tändas tusen juleljus (album av Anna-Lena Löfgren) – från 1972
Nu tändas tusen juleljus (album av Agnetha Fältskog & Linda Ulvaeus) – från 1981
Nu tändas tusen juleljus (album av Åsa Jinder) – från 2008
Kållereds socken

Kållereds socken i Västergötland ingick i Askims härad, ingår sedan 1971 i Mölndals kommun och motsvarar från 2016 Kållereds distrikt.

Socknens areal är 24,63 kvadratkilometer varav 23,60 land. År 2000 fanns här 7 086 invånare.  Tätorten Tulebo samt tätorten Kållered med sockenkyrkan Kållereds kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Kållereds församling och för de borgerliga frågorna bildades Kållereds landskommun. Landskommunen uppgick 1971 i Mölndals kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Kållered, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Askims härad. De indelta båtsmännen tillhörde 2:a Bohusläns båtsmanskompani.

Geografi och natur

Kållereds socken ligger söder om Mölndal kring Tulebosjön. Socknen är utanför några dalar en kuperad skogsbygd.

Sandsjöbacka naturreservat som delas med Fässbergs och Lindome socknar ingår i EU-nätverket Natura 2000. Största insjö är Finnsjön som delas med Råda socken i Härryda kommun.

Sätesgårdar var Sagereds herrgård och Ekens herrgård.

Fornlämningar
Några boplatser och två hällkistor från stenåldern har påträffats. Från järnåldern finns stensättningar, en domarring och en fornborg.

Befolkningsutveckling
Befolkningen minskade från 532 1810 till 487 1820 varefter den ökat ganska regelbundet till 6 791 1990.

Namnet
Namnet skrevs 1421 Kollarud och kommer från en gård. Efterleden innehåller ryd, 'röjning'. Förleden kan innehålla mansnamnet Kolle, 'han som är utan hår' eller kulle.

Referenser

Externa länkar

Kållereds socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Indelningar i Mölndals kommun
Socknar i Askims härad
Kållereds församling

Kållereds församling är en församling i Mölndals och Partille kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Mölndals kommun i Västra Götalands län (Västergötland) och ingår i Mölndals pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1977 annexförsamling i pastorat med Fässbergs församling (Mölndal) som moderförsamling. Församlingen utgjorde sedan från 1977 till 2014 ett eget pastorat. Församlingen ingår sedan 2014 i Mölndals pastorat.

Kyrkor 
Kållereds kyrka
Apelgårdens kyrka

Se även 
 Kållereds socken

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Mölndals kommun
Afrojack

Nick van de Wall, fullständigt namn Nick Leonardus van de Wall, men  mest känd under sitt artistnamn Afrojack, född 9 september 1987 i Spijkenisse, är en nederländsk DJ och musikproducent. Han gjorde sin första hit 2008 med låten "Drop Down (Do My Dance)" med The Partysquad. 2010 släpptes även hiten "Take over control" som Afrojack gjorde tillsammans med Eva Simons. Afrojack är känd för sin dutch house, ljusa och snabba toner som lätt förknippas med trance och rave. Även Afrojacks låt "Doing It Right", som släpptes av Spinnin' Records, blev en hit. Afrojack släppte år 2011 låten "Give Me Everything", tillsammans med Pitbull, Ne-Yo och Nayer. 23 januari 2012 släppte Afrojack och Shermanology låten "Can't Stop Me".

Diskografi

Album 
Forget the World (2014)

EP:s 
 Lost & Found (2010)
 Lost & Found 2 (2011)
 It's a Matter Of... (2013)
 NLW EP (as NLW) (2015)

Referenser 

Nederländska musiker
Födda 1987
Levande personer
Män
Mononymt kända personer
Wiesner

Wiesner:
 Gustaf Samuel Gottfried Wiesner
 Julius Wiesner
 Maria Charlotte Michelle Wiesner
Helgonet (film)

Helgonet (engelska The Saint) är en amerikansk action-thriller från 1997 i regi av Phillip Noyce med Val Kilmer i huvudrollen som Simon Templar. Filmen hade Sverigepremiär den 16 maj 1997 och baseras på den brittiska TV-serien Helgonet från 1962 till 1969.

Handling
Simon Templar, en föräldralös pojke som växte upp i en katolsk skola i fjärran östern, har vare sig någon riktig familj eller riktigt hem. Men som vuxen har han blivit en elegant gentlemannatjuv som kallar sig själv "The Saint" (Helgonet). Han befinner sig nu i Moskva för att stjäla ett mikrochip från den ryske miljonären Ivan Tretjak. Ivan, som är en fullblodsnationalist, planerar att åstadkomma en oljekris i Moskva för att gripa makten i den redan kalla staden. Simon, som grips på bar gärning av Tretjaks son Ilja, får i uppdrag att stjäla en formel från den amerikanska forskaren Dr. Emma Russell som ska ge människorna en tryggare framtid. Men uppdraget blir svårare än vad Simon hade tänkt sig, då han börjar bli kär i Dr. Russell.

Om filmen
Filmen är inspelad bland annat på Röda torget i Moskva, Ryssland och i Kent, London, Pinewood Studios samt Oxfords universitet i England.

Rollista (urval)
 Val Kilmer - Simon Templar
 Elisabeth Shue - Dr. Emma Russell
 Rade Šerbedžija - Ivan Tretjak
 Valeri Nikolajev - Ilja Tretjak
 Henry Goodman - Dr. Lev Botvin
 Alun Armstrong - Inspector Teal
 Michael Byrne - Vereshagin
 Jevgenij Lazarev - President Karpov

Externa länkar
 
 
  
 

Filmer 1997
Amerikanska actionthrillerfilmer
Moskva på film
London på film
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Filmer i regi av Phillip Noyce
Engelskspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Filmer från Paramount Pictures
Gribbylunds kapell

Gribbylunds kapell är ett kapell som tillhör Täby församling i Stockholms stift. Kapellet ligger i ett villaområde nära Gribbylunds centrum i Täby kommun.

Kyrkobyggnaden
Gribbylunds kapell, som till stor del liknar en större trävilla, invigdes 1937 som allianskapell. 1985 övertogs kapellet av Täby församling och en stor renovering genomfördes då under ledning av arkitekt Uno Söderberg. Kapellet nyinreddes och samtidigt uppfördes ett församlingshus, efter ritningar av samma arkitekt. Kapellet återinvigdes 1990. Byggnaden, med stomme av trä, vilar på en gjuten betonggrund och har tre våningsplan. I källarvåningen finns lokaler för ungdomsverksamhet. I bottenvåningen är kyrkorummet och en mindre samlingssal inrymda. I övervåningen finns distriktsexpeditionen med kontor. Ytterväggarna är klädda med vitmålad locklistpanel och yttertaket är ett sadeltak belagt med tvåkupigt lertegel. På östra gavelns taknock finns ett litet kopparkors. Huvudentrén finns på södra sidan.

Kyrkorummet har en öst-västlig orientering där ingången ligger öster och koret i väster. Korväggen är dekorerad med en relief i trä som symboliserar korset, törnekronan och de fem såren.

Öster om kapellet finns klockstapeln som invigdes 1993.

Inventarier
 Altarbordet tillsammans med den övriga inredningen är utförd efter ritningar av Uno Söderberg.
 Längst bak i kyrkorummet finns en violett dopfunt med fyra vinkelställda ben som bär upp en åttakantig cuppa. I cuppan finns en fördjupning för dopskålen. Funten är placerad i en nisch som ursprungligen var avsedd för en kamin.
 Orgeln med fem stämmor är byggd 2018 av den holländska orgelbyggaren Henk Klop och är byggd enligt barockens klangideal. Den tidigare orgeln från 1990 är byggd av Sune Fondell på Ålems Orgelverkstad. Den skänktes 2020 till Sankt Ilians katolska kyrka i Enköping.
 På väggarna finns lampetter utförda år 2000 av Birgitta Zetterström.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, sidan 56, Svenska kyrkan, Stockholms stift, 
 Våra kyrkor, sidan 711, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Gribbylunds kapell, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Text: Niss Maria Legars, Foto: Anna Ulfstrand

Externa länkar
 Täby församling

Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader i Täby kommun
Kapell i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1990
1990 i Sverige
Parfläckig rocka

Parfläckig rocka (Leucoraja naevus) är en fiskart tillhörande familjen egentliga rockor som finns i östra Atlanten. Den kallas också blomrocka och fläckrocka.

Utseende 
Den parfläckiga rockan har en ovansida med beige, ljusbrun, rosa eller grå grundfärg och flera ljusa fläckar. På varje sida har den dessutom en stor, vit till ljusgul fläck med mörkt mittparti och kant. Undersidan är vit. Längs ryggen och stjärten har den två rader med kraftiga taggar. Större individer kan dessutom ha två ytterligare taggrader på stjärten. Längden når vanligen upp till 40 cm, men hanen kan som mest bli 71 cm, honan 68 cm.

Vanor 
Arten är en bottenfisk som vanligen lever på ett djup mellan 20 och 250 m, även om den kan gå ner till 500 m. Födan består av olika slags bottendjur.

Fortplantning 
Den parfläckiga rockan leker hela året. Den är äggläggande, men har ändå en regelrätt parning med omfamning. Varje år lägger honan mellan 70 och 150 ägg i form av äggkapslar. Dessa är omkring 5 – 7 cm långa och 3 – 4 cm breda och har spetsiga horn i hörnen; långa i den ena änden, korta i den andra.

Utbredning 
Arten finns i östra Atlanten från södra Norge, Kattegatt och Nordsjön, kring Brittiska öarna, via Medelhavet (med undantag för Adriatiska havet) till Marocko och Senegal. Förekomsten vid Mauretanien är osäker. Den besöker tillfälligt Sverige.

Referenser 

Rockor
Epilepsihund

Epilepsihundar är alarmerande servicehundar som hjälper människor med epilepsi. Uppgiften är att varna inför ett annalkande anfall samt larma när anfallet brutit ut. En epilepsihund kan känna av att ett anfall är på väg upp till 40 minuter innan det inträffar. Det är oklart vad det är hunden reagerar på: om hunden kan känna av att den elektriska spänningen i hjärnan förändras eller om det annalkande anfallet medför att något doftämne ändras. Hur hundarna får lära sig att markera och varna är individuellt anpassat efter vad som passar hund och ägare. I vissa fall får hunden lära sig att hämta en vattenflaska eller en medicindosa så att anfallet i bästa fall kan hävas. Hunden får även lära sig att larma när ett anfall väl brutit ut. Det kan vara att antingen uppmärksamma människor i omgivningen eller att aktivera ett mobilt trygghetslarm i tjänstetäcket.

Enligt Hjälpmedelsinstitutet fanns det under 2010 sju epilepsihundar i Sverige, och då räknades både färdigutbildade hundar och hundar under utbildning.

Noter

Källor
Hunden som förebygger sjukdomsepisoder, Manimalisrapporten 2009, Manimalis (ideell förening) 
Minimum Standards For Training Service Dogs That Respond/Alert To Seizures Or Other Medical Conditions, Assistance Dogs Europe  
Maryann Mott: Seizure-Alert Dogs Save Humans With Early Warnings, National Geographics News 2004-02-11 
Anna Lefvert: Atlas vet när matte blir sjuk, TT Spektra (publicerad i Norrbottenskuriren 2009-10-06)
Patrik Kronqvist: Hundar hjälper epileptiker, Tidningarnas Telegrambyrå (publicerad av Nyheterna.se 2009-03-12)
Christina af Ekenstam: Lavina varnar om Robert blir sjuk, Expressen 1999-01-13
Magdalena Kvarning: Varnar husse i tid, Aftonbladet 1997-03-08

Externa länkar 
 Assistanshundar Svenska Kennelklubben (SKK)
 Alarmerande servicehund Svenska brukshundklubben

Assistanshundar
Epilepsi
Karl August Dietzel

Karl August Dietzel, född 7 januari 1829 i Hanau, död 3 augusti 1884 i Marburg, var en tysk nationalekonom och politiker.

Dietzel blev 1856 privatdocent vid Heidelbergs universitet, 1859 vid Bonns universitet, 1863 e.o. professor i Heidelberg och 1867 ordinarie professor i nationalekonomi vid Marburgs universitet. 

Han var 1868–73 ledamot av preussiska deputeradekammaren, där han anslöt sig till anhängarna av en liberal handelspolitik. År 1874 uppträdde han i periodiska skrifter som en motståndare till den katedersocialistiska riktningen.

Bibliografi i urval
Das System der Staatsanleihen (1855)
Die Besteuerung der Aktiengesellschaften in Verbindung mit der Gemeindebesteuerung (1859)
Die Volkswirthschaft und ihr Verhältnis zu Gesellschaft und Staat (1864)

Källor

Dietzel, Karl August i Meyers Konversations-Lexikon (4. Auflage von 1888–1890)

Tyska nationalekonomer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Preussiska politiker
Födda 1829
Avlidna 1884
Män
Meyers
Personer från Hanau
August Franz von Haxthausen

August Franz Ludwig Maria von Haxthausen, född 3 februari 1792 i Bökendorf vid Paderborn, död 31 december 1866 i Hannover, var en tysk friherre, agronom och nationalekonom.

Haxthausen publicerade 1829 ett förtjänstfullt arbete om Nordtysklands jordbruk och fick därefter av den preussiska regeringen i uppdrag att undersöka jordbruksförhållandena i Ost- och Västpreussen samt Pommern.  År 1843 företog han, på uppdrag av tsar Nikolaj I, en resa genom Ryssland och publicerade senare resultaten av sin därunder genomförda forskning i två skrifter.

Bibliografi
Die ländliche Verfassung in der Provinzen Ost- und Westpreussen (1839) 
Die ländliche Verfassung in der Provinz Pommern (1861)
Studien über die innern Zustände, das Volksleben und insbesondere die ländlichen Einrichtungen Russlands (1847–52) 
Transkaukasia (två band, 1856)

Källor

Tyska agronomer
Tyska nationalekonomer
Tyska friherrar
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Paderborn
Födda 1792
Avlidna 1866
Män
Ugglan
Countrypärlor

Countrypärlor släpptes den 21 april 2010 och är ett studioalbum av Mona Gustafsson, främst bestående av countrycovers samt de egenkomponerade låtarna En liten bit av mitt hjärta och Hur kan du tro att jag ska glömma.

Låten "En liten bit av mitt hjärta" låg på Norska Dansbandstoppen i tio veckor medan "En liten bit av mitt hjärta" låg på Sverigetoppen i fem veckor. Somebody Else Will utmanade 2009 även på Sverigetoppen, men missade listan.

Låtlista

Live i studio
Producent – Dannis Lagerqvist
Inspelad: Liquid Studio
Mastering: Conny Ebergård, Sweton
Mixning (låt 8) Lars Rosin
Foto: Ateljé Braun AB
Design: Forma

Mattias Olofsson – Steelguitar
Marcus Persson – Gitarr

Källor
Albumkonvolutet till Countrypärlor, Mona Gustafsson, 2010

Fotnoter

Album av Mona Gustafsson
Album utgivna på Scranta Grammofon
Musikalbum 2010
Svenska coveralbum
Flerspråkiga musikalbum
Engelskspråkiga musikalbum
Svenskspråkiga musikalbum
Nibelungen (film)

Nibelungen är en stumfilmsklassiker i två delar från 1924 i regi av Fritz Lang. Den första delen heter Nibelungen Del 1. Siegfried Drakdödaren och den andra heter Nibelungen II: Kriemhilds hämnd. För manuset stod Thea von Harbou. Filmen spelades in i filmstudion i Babelsberg 1922-1924. Premiären skedde på biografen Ufa-Palast am Zoo i Berlin.

Rollista 
Margarete Schön - Kriemhild från Burgund
Paul Richter - Kung Siegfried från Xanten
Hanna Ralph - Drottning Brunhild från Isenland
Theodor Loos - Kung Gunter från Burgund
Gertrud Arnold - Drottning Ute från Burgund
Hans Carl Müller - Gerenot från Burgund
Erwin Biswanger - Giselher från Burgund
Hans Adalbert Schlettow - Hagen från Tronje
Hardy von Francois - Dankwart från Tronje
Georg John - Smeden Mime / Nibelungens dvärg Alberich / Blaodel (bror till Etzel)
Rudolf Klein-Rogge - Kung Etzel
Bernhard Goetzke - Volker från Alzey
Georg August Koch - Hildebrandt
Rudolf Rittner - Rüdiger från Bechlarn
Annie Röttgen - Dietlind från Bechlarn
Fritz Alberti - Dietrich från Bern

Externa länkar 

Filmer 1924
Filmatiseringar av dikter
Filmer baserade på europeiska myter och legender
Tyska äventyrsfilmer
Filmer i regi av Fritz Lang
Tyska stumfilmer
Filmmanus av Thea von Harbou
400-talet på film
Räden mot Alexandria

Räden mot Alexandria kan avse:

Räden mot Alexandria (1814) – ett slag år 1814 mellan Storbritannien och USA under 1812 års krig
Räden mot Alexandria (1941) – ett slag år 1941 mellan Royal Navy och italienska flottan i Medelhavet under andra världskriget
Drucker

Drucker kan syfta på:
 Peter Drucker
 Leon Drucker
 Wilhelmina Drucker