kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lits socken

Lits socken i Jämtland ingår sedan 1971 i Östersunds kommun och motsvarar från 2016 Lits distrikt.

Socknens areal är 798,20 kvadratkilometer, varav 757,80 land. År 2000 fanns här 2 829 invånare. Tätorten Lit samt småorten Klösta med sockenkyrkan Lits kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Lits socken har medeltida ursprung, på 1400-talet utbröts, eventuellt återuppstod, Kyrkås socken. 

Vid kommunreformen 1862 överfördes ansvaret för de kyrkliga frågorna till Lits församling och för de borgerliga frågorna till Lits landskommun. Landskommunen utökades 1952 och 1963 och uppgick sedan 1971 i Östersunds kommun. Församlingen uppgick 2010 i Häggenås-Lit-Kyrkås församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lit, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Jämtland. De indelta soldaterna tillhörde Jämtlands fältjägarregemente och Jämtlands hästjägarkår.

Geografi
Lits socken ligger nordost om Östersund kring Indalsälven och dess tillflöden Hårkan och Långan. Socknen har odlingsbygd utmed vattendragen och är i övrigt en mjukt kuperad myrrik skogsbygd med höjder som når 460 meter över havet.

Fornlämningar
Man har funnit cirka 35 boplatser från stenåldern. I den centrala delen av Lits socken finns ett femtontal gravhögar från järnåldern. I skogsmarkerna har man hittat ungefär 1160 fångstgropar. Lits socken har Sveriges rikaste förekomst av fångstgropar. Dessa ligger här och var i stora system som är flera kilometer långa. De antas i många fall vara från yngre järnåldern och från den tidiga medeltiden. I centrala socknen finns vidare en ruin från en medeltida kyrka. Det finns även rester av några ödegårdar från medeltiden.

Namnet
Namnet (1303 Lijth) kommer från en sjöliknande utvidgning av Indalsälven, men namnets tolkning är oklar.

Befolkningsutveckling

Se även
Lits församling
Lits tingslag

Referenser

Noter

Externa länkar

Bilder från Lits socken. Källa: Jämtlands läns museum
Lits hembygdsförening

Socknar i Jämtland
Indelningar i Östersunds kommun
Karneol

Karneol är en variant av kalcedon och en mjölkvit till orangebrun ädelsten, genom inblandad järnoxid (och järnhydrat). Den är halvgenomskinlig till genomlysande och färgen övergår ibland till rödgul eller rödbrun. Genom glödgning förstärks färgen och det svagt färgade järnhydratet omvandlas till järnoxid. Vid för stark upphettning blir stenen vit.

Förekomst
Karneolen förekommer ofta som blåsrumsfyllning i mandelsten eller sedan denna förvittrat som lösa stenar.

Den mesta karneol som bearbetats i sliperier kommer från Indien, Brasilien eller Uruguay, men den kommer även från Tyskland, till exempel vid Oberstein, samt från Sibirien.

Användning
I Sverige har karneol använts som smyckessten åtminstone sedan vikingatiden. Namnet som tillkom redan under medeltiden, påstås härlett av den först kända fyndorten, Carien, men andra härleder den till caro (kött) eller carneus (köttaktig).

I forntiden kallades mineralet sard (sarda eller sarder) antingen efter staden Sardes i Turkiet eller efter det arabiska ordet sard (gul). Juvelerarna skiljde mellan manlig karneol  (mörkröd), kvinnlig karneol (blekröd eller rödgul), sarder (kaffebrun till pomeransgul) och karneolberyll (vitgul), samt sardonyx, vilken har omväxlande svarta och vita skikt, och karneolonyx med röda och vita skikt. Dessa båda senare varianter benämns ibland som agat.

Förr graverades en mängd ”gemmer”, kaméer och intaglier i karneol, särskilt i karneolonyxen. Hos kaméerna står figurerna som vit relief på röd botten. Hos intaglierna är figurerna fördjupat ingraverade, som till exempel på sigillringar.

Källor
 Meyers varulexikon, Form, 1952

Externa länkar 

Ädelstenar
Briksdal

Briksdal är en ort i Stryns kommun i Norge. Orten är mest känd för glaciären Briksdalsbreen. Hit kommer folk från hela världen under perioden maj till september.

Orter i Sogn og Fjordane fylke
Stryns kommun
Bødal

Bødal är en glaciär i Stryns kommun i Norge. Bødalen är en arm av Jostedalsbreen som täcker stora delar av Stryns kommun. På sommaren pågår där glaciärvandring.

Glaciärer i Norge
Stryns kommun
Lista över svenskar i All Star Team vid juniorvärldsmästerskapet i ishockey

Följande är en lista över svenska ishockeyspelare i J20-VM All Star Team:

2015 - Gustav Forsling

2014 - Filip Forsberg

2013 - Filip Forsberg

2012 - Max Friberg, Oscar Klefbom

2009 - Erik Karlsson

2008 - Victor Hedman, Patrik Berglund

1998 - Pierre Hedin 

1996 - Mattias Öhlund, Johan Davidsson

1995 - Anders Eriksson

1994 - Kenny Jönsson, Niklas Sundström 

1993 - Kenny Jönsson, Peter Forsberg, Markus Näslund 

1992 - Michael Nylander 

1989 - Ricard Persson, Niklas Eriksson 

1987 - Sam Lindståhl, Ulf Dahlén 

1983 - Tomas Sandström 

1981 - Lars Eriksson, Håkan Nordin, Jan Erixon, Patrik Sundström 

1980 - Tomas Jonsson, Håkan Loob 

1979 - Pelle Lindbergh, Thomas Steen 

1978 - Mats Näslund 

1977 - Bengt-Åke Gustafsson  

svenskar i JVM All Star Team

JVM i ishockey
Certifiering

Certifiering är en standardiserad prövning, för utfärdande av ett certifikat eller intyg, som bland annat kan bestå av en licens, ett diplom eller yrkeslegitimation. Certifieringen kan utföras av ett organ, en juridisk eller fysisk person som skriftligen försäkrar att innehållet i ett dokument överensstämmer med verkligheten.

Certifiering kan utföras för personliga kunskaper eller färdigheter, eller för produkter, organisationer eller institutioner.

Etymologi 
Från tidigt 1300-tal genom från fornfranska certificat, certefiier, försäkra sig om, bevittna sanningen av. Från 1100-talets latin certificare, som bestyrker, att försäkra sig om, från latinets certus (jmfr eng certain). Tillsammans med roten facere, att göra, göra. Relaterade engelska ord certified; certifying.

Certifiering av kunskaper

Certifiering av kunskaper kan ske genom tentamen eller andra prov.

Certifiering enligt ISO-standard 
En organisation kan certifiera sig enligt en ISO-standard för att intyga att de följer kraven i den standarden. Det kallas ibland ISO-certifiering men då det finns många ISO-standarder som organisationer kan certifiera sig mot är t.ex. certifiering enligt ISO 9001 eller certifiering enligt ISO 14001. mer korrekta uttryck.

Referenser

Externa länkar 
SIS om certifiering enligt ISO
Svensk Certifiering om certifiering
Kaserngatan

Kaserngatan kan avse:

Kaserngatan, Göteborg
Kaserngatan, Helsingfors
Jonathan Hogan

Jonathan Hogan, född 13 juni 1951 i Chicago, Illinois, USA, är en amerikansk skådespelare.

Externa länkar
 
 
Internet Broadway Database

Födda 1951
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Chicago
Män
Levande personer
Remak Ramsay

Remak Ramsay, född 2 februari 1937 i Baltimore, Maryland, USA, är en amerikansk skådespelare.

Filmografi (urval)

Externa länkar

Internet Broadway Database

Födda 1937
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Baltimore
Män
Levande personer
Kenneth Welsh

Kenneth Welsh, född 30 mars 1942 i Edmonton i Alberta, död 5 maj 2022 i Toronto i Ontario, var en kanadensisk skådespelare. Han är bland annat känd i rollen som skurken Windom Earle i TV-serien Twin Peaks (1990–1991).

Filmografi i urval 

 (röst)

 (tio avsnitt)

 (miniserie)

 (sex avsnitt)

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1942
Kanadensiska skådespelare under 1900-talet
Män
Avlidna 2022
Personer från Edmonton
Kanadensiska skådespelare under 2000-talet
Alliansen för nationell återuppbyggnad

Alliansen för nationell återuppbyggnad (Verbond voor Nationaal Herstel, VNH) var ett nationalistiskt högerparti i Nederländerna, bildat 1933 och upplöst av den tyska ockupationsmakten 1941.

Grundare och partiledare var Horace Hugo Alexander van Gybland Oosterhoff. Officiellt organ var tidskriften Nationaal Herstel. Parlamentsledamot för partiet 1933-1937 var William Westerman.

Historiska politiska partier i Nederländerna
Historiska nationalistiska partier
Politiska partier bildade 1933
Politiska partier upplösta 1941
IGFA

IGFA, "International Game Fish Association", är en sammanslutning för människor som är intresserade av sportfiske över hela världen. IGFA bedriver forskning och märkning av fiskar i forskningssyfte, gör undersökningar kring fiskeverksamhet samt för register över rekordnoteringar vad gäller fiskars storlek och vikt, med mera. Huvudkontoret ligger i Florida, där sportfiske är en viktig inkomstkälla.

Akronymer
Sportfiske
Agios Georgios

Agios Georgios (grekiska Άγιος Γεώργιος, Sankt Georg) är en by och tidigare kommun på den grekiska ön Korfus nordvästra del. Det är även namnet på en mindre bosättning på ön, belägen ca 50 km söderut.

Kommunen 
Kommunen är uppdelad i 14 distrikt. Staden Agros är centralort, med en befolkning på 460 personer (år 2001). Flertalet av Agros hus byggda före 1960 är uppförda i sten. Gatorna asfalterades åren 1965–1970, och elektricitet infördes så sent som 1970.

Andra lite större samhällen är Kavvadádes (617 personer), Págoi (380 personer), Rachtádes (338 personer), Chorepískopoi (326 personer) och Afiónas (305 personer).

Bosättningen 
Den lilla orten Agios Georgios ligger bara några kilometer från Korfus södra spets, och hyser ganska få invånare. Orten som turistort är fortfarande ganska oexploaterad, trots vackra stränder och ett ganska stort restaurangutbud.

Den huvudsakliga stranden sträcker sig 2,5–3 kilometer norrut från Agios Georgios norra utkanter, och är en vid sandstrand, gott och väl 20–30 meter bred på de bredaste punkterna. På stranden finns under högsäsong både paragliding, bananbåt och jet-skis för turister, och en stor del av stranden är använd av naturister och nakenbadare. Naturisterna har ingen avgränsad del av stranden, utan använder sig av den norra delen, som ligger längst ifrån staden.

Söderut från Agios Georgios centrala delar ligger ytterligare stränder, dock inte alls lika stora som den norra. Stränderna i den södra delen är ca 50 till 400 meter långa, och är de enda stränderna i Agios Georgios där man kan hyra solstol.

Referenser

Externa länkar 
 Greek Travel Pages – Agios Georgios
 
Korfu
Orter i Joniska öarna
Spanish Town, Brittiska Jungfruöarna

Spanish Town är huvudort på ön Virgin Gorda bland de Brittiska Jungfruöarna i Västindien.

Staden
Spanish Town är belägen vid viken Thomas Bay på udden längst ned på öns sydvästra del och har ca 3 000 invånare.

Centrum utgörs av området kring den lilla hamnen och gatorna Lee Road, Little Road, North Road och Crabbe Hill Road. Det finns ett fåtal historiska byggnader som "Methodist Church" och "St. Mary’s Episcopal Church". Stadsgränsen är mycket lös och staden övergår i området The Valley som området mellan kullarna på udden ibland också kallas.

Förutom förvaltningsbyggnader, en sjukvårdsinrättning, postkontor och 1 bank finns även en rad shoppingmöjligheter främst kring hamnen.

Strax utanför söder om staden ligger även den historiska "Copper Mine National Park", en koppargruva med verkstäder och bostäder som stängde 1862.

Stadens hamn "Virgin Gorda Yacht Harbour" är ett populärt mål för större och mindre fritidsbåtar, hamnen har även dagliga färjeförbindelser med bl.a. Road Town på Tortola.

Stadens flygplats Virgin Gorda Airport (flygplatskod "VIJ") har kapacitet för lokalt flyg och ligger öster om centrum vid Taylors Bay.

Historia
Namnet härstammar troligen från de första spanska bosättarna i början på 1500-talet eller är en förvanskning av namnet "Penniston" som bosättningen också kallades.

1672 införlivades ön i den brittiska kolonin Antigua.

1680 blev den lilla staden huvudort i de Brittiska Jungfruöarna innan förvaltningen 1741 flyttades till Tortola.

Redan i början på 1500-talet bröts koppar i en rad gruvor på ön. Den bäst bevarade gruvan kallas bara Copper Mine och är idag en "National Park". Gruvan startades av engelska gruvarbetare från Cornwall och verksamheten blomstrade i början på 1800-talet fram till gruvans stängning 1862.

Idag är turism öarnas största inkomstkälla.

Externa länkar
om Spanish Town
karta över Spanish Town
bild över Spanish Town
om hamnen i Spanish Town

Brittiska Jungfruöarna
Little Cayman

Little Cayman är den minsta av de tre Caymanöarna. Den är cirka 16 kilometer lång och enbart 1,5 kilometer bred. Ön upptäcktes 1503 av Christopher Columbus.

Referenser

Caymanöarnas öar
Roxy (biograf, Gällivare)

Roxy hette de två legendariska biograferna i Malmberget och Gällivare och som drevs av Greta och Eric Hellström. Roxy i Malmberget revs i början av 1970-talet på grund av rasrisken och Roxy i Gällivare i början av 1980-talet för att ge plats åt bostadshus. I Malmberget låg biografen vid korsningen Kaptensvägen/Hertiggatan och i Gällivare vid Per Högströmsgatan. Antalet sittplatser var 207 i Malmberget och 346 i Gällivare.

I Svante Lindqvists teaterpjäs Mannen från Malmberget, med skådespelaren Göran Forsmark i huvudrollen, utspelas den fysiska handlingen på biografen Roxy i Malmberget. "På Roxy i Malmberget började alltid filmen i tid!"

Biografer i Gällivare
Kerry Von Erich

Kerry Von Erich, född 3 februari 1960, död 18 februari 1993, var wrestlingstjärna från USA. Han hette egentligen Kerry Adkisson. Han brottades under namnen "The Modern Day Warrior" och "Texas Tornado". Han kom från en stor wrestlingfamilj. Alla hans fyra bröder brottades. Idag är bara en familjemedlem vid liv, Kevin Von Erich. Alla bröderna dog av antingen överdos eller självmord. Kerry sköt sig själv 18 februari 1993 på sin pappas ranch i Texas.

Referenser 

Amerikanska fribrottare
Födda 1960
Avlidna 1993
Män
Jessie Ståhl

Jessie Lovisa Ståhl, född Hamrin 20 juli 1906 i Sandseryds landskommun, Jönköpings län, död 16 februari 1999 i Kalmar, var en svensk folkpartistisk politiker. Hon var ordförande i Folkpartiets kvinnoförbund 1962–64.

Jessie Ståhl var ett av sju barn till Felix och Lizzie Hamrin, och syster till Ruth Hamrin-Thorell och Mac Hamrin. Hon påbörjade efter studentexamen en internationell karriär på Internationella arbetsbyrån i Genève i Schweiz. Hon gifte sig med Manne Ståhl.

Källor
Liberala kvinnors webbplats

Noter

Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Kvinnor
Födda 1906
Avlidna 1999
Hamrin
Erik Lindblom

Erik August Lindblom (i riksdagen kallad Lindblom i Falun), född 20 september 1888 i Grundsunda, död 4 december 1964 i Falun, var en svensk baptistpastor, affärsman och politiker (folkpartist). 

E. A. Lindblom, som kom från en bondefamilj, var baptistpastor i Nätra 1910-1913 och 1916-1920 samt därefter i Hedemora 1920-1923. Han var direktör för AB Dala-Tidningen 1923-1938. 

Vid sidan av sitt engagemang i baptiströrelsen var han även aktiv i nykterhetsrörelsen (exempelvis som ordförande i Kopparbergs läns allmänna nykterhetsförbund) och ordförande för Svenska freds- och skiljedomsföreningen 1946-1962.

E. A. Lindblom var riksdagsledamot från den 24 oktober 1939 till 1959 års utgång för Kopparbergs läns valkrets i första kammaren. I riksdagen var han bland annat suppleant i utrikesutskottet 1954-1958 och ledamot i bankoutskottet 1945-1946. Han ägnade sig inte minst åt bostadspolitik och alkoholpolitik.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 75
 Porträttbild från sin egen kvarlåtenskap.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personligheter inom svensk baptism
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Personer från Grundsunda socken
Födda 1888
Avlidna 1964
Män
Ingrid Andrén

Ingrid Maria Andrén (född Ekengren, i riksdagen kallad Andrén i Västerås), född 10 november 1902 i Stockholms-Näs församling, Stockholms län, död 4 mars 1981 i Danderyds församling, Stockholms län, var en svensk politiker (folkpartist). 

Ingrid Andrén utbildade sig till lanthushållslärarinna och blev husmor vid Sigtunaskolan 1927 och föreståndare för husmodersskolan i Bergatorp 1931. Hon var riksdagsledamot i andra kammaren 1953–1956 för Västmanlands läns valkrets och var i riksdagen bland annat suppleant i allmänna beredningsutskottet 1954–1956. I riksdagen engagerade hon sig bland annat i skolfrågor samt för kvinnors rätt att ha kyrkligt ämbete.

Hon var ordförande i Folkpartiets kvinnoförbund åren 1956–1962, och var även ledamot av landstingsfullmäktige i Stockholms läns landsting 1963–1971. Andrén är begravd på Hovdestalunds kyrkogård.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 422
 Andrén, Ingrid Maria på SvenskaGravar.se

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personer från Stockholms-Näs socken
Gravsatta på Hovdestalunds kyrkogård
Födda 1902
Avlidna 1981
Kvinnor
Eva Wennerström-Hartmann

Eva Lovisa Wennerström-Hartmann, född Wennerström 12 oktober 1910 i Arvika, död 14 juli 2004 i Uppsala domkyrkoförsamling, var en svensk lärare, författare och politiker (folkpartist).

Biografi
Eva Wennerström-Hartmann var dotter till verkmästaren Fridolf Wennerström och Signe Olsson. Genom modern hade hon anor från den så kallade Riksdagsmannasläkten från Ny (modern var barnbarn till Olof Olsson i Olebyn). 
Wennerström skrevs in vid Uppsala Universitet höstterminen 1928 och blev filosofie magister höstterminen 1931 samt filosofie licentiat vårterminen 1935. Hon var engagerad i kårlivet, Värmlands nations klubbmästarinna ht 1930 till vt 1933 och Uppsala Studentkårs vice ordförande ht 1938 till vt 1939. Hon var aktiv på Bollhusmötet 1939, samma år första kvinna att hålla det traditionella valborgsmässotalet i Uppsala. Hon var därefter verksam som lärare och rektor vid Höglandsskolan 1945–1948, var svensk lektor i Rom 1951–1954 och attaché i Rom 1965–1966.

Hon gifte sig 1939 med Lennart Hartmann fick med honom två söner, 1944 respektive 1945.

Wennerström-Hartmann var ordförande i Folkpartiets kvinnoförbund åren 1950–1956. Från 1957 till sin pensionering tjänstgjorde Wennerström-Hartmann vid ledarredaktionen på Upsala Nya Tidning. Hon är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi

Översättning

Artiklar

Källor
 Litteraturlexikon: svensk litteratur under 100 år (Natur och kultur, 1974), s. 235
SvenskaGravar

Noter

Externa länkar
Liberala kvinnors webbplats

Ohlininstitutet

Svenska författare under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från italienska
Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Kvinnor
Födda 1910
Avlidna 2004
Personer från Arvika
Värmländska författare
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Uno Olofsson

Johan Uno Olofsson (i riksdagen kallad Olofsson i Lycksele), född 1 maj 1897 i Lycksele, död där 29 juli 1973, var en svensk lantbrukare och politiker (folkpartist). 

Uno Olofsson, som kom från en bondefamilj, var lantbrukare i Lugnet i Lycksele landskommun, där han också var kommunalfullmäktiges ordförande 1947–1954 och aktiv i den lokala bonderörelsen och i ortens blåbandsförening.

Han var riksdagsledamot i första kammaren 1955–1962 för Västerbottens läns och Norrbottens läns valkrets. I riksdagen var han bland annat suppleant i jordbruksutskottet 1955–1962 och ledamot i allmänna beredningsutskottet 1961–1962. Han engagerade sig främst i jord- och skogsbrukspolitik.

Referenser
Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 370-371

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Personer från Lycksele
Födda 1897
Avlidna 1973
Män
Ellen Hagen

Ellen Helga Louise Hagen, född Wadström 15 september 1873 i Stockholm, död 15 september 1967 i Täby, var en svensk politiker (folkpartist). Hon var engagerad i Landsföreningen för kvinnans politiska rösträtt (LKPR) och ordförande i dess lokalförening i Uppsala, i Folkpartiets kvinnoförbund, och i Svenska Kvinnors Medborgarförbund.

Biografi
Ellen Hagen var dotter till Bernhard Wadström. Hennes make Robert Hagen (1868–1922) var bland annat landshövding i Gävleborgs län. Makarna är begravda på Uppsala gamla kyrkogård. De var föräldrar till Tord Hagen och farföräldrar till Cecilia Hagen.

Ellen Hagen grundade den lokala föreningen för kvinnlig rösträtt i Uppsala 1902, och var dess ordförande fram till dess upplösning 1923. Hon var också engagerad i rörelsen nationellt. Hon var verksam inom rösträttsrörelsen främst som resetalare. Hennes medlemskap inom societeten gjorde att hon hade lätt för att värva medlemmar och sympatisörer inom överklassen, som annars sällan ville närvara vid en föreläsning för kvinnlig rösträtt. Medlemmarna inom rörelsen framställdes ofta av sina motståndare som manhaftiga, och inom rörelsen tyckte man att det var viktigt att motverka denna karikatyr. Ellen Hagens uppriktiga intresse för mode och extravaganta och glamourösa sätt att klä sig uppfattades därför som något positivt i ett led att dämpa fördomarna mot rörelsens företrädare. 

Ellen Hagen beskrivs som en god talare, och hon medverkade också som sådan vid rörelsens fest i maj 1919, då man firade att rörelsens mål var uppnått i kvinnlig rösträtt införd. Efter hennes makes död 1922 föreslogs hon enligt uppgift att efterträda honom som landshövding. Hon kallades till regeringen, som uppgav att de hade varit villiga att utnämna henne, om stadgan inte krävde att en landshövding vid krigsutbrott eller uppror skulle bli tvungen att ställa sig på torget och lugna allmänheten. 

Ellen Hagen var ordförande i Folkpartiets kvinnoförbund åren 1938–1946 och i Svenska Kvinnors Medborgarförbund 1936–1963. Hon var aktiv inom freds- och nedrustningsfrågor under 1920- och 1930-talen och deltog som svensk delegat i nedrustningskonferensen i Paris 1931. Hagen skrev också biografier, bland annat en biografi om sin farfars farbror, Carl Bernhard Wadström. Hon var också aktiv som föreläsare i sociala frågor.

Källor
 
 Göteborgs Universitetsbibliotek Ellen Hagen
 Gävledraget Ellen Hagen, landshövdingskan på Gävle slott, föreslagen som efterträdare till sin man – av Ulla Sundin
 
Ellen Hagens samling, arkiv på Kungliga biblioteket.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
Liberala kvinnors webbplats Hämtat 9 januari 2008.

Födda 1873
Avlidna 1967
Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Kvinnor
Svenska kvinnorättskämpar
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Personer i Uppsalas historia
Politiker från Stockholm
Tryckhållfasthet

Tryckhållfasthet är egenskapen att kunna tåla vissa tryckkrafter.

För balkar och stänger som belastas med tryck i riktning ände mot ände, se Eulers knäckningsfall.
Material som trycks ihop, se Kompressibilitet. 

 För slutna kärl och behållare som belastas med ett inre tryck av gas eller vätska, se Tryckkärl, Tryckbehållare.
Tryckhållfasthet är vad som identifierar hur mycket tryck ytan av ett föremål kan klara av.

Hållfasthetslära