kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ben Malén

Bernt Erik Malén, född 23 juli 1960 i Ekenäs, känd som Ben Marlene och Ben Malén, är en finlandssvensk musiker, låtskrivare och musikförläggare. Han var sångare och förgrundsfigur i bandet Trance Dance, som hade flera stora hits under 1980-talet.

Han är finlandssvensk, född och uppvuxen i Ekenäs. Han var redan där aktiv i musiklivet, innan han flyttade till Sverige och gjorde karriär med Trance Dance. Som medlem i den finska gruppen French Kiss gjorde han två album mellan 1982 och 1983, och på den finlandssvenska samlingsskivan Rixrock hade han med låten "Djupt ner i träsket".

Efter popkarriären blev han chef på musikförlaget Tom Bone Music där han även var delägare tillsammans med bland andra Per Gessle. Senare blev Malén verkställande direktör på ett annat musikförlag, Air Chrysalis Scandinavia.

Under åren 1993-1999 var han Creative Manager på musikförlaget Jimmy Fun Music som bland annat hade artister som Brainpool, Broder Daniel, Vildsvin, Rikard Wolff. Han grundade även ”Jimmy Fun Tuesday Night Music Club, en scen för osignade band och artister. 

Mellan 1999 och 2003 var han Creative Director och delägare på Tom Bone Music som arbetade med artister som The Sounds, Twin, Niklas Frisk och Andreas Mattsson. Åren 2003-2011 var han VD på Air Chrysalis Scandinavia som arbetade med artister som A Camp, Raymond & Maria, Fatboy, The Poodles, Entombed, Familjen, Carl Falk, Michel Zitron och Disco Ensemble.

Malén arbetade på Global Chrysalis Germany åren 2008-2011, sedan 2011 arbetade han på Stereoscope Music Scandinavia med artister som Andreas Mattsson, Alice Gernandt, Miriam Bryant. Malén grundade 2012 skivbolaget 100 Songs tillsammans med Ola Håkansson och Klas Lunding.

Källor

Svenska pop- och rocksångare
Sverigefinlandssvenskar
Personer från Ekenäs
Födda 1960
Levande personer
Män
Bewcastle

Bewcastle är en by och en civil parish i Carlisle, Cumbria, England. Orten har 411 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/bewcastle

Orter i Cumbria
City of Carlisle
Civil parishes i Cumbria
Mortorps kyrka

Mortorps  kyrka är en kyrkobyggnad i Mortorp och tillhör Växjö stift. Liksom sin medeltida föregångare har den varit sockenkyrka i Mortorps socken, nu är den församlingskyrka i Karlslunda-Mortorps församling.

Kyrkobyggnaden
Mortorps första kyrka byggdes av allt att döma i 1200-talets mitt. Under följande århundraden har den förändrats genom renoveringar och tillbyggen, vilket fått till följd att spåren av medeltid är ytterst få. Kanske kan det konsekrationskors som påträffats vid renoveringen 1988-89 på kyrkorummets västra mur, sprida lite ljus över dess medeltida ursprung. Korset som daterats till 1400-talet har med all sannolikhet tillkommit vid en kyrkoinvigning efter en ombyggnad under medeltiden. Enligt medeltida tradition skulle tolv kors, lika med apostlarnas antal, tecknas i kyrkorummet när detta togs i bruk. Om långhusets murar har medeltida anor, så har det rakslutna koret förmodligen tillkommet under 1600-talet. Sakristian som först legat i söder flyttades 1791 till norra sidan. Det nuvarande vapenhuset uppfördes så sent som 1988-89. Interiören präglas av olika stilarter med dominans av rokoko. Taket i kyrkorummet blev vid restaureringen 1988-89 prytt med kopierad  1800-tals dekor.

Kyrkans som är tornlös har en klockstapeln belägen sydväst om kyrkan. Den uppfördes 1737 och har två klockor. Äldst är Lilla klockan som göts 1659 och den Stora klockan göts 1710.

Inventarier
Medeltida primklocka i koret. 
Altartavlan utgörs av en Golgatascen ur ett senmedeltida altarskåp. Tavlan omramas av en altaruppställning från 1765 i rokoko bestående av två sidopelare och rundformat överstycke krönt med en strålsol.
Predikstolen i rokoko är tillverkad av Anders Georg Wadsten 1796. Dess uppgång är från sakristian. Ljudtaket har formen av en krona.
Golvur från 1700-talets tidigare hälft. 
Bänkindelningen tillkom under 1600-talet. 
Orgelläktaren byggdes 1741. Läktarbarriären är prydd med tolv tavlor med målningar som föreställer Jesus och elva av hans tolv apostlar.

Bildgalleri

Orgel
Kyrkans  första orgeln installerades  1745. Orgeln hade 8 stämmor. 

Den nuvarande orgeln och orgelfasaden som byggdes 1891 eller 1892 av orgelbyggaren E.A. Setterquist & Son, Örebro hade till en början tio stämmor. 
Vid renoveringen 1952-53 utökades registret med ytterligare tio stämmor. Detta arbete utfördes av orgelbyggare Frederiksborg Orgelbyggeri. Orgeln är mekanisk och den äldre fasaden användes.

Referenser

Tryckta  källor

Webbkällor
Historiska museet: 
Riksantikvarieämbetet Mortorps kyrka
  Kalmar museum.Mortorps kyrka

 
Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Kalmar kommun
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Orgeldispositioner
Burgh by Sands

Burgh By Sands är en civil parish i Carlisle i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Cumbria och riksdelen England, i den centrala delen av landet,  km nordväst om huvudstaden London. Orten har 1 143 invånare (2001). Den har en kyrka.

Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är februari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20111120102328/http://britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/burgh+by+sands

Orter i Cumbria
Civil parishes i Cumbria
City of Carlisle
Burtholme

Burtholme är en by och en civil parish i Carlisle, Cumbria, England. Orten har 184 invånare (2001).

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/burtholme

Orter i Cumbria
Civil parishes i Cumbria
City of Carlisle
Castle Carrock

Castle Carrock är en by och en civil parish i Carlisle, Cumbria, England. Orten har 303 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/castle+carrock

Orter i Cumbria
City of Carlisle
Civil parishes i Cumbria
Cummersdale

Cummersdale är en by och en civil parish i Carlisle, Cumbria, England. Orten har 486 invånare (2001).

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/cummersdale

Orter i Cumbria
City of Carlisle
Civil parishes i Cumbria
Cumrew

Cumrew är en by och en civil parish i Carlisle i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Cumbria och riksdelen England, i den centrala delen av landet,  km norr om huvudstaden London. Orten har 85 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/cumrew

Orter i Cumbria
City of Carlisle
Civil parishes i Cumbria
Cumwhitton

Cumwhitton är en by och en civil parish i Carlisle i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Cumbria och riksdelen England, i den centrala delen av landet,  km norr om huvudstaden London. Orten har 293 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är december, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20111120120231/http://britishlistedbuildings.co.uk/england/cumbria/cumwhitton
 https://web.archive.org/web/20140523105946/http://www.thecumbriadirectory.com/Town_or_Village/location.php?url=cumwhitton
 http://www.genuki.org.uk/big/eng/CUL/Cumwhitton/index.html

Orter i Cumbria
City of Carlisle
Civil parishes i Cumbria
Afrikansk baza

Afrikansk baza (Aviceda cuculoides) är en afrikansk fågel i familjen hökar.

Utseende 
Afrikansk baza är en rätt liten (38–43 cm) rovfågel tecknad som en gök (därav det vetenskapliga namnet cuculoides, "gökliknande"). I flykten påminner den om en hök i Accipiter, men de långa vingarna är spetsigare. Vingslagen är långsamma och den glider och kretsar med plana vingar. Den har vidare en kort huvudtofs och korta ben.

Hanen är sotfärgad ovan med grått huvud och bröst. Stjärten är svart med grå tvärband. På buken är den likaså tvärbandad, i rostrött och vitt. På vingarna syns undertill rostfärgade täckare och svartspetsade silvergrå vingpennor. Sydliga fåglar (verreauxii) är roströda i nacken och vingarna är mer tydligt bandade på undersidan. Honan är brunare med bredare stjärtband och mer diffus tvärbandning undertill. Ungfågeln är mörkbrun ovan med beigefärgade fjäderkanter. Den har vidare ett vitt ögonbrynsstreck och vit undersida med droppfärgade fläckar.

Läte 
Fågeln är ofta tyst. Det huvudsakliga lätet är ett sorgsamt jamande "peee-ooo", rätt lik en vråk.

Utbredning och systematik 
Afrikansk baza delas upp i tre underarter med följande utbredning:
 Aviceda cuculoides cuculoides – Senegal till sydväst Etiopien och norra Demokratiska republiken Kongo
 Aviceda cuculoides batesi – Sierra Leone till Uganda och norra Angola
 Aviceda cuculoides verreauxii – Kenya till Namibia och Sydafrika

Släktskap 
Släktet Aviceda är närmast släkt med bivråkar i släktet Henicopernis samt de två australiska arterna tvärtstjärtad och svartbröstad glada. De bildar en grupp tillsammans med bivråkar i Pernis, amerikanska glador i Elanoides, Chondrohierax och Leptodon samt madagaskarörnen.

Levnadssätt 
Afrikansk baza hittas i skog och fuktig savann upp till 3000 meters höjd. Födan består av ödlor, framför allt kameleonter, och större insekter som gräshoppor, bönsyrsor och fjärilslarver, men även bland annat skalbaggar, getingar och termiter. Arten häckar huvudsakligen under regnperioden, med bobygge noterad i slutet av oktober och parning i november i Gabon samt äggläggning i Sierra Leone i juni–juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stabil populationsutveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till över 10 000 individer.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats afrikansk gökfalk.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Orientbaza

Orientbaza (Aviceda jerdoni) är en asiatisk fågel i familjen hökar. Den förekommer från södra Indien och Sri Lanka österut till Filippinerna och söderut till Indonesien. Arten är fåtalig och minskar i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Orientbaza är en höklik rovfågel med en smal, upprätt tofs, rätt lång stjärt och karakteristiskt långa, breda och paddelformade vingar. Den har ljust rostrött huvud med ett otydligt strupstreck, rostfärgade tvärband på undersidan och undre vingtäckarna och tydlig svart bandning över handpennespetsarna. På sittande fågel sträcker sig vingspetsarna en bra bit ner över stjärten. Ungfågeln har vittaktigt, huvud och smal svart tvärbandning på stjärten. Kroppslängden är 41–48 cm och vingbredden 109–117 cm.

Utbredning och systematik 
Arten delas upp i fem underarter med följande utbredning:
 Aviceda jerdoni ceylonensis – förekommer i sydvästra Indien och på Sri Lanka
 Aviceda jerdoni jerdoni – förekommer från nordöstra Indien till Myanmar, södra Kina och norra Malackahalvön
 Aviceda jerdoni borneensis – förekommer på Borneo
 Aviceda jerdoni magnirostris – förekommer i Filippinerna
 Aviceda jerdoni celebensis – förekommer på Sulawesi, Banggaiöarna och Sulaöarna

Släktet Aviceda är närmast släkt med bivråkar i släktet Henicopernis samt de två australiska arterna tvärtstjärtad och svartbröstad glada. De bildar en grupp tillsammans med bivråkar i Pernis, amerikanska glador i Elanoides, Chondrohierax och Leptodon samt madagaskarörnen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men har en rätt liten population och tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till endast 10 000 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Claverhill Jerdon (1811-1872). Tidigare kallades den jerdonbaza även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. På svenska har den även kallats indonesisk baza och indonesisk gökfalk.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Svartbaza

Svartbaza (Aviceda leuphotes) är en sydasiatisk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läten 
Svartbazan är en säregen liten rovfågel. Den mäter 33 cm, är i huvudsak svart, har lång tofs på huvudet, vitt bröstband och är iögonfallande ljusgrå på undersidan av handpennorna i kontrast till de svarta armpennorna. Buken är bandad i rostfärgat och vitt. Lätet påminner om större gråfågelns, ett "chu-weep". Mjuka visselljud och måslika jamanden har också beskrivits. Liksom andra arter i släktet Aviceda har den två tandlika flikar på övernäbbens kant.

Utbredning och systematik 
Svartbaza påträffas i städsegröna skogar i södra och sydöstra Asien och delas upp i fyra underarter med följande utbredning:
 wolfei – Sichuan i västra centrala Kina
 syama – häckar från nordöstra Indien till södra Kina, övervintrar i Sydostasien och på Sumatra
 leuphotes – sydvästra Indien till södra Myanmar och västra Thailand
 andamanica – Andamanerna

Underarten wolfei inkluderas ofta i leuphotes. Vissa behandlar också arten som monotypisk, det vill säga inte delar upp den i några underarter.

Släktet Aviceda är närmast släkt med bivråkar i släktet Henicopernis samt de två australiska arterna tvärtstjärtad och svartbröstad glada. De bildar en grupp tillsammans med bivråkar i Pernis, amerikanska glador i Elanoides, Chondrohierax och Leptodon samt madagaskarörnen.

Ekologi 
Fågeln ses ofta flyga kråklikt i små grupper, framför allt under flyttning. Den födosöker gärna i skymning och under mulet väder i jakt på flygande insekter. Ibland tar den även sittande insekter, alltid med fötterna. Svartbaza har också setts jaga småfåglar som ärlor genom att attackera flygande flockar, men även äta oljepalmens frukter och andra frukter. I en text från 1878 sägs det även att fågeln luktar illa.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågeln kallades tidigare svart baza på svenska.

Noter

Externa länkar

Hökartade rovfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Madagaskarbaza

Madagaskarbaza (Aviceda madagascariensis) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 
Madagaskarbazan är en rätt anspråkslöst tecknad medelstor brun rovfågel. Den är ytligt sett mycket lik madagaskarvråkejn. I flykten skiljs den åt genpm kraftig bandning under hela vingundersidan samt färre men tjockare tvärband på stjärten. På sittande fågel, notera det lilla runda huvudet med utstickande öga. Madagaskarbazan uppvisar också kraftigt bandat bröst och vit buk, medan hos madagaskarvråken ses det motsatta.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för Madagaskar där den förekommer i skogar och busksnår. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Madagaskarbazan uppträder i alla typer av skog. Den ses ibland kretsflyga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Gråfotad baza

Gråfotad baza (Aviceda subcristata) är en fågel i familjen hökar, med vid utbredning från Små Sundaöarna och Sulawesi i Indonesien österut till Salomonöarna och söderut till Australien.

Utseende och läte 
Gråfotad baza är en rätt liten rovfågel med en kroppslängd på 39 cm. Den är grå på huvud och hals med en kort tofs och gula ögon. Den är svartvitbandad på bröst och buk, på undergumpen rostbrun. I flykten syns breda vingar innupna vid kroppen, djupt fingrade händer och kort stjärt. Den är rostfärgad på undre vingtäckarna, fint svartbandad på silvergrå vingpennor och ett brett svart stjärtband. Under häckningstid är den en ljudlig fågel, mestadels med ett upprepat ljust "ee-chu, ee-chu".

Utbredning och systematik 
Gråfotad baza delas in i hela 13 underarter med följande utbredning:
 Aviceda subcristata timorlaoensis – Små Sundaöarna och öar utanför Sulawesi
 Aviceda subcristata pallida – Seram Laut (Manawoka och Gorong) och Kaiöarna
 Aviceda subcristata reinwardtii – Boano, Seram, Ambon och Haruku i södra Moluckerna
 Aviceda subcristata stresemanni – Buru i centrala Moluckerna
 Aviceda subcristata rufa – öarna Morotai, Halmahera, Ternate, Tidore, Bacan och Obi i Moluckerna
 Aviceda subcristata waigeuensis – ön Waigeo utanför norra Nya Guinea
 Aviceda subcristata obscura – ön Biak utanför norra Nya Guinea
 Aviceda subcristata stenozoma – Aruöarna och västra Nya Guinea
 Aviceda subcristata megala – östra Nya Guinea
 Aviceda subcristata coultasi – Amiralitetsöarna
 Aviceda subcristata bismarckii – Bismarckarkipelagen
 Aviceda subcristata gurneyi – Salomonöarna
 Aviceda subcristata subcristata – norra och östra Australien

Släktskap 
Släktet Aviceda är närmast släkt med bivråkar i släktet Henicopernis samt de två australiska arterna tvärtstjärtad och svartbröstad glada. De bildar en grupp tillsammans med bivråkar i Pernis, amerikanska glador i Elanoides, Chondrohierax och Leptodon samt madagaskarörnen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Svarthalsad vråk

Svarthalsad vråk (Busarellus nigricollis) är en amerikansk fågel i familjen hökar. Den hittas i våtmarksområden i Central och Sydamerika och livnär sig mestadels av fisk. Arten minskar i antal men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Svarthalsad vråk är en medelstor (45,5–58 cm) rovfågel med breda vingar, rätt kort stjärt och ett litet huvud. Fjäderdräkten är mestadels roströd med vitaktigt huvud och en svart fläck på övre delen av bröstet som gett arten dess namn. Benen är blågrå. I flykten syns underifrån roströda vingar med svarta hand- och armpennor, de senare rostspetsade. Ungfågeln är mindre färgglad, fläckad ovan och streckad under. Lätet är ett karakteristiskt lågt nasalt grisliknande "bäääääää" eller "ä-hä-hä-hä".

Utbredning och systematik 
Svarthalsad vråk förekommer i Latinamerika och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Busarellus nigricollis nigricollis – Mexiko till Amazonområdet i Brasilien och östra Bolivia
 Busarellus nigricollis leucocephalus – Paraguay, Uruguay och norra Argentina

Släktskap 
Svarthalsad vråk placeras som enda art i släktet Busarellus. Den är närmast släkt med de amerikanska arterna tranvråk, snäckglada och troligen smalnäbbad glada.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i nästan alla typer av låglänta våtmarker, alltifrån flodnära skog till mangroveträsk. Födan består huvudsakligen av fisk, men tar även reptiler.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av utdikning och urbanisering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Svarthalsade vråkens vetenskapliga artnamn nigricollis betyder just "svarthalsad".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråkindad vråk

Gråkindad vråk (Butastur indicus) är en östasiatisk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Gråkindad vråk är en medelstor (41–48 cm), långvingad, slank och något gladlik hökfågel. Huvudet är gråbrunt med vit strupe, grå kinder, mörkt strupstreck och bleka ögon. Den är brun på ovansidan och övre delen bröstet, medan den är brunbandat vit på nedre delen och flankerna. 

I flykten har den längre stjärt och vingar är orientvråken, påminnande om en storvuxen sparvhök. Den har fint mörkbandade vingundersidor, ett blekt U på övergumpen och tre mörka band på den tvärt avskurna stjärten.

Läten 
Arten är rätt högljudd året runt, men framför allt kring häckning. I engelsk litteratur återges lätet som ett visslande "whick-awhee" eller ett darrande och utdraget "pik-kwee".

Utbredning och systematik 
Gråkindad vråk häckar i nordöstra Asien, från nordöstra Kina till Amurland och Ussuriland, Japan och Izuöarna. Den övervintrar i Sydostasien från södra och sydöstra Kina och Taiwan genom Indokina och Malackahalvön till Stora Sundaörna, Filippinerna, Sulawesi, norra Moluckerna och sällsynt till öar utanför nordvästra Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Gråkindad vråk förekommer i skogsområden intill öppet landskap som betesmarker och myrar, ofta nära våtmarker. Födan består huvudsakligen av grodor, ormar, ödlor, gnagare, insekter och möjligen fåglar. Båda könen hjälps åt att bygga det rätt lilla kvistboet i ett träd. Äggläggning sker från mitten av april till slutet av maj. Arten är flyttfågel och kan ses i flockar på tusental under sträcket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av lokala förföljelser, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till fler än 100 000 individer.

Namn 
Fågeln har på svenska tidigare kallats kinesisk hökvråk.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Rostvingad vråk

Rostvingad vråk (Butastur liventer) är en fågel i familjen hökar som förekommer i Sydostasien. Arten är fåtalig och tros minska i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Rostvingad vråk är en liten (35–41 cm) och slank vråklik rovfågel med litet huvud och näbb och långa rostfärgade vingar. Den är grå på huvudet och undersidan, med viss streckning på hjässa, nacke och bröst. Resten av ovansidan är rostgrå och ovansidan på stjärten bjärt roströd. I flykten syns ovantill rost- eller kastanjebruna vingpennor, underifrån vita vingtäckare och gråaktiga vingpennor. Ungfågeln är brunare mer färglös, med brungrått huvud och ett vitt ögonbrynsstreck. Den liknar gråkindad vråk som den vintertid delar utbredningsområde med, men denna är brunare ovan och har undertill vit strupe och brunbandad vit buk. Lätet är ett gällt "pit-piu".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydostasien, från Myanmar och södra Kina (sydvästra Yunnan) söderut till Indokina, men även isolerat på öarna Java och Sulawesi i Indonesien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rostvingad vråk hittas i lövskog och buskmark upp till 800 meters höjd, ibland i städer och byar, åtmistone förr. Den livnär sig av små däggdjur, ormar, ödlor, grodor, krabbor och större insekter som den jagar genom utfall från en sittplats. Den häckar i februari–mars/april på Java, på Sulawesi troligen i juni–juli, och bygger ett rätt litet bo av kvistar som placeras i trädkronan på ett stort, fristående träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men en liten världspopulation uppskattad till endast mellan 1 000 och 10 000 individer. Den tros också minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Rostvingade vråkens vetenskapliga artnamn liventer betyder "blåaktig" eller "blyfärgad".

Referenser

Tryckta källor 
Robson, Craig, A Field Guide to the Birds of Thailand

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i orientaliska regionen