kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Malindipiplärka

Malindipiplärka (Anthus melindae) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Malindipiplärkan är en stor piplärka med kraftig näbb, långa och kraftiga ben och lång stjärt. Underisdan är kraftigt streckad, ovansidan brun och på huvudet syns ett tydligt ljust fjäderstreck. Näbbroten och benen är bjärt skärgula. Arten skiljs från andra piplärkor genom en kombination av utbredningsområde, levnadsmiljö, storlek, kraftig kroppsbyggnad, genomgående mörk fjäderdräkt väldigt kraftig streckning undertill. Sången består av ett långsamt upprepat "churee" och det vanligaste lätet är ett stigande "sveet".

Utbredning och systematik 
Malindipiplärka förekommer endast i kusttrakter i Östafrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Anthus melindae mallablensis – förekommer i Somalia (nordöstra Mogadishu i Mallable-regionen)
 Anthus melindae melindae – förekommer i kustvattnen i södra Somalia och sydöstra Kenya (i söder till Mombasa)

Släktestillhörighet och släktskap 
DNA-studier visar att arterna i släktet Anthus inte står varandra närmast, där bland andra typarten för släktet ängspiplärkan är närmare besläktad med piplärkorna i Macronyx än malindipiplärka med släktingar. Det medför att malindipiplärkan antingen kommer föras till ett annat släkte i framtiden, eller att Macronyx inkluderas i Anthus. Inga större taxonomiska auktoriteter har dock ännu implementerat dessa nya forskningsresultat. Samma studier visar att malindipiplärkan står nära brunryggig piplärka. Dessa två är vidare närbesläktade med arter som afrikansk piplärka, större piplärka och orientpiplärka.

Levnadssätt 
Malindipiplärkan påträffas i kustnära gräsmarker, framför allt säsongsmässigt översvämmade. Den hittas också i jordbruksmarker.

Status 
Malindipiplärkan har ett rätt begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Malindi är ett distrikt i Kustprovinsen i Kenya, tillika namnet på dess huvudort.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i neotropiska regionen
Ockrapiplärka

Ockrapiplärka (Anthus nattereri) är en sydamerikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte  
Ockrapiplärka är en 14 centimeter lång pipärka, tydligt ockragul i färgen i fräsch dräkt. Den är kraftigt streckad i svart, dels ovan, dels i form av ett bröstband och på buksidorna. Liknande gräspiplärkan (Anthus lutescens) är mindre, gultonad och mindre kraftigt tecknad ovan, medan hellmayrpiplärkan (A. hellmayri) är finare streckad på bröstet. Sången är en utdragen serie kvittrande toner som levereras i sångflykt och som avslutas med ett upprepat nasalt läte när fågeln faller ner till marken.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i sydöstra Brasilien, sydöstra Paraguay och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten bebor huvudsakligen torr gräsmark, men ses tillfälligtvis även i mer översvämmade områden. Spelflygande hanar har hittats i ugn eukalyptusskog. Den verkar tolerera eller till och med föredra kort gräs som återväxer efter gräsbrand eller betesmarker, men inte marker som bränns årligen. Troligen häckar den endast vartannat år och i Argentina har häckning noterats i oktober.

Status 
Artens levnadsmiljö försvinner i snabb taxt, framför allt i Brasilien, vilket tros ha orsakat att arten minskat i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserade den  tidigare som starkt hotad, men studier i Argentina och Paraguay har visat att den är vanligare och vidare spridd än man tidigare trott. Sedan 2000 kategoriseras den därför som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johann Natterer (1787-1843), österrikisk zoolog och samlare av specimen, bosatt i Brasilien 1817-1835.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i neotropiska regionen
Nilgiripiplärka

Nilgiripiplärka (Anthus nilghiriensis) är en hotad fågel i familjen ärlor som enbart förekommer i sydvästra Indien.

Kännetecken

Utseende 
Nilgiripiplärkan är en 17–17,5 lång, rikt färgad och kraftigt streckad piplärka. På huvudet syns ett brett beige till vitaktigt ögonbrynsstreck och mörkare beige örontäckare. Hjässan och ovansidan är olivbrun eller varmt gråbrun med gröngul anstrykning. Från hjässa till mantel och skapularer syns kraftig svartbrun streckning, från rygg till övre stjärttäckare gråbrun streckning. Vingen är mörkbrun med två vita vingband och även stjärten är mörkbrun. Den är beigefärgad på strupe, bröst och flanker, ljusare på buken. Svartbrun streckning syns på flankre och bröst. Ögat är mörkbrunt, näbben svart och benen ljusskära eller gulskära. Till skillnad från alla andra piplärkor i området saknar den mustaschstreck.

Läten 
Sången inleds svagt men accelererar till en drill och avslutas plötsligt. Lätet beskrivs som ett svagt "see see".

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i bergiga gräsmarker i Kerala och västra Tamil Nadu i sydvästra Indien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Nilgiripiplärkan har en liten världspopulation på under 20.000 häckande individer. Dess levnadsmiljö är kraftigt fragmenterat och försämras i kvalité, vilket tros påverka beståndet negativt. Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar den som hotad och placerar den i kategorin sårbar.

Namn 
Nilgiri är namnet på en bergskedja i sydvästra Indien.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Miombopiplärka

Miombopiplärka (Anthus nyassae) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Miombopiplärkan är en stor piplärka med streckad rygg och beigefärgade yttre stjärtpennor. Arten är i stort sett identisk med långnäbbad piplärka, men förekommer i andra områden och miljöer. Även långstjärtad piplärka och brunryggig piplärka är lik, men dessa saknar streckning på ryggen.

Utbredning och systematik 
Miombopiplärka delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Anthus nyassae schoutedeni – förekommer från sydöstra Gabon och södra Republiken Kongo till södra Demokratiska Republiken Kongo och södra Angola
 Anthus nyassae nyassae – förekommer från Zambia till södra Tanzania, Malawi och nordvästra Moçambique
 Anthus nyassae chersophilus – förekommer i nordöstra Namibia och norra Botswana
 Anthus nyassae frondicolus – förekommer i Zimbabwe och södra Moçambique

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att arterna i släktet Anthus inte står varandra närmast, där typarten för släktet ängspiplärkan står närmare piplärkorna i Macronyx än miombopiplärka och dess närmaste släktingar (bland andra långnäbbad piplärka och långstjärtad piplärka). Det medför att miombopiplärka antingen kommer föras till ett annat släkte i framtiden, eller att Macronyx inkluderas i Anthus. Inga större taxonomiska auktoriteter har dock ännu implementerat dessa nya forskningsresultat.

Levnadssätt 
Miombopiplärkan förekommer i lövfällande skogstyper, framför allt miombo och Baikiaea plurijuga. Den påträffas mestadels på marken, men kan också sätta sig i träd, särskilt efter uppflog.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 

Miombo är swahili för trädsläktet Brachystegia som omfattar ett stort antal arter, vilka bildar en öppen skog eller ett savannlandskap i södra Centralafrika. Miombo är också en beteckning för denna vegetationstyp som dominerar inom stora delar av området.

Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på Nyassadistrikitet i Tyska Östafrika, dagens Tanzania.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Långbent piplärka

Långbent piplärka (Anthus pallidiventris) är en fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Långbent piplärka gör skäl för sitt namn med sina styltaktiga ben och högresta kropp. Även näbben är relativt lång. Vidare har den ett tydligt mustaschstreck och begränsad streckning på bröstet. Fjäderdräkten är genomgående olivgrå, med ostreckad rygg. Under sommarmånaderna är fågeln den enda piplärkan i sitt utbredningsområde. Vintertid kan den beblanda sig med andra, men urskiljs lätt genom de mycket långa benen, begränsade streckningen på bröstet och den ostreckade ryggen. Sången består av ett upprepat "tit-tidii" och bland lätena hörs ett "psip" som kontaktläte, hesa "ptic-ptic" och i flykten ett "poui-titit".

Utbredning och systematik 
Långbent piplärka delas in i två underarter med följande utbredning:
 Anthus pallidiventris pallidiventris – förekommer från Kamerun och Ekvatorialguinea till Gabon och nordvästra Angola
 Anthus pallidiventris esobe – förekommer i centrala Kongo-Kinshasa (övre Kongofloden)

Levnadssätt 
Långbent piplärka hittas i naturliga gräsmarker, men även i betesmarker, odlingsbygd, flygfält och i bara områden runt byar och städer. Födan består av små gräshoppor och andra flygande insekter, men även spindlar. Den födosöker på marken, men kan också hoppa upp för att fånga flygande insekter. Fågeln går och springer med upprätt hållning. konstakt vippande på stjärten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Ärlor och piplärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Lista över guvernörer i Louisiana

Louisianas guvernör () är det högsta ämbetet med verkställande makt i den amerikanska delstaten Louisianas delstatsstyre (), enligt delstatens gällande konstitution.

Historik
Delstaten formades av Orleansterritoriet år 1812 (territorialguvernör hade varit William C.C. Claiborne 1803–1812) som inte ska förväxlas med Louisianaterritoriet dit nuvarande Louisiana inte ingick. Louisiana utträdde 1861 ur USA och gick med i Amerikas konfedererade stater. Unionens trupper intog 1862 New Orleans och därefter fram till inbördeskrigets slut fanns det två guvernörer i Louisiana på varsin sida av kriget. De första åren av rekonstruktionstiden lydde guvernören under nordstaternas militärstyre fram till år 1868. Louisiana blev delstat i USA på nytt 9 juli 1868. Rekonstruktionstiden upphörde i sydstaterna slutgiltigt år 1877. 1872 och 1876 års guvernörsval var omtvistade och båda resulterade i att två rivaliserande guvernörer svors in. President Ulysses S. Grant avgjorde guvernörsvalet 1872 till William P. Kelloggs fördel och John McEnery var tvungen att ge upp. 1877 års kompromiss innebar i sin tur för Louisianas del att Francis T. Nicholls godkändes som guvernör av president Rutherford B. Hayes och rivalen Stephen B. Packard fick ge sig.

Guvernörer

Första perioden som delstat i USA

Under inbördeskriget (konfederationens guvernörer)

Under inbördeskriget (unionens guvernörer)

Rekonstruktionstid (underställda USA:s militärstyre)

Efter rekonstruktionstiden

Se även
Orleansterritoriet
Demokratisk-republikanska partiet
Nationalrepublikanska partiet
Whigpartiet
Demokratiska partiet
Republikanska partiet

Referenser

Noter

Externa länkar
 gov.louisiana.gov

 
Louisiana
Anthus pseudosimilis

Anthus pseudosimilis ("kimberleypiplärka", officiellt svenskt trivialnamn saknas) var tidigare en afrikansk fågelart familjen ärlor inom ordningen tättingar. En omvärdering av typexemplaret samt andra insamlade exemplar 2014 visar dock att ett av dem i själva verket är en afrikansk piplärka (A. cinnamomeus), fem exemplar går inte att skilja från långnäbbad piplärka (A. similis) och ett sjunde är egentligen en bergpiplärka (A. hoeschi). De allra flesta taxonomiska auktoriteter behandlar därför inte längre pseudosimilis som en god art.

Referenser

Externa länkar 

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Rosenpiplärka

Rosenpiplärka (Anthus roseatus) är en asiatisk bergslevande fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rosenpiplärkan är en 15 centimeter lång och kraftigt streckad piplärka, olivfärgad på mantel, större täckare, armpennor och tertialer. I häckningsdräkt har den malvafärgad anstrykning på undersidan. Utanför häckningstid är ovansidan är kraftigt streckad och har till skillnad från sina släktingar mörk tygel. Lätet är ett svagt "seep-seep".

Utbredning 
Rosenpiplärkan förekommer i bergstrakter från västligaste Kina (västra Xinjiang söderut till nordöstra Afghanistan och österut i Himalaya till nordöstra Indien (Arunachal Pradesh. Den påträffas även i södra och östra Kina, i centrala Gansu österut troligen till Inre Mongoliet och västra Hebei, söderut till södra och östra Xizang, Yunnan, västra Guizhou och västra Hubei. Troligen förekommer den även i norra och nordöstra Myanmar. Vintertid flyttar den söderut till norra Pakistan, norra Indien (i syd till Rajasthan och Assam), Bangladesh och norra Indokina.

Systematik 
Arten behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Dess närmaste släktingar är ängspiplärka, vattenpiplärka, hedpiplärka, skärpiplärka och rödstrupig piplärka.

Levnadssätt 
Rosenpiplärkan häckar på alpängar och klippblocksströdda grässluttningar, särskilt nära snöfläckar. Den lever av insekter, frön och bär som den plockar från marken eller från låg vegetation. Den häckar från slutet av maj till augusti, sällsynt in i september. Efter häckningen rör den sig till längre höjder och nordliga populationer är flyttfåglar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig, dock ovanlig vintertid i Myanmar och Thailand.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Sokokepiplärka

Sokokepiplärka (Anthus sokokensis) är en starkt hotad afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Kännetecken 
Sokokepiplärkan är en relativt liten piplärka, endast 12 centimeter lång. Ovansida är brun och kraftigt streckad, undersidan gräddvit och även den kraftigt streckad i svart, framför allt på bröstet. Benen är ljust rosa, nästan vita. Blekt ansikte samt avsaknad av både ögonbrynsstreck och vingband skiljer den från den närbesläktade kortstjärtade piplärkan. Locklätet är ett väldigt ljust och nästan ohörbart fallande tsiiiiii, medan sången är en två- eller tretonig vissling.

Systematik 
Arten är närbesläktad med likaledes afrikanska kortstjärtad piplärka (A. brachyurus) och buskpiplärka (A. caffer). Genetiska studier visar att dessa är troligen närmare släkt med sporrpiplärkorna i Macronyx än med exempelvis ängspiplärka (Anthus arvensis), vilket troligen innebär att den i framtiden kommer behöva flyttas till ett nytt släkte. Inga större taxonomiska auktoriteter har dock ännu följt dessa nya resultat.

Utbredning och levnadssätt 

Sokokepiplärkan förekommer endast i kustskogar i sydöstra Kenya och nordöstra Tanzania. där den tillbringar mycket tid bland torra löv på marken, födosökande efter termiter och skalbaggar. När den skräms flyger den ofta upp och sätter sig på en hög sittplats. Den föredrar områden med rik förekomst av myr- och termitstackar. I Arabuko-Sokoke förekommer den i Brachystegia-skogar, relativt vanlig i tät, ostörd skog (2,8 fåglar/hektar) men ovanligt och lokalt där skogen är påverkad av avverkning (0,9 fåglar/hektar).

Status och hot 
Fågelns världspopulation uppskattas till endast mellan 2.500 och 10.000 individer. Skogsområdet Arabuko-Sokoke i Kenya ansågs tidigare rymma cirka 13.000 individer, men nya uppskattningar visar att beståndet där mer än halverats till 5.500 individer. Det finns inga uppskattningar av populationen i Tanzania, men lokalerna där den förekommer är små och de flesta är starkt påverkade av skogsbruk. Detta i kombination med pågående skogsavverkning för jordbruk och intentiv kolproduktion gör att internationella naturvårdsunionen IUCN numera kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen
Präriepiplärka

Präriepiplärka (Anthus spragueii) är en nordamerikansk fågel i familjen ärlor. Den häckar i prärier i södra Kanada och norra USA. Vintertid flyttar den så långt söderut som centrala Mexiko. Arten minskar i antal, så pass att IUCN anser den vara utrotningshotad och placerar den i kategorin sårbar (VU).

Utseende och läten 
Präriepiplärkan är en rätt liten (15–17 cm) och mycket tillbakadragen piplärka med kraftigt streckad ovansida. På huvudet kontrasterar streckad hjässa med ljust ansikte, vitaktigt ögonbrynsstreck och ljusbeige örontäckare. Undersidan är beige med svag streckning på bröstet. Benen är ljusa. Hedpiplärkan, den enda piplärkan den delar utbredningsområde med, är mindre streckad samt har mörka ben, streckade flanker och ett mindre öppet ansikte. Lätet är ett högljutt "tweep" som ofta dubbleras.

Utbredning 
Präriepiplärkan förekommer på prärier och slätter i Nordamerika, i södra Kanada (centrala och sydöstra Alberta, centrala och södra Saskatchewan, sydvästra Manitoba och tillfälligtvis södra British Columbia) och norra USA (norra och centrala Montana, North Dakota, norra South Dakota och nordvästra Minnesota). Den flyttar vintertid till ett område från södra USA söderut till centrala Mexiko.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN betraktar arten som hotad och placerar den i kategorin sårbar. Den minskar kraftigt i antal, på senare tid avmattande i USA men möjligen i ökande grad i Kanada. Världspopulationen uppskattas bestå av 1,4 miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Isaac Sprague (1811-1895), amerikansk botaniker och samlare av specimen till John James Audubon som beskrev arten 1844.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Strimmig piplärka

Strimmig piplärka (Anthus sylvanus) är en asiatisk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende och levnadssätt 
Denna art är en relativt stor piplärka med en kroppslängd på 17 centimeter. Den är kraftigt streckad med kort ovan och bred näbb, och ganska smala och spetsiga stjärtfjädrar. Undersidan är streckad med en varierande grundton från varmt gulbrunt till kallt grått. På huvudet syns ett vitaktigt ögonbrynsstreck. Lätet är ett sparvlikt tjirp. Fågeln påträffas på klippiga och gräsklädda sluttningar, liksom i övergivna jordbruksmarker.

Utbredning och systematik 
Strimmig piplärka förekommer i Himalaya (östra Afghanistan till Nepal och sydöstra Kina). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Genetiska studier visar att strimmig piplärka tillhör en grupp med större piplärkor där även fältpiplärka och större piplärka ingår. Resultaten tyder även på att dessa inte är nära släkt med andra medlemmar i släktet Anthus, som ängspiplärkan. Detta kan betyda att strimmig piplärka med släktingar i framtiden lyfts ut till ett eget släkte. Än så länge följer de internationella taxonomiska auktoriteterna status quo.

Levnadssätt 
Strimmig piplärka häckar på branta klippiga och gräsrika sluttningar med spridda buskar eller klippblock, men även i övergivna terrassodlingar. Den ses ofta intill Pinus roxburghi eller spridda Pinus wallichiana i torrare förberg i Pakistan, i Indien i öppna skogar med Pinus longifolia. Den häckar mestadels på mellan 1200 och 3000 meters höjd, dock endast till 2300 meter i Pakistan, i norra Indien ner till 900 meter och i södra Kina lokalt ner till 500 meters höjd. Vintertid hittas den i liknande miljöer men vanligen på lägre nivåer.

Föda 
Fågeln födosöker som andra piplärkor på marken. Födan är dåligt känd, men består av små ryggradslösa djur. När den störs ställer den sig upprätt och snärter till med stjärten.

Häckning 
Arten häckar i mars–juli. Boet är en skål av grovt gräs som göms under en tuva eller ett klippblock. Däri lägger den tre till fem ägg. Fågeln boparasiteras av gök.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vida spridd och ganska vanlig i Indien och Nepal men fåtalig och ovanlig i Pakistan.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Långstjärtad piplärka

Långstjärtad piplärka (Anthus vaalensis) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Långstjärtad piplärka är en 16-18 centimeter lång fågel som likt brunryggig piplärka (A. leucophrys) har relativt ostreckad undersida och därför lätt förväxlas med denna. Ovansidan är dock blekare och mer beige. I ansiktet syns ett blekt ögonbrynsstreck samt skäraktig bas på den undre näbbhalvan. På bröstet syns endast svaga streck. Buk och flanker är beigefärgade. Ungfågeln är fläckig. Den ses ofta vippa på stjärten likt en ärla.

Läte 
Fågeln sjunger ett anspråkslöst upprepat tjriip-tjurup. Vid uppflog hörs ett sshik.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad piplärka delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Anthus vaalensis neumanni – förekommer på högplatån i Angola, sprider sig till Namibia och Botswana
 Anthus vaalensis chobiensis – förekommer från nordöstra Namibia till södra Kongo-Kinshasa, västra Tanzania, norra Botswana och Moçambique
 Anthus vaalensis marungensis – förekommer i norra Zambia till södra Tanzania
 Anthus vaalensis namibicus – förekommer i nordöstra och centrala Namibia
 Anthus vaalensis exasperatus – förekommer på saltslätter i nordöstra Botswana, flyttar till västra Zimbabwe
 Anthus vaalensis vaalensis – förekommer från södra Botswana till södra Moçambique, nordöstra Sydafrika och västra Lesotho

Underarten marungensis inkluderas ofta i chobiensis.

En omanalys av den tidigare erkända arten Anthus longicaudatus visar att flera specimen egentligen var långstjärtade piplärkor.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att arterna i släktet Anthus inte står varandra närmast, där typarten för släktet ängspiplärkan står närmare piplärkorna i Macronyx än långstjärtad piplärka och dess närmaste släktingar (bland andra fältpiplärka, mongolpiplärka och långnäbbad piplärka). Det medför att långstjärtad piplärka antingen kommer föras till ett annat släkte i framtiden, eller att Macronyx inkluderas i Anthus. Inga större taxonomiska auktoriteter har dock ännu implementerat dessa nya forskningsresultat.

Levnadssätt 
Den långstjärtade piplärkan förekommer på halvarida slätter med gräs och exponerad barmark. Den påträffas även i betesmarker, brända fält och intill saltslätter. Fågeln påträffas vanligen ensam eller i par, men vintertid uppträder den även i flockar. Den lever av ryggradslösa djur och frön. Häckning har noterats från juli till februari i Zimbabwe och augusti till september i Sydafrika. Boet, en öppen skål, placeras på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på floden Vaal i Sydafrika. På svenska har den tidigare kallats kalaharipiplärka. Notera att det numera ej erkända taxonet Anthus longicaudatus tidigare kallades långstjärtad piplärka.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i etiopiska regionen