kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Munkparakit

Munkparakit (Myiopsitta monachus) är en papegoja som i naturligt tillstånd förekommer i Sydamerika, men som etablerats som häckfågel i olika delar av världen med ursprung från förrymda burfåglar.

Utseende 
Munkparakiten är en 28–31 centimeter lång papegoja, med klargrön ovansida, ljusgrå panna, strupe och bröst samt ljusgrön buk. Vingarna är blåtonade och den långa spetsiga stjärten är grön, medan näbben är orange.

Ekologi 
Fågeln lever i sin naturliga miljö i torra halvöppna låglänta områden, generellt upp till 1000 meter över havet, i galleriskog, savannlandskap, Acacia-snårmarker, palmlundar och fruktträdgårdar. Den skyr inte människans närhet och trivs gärna i stadsparker och skogiga förortsområden. Munkparakiten lever av diverse frön, framför allt palmnötter och från Celtis tala och under häckningssäsong tistlar. Den intar även frukt, bär, lövknoppar, blommor och insekter. Den betraktas som ett allvarligt skadedjur i majs-, solros-, persiko-, päron- och citrusodlingar.

Munkparakiten häckar mellan oktober och februari i kolonier. Den bygger väl synliga kvistbon, ofta innehållande ett antal olika kamrar, gärna placerat på närmaste högsta punkt, som i toppen av träd som eukalyptus, men också kraftledningsstolpar, väderkvarnar och andra människoskapade konstruktioner. Den lägger mellan ett och elva ägg som den ruvar i 24 dagar.

Utbredning och systematik 
Munkparakit delas in i fyra underarter:
 monachus-gruppen
 Myiopsitta monachus cotorra – förekommer i södra Bolivia, Paraguay, sydvästra Brasilien och nordvästra Argentina(Formosa, Chaco, Corrientes)
 Myiopsitta monachus monachus – förekommer i sydöstra Brasilien (Rio Grande do Sul), Uruguay och nordöstra Argentina (Santa Fe till östra Buenos Aires)
 Myiopsitta monachus calita – förekommer från västra Argentina (Salta till västra Córdoba, Mendoza och La Pampa)
 Myiopsitta monachus luchsi – förekommer i torra dalgångar i centrala Bolivia

Underarten luchsi urskiljs ibland som egen art, boliviaparakit.

Arten förekommer även förvildad i Europa i Belgien, Italien, Kanarieöarna, Spanien (östkusten och Balearerna) och Slovakien. Frilevande populationer finns även i Caymanöarna, Chile, Bahamas, Israel, Puerto Rico och USA.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). IUCN bedömer dock boliviaparakiten separat, även den kategoriserad som livskraftig. Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Myiopsitta

Myiopsitta är ett fågelsläkte i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar: Släktet omfattar här två arter med naturlig förekomst från centrala Bolivia och sydöstra Brasilien till västra Argentina:
 Munkparakit (M. monachus)
 Boliviaparakit (M. luchsi) – behandlas ofta som underart till monachus

Referenser 

Västpapegojor
Fågelsläkten
Nandayparakit

Nandayparakit (Aratinga nenday) är en sydamerikansk fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Nandayparakiten är en medelstor (32-36 centimeter) och huvudsakligen gulgrön papegoja med svartaktigt huvud och blått bröstband. Ögat är bärnstensfärgat och omringas av en vit ögonring. Den långa och spetsiga stjärten är grön och benen orange.

Utbredning 
Fågeln har sitt utbredningsområde i sydöstra Bolivia, sydväst Brasilien, Paraguay och norra Argentina. Det förekommer även förvildade populationer av frisläppta burfåglar i Kalifornien och Florida, liksom i Israel, Puerto Rico och Uruguay. Den har också häckat på Teneriffa i Kanarieöarna samt i Spanien.

Systematik 
Tidigare placerades fågeln som ensam art i släktet Nandayus men inkluderas nu allmänt i Aratinga efter genetiska studier. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Nandayparakiten förekommer i öppen savann och betesmarker. Den livnär sig av frön, frukt, palmnötter, bär, blommor och knoppar. Fågeln häckar i trädhål och lägger tre till fyra ägg. Efter häckningen formar fåglarna stora flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga namn kommer från Nhendái, namnet på fågeln på guaraní som betyder "högljudd pratsam person". På språket tupi heter den Nhandáia.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Manúdvärgparakit

Manúdvärgparakit (Nannopsittaca dachilleae) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tropiska sydöstra Peru och nordvästra Bolivia (förmodligen intill västra Brasilien). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten beskrevs som ny för vetenskapen först 1991.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Manú är namnet på både en region i Peru, en nationalpark och en flod. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Bárbara Bistevins Treinani de D’Achille (1941-1989), en lettisk/peruansk journalist, ekolog och miljöaktivist.

Noter

Externa länkar 

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Tepuídvärgparakit

Tepuídvärgparakit (Nannopsittaca panychlora) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i tepuis i södra Venezuela, södra Guyana och nordligaste Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Tepuídvärgparakiten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Tepuí är namn på platåberg i Guyanaregionens högland, speciellt i Venezuela.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Orangebukig parakit

Orangebukig parakit (Neophema chrysogaster) är en akut utrotningshotad fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läten 
Orangebukig parakit är en 22–25 centimeter lång slank papegoja, gräsgrön ovan och gulaktig under. Hanen har ett tydligt tvåtonat blått band över pannan, grönblå ovansida av stjärten med fula sidor samt en orange fläck på buken. Honan liknar hanen men är dovare, stjärten grönare och den orangea fläcken mindre. Lätena är distinkt elektriska.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i sydvästra Tasmanien och övervintrar vid kusten i sydöstra Australien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad. Den har en mycket liten världspopulation i det vilda med endast 20 till 25 vuxna individer. Idag tros den endast häcka vid en enda lokal där den dessutom verkar ha minskat kraftigt. Den sentida minskningen tros ha sitt ursprung i ett utbrott av sjukdomen PBFD 2014 och påverkan av tio år av torka i övervintringsområdet. Även födobrist i häckningsområdet kan ha spelat in.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Tasmanien
Duxford

Duxford är en ort och civil parish i South Cambridgeshire, som tillhör Cambridgeshire i England. Orten hade 2 099 invånare 2011, på en yta av 0,95 km².

Referenser 

Orter i South Cambridgeshire
Civil parishes i Cambridgeshire
Blåvingeparakit

Blåvingeparakit (Neophema chrysostoma) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Australien och Tasmanien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Gräsparakit

Gräsparakit (Neophema elegans) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Gräsparakiten är en liten och stilig gulgrön papegoja. Buken är gul, ryggen grön och på vingen syns en tunn mörk fläck. På det gröna huvudet syns gult mellan ögat och näbben, samt en tunn blå linje mellan ögonen. Klipparakiten är mattare grön och saknar gult i ansiktet, medan blåvingeparakiten är mer olivgrön och har en liten gul fläck bakom ögat. Bland lätena hörs ett mycket tunt och insektslikt "zit" samt en raspig drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i två från varandra skilda populationer, en i sydvästra Australien och en i sydcentrala Australien (inklusive Kangaroo Island). Dessa urskiljs ofta som två olika underarter, carteri respektive nominatformen elegans, medan andra behandlar den som monotypisk.

Levnadssätt 
Gräsparakiten hittas i öppna områden, inklusive saltvattensvåtmarker. Där ses den födosöka på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Klipparakit

Klipparakit (Neophema petrophila) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Klipparakiten är en praktfull liten papegoja. Fjäderdräkten är matt olivgrön med gulaktigt på nedre delen av buken och lite blått på vingen. Ansiktet är ljusblått mellan öga och näbb, med en tunn blå linje mellan ögonen. Ungfågeln har gult i ansiktet. Liknande blåvingeparakiten är mer bjärt grönfärgad, med mer gult i ansiktet och större blå vingfläck, medan gräsparakiten är gulare och har även den gult i ansiktet. Lätet är ett vasst och ljust "zit zit zit".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på öar och i kustområden i västra och södra Australien. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Neophema petrophila petrophila – sydvästra Western Australia
 Neophema petrophila zietzi – centrala och västra South Australia

Levnadssätt 
Klipparakiten födosöker på marken i öppna kustnära våtmarker och gräsmarker.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Praktparakit

Praktparakit (Neophema pulchella) är en fåtalig fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och levnadssätt 
Praktparakitens utbredningsområde finns i östra Australien, från sydöstra Queensland, över New South Wales och in i nordöstra  Victoria. Nittio procent av populationen återfinns i New South Wales. Den är en stannfågel, men kan flytta sig kortare sträckor.

Arten påträffas på grässlätter och i områden med glesa träd i släktena Eucalyptus  och Callitris. Den äter huvudsakligen gräs och frön och ibland blommor, frukt och sköldlöss. Den bygger bo i hål i gummiträdens stam. En stor andel av de områden där den skulle ha kunnat häcka har förändrats så att de inte längre är lämpliga för praktparakiten.

Utseende 
För att vara en papegoja är praktparakit liten och lätt, 20 centimeter lång och endast 40 gram tung. Hanen är huvudsakligen grön, med mer gulaktig undersida starkt turkos-blått ansikte. Hanens vingar är huvudsakligen blå, men med röda skuldror. Honan är blekare och har mindre starka färger, med blekgrönt bröst och gul mage och utan röd fläck på vingen.

Praktparakiten och människan 
Antalet individer minskade kraftigt i början av 1900-talet men tycks vara på väg att återhämta sig och arten kategoriseras idag som livskraftig av internationella naturvårdsunionen IUCN. Världspopulationen uppskattas till 20.000 individer. Den har hållits som husdjur sedan 1800-talet och i fångenskap finns flera olika färgvarianter.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Rödbröstad parakit

Rödbröstad parakit (Neophema splendida), i burfågelsammanhang mer känd som splendidparakit, är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Australiens inland. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Östpapegojor
Gulnäbbad lorikit

Gulnäbbad lorikit (Neopsittacus musschenbroekii) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Gulnäbbad lorikit behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 N. m. musschenbroekii – förekommer i berg på Fågelhuvudhalvön (västra Nya Guinea)
 N. m. major – förekommer från Sudirmanbergen till Huonhalvön och Owen Stanley-bergen

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Orangenäbbad lorikit

Orangenäbbad lorikit (Neopsittacus pullicauda) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Orangenäbbad lorikit förekommer på Nya Guinea och behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredning:
 N. p. alpinus – Snow Mountains till Mount Capella
 N. p. socialis – sydöstra Nya Guinea (Huon Peninsula och Herzogberget)
 N. p. pullicauda – bergstrakter på sydöstra Nya Guinea (Mount Capella till Owen Stanley Range)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Östlig blåmaskparakit

Östlig blåmaskparakit (Northiella haematogaster) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar som förekommer i Australien.

Utbredning och systematik 
Blåmaskad parakit delas in i tre underarter med följande utbredning:
 haematogaster/pallescens-gruppen
 N. h. haematogaster – västra och södra New South Wales, nordvästra Victoria och sydöstra South Australia
 N. h. pallescens– inre South Australia
 N. h. haematorrhous – östra Australien (inre södra Queensland och norra New South Wales)

Tidigare betraktades östlig och västlig blåmaskparakit (N. narethae) som samma art. Vissa auktoriteter gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar narethae i bedömningen.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktnamn hedrar Alfred John North (1855–1917), en australiensisk juvelerare och äggsamlare.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Gulörad parakit

Gulörad parakit (Ognorhynchus icterotis) är en utrotningshotad fågel i familjen västpapegojor som förekommer i norra Sydamerika.

Utseende och läten 
Gulörad parakit är en 42 cm, gul och grön aralik papegojfågel. Fjäderdräkten är grön med stora gula fläckar vid öronen och ett gult band i pannan. Vidare är strupen grön och resten av undersidan är gul. Den kraftiga näbben är svart. Lätet är tvåstavigt och gåslikt.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Ognorhynchus och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln förekommer i Anderna i Colombia och norra Ecuador.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar, baserat på det lilla beståndet, uppskattat till 1000 vuxna individer. Intensiva bevarandeåtgärder har dock stabiliserat utbredningsområdet och fått populationen att öka.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Blåstrupig lorikit

Blåstrupig lorikit (Oreopsittacus arfaki) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Blåstrupig parakit är en liten, långstjärtad fågel. Den är slank och grön, med svart näbb, lila ansikte, ett vitt streck under ögat och en rödspetsad stjärt. Hanen har röd hjässa. Fåglar i västra delen av utbredningsområdet uppvisar en rödaktig fläck över nedre delen av bröstet. I flykten syns rött på framsidan av vingen, gult band mitt på och rött under stjärten. Lätet består av ett ljust och snabbt tjatter.

Utbredning och systematik 
Blåstrupig lorikit placeras som enda art i släktet Oreopsittacus. Den delas in i tre underarter:
 Oreopsittacus arfaki arfaki – förekommer i berg på Fågelhuvudhalvön (västra Nya Guinea)
 Oreopsittacus arfaki major – förekommer i Sudirmanbergen (västra Nya Guinea)
 Oreopsittacus arfaki grandis – förekommer i de centrala bergstrakterna i Papua Nya Guinea)

Levnadssätt 
Blåstrupig lorikit hittas i höglänta molnskogar. Den ses i små ljudliga flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Hinxton

Hinxton är en by och civil parish i South Cambridgeshire, i Cambridgeshire i England. Folkmängden uppgick till 334 invånare 2011. Den har en kyrka.

Referenser 

Orter i South Cambridgeshire
Civil parishes i Cambridgeshire
Rödbukig ara

Rödbukig ara (Orthopsittaca manilatus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Rödbukig ara är en liten och grön ara med röd buk, som dock kan vara svår att se på håll. Vidare har den gula vingundersidor, gul bar hud i ansiktet och mörka ögon. Den liknar dvärgaran, men denna har istället rödbrunt under vingarna, ljusa ögon och vitt ansikte. Arten hörs ofta i flykten, ett behagligt rullande "greeah".

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Orthopsittaca. Den förekommer från sydöstra Colombia till Guyana, Trinidad, norra Bolivia och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödbukig ara hittas i låglänt regnskog. Den föredrar sumpiga områden, framför allt med tillgång på palmer vari den häckar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn
Arten har även kallats rödbukad ara (Ara manilata eller Orthopsittaca manilata).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Sjöbevakningen (Sverige)

Sjöbevakningen är en svensk militär organisation inom marinen som övervakar Sveriges kust.

Sjöbevakningscentraler eller Sjöcentraler finns idag på tre platser i Sverige. Dessa är fördelade på två Sjöinfokompanier samt en samverkansenhet som leds av Sjöinfobataljonen, placerad i Stockholm. Sjöinfobataljonen är personellt underställd Marinbasen i Karlskrona.

Sjöbevakningens uppgifter är bland annat att
 övervaka det svenska sjöterritoriet
 stödja de marina förbanden och
 med tilldelade resurser delta i sjöräddningsuppdrag som stöd åt Sjö- och flygräddningscentralen (JRCC).

Sjöbevakningscentraler finns i Göteborg och på Muskö. Samverkanscentralen ligger i Visby. Dessa ansvarar för havsövervakningen längs hela den svenska kusten. Marinens taktiska stab leder rikets sjöbevakningscentraler (sjöcentraler) taktiskt.

Ny teknik och besparingar gör att man kommer att minska antalet centraler i framtiden. 
Sjöinfokompani Härnösand lades ner 2008-12-31, Malmö och Visby 2010-03-31, samt Karlskrona 2010-11-15.

Sjöbevakningen är i enlighet med SFS 2000:555 §4 pkt.5 i fredstid ansvarig för att samla in, bearbeta och lämna Kustbevakningen sjölägesinformation sammanställd för civila behov.

Källor

Externa länkar
Sjöbevakning
Marinen

Se även
Marinens taktiska stab
Sjöräddning
Kustbevakning

Militära förband
Sjöfart
Sjöräddning i Sverige
Markpapegoja

Markpapegoja (Pezoporus wallicus) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Markpapegoja delas in i tre underarter med följande utbredning:
 P. w. flaviventris – sydvästligaste Australien, i kustnära sydvästra Western Australia
 P. w. wallicus – fläckvist utmed kusten i östra och sydöstra Australien, från sydöstra Queensland till sydvästra Victoria
 P. w. leachii – Tasmanien

Tidigare ansågs markpapegojan utgöra två olika arter, flaviventris som "västlig markpapegoja" och övriga två som "östlig markpapegoja". Till grund för detta utgjorde en DNA-studie vars resultat pekade på att de utgör två distinkta skilda linjer som skildes åt för två miljoner år sedan. Sedan 2023 kategoriserar dock International Ornithological Congress den återigen som en och samma art och denna linje följs här.

Förhållandena kring artens vetenskapliga namn är komplicerade. Arten beskrevs 1769 som Psittacus formosus av Scopoli men redan 1790 hade Latham beskrivit ett taxon med det namnet. Exemplaret som Latham använde var dock skadat och bestod endast av vingar och stjärt. Eftersom det exemplaret är försvunnet så finns det ingen typart för taxonet och det har inte gått att avgöra vilken art Latham beskrev. Den äldsta kända taxonomiska beskrivningen som man känner till är därför Robert Kerrs från 1792 då han gav arten namnet Psittacus wallicus. Idag placeras arten tillsammans med nattpapegoja i släktet Pezoporus.

Ekologi 

När markpapegojan störs flyger den snabbt precis över marken för att sedan landa i vegetationen igen. Oftast observeras de bara på sitt karaktäritiska läte som yttras i gryning och skymning, och som består av en sekvens med klara visslande toner som höjs mot slutet innan den tonar bort. I övrigt är den tyst.

Status och hot 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig. De olika populationerna har dock olika hotstatus. Fastlandspopulationen i östra Australien bedöms vara sårbar på grund av att dess utbredningsområde är fragmentariserat och man uppskattar att den populationen består av 4000 häckande fåglar medan populationen på Tasmanien bedöms inte vara hotad. Populationen i västra Australien uppvisar flertalet kriterier för att kategoriseras som akut hotad (CR). Den har minskat drastiskt under åren 1990 till 2009 från ungefär 400 till 110 individer. Största hoten utgörs av introducerade predatorer som räv  tamkatt, men även bränder.

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Kraglorikit

Kraglorikit (Vini solitaria) är en fågel i familjen östpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta skogar vid kusten på Fiji. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt som enda art i släktet Phigys. Genetiska studier visar dock att den är en del av släktet Vini. Den förs därför numera dit. Även det svenska trivialnamnet har justerats från tidigare kraglori för att harmonisera med övriga arter i Vini.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

Östpapegojor
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Fiji