kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brian Oldfield

Brian Oldfield, född 1 juni 1945 i Elgin i Illinois, död 26 mars 2017 på samma plats, var en amerikansk friidrottare som tävlade i kulstötning.

Oldfield stötte 22,86 meter vid en tävling i El Paco 1975 vilket var mer än en meter längre än det då gällande världsrekordet som Al Feuerbach hade som var på 21,82 meter. På grund av att han tävlade professionellt godkändes aldrig hans kast som världsrekord. Det dröjde ända fram till Alessandro Andrei 1987 stötte 22,91 meter innan någon slog hans inofficiella rekord.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1945
Amerikanska kulstötare
Män
Avlidna 2017
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Peter Pace

Peter Pace, född 5 november 1945 i Brooklyn, New York, är en pensionerad fyrstjärnig general i USA:s marinkår. 

Pace var från 2001 till 2005 vice försvarschef och försvarschef åren 2005 till 2007 och var den förste från marinkåren i dessa befattningar. 

General Pace fick ta emot hård kritik för motgångarna i Irak. På grund av detta var det tveksamt om senaten skulle godkänna honom för en ny tvåårsperiod och han blev därför ej nominerad. Han efterträddes som försvarschef av amiral Michael Mullen.

Referenser

Noter

Externa länkar

USA:s försvarschefer
Födda 1945
Män
Levande personer
Mottagare av Frihetsmedaljen
Generaler i USA:s marinkår
USA:s vice försvarschefer
Alumner från United States Naval Academy
Alumner från George Washington University
Alumner från Harvard Kennedy School
Alumner från National War College
Gustav Schwalbe

Gustav Albert Schwalbe, född 1 augusti 1844 i Quedlinburg, död 23 april 1916 i Strassburg, var en tysk anatom.

Schwalbe blev 1866 medicine doktor i Bonn, docent 1870 i Halle an der Saale och 1871 i Freiburg im Breisgau, e.o. professor i Leipzig 1871 samt ordinarie anatomie professor 1873 i Jena, 1881 i Königsberg och 1883 i Strassburg.

Schwalbe utgav en mängd avhandlingar inom anatomin och antropologin. Hans läroböcker Lehrbuch der Neurologie (1881) och Lehrbuch der Anatomie der Sinnesorgane (1886) tillhörde sin tids allra bästa i sitt slag. Bland hans antropologiska arbeten märks Studien über Pithecanthropus erectus (1899), Der Neanderthalschädel (1901) och Die Vorgeschichte des Menschen (1904). Dessutom redigerade han "Jahresbericht für die Fortschritte der Anatomie und Entwicklungsgeschichte" (från 1897) och "Zeitschrift für Morphologie und Anthropologie" (från 1899). Han blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1896, av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1905, av Kungliga Vetenskapsakademien 1906 och var hedersledamot av Svenska Läkaresällskapet.

Källor

Noter 

Tyska anatomer
Tyska antropologer
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Zürichs universitet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Födda 1844
Avlidna 1916
Män
Personer från Quedlinburg
Winston Churchill (1940–2010)

Winston Spencer-Churchill, allmänt känd som Winston Churchill, född 10 oktober 1940 på Chequers, Buckinghamshire, död 2 mars 2010 i Belgravia, London, var en brittisk konservativ politiker, ledamot av underhuset 1970–1997 och sonson till sir Winston Churchill. 

Innan han kom in i underhuset var Churchill journalist och rapporterade från Mellanöstern under sexdagarskriget, där han mötte talrika politiker från Israel, bland andra Moshe Dayan. Även farfadern började för övrigt sin litterära bana som krigskorrespondent.

Churchill var son till Randolph Churchill och dennes hustru Pamela Digby, som senare uppnådde berömmelse som Pamela Harriman. Han var gift två gånger och hade fyra barn i första äktenskapet.

Bibliografi 
 First Journey, 1964
 Six Day War, 1967
 Defending the West, 1981
 Memories and Adventures, 1989
 His Father's Son, 1996
 The Great Republic, 1999
 Never Give In!: the best of Winston Churchill's speeches, (red.) 2003

Källor

Noter 
 

Brittiska parlamentsledamöter
Alumner från Christ Church, Oxford 
Födda 1940
Avlidna 2010
Män
Winston Churchill
Humleblomfluga

Humleblomfluga (Volucella bombylans), även kallad humlelik blomfluga, är en art i insektsordningen tvåvingar som tillhör familjen blomflugor.

Kännetecken 
Humleblomflugan är en stor kraftig blomfluga med en längd på mellan 12 och 17 millimeter. Som dess trivialnamn antyder är den till utseendet mycket lik en humla. Dess mycket stora och buktiga ögon är dock ett typiskt kännetecken som skiljer den från humlorna. När insekten flyger syns det också på flygsättet att den inte är en humla. Kroppen är tätt behårad och flera olika färgvarianter förekommer inom arten, bland annat sådana som efterliknar åkerhumla, stenhumla och mörk jordhumla. Det tredje antennsegmentet är mer än dubbelt så långt som brett, vilket skiljer humleblomflugan från arter i släktet björnblomflugor. Den har också ett långt fjäderlikt antennborst som skiljer den rödstjärtade varianten av humleblomflugan från den snarlika arten humlelik pälsblomfluga.

Levnadssätt 
Humleblomflugan lever i löv eller blandskog, gärna med inslag av öppna hagmarker. De kan ses på blommor av olika slag, till exempel kirskål, strätta, blomvass, sprängört och tistlar. Den flyger från slutet av maj till mitten av augusti, ibland in i september. Honan lägger ägg i humlebon där också larverna utvecklas. De lever på humlornas avskräde, men ibland även på dess larver. Man har även hittat humleblomflugan i getingbon.

Utbredning
Humleblomflugan är vanlig i hela Sverige utom kalfjället. Den är dock inte talrik till individantalet utan ses oftast enstaka. Den finns i hela Europa och österut ända bort till Stilla havet. Den finns även i Nordamerika.

Referenser
Sandhall, Åke & Andersson, Sven. ''Flugor och myggor: naturguide i färg om tvåvingarnas utseende, utveckling, levnadssätt och beteende, Interpublishing AB, 1979.

Externa länkar

Blomflugor
Åke Andersson (fotbollsspelare)

Åke Magnus "Carnera" Andersson, född 22 april 1917 i Göteborg, död 20 juli 1983 i Göteborg, var en svensk fotbollsspelare. Andersson spelade för de Allsvenska klubbarna Gais och AIK och spelade även i det svenska landslaget under några år. I det civila jobbade han som målare, servitör och vaktmästare. Hans bror Folke spelade fyra ligamatcher för Gais.

Klubbkarriär 
Andersson började som ung spela i kvartersklubbarna King i Gårda och BK Forward i Olskroken innan han gick till Elisedals IS och vidare till Gais 1935. Redan som nittonåring blev han ordinarie i klubben, men då Gais blev nedflyttade efter säsongen 1937/38 spelade han endast några få matcher i Division 2 innan flyttlasset gick till AIK i högsta divisionen. Den 26 juli 1939 ligadebuterade han i sin nya klubb och han kom att under de följande sju säsongerna spela en viktig roll för AIK, spelandes som höger- eller vänsterytter. 1946 lämnade han så AIK och spelade under en tid i Rålambshovs IF. Totalt spelade Andersson 165 matcher i högsta divisionen och gjorde sammanlagt 33 mål.

Landslagskarriär 
Under åren 1937 till 1941 spelade han i det svenska landslaget vid 12 tillfällen. Han var uttagen i truppen till fotbolls-VM i Frankrike 1938, men spelade endast i bronsmatchen mot Brasilien.

Källor 

Män
Födda 1917
Avlidna 1983
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i VM i fotboll 1938
Svenska landslagsspelare i fotboll
Idrottare från Göteborg
Svenska idrottare under 1900-talet
Nexusförbindelse

En nexusförbindelse eller nexusrelation är en relation där båda leden förutsätter varandra syntaktiskt och semantiskt. Detta gäller främst för relationen mellan subjekt och predikat i en finit sats. 

Nexusförbindelse är också en term för det ord som sammanbinder de två satsleden som bildar nexus, exempelvis ordet "till" i satsen "Vi valde honom till ordförande", där "honom till ordförande" är nexus.

En förespråkare för att använda nexusförbindelser för att analysera text var den danske lingvisten Otto Jespersen, som introducerade begreppet nexus.

Källor

Syntax
Hildemar Hildebrand

Carl Hildemar Hildebrand, född den 5 juni 1851 i Stockholm, död den 9 maj 1919 i Lund, var en svensk läkare. Han var professor i pediatrik.

Hildemar Hildebrand var son till riksantikvarien och akademiledamoten Bror Emil Hildebrand av den borgliga släkten Hildebrand och dennes hustru Anna Mathilda Ekecrantz. Han växte upp i Stockholm där han avlade mogenhetsexamen vid Stockholms gymnasium 1871. Samma år inskrevs han vid Uppsala universitet där han 1872 avlade mediko-filosofisk examen. Under de följande åren hade han olika anställningar, bland annat som underläkare vid Garnisonssjukhuset i Stockholm, amanuens vid Karolinska institutet och biträdande läkare vid Ronneby brunn, innan han 1882 avlade medicine kandidatexamen vid Karolinska institutet.

Hildebrand överflyttade därefter till Lunds universitet där han blev medicine licentiat 1886 och medicine doktor 1892 på avhandlingen Kliniska studier öfver bukorganens lägeförändringar. Åren 1891–1893 upprätthöll han den extra ordinarie professuren i pediatrik och praktisk medicin och blev sistnämnda år reguljär innehavare av densamma. Vid ett flertal tillfällen under åren 1893 till 1898 upprätthöll han parallellt temporärt den ordinarie professuren i praktisk medicin. Han verkade även ett antal år som badintendent i Borgholm och blev med tiden överläkare vid Lunds lasarett.

Hildebrands vetenskapliga litterära produktion var ytterst begränsad och utgjordes, frånsett hans doktorsavhandling, av ett fåtal artiklar i medicinska tidskrifter. Han blev 1895 ledamot av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund samt blev senare även riddare av Nordstjärneorden.

Hildemar Hildebrand gifte sig den 24 oktober 1889 med friherrinnan Anna Elisabeth Tomine Gyllenkrok (1865–1942). De blev föräldrar till historikern Bengt Hildebrand.

Hildemar Hildebrand är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 
 Carl af Petersens & Anders Malm: Lunds universitets matrikel 1899 (Lund 1898-99)
 Sveriges Ridderskap och Adels kalender, årgångarna 1911 (Stockholm 1910) respektive 1923 (Stockholm 1922)
Noter

Externa länkar 
 

Svenska professorer i pediatrik
Svenska barnläkare
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Alumner från Uppsala universitet
Riddare av Nordstjärneorden
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Läkare från Stockholm
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1851
Avlidna 1919
Män
Pamela Harriman

Pamela Churchill Harriman, född Digby 20 mars 1920 i Farnborough, Hampshire, död 5 februari 1997 i Paris, Frankrike, var en brittiskfödd amerikansk societetsdam och diplomat.

Hon var USA:s ambassadör i Frankrike under Bill Clintons tid som president. 

Pamela Harriman var sondotterdotter till Henry Bruce, 1:e baron Aberdare och dotter till Edward Digby, 11:e baron Digby. I sitt första äktenskap var hon gift med Randolph Churchill, i sitt andra äktenskap med Leland Hayward och i sitt tredje äktenskap med W. Averell Harriman. Hennes enda barn, Winston Churchill, uppkallades efter sin berömde farfar.

Litteratur
 Reflected Glory:the Life of Pamela Churchill Harriman, Sally Bedel Smith, 1996. Simon & Schuster. 
 Life of the Party:the Biography of Pamela Digby Churchill Hayward Harriman, Christopher Ogden, 1994.
 Dorset Pioneers, Jack Dwyer, 2009. The History Press

Referenser

Externa länkar
The Pamela Harriman Foreign Service Fellowship

USA:s ambassadörer i Frankrike
Födda 1920
Avlidna 1997
Kvinnor
Personer från Hampshire
Amerikanska diplomater under 1900-talet
Alumner från Paris universitet
Storkorset av Hederslegionen
Eduard av Anhalt

Eduard av Anhalt, Eduard Georg Wilhelm, född 18 april 1861 i Dessau, död 13 september 1918, var son till Fredrik I av Anhalt och hertig av Anhalt 1918.

Gift 1895 med Luise av Sachsen-Altenburg (1873-1953) (skilda 1918). 
  
Barn:
 Leopold Friedrich (1897-1898) 
 Marie Auguste (1898-1983); gift 1:o 1916 med Joakim av Preussen (1890-1920); yngste son till Vilhelm II av Tyskland. Gift 2:o 1926 (skilda 1935) med Johannes-Michael von Loën 
Joachim Ernst av Anhalt (1901-1947).

Referenser

Tyska hertigar
Anhalt-furstehus
Födda 1861
Avlidna 1918
Män
013 Netvision

013 Netvision (eller vanligtvis bara 013 eller Netvision) är en israelisk Internet- och telekom- leverantör, telefonin marknadsförs under varumärket "013", och internetanslutningen "Netvision". 013 Netvision är en av de största mediaoperatörerna i Israel, tillsammans med bolagen Bezeq, Orange och Hot.

Externa länkar 
företagets webbplats

Teleoperatörer
Israeliska företag
Doktor Bex gata

Doktor Bex gata ligger på Södra Guldheden i Göteborg.

Gatan är cirka 450 meter lång och sträcker sig mellan Doktor Heymans gata 15 och Doktor Hjorts gata 2.

Doktor Bex gata är uppkallad till minne av Abraham Bex (död i mitten av oktober 1696), som blev medicine doktor i Utrecht 1680 och stadsfysikus (stadsläkare) i Göteborg omkring 1685.

Längst upp på Doktor Bex gata i Södra Guldheden ligger i kvarteret 42 Backsippan en rad ovanliga butiksbyggnader från 1951. De ritades av arkitekt Henning Orlando och uppfördes 1950-1951. Konsum blev där första hyresgäst vid nummer 4 i november samma år. Övriga hyresgäster var; Rolf Nilssons fiskaffär, Gullbergs färg- och kemikaliehandel, Gerd Wennerstens fotoateljé, Ebba Edwalls damfrisering, Guldhedens Kemtvätt och ett postkontor som invigdes den 8 december 1952. Bakom butiksbyggnaden fick en gren av linje 7 ändhållplats samt vändslinga på sommaren 1953. Nu (2015) ligger linje 10 ändhållplats där.  

Sommaren 1953 använde Volvo Doktor Bex gatas butiksbyggnader till sin kampanj för Volvo Duett.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Göteborg, Partille och Mölndals Gatukalender, Otto Asphem, Göteborg 1979, avsnitt D.
 
 
 
 
 

Gator i Göteborg
Guldheden
Westminster Cathedral

Westminster Cathedral i London, England, tillhör romersk-katolska kyrkan och är säte för ärkebiskopen av Westminster. Den började byggas 1895 med John Francis Bentley som arkitekt. Katedralen användes första gången år 1903, strax efter Bentleys död, även om den formellt sett inte var invigd.

Tomten som kyrkan byggdes på hade tidigare inhyst ett fängelse. Den köptes år 1884 för pengar som kardinal Manning hade bidragit till att samla in. En av de första gudstjänsterna var ett requiem för ärkebiskopen kardinal Herbert Vaughan som avled den 19 juni 1903. Av ekonomiska skäl hade inredningen av kyrkan knappt påbörjats då. Enligt den katolska kyrkans regler på den tiden kunde en kyrka inte  invigas förrän den var skuldfri. Invigningsceremonin hölls den 28 juni 1910, även om interiören aldrig blev färdig.

Bildgalleri

Källor

Litteratur 
 Patrick Rogers. Westminster Cathedral: from Darkness to Light. Burns & Continuum International Publishing Group, London (2003).

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Domkyrkor i England
Kyrkobyggnader i London
Byggnader och anläggningar i Westminster
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Storbritannien
Romersk-katolska kyrkobyggnader invigda 1910
1910 i Storbritannien
Anders Johan Nordenskiöld

Anders Johan Nordenskiöld, född 21 december 1696 på Hitå, Sibbo socken, Finland, död 27 juni 1763 i Helsingfors var en svensk/finlandssvensk militär och ämbetsman.

Biografi
Anders Johan Nordenskiöld var son till Johan Erik Nordberg (1660-1740) och Maria Christina Björnmarck, dotter till en myntinspektor. Han antog, i likhet med sina syskon, efternamnet Nordenberg. Han blev 1711 student i Uppsala och 1716 volontär vid Fortifikationen, där han avancerade 1742 till major och 1744 till generalkvartermästare och chef för finska fortifikationsbrigaden.

Han avgav 1745 berättelse om Finlands försvar och projekt till fästningsverks anläggande samt utsåg plats för den tilltänkta staden (Lovisa) vid Degerby och utarbetade för denna dels stadsplan, som stadfästes 1746, dels befästningsdessein. 1751 adlades han med namnet Nordenskiöld, tillsammans med sin bror Carl Fredric. Nordenskiöld blev 1752 vice landshövding och 1753 landshövding i Savolax och Kymmenegårds län. Han var landshövding i Nylands och Tavastehus län 1757-1761.

I sin samtids naturvetenskapliga och ekonomiska strävanden tog Nordenskiöld aktiv del. Han kallades till medlem av Vetenskapsakademien vid dess grundande 1739 och offentliggjorde i dess handlingar flera uppsatser av ekonomiskt innehåll. Som landshövding uppmuntrade han flitigt allmogen att förbättra jordbruket, inrätta kalkbrännerier och pottaskesjuderier samt att tillverka harts och terpentinolja. En ämbetsberättelse av honom, 1753, är publicerad i Svenska litteratursällskapet i Finland Förhandlingar och uppsatser, band 16.

Nordenskiöld var gift med sin brors svägerska, Sophia Margareta Ramsay, dotter till överstelöjtnant Axel Wilhelm Ramsay och Margareta Nöding. De fick två döttrar som gifte sig, varav en med Carl Wilhelm Leijonstedt, men deras gren av ätten slocknade på svärdssidan med deras son, som i sin tur fick två döttrar.

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska fortifikationsofficerare
Landshövdingar i Savolax och Karelens län
Landshövdingar i Nylands och Tavastehus län
Anders Johan
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1696
Avlidna 1763
Personer från Sibbo
Män
Svenskt adlade
Finlandssvenska militärer
Lars G. Linder

Lars Gösta Linder, född 22 december 1959 i Eskilstuna (Fors), är en svensk socialdemokratisk politiker som är kommunsekreterare för Socialdemokraterna, ordförande för Act Svenska kyrkan (Svenska kyrkans internationella arbete) och för Eskilstuna Stadsmission. Han var tidigare kyrkopolitisk ombudsman för Socialdemokraterna. Perioden 2007–2013 var han förbundssekreterare för Socialdemokrater för tro och solidaritet.

Linder var kommunalråd i Eskilstuna kommun 1986–1994, och ordförande för skolstyrelsen och därefter kommunstyrelsen från 1992. Under 1995 var han riksdagsledamot och därefter politiskt sakkunnig på närings- och inrikesdepartementen.

År 1997 anställdes Linder som departementsråd på Miljödepartementet med ansvar för satsningen "Lokala investeringsprogram". Åren 2002–2010 var han ledamot i landstingsfullmäktige i Södermanlands län.

Linder var början och fram till 2011 ordförande för Munktell Science Park, som öppnade i Eskilstuna 2005.

Källor 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Kommunalråd i Eskilstuna kommun
Politiker från Eskilstuna
Födda 1959
Levande personer
Män
Svenska socialdemokratiska kommunalråd
Svenska politiker under 1900-talet
Svenska politiker under 2000-talet
Nicholas Wiseman

Nicholas Patrick Stephen Wiseman, född den 2 augusti 1802 i Sevilla (med irländska föräldrar) och död den 15 februari 1865 i London, var en engelsk romersk-katolsk teolog. Som den förste ärkebiskopen av Westminster blev han också den förste på engelsk mark bosatte kardinalen efter reformationen.

Biografi 

Wiseman kom vid sex års ålder till England, där han 1808-18 erhöll skolundervisning i några romersk-katolska läroanstalter, varefter han avslutade sina studier i Collegium Anglorum i
Rom. Efter vid 22 års ålder vunnen teologie doktorsgrad
anställdes han som professor i österländska språk vid universitetet i Rom och samtidigt som vice direktor för ovannämnda kollegium, till vars rektor han utnämndes 1829. Efter underrättelsen om Oxfordrörelsen genom besök i Rom av John Henry Newman och Richard Hurrell Froude 1833 återvände han 1835 till England, uppfylld av iver att utnyttja traktarianismen ända till full anslutning till Rom. Mest framgång hade han, sedan han 1840 blivit biskop och koadjutor åt apostoliska vikarien. Genom sin smidighet underlättade han John Henry Newmans konvertering till den katolska tron 1945. 

1847 framlade han för påven ett förslag till fullständig återställelse av romerska kyrkan i England med den gamla kyrkliga indelningen i 12 biskopsstift, vilket förslag Pius IX i ett 24 september 1850 utfärdat "apostoliskt brev" godkände. Detta steg framkallade stor uppståndelse i England, och då samtidigt Wiseman utnämndes till kardinal och som ärkebiskop av Westminster ställdes i spetsen för romerska kyrkan i England, ansåg sig regeringen böra inskrida mot de påstådda påvliga övergreppen och förbjöd genom den så kallade kyrkotitelbillen av 1851 antagandet av biskoplig titel lånad från någon ort inom Storbritanniens område, utan lagligen därtill lämnat samtycke. Nämnda lag blev dock utan politisk betydelse. Wiseman bar fortfarande sin titel och fortsatte ostörd sin verksamhet genom att fastare organisera romerska kyrkan i England samt ytterligare stärka och utvidga romerska propagandan där. Han kom alltmer under Henry Edward Mannings inflytande.

Bibliografi 

Bland Wisemans många utgivna skrifter må nämnas:

 Fabiola (1850; svensk översättning "Fabiola eller katakombernas kyrka", 1862)
 Recollections of the last four popes (3 band, 1853)
 Twelve lectures on the connection between science and revealed religion (2 band, 1849; "Religion och vetenskap", översatt och delvis omarbetad av Carl Fredrik Bergstedt, 1853).

Källor 
 

Romersk-katolska teologer
Brittiska kardinaler
Ärkebiskopar av Westminster
Födda 1802
Avlidna 1865
Män
Ugglan
Personer från Sevilla
Carl Fredric Nordenskiöld den äldre

Carl Fredric Nordenskiöld den äldre, tidigare Nordenberg, ursprungligen Norberg, född 29 september 1702 på Savijärvi, Sibbo socken, Finland, död 19 mars 1779 på Eriksnäs, Sibbo, var en svensk militär och ekonomisk skriftställare.

Biografi
Han var son till Johan Erik Norberg (död 1740) och Maria Christina Björnmarck, som var dotter till en myntinspektor. Han antog, i likhet med sina syskon, namnet Nordenberg. Han blev 1716 volontär vid Fortifikationen, där han, som 1740-1741 iståndsatt befästningarna vid Tavastehus, 1741 befordrades till kapten. Samma år började han hålla publika föreläsningar i Riddarhuspalatset, men i samband med Hattarnas ryska krig sändes han snart till Finland för att uppföra åtskilliga fortifikatoriska "nödfallsverk". 

Efter 1743 års fredsslut med Ryssland utsågs Nordenskiöld till styresman för uppmätningen av den nya gränsen mot detta land, blev 1745 major, anordnade 1747 försvarsanstalter vid Tvärminne och Hangö udd, avancerade 1755 till generalkvartermästarlöjtnant, förestod 1757-1760 fortifikationsdirektionen i Stockholm och blev 1762 överste och chef för finska fortifikationsbrigaden, men erhöll redan 1763 avsked, varefter han drog sig tillbaka till sin egendom Frugård i Mäntsälä socken i Nyland.

1751 adlades han med namnet Nordenskiöld tillsammans med sin bror Anders Johan. Han var vid riksdagen 1755-1756 medlem av sekreta utskottet och den av detta tillsatta finska beredningsdeputationen (även kallad "deputerade för hushållningens upphjälpande i Finland") samt slöt sig till hattpartiet. Mera betydande än som politiker var han som lantbrukare och ekonomisk skriftställare. Hans egendom Frugård var med underlydande lägenheter en mönsterfarm, där trädgårdsskötsel, fruktodling, bruks- och sågverksrörelse drevs i stor skala.

Han kallades, liksom brodern Anders Johan, 1739 till medlem av Vetenskapsakademien och bidrog med flera fysikaliska, naturvetenskapliga och ekonomiska rön till dess handlingar. Då han 1758 nedlade presidiet i akademien, höll han ett tal Om nyttan af öfverflödigt vattens uttappande utur insjöar, kärr och mossar i Finland, och hans svar på akademiens fråga Om bästa sättet att uppodla mosslupna ängar ansågs vara av stort värde.

Nordenskiöld var gift med sin brors svägerska, Hedvig Märta Ramsay, dotter till överstelöjtnant Axel Wilhelm Ramsay och Margareta Nöding. Deras son Otto Henrik Nordenskiöld upphöjdes till friherre, den andre sonen August Nordenskiöld var en berömd alkemist, och tredje brodern Carl Fredric Nordenskiöld den yngre en känd författare.

Utmärkelser

Se även 

Durchfartsprojektet i Finland

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska fortifikationsofficerare
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Hattpartiet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Finlandssvenska militärer
Personer från Sibbo
Födda 1702
Avlidna 1779
Män
Svenskt adlade
Carl Fredric