kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helgolandsbukten

Helgolandsbukten () är den sydöstra, innersta delen av Tyska bukten, en del av Nordsjön, inkluderande området kring floderna Elbes och Wesers mynningar. Bukten är namngiven efter ön Helgoland, som markerar dess nordvästliga gräns.

Helgolandsbukten har ett djup som inte överskrider 20 meter och starka tidvattensströmmar. Bukten fungerar som ett uppväxtområde för sill och plattfisk. En intensiv sjöfart förekommer med trafik till hamnarna i Hamburg, Cuxhaven och Bremerhaven.

Vid denna bukt utkämpades första och andra slaget vid Helgolandsbukten under första världskriget.

Se även 
 Vadehavet

Referenser

Externa länkar 

Bukter i Tyskland
Nordsjön
Schleswig-Holsteins geografi
Niedersachsens geografi
Vallonska pilen

Vallonska pilen, på franska La Flèche Wallonne, är ett endagstävlingslopp för herrar på cykel som hålls i april varje år i Ardennerna i Belgien. Tävlingen går av stapeln mitt i veckan i slutet av april mellan de två tävlingarna Amstel Gold Race och Liège-Bastogne-Liège. 

Tävlingen tillhör UCI World Tour.

Loppet räknas till vårklassikerna och tillsammans med Liège-Bastogne-Liège och Amstel Gold Race utgör det Ardennerklassikerna. Ferdi Kubler (1951 och 1952), Stan Ockers (1955), Eddy Merckx (1972), Moreno Argentin (1991) och Alejandro Valverde (2006, 2015 och 2017) har alla lyckats med att vinna både Vallonska pilen och Liège-Bastogne-Liège under ett och samma år. Under säsongen 2004 lyckades italienaren Davide Rebellin vinna alla tre tävlingarna som ingår i Ardennerklassikerna: Vallonska pilen, Liège-Bastogne-Liège och Amstel Gold Race, något som Philippe Gilbert upprepade 2011. Ingen svensk har vunnit loppet, Sven-Åke Nilsson kom på andra plats 1980.

Alejandro Valverde innehar rekordet i antal vinster av tävlingen - fem stycken.

Historia 
Tävlingen startade 1936 för att öka försäljningen av tidningen Les Sports. Den första tävlingen vanns av belgaren Philippe Demeersman.

Tävlingssträckan har ändrats många gånger under åren. Den första tävlingen gick mellan Tournai och Liège. Men startplatser har också varit Charleroi (från och med 1948), men vid 1960-talet startade loppet istället i Liège och slutade i Charleroi. Start och mål har varit på samma plats i Verviers (1974–1978) och Huy (1983–1985). Sedan 1986 börjar tävlingen ofta i Spa eller Charleroi och slutar i staden Huy. Sedan 1990 har tävlingssträckan aldrig varit över 210 kilometer. Stigningen Mur de Huy är den mest kända i tävlingens bansträckning och har varit del av sträckningen sedan 1983. Cyklisterna ska upp för backen tre gånger, med mållinjen på toppen. Stigningen har en längd av 1 300 meter med en lutning på 9,3 procent, vissa delar av stigningen har en lutning på 26 procent. Tävlingen avgörs ofta uppför stigningen.

Vallonska pilen för damer 

Vallonska pilen för damer (franska: La Flèche Wallonne Femmes) startade 1998 och följer till stor del samma bana som herrarna, men distansen är kortare. Anna van der Breggen har vunnit tävlingen sju gånger och Marianne Vos fem.

Segrare 

 

 
Cykeltävlingar i Belgien
UCI Pro Tour
UCI World Tour
John Arbuthnot Fisher

John Arbuthnot "Jackie" Fisher, 1:e baron Fisher, född 25 januari 1841 i Ramboda på Brittiska Ceylon, död 10 juli 1920 vid St. James's Square i Westminster, London, var en brittisk sjöofficer och storamiral (Admiral of the Fleet).

Fisher inträdde i brittiska flottan 1854, blev konteramiral 1890, viceamiral 1896, amiral 1901 samt "Admiral of the Fleet" 1905. Han deltog i Krimkriget, kriget mot Kina 1856-60 och i egyptiska fälttåget 1882.

1892-97 var han 3:e sjölord, 1899-1902 befälhavare över Medelhavseskadern, 1902-04 2:e sjölord och 1904-10 samt 1914-15 förste sjölord.

1909 upphöjdes Fisher till adligt stånd. Under sin tjänst vid amiralitetet nedlade Fisher ett energiskt och målmedvetet arbete på förbättrandet av den brittiska marinens organisation och krigsberedskap, och det var på hans initiativ som dreadnought-typen infördes i brittiska flottan och en särskild "Home fleet" för tjänstgöring i Nordsjön skapades 1907. Vid första världskrigets utbrott drev Fisher åsikten att brittiska flottans stridskrafter borde hållas samlade i Nordsjön och Östersjön, eventuellt i samband med ett landstigningsföretag i Pommern, men då anfallet på Dardanellerna beslöts trots hans bestämda motstånd, avgick han som 1:e sjölord i maj 1915. Fisher utgav Memories (1919) och Records (samma år).

Fisher blev känd för sina reformer av den brittiska flottan. Han utövade ett stort inflytande i flottan under sin 60 år långa karriär, som började med munstycksladdade kanoner och slutade med ubåtar, slagkryssare och de första hangarfartygen. Den energiske och reformvänlige Fisher anses ofta vara den näst viktigaste personligheten i den brittiska marinhistorien, efter Lord Nelson.

Referenser

Jan Morris, Fisher's Face (Faber & Faber, 1995)

Externa länkar

Brittiska amiraler
Personer i Krimkriget
Personer i Storbritannien under första världskriget
Födda 1841
Avlidna 1920
Män
Storkorset av Hederslegionen
Första slaget vid Helgolandsbukten

Första slaget vid Helgolandsbukten var ett sjöslag under det första världskriget, som utkämpades den 28 augusti 1914.  Under detta slag planerade britterna att anfalla tyska patruller på den tyska nordvästkusten.

Externa länkar

1914 i Tyskland
Brittiska sjöslag
Krigsåret 1914
Sjöslag under första världskriget
Tyska sjöslag
Relationer mellan Storbritannien och Tyskland
Barmakider

Barmakiderna var en inflytelserik persisk släkt från Balkh. Barmak var titeln på översteprästen vid det buddhistiska klostret Nawbehar i Balkh och värdigheten var ärftlig. Barmakiderna innehade viktiga statliga ämbeten och de förnämsta förvaltningsposterna och spelade en betydande roll under de första abbasidiska kaliferna. Under andra hälften av 700-talet ledde de rikets styrelse och befäste då administrativt abbasidernas välde i Bagdad.

Abbasidkalifatet
Afghanistans historia
Andra slaget vid Helgolandsbukten

Andra slaget vid Helgolandsbukten var ett sjöslag mellan tyska och brittiska sjöstyrkor den 17 november 1917, under första världskriget.

1917 i Tyskland
Brittiska sjöslag
Krigsåret 1917
Tyska sjöslag
Sjöslag under första världskriget
Relationer mellan Storbritannien och Tyskland
Raph Koster

Raphael "Raph" Koster, född 7 september 1971 på Long Island, New York, är en amerikansk datorspelsdesigner och författare, mest känd för att ha varit en av de ledande utvecklarna bakom Ultima Online och creative director för Star Wars Galaxies (SWG). Koster är en av huvudaktörerna bakom utvecklingen av MMORPG som genre.

Koster har en collegeexamen från University of Tuscaloosa och kom att delta i utvecklingen av LegendMUD. Han är en av grundarna (charter member) av Academy of Interactive Arts and Sciences och en ofta anlitad talare vid konferenser inom framför allt datorspelsindustrin.

Efter att ha lämnat Origin Systems knöts Koster till Sony Online Entertainment (SOE) där han efter SWG varit chief creative officer under utvecklingen av Untold Legends och creative consultant för Champions: Return to Arms och expansioner av SWG, även efter att han 2004 lämnat SOE.

Koster är en av de mest kända spelutvecklarna och något av en ikon inom onlinespel, även om inte alla är odelat positiva till hans inflytande. En stor del av hans rykte grundas på en utåtriktad och öppen dialog som han kontinuerligt för med andra utvecklare och i media, främst via internet men också i press.

Bibliografi
 2005 - A theory of fun for game design 
 2006 - Grammar of Game Design 

Ingen av hans böcker har översatts till svenska.

Externa länkar
Kosters webbsida

Amerikanska formgivare
Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1971
Levande personer
Män
Amerikanska datorspelsutvecklare
Tubkanon

En tubkanon är ett mindre eldrör som sätts in i ett större eldrör för att minska dess kaliber i syfte att kunna skjuta mindre och billigare ammunition för övningsändamål. Detta sparar slitage på det riktiga eldröret samt ammunitionskostnader.

Denna typ av vapenövning kallas ibland underkaliber (inte att förväxla med underkalibrig ammunition).

Referenser 

Eldvapen
Bländarautomatik

Bländarautomatik, även kallad slutartidsförval är en funktion på kameran där fotografen väljer slutartid och kameran ställer in lämplig bländare. 
Är oftast markerad med bokstaven S på kamerans inställningsratt efter den engelska benämningen shutter priority.

Fotografisk utrustning
Fotografi
Fotografiska termer
Slutartidsautomatik

Slutartidsautomatik, ibland kallat bländarförval eller bländarprioritet, är en funktion på kameran där fotografen väljer bländare och kameran ställer in lämplig slutartid för att uppnå tillräckligt god exponering. Inställningen är oftast markerad med A eller Av på kamerans inställningsratt efter engelskans benämning aperture priority eller aperture value.

Slutartidsautomatik skiljer sig från manuella inställningar (då användaren måste välja båda värdena själv), från bländarautomatik (då användaren väljer en slutartid medan kameran väljer en bländarinställning) och från programautomatikläget då kameran väljer båda värdena själv.

Huvudsyftet med slutartidsautomatik är att ha kontroll över skärpedjupet. Slutartidsautomatik är användbart i landskapsfotografi där ett långt skärpedjup (liten bländaröppning) är nödvändigt om föremål i förgrunden, på avstånd och i bakgrunden ska återges skarpt, samtidigt som kort slutartid ofta är mindre viktigt. Slutartidsautomatik kan också användas vid porträttfotografi där ett kort skärpedjup (stor bländaröppning) innebär att bakgrunden hamnar ur fokus och inte drar uppmärksamhet från motivet.

Ett annat sätt att använda slutartidsautomatik är för att föreslå hur kameran ska välja slutartid utan att riskera underexponering. Vid landskapsfotografi kan användaren välja en liten bländaröppning vid fotografi av ett vattenfall i hopp om att den längre slutartiden ska göra vattenflödet suddigt. Vid porträttfotografi i svagt ljus kan fotografen välja att öppna bländaren maximalt för att få in tillräckligt med ljus för en god exponering.

Förutom detta ger slutartidsautomatik fotografen möjlighet att tvinga kameran att arbeta med den bländaröppning som är optimal för objektivet och fokusavståndet. Vanligtvis ger objektivet bäst optisk upplösning vid en medelstor bländaröppning.

Källor

Se även
Bländarautomatik

Fotografisk utrustning
Fotografi
Fotografiska termer
Every Good Boy Deserves Favour

Every Good Boy Deserves Favour är ett musikalbum av The Moody Blues som gavs ut 1971 på skivbolaget Threshold Records. Every Good Boy Deserves Favour anses vara The Moody Blues mest progressiva skiva, vilket man tydligast kan höra i öppningsspåret "Procession". Albumets andra låt "The Story In Your Eyes" släpptes som singel.

Det är det sjätte i ordningen av de sju album som kallas för "de klassiska Moody Blues-albumen". De övriga är de som släpptes mellan albumen Days of Future Passed (1967) och Seventh Sojourn (1972), inklusive de två nämnda. Anledningen till att dessa album kallas de klassiska Moody Blues är att de innehåller originaluppsättningen (Justin Hayward, John Lodge, Ray Thomas, Mike Pinder och Graeme Edge) från deras första psykedeliska skiva Days of Future Passed (The Moody Blues spelade tidigare R&B) fram till Seventh Sojourn. Dock förekommer originalmedlemmarna även på Octave, som släpptes 1978.

Låtlista
 "Procession" (Edge/Hayward/Lodge/Pinder/Thomas)
 "The Story In Your Eyes" (Hayward)
 "Our Guessing Game" (Thomas)
 "Emily's Song" (Lodge)
 "After You Came" (Edge)
 "One More Time To Live" (Lodge)
 "Nice To Be Here" (Thomas)
 "You Can Never Go Home" (Hayward)
 "My Song" (Pinder)

Listplaceringar

Källor
Every Good Boy Deserves Favour på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1971
Albumettor i Storbritannien
Mattskiva

Mattskiva är en mattetsad glasskiva som används för att visa en bild på enligt bakprojektionsprincipen. Mattskivor finns i sökaren på till exempel spegelreflexkameran och ljusschaktskameran. I dessa kameror kan mattsskivan bytas ut mot olika typer som tillverkaren tillhandahåller vilka brukar vara av typen fresnellins. Principen används även i bakprojektions-TV och i redigeringsapparater för film. På kameror är det vanligt att man lägger in rikthjälpmedel på mattskivan, till exempel hårkors eller rutnät. 

Fotografisk utrustning
Fotografi
Fotografiska termer
Sprutgurka

Sprutgurka (Ecballium elaterium) är en monotypisk art i sprutgurkesläktet Ecballium, det vill säga den enda arten i släktet. Släktet ingår i familjen gurkväxter. Den är en ettårig krypande ört. Växten växer naturligt i medelhavsområdet. Karaktäristiskt för växten är att frukten flyger iväg och sprutar ut frön och fruktsaft när den är mogen. Blommorna är gulvita. Växten används ibland som medicinalväxt.

Spridningsmekanism
Sprutgurkans elliptiska frukt har ett fruktkött (endokarp) vars celler innehåller glykosiden elaterinidin i så stor mängd att ett mycket högt osmotiskt tryck uppstår (ungefär 27 atm), varvid en stor spänning uppstår i den elastiska fruktväggen. Vid fruktens fäste utbildas ett abskissionslager och när trycket i frukten blir för högt brister detta så att frukten lossnar. Fruktköttet med frön sprutar då med stor kraft ut genom det uppkomna hålet. Fröna kan skjutas i väg tre till sex meter från plantan.

Externa länkar

Referenser

Gurkväxter
Sp Växtindex
Abortframkallande medel
Saab 38

Saab 38 eller B3LA var ett svenskt stridsflygplan som utvecklades under andra halvan av 1970-talet, tänkt som attack- och skolflygplan. Projektet avvecklades genom ett riksdagsbeslut 1979.

Bakgrund
I mitten av 1970-talet väcktes idén och frågan om ett flygplanssystem som var tänkt att i början av 1990-talet ersätta Viggen-systemet. Två alternativ övervägdes, A 20 och B3LA. Flygplanssystemet A 20 förordades i 1974 års försvarsutredning och skulle vara en vidareutveckling av JA 37 Viggen. B3LA skulle utvecklas som ett flygplanssystem ämnat som attackflygplan och skolflygplan. Anledningen var att ÖB Stig Synnergren ansåg att attackförmågan behövde förbättras.

Inför 1978 års försvarskommitté angav ÖB tre förslag på ytterligare ett nytt flygplan; ett svenskutvecklat multirollflygplan (JAS), amerikanska F-16 eller F-18. I oktober 1978 konstaterade dock nye ÖB Lennart Ljung att varken A 20 eller B3LA skulle rymmas inom de ekonomiska ramarna tillsammans med något av JAS, F-16 eller F-18.

Efter ett riksdagsbeslut våren 1979 kom de två flygplanen A 20 och B3LA att avbeställas. Samma år lämnade Saab ett förslag på ett svenskt enhetsflygplan (JAS 39 Gripen), direkt till dåvarande försvarsminister Eric Krönmark.

Utveckling
Namnet B3LA kom genom att B stod för nykonstruktion (A som förstabokstav stod för ombyggnad av Viggen eller Draken). Trean stod för ambitionsnivån på skala från ett (tungt bombflygplan) till fyra (renodlat skolflygplan). LA stod för "Lätt attack".

Flygegenskaperna skulle ungefär ha varit i paritet med Saab 29. Lastkapaciteten något lägre än för Viggen. Projektet lades ner 1979 till förmån för Saab 39 Gripen, utan att någon prototyp byggts färdig. Projektet var delvis ett samarbete med Aermacchi. När Sverige drog sig ur projektet hittade Aermacchi en ny partner i brasilianska Embraer och deras flygplan AMX är till stor del byggt på grundkonstruktionen från B3LA.

Se även
Saab A 20

Referenser

Trycka källor

Externa länkar

Flygvapennytt (4/75) - Svensk försvarsindustri helt nödvändig för vår alliansfrihet 
Flight International (1977) - Sweden considers Viggen and Saab 105 replacement  
Flight International (1978) - Sweden's aerospace outlook  
Data.riksdagen.se - Regeringens proposition 1978/79:138  
Riksdagen.se - Proposition 1979/80:117 om vissa anslagsfrågor m.m. rörande försvaret
P3 Dokumentär - JAS-projektet

Flygplansmodeller
Svenska attackflygplan
38
Spader knekt

Spader Knekt var ett stockholmsbaserat filmproduktionsbolag som startade 1995. Bolaget producerade dramafilmer, TV-program och reklamfilm fram till dess att det lades ned 2007.

Historia
Spader Knekt grundades av Peter Siepen, Mikael Bohman och Fredrik Heinig, som hade sina rötter i det tidiga ZTV. Fram till slutet av 1990-talet var Spader Knekt ett utpräglat TV-produktionsbolag. I början rörde det sig mest om ZTV-produktioner med Peter Siepen i spetsen såsom den ironiska talkshowen Jag, Peter (-96), en uppföljare till Estrad (-95) med samma upphovsmän, fast före Spader Knekts bildande.

1999 startade Spader Knekt tillsammans med A-Com Interactive ett digitalt produktionsbolag kallat B-Reel. Petter Westlund rekryterades som webb- och designansvarig, Pelle Nilsson som ansvarig för rörlig produktion och Anders Wahlqvist som vd. Bolaget skulle fokusera på rörligt på webben.

I början på 2000-talet producerade bolaget bland annat Edge, Wimans och Nalles Show, sedan mockumentären Stockholmare. Josefin Crafoord, Mårten Andersson och Lucette Rådström var involverade i produktioner.

TV-verksamheten koncentrerades senare kring dramaproduktioner regisserade av Johan Kling som Spacer och Jag. År 2007 släpptes långfilmen Darling (2007), skriven och regisserad av Johan Kling, efter tre år av finansieringsrundor. 

TV-verksamheten lades slutgiltigt ned 2004 i samband med att Mikael Bohman lämnade bolaget.

Under tiden hade en trevande reklamfilmsverksamhet sakta vuxit. Efter ett samarbetsförsök med kompisarna på Stylewar, kallat Stylewar Guld, startade slutligen Spader Knekt egen reklamfilmsproduktion 2001. Reklamfilmsavdelningen leddes inledningsvis av Martin Huss, men inkorporerades senare i huvudbolaget som mer och mer enbart fokuserade på reklamfilm.

Den 21 augusti 2007 beslutade delägarna i Spader Knekt att lägga ned verksamheten. Delägare var Johannes Åhlund, vd, Fredrik Heinig, styrelseordförande, Mikael Bohman, Peter Siepen och Mattias Miksche.

Externa länkar
spaderknekt.se

Ej längre existerande svenska filmbolag
Företag i Stockholms kommun
Företag bildade 1995
Företag upplösta 2007
Silent Storm

Silent Storm är ett taktiskt turbaserat PC-spel utvecklat av Nival Interactive och utgivet av JoWood Productions år 2003. Spelet utspelar sig under andra världskriget och spelaren tar rollen som en grupp elitsoldater från de allierade eller axelmakterna och utför ett antal uppdrag runt omkring i Europa. Spelets fysik är relativt avancerad och innehåller trasdockefysik hos karaktärerna samt förstörbara omgivningar. I slutet av ett uppdrag är det ofta stora hål i väggar och små byggnader faller ihop helt och hållet.

En expansion kom senare med namnet Silent Storm Sentinels och byggde på spelets grund med en helt ny kampanj. En modifikation vid namn Hammer & Sickle köptes upp och blev till ett helt eget spel, byggt på samma motor. Också spelet baserat på den ryska filmen Night Watch använder spelmotorn som finns i Silent Storm.

Datorspel 2003
Windows-spel
Turordningsbaserade strategispel
Andra världskriget i fiktion
Raimo Kilpiö Trophy

Raimo Kilpiö Trophy är en utmärktelse som delas ut varje säsong i den finländska FM-ligan i ishockey. Priset tilldelas den spelare som ansetts ha visat mest sportsmanship. Det första priset delades ut säsongen 1953/1954 och bytte 1995 namn till hedrandet av Raimo Kilpiö, en finsk ishockeyspelare som spelade i 21 år mellan 1953 och 1977.

Vinnare

Ishockeypriser
FM-ligan i ishockey
Priser och utmärkelser instiftade 1954
Utforskningen av Merkurius

Utforskningen av Merkurius började redan på 1600-talet. Endast en rymdsond har passerat Merkurius

Tidiga studier 
Eftersom Merkurius är synlig för blotta ögat har planeten varit känd sen antiken. När teleskopet uppfanns i början på 1600-talet förvandlades astronomin, och man förstod att jorden i själva verket kretsade kring solen. En av de avgörande upptäckterna var att Venus uppvisar faser alldeles som månen, men tidiga teleskop var alltför svaga för att visa att Merkurius har faser. En italiensk präst vid namn Giovanni Battista Zupi var den förste som såg Merkurius faser. Eftersom Merkurius ligger så nära solen tog det tid innan man hittade något intressant på planeten. Den första rapporten om ytstrukturer på Merkurius kom från den tyske astronomen Johann Hieronymus Schröter, som i slutet av 1700-talet såg diffusa mörka fläckar på planeten.

Den italienske astronomen Giovanni Schiaparelli hävdade rent av att han sett streck kors och tvärs över planeten. Även om andra astronomer inte höll med om detta var de alla överens om att mönstren, vad de än, var aldrig förändrades. Det betydde att man alltid såg samma sida av Merkurius. Vissa astronomer framkastade att Merkurius därför måste rotera med samma fart som jorden.

1965 användes världens största teleskop, Arecibo-observatoriet i Puerto Rico, för att skicka radiovågor mot Merkurius och registrera ekona, en teknik som kallas radioastronomi. Förändringarna i ekona gjorde det möjligt för astronomerna att beräkna att planetens rotationstid faktiskt är 59 jorddygn d.v.s. 2/3 av Merkuriusåret.

Rymdsonder 

Hittills har bara en rymdsond besökt Merkurius, Mariner 10, och den kom så nära som 327 km från ytan. I själva verket försökte Mariner 10 inte ens hinna ifatt Merkurius. Istället kretsade den kring solen i motsatt riktning mot Merkurius, så att den passerade förbi planeten 3 gånger under 12 månader. Mariner 10 sköts upp den 3 november 1973. Den utnyttjade ett sällsynt tillfälle i början av 1974, då jorden, Venus och Merkurius låg på en rät linje. Den flög först till Venus, där den utnyttjade Venus tyngdkraft för att sakta in och ändra kurs mot Merkurius bana. Trots en del problem under resans gång passerade sonden Venus den 5 februari 1974 och närmade sig Merkurius för första gången i slutet av mars. Den fotograferade 40 % av planetens yta och upptäckte Merkurius magnetfält och atmosfär. Efter 6 månader passerade den Merkurius för andra omgången och då fotograferade den Merkurius sydpol och ytterligare 6 månader senare flög den förbi en sista gång och sände tillbaka mer information om planeten. Än idag cirkulerar den kring solen.

Merkurius
Utforskningen av Merkurius
Rymdfart
Rymdforskning
Mark Helprin

Mark Helprin född 28 juni 1947 är en amerikansk författare och skribent uppväxt vid Hudsonfloden och i Västindien.

Helprin har skrivit böcker och novellsamlingar i både realistisk och fantasybetonad stil som exempelvis  A Soldier of the Great War, Ellis Island and Other Stories, Memoirs from Antproof Case och den till svenska översatta En vintersaga (A winter's tale).

Helprins texter är ofta ordrika och i flera av böckerna målar han upp väldigt tydliga bilder framför läsaren.
Helprin återkommer ofta till vissa ämnen som till exempel Israel, krig, Västindien, bergsklättring, flyktingar och amerikansk östkust.

Helprin betraktas som en högerman. Han har skrivit i tidningen The New Yorker under nästan 25 år.
Han har tjänstgjort i USA:s handelsflotta och i israeliska infanteriet och israeliska flygvapnet.

Böcker på svenska 
1983 - Ellis Island och andra noveller 
1985 - Vintersaga : roman 
1986 - Vintersaga : roman

Externa länkar 
 

Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1947
Män
Levande personer