kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adolph Theodor Boyesen

Adolph Theodor Boyesen, född 29 december 1823 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 23 november 1916 i Stockholm, var en swedenborgsk predikant.

Boyesen arbetade 12 år som militär och nådde löjtnants grad. Därefter ägnade han sig helt åt swedenborgianismen. Han studerade 1860-1864 vid Urbanauniversitetet i Ohio, som också översatte Emanuel Swedenborgs skrifter från latin till svenska. 1870 blev han predikant vid swedenborgska församlingen i Köpenhamn. 1877 bosatte han sig i Stockholm och var till 1906 predikant i Nya kyrkans församling i Stockholm.

Källor 

Personer i Norge under 1800-talet
Personer i Norge under 1900-talet
Swedenborgianism
Födda 1823
Avlidna 1916
Män
Carl Frederik Bricka

Carl Frederik Bricka, född 10 juli 1845 i Köpenhamn, död där 23 augusti 1903, var en dansk historiker, arkivarie och personhistoriker, som är mest känd för utgivandet av Dansk Biografisk Leksikon.

Bricka blev student 1862 och tog 1870 "magisterkonferensen". År 1871 inträdde han som assistent vid det kungliga biblioteket i Köpenhamn, men övergick 1882 till Gehejmearkivet (rigsarkivet), där han 1889 befordrades till arkivarie och 1897 fick högsta ledningen såsom riksarkivarie. Han ägnade främst sitt intresse åt personhistoria och Danmarks historia under 1500- och 1600-talen.

Bricka skrev 1873 skriften Frederik II:s ungdomskjærlighed (Anna Hardenberg) och därefter flera specialavhandlingar samt utgav dessutom (tillsammans med J.A. Fridericia) Kristian IV:s breve (sju band, 1878–1891) och Kancelliets brevbøger 1551-60 (två band, 1885–1888). Från 1887 ledde han utgivningen av det omfattande Dansk biografisk lexikon. Som sekreterare i Dansk historisk Forening var han 1878–1897 utgivare av Historisk Tidsskrift och som sekreterare i Selskabet for Fædrelandets Historie sedan 1883 utgivare av Danske Magazin. Bricka blev 1894 filosofie hedersdoktor och samma år korresponderande ledamot i svenska Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien.

Källor

Noter 

Danska historiker
Personhistoriker
Danska riksarkivarier
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1845
Avlidna 1903
Män
Alumner från Köpenhamns universitet
Jonas Magnus Stiernstolpe

Jonas Magnus Stiernstolpe, född 8 december 1777 Stenkvista socken i Södermanland, död 17 september 1831 i Stockholm, var en svensk ämbetsman, författare, översättare och målare.

Biografi
Han var son till gränstullnären Pehr Fredrik Stiernstolpe och Ulrika Eleonora Silfwerbrand.  Han gick i skola i Strängnäs och blev informator till bröderna Beskow 1802, av vilka Bernhard von Beskow var den ene och han kom fram till sin död att tillhöra den Beskowska umgängeskretsen. Stiernstolpe hade då redan skrivit Wilhelm, en komisk roman (1801) men inte nått någon framgång utan fortsatte istället med översättningar, verk av bland andra Horatius, Aloys Blumauer, Christoph Martin Wieland, Voltaire, Alexander Pope och Cervantes. Han avlade sedan kansliexamen i Uppsala och anställdes vid Krigsexpeditionen i Stockholm där han 1818 befordrades till förste expeditionssekreterare. Han omtalas som en passionerad älskare af målning och musik och utövade på amatörnivå ett konstnärskap och finns representerad vid Uppsala universitetsbibliotek med ett tecknat självporträtt. Han var en av medelpunkterna i Stockholms sällskapsliv på 1810- och 1820-talen och var medlem i den litterära klubben De sju vise.

Till svenska översattes Don Quixote i sin helhet, alla fyra delarna, från det spanska originalet av Jonas Magnus Stiernstolpe och gavs ut i bokform 1818-1819 under titeln Den tappre och snillrike riddaren don Quixotes af Mancha lefverne och bedrifter

Se även
Jonas Krank (adlad Stiernstolpe), farfars far till Jonas Magnus Stiernstolpe.

Bibliografi (i urval) 
 Wilhelm, en komisk roman (1801)
 Pelegrimen och häxmästaren (1820)
 Lunkentus (1824)
 Den oförnöjde (1825)
 Gamla sagor på vers (1827)

Källor 
 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 266-267, Allhems Förlag, Malmö.

Noter

Externa länkar 
 Jonas Magnus Stjernstolpe, författarpresentation på Litteraturbanken
 "Jonas Magnus Stjernstolpe, 1777–1831", av Karin Monié i Svenskt översättarlexikon  

Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Översättare från spanska
Översättare från tyska
Svenska författare under 1800-talet
Personer från Stenkvista socken
Födda 1777
Avlidna 1831
Män
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Aloys Blumauer

Aloys Blumauer född 21/22 december 1755 i Steyr, död 16 mars 1798 i Wien, var en österrikisk författare.

Blumauer var jesuitnovis och blev senare hovcensor i Wien. Han var även bokhandlare och blev främst känd för sin samtidssatiriska travesti på Vergilius Aeneiden, Abenteuer des frommen Helden Aeneas (1784-1788) med hånfulla utfall mot hierarki och munkväsen. Hans verk utkom första gången i svensk översättning 1813-17 (av Jonas Magnus Stiernstolpe).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Österrikiska författare
Tyskspråkiga författare
Personer från Steyr
Födda 1755
Avlidna 1798
Män
Svensk uppslagsbok
E.F.B. Horn

Erik Frederik Barth Horn, född den 29 oktober 1829 i Mandal, död den 9 augusti 1899 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk präst och författare.

Horn blev student 1848 och avlade teologisk ämbetsexamen 1854. Han blev 1867 filosofie doktor på avhandlingen Begrebet ære och utnämndes samma år till "residerende kapellan" (komminister) i Nes i Romerike. År 1875 blev Horn kyrkoherde i Horten och var 1882–1898 garnisonspredikant i Kristiania. Utom mindre avhandlingar i teologiska tidskrifter, i Folkevennen och i dagspressen utgav han Let fattelig fremstilling af den lutherske lære om naademidlerne (1864), Tro og tænkning (1866), Forsoning og retfærdiggjørelse (1875) och Mennesket og moralen (1877). Horn författade två kapitel om 1800-talets norska facklitteratur inom teologi och filosofi i Henrik Jægers Illustreret norsk literaturhistorie (1896). Större delen av sin verksamhetstid stod han i opposition till den riktning, som rådde i universitetets teologiska fakultet och kyrkans ledande kretsar. Först under sin sista tid blev Horn mer allmänt förstådd, och hans förkunnelse samlade en allt talrikare åhörarkrets.

Källor 
 

Norska författare
Norskspråkiga författare
Norska präster under 1800-talet
Personer från Mandals kommun
Födda 1829
Avlidna 1899
Män
Ugglan
John Lundqvist

Johan (John) Anders Lundqvist , född 2 oktober 1882 i Stockholm, död 2 juni 1972, var en svensk skulptör.

Liv och verk 
John Lundqvist studerade först vid Tekniska skolan och var därefter 1907–1913 medhjälpare till Christian Eriksson. År 1913 studerade han vid Académie Colarossi i Paris där Auguste Rodin präglade honom. Åren 1919–1927 var han även bosatt i Paris. Sin utbildning fördjupade han i Köpenhamn och Italien.

Hans arbeten präglas av en djup religiös livshållning. Inspirationen är hämtad från den franske skulptören Auguste Rodin och gotisk skulptur men har även tydliga likheter med Carl Milles. John Lundqvist ägnade sig huvudsakligen åt kyrkliga skulpturutsmyckningar, som Uppståndelsemonumentet vid Heliga Korsets kapell på Skogskyrkogården i Stockholm. Lundqvist har även gjort krucifixets förgyllda Kristusfigur inne i kapellet.

Andra berömda verk är Uppståndelsen (Nationalmuseum) och Orfeus, förstudier till Uppståndelsemonumentet, krucifix för svenska kyrkan i Paris (1926), Job (kalkstensskulptur, Nationalmuseum), Två människor (1923) samt fontänkompositionen Forskarlen (1933, för Laholms stad). Lundqvist utförde även en bronsbyst över borgarrådet Yngve Larsson (ansvarig för Skogskyrkogården) som återfinns på 3:e våningen i Stockholms stadshus.

Lundqvist är representerad vid bland annat Moderna museet, Nationalmuseum, Stockholm och Kalmar konstmuseum.

John Lundqvist är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Offentliga verk i urval
Uppståndelsemonumentet, brons, 1941, utanför Heliga Korsets kapell på Skogskyrkogården i Stockholm
även detaljstudier i brons från Stockholms Konstgjuteri
Junebäcksmonumentet, brons, 1946, Talavid i Jönköping
Staty över M.G. de la Gardie i Lidköping
Boforsmonumentet i Tingshusparken i Karlskoga, bronsreliefer, 1946
Astrad och Gotrad från 1952 samt Ungdom i Ljungby
Vinden, Öresundsparken, Malmö, 1959
även som miniatyr i brons gjuten av Herman Bergmans konstgjuteri
Yngve Larsson, Stockholms stadshus

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Jönköpings kommun, Junebäcksmonumentet
Ljungby kommun, Astrad och Gotrad

'
Födda 1882
Avlidna 1972
Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Ledamöter av Konstakademien
Hans Krondahl

Hans Krondahl, född 30 juni 1929 i Bertilstorp i Brösarps församling, död 9 juni 2018 i Skåne-Tranås, var en svensk textilkonstnär.

Biografi 
Hans Krondahl utbildade sig på textilavdelningen vid Konstfackskolan i Stockholm 1955–1960 och i muralmålning vid Konsthögskolan 1972–1973. Från 1960 hade han en egen textilverkstad, åren 1966–1998 belägen vid Alunbruket i Andrarum. Hans Krondahl framställde monumental textil bildkonst för offentliga miljöer i form av bildvävnader, ridåer, applikationer och textiltryck samt liturgiska textilier.

Han arbetade också som formgivare för industriproduktion. Han samarbetade med NK:s Textilkammare, Borås Wäfveri och Katja of Sweden/MMT. Han var från 1960-talet varit verksam som lärare i textilkonst vid olika skolor, senast innehavare av en professur i textilkonst vid Göteborgs universitet 1988–1994. År 1965 fick han Lunningpriset och 2002 tilldelades han Prins Eugen-medaljen.

Hans Krondahl är representerad på museer i utlandet och i Sverige, bland annat vid Nationalmuseum i Stockholm. Han är begravd på Brösarps kyrkogård.

Utställningar 
 1963: Textiltryck. NK, Stockholm
 1966: Ridåtyger. NK-Inredning, Stockholm
 1968: Industriell batik, Form Design Center i Malmö
 1975: Kunstindustrimuseet i Köpenhamn
 1982: Kulturhuset.Borås, Röhsska Museet i Göteborg och Kalmar konstmuseum
 1989: Galleri Boj i Stockholm och Skissernas Museum ,Lund
 1990: Länsmuseet.Varberg
 1999: Kalmar konstmuseum, Regionmuseet i Kristianstad och Textilmuseet i Borås
 2009: Waldemarsudde i Stockholm och Malmö konstmuseum
 2013: Christinehofs Ekopark

Bibliografi 
 Svenska Textilier 1890–1990; Signum, Lund 1994.
 Resor i mönstervärlden ; Kalmar 1989
 The Lunning Prize; Nationalmuseum, Stockholm 1986.                                                                          
 Mel Byars; The Design Encyclopedia; MoMa. New York 2004. 
 Lewenhaupt,Tonie & Stensman, Mailis: Hans Krondahl,textilkonstnär. Carlsson förl.Stockholm 2009.
 Russell, Carol K.:Fiber Art Today.Arglen,PA.Schiffer 2011.  
 Senshoku Alpha. 12/1982.No.21. Kyoto 1982.

Referenser 
 Svenska konstnärer. http://www.svenskakonstnarer.se/start/plus_artist.php?chr=&aid=3348
 Vem är det, 1967

Noter

Externa länkar 
 https://www.google.com/search?q=hans+krondahl&newwindow=1&rlz=1C2AVSA_enSE444SE456&tbm=isch&tbo=u&source=univ&sa=X&ei=pYEYU8rMN4rp4gSG04HACQ&ved=0CDEQsAQ&biw=903&bih=553
 

Svenska formgivare
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Nationalmuseum
Alumner från Konstfack
Personer från Brösarps socken
Födda 1929
Avlidna 2018
Män
Waren

Waren är en stad i nordtyska distriktet Mecklenburgische Seenplatte i förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.

Geografi 

Waren ligger vid Müritz som är den största sjön som med hela sin yta ligger i Tyskland.

Ortsteile 
Waren består av 8 Ortsteile: Warenshof, Alt Falkenhagen, Neu Falkenhagen, Jägerhof, Rügeband, Schwenzin, Eldenholz och Eldenburg.

Historia
Orten omnämns redan 150 e.Kr. av den grekiska geografen Klaudios Ptolemaios. Samhället uppkom vid en handelsväg till Wismar. Under flera stadsbränder och under det trettioåriga kriget blev staden flera gånger förstörd. År 1806 förekom strider mellan Preussen och Frankrike i stadens närhet. År 1936 skapades metallverkstäder som producerade element för flygplansindustrin och under andra världskriget fanns flera lasarett i staden. Den 1 maj 1945 överlämnades Waren utan strid till Röda armén. Efter kriget kom många personer från Tysklands före detta östregioner till staden. Warens ekonomi drabbades svårt av krigsskadeståndet till Sovjetunionen. Idag är den historiska stadskärnan och flera bostadsområden sanerade.

Befolkningsutveckling 
 Befolkningsutveckling i Waren

Källa:,,,

Vänorter
Staden Waren har följande vänorter:
 Springe i Tyskland (sedan 1990)
 Schleswig i Tyskland (sedan 1990)
 Rokkasho-Mura i Japan (sedan 1994)
 Magione i Italien (sedan 1997)
 Suwalki i Polen (sedan 1999)
 Gorna Orjachovitsa i Bulgarien (sedan 2002)

Sevärdheter
Kyrkan St. Georgen från 1300-talet
Kyrkan St. Marien från 1200- och 1300-talet
Müritzeum 
Nationalparken Müritz

Galleri

Källor 

 
Kommuner och städer i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte
Jacob Richardson

Jacob Richardson, född i september 1687 i Halmstad, död 16 september 1759 i Stockholm, var en svensk topograf och författare.

Richardson blev 1718 fältsekreterare och 1734 assessor i antikvitetsarkivet. Där sysselsatte han sig med utarbetande av en beskrivning över Halland och annat författarskap. Hans Hallandia Antiqua et Hodierna, 2 delar, 1752–1753 gavs ut i faksimil med titeln Hallands historiska beskrivning 1987.

Bibliografi
1743 - Samtal emellan herr Sanskiljert och herr Lärderik, angående Dal-allmogens upror
1744 - Andra samtalet emellan herr Sanskiljert och herr Lärderik, angående Dal-allmogens upror
1752 - Hallandia antiqua & hodierna, thet är: Hallands, et af Götha rikets landskaper, historiska-beskrifning, framställandes ifrån äldsta in til wåra tider, thesz belägenhet, land-hushålning, inbyggarnes seder, krigs-inrätningar, : hwad krig ther warit, städernas anlägningar, handel och wandel, gamla minnes-tekn, runstenar, hwarje härads-beskrifning, med hwad theruti förekommer; tjenande til landets förbättring, och theraf följande ymniga närings-medel; : hwarwid fogas, land chartor, och andre thertil hörande wäl stuckne kopparstycken
1753 - Hallandia antiqua & hodierna, thet är: Hallands, et af Götha rikets landskaper, historiska-beskrifning, framställandes ifrån älsta in til wåra tider, thes belägenhet, land-hushålning, inbyggarnes seder, krigs-inrätningar, : hwad krig ther warit, städernas anlägningar, handel och wandel, gamla minnes-tekn, runstenar, hwarje härads-beskrifning, med hwad theruti förekommer; tjenande til landets förbätring, och theraf följande ymniga närings-medel; : hwarwid fogas, land chartor, och andre thertil hörande wäl stuckne kopparstycken. Andra dehlen
1758 - Historiskt bewis om Swea och Göta rikes urgamla frihet, sammandragit utur Heims-kringla eller Snorre Sturlesons norlänska konunga-sagor, med tjänliga anmärkningar
1987 Hallands historiska beskrivning

Källor

Externa länkar
 
 

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Svenska topografer
Födda 1687
Avlidna 1759
Män
Ugglan
Johan Sebastian Welhaven

Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven, född 22 december 1807 i Bergen, död 21 oktober 1873 i Kristiania, var en norsk författare, poet och professor.

Biografi
Welhaven har blivit mest känd som Henrik Wergelands poetiska rival och motpol. På 1830-talet gjorde han sig bemärkt för sina häftiga angrepp på dennes litterära skola.

I sina egna kärleksdikter och nationella romanser -  samlade i Digte (1838) och Nyere digte (1845) - var han påverkad av Heinrich Heine och "det unga Tysklands" poesi.

Bibliografi
1832 - Henr. Wergelands Digtekunst og Polemik ved Aktstykker oplyste
1834 - Norges Dæmring : Et polemisk Digt
1839 - Digte
1840 - Antydninger til et forbedret Psalmeverk for den norske Kirke
1845 - Nyere Digte
1846 - Til Caroline Fougstads Erindring
1848 - Halvhundrede Digte
1851 - Reisebillede og Digte
1856 - Sang paa Gustav Adolfs torv den 15 juni 1856
1860 - Skildringer
1863 - Ewald og de norske digtere : fire literairhistoriske fremstillinger
1867-1868 - Samlede skrifter af J. S. Welhaven
1873 - Mindeblade
1942 - Johan Sebastian Welhaven
1944 - Norges demring og andre dikt
1965 - Metaphysik i 100 §§
1990 - Samlede verker. 1, Dikt 
1990 - Samlede verker. 2, Dikt 
1991 - Samlede verker. 3, Prosa 
1992 - Samlede verker. 4, Prosa 
1992 - Samlede verker. 5, Brev

Referenser

Externa länkar

Johan Sebastian Welhaven liv og skrifter av Arne Løchen.
 

Norska filosofer
Norska litteraturvetare
Norska författare under 1800-talet
Norskspråkiga författare
Alumner från universitetet i Oslo
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Norska forskare under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1873

Män
Forskare från Bergen
Författare från Bergen
Allen Sharp

Allen Sharp, är en engelsk författare av äventyrsböcker för ungdom, utgivna på Cambridge University Press.

Bibliografi (urval) 
 Invitation to murder 1982
 Night of the comet 1983
 The Sicilian contract 1984
 The Second conquest 1985
 The Dark awakening 1986
 The wolf with no tail 1987
 To catch a bunyip 1988

Externa länkar 
Bokförteckning på danska
Bokförteckning på engelska

Källor 

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Män
Födelseår saknas
Möjligen levande personer
Otto Wilhelm Ålund

Otto Wilhelm Ålund, född 19 september 1822 i Örebro, död 23 mars 1901 i Uppsala, var en svensk tidningsman och översättare.

Ålund blev 1839 student och 1851 filosofie doktor i Uppsala. Han ägnade sig några år åt lärarverksamhet i Norrköping samt var 1854–1881, med undantag av 1868–1869, då han var föreståndare för Herrestads folkhögskola, medarbetare i Aftonbladet, 1883 i Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning och 1885–1888 i Dagens Nyheter. Han redigerade Uppfinningarnas bok (1871–1876), översatte arbeten av bland andra William Edward Hartpole Lecky, Thomas Carlyle och Édouard de Laboulaye, bearbetade på svenska Karl Friedrich Beckers världshistoria (1894–1899) samt utgav några smärre geografiska, historiska och biografiska skrifter.

Skrifter
1852 – Elementarkurs i geografien (Bergegren)
1872 – Geografi för skolans lägre klasser (Hierta)
1890 – John Ericsson, några minnesblad (Bonniers)
1891 – Irland och Parnell (Bonniers)
1892 – Amerika, dess upptäckt, eröfring och 400-åriga utveckling (Bonniers) Fulltext
1893 – William Ew. Gladstone: statsmannen och folkvännen, ett biografiskt utkast (Bonniers)
1894 – Gustaf II Adolf, ett 300-årsminne berättadt för ung och gammal (Bonniers)Fulltext
1896 – Gustaf Eriksson Vasa, Sveriges befriare och nydanare, en liten minnesskrift (Bonniers)
1897 – Folkens vandringar (Folkupplysningsföretaget)
1898 – Bismarck och hans värk (Folkupplysningsföretaget)

Översättningar
 David Livingstone: En missionärs resor och forskningar i Syd-Afrika (Bergegren, 1859–1860)
 William H. Prescott: Mexikos eröfring (The conquest of Mexico) (Bonniers, 1863)
 Friedrich von Hellwald och L. C. Beck: Turkiet i våra dagar: bilder och skildringar från alla delar af det osmaniska riket (E. T. Bergegrens bokhandel, 1878)
 Washington Irving: Alhambra (The Alhambra) (Hierta, 1881)
 Daniel Defoe: Robinson Crusoe (Robinson Crusoe) (Hierta, 1883)
 Victor Hugo: Notre-Dame (Lamm, 1885)
 Justin McCarthy: Englands historia i våra dagar (A history of our time) (Norstedts, 1887) Fulltext
 Hippolyte Carnot: Franska revolutionen (1789–1804) (La revolution française, résumé historique) (Bonniers, 1889)
 Fridtjof Nansen: På skidor genom Grönland: en skildring af den norska Grönlands-expeditionen 1888-89 (Paa ski over Grønland) (Bonniers, 1890)

Priser och utmärkelser
1874 – Letterstedtska priset för översättningar för översättning och utgivning av Uppfinningarnas bok

Källor

 Libris

Noter 

Svenska översättare
Översättare från engelska
Översättare från franska
Översättare från tyska
Översättare från norska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av Letterstedtska priset
Svenska journalister under 1800-talet
Födda 1822
Avlidna 1901
Män
Journalister från Örebro
Nyack

Nyack  är en ort (village) i kommunerna Orangetown och Clarkstown i Rockland County, New York, USA. Orten ligger drygt 3 mil norr om Manhattan, bilvägen. Antalet invånare var 6 765 vid folkräkningen år 2010.

Kända personer från Nyack 
 Joseph Cornell, konstnär
 Stella Maeve, skådespelare

Referenser

Externa länkar 
 Visit Nyack 

Orter i delstaten New York
Rockland County
Scenanvisning

En scenanvisning återfinns i manus avsedda för teaterscenen. En scen i en pjäs består i huvudsak av en kort beskrivning av hur scenen ser ut och dialog. Mellan replikerna i dialogen finns scenanvisningar. Dessa kan till exempel ange om en person kommer in på scenen eller om en person ska ta eller flytta något. Scenanvisningarna i en pjäs är oftast väldigt sparsamma och tar bara upp det nödvändigaste och lämnar resten till regissör och skådespelare.

Man kan även tala om scenanvisningar i filmmanus men de får i viss mån en annan betydelse eftersom film och teater är två olika medier. I en scen på film behöver ingen dialog finnas, eller ens några personer. Scenanvisningarna används som beskrivning av allt som händer på filmduken.

Scenkonstproduktion
Dramaturgi
Sloveniens bidrag i Eurovision Song Contest

Slovenien debuterade i Eurovision Song Contest 1993 och har till och med 2023 deltagit 28 gånger. Det slovenska tv-bolaget Radiotelevizija Slovenija (RTV SLO) har varit ansvarig för Sloveniens medverkan varje år sedan 1993. Alla gånger man har varit med (förutom 2013, 2021 och 2023 då artisten och bidraget valdes internt) har landets artist och bidrag tagits ut genom en nationell uttagning. Slovenien ingick tidigare inom landskonstellationen Jugoslavien som deltog i tävlingen mellan 1961 och 1992.

Slovenien har hittills aldrig stått som slutgiltig vinnare i en ESC-final och ej heller kommit bland de tre första placeringarna i en final. Som bäst har landet kommit på sjundeplats i finalen åren 1995 och 2001. Slovenien vann dock i den östeuropeiska semifinalen för tävlingen 1993. Slovenien kom även på tredjeplats i sin semifinal 2011.

Slovenien i Eurovision Song Contest

Historia 
Slovenien kom etta i den östeuropeiska semifinalen i Ljubljana vid sitt första försök att delta i Eurovision Song Contest 1993. Av sju deltagande länder gick dom tre bäst placerade länderna till tävlingen 1993. Slovenien kom på tjugoandra plats i finalen på sitt debutår. Från 1994 fram till 2003 var de dåvarande tävlingsreglerna sådana att länder som placerade sig sämre ett år fick avstå medverkan året därpå för att kunna göra plats åt andra länder som hade fått avstå året innan att delta (Sovjetunionens och Jugoslaviens fall resulterade i att flera länder ville delta vilket ledde till denna regel). Då Slovenien placerat sig dåligt i finalen 1993 tvingades man avstå från tävlingen 1994, samma sak hände när man fick avstå tävlan 2000 då man placerat sig dåligt året innan. Åren 1995 och 2001 gjorde man vid båda tillfällena sina bästa insatser i tävlingen hittills då man slutade på sjunde plats i finalen båda åren. När systemet med semifinal introducerades 2004 tog det tre år tills Slovenien skulle nå finalen, 2007, då operasångerskan Alenka Gotar tog landet till finalen och slutade på femtondeplats. Sedan införandet med två semifinaler 2008 har Slovenien varit i finalen fem gånger av tretton försök. 2011 kom Slovenien att sluta trea i semifinalen och på trettonde plats i finalen vilket är landets bästa placering under denna perioden.

Nationell uttagningsform 
Slovenien har som standardsystem att välja ut artisten och låten via en nationell uttagning, med undantag för 2013, 2021 och 2023 då bidraget valts ut genom internval av RTV SLO. Åren 1993 och 1995 hette uttagningen "Slovenski izbor za Pesem Evrovizije" där upplägget endast var en final. 1996 introducerade man uttagningen EMA som till en början endast anordnades som en nationell final. Därefter har uttagningen från år till år ändrat sitt upplägg. Från att endast ha en final till att ha en eller flera semifinaler.

Resultattabell

Röstningshistoria 1993-2022
Källa: Eurovision Song Contest Database

Slovenien har givit flest poäng till

Slovenien har mottagit flest poäng av

Källor 

 
Eurovision Song Contest