kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Albert von Bezold

Albert von Bezold, född den 7 januari 1836 i Ansbach, död i Würzburg den 2 mars 1868, var en 
tysk fysiolog, kusin till Wilhelm von Bezold.

von Bezold blev student 1853, studerade fysiologi hos Du Bois-Reymond i Berlin, blev medicine doktor i Würzburg 1859 och kallades redan samma år till e.o. professor i fysiologi i Jena, varifrån han dock redan 1865 mottog kallelse till professuren i fysiologi i Würzburg.

I sitt första större arbete, Untersuchungen über die elektrische erregung der nerven und muskeln (1861), meddelade von Bezold viktiga rön angående den elektriska strömmens inverkan på nerverna och musklerna. Sedan följde Untersuchungen über die innervation des herzens (1863), som bland annat innehåller de första antydningarna om upptäckten av hjärtats påskyndande nerver.

Efter sin flyttning till Würzburg utgav von Bezold under titeln Untersuchungen aus dem physiologischen laboratorium in Würzburg en serie dels av honom själv, dels av hans lärjungar utförda undersökningar, i vilka det avgörande beviset för existensen av påskyndande hjärtnerver lämnas.

Källor

Noter 

Födda 1836
Avlidna 1868
Män
Tyska fysiologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer från Ansbach
Langethal

Langethal är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Christian Eduard Langethal (1806–1878), tysk botaniker och agrarhistoriker
 Heinrich Langethal (1792–1879), tysk pedagog

Tyska efternamn
Langsdorf

Langsdorf eller Langsdorff är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

Alexander Langsdorff (1898–1946), tysk arkeolog och SS-man
Georg Heinrich von Langsdorff (1774–1852), tysl lärd och forskningsresande
Hans Langsdorff (1894–1939), tysk marinofficer
Johann Wilhelm Langsdorf (1745–1827), tysk salinexpert
Karl Christian von Langsdorf (1757–1834), tysk matematiker

Tyska efternamn
Orrar

Orrar (Lyrurus) är ett släkte fasanfåglar som omfattar de två palearktiska arterna kaukasisk orre och orre.

Systematik
1967 slogs orrarna ihop med de båda tjädrarna i släktet Tetrao men för att bättre beskriva det nära släktskapet mellan systerarterna inom dessa båda grupper delades släktena upp igen. De båda grupperna skiljer sig även åt osteologiskt och fossil visar att de varit uppdelade sedan pliocen.

Arter inom släktet:
 Kaukasisk orre (Lyrurus mlokosiewiczi)
 Orre (Lyrurus tetrix)

Utseende
Tupparna har till största delen svart fjäderdräkt medan de mindre hönorna har gråbruna dräkter. Arterna har långa, befjädrade ben men nakna tår och den adulta hanen har en distinkt lyrformad stjärt.

Referenser

Noter

Källor 
 Holarktis - lista över svenska namn på arter

Fasanfåglar
Cornelius van Cleve

Cornelius van Cleve, född 1520, död 1567, var en flamländsk konstnär. Han var son till konstnären Joos van Cleve.

Cornelius van Cleve anses identisk med den så kallade Sotte Cleef, av vilken man i England påträffat ett självporträtt samt ett porträtt av sin hustru, som idag finns på Windsor Castle.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Externa länkar

Födda 1520
Avlidna 1567
Män
Flamländska målare
Precisionsgjutning

Precisonsgjutning är en metod att gjuta mindre komponenter vanligtvis i stål med god ytfinhet och komplexa geometrier. Det anses vara världens äldsta gjutmetod. Vid traditionell precisonsgjutning tillverkas först en vaxmodell med samma geometri som det färdiga gjutgodset, antingen manuellt eller med hjälp av ett pressverktyg. Numera används även plastmodeller skapade med 3D-skrivare.

Därefter doppas modellen i en keramisk massa och bränns som keramik. Eventuellt kvarvarande vax smälts därefter ur och man får ett hålrum i vilket gjutningen kan ske. Med precisionsgjutning kan man skapa mer komplexa geometrier än med andra gjutmetoder, till exempel behövs inga släppvinklar. Det går också bra att använda keramiska kärnor i processen. Metoden används flitigt i fordonsindustrin och för produkter till processindustrin (pumpar, ventiler osv).  

I Sverige finns det 2010 två precisionsgjuterier, TPC AB i Hallstahammar samt Hackås Precisionsgjuteri (aluminium) i Hackås. I Finland finns Sacotec i Riihimäki. I övriga Europa finns ett flertal precisionsgjuterier och i Asien finns ett stort antal gjuterier i bland annat Kina och Indien.

Gjutning
Zacharias Joachim Cleve

Zacharias Joachim Cleve, född 3 december 1820 i Rantasalmi, död 20 januari 1900 i Veckelax, var en finländsk pedagog och filosof.

Cleve blev docent i filosofi vid Helsingfors universitet 1848, och verkade som lektor i filosofi, senare i naturvetenskap vid gymnasiet i Kuopio 1851–1860. Han var professor i pedagogik och didaktik vid Helsingfors universitet 1862–1882. Cleve var en ledande personlighet i arbetet för skolväsendets utveckling i Finland under denna tid samt lantdagsman i prästeståndet vid lantdagarna 1872–1882. Han utgav bland annat två filosofiska akademiska avhandlingar på latin 1848-1850, Försök till lärobok i psykologi (3:e upplagan 1854–1871, utgavs även på finska 1869), Skolan, pedagogiskt utkast (1861), samt Grunddrag till skolpedagogik (1884).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Födda 1820
Avlidna 1900
Män
Finländska pedagoger
Finländska professorer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Finländska filosofer
Finländska politiker under 1800-talet
Finlandssvenska författare
Svensk uppslagsbok
Personer från Rantasalmi
Världsmästerskapet i futsal 2008

Världsmästerskapet i futsal 2008 (officiellt FIFA Futsal World Cup Brazil 2008) spelades i Brasilien 30 september–19 oktober 2008.

Turneringen var den sjäte upplagan av VM i futsal, och första upplagan som spelades i sydamerika.

20 lag från 6 federationer deltog i turneringen, som spelades i tre omgångar; två gruppspel samt utslagsspel.

Brasilien vann finalen som de spelade mot de regerande världsmästarna Spanien. I matchen om tredjepris vann Italien mot Ryssland.

Kvalificerade länder

Spelorter och arenor

Spelartrupper 

Lagen fick ta med en trupp på maximalt 14 spelare. Minst två spelare skulle vara målvakter. Spelarna skulle vara anmälda till Fifa innan turneringens start.

Gruppspel

Omgång 1

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Grupp D

Omgång 2

Grupp E

Grupp F

Utslagsspel

Semifinaler

Match om tredjepris

Final

Utmärkelser

Skytteliga

Referenser 
   FIFA Futsal World Cup Brazil 2008 (Fifas officiella hemsida)

 
Futsalåret 2008
2008 i Brasilien
Futsal i Brasilien
Sportevenemang i Brasilien
Svansagutier

Svansagutier (Myoprocta) är ett släkte gnagare i familjen guldharar (Dasyproctidae). Släktet utgörs av två arter som förekommer i norra Sydamerika.

 Myoprocta acouchy (Erxleben, 1777)
 Myoprocta pratti (Pocock, 1913)

Kännetecken 

Svansagutier har kraftiga långa extremiteter som är utrustade med böjda klor som påminner om hovar. Liksom agutier har de bara tre full utbildade tår vid framfötterna. Svansagutier är mindre än agutier och har istället en längre svans.

Pälsens färg är på ovansidan beroende på art rödbrun till svart eller grönaktig, undersidan är ljusare vitaktig till ljusbrun. Nosen och huvudets sidor är ibland påfallande gul eller röd. Svansens undersida är vit och utgör kanske en kommunikationsmöjlighet mellan individerna. Svansagutier når en kroppslängd av 32 till 38 centimeter samt en svanslängd av 4 till 7 centimeter. Vikten ligger mellan 0,6 och 1,3 kilogram.

Utbredning och habitat 

Dessa gnagare är endemiska för regionen öster om Anderna i norra Sydamerika. Utbredningsområdet sträcker sig från Colombia över Brasiliens Amazonområde. Habitatet utgörs främst av regnskogar och strandlinjer av floder med buskar. Sällan syns de längre bort från vattenansamlingar.

Levnadssätt 

Arterna är vanligen aktiva på dagen men i regioner där de känner sig hindrad kan de vara aktiv på natten. De vistas främst på marken och vilar i bon av blad som göms i trädens håligheter eller i bon som byggts av andra djur. Själv gräver de inga jordhålor.

Varje vuxen individ har sitt revir som är 6 000 till 12 000 kvadratmeter stor och vanligen lever de ensamma i territoriet. Trots allt är de inte lika aggressiva mot artfränder som agutier.

Svansagutier är växtätare med en varierad kost som till exempel frukter, blad, nötter och rötter. Under regntiden skapar de lager av föda som göms under jorden.

Dräktigheten varar i ungefär 100 dagar och sedan föds en till tre ungar (vanligen två). Ungdjuren är vid födelsen väl utvecklade med hår på kroppen och öppna ögon. Några ungar kan överleva självständig efter 14 dagars digivning. Könsmognaden infaller efter 8 till 12 månader. Den äldsta individen i fångenskap blev 10 år gammal, livslängden i naturen är inte känd.

Hot 

Arternas jagas ibland när de tränger in i jordbruksmark och i vissa regioner jagas de av ursprungsbefolkningen för köttets skull (bland annat i norra Peru). Liksom flera andra djur i regnskogen hotas de av skogsavverkningar. IUCN listar båda arter fortfarande som livskraftiga (LC).

Referenser 
, där anges följande källor:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 D. E. Wilson & D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, 2005.

Noter

Externa länkar 

Marsvinsartade gnagare
Halfdan Cleve

Halfdan Cleve, född 5 oktober 1879, död 6 april 1951, var en norsk tonsättare och pianist.

Cleve var elev bland annat till bröderna Philip och Xaver Scharwenka var en betydande pianovirtuos och stod med sina gedigna, ofta brett anlagda kompositioner (bland annat 5 pianokonserter) i främsta rummet bland det tidiga 1900-talets norska tonsättare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Noter 

Födda 1879
Avlidna 1951
Män
Norska pianister
Norska kompositörer
George Clifford, 3:e earl av Cumberland

George Clifford, 3:e earl av Cumberland, född 8 augusti 1558, död 30 oktober 1605, var en engelsk earl och ämbetsman. 

George Clifford intog genom sin rikedom, sitt fördelaktiga yttre och sitt belevade uppförande en framstående ställning vid drottning Elisabeths hov. Han var 1586 medlem av domstolen i processen mot Maria Stuart. Under Englands krig mot Spanien utrustade han 1586-1598 på egen hand 10 kaparflottor, den största om 20 skepp, över vilka han själv vid några tillfällen förde befälet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Brittiska politiker
Engelsk adel
Födda 1558
Avlidna 1605
Män
Feilberg

Feilberg är ett danskt efternamn, som burits av bland andra:
 Henning Frederik Feilberg (1831-1921), dansk präst och folklorist
 Johanne Feilberg (1864-1951), norsk läkare
 Kaj Feilberg (1918-1998), dansk nazist och bagare
 Lorry Feilberg (1859-1917), dansk journalist och krögare
 Ludvig Feilberg (1849-1912), dansk ingenjör, psykolog och filosof
 Nikolai Laurentius Feilberg (1806-1899), dansk präst
 Peter Berendt Feilberg (1835-1925), dansk agronom

Danska släkter
Danska efternamn
Giovanni Battista Zelotti

Giovanni Battista Zelotti, i äldre tider kallad Battista Farinato, Battista da Verona och Battista Veneziano, född omkring 1526 i Venedig, död 28 augusti 1578 i Mantua, var en italiensk målare.

Han var lärjunge av Antonio Badile och förmodligen även av sin onkel Paolo Farinato samt utbildade sig vidare under inflytande av Paolo Veronese, vars biträde han var.

Han var först verksam i Verona, Vicenza och i trakten kring Treviso. Veronese och Zelotti målade fresker i Villa Soranza och Villa Emo (nu Villa Fanzolo) vid Castelfranco, de förstnämnda (från 1551) nu i sakristian i Castelfrancos domkyrka. 

Han utförde även allegoriska takmålningar i Sala del Consiglio de’ Dieci i Dogepalatset i Venedig.

Källor 

  

Födda 1526
Avlidna 1578

Män
Venetianska målare
George Clifford III

George Clifford III, född 7 januari 1685 i Amsterdam, död 10 april 1760, var en nederländsk juris doktor och borgmästare i Amsterdam, samt Linnés mecenat.

Clifford ägde det mellan Leiden och Haarlem belägna godset Hartekamp och införskaffade som direktör för holländsk-ostindiska kompainet, till dess storartade trädgårdsanläggninger flera sällsynta växter. Linné var 1736-38 föreståndare för trädgården och beskrev dess växter i praktverket Hortus Cliffortianus (1737) och i ett annat arbete Musa Cliffortiana (1736), sedan man i trädgården i Hartecamp lyckats få den då i europeiska trädgårdar ovanliga bananplantan att blomma.

Han bidrog ekonomiskt via Linné till utköpet av Peter Artedis manuskript om iktyologin efter dennes död.

1788, 28 år efter Cliffords död, såldes Hartekamp av hans söner. 1791 såldes hans herbarium till Joseph Banks och det finns numera på Natural History Museum i London.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Referenser

Externa länkar 

George Clifford Herbarium på Natural History Museum
Carl von Linné, Hortus Cliffortianus, Amsterdam 1737, på Biodiversity Heritage Library.

Borgmästare i Nederländerna
Födda 1685
Avlidna 1760
Män
Personer inom Nederländernas näringsliv under 1700-talet
Personer från Amsterdam
John Clifford

John Clifford, född 16 oktober 1836 och död 20 november 1923, var en brittisk predikant och socialpolitiker.

Clifford var pastor vid Westbourne park church i London 1858-1915, och ordförande i flera stora baptist- och frikyrkosammanslutningar. Han var en ansedd predikant och författare till flera skrifter i religiösa och sociala ämnen. Som politiker tillhörde han det liberala partiet och är särskilt känd för sin kamp mot en skollag av 1902, vars konsekvenser för den religiösa undervisningen han ogillade (The fight for education, 1902). Till svenska finns översatt hans Frikyrka eller statskyrka (1911).

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Engelska präster under 1800-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Alumner från University of London
Födda 1836
Avlidna 1923
Män
Brittiska politiker under 1900-talet
Bartholomäus Zeitblom

Bartolomäus Zeitblom, född tidigast 1450, död 1518 i Ulm, var en tysk målare.

Zeitblom, som tillhörde den schwabiska skolan, stammade från Nördlingen. Han var lärling till Friedrich Herlin och samarbetade med denne (ett altarskåp). Han var bosatt i Ulm från 1484 till sin död. Han samarbetade där med Schüchlin och påverkades också av den från Schongauer utgående riktningen. 

Zeitbloms målningar utmärks av rättframhet, renhet och uppriktighet i känslan; han är på en gång duktig i sin förmåga och blygsam i sitt uppträdande. Man känner igen hans blonda typ och hans figurers ofta magra extremiteter. Särskilt är han bekant som den främste av sina samtida tyskar i behandling av draperiet. Likaså beröms han för sin färg och för sin gedigna faktur. Han är bäst, då han framställer figurer i lugn, framförallt enstaka helgon, genomträngda av den religiösa känslans värme, men utan allt svärmeri. 

Från Zeitblom härrör ett altarverk, på vars flyglar han målat Sankt Nicolaus och Sankt Franciscus samt Kristus på Oljeberget (utanpå) och (som predella) Frälsaren mellan två helgon (1488, i Stuttgarts fornsamling), samt ett annat med Kristi födelse och Frambärandet i templet (inuti), Bebådelsen (utanpå) och på predellan Kristus mellan apostlarna och Veronikas svetteduk. 

Av övriga framstående arbeten märks ett par stora altarflyglar med de två Johannes, Bebådelsen och Besöket hos Elisabet med mera, vidare en cykel på dubbla flygelpar på ett berömt altarverk i Blaubeuren, med 16 kompositioner ur Johannes Döparens liv (nu i Staatsgalerie Altdeutsche Meister i Augsburg). Liknande verk finns av honom i Bingen, Sigmaringen, Nürnbergs St. Morizkapell, Münchens Alte Pinakothek, Karlsruhe och Stuttgart. Hans senast daterade verk (1504, i Augsburg) visar skärpt realistisk hållning.

Källor 

 

Tyska kyrkomålare
Tyska målare under 1400-talet
Tyska målare under 1500-talet
Personer från Nördlingen
Födda 1450
Avlidna 1518
Män
Ugglan
Jakob Philipp Fallmerayer

Jakob Philipp Fallmerayer, född 10 december 1790 nära Brixen i Tyrolen, död 26 april 1861 i München, var en österrikisk historiker och orientalist.

Fallmerayer studerade till en början teologi och juridik, men övergick helt till historia och filologi. Såsom bayersk infanterilöjtnant tog han del i krigen mot Napoleon I 1813–1814 och 1815. Efter erhållet avsked, 1818, fick han anställning först vid gymnasiet i Augsburg och sedan vid lyceet i Landshut. Åren 1831–1834 företog han i den ryske fältmarskalken Aleksandr Osterman-Tolstojs sällskap en längre studieresa till Grekland och Levanten. 

Då han på grund av sina liberala åsikter förbjöds att föreläsa vid Münchens universitet, gav han sig 1836 åter ut på resor (1840–1841 och 1847 besökte han åter Orienten), men kallades av 1848 års politiska tilldragelser tillbaka till Bayern. Han utnämndes samma år till professor i historia vid universitetet i München och valdes till ledamot av Frankfurtparlamentet. På grund av sitt deltagande i rumpparlamentet i Stuttgart avsattes han 1849 från professuren och måste bege sig till Schweiz. Efter amnestin i april 1850 fick han emellertid återvända till München. 

Fallmerayer är främst känd för sin forskning om den turkisk-grekiska halvöns historia. Hans kontroversiella påstående om att de nutida grekerna inte härstammar från de gamla grekerna, utan är ett blandfolk av slaviska stammar, vilka under folkvandringstiden besatt Grekland och sedermera av bysantinska riket underkuvats samt därifrån fått grekiskt språk, blev starkt omstritt.

Bibliografi (i urval)
Geschichte des Kaiserthums zu Trapezunt (1827)
Geschichte der Halbinsel Morea während des Mittelalters (två band, 1830–1836)
Fragmente ans dem Orient (två band, 1845; ny upplaga 1877)
Das albanesische Element in Griechenland (tre band, 1857–1860)
Gesammelte Werke (tre band, med biografi, 1861)

Källor

Österrikiska orientalister
Österrikiska professorer i historia
Personer verksamma vid Münchens universitet
Personer i Napoleonkrigen
Historiker under 1800-talet
Österrikiska forskare under 1800-talet
Personer från Brixen
Födda 1790
Avlidna 1861
Män
Ugglan
Justin Clinchant

Justin Clinchant, född 24 december 1820 och död 20 mars 1881, var en fransk militär.

Clinchant blev officer 1841, överste 1862 och general 1870. Efter att med utmärkelse ha deltagit i fälttågen i Algeriet 1847-52, i Italien 1859 och i Mexiko 1862 var Clinchant vid utbrottet av fransk-tyska kriget brigadchef och tillfångatog vid Metz men rymde och fick befälet över 20:e armékåren. 21 juli 1871 övertog han efter Charles Denis Bourbaki befälet över ostarmén men tvingades med denna in på schweiziskt område. Efter fredsslutet var Clinchant armékårchef och blev 1879 militärguvernör i Paris.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Födda 1820
Avlidna 1881
Män
Franska generaler
Militärguvernör i Paris
Carl von Noorden

Carl Friedrich Johann von Noorden, född 11 september 1833 i Bonn, död 25 december 1883 i Leipzig, var en tysk historiker; far till medicinaren Carl von Noorden. 

Noorden var lärjunge till Leopold von Ranke och Heinrich von Sybel. Han anställdes som professor i historia efter vartannat vid universiteten i Greifswald (1868), Marburg (1870), Tübingen (1873), Bonn (1876) och Leipzig (1877). 

Utöver nedanstående skrifter kan nämnas Noordens uppsatser över Storbritanniens historia, införda i Heinrich von Sybels "Historische Zeitschrift". De Historische Vorträge med vilka Noorden lockade många åhörare i åtskilliga tyska städer, utgavs 1884 av Wilhelm Maurenbrecher.

Bibliografi i urval
Hinkmar, Erzbischof von Rheims (1863)
Europäische Geschichte im achtzehnten Jahrhundert, avdelning 1: Der spanische Erbfolgekrieg (tre band, 1869-82)

Källor

Tyska professorer i historia
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Marburgs universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Födda 1833
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Personer från Bonn
Carl von Noorden (medicinare)

Carl Harko Johannes Hermann von Noorden, född 13 september 1858 i Bonn, död 26 oktober 1944 i Wien, var en tysk medicinare, främst känd som diabetesläkare; son till historikern Carl von Noorden. 

Noorden blev 1893 professor, 1894 överläkare vid stadssjukhuset i Frankfurt am Main och efterträdde 1906 Hermann Nothnagel som professor i speciell medicinsk patologi och terapi vid Wiens universitet. Han lämnade 1913 denna professur och överflyttade till Frankfurt am Main som honorärprofessor i inre medicin. 

Noorden utövade en omfattande vetenskaplig verksamhet och gjorde sig känd för den så kallade Noordenkuren, en form av diet för behandling av svår diabetes. Han utgav bland annat Die Zuckerkrankheit (1895; femte upplagan 1910) och Die Fettsucht (1897; andra upplagan 1910) samt redigerade en omfattande Handbuch der Pathologie des Stoffwechsels (1893; andra upplagan, två band, 1906-07). Hans huvudarbete är Allgemeine Diätetik (tillsammans med H. Salomon, I, 1920). Han blev 1913 ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala.

Källor

Tyska läkare
Diabetologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Bonn
Födda 1858
Avlidna 1944
Män
Ugglan
Antonio Badile

Antonio Badile, född omkring 1518 i Verona, död där 1560, var en Italiensk målare, Paolo Veroneses lärare, morbror och svärfar.

Badile tillhörde en gammal artistfamilj. Han bildade en övergång från det äldre veronesiska, av Venedigs konst dock inte oberörda måleriet och hans berömde elevs mer storslagna och friare konstskapelser.

Källor

Noter

Födda 1518
Avlidna 1560

Italienska målare under 1500-talet
Män
Personer från Verona
The Damned Things

The Damned Things var en heavy metal-grupp bestående av Joe Trohman och Andy Hurley från Fall Out Boy och Anthraxmedlemmarna Scott Ian och Rob Caggiano, med Keith Buckley och Josh Newton från Every Time I Die.

Historia
Idén till The Damned Things kom för ungefär fyra år sedan då Joe Trohman och Scott Ian träffades och skrev musik tillsammans, efter en kort tid bjöd de in Keith Buckley och Andy Hurley att vara med i bandet.

Deras första spelning var på "The Knitting Factory" i Brooklyn, New York den 1 juni 2010 och första spelningen i Europa genomfördes i London, Storbritannien den 10 juni samma år.

The Damned Things debutalbum Ironiclast släpptes den 14 december, 2010 via Island Records. Albumet har inslag från olika genrer, såsom blues, hårdrock och heavy metal-riff med poppiga refränger.

Medlemmar
 Keith Buckley – sång (2009–2012)
 Joe Trohman – sologitarr, rytmgitarr, bakgrundssång (2009–2012)
 Scott Ian – rytmgitarr, bakgrundssång (2009-2012)
 Rob Caggiano – basgitarr (2009), sologitarr, rytmgitarr, bakgrundssång (2009–2012)
 Andy Hurley – trummor, slagverk (2009–2012)
 Josh Newton – basgitarr (2010–2012)

Diskografi
Studioalbum
 Ironiclast (2010)

Singlar
 "We've Got a Situation Here" / "Ironiclast" (2010)

Externa länkar

 

Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 2009
Kalvin (olika betydelser)

Kalvinism eller Kálvin kan syfta på:

 Kalvin Phillips (1995–), en engelsk fotbollsspelare
 Kálvin-hegy – en kulle i Ungern
 Kálvin tér – ett torg i i centrala Budapest
 Kálvin tér (Budapests tunnelbana) –  en tunnelbanestation i Budapests tunnelbanesystem

Se även
 Jean Calvin - fransk-schweizisk reformator
 Kalvinism – en teologi som har sitt ursprung hos Jean Calvin och andra teologer
Olivier de Clisson

Olivier de Clisson, född 1336, död 23 april 1407, var en fransk riddare.

Olivier de Clisson gjorde sig berömd för sin grymhet, och fick epitetet "Slaktaren". Han befann sig först i engelsk tjänst, men övergick senare till fransk och blev connétable efter Bertrand du Guesclin 1380. Han besegrade flamländarna i slaget vid Rosebeke 1382. Sina sista år tillbringade han i landsflykt i England.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1931.

Födda 1336
Avlidna 1407
Män
Franska riddare
Franska militärer
Militärer under 1300-talet
Personer i Frankrike under 1300-talet
Personer i Frankrike under 1400-talet
Personer i hundraårskriget