kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Asiatiska mästerskapet i fotboll 2000

Asiatiska mästerskapet i fotboll 2000 var den tolfte upplagan av turneringen. Huvudturneringen avgjordes i Libanon under perioden 12–29 oktober 2000. Japan slog 1996 års mästare Saudiarabien med 1–0 i finalen i Beirut.

Kvalificerade lag 
42 lag deltog i kvalspelet. De delades upp i 10 grupper där gruppvinnarna kvalificerade sig. Totalt spelades 84 matcher, först ut var Oman mot Kirgizistan den 3 augusti 1999.

De 12 som kvalificerades sig var:

 
 
 
 
 
 
  (värdnation)
 
  (regerande mästare)

Anläggningar 

Turneringen spelades på tre anläggningar:
 Sports City Stadium, Beirut Publikkapacitet: 48 837
 Saida International Stadium, Sidon Publikkapacitet: 22 600
 International Olympic Stadium, Tripoli Publikkapacitet: 22 400

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Grupp C

Ranking av grupptreor

Slutspel

Slutspelsträd

Kvartsfinaler

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Priser och utmärkelser

Mest värdefulla spelare 
  Hiroshi Nanami

Skyttekung 
  Lee Dong-Gook - 6 mål

Bäste försvarsspelare 
  Ryuzo Morioka

Bäste målvakt 
  Jiang Jin

Fair play-priset

All Star-laget

Målskyttar 

6 mål 
  Lee Dong-Gook

5 mål 
  Akinori Nishizawa
  Naohiro Takahara

3 mål 
  Qi Hong
  Yang Chen
  Ali Daei
  Hiroshi Nanami
  Talal Al-Meshal
  Mohammad Al-Shalhoub
  Nawaf Al-Temyat

 2 mål 
  Li Ming
  Karim Bagheri
  Hamid Estili
  Sabah Jaeer
  Tomokazu Myojin
  Jasem Al-Huwaidi
  Sakesan Pituratana

 1 mål 
  Fan Zhiyi
  Shen Si
  Su Maozhen
  Qahtan Chatir
  Abbas Obeid
  Haidar Mahmoud
  Hideaki Kitajima
  Shigeyoshi Mochizuki
  Hiroaki Morishima
  Shinji Ono
  Atsushi Yanagisawa
  Kim Sang-Sik
  Lee Young-Pyo
  Noh Jung-Yoon
  Bashar Abdullah
  Abbas Chahrour
  Luís Fernandez
  Moussa Hojeij
  Mohammed Gholam
  Mohammed Al-Enazi
  Abdulnasser Al-Obaidly
  Marzouk Al-Otaibi
  Sergey Lushan
  Mirjalol Qosimov

1 självmål
  Fan Zhiyi (mot Japan)
  Ryuzo Morioka (mot Saudiarabien)

Sammanställning
Matcher avgjorda under förlängning räknas som vinst respektive förlust, matcher avgjorda efter straffsparksläggning räknas som oavgjort.

Källor

Externa länkar 
 RSSSF-detaljer
 

2000 i Libanon
2000
Fotbollsåret 2000
Fotboll i Libanon
Sportevenemang i Libanon
Biperiden

Biperiden är ett medel vid parkinsonism av antikolinerg typ. I Sverige går medicinen under namnet Akineton. 
Idag används främst biperiden för att motverka extrapyramidala bieffekter av typiska antipsykotika. Medlet används dock inte lika mycket som förr på grund av att doseringen med antipsykotika har blivit lägre samt att atypiska antipsykotika ger mindre av extrapyramidala biverkningar.

Externa länkar 
 Beskrivning av biperiden

Läkemedel vid Parkinsons sjukdom
Arbetstidslagen

Arbetstidslagen , förkortat ATL, lag antagen av Sveriges riksdag 1982. Lagen reglerar bland annat hur mycket man får arbeta per dygn, per vecka och per år, samt i vilken utsträckning man måste ha rast. ATL reglerar även övertid och mertid (vid deltidsanställning).

ATL är i stora delar dispositiv vilket innebär att den kan avtalas bort i kollektivavtal.

Senaste ändring
Arbetstidslagen ändrades 1 augusti 2011 i följande paragrafer: 
2, 3, 8, 9, 10, 19, 24, 26 §§. Nya paragrafer som införts är 8 a, 10 a och 19 a §§ samt en ny rubrik närmast före 19 a §. Tidigare 10 a § benämns numera 10 b §. Innan dess ändrades lagen 1 juli 2005 då lagen anpassades till EU-reglerna i Arbetstidsdirektivet (direktivet 2003/88/EG) om arbetstidens förläggning. Bland ändringarna märks bland annat nya regler om vecko- och dygnsvila, vilket skapade nya förutsättningar för yrkeskårer med mycket jour- och beredskapstid.

De paragrafer som ändrades var 2, 3, 13-14, 19 och 24 §§. Dessutom infördes två nya paragrafer, §10a (veckoarbetstid) och §13a (nattarbete).

Dessa ändringar trädde i kraft den 1 juli 2005. Om arbetsgivaren under perioden 30 juni 2005 till 31 december 2006 var bunden av kollektivavtal som reglerar arbetstidsfrågor skulle dock inte ändringarna tillämpas förrän 1 januari 2007.

Se även 
 Arbetsmiljölagen (AML)
 Lagen om anställningsskydd (LAS)
 Medbestämmandelagen (MBL)

Externa länkar
Arbetstidslagen, lagtext och kommentarer hos Arbetsmiljöverket
Landsorganisationens sidor om arbetsmiljö
Arbetsmiljöupplysningen

1982 i Sverige
Arbetsrätt i Sverige
Arbetsmiljö
Sveriges lagar
Politikåret 1982
Ekonomiåret 1982
Folkhälsa i Sverige
Claes Grundström

Claes Axel Amos Grundström, född 5 december 1844 i Hacksta socken i Uppland, död 2 juni 1925, var en svensk arkitekt och professor.

Biografi
Grundström studerade i Stockholm vid Kungliga Tekniska högskolan 1864–1866 och vid Konstakademien 1868–1874 samt vistades på studieresor i Tyskland, Frankrike och Italien 1875–1881. Han var arkitekt i Överintendentsämbetet 1875–1884 och var 1883–1912 professor vid Konstakademien. Han blev ledamot av Konstakademien 1883.

Grundström väckte först uppmärksamhet då han framkom med ett motförslag till Helgo Zettervalls projekt av 1875 till restaurering av Uppsala domkyrka. Grundström utgick från synpunkten att det historiskt givna, som utan skada för byggnadens totalverkan kunde bibehållas, också borde bibehållas, men hans åsikt blev ej den segrande. Han ritade flera landskyrkor, uppgjorde förslag till restaurering av kyrkor i Vadstena och Sigtuna samt biskopshuset i Strängnäs. 

Grundström ritade vidare bland annat fasaden till nybyggnaden på Strömsborg i Stockholm (planen ritades av byggherren, byggmästare J. Andersson), en privatbostad på Karlavägen 41 och Vistorps och Årstads kyrkor. Han verkade dock högre grad som lärare än som utövande arkitekt. Han var även akvarellist. 

På ön Vårholma i Stockholms mellanskärgård lät professor Grundström på 1890-talet uppföra en ännu bevarad "Rhenborg" i miniatyr, dekorerad med skulpturer och andra byggnadsdetaljer hämtade från rivningshus i Stockholm. Grundström finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm  och Norrköpings konstmuseum.

Bilder av några verk

Källor

Noter

Externa länkar

Professorer vid Kungliga Konsthögskolan
Svenska arkitekter under 1800-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Ledamöter av Konstakademien
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Personer från Hacksta socken
Födda 1844
Avlidna 1925
Män
Albin 30

Albin 30 var en 30-fots dubbelruffad motorbåt som tillverkades av Albin Marin 1975 till 1979. Skrov och överbyggnad var av glasfiberarmerad plast och rufftak och däck i sandwichkonstruktion. Motorn var en Perkins dieselmotor på 115 hästkrafter. Albin 30 var "storasyster" till Albin 25 och tillverkades i drygt 100 exemplar. Under 1980-talet tillverkades några båtar av Skärhamns Båtcentrum under namnet Pollux 3000.

Källor
https://web.archive.org/web/20071006150953/http://www.ojendal.se/albin30/index.htm
http://www.maringuiden.se/batguiden/;batID=902&battypID=20

30
Motorbåtar
Sunnerviken

Sunnerviken i namn på äldre administrativa enheter är området i mellersta Bohuslän norr om Havstensfjorden och Bäveån men söder om Norrviken (nuvarande Tanums och Strömstads kommuner). Det bestod av häradena Lane, Sotenäs, Stångenäs, Sörbygden och Tunge.

Idag motsvaras området av kommunerna Muunkedal (Sörbygdens och Tunge härader samt Bärfendals socken från Sotenäs härad), Lysekil] (Stångenäs härad) och Sotenäs (Sotenäs härad utom Bärfendals socken) samt norra delen av Uddevalla kommun (Lane härad). I Munkedals kommun ingår även Valbo-Ryrs socken från Valbo härad i tidigare Älvsborgs län.

Källor
Holmberg, Axel Emanuel (1867). Bohusläns historia och beskrifning. D. 2, Norrviken, Sunnerviken och Oroust. Örebro.

Se även
 Viken (historiskt område)
 Sunnervikens domsaga
 Sunnervikens tingslag

Bohusläns historia
Geografiska områden i Sveriges historia
Norrviken (olika betydelser)

Norrviken kan syfta på:
 Norrviken – kommundel i Sollentuna kommun, 
 Norrvikens municipalsamhälle – municipalsamhälle 1929–1944
 Norrvikens villastad – småhusområde ("trädgårdsstad") i Norrviken i Sollentuna kommun
 Norrviken (pendeltågsstation) – station på Stockholms pendeltågsnät
 Norrviken, Bohuslän – historiska administrativa områden i norra Bohuslän
 Norrvikens domsaga – domsaga 1698–1970
 Norrvikens domsagas valkrets – valkrets var vid riksdagsval 1866–1908
 Norrvikens tingslag – tingslag 1927–1970
 Norrvikens trädgårdar – park i Båstads kommun, 
 Norrvik (Norrviken) – ort i Ludvika kommun,

Sjöar
 Norrviken (sjö) – sjö i Sollentuna kommun,  (2,49 km²)
 Norrviken (Väddö socken, Uppland) – sjö i Norrtälje kommun,  (5,79 ha)
 Norrviken (Möja socken, Uppland) – sjö i Värmdö kommun,  (8,56 ha)
 Norrviken, Västerbotten – sjö i Skellefteå kommun, 
 Norrviken (Hammarland, Åland) – sjö i Åland

Listor över Sveriges insjöar baserat på namn
Bikakestruktur

Bikakestruktur är när ett material har samma utseende som vaxkakorna i en bikupa. Denna geometriska form är formstabil och skapar styvhet. Dock är material med bikakestruktur nästan omöjliga att reparera om de går sönder.

Geometri
Bert Lehrberg

Bert Lehrberg, jur. kand. vid Uppsala universitet, 1985, jur. dr 1989, docent 1990, professor i bankrätt vid Lunds universitet 1992-1995, professor i civilrätt vid Uppsala universitet 1995-. Specialiserad på kommersiell juridik, främst avtalsrätt, köprätt, entreprenadrätt och annan kontraktsrätt, aktiebolagsrätt, skiljedomsrätt och bankrätt samt juridiska metodfrågor. Författare till drygt ett dussin böcker och ett stort antal artiklar.

Publicerade böcker 
 Förutsättningsläran. Allmänna betingelser för möjligheten att frånträda rättshandlingar på grund av okända eller oförutsedda förhållanden, Iustus förlag, Uppsala 1989, 
 I aktiebolagens skymningsland. En studie rörande upplösta aktiebolags rättskapacitet, med beaktande även av rättsläget vid handlande för ett nybildat, ännu ej registrerat aktiebolag, Iustus förlag, Uppsala 1990, 
 Köprätt, Norstedts Juridik, 2 uppl., Stockholm 1996, 
 Lehrberg (red), Borgen. Förutsättningsfrågor, regressfrågor, konsumentfrågor, Norstedts, Stockholm 1995, 
 Uppsatser i bankrätt. Första samlingen, Norstedts Juridik, Stockholm 2002, 
 Moderna betalningsformer, 3 uppl., IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2005, 
 Avtalstolkning, 5 uppl., IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2009, 
 Avtalsrättens grundelement, 2 uppl., IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2006, 
 Praktisk juridisk metod, 6 uppl., IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2010, 
 Rättsfallssamling i aktiebolagsrätt, 2 uppl, IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2008.
 Köprätt enligt 1990 års köplag, IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2008.
 Omförhandlingsklausuler. Betydelse och rättslig behandling, tillämpningsområden, rekvisit och rättsföljder, 2 uppl, IBA Institutet för Bank- och Affärsjuridik AB, Uppsala 2008.

Svenska professorer i civilrätt
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Uppsala universitet
Män
Födda 1957
Levande personer
Albert Törnqvist

Henrik Albert Törnqvist, född 7 januari 1819 i Stockholm, död där 25 augusti 1898, var en svensk arkitekt.

Törnqvist genomgick Teknologiska Institutet och Konstakademiens läroverk, vann kungliga medaljen och innehade resestipendium 1846–1851. Han besökte under dessa år Frankrike, Tyskland, Italien, Turkiet, Mindre Asien, Egypten och Nubien. Återkommen valdes han 1853 till ledamot av Konstakademien och blev 1860 vice professor.

Verk i urval

Civila byggnader
Konradsbergs hospital
Ombyggnaden av Kastenhof till Hotell Rydberg
Om- och tillbyggnaden av Vetenskapsakademiens hus
Ateljébyggnaden vid Kungsträdgården
Centralpostkontoret vid Rödbodtorget (senare ombyggt, rivet 1969-70)
Djurgårdsteatern
Akademiska sjukhuset, Uppsala, 1867.
Ämbetsbyggnaden vid Göta hovrätt, Jönköping, 1867

Kyrkobyggnader

Galleri

Källor
 
 
 Törnqvist, Henik Albert på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar

Kyrkoarkitekter
Ledamöter av Konstakademien
Svenska arkitekter under 1800-talet
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1819
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Hälsinglands museum

Hälsinglands museum är ett kulturhistoriskt museum för Hälsingland, beläget i Hudiksvall. Museets verksamhet går tillbaka till 1859. Det har rika kulturhistoriska samlingar av föremål, arkivalier och fotografier. Sedan 2013 har museet status som regionmuseum. 

Hälsinglands museum inrättades av Helsinglands fornminnessällskap, som skapade ett museum för medeltida kyrklig konst i Enångers gamla kyrka, vilken förvärvades av sällskapet 1858. Fornminnessällskapet, som stiftades 1859, inledde samtidigt insamlandet av fornminnesföremål, gamla vapen med mera och inrättade ett mindre museum vid Hudiksvalls skola.  

År 1897 blev läroverksadjunkten Frans Rodenstam föreståndare för samlingarna och under hans ledning invigdes 1903  den första egentliga museibyggnaden, i gamla lasarettet. År 1937 flyttade museet till nuvarande byggnad på Storgatan 31. Museet ordnades efter den tidens tanke med rum för samhällets olika rumsliga företeelser, till exempel "Havet", "Jordbruket", "Skogen", "Berget" etc. Kvar från den ursprungliga inredningen av museet är en så kallad herrstuga, en festlokal, från en gård i Nansta i Forsa.

Museibyggnaden uppfördes som bankhus för Helsinglands Enskilda Bank 1879-80 efter ritningar av Ernst Jacobsson.

Externa länkar
Museets hemsida

Museer i Gävleborgs län
Kultur i Hudiksvall
Rörelsen för fri kultur

Rörelsen för fri kultur är en rörelse som försöker främja rätten att sprida och förändra skapade verk, genom Internet såväl som andra media. Rörelsen opponerar sig mot restriktiva upphovsrättslagar, som den anser vara ett hinder för kreativiteten och som rörelsens anhängare kallar tillståndskultur.

Beskrivning och historik
Den organisation som vanligen associeras med fri kultur är Creative Commons (CC), som grundades av juridikprofessorn Lawrence Lessig. Han skrev 2004 boken Free Culture, där han argumenterar för fri kultur. Lessig menar att en fri kultur gynnar och skyddar skapare och innovatörer direkt genom att de får upphovsrätt och indirekt genom att efterföljande skapare och innovatörer inte kontrolleras av tidigare regler.

Lessig definierar ordet fri som not free as in beer but free as in free speech, free markets, free trade, free enterprise, free will, and free elections. Detta kan fritt översättas till fri som i frihet, inte gratis.

Rörelsen är besläktad med den för fri programvara.

Se även 
 Fri kunskap
 Fri programvara
 Fair use
 Infoanarkism
 Remixkultur

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Organisationer inom fri programvara och öppen källkod
Öppet innehåll
Kulturorganisationer
Berhane Adere

Berhane Adere, född den 21 juli 1973, är en etiopisk friidrottare som tävlar i medel- och långdistanslöpning.

Aderes första internationella mästerskapsstart var VM 1993 då hon inte tog sig vidare till finalen på 10 000 meter. Hennes första final var finalen på 10 000 meter vid Olympiska sommarspelen 1996 då hon slutade på en artonde plats. Bättre gick det vid VM 1997 då hon slutade fyra på 10 000 meter på tiden 31.48,95. 

Vid VM 1999 blev hon sjua på 10 000 meter på tiden 31.32,51. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 2000 då hon slutade på en tolfte plats på 10 000 meter. 

Hennes första internationella medalj vann hon vid VM 2001 då hon slutade tvåa efter landsmannen Derartu Tulu. Under 2002 vann hon guld både på 5 000 meter vid afrikanska mästerskapen i friidrott och guld i VM i halvmaraton. 

Hon inledde året med att bli världsmästare inomhus på 3 000 meter. Hon deltog vid VM 2003 i Paris där hon slutade tia på 5 000 meter. Däremot vann hon guld på 10 000 meter. Loppet är ett av de snabbaste någonsin och hennes tid i finalen 30.04,18 är den femte snabbaste genom historien. Tiden var nationsrekord fram tills Tirunesh Dibaba 2008 slog rekordet. 

Under 2004 deltog hon vid inomhus-VM i Budapest där hon slutade tvåa på 3 000 meter bakom Meseret Defar. Hon deltog inte vid Olympiska sommarspelen men var tillbaka till VM 2005 i Helsingfors där hon blev silvermedaljör på 10 000 meter bakom landsmannen Dibaba. 

Under 2008 slutade hon sjua i London Maraton.

Adere är även goodwillambassadör för Unicef i deras program för utbildning av flickor.

Källor
 Fakta på IAAFs webbplats

Födda 1973
Etiopiska långdistanslöpare
Etiopiska medeldistanslöpare
Världsmästare på 10 000 meter löpning
Kvinnor
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Etiopien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Etiopien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Etiopien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Sojuz 12

Sojuz 12 ()  var en flygning i det sovjetiska rymdprogrammet. Farkosten sköts upp med en Sojuz-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 27 september 1973. Flygningen var en testflygning med den moderniserade Sojuz. Moderniseringen hade tvingats fram av olyckan med Sojuz 11. Farkosten återinträdde i jordens atmosfär och landade i Sovjetunionen den 29 september 1973.

Källor och referenser 

Rymdfarkoster
Sojuzprogrammet
1973 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1973
Fri kunskap

Fri kunskap är kunskap som kan tillgodogöras, tolkas och användas fritt. Den kan omformuleras efter behov och delas med andra. Termen kopplas till rörelsen för fri kunskap som har influerats av rörelsen för fri programvara, det framgångsrika samarbetet vid utveckling av fri programvara samt en övertygelse om att kunskap generellt bör vara tillgänglig och kunna delas utan restriktioner.

Fri kunskap är kunskap som har släppts utan förbehåll på ett sådant sätt den är fri att läsa, lyssna till, se eller på annat sätt uppleva den. Vem som helst ska kunna lära sig av den, kopiera den, bearbeta och använda den för vilket syfte som helst och dela med sig av den under oförändrade villkor. I en definition starkt influerad av Free Software Foundations definition av fri programvara, är kunskap fri om varje individ kan

 (0) använda materialet eller verket för vilket ändamål som helst
 (1) studera hur materialet är uppbyggt, för att kunna förändra och anpassa det till sina egna behov 
 (2) tillverka och sprida kopior av hela eller delar av ett material eller verk
 (3) utöka materialet, och kunna sprida detta enligt ovan 

Friheterna nummer 1 och tre kräver, i de fall kunskapen distribueras digitalt, fria filformat och fri mjukvara.

Se även 
 Rörelsen för fri kultur
 Fri programvara
 Infoanarkism

Källor
Delvis översatt version från engelskspråkiga Wikipedia

Litteratur
"Att ge bort kunskap gratis – framväxten av öppna lärresurser", 29 juni 2007, svensk översättning från KK-stiftelsen av OECD-rapporten Giving Knowledge for Free : The Emergence of Open Educational Resources. ()

Öppet innehåll
Julija Nestsjarenka

Julija Viktaraŭna Nestsjarenka (vitryska: Ю́лія Ві́ктараўна Несцярэ́нка, Julija Viktarauna Nestsjarenka; ryska: Ю́лия Ви́кторовна Нестере́нко), född den 15 juni 1979 i Brest, är en vitrysk friidrottare (kortdistanslöpare).

Nestsjarenka blev den första icke-amerikanska sedan Olympiska sommarspelen 1980 i Moskva att vinna olympiskt guld på 100 meter vilket hon gjorde vid OS 2004 i Aten. Hon noterade sitt personliga rekord på 10,92 under OS. Vid VM i Helsingfors 2005 blev Nestsjarenka åtta i finalen men var med i det vitryska lag som tog brons på 4 x 100 meter. Vid EM i Göteborg 2006 slutade Nestsjarenka sexa i finalen men tog även där brons i stafett. Nestsjarenka blev bronsmedaljör även vid inomhus VM 2004 på 60 meter. 

Vidare deltog hon på 100 meter vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking men blev utslagen i semifinalen.

Källor 
 Fakta på IAAFs webbplats

Födda 1979
Belarusiska kortdistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 2004
Belarusiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Kvinnor
Personer från Brest-Litovsk
Levande personer
Lista över olympiska rekord i friidrott

Under de moderna olympiska sommarspelen, som arrangerats vart fjärde år sedan 1896, finns möjligheten för idrottare att slå olympiska rekord vilka är erkända av den internationella olympiska kommittén (IOK). Friidrottens nuvarande 47 grenar delas upp i fyra grupper: löpgrenar (inkluderar 100-10 000 meter samt häck- och hinderlöpning), hopp- och kastgrenar (inkluderar spjut, diskus, slägga, kulstötning, tresteg och stav- , längd-, samt höjdhopp), lopp som avgörs utanför arenan (inkluderar gång och maraton) samt mångkamp (inkluderar sjukamp för damer och tiokamp för herrar). Damerna tävlar i 23 grenar under sommarspelen, och herrarna tävlar i 24 grenar. 21 av grenarna är gemensamma för båda könen men endast herrarna tävlar i 50 km gång. Mångkamperna har olika antal grenar och de korta häckloppen är olika långa - 100 meter för damer och 110 meter för herrar.

Vissa olympiska rekord som har satts under historien har i efterhand underkänts av IOK. Under de olympiska sommarspelen 1988 slog den kanadensiska sprintern Ben Johnson både världsrekordet och det olympiska rekordet på 100 meter men blev i efterhand diskvalificerad på grund av dopning. Ben Johnson hade tagit anabola steroider för att höja hans prestationsnivå. Hans rekord ogiltigförklarades och guldmedaljen togs ifrån honom för att istället tilldelas amerikanen Carl Lewis. Den ungerska friidrottaren Robert Fazekas slog det olympiska rekordet i diskus vid olympiska sommarspelen 2004 men blev i efterhand av med både guldet och rekordet efter att han dömts för dopning.

Det olympiska rekord som efter de olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo är det äldsta är amerikanen Bob Beamons rekord i herrarnas längdhopp som sattes vid olympiska sommarspelen 1968 i Mexico City. Beamons hopp år 1968 var även världsrekord i 23 år tills hans landsman Mike Powell hoppade längre under världsmästerskapen i friidrott 1991 i Tokyo. Under spelen 2012 slogs 11 rekord - 6 i herrarnas grenar och 5 i damernas.

Damernas rekord

Tecknet ♦ markerar att resultatet också är ett nu gällande världsrekord. Rekorden är korrekta efter Olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo i Japan.

Herrarnas rekordTecknet ♦ markerar att resultatet också är ett nu gällande världsrekord. Rekorden är korrekta efter Olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo i Japan.

Mixade rekord
Tecknet ♦ markerar att resultatet också är ett nu gällande världsrekord. Rekorden är korrekta efter Olympiska sommarspelen 2020 i Tokyo i Japan.

Se även
Friidrott vid olympiska sommarspelen
Lista över olympiska rekord i simning
Lista över olympiska rekord i cykling

ReferenserDet inledande stycket är helt eller delvis baserat på material från'' engelskspråkiga Wikipedia, List of Olympic records in athletics, 11 februari 2012.

Friidrott
Rekord
Friidrottsrekord
Olimpiada Ivanova

Olimpiada Vladimirovna Ivanova (), född den 26 augusti 1970, är en rysk, tjuvasjisk, före detta friidrottare som tävlade i gång.
Ivanova deltog vid VM 1997 på 10 km gång där hon ursprungligen blev silvermedaljör men sedan diskvalificerad för dopning. Hon var tillbaka till VM 2001 i Edmonton där hon blev guldmedaljör på 20 km gång på tiden 1:27.48. Året efter deltog hon vid EM i München där hon även denna gång vann, då på tiden 1:26.42. 

Vid OS 2004 slutade Ivanova tvåa bara fyra sekunder efter den grekiska hemmafavoriten Athanasia Tsoumeleka. Hennes sista internationella mästerskap var VM 2005 i Helsingfors där hon åter blev världsmästare på 20 km gång på tiden 1:25.41. Tiden innebar ett nytt världsrekord på 20 km gång, ett rekord som stod sig fram tills Olga Kaniskina slog det 2008.

Källor 
Fakta på IAAF:s hemsida

Noter

Födda 1970
Ryska gångare
Olympiska silvermedaljörer 2004
Ryska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare på 20 km gång
Världsrekordhållare på 20 km gång
Tjuvasjer
Kvinnor
Ryska dopningsfall
Levande personer
Personer från Tjuvasjien
Personer i Ryssland under 1900-talet
Personer i Ryssland under 2000-talet
Europamästare i gång