kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hyltinge kyrka

Hyltinge kyrka är en kyrka i Flen, Helgesta-Hyltinge församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger vid riksväg 53 omedelbart norr om samhället Sparreholm, ett stycke sydost om Malmköping i Södermanland. Från kyrkan leder en allé till Sparreholms slott.

Kyrkobyggnaden
Sannolikt har kyrkan haft en föregångare, möjligen byggd i trä, eftersom dopfunten härstammar från 1100-talet.
Nuvarande stenkyrka uppfördes troligen under 1300-talet och första sakristian kan ha byggts då, alternativt tillkommit under senmedeltiden. En genomgripande ombyggnad genomfördes 1803 vilket radikalt förändrade kyrkans karaktär. Långhuset förlängdes åt öster och ett nytt kor tillkom. Över långhusets västra del uppfördes ett kyrktorn. Medeltida sakristian revs och ersattes av den nuvarande. I koret sattes en altarpredikstol upp. 1902 tillkom nuvarande predikstol av ek och altarpredikstolen togs delvis bort.
På långväggarna finns kalkmålningar från 1644 utförda av Nils Målare, framtagna vid den senaste restaureringen 1958.

1859 fick kyrkan sin första orgel. Den hade 10 stämmor och var byggd av Johan Lund i Stockholm. Fasaden är bevarad, men det nuvarande verket byggdes 1967-68 av orgelbyggare Magnus Fries, Sparreholm med 17 stämmor.

Det svenska bandet Kent spelade även in delar av albumet Röd i denna kyrka.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Flens kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1300-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Forssa kyrka

Se också Forssa kyrka, Finland.

Forssa kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Bettna församling i Strängnäs stift. Kyrkan ligger i Forssa socken i Flens kommun.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan består av ett långhus med ett något smalare kor i öster och en rund absid öster om koret. Vid kyrkans sydvästra sida finns ett vidbyggt vapenhus och vid kyrkans nordvästra sida finns en sakristia. Taken är klädda med tvåkupigt rött lertegel bortsett från absiden som är täckt med svartmålad järnplåt.

Kyrkans äldsta del är sakristian som uppfördes någon gång på 1200-talet. Sakristians murtjocklek skiljer sig från övriga kyrkan vilket antyder att sakristian förmodligen var ihopbyggd med en tidigare träkyrka. Nuvarande stenkyrka uppfördes på 1300-talet. Under 1400-talet uppfördes ett vapenhus vid södra gaveln. Under samma århundrade slogs två stjärnvalv i långhuset. 1762 utvidgades sakristian.

1738 byggdes klockstapeln. Den har en klockformad huv som saknar motsvarighet. Lilla kyrkklockan är troligen från 1300-talet.

En stiglucka söder om kyrkan uppfördes 1759.

Inventarier
 I kyrkan finns bevarad en madonnabild från 1200-talet.
 Från 1400-talet finns bevarade en madonnaskulptur och en Birgittaskulptur.
 Dopfunten är av grå kalksten. På funtens skaft finns årtalet 1595 samt givarens namn Lasse Västgöte och hans vapen.
 Predikstolen är tillverkad 1664.
 Kyrkans välbevarade orgel med 7 stämmor och en manual är byggd 1879 av E. A. Setterquist & Son i Örebro. Den blev genom först en grundplåt på 1000 kr. till en orgel av änkegrevinnan Clara Bonde som flyttat ifrån Skedvi gods något år tidigare och sedan inflyttade friherrinnan Sara Louise Antoinette Löwen (1849-1934) på Skedevi gods minnesgåva efter sin man på 2000 kr., tillskjutet resten av församlingen och beställd. Orgeln blev invigd söndagen 30 november 1879.
 Begravningsvapen över ryttmästaren Svante Börjesson Rosenstråle (1605-1663).
 Begravningsvapen över löjtnanten Fredrik von Preutz (1675-1701).

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Noter

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Flens kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Rony Fahed

Rony Fahed, född 6 november 1981 i Beirut, är en libanesisk basketspelare. Han är sedan 18 års ålder med i Libanons landslag och är landslagets point guard de senaste fyra åren. Han tävlade i 2002 FIBA World Championship i Indianapolis.
Han är bra på att skjuta, passa och på försvar.

Libanesiska basketspelare
Födda 1981
Män
Levande personer
Libanesiska idrottare under 1900-talet
Libanesiska idrottare under 2000-talet
Personer från Beirut
Tågångare

För tågång hos människor, se tågång

Tågångare är djur som går på tå. Djur som tillhör tågångare är bland annat ett stort antal utdöda dinosaurier (Theropoder). Nu levande djur som är tågångare är till exempel hunddjur (Canidae: så som hundar, vargar, rävar, präriehundar), kattdjur (Felidae: alla kattdjur, som huskatter, lejon och tigrar som exempel).

Se även
Hälgångare
Tåspetsgångare

Zoologi
Eat the Heat

Eat the Heat är det tyska heavy metal-bandet Accepts åttonde studioalbum, utgivet 1989. Det var bandets första album utan sångaren Udo Dirkschneider. Sångare var amerikanen David Reece.

Låtlista
"X-T-C" - 4:26
"Generation Clash" - 6:23
"Chain Reaction" - 4:39
"Love Sensation" - 4:43
"Turn the Wheel" - 5:25
"Hellhammer" - 5:30
"Prisoner" - 4:51
"I Can't Believe in You" - 4:49
"Mistreated" - 8:54
"Stand 4 What U R" - 4:06
"Break the Ice" - 4:12
"D-Train" - 4:25

Musikalbum 1989
Album av Accept
Numa

Numa eller NUMA kan syfta på:

 Numa Pompilius (715–672 f.Kr.), kungariket Roms andre kung
 NUMA – en datorarkitektur för utformning av minnessystem för multiprocessorsystem, se Non-Uniform Memory Access
 NUMA –  en organisation som drivs av Clive Cussler och hans son Dirk Cussler, se National Underwater and Marine Agency
Högbergsgatan, Helsingfors

Högbergsgatan (finska: Korkeavuorenkatu) är en gata i Helsingfors. Gatan ligger i stadsdelarna Gardesstaden och Ulrikasborg. Gatan sträcker sig från Bergmansgatan i Ulrikasborg till Esplanadparken i Gardesstaden. Vid gatan ligger bland annat Johanneskyrkan (A.E. Melander, 1891), Designmuseet (Gustaf Nyström, 1895), Skillnadens brandstation (Theodor Höijer, 1891) och Richardsgatans bibliotek (Thedor Höijer, 1881).

Tvärgator 
 Jägaregatan
 Skarpskyttegatan
 Röddaldsgatan
 Sjömansgatan
 Georgsgatan
 Ulrikasborgsgatan
 Bangatan
 Lilla Robertsgatan
 Ludvigsgatan
 Richardsgatan

Gator i Helsingfors
Gardesstaden
Ulrikasborg
National Underwater and Marine Agency

National Underwater and Marine Agency (NUMA) är i verkligheten en organisation som drivs av Clive Cussler och hans son Dirk Cussler. I Cusslers böcker är NUMA en statlig organisation med säte i Washington, D.C. Verklighetens NUMA ägnar sig bland annat åt att leta upp skeppsvrak. 

NUMA är en 501C3 icke-kommersiell organisation, namngiven efter den fiktiva organisationen i Clive Cusslers äventyrsromaner. Cussler är styrelseordförande för organisationen. Som uppdrag har NUMA att bevara vårt marina arv genom att lokalisera och bevara arkeologiska artefakter från skeppsvrak. Meningen med organisationen är även att höja allmänhetens uppskattning för marin historik, nutid och framtid genom att finna och utforska historiskt betydelsefulla skeppsvrak innan de hinner försvinna för all framtid. NUMA söker inte aktivt donationer från privatpersoner utan använder till stor del pengar genom royalty som Clive Cussler får för sina böcker. Med hjälp av dessa pengar kan NUMA genomföra sina projekt.

På TV har Cussler och NUMA hjälp till att producera en TV-serie som handlar om utforskningar av skeppsvrak. Serien heter The Sea Hunters, där de letar upp saknade skeppsvrak, ex. CSS H. L. Hunley och prototyp ubåten Holland III. Serien gen en stor historisk insikt om skeppsvraken NUMA utforskar, inklusive information om skeppets historia och hur det sjönk. I serien kan man se Cussler och James Delgado som är biträdande chef på Vancouver Maritime Museum. James Delgado är även han en mycket känd författare. I serien fokuseras mycket av sökandet efter skepp just på amerikanska historiska skepp från 18–1900-talet.

Externa länkar
https://numa.net/

Fiktiva organisationer
Organisationer i USA
Birger Stafsing

Frans Birger Stafsing, född 21 april 1856 i Kolbäcks socken, Västmanlands län, död 25 oktober 1922 i Djursholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och uppfinnare.

Stafsing blev student i Uppsala 1875, avlade avgångsexamen från mekaniska fackavdelningen i Teknologiska institutet 1879 och från fackavdelningen för väg- och vattenbyggnad 1881, avlade examen för inträde i Väg- och vattenbyggnadskåren 1886, utnämndes till löjtnant där och blev 1903 överstelöjtnant. Han var ingenjör vid statens järnvägsbyggnader 1881–1891, arbetschef för anläggning av Saltsjöbaden och Saltsjöbanan 1891–1894, för vattenkraftanläggning vid Avestaforsen för Månsboverken 1893–1894 och nya Djurgårdsbron 1895–1897. Han var byråingenjör i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1894–1898, tillförordnad byråchef i Telegrafstyrelsen (för linjebyrån) 1898–1902 och från 1902 byråchef i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen (för ärenden rörande enskilda järnvägar).

Stafsing bedrev även en omfattande och uppmärksammad verksamhet som rådgivare och förslagsställare inom väg- och vattenbyggnadsfacket, särskilt för järnvägs-, vattenrätts- och vattenkrafts- samt grundläggningsärenden, såsom bland annat Stockholms järnvägsfrågor, Kapellskärsbanan, kraftverk vid Ljungafors, Ljusne strömmar och Siljans reglering. Han var ledamot i kommittén angående förslag till stadgar för elektriska starkströmsanläggningar 1899–1901 och i den så kallade Södertäljekommissionen 1911, verkställande ledamot i Byggnadskommissionen för dubbelspåret Rönninge-Ström från 1912 och var tillkallad som sakkunnig för avgivande av förslag till Väg- och vattenbyggnadskårens omorganisation 1914–1915.

Stafsing var 1895–1898 redaktör för Teknisk Tidskrifts avdelning för väg- och vattenbyggnad och utgav flera broschyrer, bland andra Om nya infartsleder till Stockholm, Om ny kommunikationsled mellan Stockholm och Finland-Ryssland. Bland hans uppfinningar kan nämnas mekaniska pålkranar, isbrytarfartyg, skenskarv, sprängämnen, telefonhytt, mikrotelefon, telefonlås, lystringsvisare för telefoner, elektrisk kabel, bromsanordning och täckta telefonledningar. Han är begravd på Djursholms begravningsplats.

Källor
 
 
 Stafsing, Birger på SvenskaGravar.se

Svenska byråchefer
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Överstelöjtnanter i svenska armén
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Kolbäcks socken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1856
Avlidna 1922
Män
Ugglan
Annegatan

Annegatan (finska: Annankatu) är en gata i Helsingfors. Gatan ligger i stadsdelarna Rödbergen och Kampen. Gatan sträcker sig från Sjömansgatan i Rödbergen till Urho Kekkonens gata i Kampen. Vid gatan ligger bland annat Gamla kyrkoparken (Pestparken) och Gamla kyrkan (Carl Ludvig Engel, 1826). Europeiska kemikaliemyndigheten har sitt huvudkontor på Annegatan 18.

Tvärgator 
 Bangatan
 Stora Robertsgatan
 Nylandsgatan
 Bulevarden
 Lönnrotsgatan
 Kalevagatan
 Eriksgatan
 Folkskolegatan

Gator i Helsingfors
Rödbergen
Kampen
Raising the Flag on Iwo Jima

Raising the Flag on Iwo Jima är det berömda fotografi, taget av fotografen Joe Rosenthal, som beskriver resandet av den amerikanska flaggan på toppen av Mount Suribachi, på den södra spetsen av Iwo Jima, den 23 februari 1945 under slaget om Iwo Jima. Fotografiet är ett av andra världskrigets mest berömda.

Andra flaggresningen 
Det är bilden från den andra flaggresningen som blivit berömd och även var förebilden vid skapandet av US Marine Corps Memorial.

Fotografier
USA:s marinkår
Andra världskriget
Verk 1945
Södra kajen

Södra kajen (finska: Eteläranta) är en gata i Helsingfors. Gatan ligger i Helsingfors centrum väster om Södra hamnen. Vid gatan ligger bland annat Gamla Saluhallen (Gustaf Nyström, 1889), Industricentrum (Viljo Revell, 1952) och UPM-Kymmenes huvudkontor (Karl Lindahl, 1912). 

Gator i Helsingfors
Gardesstaden
Fredriksgatan

Fredriksgatan (finska: Fredrikinkatu) är en gata i Helsingfors, som sträcker mellan Femkanten i stadsdelen Rödbergen och Tempelplatsens kyrka Luthergatan i Främre Tölö. 

Gatan fick sitt namn 1836, troligen efter landshövdingen Fredrik Stjernvall, men möjligen också efter Johan Fredrik Aminoff. Till en början sträckte sig gatan bara från Stora Robertsgatan till Eriksgatan, men senare när stadsområdet utökades, förlängdes den i båda ändarna.

Vid gatan ligger bland annat Skyddspolisens huvudkontor från 1888 och Tennispalatset från 1937. Fredriksgatan är enkelriktad i större delen av sin sträckning.

Gatan trafikeras av spårvagnar.

Bildgalleri

Externa länkar 

Gator i Helsingfors
Kaserngatan, Helsingfors

Kaserngatan (finska: Kasarmikatu) är en gata i Helsingfors. Gatan sträcker sig från Bergmansgatan i stadsdelen Ulrikasborg till Esplanadparken i stadsdelen Gardesstaden. Kaserngatans parallellgata är Högbergsgatan. Vid Kaserngatan ligger bland annat Kirurgiska sjukhuset (Helge Rancken, Ludwig Bohnstedt, Frans Anatolius Sjöström, Sigismund Ringier; 1888) och Nylands nations hus (Karl Hård af Segerstad, 1901).

Tvärgator 
 Observatoriegatan
 Skarpskyttegatan
 Röddäldsgatan
 Gardesgränd
 Ulrikasborgsgatan
 Lilla Robertsgatan
 Södra Magasinsgatan
 Norra Magasinsgatan
 Richardsgatan

Gator i Helsingfors
Ulrikasborg
Gardesstaden
Next Generation Vehicle Project

Next Generation Vehicle Project är ett forskningsprojekt som strävar åt att minska utsläpp från framtidens bilar.  De menar att dagens bilar är för tunga. 2 % går åt att forsla föraren, 98 % går åt att forsla bilen. Om man kan minska bilens vikt, minskar man också utsläppen från bland annat bilar. Detta forskningsprojekt har funnits sedan 2004, vid Frankfurtmässan 2007 presenterades "The truth about tomorrows cars".

Projektet har partners som kan få effektiv genomslagskraft för miljön.  Biltillverkare: Audi AG, Bayerische Motoren Werke AG, Centro Ricerche Fiat, DaimlerChrysler AG, GM/Saab Automobile AB och Volvo Car Corporation. Stålproduktionsföretag: franska ArcelorMittal-Stainless Europe (Ugine&Alz), finska Outokumpu Oyj och tyska ThyssenKrupp Nirosta.

Miljöteknik
Mauricie

Mauricie är en administrativ region i provinsen Québec i Kanada. Området fick sitt namn på 1930-talet efter Saint-Mauricefloden, som ligger centralt i regionen. Regionens huvudort är Trois-Rivières, som ligger där Saint-Mauricefloden mynnar i Saint Lawrencefloden. Regionen består av fyra sekundärkommuner (tre municipalités régionales de comté och en agglomération urbaine) och 47 kommuner, varav två med sekundärkommunala befogenheter. Den hade 258 928 invånare 2006.

Historia
Utvecklingen av regionen har utgått från Trois-Rivières, som hade ett strategiskt läge för pälshandeln. Saint-Mauricefloden utgjorde en förbindelse med jaktmarkerna. Därefter utvecklades pappersindustrin i de stora skogarna, och Saint-Mauricefloden blev en flottningsled. När flottningen ersattes av järnvägstransporter under 1990-talet inleddes ett uppstädningsarbete för att återställa flottningens påverkan på livet i floden, och det går nu åter att bada i den.

Ingående sekundärkommuner 
Les Chenaux (huvudort Saint-Luc-de-Vincennes)
Maskinongé (huvudort Louiseville)
Mékinac (huvudort Saint-Tite)
Agglomération de La Tuque (omfattar även La Bostonnais och Lac-Édouard, samt i befolkningsstatistiken indianreservaten Coucoucache, Obedjiwan och Wemotaci)
Shawinigan (stad med sekundärkommunala befogenheter)
Trois-Rivières (stad med sekundärkommunala befogenheter)

Källor

Externa länkar 
Mauricie - officiell webbplats 

Québecs regioner
Kolfibergranit

Kolfibergranit är ett material som består av en blandning av kolfibrer och granit. Blandningen, som tagits fram av det tyska företaget TechnoCarbon, tål stora påfrestningar i form av högt tryck och har hög dragtålighet. Materialet har ungefär samma viktförhållande som aluminium men drabbas inte av metallutmattning, vilket aluminium kan.

Se även
Kompositmaterial

Externa länkar
TechnoCarbon - Officiell webbplats
Starkt flygplan byggs av granit

Material
Until There's Nothing Left of Us

Until There's Nothing Left of Us  utkom den 1 augusti 2006 och är ett album av Kill Hannah.

Låtlista
 "Life in the Arctic" – 2:36
 "Believer" – 3:46
 "Lips Like Morphine" – 3:44
 "Black Poison Blood" – 4:21
 "Love You To Death" – 3:18
 "The Collapse" – 3:12
 "Statues Without Eyes" – 3:28
 "Crazy Angel" – 3:49
 "Under The Milky Way" – 3:58
 "Songs That Saved My Life" – 3:53
 "Scream" – 4:32
 "Sleep Tight" – 2:40

iTunes-bonusspår
"Last Night Here" – 4:47

Digitalt bonusspår
 "The Chase" – 3:46

Album av Kill Hannah
Musikalbum 2006
Södra Zanzibar

Södra Zanzibar (på engelska Zanzibar Central/South, swahili Unguja Kusini) är en av Tanzanias 26 regioner och omfattar den södra delen av ön Zanzibar. Den har en beräknad folkmängd av 110 183 invånare 2009 på en yta av 854 km², vilket gör den till den befolkningsmässigt minsta av landets regioner. Administrativ huvudort är Koani. Regionen är indelad i de två distrikten Central (swahili Kati) och South (swahili Kusini).

Urbanisering 
Regionens urbaniseringsgrad beräknas till 4,50 % år 2009, en nedgång från 4,60 % året innan. Detta gör området till ett av de minst urbaniserade i Tanzania, och det bör även noteras att minskning av urbaniseringsgraden är mycket ovanligt i landet. Södra Zanzibar har endast tre urbana samhällen.

Källor 

Tanzanias regioner
Zanzibar
Uddevalla församling

Uddevalla församling är en församling i Uddevalla och Stenungsunds kontrakt i Göteborgs stift som ligger i Uddevalla kommun, Bohuslän i Västra Götalands län. Församlingen ingår i Uddevalla pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. 1919 utbröts Bohusläns regementes församling som återgick 1927. 1945 införlivades Bäve församling. En församling med detta namn, Bäve församling, utbröts 1974 men med en annan omfattning än den tidigare församlingen   

Församlingen var och är moderförsamling i pastoratet Uddevalla och Lane-Ryr, som till 1945 även omfattade Bäve församling. Från 2014 ingår även Bäve församling i pastoratet, och från 2015 Dalabergs församling.

Kyrkobyggnader
 Uddevalla kyrka

Se även
Uddevalla stad

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
Lane-Ryrs församling

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Uddevalla kommun
Nordöstkaukasiska språk

Nordöstkaukasiska språk, även östkaukasiska, kaspiska, nach-dagestanska eller dagestanska språk (inte att förväxla med dagestanspråk, som är en undergrupp), är en språkfamilj som talas främst i de ryska delrepublikerna Dagestan, Tjetjenien och Ingusjien, samt i norra Azerbajdzjan och Georgien. De delas in i nachspråk och dagestanspråk. De största språken i familjen är tjetjenska, ingusjiska, avariska och lezginska. Familjen är känd för komplexa ljudsystem (upp till 60 konsonanter och 30 vokaler i ett och samma språk), substantivklasser (genus), ergativ satsstruktur, och ett stort antal kasus, inklusive flera lokativa kasus. Nordöstkaukasiska språk grupperas stundom med nordvästkaukasiska språk under samlingstermen nordkaukasiska språk.
Joyce Cary

Arthur Joyce Lunel Cary född 7 december 1888 i Londonderry i Nordirland, död 29 mars 1957 i Oxford, var en brittisk författare.

Biografi
Efter avslutad utbildning i Oxford och Paris arbetade Cary för Röda Korset under Balkankriget, senare i kolonialtjänst i Nigeria. Han sårades i Kamerun under första världskriget och fick lämna Afrika.

Redan under denna tid började han skriva, men uppmärksammades inte av den större publiken förrän i början av 1940-talet. Cary var en god psykolog och skicklig berättare, och till hans bästa böcker hör romanerna om konstnären Gulley Jimson.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Förvånad över sig själv (Herself surprised) (översättning Gallie Åkerhielm, Hökerberg, 1943)
 Gulley Jimson och syndafallet (The horse's mouth) (översättning Björn Palm, Fahlcrantz & Gumælius, 1945)
 Ofullkomlig kärlek (The moonlight) (översättning Gemma Funtek-Snellman, Fahlcrantz & Gumælius, 1947)
 Mister Johnson (Mr. Johnson) (översättning Josef Gerland, Fahlcrantz & Gumælius, 1949)
 Den farliga glädjen (A fearful joy) (översättning Lennart Rheyneuclaudes, Hökerberg, 1951)
 På nåd och onåd (Prisoner of grace) (översättning Lennart Rheyneuclaudes, Hökerberg, 1953)
 Mellan ont och gott (Except the Lord) (översättning Lennart Rheyneuclaudes, Hökerberg, 1954)
 Störst är äran (Not honour more) (översättning Lennart Rheyneuclaudes, Hökerberg, 1955)
 Fånge och fri (The captive and the free) (översättning Nils Jacobsson, Hökerberg, 1959)

Källor

Tryckta källor 
Bra Böckers lexikon, 1973

Noter 

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Alumner från Trinity College, Oxford
Födda 1888
Avlidna 1957
Män
Nordirländska författare
The Amps

The Amps var en amerikansk rockgrupp bildad 1994 av Kim Deal, Jim MacPherson, Nathan Farley och Luis Lerma, som ett sidoprojekt till Deals tillfälligt insomnade band The Breeders. 

The Amps enda album Pacer (1995) var en primitiv och rå lo-fi-produktion, dock inte utan spår av Deals melodiösare popådra, uttryckt i bland annat titelspåret. När bandet turnerade året därpå var det som en ny inkarnation av The Breeders. Medlemmarna i bandet fasades dock snart ut och The Breeders föll åter i träda. När gruppen återuppstod för skivan Title TK (2002) hade den inte längre spår av The Amps utan bestod enbart av Kim och tvillingsystern Kelly Deal.

Medlemmar
Kim Deal – sång, gitarr
Luis Lerma – basgitarr
Nate Farley – gitarr
Jim Macpherson – trummor

Diskografi
Promosinglar
1995 – "Bragging Party"
1995 – "Pacer"
Studioalbum
1995 – Pacer
Singlar
1995 – "Tipp City" / "Just Like A Briar" / "Empty Glasses (Kim's Basement 4-Track Version)"

Externa länkar

The Breeders på AllMusic

Amps, The
Utmanartåget

|}
|}
Utmanartåget var namnet på ett nattåg från Göteborg, Malmö och Stockholm till Åre, Duved, Enafors och Storlien som kördes första gången under vintern 2006/2007, när den svenska nattågstrafiken avreglerades.

Utmanartåget gick två dagar i veckan under vintersäsongen. De två första säsongerna (2006/2007 och 2007/2008) gick tåget från Göteborg och Stockholm, till Åre och Storlien. Från säsongen 2008/2009 ändrades utgångsstationen till Malmö. Under säsongen 2009/2010 försvinner namnet "Utmanartåget" och tåget får avgångar även under januari, samt uppehåll på Arlanda C samt i Undersåker.

Tåget körs av Transdev, under namnet Snälltåget. Utmanartåget är det första nattåg att konkurrera med SJ:s Norrlandståg sedan nattågstrafiken avreglerades.

Utmanartåget består av BC2-liggvagnar, som dåvarande Veolia köpte av affärsverket Statens järnvägar och som genomgick upprustning under 2007, samt en restaurangvagn som hyrs från Visit Vemdalen.

Källor

Externa länkar 
Utmanartåget

Historiska svenska tåg
Nattåg
Carlo Cassola

Carlo Cassola född 17 mars 1917 i Rom, död 29 januari 1987 i Montecarlo di Lucca, var en italiensk läkare och författare.

Biografi
I sina första romaner anknöt han till neorealismen och skildrade partisanrörelsen, som han försökte avheroisera, och den trista efterkrigstiden.

Med La ragazza di Bube (1960), svensk översättning Bubes flicka (1962), som handlar om frihetskämparnas svårigheter att anpassa sig till freden och de i jämförelse med kriget mycket mer komplicerade krav som det fredliga samhället ställer på människan, orienterade han sig mot en mer mångfasetterad människoskildring och hans verk fick större dramatisk uttryckskraft.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Bubes flicka (La ragazza di Bube) (översättning Karin Alin, Bonnier, 1962)
 Den överlevande (Il superstite) (översättning Sören Johanson, Bromberg, 1980)

Priser och utmärkelser 
 Baguttapriset 1978
 Bancarellapriset
 Stregapriset 1960

Källor

Italienska författare
Italienskspråkiga författare
Födda 1917
Avlidna 1987
Män
Författare från Rom