kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Orval Faubus

Orval Eugene Faubus, född 7 januari 1910 i Madison County, Arkansas, död 14 december 1994 i Conway, Arkansas, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var den 36:e guvernören i delstaten Arkansas 1955–1967.

Biografi 
Faubus deltog i andra världskriget i USA:s armé och befordrades till major. Han utmanade ämbetsinnehavaren Francis Cherry i demokraternas primärval inför 1954 års guvernörsval i Arkansas. Cherry påpekade att Faubus hade studerat vid Commonwealth College, en tidigare högskola i Arkansas och att många av studenterna där hade varit kommunister. Faubus försvarade sig med att han hade avbrutit sina studier genast när han hade insett kommunisternas inflytande. Faubus påpekande att han bara hade studerat där i några veckor stämde i verkligheten inte, eftersom han hade stannat kvar vid högskolan i över ett år. Faubus vann primärvalet och besegrade sedan republikanen Pratt C. Remmel i själva guvernörsvalet.

Faubus är känd för att 1957 ha trotsat ett domslut av USA:s högsta domstol genom att skicka nationalgardet för att förhindra nio afroamerikanska elever, de s.k. Little Rock Nine, från att studera vid Little Rock Central High School. Extremhögerpartiet National States' Rights Party nominerade demokraten Faubus som deras kandidat i presidentvalet i USA 1960. Faubus förde ingen aktiv kampanj och fick blott 0,07 % av rösterna. På äldre dagar ändrade Faubus sina åsikter i rasfrågan, och stödde Jesse Jackson i demokraternas primärval inför presidentvalet i USA 1984.

Faubus blev internationellt känd för sitt försvar av rassegregeringen i USA. Jazzmusikern Charles Mingus komponerade 1959 låten "Fables of Faubus" i protest mot Faubus ståndpunkt i frågan. Faubus vann sex tvååriga mandatperioder som guvernör. Om han i de fyra första valen profilerade sig som rasist, framträdde han redan 1962 mera moderata åsikter. Faubus nya åsikter i rasfrågan hjälpte honom vinna 1964 över 80 procent av de svarta rösterna i Arkansas, även om han fortfarande fördömdes av de svarta politiska ledarna.

Efter sin tid som guvernör försökte Faubus tre gånger att komma tillbaka till makten i Arkansas. Han förlorade 1970 primärvalet mot Dale Bumpers, 1974 mot David Pryor och 1986 mot Bill Clinton. Faubus grav finns på Combs Cemetery i Combs, Arkansas.

Externa länkar
biografi på National Governors Associations hemsidor
Orval Eugene Faubus på Old State House Museum
Encyclopedia of Arkansas
Orval Faubus intervjuad av Mike Wallace 15 september 1957
Political Graveyard

Guvernörer i Arkansas
Amerikanska presidentkandidater
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Madison County, Arkansas
Födda 1910
Avlidna 1994
Män
Avlidna amerikanska presidentkandidater
Robert Charles Sproul

Robert Charles (R.C.) Sproul, född 13 februari 1939 i Pittsburgh, Pennsylvania, död 14 december 2017 i Altamonte Springs, Florida, var en amerikansk reformert teolog och pastor. Han var grundare och ordförande i Ligonier Ministries (namngivet efter Ligonier Valley utanför Pittsburgh). Sproul kunde höras dagligen på Renewing Your Mind, ett radioprogram som sänds i USA och i 60 andra länder. Ligonier Ministies har flera teologiska konferenser varje år.  

R.C. Sproul var kalvinist i westminsterbekännelsens tradition och skrev en kommentar till westminsterbekännelsen i tre band, Truths We Confess: A Layman's Guide to the Westminster Confession of Faith (P & R Publishing). Saint Andrews Chapel i Sanford, Florida är församlingen där han arbetade som pastor. 

Sproul hade akademiska examina från Westminster College, Pennsylvania (B.A)., 1961), Pittsburgh Theological Seminary (M.Div), 1964), Vrije Universiteit (Fria Universitetet) i Amsterdam (Drs.), 1969), och Whitefield Theological Seminary (Ph.D., 2001). Han undervisade vid många högskolor och pastorsseminarium, bland annat Reformed Theological Seminary i Orlando och Jackson, Mississippi, och Knox Theological Seminary i Ft. Lauderdale, Florida.

Sproul skrev mer än 60 böcker och många artiklar för evangelikala tidskrifter. Han skrev under Chicago-manifestet om Bibelns ofelbarhet 1978, manifestet stöder den traditionella synen på bibelns ofelbarhet. Sproul skrev en kommentar till Chicago-manifestet om Bibelns ofelbarhet med titeln Explaining Inerrancy. Han var också redaktör för Reformation Study Bible. Sprouls verk The Holiness of God anses vara en klassiker i ämnet och hans bok Not a Chance: The Myth of Chance in Modern Science and Cosmology har fått lovord från dem som avvisar den materialism som företräds av vissa inom naturvetenskapen. I Sverige är Sproul kanske mest känd som författare till boken Lär Känna Guds Ord 1984 på förlaget "Det står skrivet" (Knowing Scripture 1977).

Källor

Noter

Externa länkar 
 Explaining Inerrancy: A Commentary, by R. C. Sproul. Foreword by Roger R. Nicole En kommentar till Chicago-manifestet, av R. C. Sproul.
 Ligonier Ministries
 Renewing Your Mind Radio Broadcast
 Tabletalk Magazine
 Saint Andrew's Chapel
 Daystarestore.com - Biography of Sproul
 Monergism - R C Sproul biography
 Audio sermons by R. C. Sproul
 Recension av R.C. Sprouls Lär känna Guds Ord - Stiftelsen Biblicum

Kristna ledare
Reformerta teologer
Män
Födda 1939
Personer från Pittsburgh
Avlidna 2017
Oswald Kuylenstierna

Oswald Fredrik Kuylenstierna även stavat Kuylenstjerna, född 2 juni 1865 på Karlsborg, död 1 maj 1932 i Lidingö, svensk major och museiföreståndare. 

Han var son till överste Carl Kuylenstierna och Amalia Hæffner samt gift med Elisabeth Hammarberg, född 1877 i Göteborg. 

Efter mogenhetsexamen 1884 blev han underlöjtnant vid Göta artilleriregemente. År 1896 blev han attaché i S:t Petersburg och utnämndes till kapten 1903. Han blev verkställande direktör för Göteborgs Aftonblad AB 1899 och föreståndare för Artillerimuseum i Stockholm 1911. Kuylenstierna utgav många skrifter i politiska och militära ämnen, samt historia och skönlitteratur. Han var medlem i Karolinska förbundet och stor beundrare av Karl XII. 

Karl XII-studierna är visserligen baserade på arkivstudier, men deras vetenskapliga värde anses vara ringa. Den s.k. nya skolan bland historiker, med Harald Hjärne i spetsen höll på att samla sig till att presentera en ny genomarbetad Karl XII-bild med politiska ambitioner. Av denna grupp bedömdes Kuylenstierna skada de nationella intressena. Den nya Karl XII-forskningen syftade till att uppvärdera kungen med grund i källmaterialet och vetenskapen, det skulle inte längre gå att ifrågasätta honom som politiker och fältherre.  En populärt hållen och oblygt opinionsbildande bok, skriven av en lekman,  där det förekommer en del motsägelser och säkert en del faktafel riskerade att kullkasta den nya forskningens trovärdighet och därmed äventyra dess politiska mål. Därför blev Kuylenstierna och hans bok starkt och entydigt kritiserad från yrkeshistorikernas håll. Denne ansågs inför allmänheten representera vetenskapen på ett ovetenskapligt sätt.

Makarna Kuylenstierna är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi 
 "Den ryska hären. Öfversikt af dess historia; dess organisation samt dess stridsätt" (1898) 
 Striderna vid Göta älfs mynning 1717 och 1719 (1899)
 Karl XII:s drabanter (1910)
 Karl XII:s död (1912)
 Karl XII. Hans öden och personlighet (1912)
 Jan Lilje (1912)
 Karl Johan och Napoleon 1797–1804 (1914)
 Rosengårdens utvalda (1920)
 Hjältarna i Fänrik Ståls sägner (1927)

Litteratur 

 Anders Wesslén, " 'Den olycklige Kuylenstierna.' Om ett socialt nätverk och en omstridd Karl XII-biografi." Historisk tidskrift 134 (2014), s. 647–676.

Källor 
 Kuylenstierna, Oswald, Karl XII. Hans öden och personlighet. 2. uppl. Stockholm 1925
 Svenska män och kvinnor 4. Stockholm 1948
 Vem är det: Svensk biografisk handbok. Stockholm 1925
 Kuylenstierna, Oswald Fredrik och Kuylenstierna, Anna Charlotta Elisabet på SvenskaGravar.se

Noter 

Födda 1865
Avlidna 1932
Män
Personer från Karlsborgs socken
Svenska officerare
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska författare
Oswald
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Artillerimuseum

Artillerimuseum kan menar:

 Artillerimuseum ‒ ett museum på Östermalm 1877-1932, se Armémuseum
 Artillerimuseet ‒ ett militärhistoriskt museum söder om Kristianstad
 Finlands Artillerimuseum ‒ ett krigshistoriskt specialmuseum i Tavastehus, Finland
Suzeränitet

Suzeränitet var länsherrens överhöghet gentemot läntagaren (vasallen) under feodalismen. 
Ordet kommer av franskans suzerain, som betyder länsherre.

Begrepp 
Under den uppvaknande nationalismen och nationalstaternas framväxt på 1800-talet kom suzeränitet att beteckna det statsrättsliga förhållandet mellan en skyddsmakt och ett protektorat som saknade verklig autonomi (suveränitet).  

Begreppet är nära knutet till den politiska och juridiska uppbyggnaden av ett imperium. Centralmakten i imperiets huvudstad representerar hela imperiet gentemot omvärlden vad gäller exempelvis utrikes-, försvars- och handelspolitik. Centralmakten har också total inrikespolitisk kontroll – på ett sätt som liknar dagens nationalstater – över delar av imperiets territorium. Andra delar av territoriet, ofta befolkade av etniska minoriteter och erövrade folk, har en form av långtgående inre självbestämmande, autonomi, ofta med rättssystem som radikalt skiljer sig från andra delar av imperiet.

Historiska exempel 
Begreppet brukade förr användas för att exempelvis beskriva Bulgariens, Rumäniens och Serbiens ställning inom Osmanska riket. Ett annat exempel är Kejsardömet Kina, där bland annat områden befolkade av mongoler, tibetaner, hui och zhuang, hade långtgående inre självbestämmanderätt och ofta rättssystem präglade av lokala religioner. Tsartidens Ryssland, Sovjetunionen och dess nutida efterföljare Ryska federationen, har alla mycket uttalade inslag av suzeränitet. Landet har omfattar många autonoma politiska strukturer, med olika grad av inre självstyre, på alla administrativa nivåer.

Samtida exempel 
I Storbritannien finns för närvarande en stark trend mot devolution, det vill säga decentralisering av lagstiftning från centralregeringen i London till nationella parlament i Skottland och Wales. Devolution är ett sätt för centralregeringen i London att möta allt tydligare krav om fullständig självständighet för framförallt Skottland. Skottland har ett eget parlament och en egen lagstiftning som, bland annat vad gäller centrala områden som lagstiftning om äganderätt, på avsevärda punkter skiljer sig från övrig brittisk lagstiftning. Situationen börjar närma sig klassisk suzeränitet, det vill säga långtgående intern autonomi och ekonomiska bidrag till centralmakten för tjänster gemensamma för hela statsbildningen: försvar- och utrikes- och handelspolitik.

Källor 
 Nordisk Familjebok, Stockholm 1904-1926
 Encyclopædia Britannica, Cambridge & New York 1910-11
 Meyers Konversationslexikon, Leipzig & Wien 1885-92

Politisk geografi
Statsrätt
Monarki
Part (juridik)

Part kallas den som har ett särskilt intresse i något rättsligt mål eller ärende.

För att räknas som part ska två kriterier vara uppfyllda. För det första ska parten ha ett rättsligt erkänt intresse i målet eller ärendet, det vill säga vara sakägare. Dessutom måste parten vara känd för den myndighet eller den domstol som ska fatta beslut i ärendet. En person kan därför räknas som sakägare på grund av att den har rätt att överklaga ett beslut, men blir part först när han eller hon hör av sig till myndigheten eller domstolen.

I ett brottmål är åklagaren och den misstänkte parter i målet och även målsägande som begär skadestånd i målet.

I ärenden hos förvaltningsmyndigheter får man ställning som part i ärendet genom att till exempel lämna in en ansökan (sökande), överklaga ett beslut (klagande) eller genom att vara föremål för ett ingripande från en myndighet (förklarande eller annan part). I regel är den som lämnar in ett förslag eller den som lämnar in en anmälan om något missförhållande inte part bara av den orsaken.

Ställningen som part ger vissa rättigheter och skyldigheter. En part har oftast större rätt att ta del av material i det egna ärendet än den som inte är part. Med partställningen följer också rätt att bli underrättad om de beslut som fattas och rätt att överklaga beslut. Vinnande part kan tillerkännas ersättning för sina rättegångskostnader och förlorande part kan förpliktas att utge motpartens rättegångskostnader.

Terminologin för part i processrättslig tvist är:

Den som söker stämning:
Kärande (Fysisk eller juridisk person som väckt talan i rättegång)
Målsägande (Den som varit offer för brott eller som lidit skada och som själv eller genom åklagare för skadeståndstalan i brottmål)
Åklagare (Den som för talan på samhällets vägnar i brottmål)

Den mot vilken stämning söks:
Svarande (Den mot vilken yrkande framställs i rättegång)
Den misstänkte (Den som är föremål för en förundersökning om brott)
Den tilltalade (Den som åklagare eller målsägande väckt talan mot i ett brottmål)

Den som överklagat ett beslut
Klagande

Ibland används beteckningen enskild med vilket avses enskild person eller bolag i motsats till myndighet.

Jämför
Motpart

Källor

Processrätt
Förvaltningsrätt
Juridiska termer
Shipman 28

Shipman 28 är en kölbåt som ritades i slutet av 1960-talet av Olle Enderlein. Den tillverkades av varvet Fiberman AB i Visby mellan 1969 och 1973, och därefter av Shipman Sweden AB. Shipman 28 har även tillverkats på Irland. Beteckningen "28" kommer av båtens deplacement, som är 2,8 ton, och inte av längden som är 29 fot.

Källor
 Sailguide Shipman 28
 Maringuiden Nordic AB Shipman 28

Kölbåtar
Cotylorhynchus

{{Taxobox
| name = Cotylorhynchus
| status = fossil
| fossil_range = äldre till mellersta perm
| image = Cotylorhynchus skull 505.JPG
| image_caption = Skalle av Cotylorhynchus
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Kräldjur
| classis = Reptilia
| subclassis = Synapsida
| ordo_sv = 
| ordo = Pelycosauria *
| familia_sv = 
| familia = Caseidae
| genus_sv = 
| genus = Cotylorhynchus
| taxon = Cotylorhynchus
| taxon_authority = Stovall 1937
| subdivision_ranks = Arter
| subdivision = * C. hancocki
 C. romeri 
 C. bransoni
}}Cotylorhynchus var ett släkte växtätande Pelycosaurier som levde i södra Nordamerika i början av perm. Cotylorhynchus'' blev cirka 6,5 meter lång, och vägde omkring 2 ton. Den var tungt byggd i kroppen, men huvudet var oproportionerligt litet.

Förhistoriska kräldjur
Nacho Libre

Nacho Libre är en tysk-amerikansk komedifilm från 2006.

Handling
Filmen är baserad på historien om Fray Tormenta, vars riktiga namn var Sergio Guiterrez Benitez, en mexikansk katolsk präst som hade en 23-årig karriär som maskerad brottare. Han tävlade för att kunna finansiera det barnhem han förestod.

Om filmen
Nacho Libre regisserades av Jared Hess, som även skrivit filmens manus tillsammans med Jerusha Hess och Mike White. Filmen hade premiär den 16 juni 2006 och distribuerades då av Paramount Pictures. Den är producerad av bland andra Nickelodeon Movies.

Rollista (urval)
Jack Black - Nacho
Ana de la Reguera - Sister Encarnación
Héctor Jiménez - Esqueleto
Darius Rose - Chancho
Moises Arias - Juan Pablo

Amerikanska komedifilmer
Tyska komedifilmer
Filmer 2006
Filmmusik av Danny Elfman
Mons Hadley Delta

Mons Hadley Delta är ett berg på norra delen av den sida av månen som vetter mot jorden, i bergskedjan Montes Apenninus. Det ligger precis sydväst om Mons Hadley och har fått sitt namn efter Mons Hadley, som i sin tur har fått sitt namn efter engelsmannen John Hadley. Mons Hadley Delta är inte lika högt som Mons Hadley, 3,5 km jämfört med 4,6 km. Det har framför allt blivit känt för att Apollo 15 landade vid dess fot.

Precis väster om Mons Hadley Delta och Apollo 15:s landningsplats finns ravinen Rima Hadley, som ringlar sig fram i ett oregelbundet mönster i 80 kilometer. Vid den sydvästra änden av Rima Hadley i Montes Apenninus, sydväst om Mons Hadley Delta, ligger den avlånga kratern Bela, som har en diameter på 11 kilometer i nord-sydlig riktning, men bara 2 kilometer i öst-västlig. Ännu längre åt sydväst i samma bergskedja ligger bergsmassivet Mons Bradley. Väster om Mons Hadley Delta ligger det lilla månhavet Palus Putredinis, sydsydost om berget ligger kratern Aratus.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990

Hadley, Mons Delta
A1 (motorväg, Kroatien)

A1 är en motorväg i Kroatien. Den löper från Zagreb till Ploče med en planerad fortsättning mot Dubrovnik och är Kroatiens längsta motorväg. Den kallas inofficiellt för Dalmatina och förbinder den kroatiska huvudstaden med landets näst största stad Split vid Adriatiska havet. Motorvägen passerar bland annat Karlovac, Bosiljevo, Gospić, Šibenik och Zadar och är en del av E65 och E71. Sektionen mellan Žuta Lokva och Dubrovnik utgör en del av Adriatisk-joniska motorvägen. Motorvägen är avgiftsbelagd.

Historik 
Den första sektionen av motorvägen (Zagreb–Karlovac) byggdes på 1970-talet då Kroatien ingick i den sydslaviska federationen Jugoslavien. Efter Kroatiens utträde ur federationen och självständighet år 1991 intensifierades arbetena med att förbinda huvudstaden Zagreb men landets näst största stad Split. Anläggandet påbörjades på 1990-talet med vägtunnelbyggena Mala Kapela (5 760 meter) och Sveti Rok (5 727 meter). 

Motorvägssektionen Karlovac–Split (cirka 320 kilometer) öppnade för trafik år 2005 och sektionen Split–Šestanovac (cirka 40 kilometer) år 2007. I december 2008 invigdes sektionen Ravča–Ploče (cirka 40 kilometer).

Framtid 
En fortsättning till Dubrovnik (cirka 100 kilometer) planeras. Huruvida motorvägens vidare sträckning från Ploče till Dubrovnik ska passera Bosnien och Hercegovinas territorium vid Neum eller via Pelješac-bron till Pelješac-halvön har under flera år varit ett ämne för diskussion och dispyt mellan Kroatien och Bosnien och Hercegovina. 

Bosnien och Hercegovinas regering har delvis motsatt sig båda varianter, delvis som en del av en förhandling för att få bättre frihandel vid hamnen i Ploče, landets viktigaste hamn vid havet som dock ligger i Kroatien. Den bosniska staden Neum vid havet har ingen stor hamn men Bosnien och Hercegovina har framtida planer på att bygga en och vill inte hindras av en bro.

Större objekt 
 Brinjetunneln
 Mala Kapela-tunneln
 Sveti Rok-tunneln

Se även 
 Motorvägar i Kroatien

Externa länkar 

 Hrvatske autoceste - Motorvägsoperatörens officiella webbplats 

Motorvägar i Kroatien
De lyckliga ingenjörerna

De lyckliga ingenjörerna (fullständig titel: Approaching Zero, 000 - De lyckliga ingenjörerna) är en svensk dokumentärfilm från 1987 om Sveriges första satellit Viking.

Handling
Stefania Lopez Svenstedt och Carl Henrik Svenstedt följer under fem år en svensk ingenjörsgrupp som bygger Sveriges första satellit, Viking. Syftet med Viking är att utforska norrsken, en magnetstorm som flammar upp då solvindens partiklar kommer in i atmosfären. Filmen ger inblick i de problem som ingenjörerna möter, men ger också en konstnärlig tolkning av de tekniska miljöerna som omger projektet.

Visningar
Filmen hade premiär 24 april 1987 på Filmstaden i Stockholm. Den visades även 2 oktober 1987 på Bio Mauritz i Stockholm och 4 oktober 1987 på Folkets Bio i Stockholm. Sveriges Television visade filmen 10 januari 1988 i SVT2.

Rollista
Saab Space:
 Hans Grunditz
 Göran Johansson
 Johnny Andersson
 Sven Ljunggren
 Rune Thorn
 Inge Anderfjord
 Lennart Noring

Rymdbolaget:
 Per Zetterquist
 Sven Grahn
 Baard Ellertsen
 Kaj Lundahl
 Anders Björkman

CNES/SPOT/Arianespace:
 Pierre Moskwa
 Michel Courtois
 Pierre Lamaison
 Serge Filatrou

Forskarna:
 Lars Block
Tom Potemra
 Rickard Lundin
 Axel Bahnsen
 Bengt Holback
 Carl Anger

Referenser

Externa länkar
 
 
www.svenstedt.nu Filmlista

Filmer 1987
Svenska dokumentärfilmer
Flahult

Flahult är ett område i Norrahammar i södra delen av Jönköpings tätort. Området ligger cirka 8 kilometer söder om centrala Jönköping.

Från byn avsöndrades jord, och 1890 anlade Carl von Feilitzen en försöksgård här, avsedd för försök med mossodling i Svenska mosskulturföreningens regi. Den odlade arealen uppgick 1930 till 62,5 hektar, vari även ingick mark arrenderad från Norrahammars bruk. Flahult var Sveriges första försöksgård för mossodling och fick betydelse för mossodlingens framväxt i landet.

Området är känt för "Flahultaren" som var en medicinman, mycket uppskattad och högt ansedd av lokalbefolkningen. Hit gick ortsbor för att råda bot på så gott som alla hälsorelaterade problem. På området var Flahultarens boning tidigare fanns pågår sedan omkring 2012 omfattande nybyggnation på åkermark. Vägarna i nya området i Flahult är döpta efter Flahultarens verksamhet. Vägarna har namn som exempelvis "Läkeörtsvägen".

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Norrahammar
Sveriges agrarhistoria
Torv
Vanadisbadet

Vanadisbadet är ett utomhusbad beläget i Vanadislunden i Vasastan i Stockholm . Badet öppnades 1938 och stängdes 2007. Enligt ett tidigare förslag skulle badet rivas och en ny anläggning stå färdig år 2012. I juni 2012 presenterade Stockholms stads idrottsförvaltning ett nytt förslag som innebar att badet skulle upprustas till en kostnad av 53 miljoner kronor. Nypremiär för badet var den 15 juni 2014 .

Gamla Vanadisbadet 
Det gamla Vanadisbadet öppnade 1938 och var byggt efter arkitekten Paul Hedqvists ritningar i en stramt funktionalistisk stil. Badet förfogade över två stora bassänger och en plaskdamm för barn. Den stora anläggningen smälte väl in i omgivningen och dolde hur stor byggnaden egentligen var. Arkitekturen präglades av vitmålade betongkonstruktioner, stora glasytor och blåmålade ståldetaljer. Friluftsbassängen nyttjade ett gammalt stenbrott och hade ett skyddat läge mot sydväst. Badet har en solterrass med utsikt över Stockholm. När badet invigdes var det Stockholms första eluppvärmda utomhusbad.

Stockholms stad äger badet och har lagt ut det på entreprenad sedan 20 år. År 2001 tog Viivnest över entreprenaden och byggde om de gamla omklädningsrummen till lågprishotell och satsade på några vattenrutschbanor. År 2007 hade gamla Vanadisbadet sin sista badsäsong.

Förslag till "Nya Vanadisbadet" 
Gamla Vanadisbadet var slitet och nergånget. År 2008 presenterade Stockholms kommun stora planer för området. Det gamla Vanadisbadet skulle rivas och ge plats för en helt ny anläggning med inomhusbad och andra sportaktiviteter. I den nya anläggningen skulle det finnas vattenfall, flera sporthallar, kafé, butiker och ett gym. Över bassängen var det tänkt att ha ett skjutbart tak som kan öppnas på sommaren. Planen var 2008 att den nya anläggningen skulle vara klar att öppnas år 2012.

Upprustning 2013-2014 

En total om- och nybyggnad av Vanadisbadet genomfördes aldrig. Istället presenterade Stockholms stads idrottsförvaltning i juni 2012 ett förslag till upprustning. Kostnaden för upprustningen har beräknades uppgå till omkring 53 miljoner kronor för såväl invändiga som utvändiga åtgärder. I kostnaden ingick även utredning och projektering. Bland åtgärderna kan nämnas att befintliga vattenrutschkanor revs i sin helhet. Ytskikten i bassängen och plaskdammen försågs med nytt material ovanpå den underliggande betongen. Reningsanläggningen och undercentralen för fjärrvärme förnyades. Byggnader, räcken och belysningsstolpar målades. Vegetationen sågs över vilket innebar såväl gallring som nyplanteringar. Åtgärderna syftade till att badet ska kunna vara i drift under cirka tio år. Själva arbetet med upprustningen påbörjades år 2013 och avslutades innan sommarsäsongen 2014.

Noter

Källor

Externa länkar 

 Om nya Vanadisbadet på Dagens Nyheter

Byggnader och anläggningar i Vasastan
Sportanläggningar i Stockholm
Byggnader ritade av Paul Hedqvist