kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan Holmgren

Jan Holmgren, född 1944, är en svensk läkare och medicinsk forskare i mikrobiologi, immunologi och vaccinforskning. Han är sedan 1981 professor i medicinsk mikrobiologi vid Sahlgrenska akademin vid Göteborgs universitet.

Holmgren disputerade 1969 på en avhandling om urinvägsinfektioner vid Göteborgs universitet, blev docent 1970, och innehade forskartjänster vid Medicinska forskningsrådet tills han 1981 blev professor i medicinsk mikrobiologi vid Göteborgs universitet. Holmgren har publicerat mer än 600 vetenskapliga arbeten och fått flera nationella och internationella priser för sin forskning om kolera och framtagning av drickbart koleravaccin. Han har suttit i många internationella styrelser för forskning om infektioner, vacciner och global hälsa, bland andra icddr,b; GAVI (Global Alliance for Vaccines and Immunization); IVI (International Vaccine Institute) och SAREC/Sida; han var 1995-2017 styrelseledamot i Knut och Alice Wallenbergs stiftelse. 

Holmgren är hedersledamot i Göteborgs Läkaresällskap.

Utmärklser, ledamotskap och priser 
  H.M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM8mserafb, 2018) för förtjänstfulla insatser inom biomedicinsk forskning
 Ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien (KVA)
 Ledamot av Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA)
 Ledamot av Kungl. Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg (KVVS)
 The Prince Mahidol Award in public health (Thailand, 2018)
 The Albert B. Sabin Gold Medal (USA, 2017)
 Göteborgs läkaresällskaps och Sahlgrenska akademins stora pris (2015)               
 Distinguished Science Achievement Award (International Society for Mucosal Immunology, 2007)
 Eric B. Fernströms stora nordiska pris i medicin (2004)
 The Louis Jeantet Prize for Medicine (Schweiz, 1994)
 Söderbergska Priset (Svenska läkarsällskapet, 1994) 
 Anders Jahres pris för yngre forskare (Norway, 1982)
 Hilda and Alfred Erikssons pris (Kungl. Vetenskapsakademien, 1977)

Källor

Fotnoter 

Svenska professorer i mikrobiologi 
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1944
Levande personer
Män
Klövsjö landskommun

Klövsjö landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Klövsjö landskommun inrättades i Klövsjö socken i Jämtland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Övre Ljungadalens landskommun. Sedan 1971 tillhör området Bergs kommun.

Kommunvapen
Klövsjö landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även
 Klövsjö församling

Referenser

Indelningar i Bergs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Stefan Claesson

Stefan Claesson, född 1950, är en svensk geolog. Han disputerade 1981 vid Stockholms universitet och är sedan 1990 professor i isotopgeologi vid Naturhistoriska riksmuseet. Han invaldes 2001 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor

Noter 

Svenska professorer i geologi 
Professorer vid Naturhistoriska riksmuseet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1950
Levande personer
Åsarne landskommun

Åsarne landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Åsarne landskommun bildades år 1888 genom en utbrytning ur Bergs landskommun. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Övre Ljungadalens landskommun. Sedan 1971 tillhör området Bergs kommun.

Kommunvapen
Åsarne landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även
Åsarne socken
Åsarne församling

Referenser

Indelningar i Bergs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Storsjö landskommun

Storsjö landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Storsjö landskommun bildades år 1895 genom en utbrytning ur Hede landskommun.

Den 1 januari 1952 (enligt beslut den 2 december 1949) överfördes från Storsjö landskommun och församling till Tännäs landskommun och Ljusnedals församling vissa områden (fastigheterna Messlingen nr 1-4 och Bygget) med 74 invånare (den 31 december 1950) och omfattande 106,84 km², varav 102,54 km² land.

Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Övre Ljungadalens landskommun. Sedan 1971 tillhör området Bergs kommun.

Kommunvapen
Storsjö landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942-1946

Se även
Storsjö socken
 Storsjö församling

Referenser

Fotnoter

Indelningar i Bergs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Kasper Hämäläinen

Kasper Hämäläinen, född 8 augusti 1986 i Åbo, är en finländsk fotbollsspelare som spelar för TPS Åbo. Han spelar som mittfältare eller ytterspelare.

Klubbkarriär
Som 15-åring kom Hämäläinen till TPS Åbo. I slutet av maj 2004, 17 år gammal bröt han skenbenet i en ligamatch mot KooTeePee. Fram till dess hade Hämäläinen spelat samtliga ligamatcher och gjort sitt första ligamål mot HJK i premiärmatchen. Innan skadan var han i Italien och provspelade med både Udinese och AS Roma. Under hela 2005 var Hämäläinen skadad men tillbaka till säsongen 2006 och ett nytt kontrakt skrevs till och med 2008.

I december 2007 åker han till Italien igen för att provspela, denna gången med Serie A-klubben AC Siena och i januari 2008 med SS Lazio. I februari 2008 förlängde Hämäläinen sitt kontrakt i TPS Åbo med tre år. I november 2008 åker Hämäläinen på ytterligare ett provspel i Italien, denna gång med Vicenza Calcio.

Den 30 december 2009 värvades Hämäläinen av Djurgårdens IF, där han skrev på ett fyraårskontrakt.

I januari 2013 blev Hämäläinen klar för Lech Poznań. Efter 6,5 år i Polen värvades Hämäläinen i september 2019 av tjeckiska FK Jablonec, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Den 7 maj 2021 blev Hämäläinen klar för en återkomst i TPS Åbo, där han skrev på ett 2,5-årskontrakt.

Landslagskarriär
I november 2008 spelar han för första gången med finska A-landslaget i en match mot Schweiz. Hämäläinen spelade matchens första 45 minuter men byttes ut i halvtid mot Roman Eremenko. Schweiz vann med 1-0 efter mål i 84:e minuten.

2009 spelade Hämäläinen U21-EM i Sverige. Där spelade han samtliga tre matcher mot England, Tyskland och Spanien. Finland förlorade alla matcher och slutade sist i gruppen.

Meriter
 Landskamper: både A och U21
 U21-EM 2009 i Sverige

A-landskamper & mål
 2014: 4 / 0 (per den 22 sept 2014)
 2013: 10 / 1
 2012: 9 / 1 
 2011: 9 / 3 
 2010: 7 / 2
 2009: 3 / 0
 2008: 1 / 0 (debutår)

Seriematcher & mål
 2012: 6 / 3 Djurgårdens IF (efter 6 av 30 omgångar)
 2011: 30 / 2 Djurgårdens IF
 2010: 30 / 2 Djurgårdens IF
 2009: 25 / 0 TPS Åbo
 2008: 22 / 3 TPS Åbo
 2007: 24 / 4 TPS Åbo
 2006: 18 / 1 TPS Åbo
 2005: –
 2004: 6 / 1 TPS Åbo
 2003: 2 / 0 TPS Åbo

Källor

Spelarprofil på 90minut.pl
Spelarprofil hos finska fotbollsförbundet

Noter

Finländska fotbollsspelare
Finländska landslagsspelare i fotboll
Finlandssvenska fotbollsspelare
Spelare i TPS Åbo
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Lech Poznań
Fotbollsspelare i Legia Warszawa
Spelare i FK Jablonec
Spelare i Tipsligan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Ekstraklasa
Spelare i 1. česká fotbalová liga
Idrottare från Åbo
Födda 1986
Levande personer
Män
Myssjö landskommun

Myssjö landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Myssjö landskommun inrättades i Myssjö socken när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863.

Den 1 januari 1952 (enligt beslut den 2 december 1949) överfördes från Myssjö landskommun och församling till Övre Ljungadalens landskommun och Åsarne församling den obebodda fastigheten Svartåsen och omfattande 18,50 km², varav 18,30 km² land.

Myssjö landskommun upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Ovikens landskommun. Sedan 1971 tillhör området Bergs kommun.

Kommunvapen
Myssjö landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även
 Myssjö församling

Referenser

Indelningar i Bergs kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Sunne landskommun, Jämtlands län

Sunne landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Sunne landskommun inrättades i Sunne socken i Jämtland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Hackås landskommun. Sedan 1971 tillhör området Östersunds kommun.

Kommunvapen
Sunne landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även

 Sunne församling, Härnösands stift.

Referenser

Indelningar i Östersunds kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Alanäs landskommun

Alanäs landskommun var en tidigare kommun i Jämtlands län.

Administrativ historik
Alanäs landskommun inrättades i Alanäs socken när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft 1863. Den upphörde vid kommunreformen 1952, då den gick upp i Ströms landskommun. Sedan 1974 tillhör området Strömsunds kommun.

Kommunvapen
Alanäs landskommun förde inte något vapen.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1946

Se även
 Alanäs församling

Referenser

Indelningar i Strömsunds kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Jämtlands län
Knut Eskilsson (Banér)

Knut Eskilsson (Banér), död mellan 19 november 1516 och 1518, var en svensk riddare, riksråd och lagman.

Biografi
Han var son till riddaren och riksrådet Eskil Isaksson (Banér) och hans första hustru Cecilia Haraldsdotter (Gren), och äldre halvbror till riksrådet Nils Eskilsson (Banér) och bror till Sigrid Eskilsdotter (Banér). Riksråd 1476–1515, lagman i Västmanlands och Dalarnas lagsaga, Västergötlands lagsaga och Upplands lagsaga. Dubbad till riddare vid kung Hans kröning i Storkyrkan i Stockholm 26 november 1497. Hövitsman 1517 i Stockholm.

Knut Eskilsson deltog aktivt i inbördeskriget under Sturetiden, och stödde allmänt Sturepartiet. Han sålde Venngarn till Sten Sture den yngre den 19 november 1516. Äldre uppgifter gjorde gällande att han avrättats vid Stockholms blodbad 1520, men senare forskning har visat att han då redan var död. Knut Eskilsson var gift med Kristina Eriksdotter (Örnfot), dotter till riksrådet Erik Magnusson (Örnfot), till Konungssund, och Elseby Pedersdotter (bölja) till Nääs. Kristina Eriksdotter levde ännu 1505 och avled på Venngarn senast 1511.

Barn
Dordi Knutsdotter till Venngarn, levde 1527, gift med hövitsmannen på Kalmar slott, riksrådet Kristiern Johansson (Vasa), till Örby.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Vidare läsning 
 

Födda 1440-talet
Avlidna 1510-talet
Män
Lagmän i Västmanlands och Dalarnas lagsaga
Lagmän i Uppland
Lagmän i Västergötland
Svenska riksråd under 1500-talet
Svenska riddare
Personer i Sverige under 1400-talet
Ätten Banér
Havok (företag)

Havok är ett irländskt mjukvaruföretag som grundades 1998. Företaget förser både datorspelsutvecklare och filmstudios med mjukvara och tjänster. Företaget köptes av Intel år 2007 och sedan av Microsoft år 2015.

Mjukvara utvecklad av Havok används av företag så som Activision, Electronic Arts, Nintendo, Microsoft, Sony, Ubisoft och Valve Corporation.

Företag bildade 1998
Dotterbolag till Microsoft
Irländska datorspelsföretag
League of Ireland

League of Ireland (iriska: Sraith na hÉireann) är Irlands högsta liga för fotboll och har existerat sedan 1921. Flest segrar har Shamrock Rovers med 17 segrar. Ligan är indelad i två divisioner, varav Premier Division är den högsta och First Division den näst högsta.

League of Irland

Premier Division 
Säsongen 2020 spelar följande lag i den iriska ligan Premier Division.

First Division 
Säsongen 2020 spelar följande lag i den iriska ligan First Division.

Källor

Externa länkar 
 SSEAirtricityLeague.ie 
 Extratime.ie 

Återkommande sportevenemang med premiär 1921
Fotbollsserier
Fotbollstävlingar i Irland
Joona Toivio

Joona Toivio, född 10 mars 1988 i Sibbo, är en finländsk fotbollsspelare som spelar för HJK Helsingfors.

Karriär 
2004 blev han utnämnd till Finlands bästa junior och året efter skrev han på sitt första seriorkontrakt med HJK Helsingfors. I januari 2007 skrev han på ett 2,5-årskontrakt för AZ Alkmaar utan att ha spelat en match i Tipsligan med HJK.

Den 30 december 2009 meddelade Djurgårdens IF via hemsidan att Toivio skrivit under ett 4-årskontrakt. Inför säsongen 2012 meddelade Djurgårdens IF att Toivio kommer att vara klubbens lagkapten. 

Efter tre säsonger i Djurgården (2010, 2011 och 2012) med ett år kvar på kontraktet köptes Toivio loss av norska mästarklubben Molde FK i mitten av mars 2013  för en hemlig övergångssumma. Toivio hann spela ett antal försäsongsmatcher för Djurgården tidigt 2013 samt även en match i Svenska Cupens gruppspel i mars 2013.

I februari 2018 värvades Toivio av polska Termalica Nieciecza, där han skrev på ett 2,5-årskontrakt.

I augusti 2018 skrev Toivo på ett 3,5-årskonktrakt med BK Häcken efter det att hans kontrakt med Termalica Nieciecza brutits. Inför säsongen 2022 återvände Toivio till Finland och skrev på ett treårskontrakt med HJK Helsingfors.

A-landskamper & mål
 2011: 8 / 1 (debutår)
 2012: 8 / 0
 2013: 7 / 1
 2014: 1 / 0 (per den 19 mars 2014)

Seriematcher & mål
 2014: – / –
 2013: 16 / 4 (i Molde)
 2010–12: 87 / 9 (i Djurgården)
 2012: 30 / 2
 2011: 28 / 6
 2010: 29 / 1
 2009/10: 16 / 0 Stormvogels Telstar
 2008/09: 33 / 0 Stormvogels Telstar

Källor 

 Toivio-statistik för Molde-tiden
 Spelarprofil på finska fotbollsförbundets hemsida
 Spelarprofil på UEFA

Noter

Finländska fotbollsspelare
Finländska landslagsspelare i fotboll
Finländska idrottare under 2000-talet
Spelare i Klubi 04
Spelare i AZ Alkmaar
Spelare i Telstar
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i Molde FK
Spelare i Bruk-Bet Termalica Nieciecza
Spelare i BK Häcken
Spelare i HJK
Spelare i Eerste Divisie
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Ekstraklasa
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2020
Födda 1988
Levande personer
Män
Personer från Sibbo
Willy Angerer

Willy Angerer var en österrikisk bergsklättrare, som dog 21 juli 1936 på Eiger i Schweiz.

Angerer är förmodligen mest känd för att tillsammans med Toni Kurz, Andreas Hinterstoißer och Eduard Rainer varit de tredje, fjärde, femte och sjätte att försöka bestiga Eiger-Nordwand, berget Eigers nordsida. Klättringen gick till en början bra, men de var tvungna att dra till reträtt och efter en lavin föll Angerer, Hinterstoißer och Rainer av berget, men de dog troligtvis redan av lavinen. Kurz avled ett dygn senare, hängande i sin sele några meter över en tunnelöppning i berget där ett räddningsteam förgäves försökte bistå honom.

Angerer tros ha skadat sig under klättringen, och tros ha varit en del av anledningen till gruppens reträtt.

Film 
I filmen The Beckoning Silence, från 2007, som handlar om klättringen spelas Angerer av Dres Abegglen. I en liknande film, Nordwand, som också handlar om den ödesdigra klättringen spelas Angerer av den österrikiske skådespelaren Simon Schwarz.

Källor 
Heinrich Harrer: Den vita spindeln. Forum (1960) översättning av Olof Hoffsten
Arthur J. Roth: Eiger – Wall of Death (1982) Norton,  
Rainer Rettner: Eiger – Triumphe und Tragödien 1932-1938.  AS Verlag, Zürich (2008) .
Uli Auffermann: Das große Eiger-Lexikon - Die Eiger-Nordwand von A-Z.  Schall Verlag (2013)

Referenser 

Österrikiska bergsbestigare
Avlidna 1936
Män
Födda 1905
Eduard Rainer

Eduard Rainer var en österrikisk klättrare, död 21 juli 1936 på Eiger i Schweiz. Rainer är antagligen mest känd för att tillsammans med Toni Kurz, Andreas Hinterstoisser och Willy Angerer varit de tredje, fjärde, femte och sjätte att försöka bestiga Eiger Nordwand, berget Eigers nordvägg. Klättringen gick till en början bra, men de var tvungna att dra till reträtt och efter en lavin föll Rainer, tillsammans med Angerer och tidigare Hinterstoisser av berget, men alla tre dog troligtvis redan av lavinen. Kurz avled ett dygn senare, hängande i sin sele några meter över en tunnelöppning i berget där ett räddningsteam förgäves försökte bistå honom.

Klättringen beskrivs bland annat i drama-dokumentären The Beckoning Silence (2007) inspirerad av klättraren Joe Simpsons bok med samma namn och i spelfilmen Nordwand (2008) i regi av Philipp Stölzl.

Källor 
Heinrich Harrer: Den vita spindeln. Forum (1960) översättning av Olof Hoffsten
Arthur J. Roth: Eiger – Wall of Death (1982) Norton,  
Rainer Rettner: Eiger – Triumphe und Tragödien 1932-1938.  AS Verlag, Zürich (2008) .
Uli Auffermann: Das große Eiger-Lexikon - Die Eiger-Nordwand von A-Z.  Schall Verlag (2013)

Referenser 

Österrikiska bergsbestigare
Avlidna 1936
Män
Toni Kurz

Toni Kurz, född 3 januari 1913 i Berchtesgaden, död 22 juli 1936 på Eiger i Schweiz, var en tysk bergsklättrare.

Kurz klättrade oftast tillsammans med Andreas Hinterstoißer och de två var bästa vänner ända fram till sin död. Tillsammans med Hinterstoisser besteg de ofta berg i Berchtesgadenalperna, i Berchtesgaden, Tyskland. Kurz var aktiv klättrare på hög nivå för sin tid och var sedan 1932 en av de bästa klättrarna i Tyskland. 

Kurz är mest känd för att tillsammans med Andreas Hinterstoißer, Willy Angerer och Eduard Rainer försökt bestiga nordväggen på det 3970 meter höga berget Eiger. Nordväggen var 1936 fortfarande obestigen och Hitler hade utlyst en medalj till de klättrare som först lyckades bestiga den.  Klättringen gick till en början bra, men de var tvungna att dra till reträtt och efter en lavin störtade Hinterstoisser som var osäkrad. Senare dog även Angerer och Rainer; de föll av berget, men dog troligtvis redan av lavinen som svepte bort dem. Kurz klarade sig oskadd.

Kurz var ensam överlevande och lyckades klättra ned till en plats där en arbetare vid järnvägsstationen vid Rote Fluh på Eiger hörde hans rop. Jungfraubahn går igenom bergen upp till Rote Fluh. De kunde inget göra men hjälp skickades ut dagen efter. Kurz lyckades sånär rädda sig genom att fira ned sig med ett rep. Repet var dock för kort och guiderna som klättrat upp för att rädda honom skarvade repet med en knut, när Kurz skulle fira sig ner lyckades han inte få knuten genom karbinhaken och han dog strax ovanför guiderna som bara kunde titta på. Innan sin död sade Kurz: ”Ich kann nicht mehr” (Jag klarar inte mer), vilket blev hans sista ord, varpå han avled några sekunder senare.

Klättringen beskrivs bland annat i drama-dokumentären The Beckoning Scilence (2007) inspirerad av klättraren Joe Simpsons bok med samma namn och i spelfilmen Nordwand (2008) i regi av Philipp Stölzl.

Källor 
Heinrich Harrer: Den vita spindeln. Forum (1960) översättning av Olof Hoffsten
Arthur J. Roth: Eiger – Wall of Death (1982) Norton,  
Rainer Rettner: Eiger – Triumphe und Tragödien 1932-1938.  AS Verlag, Zürich (2008) .
Uli Auffermann: Das große Eiger-Lexikon - Die Eiger-Nordwand von A-Z.  Schall Verlag (2013)

Referenser 

Tyska bergsbestigare
Födda 1913
Avlidna 1936
Män
Personer från Berchtesgaden
Interkulturell kommunikation

Interkulturell kommunikation definieras av Stella Ting-Toomey som en kommunikationsprocess mellan individer av olika kulturella grupper.  Enligt Ting-Toomey har kulturen betydelse för identitet, grupptillhörighet, reglering av gränser i grupper, anpassning och kommunikation. Hon lyfter fram att identiteten spelar stor roll i vardagskommunikationen. I ett vårdsammanhang kan kulturskillnader mellan patient och vårdgivare resultera i överföring och/eller motöverföring.

Kultur i detta sammanhang syftar inte bara på etnisk bakgrund, utan även på personlig kulturell bakgrund.

Se även
 Mångkultur
 Kulturkrock
 Kreolisering
 Interkulturalitet
 Interreligiös dialog

Referenser

Tryckta källor 
Bäärnhielm, Sofie (2015). Möten i den mångkulturella vården. I Fossum, Bjöörn Kommunikation: Samtal och bemötande i vården (s. 313-334) Lund: Studentlitteratur 
 Groh, Arnold (2006). Globalisation and indigenous identity. Psychopathologie africaine, 33, 1, 33-47.
 Groh, Arnold (2018). Research Methods in Indigenous Contexts. New York: Springer.  
 Groh, Arnold (2010). Eine kulturvergleichende Untersuchung der alltäglichen Zeiteinteilung. TRANS, 17 (online journal)
 Groh, Arnold (2019). Identidade Cultural e o Corpo. Revista Psicologia e Saúde, 11, 2, 3-22.

Sociologi
Kommunikation
Lingvistik
Psykologi
Antropologi
Cecil Calvert, 2:e baron Baltimore

Cecil Calvert, 2:e baron Baltimore, född den 8 augusti 1605, död den 30 november 1675, var en engelsk adelsman. Han var son till George Calvert, 1:e baron Baltimore. 

Lord Baltimore ärvde sin fars rättigheter samt var från 1632 provinsen Marylands förste länsherre under titeln "palatin" eller "lord proprietor" och med nästan vasallfurstlig ställning. Han besökte aldrig själv kolonien, men offrade stora penningsummor på dess utveckling. Staden Baltimore fick sitt namn av honom.

Lord Baltimores förnämsta strävan var att göra Maryland till en tillflyktsort för förföljda engelska katoliker, trots att den engelska kyrkan till en början enligt fribrevets ordalydelse var den enda i kolonien lagligen erkända religionsformen.

År 1627 eller 1628 gifte han sig med Anne Arundell. Efter hans död ärvde hans son Charles Calvert, 3:e baron Baltimore hans rättigheter över kolonin.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Irländsk adel
Engelska politiker under 1600-talet
Födda 1605
Avlidna 1675
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Alumner från Trinity College, Oxford
George Calvert, 1:e baron Baltimore

George Calvert, 1:e baron Baltimore, född omkring 1579 i Yorkshire, död den 15 april 1632, var en engelsk statsman och kolonigrundläggare. Han var far till Cecil, Leonard och Phillip Calvert.

Calvert utbildade sig genom studier i Oxford och utländska resor, invaldes 1609 i parlamentet och användes för varjehanda sekreterargöromål i Jakob I:s tjänst, adlades 1617 och blev 1619 genom gunstlingen Buckinghams inflytande Secretary of State. Såsom sådan hade Calvert att inför 1621 års parlament i underhuset försvara kungens utrikespolitik och söka utverka anslag till försvaret av Pfalz efter slaget på Vita berget. I underhuset blev hans ställning mycket svår och ömtålig, och det allmänna misstroendet mot honom stegrades till och med till orättvisa beskyllningar att han skulle sålt sig åt Spanien. Calvert var under de följande åren ett av de mest anlitade verktygen för kung Jakobs vankelmodiga utrikespolitik utan att personligen på denna kunna utöva något större inflytande. Han gynnade ivrigt planen på kronprinsen Karls giftermål med en spansk prinsessa, och denna plans fullständiga misslyckande medförde hans eget fall. 

År 1625 nedlade Calvert sitt ämbete och övergick samtidigt öppet till romersk-katolska kyrkan. Samma år fick han titeln baron Baltimore (en ort i grevskapet Longford på Irland). Calvert ägnade sig under sin återstående levnad huvudsakligen åt kolonisationsföretag. Redan 1621 och 1622 hade han sänt expeditioner till Newfoundland och där grundat en koloni, Avalon, för vilken han 1623 erhöll kungligt fribrev med vidsträckta rättigheter, men för vilken han också gjorde stora ekonomiska uppoffringar. För att övervaka företaget besökte han Newfoundland 1627, men nödgades 1629 på grund av klimatiska svårigheter söka lämpligare kolonisationsområde längre söderut. Avvisad från Virginia, då han som romersk katolik vägrade avlägga föreskrivna eder, sökte han åt sig utverka ett område norr och öster om floden Potomac, men avled innan det fribrev hunnit utfärdas, som (den 20 juni 1632) åt honom upplät de nuvarande delstaterna Maryland och Delaware jämte delar av nuvarande Pennsylvania och Virginia.

Källor 
 

Brittiska parlamentsledamöter
Irländsk adel
Engelska politiker under 1600-talet
Personer från Yorkshire
Födda 1579
Avlidna 1632
Män
Ugglan