kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den svarta dahlian

Den svarta dahlian (originaltitel: The Black Dahlia) är en amerikansk kriminal-thrillerfilm från 2006, i regi av Brian De Palma. Den har manus av Josh Friedman och är baserad på James Ellroys roman från 1987 med samma titel.

Handling 
Filmen utspelas i Los Angeles under 1940-talet. Den handlar främst om mordet på Elizabeth Short (som kom att kallas "Den svarta dahlian") och om de två poliserna Dwight "Bucky" Bleichert (Josh Hartnett) och Leland "Lee" Blanchard (Aaron Eckhart), som utreder mordet.

Rollista (i urval) 
 Josh Hartnett - Ofcr. Dwight "Bucky" Bleichert
 Scarlett Johansson - Kay Lake
 Hilary Swank - Madeleine Sprague
 Aaron Eckhart - Sgt. Leland "Lee" Blanchard
 Mia Kirshner - Elizabeth Short
 Rose McGowan - Sheryl Saddon
 John Kavanagh - Emmet Linscott
 Fiona Shaw - Ramona Sprague
 Kevin Dunn - Elizabeth Shorts far

Bakgrund 
 Brian De Palma träffade Rose McGowan ett helt år innan filmen började spelas in och erbjöd henne rollen som Sherryl Saddon.
 Stora delar av filmen spelades in i Sofia, i Bulgarien.

Referenser

Externa länkar 

Filmer 2006
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Brian De Palma
Doreen Månsson

Doreen Dahab Anna Månsson, också känd som Doreen, född 3 juli 1974 i Helsingborgs Maria församling, Malmöhus län, är en svensk journalist, programledare och producent. Hon har lett talkshowen Doreen 21.30 på SVT 2 2008.

Månsson, som är uppvuxen i Uppsala, Umeå och Afrika, var tidigare programledare för Bolibompa och har varit med i TV-serien Dreamteam som sändes 2003. Hon har också varit samhällsreporter och debattör i Sveriges Radio. 2007 ledde Doreen Idol halvtid och Idol eftersnack tillsammans med Hannah Graaf. Året därpå fick hon sin alldeles egna pratshow, Doreen 21.30, som visades på SVT. 

I april 2008 var Doreen Månsson med i komediserien Lilla Al-Fadji & Co i Kanal 5. Hon medverkade i säsongen 2009/2010 av På spåret tillsammans med Hans Rosling. Hon är också producent på SVT barn och programutvecklare på SVT kultur. 

Doreen Månsson nominerades till utmärkelsen "bästa programledare" och fick även en nominering för bästa program i dokumentärserien om främlingsfientlighet Välkomna nästan allihopa. 

På hösten 2011 medverkade Doreen Månsson i Fångarna på fortet där föräldrarna möter barnen. Hon ledde också Världens barn-galan 2017 tillsammans med Lasse Kronér.

På hösten 2020 var Doreen Månsson programledare för en serie på SVT som handlade om Hajar i Sydafrika. Hon har också spelat in en programserie om vardagsjuridik för kanalen. Förutom det så arbetar hon även som tv-producent och föreläsare. Hon bloggar på Netstyle och skriver regelbundet för magasinet Husextra. Doreen Månsson driver också en egen PR-byrå - Doreen PR.

Doreen Månsson har tre döttrar: Hayat Ashkar, Yasmine Månsson och Amina Månsson. Hayat Månsson är framgångsrik egenföretagare, verksam i USA. Doreen är tillsammans med reklamfilmsregissören Henrik Hallgren. De träffades på jobbet under produktionen av Dilemman med Doreen.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1974
Kvinnor
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska TV-programledare
Pyroxen

Pyroxen är en samlingsbeteckning för ett antal silikatmineral, som är vanligt förekommande i magmatiska och metamorfa bergarter och förekommer till exempel i basalt, diabas och gabbro. Pyroxenerna ingår i den större gruppen kedjesilikater eller inosilikater. Pyroxenerna är viktiga bergartsbildande mineral. Den negativa jonen är SiO3, som bildar oändliga kedjor i kristallens längdriktning, vilket ger upphov till den karaktäristiska spaltningen i parallellogramform där vinklarna är omkring 87° och 93°. Dessa spaltvinklar skiljer dem från de närbesläktade amfibolerna, vars spaltvinklar är cirka 124° och 56°. I flera av pyroxenmineralen avsöndras dessutom ofta parallella plattor vinkelrätt mot kristallens längdriktning.

I pyroxengruppen ingår:
Diopsid CaMg[Si2O6]
Hedenbergit CaFe[Si2O6]
Augit Ca(Mg,Fe,Al)[(Si,Al)2O6]
Aegirin NaFe3+[Si2O6]
Spodumen LiAl[Si2O6]
Enstatit Mg2[Si2O6]
Hypersten (Mg,Fe)2[Si2O6]
Wollastonit Ca[SiO3]
Rodonit Mn[SiO3]

Källor
Erich Spicar: Mineral och bergarter, Ica bokförlag 1995. , ss. 61 ff.

Silikatmineral
Lawrence Lessig

Lawrence Lessig, född 3 juni 1961 i Rapid City i South Dakota, är en amerikansk akademiker och politisk aktivist. Han är professor i juridik vid Stanford Law School och grundare till Center for Internet and Society, som i december 2008 tillkännagav att han återigen skulle gå med i fakulteten vid Harvard Law School. Lessig är en grundande styrelsemedlem i Creative Commons, en styrelsemedlem i Software Freedom Law Center och en tidigare styrelsemedlem i Electronic Frontier Foundation. Han är mest känd som en förespråkare för reducerade juridiska begränsningar inom upphovsrätt, varumärken och radiofrekvens-spektrumet.

Vid iCommons iSummit 07 tillkännagav Lessig att han skulle sluta fokusera på upphovsrätt och börja jobba med politisk korruption istället. Detta nya arbete kan delvis ses genom hans wiki – "Lessig Wiki" – som han har uppmanat allmänheten att använda för att dokumentera fall av korruption. En grupp på Facebook skapades i februari 2008, där juridikprofessorn John Palfrey uppmanade honom att ställa upp i valet till kongressen från Kaliforniens tolfte kongressdistrikt, då platsen blivit vakant efter den avlidne Tom Lantos. Senare samma månad beslutade Lessig dock att inte ställa upp i valet.

Lessig har känt Barack Obama sedan deras tid tillsammans då de undervisade juridik vid University of Chicago, och har nämnts som en kandidat till att leda Federal Communications Commission, som styr telekommunikationsindustrin. 2015 meddelade Lessig att han kandiderade för att efterträda Obama på presidentposten vid valet 2016 men drog tillbaka sin kandidatur 2 november samma år.

Lessig utsågs 2013 till hedersdoktor vid Samhällsvetenskapliga fakulteten vid Lunds universitet.

Internetaktivism

"Code is law" 
Begreppet "code" avser inom datavetenskapen källkod, det vill säga text skriven i ett programspråk, som kan kompileras (översättas) till ett datorprogram. I engelskan finner man ordet inom juridik, som i den kontexten avser de texter som utgör lag. I sin bok Code and Other Laws of Cyberspace utforskar Lessig hur "koden" kan fungera som ett verktyg för social kontroll i båda avseenden, vilket har lett till hans uttalande att "Kod är lag". 

Lessig har senare uppdaterat sitt verk med boken Code 2.0 för att hålla sig à jour med tidens anda. Den släpptes december 2006.

Publicerade verk 
 Free Culture - 
 Code and other laws of cyberspace
 Code 2.0 - 
 The future of ideas -

Källor

Noter

Externa länkar 
 lessig.org
Lawrence Lessig föreläser på Internetdagarna i Stockholm, oktober 2012.
 Hyperink.com Lawrence Lessig: A Biography

Födda 1961
Engelskspråkiga författare
Amerikanska jurister
Män
Levande personer
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Creative Commons
Mottagare av Webby Awards
Alumner från Wharton School
Alumner från Trinity College, Cambridge
Alumner från Yale Law School
Personer verksamma vid Stanford University
Hhohho

Hhohho är ett av Swazilands fyra distrikt, och ligger i landets nordvästra del. Hhohhos yta är 3 569 km² och befolkningen är 270 000 till antalet (1997). Det administrativa centrumet är landets huvudstad, Mbabane.

Swazilands distrikt
Compact PCI

Compact PCI Ett PCI-baserat byggsätt för industridatorer. Elektriskt sett är det ett PCI-bakplan med 3U (100×160 mm) eller 6U (160×233 mm) stora kort.
Ett typiskt system kan innehålla upp till 8 stycken kort i samma bakplan.

Externa länkar
 picmg.com

Compact PCI
VMEbus

Versa Module Europa, alternativt Versa Module Eurocard förkortat VME, är en datorbuss och europakortstandard för industridatorer som kom till 1981. Initialt användes bussen bara med Motorola 68000, men blev senare en etablerad standard med namnet ANSI/IEEE 1014-1987. Bussen bygger på master/slav-teknik och är asynkron. Från första början var nästan alla VME-datorer byggda på Motorola 68000-arkitektur.

Externa länkar
vita.com

Referenser

VMEbus
Subaru Columbuss

Subaru Columbuss, eller Domingo som den hette på de flesta andra marknader, är en mini-MPV som introducerades 1983. Bilen är ytterst liten till formatet och väger inte mer än 880 kg, men hade ändå plats för upp till 6 personer, 1 förare och 5 passagerare. Den svenska modellen har en tjänstevikt på bara 1010 kg, vilket begränsar maxlasten till 380 kg. Detta innebär en totalvikt på 1390 kg. Domingo/Columbuss är i sin tur en förstorad variant av Subaru Sambar, en lastbil eller minibuss i Kei-klassen. Sambar var kortare (mindre stötfångare) och hade en motor på enbart 550 cc för att passa in i en förmånlig skattekategori. Columbuss motor var lånad från den samtida Subaru Justy/Trendy.

Liksom de flesta andra Subarumodeller har den alternativ fyrhjulsdrift, som kopplas in genom en knapp på instrumentpanelen. På "Super Deluxe"-modellen sitter knappen på växelspaken. 

Motorn är en vattenkyld svansmotor på endast 1,0 liters (alternativt 1,3 liters) slagvolym, varför Columbuss köregenskaper blir något begränsade. Dock går det att köra förvånansvärt fort med den på kurvig väg, tex. rondeller, om man är ensam förare. Eftersom motorn var monterad baktill var bilen bakhjulsdriven när fyrhjulsdriften inte var inkopplad. Längre fram fick bilen både större motor och permanent fyrhjulsdrift, men då såldes den inte längre i Sverige.

Dessvärre är modellen ökänd för sin dåliga krocksäkerhet. I Sverige såldes endast ett fåtal och därför slutade importen hit efter bara några år. I och med detta gick också namnet Columbuss i graven. 1993 kom en ny generation av denna mikrobuss som såldes antingen som Subaru Domingo eller Subaru Libero. Den snarlika Sambar säljs fortfarande i Japan.

Columbuss
Bakhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Naqada

Naqada, eller Negadeh, är en ort i guvernementet Qena i södra Egypten. Naqada är även en arkeologisk fyndort som givit namn åt en kalkolitisk kultur, Naqadakulturen, som blomstrade under det fjärde årtusendet f.Kr. Under antiken var det grekiska namnet Ombos.

Naqadakulturen 
Utgrävningar av Naqada påbörjades av den brittiska arkeologen William Flinders Petrie 1894. Han utarbetade även den kronologiska sekvensen för den fördynastiska tiden i Egyptens historia. Naqadakulturen indelas i tre huvudperioder I-III. I äldre litteratur förekommer beteckningar efter fyndorterna El-Amrah, Gerzeh och Es-Samaina.

Naqada I sammanföll med Badarikulturen och har mycket gemensamt med denna. Naqadakulturen var en jordbrukskultur som använde koppar, men de flesta bruksföremålen tillverkades av sten. Konsten förfinades och den svartrandade keramiken (eng. black-topped ware) i stengods ersattes under Naqada II av lergods som imiterade sten med en rödbrun dekor på ljus botten. Influenser från norra Egypten och Palestina blir tydliga när kärl med vågiga handtag (eng. wavy-handled jars) nådde det norra kulturområdet under Naqada II.

Naqada III från omkring 3300/3200 f.Kr. sammanfaller med den Protodynastiska tiden och Dynasti noll i det forntida Egypten. Den viktigaste fyndorten blir då Kom el-Ahmar, det forntida Nekhen (Hierakonpolis), söder om Luxor, vilken utvecklades till en av Egyptens första städer. Fynd från Naqada III, figurmotiv och cylindersigill, påvisar kulturella influenser från Jemdet Nasr i Mesopotamien. Ursprunget för skrivkonsten, som uppträdde för första gången vid denna tid, är omdebatterat. Det har föreslagits att skrivkonsten nådde Egypten från Sumer, men fynd av tyska arkeologer i Abydos anses representera ett förstadium till de egyptiska hieroglyferna. När invasions- och rasteorier var populära inom arkeologin föreslogs att Egypten invaderades österifrån av en "dynastisk ras" som förde med sig den egyptiska civilisationen. Det finns dock inget brott i den kulturella kontinuiteten med tidigare perioder.

Med hjälp av C14-metoden dateras Naqada-kulturen till omkring 4500–3000 f.Kr. Samtida förhistoriska kulturer med Naqada var Maadikulturen i norr, men arkeologiska fynd saknas från stora delar av norra Egypten under det fjärde årtusendet f.Kr. Naqadakulturen upphör med Egyptens första dynasti och början av historisk tid omkring 3000 f.Kr. i det forntida Egypten. Det brukar även räknas som övergången till bronsåldern i Egypten, men det representerar inget framsteg inom metallurgin vid denna tid.

Se även 
 Badari
 Maadi (kultur)
 Merimde

Källor 
 Säve-Söderbergh, Torgny: Egyptisk egenart. Stockholm: Wahlström och Widstrand (1968).

Externa länkar 
 Naqada period - engelsk webbsida med bland annat kartor och bilder av fynden från Naqada.

Fornminnen i Egypten
Fornminnen från stenåldern
Badari

Badari, på arabiska El-Badari, är en ort i mellersta Egypten söder om Asyut. Badari är även en arkeologisk fyndort som givit namn åt en neolitisk kultur, Badarikulturen, som blomstrade under det femte årtusendet f.Kr.

Badari var den första kulturen i Egypten som använde koppar. Därmed markerar Badari-kulturen övergångstiden till kalkolitikum, eller kopparstenåldern, i Egypten. Kulturen framställde även kvinno- och djurfigurer av terrakotta och elfenbenssniderier, smycken av halvädelstenar och snäckor, de första sminkpaletterna, samt bruksföremål av främst sten. Keramiken var dekorerad och stod på en hög nivå. De två typiska keramiktyperna för Badari var den svartrandade keramiken på röd botten (eng. black-topped ware), och den mönstrade keramiken (eng. rippled ware). Badari-kulturens ekonomi var baserad på jordbruk och boskapsskötsel med oxar och får, såväl som jakt och fiske.

Dateringen av Badarikulturen grundas på C14-metoden och uppgifterna kan därför variera något. Höjdpunkten för kulturen inträffade omkring 4400–4000 f.Kr. Den äldre neolitiska kulturen i Deir Tasa nära Badari anses ofta vara en föregångare eller lokal variant av Badarikulturen. Det var en jordbrukskultur med en liknande keramik, men hade inte börjat använda koppar. Tasakulturen dateras tillbaka ända till 5000 f.Kr. Badarikulturen överlappade delvis sin föregångare i norr, Merimdekulturen, och sin efterföljare i söder, Naqadakulturen.

Badarikulturen är framförallt känd genom sina rika gravar. Utgrävningar av gravarna i Badari påbörjades under ledning av den brittiska arkeologen Guy Brunton 1922. Kollegorna Gertrude Caton-Thompson och William Flinders Petrie deltog även i utgrävningarna under kommande år. Badari var en av flera förhistoriska fyndorter som låg vid ökenranden på Nilens östra flodbank utmed en sträcka av 35 km söder om Asyut. Arkeologerna fortsatte att gräva ut de övriga fyndorterna Deir Tasa, El-Hammamiya, Matmar, Mostagedda och Qau under åren 1922-31. På senare tid har Badari undersökts 1989 och 1992 av arkeologer från University College London under ledning av Diane Holmes.

Se även 
 Faijum (kultur)
 Helwan (kultur) (El-Omari)
 Merimde
 Naqada (Amratien, Gerzéen, Semainien)

Källor
 Säve-Söderbergh, Torgny: Egyptisk egenart. Stockholm: Wahlström och Widstrand (1968).

Externa länkar 
 Badarian culture - engelsk webbsida med bland annat kartor och bilder av fynden från Badari.

Fornminnen i Egypten
Fornminnen från stenåldern
Prasanta Chandra Mahalanobis

Prasanta Chandra Mahalanobis, född 29 juni 1893, död 28 juni 1972, var en indisk statistiker mest känd för Mahalanobis avstånd samt för banbrytande bidrag till teorin för storskaliga stickprovsundersökningar.

Noter

Indiska statistiker
Födda 1893
Avlidna 1972
Män
Ledamöter av Royal Society
Mahalanobis avstånd

Mahalanobis avstånd är ett mått inom diskriminantanalysen skapat av den indiske statistikern Prasanta Chandra Mahalanobis som mäter graden av beroende, eller avståndet mellan två statistiska populationer.

Statistik
Helwan

Helwan (), är ett sydligt distrikt (kism) i huvudstaden Kairo i Egypten, cirka 30 kilometer från stadens centrum utefter Nilens östra strand. Folkmängden uppgick 1 juli 2019 till 537 719 invånare. Helwan med omgivningar bildade under några år (april 2008 till april 2011) ett eget guvernement, Helwan, men införlivades därefter med Kairo igen. 

Helwan präglas av industri, med cement-, textil- och stålindustri samt kraftverk. Det finns även ett universitet och ett astronomiskt observatorium. Helwan är förbundet med Kairos ringväg och är även den sydliga slutstationen för Kairos tunnelbanas linje 1. Platsen var tidigare känd som en kurort med sina svavelhaltiga källor. Utanför Helwan finns arkeologiska spår av en stenålderskultur, Helwankulturen.

Referenser 

Kairos distrikt
Olaus Andreae Pontanus

Olaus Andreae Pontanus (född Olof Andersson), död 7 februari 1675 i [Bro prästgård), Bro. Pontanus var komminister i Uddevalla 1653 och kyrkoherde i Bro 1657. Han var riksdagsman för Karlstads stift vid riksdagen 1660. Gift med Christense Hansdotter Gedda.

Referenser
Mantalslängder 1642-1820 Göteborgs och Bohus län 1669-1820 (O) 2 (1670) Bild 920 / sid 1245

Avlidna 1675
Prästeståndets riksdagsledamöter
Män
Helwan (kultur)

Helwan är en arkeologisk fyndort i Egypten som givit namn åt en neolitisk kultur, Helwan- eller Omarikulturen, som blomstrade vid mitten av det femte årtusendet f.Kr. Den arkeologiska fyndorten är belägen vid ökenranden i Wadi Hof på Nilens östra flodbank, 5 km norr om centrala Helwan i guvernementet Kairo.

Upptäckten av boplatsen gjordes 1924 av den egyptiske geologen Amim El-Omari, och den förhistoriska kulturen blev uppkallad efter honom som Omari-kulturen. Den franske arkeologen Paul Bovier-La Pierre grävde ut platsen 1925, och följdes av Fernand Debonos utgrävningar 1943.

Helwankulturen var en neolitisk kultur baserad på åkerbruk. De döda begravdes i gravar nära bosättningen tillsammans med gravgåvor i form av smycken, stenverktyg och keramik av lera. Kulturen indelas i två perioder, A och B, och är daterad till omkring 4600−4300 f.Kr. beroende på analysen av C14-metoden. Den var därmed samtida med Merimdekulturen.

Se även 
 Maadi (kultur)
 Merimde

Källor
 Säve-Söderbergh, Torgny: Egyptisk egenart. Stockholm: Wahlström och Widstrand (1968).

Fornminnen i Egypten
Stenåldern
DEM

DEM eller dem kan syfta på:

 DEM – ISO-kod 4217 för  den valuta som användes i Västtyskland, se D-mark

Se även
 Dom-debatten
Containerdykning

Containerdykning, sopdykning, dumpstring eller dumpster diving, är att leta genom containrar, grovsoprum, papperskorgar och liknande ställen efter fynd (det vill säga saker som är fullt funktionella eller reparerbara, men som någon har slängt). Vissa personer letar aluminiumburkar, returglasflaskor och PET-flaskor som kan pantas. Andra letar efter livsmedel, vanligen nyligen slängd mat i hela förpackningar i avfallscontainrar som tillhör mataffärer. Många letar också möbler, elektronik, kläder och i princip vad som helst som kan återanvändas. Detta kan göras som en politisk manifestation emot konsumtionssamhället och resursslöseri, för klimatet eller ibland för privatekonomin.

Lagar

Sverige 
Polisen i Sverige får ibland in anmälningar mot containerdykare. Örebropolisen har sagt att det är svårt att avgöra om containerdykning är olagligt eller inte och att det avgörs individuellt (publicerat 2012). Att bryta sig in i en låst container eller en container på inhägnat område är brottsligt (2011). Enligt Gävleborgspolisen är det inget brott om containern är olåst och personen inte gör någon åverkan (2011). Det är inte heller brottsligt att plocka saker ur en sopkorg på allmän plats, enligt förundersökningsledare Leif Ericsson 2011. Förundersökningsledaren Nicklas Rasmusson vid Umeåpolisen ansåg 2011 att dumpstring inte är stöld, men att det däremot kan vara egenmäktigt förfarande. Containerdykare kan åtalas för andra brott i samband med containerdykning, exempelvis nedskräpning om personerna smutsar ned omkring sig (publicerat 2012).

Se även
 Avfallssamlande
 Friganism
 Matsvinn

Referenser

Externa länkar 
 Containerdykning på Trashwiki. 
 Containerdykare. Reportage i Faktum. 1 mars 2011.
Avfallshantering
Aktivism
Konsumtion
Neologismer
Nir Klinger

Nir Klinger (hebreiska: ניר קלינגר) född 25 maj 1966, är en före detta israelisk fotbollsspelare, back till positionen, och manager. Han var manager för Maccabi Tel Aviv FC fram till 5 december 2005 då han drog sig tillbaka på grund av den hårda pressen.

Bakgrund

Nir Klinger är en produkt av Maccabi Haifa FC:s ungdomslag. Han tillbringade sex säsonger i klubben innan han flyttade till Maccabi Tel Aviv FC där han kom att stanna i åtta säsonger. Klinger vann israeliska mästerskapet två gånger med Maccabi Haifa och tre mästerskap och två israeliska cuper med Tel Aviv.

Klinger spelade sammanlagt 83 matcher för det israeliska fotbollslandslaget mellan 1987 och 1997. Mellan åren 1992 och 1997 var han dessutom lagkapten. Säsongen 1997/1998 drog han sig tillbaka på grund av en skada.

Snabbfakta

Första ligamatchen: 3 november 1984. Maccabi Haifa mötte Hakoah Ramat Gan och Klinger gjorde ett inhopp med tio minuter kvar av matchen.
Första landslagsmatchen: 18 februari 1987. Israel mot Nordirland. Matchen slutade 1-1.
Första målet för Israel: 8 februari 1989. Israel mötte Wales i en match som slutade 3-3.
Sista landslagsmatchen: 31 maj 1997. Israel vann mot Luxemburg med 3-0.

Karriär som spelare

 Maccabi Haifa FC (1984-1990)
 2 mästerskap (1984/95), (1988/89)
 2 cup-finaelr (1986/87), (1988/89)
 Maccabi Tel-Aviv FC (1990-1998)
 3 mästerskap (1991/92), (1994/95), (1995/96)
 2 israeliska cuper (1993/94), (1995/96)
 1 Toto Cup (1992/93)
 3 Cupfinaler (1991/92), (1992/93), (1996/97)

Karriär som manager
 
 1998/99
  Maccabi Tel-Aviv FC (assisterande manager för Avraham Grant)
 Vann Toto Cup.
 1999/00
  Maccabi Tel-Aviv FC (assisterande manager för Avraham Grant)
 2000/01
 Beitar Beer Sheva (manager)
 Slutade 3:a men missade uppflyttningen till högsta divisionen.
 2001/02
 Beitar Beer Sheva (manager)
 2002/03
  Maccabi Tel-Aviv FC (manager)
 Vann ligan, semifinal i cupen
 2003/04
  Maccabi Tel-Aviv FC (manager)
 Tvåa i ligan, kvalificerade sig till Champions League.
 2004/05
  Maccabi Tel-Aviv FC (manager)
 Vann israeliska cupen, UEFA Champions League gruppspel.
 2005/06
  Maccabi Tel-Aviv FC (manager) - Avgick 5 december 2005.

Födda 1966
Israeliska fotbollsspelare
Israeliska fotbollstränare
Spelare i Maccabi Haifa FC
Spelare i Maccabi Tel Aviv FC
Tränare i Maccabi Tel Aviv FC
Tränare i Enosis Neon Paralimni FC
Tränare i AEL Limassol
Män
Levande personer
Personer i Israel under 1900-talet
Personer i Israel under 2000-talet
Maadi (kultur)

Maadi är en arkeologisk fyndort i Egypten som givit namn åt en kalkolitisk kultur, Maadikulturen, som blomstrade under det fjärde årtusendet f.Kr. Den arkeologiska fyndorten är belägen på Nilens östra flodbank, vid den moderna staden Maadi.

Maadi var en jordbrukskultur där folket även livnärde sig på boskapsskötsel av kor, får, getter och svin, såväl som jakt. Hantering av koppar spelade en viktig roll i kulturen och man tycks ha haft nära kontakter med Palestina och handlat koppar från fyndigheterna där. Det var troligen genom Maadikulturen kopparn nådde Naqada i söder tillsammans med kulturella influenser från Palestina.

Maadi grävdes ut av de egyptiska arkeologerna Mustafa Amer, Oswald Menghin och Ibrahim Rizkana från Karios universitet åren 1930-1953. Nya undersökningar av platsen gjordes 1999 och 2001 under ledning av den egyptiska arkeologen Alexander Badawy från Kairos universitet i samarbete med tyska Deutsches Archäologisches Institut.

Maadi var en efterföljare till den äldre Helwankulturen funnen ca 10 km därifrån och var samtida med Naqadakulturen i södra Egypten. Kulturen dateras till omkring 4000-3500 f.Kr. genom C14-metoden.

Se även 
 Helwan (kultur) (El-Omari)
 Naqada (Amratien, Gerzéen, Semainen)
 Maadi (förort)

Källor
 Säve-Söderbergh, Torgny: Egyptisk egenart. Stockholm: Wahlström och Widstrand (1968).

Fornminnen i Egypten
Stenåldern