kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Miami Ink

Miami Ink är en dokumentärserie från amerikanska TLC som i Sverige visats på svenska TLC och TV6 och Discovery Channel och som följer verksamheten vid tatueringsstudion Love Hate i Miami. Under programmen får man följa tatuerarna i deras arbete. Programmet hade premiär 2005 och har fått två spinoffs, LA Ink och London Ink.

Medverkande

Ami James 
Ami James, född 6 april 1972 i Egypten, är en av två ägare till studion. James inledde sin karriär som tatuerare vid 20 års ålder. James är delägare i kläddesignföretaget Deville USA, tillsammans med Chris Núñez och Jesse Fleet. James äger också en del i nattklubben Love/Hate.

Yojiro Harada 
Yojiro Harada (japanska: 原田洋二郎　Harada Yōjirō) föddes i Tokyo i Japan och är Ami James lärling.
Har tillsammans med frun "Bridget" Bridgette en dotter, Sydney, som föddes 2008.

Chris Nuñez 
Chris Nuñez, född 11 april 1973, är den andre delägaren i studion. Nuñez började som graffitimålare men övergick så småningom till tatuering. Han är även delägare i nattklubben Love/Hate. Han är kuban och talar flytande Spanska.

Chris Garver 
Chris Garver, född 11 september 1970 i Pittsburgh. Hans mamma var konstnär och Garver började tidigt att teckna och måla. Han har bott i Japan en tid.

Darren Brass 
Darren Brass växte upp i Waterbury, Connecticut. Han är halv irländare och halv polack. Han har en son, Cassius Aveory, tillsammans med flickvännen Talea.

Kat Von D 

Kat Von D medverkade i seriens två första säsonger, men blev därefter avskedad. Hon startade då en egen studio, High Voltage Tattoo. Von D:s verksamhet speglas i TV-programmet LA Ink. Kat Von D började tatuera professionellt 1998.

Baby Dre 
Baby Dre, eller Andrea Samira O'Brien är född i Marocko, men flyttade i tidiga år med familjen till USA och Florida. Hon är stylist och designer och har bland annat stylat stjärnor som P!nk och stått på scen med Juliette Lewis. Hon är lesbisk och ger serien lite "gay-flavour". Baby Dre medverkar i den senaste säsongen av Miami Ink.

Kända personer som tatuerats hos Miami Ink 
Följande personer har blivit tatuerade hos Miami Ink:

Diablo Dimes, musiker - huvud med texten "Ragtime Gypsy New Orleans" över och under huvudet + En duva med texten Sofia Holliday på bröstet av Darren Brass
Evan Seinfeld, Biohazard - dödskalle med bandana och texten FTW (Fuck The World), av Chris Garver
Sunny Garcia, professionell surfare - Hawaii-öarna, av Ami James
Mark Zupan, Murderball - tribal över axel och bröst, av Ami James
H2O, alla bandmedlemmar har blivit tatuerade av fyra tatuerare
Tako, motorcykelbyggare - tegelstenar på högra handleden, av Ami James
Phil Varone, före detta trummis i Skid Row - sonens namn, av Darren Brass
Anthony Bourdain, kock, författare och värd för tv-programmet No Reservations - Dödskalle, av Chris Garver
Harold Hunter, skateboardåkare - Twin Towers, av Chris Garver
Lloyd Banks, rappare - motiv över New York, av Chris Garver
Paul Teutul, Sr, motorcykelbyggare från Orange County Choppers - bild av Pauls ena hund, av Ami James

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska TV-serier från 2000-talet
Reality-program
TV-seriestarter 2005
Tatuering
TV-serieavslutningar 2008
Spaniens Grand Prix 1970

Spaniens Grand Prix 1970 var det andra av 13 lopp ingående i formel 1-VM 1970.

Resultat
 Jackie Stewart, Tyrrell (March-Ford), 9 poäng
 Bruce McLaren, McLaren-Ford, 6
 Mario Andretti, STP Corporation (March-Ford), 4
 Graham Hill, R R C Walker (Lotus-Ford), 3 
 Johnny Servoz-Gavin, Tyrrell (March-Ford), 2

Förare som bröt loppet
 John Surtees, McLaren-Ford (varv 76, växellåda) 
 Jack Brabham, Brabham-Ford (61, motor)
 Rolf Stommelen, Auto Motor und Sport (Brabham-Ford) (43, motor)
 Henri Pescarolo, Matra (33, motor)
 Jean-Pierre Beltoise, Matra (31, motor)
 Denny Hulme, McLaren-Ford (10, tändning) 
 Chris Amon, March-Ford (10, motor)
 Jochen Rindt, Lotus-Ford (9, tändning) 
 Pedro Rodríguez, BRM (4, drog sig tillbaka)
 Jacky Ickx, Ferrari (0, olycka)
 Jackie Oliver, BRM (0, olycka)

Förare som ej startade
 Piers Courage, Williams (De Tomaso-Ford) (olycka)

Förare som ej kvalificerade sig
 Andrea de Adamich, McLaren-Alfa Romeo
 John Miles, Lotus-Ford
 Jo Siffert, March-Ford 
 George Eaton, BRM
 Alex Soler-Roig, World Wide Racing/Garvey Team Lotus (Lotus-Ford)

Noteringar 
 World Wide Racing/Garvey Team Lotus gjorde F1-debut.
 Alex Soler-Roig gjorde F1-debut.
 Biltillverkaren Marchs första F1-vinst.

VM-ställning

1970 i Spanien
Spaniens Grand Prix
Grüner veltliner

Grüner veltliner (uttalas [véltli:ner]) är en grön vindruva av arten Vitis vinifera och är Österrikes mest odlade druva. Den utgör en tredjedel av landets vinodlingar. Distrikten Wachau och Kamptal i regionen Niederösterreich anses ofta producera de bästa vinerna på grüner veltliner. 

Druvan ger oftast torra vita viner med aromer av äpple, päron, grapefrukt, mineraler och kryddor. Mognare viner har ibland fatkaraktär, en liten rökighet och toner av honung. En viss oljighet är inte heller ovanlig. Själva kryddigheten, som är lite av en typicitet för grüner veltliner, kan härledas till den kemiska substansen Rotundon. Har man ett vitt vin med en tydlig ton åt vitpeppar är grüner veltliner en självklar gissning.
 
I Tjeckien och Ungern, där druvan också odlas, kallas den veltlínské zelené respektive zöldveltelini. Namnet har sitt ursprung i den italienska dalen Veltlin.

Källor 

Systembolagets druvlexikon

Externa länkar 
 Rotundon - Grüner Veltliner

Vindruvor
Scary Movie 5

Scary Movie 5 är en amerikansk skräck-parodi från 2013 i regi av Malcolm D. Lee och David Zucker.

Om filmen
Filmen är en uppföljare till Scary Movie 4 och är en parodi på bland annat Black Swan och Apornas planet: (r)Evolution.

Referenser 

Amerikanska filmer 2013
Amerikanska parodifilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av David Zucker
Engelskspråkiga filmer
Pavalds

Pavalds eller Pavals är en herrgård på norra Gotland. Mangårdsbyggnaden anses vara ett av de ståtligaste stenhusen på norra Gotland, och härstammar från slutet av 1600-talet, då kalkpatronerna ofta byggde storslagna stenhus åt sig själva.

Pavalds är byggt i omgångar. Den första delen är antagligen en parstuga, som under årens lopp byggts ut. När övervåningen byggdes cirka 1816 återanvändes 1700-talets branta takstolar.

Källor 

Herrgårdar på Gotland
Presidentvalet i USA 1984

Presidentvalet i USA 1984 hölls den 6 november 1984 över hela USA. Valet stod mellan den sittande republikanske presidenten Ronald Reagan från Kalifornien och den demokratiske tidigare vicepresidenten Walter Mondale från Minnesota. Valet innebar att Reagan omvaldes.

Demokraternas nominering
Reubin O'Donovan Askew, tidigare guvernör från Florida
Alan Cranston, senator från Kalifornien
John Glenn, senator från Ohio
Gary Hart, senator från Colorado
Ernest Hollings, senator från South Carolina
Jesse Jackson, pastor från Illinois
George McGovern, tidigare senator från South Dakota samt 1972 års presidentkandidat.
Walter Mondale, tidigare vicepresident från Minnesota samt 1976 och 1980 års medkandidat.

Demokraternas konvent
Walter Mondale 2191 röster
Gary Hart 1200 röster
Jesse Jackson 485 röster
Thomas Eagleton (senator från Missouri samt 1972 års medkandidat) 18 röster
George McGovern 4 röster
John Glenn 2 röster
Joe Biden (senator från Delaware) 1 röst
Lane Kirkland (direktör för AFL-CIO från South Carolina) 1 röst

Mondale valde kongressledamot Geraldine Ferraro från New York som medkandidat. Hon blev därmed den första - och fram till 2008 enda - kvinnliga kandidaten för ett större parti.

Republikanernas nominering
Reagan omvaldes utan motstånd med 2,233 röster.

För första och enda gången någonsin valdes medkandidaten simultant med presidentkandidaten:
George H.W. Bush, vicepresident från Texas, 2,231 röster
Jeane Kirkpatrick, ambassadör för FN från Oklahoma, 1 röst
Jack Kemp, kongressledamot från Kalifornien 1 röst

Resultat
Reagan vann samtliga delstater förutom Mondales hemstat Minnesota och District of Columbia. Dessa två segrar gav Mondale 13 elektorsröster, att jämföra med Reagans 525.

Externa länkar

1984 i USA
1984
USA
Ronald Reagan
Jesper Harryson

Jesper Harryson född 27 september 1967 är en svensk oboist.

Jesper Harryson är solo-oboist i Kungliga Filharmoniska Orkestern i Stockholm. Med filharmonikerna har han spelat oboekonserter av Mozart och Rickard Strauss. Han är medlem i Stockholm Sinfonietta och Kungliga Filharmonikernas Blåsarkvintett, samt undervisar vid kammarmusik - workshopen Music for Masters i Kasuza i Japan. 1988 vann han en nordisk tävling för oboister i Odense och har även fått pris i internationella tävlingar i Tyskland och Storbritannien. 1997 mottog han utmärkelsen "Årets filharmoniker". Sedan hösten 2020 undervisar han i Oboe på Södra Latin Gymnasium på den 3 åriga spetsutbildningen i musik 

Svenska oboister under 1900-talet
Svenska oboister under 2000-talet
Födda 1967
Män
Levande personer
Molokai

Molokai är en av Hawaiiöarna. Den har en landyta på 673,4 km², vilket gör den till den femte största av öarna i gruppen, och den 27:e största ön i USA. Den ligger öst om Oahu och norr om Lanai. Ön har 7 404 invånare enligt 2000 års folkräkning. De största städerna på ön är Kaunakakai, Kualapuu, Maunaloa och Kalaupapa.

Den ursprungliga befolkningen var lokala fiskare och tokoodlare. År 1796 invaderades ön av Kamehameha I och inlemmades i  Kungariket Hawaii.

På Molokai fanns tidigare en isolerad koloni för människor som led av lepra. Den grundades på  på initiativ av kung Kamehameha V och hade som mest omkring  patienter. Isoleringen hävdes 1969 och det finns inte längre några sjuklingar kvar, men människor som tillfrisknat från sjukdomen bor fortfarande kvar på området. Den forna kolonin ligger numera inne i Kalaupapa National Historical Park.

Källor

Hawaiis geografi
Kalawao County
Maui County
IK Sisu

IK Sisu är en friidrottsklubb från Nässjö. Hemmaarenan är Skogsvallen. Klubben bildades år 1963. Från årsmötet 2011 är ordförande för klubben Dennis Johansson (73).
Här tränar bland annat Jonathan Bruksås (14).

Externa länkar
 Webbplats

Friidrottsklubbar i Sverige
Sport i Nässjö
Sportklubbar bildade 1963
Gasurladdningslampa

Gasurladdningslampor är en familj av artificiella ljuskällor som alstrar ljus genom att skicka en elektrisk urladdning genom en joniserad gas, det vill säga ett plasma. Gasurladdningens natur beror starkt på den elektriska strömmens frekvens/modulation: se frekvensklassificering av plasma. Typiskt använder sådana lampor ädelgaser (argon (Ar), neon (Ne), krypton (Kr) och xenon (Xe)) eller en blandning av dessa gaser. De flesta lampor är fyllda med kompletterande material, som kvicksilver (Hg), natrium (Na), och/eller metallhalider (M H). Vid användning joniseras gasen, och fria elektroner, som accelereras av rörets elektriska fält, kolliderar med gas- och metallatomer. Vissa elektroner som cirklar kring atomerna exciteras av dessa kollisioner, vilket får upp dem i ett högre energitillstånd. När en elektron faller tillbaka till sitt normala tillstånd utsänder den en foton, vilket ger synligt ljus eller ultraviolett strålning. Den ultravioletta strålningen konverteras i vissa lamptyper till synligt ljus av ett fluorescerande skikt på insidan av lampan. Lysröret och dess nyare variant lågenergilampan är kanske de mest kända formerna av gasurladdningslampa. Xenonlampor som används som framlyktor på bilar är en annan. 

En föregångare till de moderna urladdningslamporna var båglampan där ljuset alstrades av en ljusbåge i fria luften.

Se även 
 Båglampa
 Kallkatodrör
 Lysrör
 Glimlampa
 Xenonlampa
 Framlykta

Belysning
The Best of Cappella

The Best of Cappella är ett musikalbum av Cappella, släppt av Axis Records 1994.

 Bauhaus (also known as "Push The Beat") (7:37)
 Heylom Halib* (6:33)
 House Energy Revenge (5:38)
 Get Out Of My Case (6:32)
 Be Master In One's Own House  (5:48)
 Cappella MegaMix vol. 1  (5:54) (Get Out Of My Case/Be Master In One's Own House/House Energy Revenge)
 Everybody (5:48)
 Take Me Away (6:19)
 U Got 2 Know (5:20)
 U Got 2 Let The Music (5:36)
 Move On Baby (5:30)
 U & Me (3:17)
 Move It Up (5:30)
 Cappella Megamix Vol II (5:48) (Move On Baby/U Got 2 Know/U Got 2 Let The Music)

Musikalbum 1994
U Got 2 Know

U Got 2 Know är ett musikalbum, släppt av den italiensk-brittiska eurodancegruppen Cappella 1994.

Låtlista
U Got 2 Know
U Got 2 Let The Music
Don't Be Proud
U & Me
Everybody
What I Gotta Do
Move On Baby
Shake Your Body
The Big Beat
Move It Up
U Got 2 Let The Music (bonus remix)
Cappella Megamix (U Got 2 Know/U Got 2 Let The Music/Move On Baby)

Musikalbum 1994
Roger Schaeder

Nils Roger Schaeder, född 11 augusti 1950, är en svensk förläggare vid serietidningsförlaget Formatic Press och utgivare av serietidningen SeriePressen Comic Magazine, utgiven 1993-1994 i elva nummer. 1993 lanserades SeriePressen Comic Magazine av Roger Schaeder som återupplivat såväl serietidningstiteln Seriepressen som det gamla förlagsnamnet Formatic Press.

Den tidigare Serie-Pressen utgavs av förlaget Saxon & Lindströms förlag 1971–1972. Det tidigare förlaget Formatic Press etablerade sig med SerieNytt 1957, och utgav 1962–1964 ett antal nya serietidningar i stort format, med titlar som Allan Kämpe, Blixt Gordon, Ben Bolt, Buzz Cooper och Mandrake.

”Nya” SeriePressen innehöll både gamla och nya skämtserier, till exempel Adamson, Familjen Flax, JP Krax, Sams serie, Baby Blues, Barockt, Adam, Sveryda, Krazy Kat, Jan Romares serier från Dagens Nyheter, Pyton, Himlens änglar och Haspen är lös, men även serier som Buz Sawyer gjorde gästspel. Utgivningen upphörde i början av 1994 efter elva utgivna nummer, varav tio nummer 1993 och ett 1994. Inom ramen för utgivningen rymdes också SeriePressen Minialbum, som utkom i pocketutgåva 1994 helt tillägnad serien Barockt av Bruce Beattie.

Redan på 70-talet var Schaeder utgivare av Serie Special och idag är Schaeder utgivare av webbplatsen och bloggen Rogers Seriemagasin.

Referenser

Källförteckning 
 
 
 
 
 
 
 

Svenska förläggare
Födda 1950
Män
Levande personer
Gone (musikgrupp)

Gone var ett svenskt band från Stockholm som var aktivt på 1990-talet.

Historia
Bandet bildades 1991 och medlemmarna var Stefan Kälfors, Björn Flodkvist, Mats Ståhl, Peter Hellström och Måns P. Månsson.

Gone släppte sitt första album, Nothing 1994 och Into The Bright Oxygen Of My Nod gavs ut 1997. Båda albumen producerades av Björn Wallmark och spelades in i Slamtilt Studio. Inför Into The Bright... hade ena gitarristen, Månsson lämnat bandet. 1997 utgavs också tidigare outgivet demomaterial från 1991-1995 på albumet Demology. På några spår förekommer förutom de nämnda medlemmar även Lars Andersson på trummor och Daniel Frödén på gitarr.

Månsson och Hellström var senare med i bandet Wrecks. Stefan Kälfors hade bakgrund i punkbandet The Krixhjälters (senare Omnitron). Efter tiden i Gone var Björn Flodkvist och Mats Ståhl under ett par år i slutet på 90-talet medlemmar i doom metal-bandet Candlemass. Några år senare bildade dessa båda tillsammans med Kälfors hårdrocksbandet Enter the Hunt, där de idag, 2008, är aktiva tillsammans med sångaren Krister Linder.

Medlemmar
Senaste medlemmar
 Björn Flodkvist – sång
 Peter Hellström – basgitarr
 Stefan Kälfors – trummor
 Måns P. Månsson – gitarr
 Mats Ståhl – gitarr

Gästmusiker
 Lars Andersson – trummor
 Daniel Frödén – gitarr

Diskografi

Nothing – 1994
 Nothing
 Clodmasher
 Pus
 Brain
 Radiant
 Gonejah

Into The Bright Oxygen Of My Nod – 1997
 Death-Buoy
 Ex Soul-Mate
 Running Shapes
 Moment
 Sleeping Face
 Dim
 Skunk Hour
 Scratchin' The Surface
 Landscapes
 A Huge Cloud
 Languid Snakes

Demology – 1997
 Found a Way
 Lost
 Let's Slow Down
 Circus
 Brain
 From Inside a Shell
 Missing the Point
 Heresy
 Lung
 Sucks
 Frozen
 Light Years
 Fiddler from Hell

Externa länkar
Diskografi på Rate Your Music

Musikgrupper bildade 1991
Svenska metalgrupper
Musikgrupper upplösta 1997
Mazda Demio

Mazda Demio var en högbyggd småbil som introducerades 1996. Modellen som den ersatte storleksmässigt var Mazda 121. Ett karosseri var tillgängligt; som mini-MPV med fem dörrar och dito sittplatser. År 2000 genomgick modellen en mindre ansiktslyftning, vilken resulterade i ett uppdaterat strålkastararrangemang, en ny interiör och nya färgalternativ. Produktionen av Demio slutade år 2002 då Mazda2 introducerades. På vissa marknader behölls dock det gamla namnet. I Sverige blev modellen aldrig någon försäljningsframgång.

Motorer 
1.3 L B3-ME I4 (1996-1998) 
1.5 L B5-ME I4 (1996-1998) 
1.3 L B3E I4, 61 kW/108 Nm (1999-2001) 
1.5 L B5E I4, 74 kW/127 Nm (2000-2001)

Såldes även under namnet 
Mazda 121
Mazda Metro
Ford Festiva Mini Wagon

Demio
Framhjulsdrivna fordon
Monacos Grand Prix 1970

Monacos Grand Prix 1970 var det tredje av 13 lopp ingående i formel 1-VM 1970.

Resultat 
 Jochen Rindt, Lotus-Ford, 9 poäng
 Jack Brabham, Brabham-Ford, 6
 Henri Pescarolo, Matra, 4
 Denny Hulme, McLaren-Ford, 3
 Graham Hill, R R C Walker (Lotus-Ford), 2
 Pedro Rodríguez, BRM, 1 
 Ronnie Peterson, Antique Automobiles/Colin Crabbe Racing (March-Ford) 
 Jo Siffert, March-Ford (varv 76, bränslebrist)

Förare som bröt loppet 
 Chris Amon, March-Ford (varv 60, upphängning)
 Piers Courage, Williams (De Tomaso-Ford) (58, för få varv) 
 Jackie Stewart, Tyrrell (March-Ford) (57, motor)
 Jackie Oliver, BRM (42, motor)
 Jean-Pierre Beltoise, Matra (21, differential)
 Bruce McLaren, McLaren-Ford (19, upphängning)
 John Surtees, McLaren-Ford (14, oljetryck) 
 Jacky Ickx, Ferrari (11, bakaxel)

Förare som ej kvalificerade sig 
 Andrea de Adamich, McLaren-Alfa Romeo
 Rolf Stommelen, Auto Motor und Sport (Brabham-Ford) 
 Johnny Servoz-Gavin, Tyrrell (March-Ford) 
 George Eaton, BRM
 John Miles, Lotus-Ford

Noteringar
 Antique Automobiles/Colin Crabbe Racing gjorde F1-debut.
 Ronnie Peterson gjorde F1-debut.

VM-ställning

1970 i Monaco
Monacos Grand Prix
Lee Miller

Elizabeth "Lee" Miller, född 23 april 1907 i Poughkeepsie i New York, död 21 juli 1977 i Chiddingly i East Sussex, var en amerikansk fotograf, som bland annat blev känd för sina fotografier tagna under andra världskriget. Miller inledde sin karriär som fotomodell, men övergick med tiden till att själv fotografera. Utmärkande för hennes bilder är bildkompositionen, humor och en surrealistisk undertorn.

Karriär 
Mellan 1926 och 1929 var Miller en framgångsrik fotomodell. Hon flyttade därefter till Paris, där hon var assistent till Man Ray, med vilken hon hade ett förhållande, fram till dess att hon flyttade till New York 1932. Mellan 1934 och 1937 bodde hon med sin andra make i Egypten, och började efter utbrottet av andra världskriget som fotograf för Vogue och att fotografera blitzen. År 1942 blev hon amerikansk krigskorrespondent i Frankrike och Tyskland. Hon tog bland annat bilder från koncentrationslägren Buchenwald och Dachau.

Hon gifte sig med konstnären Roland Penrose 1947 och arbetade därefter inte lika mycket som fotograf.

Källor

Bibliografi

Externa länkar

 Böcker relaterade till Lee Miller på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Amerikanska fotografer under 1900-talet
Surrealister
Amerikanska fotomodeller
Personer från Poughkeepsie
Födda 1907
Avlidna 1977
Kvinnor
Modefotografer
Fritz H. Eriksson

Fritz Herman Eriksson, född 19 november 1889 i Stockholm, död 8 februari 1970 i Stockholm, var direktör vid Olsson & Rosenlund och en pionjär för konst i offentlig miljö.

Utbildning 
Eriksson avlade ekonomisk examen, som en i den första kullen av utexaminerade från Handelshögskolan i Stockholm 1911, och erhöll titeln Diplomerad från Handelshögskolan i Stockholm (DHS).

Karriär 
Fyra år senare anställdes Eriksson vid Olsson & Rosenlund, där han från 1920-talet under flera decennier var ansvarig för företagets markexploatering och fastighetsförsäljning. Byggnadsmaterialföretaget Olsson & Rosenlund hade stora markinnehav i vad som nu är Stockholmsstadsdelarna Örnsberg, Hägersten, Mälarhöjden, Hägerstensåsen och Västertorp samt i Sollentuna kommun.

I samband med fastighetsförsäljningen i de nya efterkrigsstadsdelarna Hägerstensåsen och Västertorp,  för vilka företaget också medverkade i stadsplaneringen, såg Fritz H. Eriksson till att medel avsattes för offentlig konst. Beträffande Hägerstensåsen engagerade sig Olsson & Rosenlund och Fritz H. Eriksson också för att få till stånd ett medborgarhus efter samtida modell från Storbritannien. Medlen förvaltades av Hägerstens Kulturella förening, vars initiativtagare han var. Föreningens mest uppmärksammade insats var att inköpa 16 skulpturer för placering i Västertorp inför invigningen av den nya stadsdelen 1955. Dessa donerades till Stockholms stad. Urvalet sköttes av en kommitté under Fritz H. Erikssons ledning och med Stig Blomberg som konstnärlig huvudrådgivare.

Under 1930-talets ekonomiska kris bildade en grupp konstnärer föreningen Färg och Form för att ge konstnärerna ökade intäktsmöjligheter. Fritz H. Eriksson skötte även den ekonomiska sidan av föreningen, och hade efter ett par år också som verkställande direktör ansvar för driften av Aktiebolaget Färg och Form.

Fritz H. Eriksson var tillsammans med hustrun, skådespelerskan Jessie Wessel, betydande samlare av samtida svensk konst, varav huvuddelen donerades till Nationalmuseum. Han var också mellan 1944 och 1961 ledamot av Statens konstråd, den statliga myndighet som svarar för konstnärlig utsmyckning av statliga byggnader.

Eriksson är begravd på Bromma kyrkogård.

Se även
 Västertorps skulpturpark

Referenser 
Ingvar Rosenlund: Två märkesmän hos Olsson & Rosenlund, i Hägerstensbygden 1998, organ för Hägerstens hembygdsförening, 
Noter

Svenska konstmecenater
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Konstakademien
Kommendörer av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Första kullen utexaminerade från Handelshögskolan i Stockholm 1911
Personer från Stockholm
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1889
Avlidna 1970
Män
Personer i Sverige under 1900-talet