kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Briek Schotte

Albéric "Briek" Schotte, född 7 september 1919 i Kanegem, Västflandern, död 4 april 2004 i Kortrijk, var en professionell tävlingscyklist från Belgien. Han var professionell mellan 1940 och 1959.

Han vann världsmästerskapen 1948 och 1950. Han vann den sista etappen av Tour de France 1946 och slutade tvåa i tävlingen 1948 efter italienaren Gino Bartali. Trots det var det i endagsloppen som han hade sin specialitet. Han vann Flandern runt 1942 och 1948, Paris-Tours 1946 och 1947 och Paris-Bryssel 1946 och 1952.

Han vann Challenge Desgrange-Colombo 1948, en säsongslång tävling där cyklisternas resultat i Tour de France, Giro d'Italia, Milano-Sanremo, Paris-Roubaix, Flandern runt, La Flèche Wallonne, Paris-Bryssel, Paris-Tours och Lombardiet runt avgjorde vem som blev vinnaren.

Efter att ha avslutat sin karriär som professionell cyklist 1959 började han arbeta som cykeltränare under 30 år, mest för stallet Flandria, för vilka han själv hade tävlat under sin karriär.

Briek Schotte avled samma dag som Flandern runt gick av stapel det året.

Främsta meriter 
1940
Ransart - Beaumont - Ransart
1941
Kampioenschap van Vlaanderen
Merelbeke
1942
Flandern runt
1944
Wetteren
1945
Nokere Koerse
Tielt-Antwerpen-Tielt
Olsene
1946
Mandel - Leie - Schelde
Paris-Tours
Tour de Luxembourg
Omloop der Vlaamse Gewesten
Paris-Bryssel
1947
Paris-Tours
Etapp 21, Tour de France
1948
Desgrange-Colombo
Flandern runt
Världsmästare på landsväg
2:a, Tour de France
1949
GP Stad Vilvoorde
1950
Aalst
Gent-Wevelgem
Världsmästare på landsväg
Montenaken
1951
Vijfbergenomloop
1952
Omloop der Zuid-West-Vlaamse Bergen
Paris-Bryssel
1953
Dwars door Vlaanderen
Grote Bevrijdingsprijs
1954
Kampioenschap van Vlaanderen
Omloop der drie Provinciën
Soignies
Oedelem
1955
Gent-Wevelgem
Dwars door Vlaanderen
Scheldeprijs
1956
GP Bali
Lauwe
Boulogne-sur-Mer
1957
Wervik
Langemark
1958
De Panne

Belgiska tävlingscyklister
Världsmästare i cykling
Belgiska idrottare under 1900-talet
Personer från Tielt
Födda 1919
Avlidna 2004
Män
Uno Lindström

Uno Lindström, född 17 oktober 1937 i Sörbyn (Boden), är noterad i Guinness rekordbok som den person i världen som längst lyckats hålla en boll i rörelse i luften genom tillslag med fötter, knän och huvud.

Rekordet är 107 500 tillslag på tiden 10 timmar, 59 minuter och 22 sekunder och sattes den 10 oktober 1982.

Den 1 februari 1980 satte han också världsrekord i fotbollsjonglering, med sina 77.777 tillslag på 8 timmar, 47 minuter och 56 sekunder, utan avbrott. Den 30 november samma år satte han nytt världsrekord i fotbollsjonglering med sina 103.000 tillslag på 10 timmar, 6 minuter & 38 sekunder, utan avbrott.

Den 10 augusti 1985 satte han återigen nytt världsrekord i bolljonglering (fotboll) & jogging. Ett halvt marathon (21.097,5 m) på 2 timmar. 55 minuter, utan avbrott.

Referenser

Fotnoter 

Födda 1937
Män
Världsrekordhållare
Levande personer
Treenighetens kapell, Gällivare församling

Treenighetens kapell är en kyrkobyggnad, främst avsett för begravningsgudstjänster, beläget i anslutning till begravningsplatsen i ett skogsområde nordost om Gällivare.

Kapellet på Treenigheten är tillgängligt för begravningar på den nya kyrkogården. Kapellet och kyrkogården ligger i ett vackert skogsområde med tallhed.

Kapellet är ekumeniskt och användes sålunda av olika religioner.

Se även
 Gällivare församling

Externa länkar
 Treenighetens kapell - presentation med bilder (Gällivare församlings webbplats)

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Gällivare kommun
Nicolas Bourbaki

Nicolas Bourbaki är en kollektiv pseudonym för en grupp av matematiker verksamma i Frankrike. Gruppen (formellt Association des collaborateurs de Nicolas Bourbaki, Föreningen för medarbetare till Nicolas Bourbaki) grundades 1935 av bland andra André Weil och Jean Dieudonné. Gruppen arbetar med att skriva ett encyklopediskt bokverk, Éléments de mathématique – verkets titel använder singularformen mathématique i stället för den vanliga franska formen mathématiques för att betona matematikens enhet – som bygger upp den moderna matematiken utifrån strukturbegreppet och mängdteori, på ett axiomatiskt sätt, och åtminstone i början med en viss tonvikt på algebra. Böckerna har getts ut etappvis från 1939 och framåt; exempelvis utkom år 2023 kapitel 3-5 i en bok om
spektralteori. Verket fick stort inflytande på 1900-talets matematik, men har också kritiserats för att vara för abstrakt, och utelämna tillämpningar och vissa andra områden.

Källor
 Association des collaborateurs de Nicolas Bourbaki

Noter

Externa länkar 

Franska matematiker under 1900-talet
Franska matematiker under 2000-talet
Pseudonymer
Loviselund, Drottningholmsmalmen

Loviselund är en herrgårdsliknande fastighet vid Gustav III:s väg 49 på Drottningholmsmalmen på Lovön i Mälaren i Ekerö kommun utanför Stockholm.

Historik
Loviselund ligger vid slutet av Gustav III:s väg intill Mälarens strand på norra Drottningholmsmalmen. Gustav III:s väg motsvarar till sin sträckning den äldre landsväg som förband Drottningholms slott med det gamla färjeläget på Drottningholmsmalmen, som låg vid Loviselund. Innan Gustav III lät bygga den första Drottningholmsbron var sjövägen det enda sättet att ta sig till Drottningholms slott från Stockholm och färjorna gick från Tyska botten till färjeläget vid Loviselund fram till slutet av 1700-talet. 

1682 uppfördes ett gästgiveri. Gästgiveriet förlorade sin betydelse när färjetrafiken upphörde mot slutet av 1700-talet. Gästgiveribyggnaden, också kallad värdshuset, är nu ett bostadshus, och flygel till huvudbyggnaden på Loviselund. Köket i det före detta gästgiveriet har fortfarande kvar en gammal gjutjärnsspis och en vedeldad ugn. På det övre planet finns fem sovrum och ett badrum. Genomgående i huset är gamla trägolv bevarade och ett antal gamla kakelugnar samt öppna spisar finns också bevarade.

Huvudbyggnaden är från 1780 och är ett av flera herrgårdsliknande hus som uppfördes i området mot slutet av 1700-talet. Huset ritades av arkitekten och slottsbyggmästaren Carl Fredrik Adelcrantz och uppfördes som en tvåvåningsbyggnad med vindsplan (i senare tid använd som en tredje våning) och källare. Fasaden är idag gulputsad. Vid Stockholms skönhetsråds inventering 1924–1940 var fasaden vitputsad. Taket är ett säteritak. På 1930-talet beboddes huset av amiral Arvid Lindman.

Väster om huvudbyggnaden fanns ursprungligen en stor köks- och fruktträdgård och i norr anlades en engelsk park med bland annat en sjöpaviljong. Paviljongen har två rum med en kakelugn och kök och en altan som vetter mot Mälaren. Ett litet brännvinsbryggeri från 1800-talets början finns också på fastigheten.

Ett tredje bostadshus, kallat Stallet, uppfördes runt år 2000 och ritades av slottsarkitekten Ove Hidemark.

Bilder

Referenser

Noter

Källor
 Kulturmiljöanalys av Drottningholmsmalmen, Lovö socken, Ekerö kommun, Uppland, av Lisa Sundström. Rapport 2006:7.

Externa länkar

Drottningholmsmalmen
Byggnader och anläggningar i Ekerö kommun
Ossian Appelberg

Ossian Fabian Appelberg, född 21 mars 1852 i Norrtälje, död 23 juni 1902 i Uppsala, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör och hydrograf.

Biografi 
Appelberg utexaminerades 1873 från Teknologiska institutets i Stockholm fackskola för väg- och vattenbyggnadskonst, var nivellör vid järnvägsbyggnader till 1875 och anställd vid Stockholms stadsingenjörskontor 1876–1879, tog lantmäteriexamen 1881 och genomgick 1881–1883 Ultuna lantbruksinstitut. Han blev lärare vid Uppsala läns folkhögskola 1886 och vid den därmed förenade lantmannaskolan 1895 samt utnämndes samma år till vice-kommissionslantmätare. Han förordnades 1899 till Kungliga vattenfallskommitténs konsulterande ingenjör.

Appelberg kan betraktas som Sveriges förste hydrograf och hans uppsats Om orsakerna till vattendragens naturliga vattenvariation (i "Teknisk Tidskrift", 1896) samt hans i "Ingenjörsföreningens förhandlingar" intagna Bidrag till kännedomen om den i Sveriges vattendrag framrinnande vattenmängden (1886) och Hydrografiska undersökningars anordning i Böhmen, Sachsen och Preussen (1890) främjade insikten inom detta område.

Ossian Appelberg är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

Hvar 8 dag, n:o 41, 1902
 Appelberg, Ossian F på SvenskaGravar.se

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Svenska hydrografer
Personer från Norrtälje
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1852
Avlidna 1902
Män
Gaspar de Guzmán y Pimentel

Don Gasparo de Guzmán y Pimentel, greve av Olivares, hertig av Sanlúcar de Barrameda (även känd som Gaspar Olivares (alternativt Olivarez) eller "Greve-hertigen av Olivares", spanska: Conde-Duque de Olivares), född 6 januari 1587 i Rom, död 22 juli 1645 i staden Toro i Zamora, var en spansk statsman, ledande minister och gunstling (valido) hos kung Filip IV av Spanien. Hans titel, Greve-hertig, förklaras av att han ärvde titeln greve, men utnämndes till hertig av Filip IV.

Olivares fick en post vid det spanska hovet under Filip III av Spanien där han som kammarherre fick stort inflytande över kungens son, den blivande Filip IV. När Filip IV blev kung 1621, vid 16 års ålder, blev Olivares genast förste minister och upphöjd till hertig av Sanlúcar de Barrameda. Filip gav honom stort förtroende genom att beordra att alla papper som behövde kunglig signatur först skulle synas av greve-hertigen. Med tiden blev Olivares kungens högra hand.

Under tjugo år styrde Olivares i Spanien och förde in det på sin egen reforminriktade politik. Inrikespolitiskt var hans mål att hindra godtycklighet bland ämbetsmän och att centralisera det spanska väldet, vilket var splittrat i flera underkungariken. Detta ledde dock till uppror i Katalonien och Portugal 1640. Hans ekonomiska politik, som skulle gynna landets försvagade handel och hantverk, misslyckades likaså. Utrikespolitiskt strävade han efter att återvinna Spaniens forna inflytande i Europa, men den franske statsmannen Richelieu saboterade alla hans planer. Kriget mot Nederländerna blev ett misslyckande, och inte heller den traditionellt habsburgska alliansen med Österrike mot Frankrike i trettioåriga kriget ledde till några framgångar

Efter sina politiska motgångar och genom intriger i det spanska hovet störtades Olivares 1643 och levde de sista två åren till sin död i exil i staden Toro.

Källor 

Personer i Spanien under 1600-talet
Födda 1587
Avlidna 1645
Män
Gunstlingar
Politiker från Rom
Filip IV:s hov
Spanskt hovfolk
Fria demokraterna

Fria demokraterna är ett politiskt parti i Ukraina. Partiet blev bildat 2 november 1999. 

Ledare för partiet är affärsmannen Michail Brodsky och Tjerkasys borgmästare Serhij Olehovytj Odarytj. 

Partiet deltog i parlamentsvalet 2007, men kom inte in i parlamentet, det fick endast 0,2% av rösterna.

Externa länkar 

 Partiets officiella
 Partiets webbplats CEC

Politiska partier bildade 1999
Politiska partier i Ukraina
Massimo Mattioli

Massimo Mattioli, född 25 september 1943 i Rom, Italien, död 23 augusti 2019 i Rom, var en italiensk serieskapare. Han har bland annat skapat Squeak the Mouse som handlar om musen Squeak och en katt som misshandlar och mördar varandra. Serien företer ett släktskap med Tom och Jerry eller den i TV-serien Simpsons förekommande Itchy och Scratchy, men Squeak the Mouse framstår som mer våldsam, mer blodig och mer pornografisk.

Referenser

Födda 1943
Män
Italienska serieskapare
Avlidna 2019
Sjuchovtornet

Sjuchovtornet är Moskvas första radio- och TV-torn, uppfört 1922. Tornet är en unik hyperboloidisk trådstrukturskonstruktion i metall och är beläget i Moskvas södra del. Det är 150 meter högt och väger 220 ton. Det ritades av den ryske ingenjören Vladimir Sjuchov. Tornet är lätt och luftigt, men utomordentligt stabilt. Än idag anses det vara en förebild för unga arkitekter. Idag reser man dylika torn i Japan, Storbritannien och Schweiz. Kina har även börjat bygga en förstorad kopia av Sjuchovtornet.

År 1919 fattade bolsjevikregeringen ett beslut om att bygga ett radiotorn i Moskva. Ingenjören Sjuchov föreslog först ett projekt av ett nätliknande torn som skulle vara 350 meter högt. Sovjetunionen var då mitt uppe i ett inbördeskrig, och det rådde en akut metallbrist i landet. Då utarbetade Sjuchov ett annat projekt. Han lyckades klara av de hårda byggförhållandena, och tornet blev 150 meter högt.

I början användes Sjuchovtornet för radiosändningar, men år 1937 började även en rad TV-program att sändas härifrån. Sjuchovtornet användes som TV-mast fram till slutet av 1960-talet, då Ostankinotornet byggdes i norra Moskva. År 2000 bröt en allvarlig brand ut i TV-centret i Ostankino, och en del av TV-utrustningen flyttades tillbaka till Sjuchovtornet.

Sjuchovtornet räknas som ett arkitektoniskt mästerverk. Många har jämfört det med det berömda Eiffeltornet i Paris. De två tornen är dock helt olika. Gustave Eiffel använde sig av brolika strukturer, som är massiva, tunga, solida och stabila. Sjuchov hade en helt annan uppgift, nämligen att bygga ett maximalt högt flexibelt torn av så lite metall som möjligt för snabbt att kunna påbörja radiosändningar.

Konstruktionen hade inte underhållits på många år och tornet hotades under en tid av rivning. 2014 förklarades emellertid byggnaden som ett kulturarv som gör att byggnaden inte längre är hotad av rivning, flytt eller modifiering.

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar 
 Sjuchovtornets hemsida (på ryska)
 Rysslands röst: Sjuchovtornet fyller 85 år

TV-torn i Ryssland
Byggnader och anläggningar i Moskva
Torn i Ryssland
World Monuments Watch
Shackler's Revenge

Shackler's Revenge är en låt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten är spår 2 på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 3 minuter och 36 sekunder lång. Den är skriven av Axl Rose, Brian Carroll, Caram Costanzo, Bryan Mantia och Pete Scaturro.

Låten var den första från albumet som släpptes officiellt, då den fanns med på TV-spelet Rock band 2 som kom ut 14 september 2008.

Expressen beskrev låten som "Ett mischmasch av Rob Zombie och Marilyn Manson som känns billigt och utstuderat.", och gav den betyget 1/5.

Referenser

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
If the World

"If The World" är en funkrocklåt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten år spår 5 på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 4 minuter och 54 sekunder lång. Den är skriven av Axl Rose och Chris Pitman.

Låten kretsar till stor det runt ett akustiskt gitarriff, spelat av gitarristen Buckethead. Riffet sägs vara inspirerat av rytmer från mellanöstern

Då låten läckte ut på internet under sommaren 2008 gick den ofta under namnet New Song #3.

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
I.R.S. (sång)

"I.R.S." är en låt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten är spår 11 på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 4 minuter och 28 sekunder lång. Den är skriven av Axl Rose, Paul Tobias och Dizzy Reed. 

Låten var den första av totalt tio låtar från Chinese Democracy som läckte ut på internet innan den släppts. Det var den amerikanska radioprataren Eddie Trunk som år 2003 i sitt radioprogram Friday Night Rocks ... With Eddie Trunk först spelade upp låten som han fått på en skiva av sin gäst Mike Piazza, som i sin tur sade sig ha hittat den i sin brevlåda. Guns N' Roses advokater tvingade senare Trunk att klippa bort låten från samtliga repriser av programmet. En ny version av låten läckte i april 2005 ut på internet, men talesmän för Guns N' Roses kallade denna för "en tidig demo av låg kvalitet". Många menade också att den bara vara en inspelning från Eddie Trunks radioprogram. Nya versioner av låten läckte sedan ut i februari 2006, maj 2007 och juni 2008.

"I.R.S." står för Internal Revenue Service, vilket är den amerikanska skattemyndigheten.

Referenser

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
Prostitute (sång)

"Prostitute" är en låt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten är det sista spåret på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 6 minuter och 15 sekunder lång. Den är skriven av Axl Rose och Paul Tobias. 

Då låten läckte ut på internet sommaren 2008 gick den under namnen This I Love, eller New Song #2. This I Love visade sig senare vara en annan låt på Chinese Democracy.

Expressen beskrev låten med orden "Mars Volta-vibbar, stråkar och piano i en ruggigt episk och final som kommer att få evigt liv.", och gav den betyget 5/5.

Referenser

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
Lallo Fernandez

Gerardo Manuel "Lallo" Fernandez Gonzalez, född den 6 juni 1960 i Göteborg, är en svensk före detta fotbollsspelare (ytterback), som representerade Gais mellan 1979 och 1989.

Biografi 
Fernandez föräldrar var båda från Spanien; modern kom från Madrid, fadern från Bilbao. De båda träffades på 1950-talet på ett fartyg hos rederiet Svenska Lloyd, där fadern arbetade som maskinist och modern som städare. Familjen bodde i Masthugget innan de 1964 flyttade in i det nybyggda miljonprogramsområdet Norra Biskopsgården på Hisingen.

Fernandez började spela i Gais pojklag vid åtta års ålder, och gick vidare hela vägen till A-laget, där han spelade åren 1979–1989. Han var en liten och tuff ytterback med nummer 3 på ryggen, och gjorde under sin tid i A-laget 199 seriematcher och 3 mål. Bland annat var han 1987 med och spelade upp Gais i allsvenskan. 1982 tilldelades han Hedersmakrillen.

Fernandez var efter sin aktiva tid en period kassör i Gais, och hoppade även in som assisterande tränare för laget hösten 2000. Han har även varit tränare i diverse Göteborgsklubbar under 1990-talet, och var år 2017 huvudtränare för Qviding FIF.

Sedan 2023 är han åter en del av Gais styrelse, där han är fotbollsansvarig. Samma år valdes han av Göteborgs fotbollförbund in i Göteborgsfotbollens Hall of Fame.

Källor

Externa länkar 
Spelarfakta på GAIS.se

Fotbollsspelare i Gais
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Svenska fotbollstränare
Födda 1960
Levande personer
Män
This I Love

"This I Love" är en låt av det amerikanska rockbandet Guns N' Roses. Låten är spår 13 på albumet Chinese Democracy från 2008, och är 5 minuter och 34 sekunder lång. Den är den enda låten på albumet Chinese Democracy som Axl Rose skrivit helt själv.

Sånger 2008
Låtar av Guns N' Roses
Engelskspråkiga sånger
Salems kommunvapen

Salems kommunvapen fastställdes av Kungl. Maj:t år 1954 för den dåvarande landskommunen. 1974 upphörde kommunen och därmed vapnets giltighet, eftersom Salems landskommun uppgick i Botkyrka kommun. Sedan Salems kommun nybildats från och med 1983, med samma gränser som tidigare, kunde vapnet registreras för den nya kommunen år 1983.

Murgrönebladen syftar på ett bestånd av murgröna som finns i Salem och som uppmärksammades redan på 1700-talet, bland annat av Carl von Linné. Fisken kommer från sigillet för Svartlösa härad. En fisk finns också i Botkyrka kommunvapen eftersom det är ett helgonattribut för S:t Botvid, men det är inte säkert att fisken i det gamla sigillet har med helgonet från den närliggande trakten att göra.

Blasonering
Blasonering: I fält av guld tre gröna murgröneblad, ordnade två och ett, samt därunder en av en vågskura bildad grön stam, belagd med en fisk av guld med röda fenor.

Källor

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med blad
Heraldiska vapen med fiskar
Heraldiska vapen med stammar
Sluten yta

En sluten yta är inom geometrin en yta som helt innesluter en volym.

För att åskådliggöra begreppet kan vi tänka oss ett ägg. Är skalet helt utgör det en sluten yta, men när kycklingen pickar hål är ytan inte längre sluten. I denna bild bortser vi från att skalet har tjocklek, vilket inte är fallet med en matematisk yta.

Geometri
Topologi

en:Surface#Closed surfaces
Medlemsbank

Medlemsbank i Finland kallat andelsbank är en bankform i Sverige som regleras enligt lagen om medlemsbanker. I Sverige finns det idag två medlemsbanker, Ekobanken och JAK Medlemsbank.

JAK Medlemsbank verkar för en ett hållbart samhälle för människa, miljö och ekonomi genom att arbeta för en lägre skuldsättning i samhället och ett minskat resursuttag från miljön, där ingen ränta ges på inlåningen. Ekobanken har liknande tjänster men erbjuder även räntebaserat sparande. Gemensamt för de bägge är deras fokus på lokal, småskalig ekonomi.

Externa länkar
Ekobanken
JAK Medlemsbank
Landshypotek Bank

Svenskt bankväsen
Kooperativ

de:Genossenschaftsbank
he:בנקאות קואופרטיבית
Sigtuna kommunvapen

Sigtuna kommunvapen är samma vapen som fördes av Sigtuna stad. Trots att samma motiv fanns i stadens sigill redan 1311, fastställdes inte vapnet av Kungl. Maj:t (regeringen) förrän i samband med bildandet av den moderna Sigtuna kommun 1971, när staden sammanlades med den dittillsvarande Märsta landskommun. Det registrerades sedan av kommunen hos Patent- och registreringsverket 1974 i samband med ny lagstiftning om skydd för svenska kommunvapen.

Kronan i vapnet har med all säkerhet kunglig anknytning. Enligt traditionen skall Sigtuna en gång ha varit kungasäte, och även om det inte har kunnat bevisas så har det i vart fall funnits kungligt myntverk i staden. Förutom att fungera som vapen och som sigillbild, så finns det också en bevarad stadsfana med detta motiv. På fanan omges vapenbilden av en krans och fyra eldkulor.

Blasonering
Blasonering: I blått fält en krona av guld mellan tre sexuddiga stjärnor av silver, ordnade två och en.

Vapen för upphörda kommuner inom den nuvarande kommunen
Märsta landskommun hade ett vapen med följande blasonering: I rött fält en bila och en nyckel i kors, båda av guld. Vapnet fastställdes av Kungl. Maj:t den 26 februari 1954 och upphörde när kommunen sammanlades med Sigtuna. Bilan kom från sigillet för Seminghundra härad och nyckeln från sigillet för Ärlinghundra härad. Symbolerna är sannolikt helgonattributen för S:t Olof respektive S:t Peter.

Källor

 
Kommunvapen i Sverige
Heraldiska vapen med kronor
Heraldiska vapen med stjärnor
IBC

IBC kan syfta på:

 IBC (behållare) – en typ av behållare intermediate bulk container för vätskor eller bulklast
 IBC (botanisk kongress) – en organisation International Botanic Congress som hanterar standard för namnsättning av växter, svampar och alger
 IBC Östersund – en innebandyklubb
IBC - International Broadcasting Convention