kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Darss

Darss (tyska: Darß) utgör den mellersta delen av halvön Fischland-Darß-Zingst, i södra Östersjön i delstaten Mecklenburg-Vorpommern i Tyskland.

Darss var ursprungligen namnet på en stor skog, Darsswald, som fortfarande ligger här och är en av Tysklands mest kända urskogar, 5800 ha stor. 

Darss ligger i Landkreis Nordvorpommern. Delar av halvön ingår i nationalparken Vorpommersche Boddenlandschaft. Mellan halvön och fastlandet ligger en grund lagun (plattyska: Bodden), som också delvis ingår i nationalparken. 

Darss var ursprungligen en ö. På Darss norra udde, vid Darßer Ort, står en fyr med samma namn. Den största orten på Darss är Prerow i norr, där det också finns en lång sandstrand. Andra orter på Darss är Wieck am Darß och Born am Darß. I sydväst ligger Ahrenshoop, en badort från 1800-talet som uppstått vid en gammal tullstation vid gränsen mellan Pommern och Mecklenburg. Söder om Ahrenshoop fanns fram till sluet av 1300-talet gränsen i form av en seglingsbar led‚ Am Strom, in till Saaler Bodden. Am Strom täpptes dock till av Hansan år 1395, genom att man sänkte tre skepp i öppningen mellan Östersjön och viken Permin i Saaler Bodden och härigenom skyndade på igensandningen så att ön Darss blev en halvö. Skälet till att man ville täppa till seglingsleden var att den utnyttjades av sjörövarsällskapet Vitaliebröderna under 1390-talet.

Efter trettioåriga kriget fram till Napoleonkrigen var Darss, liksom hela Vorpommern, svenskt territorium (med undantag för tiden 1715-1720, då det var danskt). Under en kort tid under 1941 hade SS ett underläger till koncentrationslägret Neuengamme, KZ Darß-Wieck, på Darss. Med två undantag tillhörde de fängslade Jehovas vittnen.

Darss är känt för de många flyttfåglar, såsom tranor och gäss, som stannar här. Turism har länge varit områdets huvudnäring och den har ökat efter Tysklands återförening 1990.

Författaren Mats G. Larsson har framfört tanken att slaget vid Svolder skulle kunna ha ägt rum innanför Darss, som vid den tidpunkten (år 999 eller 1000) var en mindre skärgård. Platsen Svolder har annars av historikerna placerats antingen i Öresund eller någonstans längs med den vendiska kusten (den idag nordtyska kusten mellan Elbe och Oder) och som alternativ till Darss har Rügen ofta framförts.

Källor

Noter

Externa länkar

 – die Ostseehalbinsel im Nationalpark "Vorpommersche Boddenlandschaft"

Mecklenburg-Vorpommerns geografi
Halvöar i Tyskland
Före detta öar
Oscar Bæckström

Anders Oscar Vilhelm Bæckström, född 16 juni 1854 i Vitaby socken i Skåne, död 24 februari 1919 i Stockholm, var en svensk skådespelare.

Biografi
Bæckström var son till fabrikören Johan Fredrik Bæckström och hans hustru Carolina Borgström. Han arbetade först hos Carnegie & kompani i Göteborg, men ingick 1874 vid Kungliga Teaterns elevskola. År 1877 fick han anställning vid Svenska Teatern i Helsingfors, och 1878 vid Nya teatern i Stockholm. Åren 1879–1885 spelade han i Göteborg och därefter 1885–1901 vid Kungliga dramatiska teatern och 1901–1911 vid Svenska teatern och Vasateatern. Han gjorde även därefter kortare gästspel på Intima teatern, i landsorten samt i Köpenhamn och Helsingfors. Bæckström var i första hand komiker.

Familj 
Oscar Bæckström var gift 1888–1891 med skådespelerskan Lina Sandell och gifte 1899 om sig med Maria Janson.

Teater

Rollporträtt

Roller (ej komplett) 

Jeppe - Jeppe på berget
Per klockare - Erasmus Montanus
Magister Bläckstadius - Magister Bläckstadius
Michel Perrin - Michel Perrin
Onkel Bräsig - Livet på landet
Jörgen - Ambrosius
Reif von Reiflingen - Reif von Reiflingen
Friis - Kära släkten
Stråman - Kärlekens komedi
Daniel Hejre - De ungas förbund
Morten Kiil - En folkfiende
Gamle Ekdal - Vildanden
Mortensgård - Rosmersholm
Turman - Geografi och kärlek
Lusström - Andersson, Pettersson och Lundström
Kapten Puff - Kapten Puff
Polismästaren - Revisorn
Tobias Raap - Trettondagsafton

Referenser

Noter

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund, 1929

Vidare läsning

Externa länkar 

Födda 1854
Avlidna 1919
Män
Svenska scenskådespelare
Svenska komiker
Svenska skådespelare under 1900-talet
Personer från Vitaby socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Anton Julius Carlson

Anton Julius "Ajax" Carlson, född 29 januari 1875 i Svarteborgs församling, Göteborgs och Bohus län, död 2 september 1956 i Chicago, var en svenskamerikansk professor i fysiologi. Han var verksam vid University of Chicago 1904–1941.

Biografi 
Carlson var son till Hedvig Jacobson och hemmansägaren Carl Andersson. Han växte upp tillsammans med två bröder och tre systrar på den svenska landsbygden. Fadern dog när Anton Julius var fem år gammal och hans för tidiga bortgång tvingade ut barnen i arbete. Vid 7 års ålder hyrdes Anton Julius Carlson ut till grannbonden som getherde. Han ägnade därefter stora delar av barndomen åt att valla får eller getter. År 1891 flyttade han till Chicago där den äldre brodern Gust redan var verksam som snickare. Anton Carlson försörjde sig även han som snickare medan han läste kvällskurser. Efter kvällsstudierna kunde han fortsätta vid Augustana College där han 1898 avlade kandidatexamen. Han avlade sedan år 1899 både prästexamen och magisterexamen i naturvetenskap. Tre år senare försvarade han sin doktorsavhandling vid Stanford University. Han arbetade kvar där i något år innan han 1903 fick en tjänst vid Carnegie Institute. Samtidigt som han under somrarna 1900–1904 tjänstgjorde som marinbiolog i Monterey och sedan San Diego. År 1904 började han sin bana vid University of Chicago, först som docent och från 1909 som professor. Han var föreståndare för dess fysiologiska fakultet 1916-1940.

Carlssons främsta arbeten behandlar blodomloppet, hjärtats nerver, sköldskörteln, bisköldkörteln samt framför allt hungerns fysiologi och magsaftavsöndringen.

Carlsson valdes till ordförande för American Association for the Advancement of Science 1944. Hans porträtt prydde framsidan på den amerikanska tidskriften Time den 10 februari 1941.

Utmärkelser 
1918 blev han medicine hedersdoktor vid Lunds universitet. Han invaldes 1929 som utländsk ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm.

Referenser

Noter

Källor 
 
  
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Amerikanska professorer
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Svenska fysiologer
Svenskamerikaner
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1875
Avlidna 1956
Personer från Svarteborgs socken
Enes Begović

Enes Begović, född 1965 i Visoko, Bosnien och Herzegovina, SFR Jugoslavien, är en bosnisk sångare och låtskrivare.

Begović spelade in sitt första album 1985. Hans stora genombrott kom med låtarna "Siroce" och "Bosanac". Den sistnämnda har till dato (2010) sålt i över en halv miljon exemplar.

Totalt har Enes Begović släppt 17 album, varav tre varit samlingsalbum. Hans största singlar har varit "Siroce", "Evo ti sve i idi", "Sve me žene ostaviše", "Noćima nema kraja", "Nedaju mi da te volim", "Noćna ptica", "Kaješ li se ili ne", "Bosanac", "Od života uzmi sve", "Samo jednom se živi", "Sve imao samo tebe ne", "Ako ipak dođeš da me vidiš", "Oprosti joj bože", "Zelena rijeka", "Oči boje badema" med flera.

Enes Begović har hållit konserter bland annat Ljungdala och Chicago och New York i USA och Perth, Melbourne och Sydney i Australien.

År 2007 gjorde Begović ett sidoprojekt med den rumänske låtskrivaren Ahrman Kristus som senare skulle bli hans agent.

Diskografi

Još samo jednom sjeti se (1985)
Šta bih ja bez tebe (1987)
Što je nema (1988)
Bosanac (1990)
Noćima nema kraja (1990)
Noćna ptica (1993)
Noći pune ljubavi (1995)
Od života uzmi sve (1998)
Oprosti joj bože (1999)
Samo jednom se živi (2001)
Da se napijem (2002)
Tako te volim (2004)
Oči boje badema (2006)
Ljubim gdje te boli najviše (2008)
Lijepa je (2011)

Referenser

Externa länkar
Enes Begovićpå Facebook

Födda 1965
Bosniska sångare
Bosniska låtskrivare
Män
Levande personer
Personer från Livno
Giuliano Giannichedda

Giuliano Giannichedda, född den 21 september 1974 i Pontecorvo, är en italiensk före detta fotbollsspelare.

Fotbollskarriär 
Giannichedda spelade för Sora Calcio i Serie C2, innan han upptäcktes av Udinese Calcio, dit han kom sommaren 1995. Giannichedda spelade för Udinese i sex säsonger, och var med att hjälpa Udinese till en tredjeplats säsongen 1997-98. Hans defensiva kvaliteter gjorde honom uppskattad för sitt bollvinnande, och han var en av lagets viktigaste spelare med sin arbetsvilja på planen. Sommaren 2001 köptes Giannichedda till Lazio tillsammans med Stefano Fiore. Deras första säsong i klubben var inte särskilt lyckad, men Giannichedda gjorde sedan ett stabilt intryck i Lazio, där han tillbringade fyra säsonger, varav den sista som mittback.

Sommaren 2005 gick Giannicheddas kontrakt med Lazio ut, och han skrev på för Juventus, där han tillbringade två säsonger, dock mest på bänken. Han gick till Livorno 2007 för att få en nystart på karriären, men efter en misslyckad säsong där avslutade han karriären.

Giannichedda fick spela tre landskamper för Italien, men gjorde inga mål. Totalt gjorde han bara tre mål på professionell nivå under sin karriär, och just bristen på kreativitet hindrade fler matcher i landslaget för Giannicheddas del.

Födda 1974
Italienska fotbollsspelare
Spelare i Udinese Calcio
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i Juventus FC
Spelare i AS Livorno Calcio
Män
Levande personer
E579

E579 är en föreslagen europaväg som föreslås gå följande sträckning:

Görbeháza – Nyíregyháza – Vásárosnamény – Beregdaróc

Sträckan är cirka 130 km lång och går helt inom Ungern. Beregdaróc ligger vid gränsen till Ukraina men inte vid någon annan europaväg.

Vägen ansluter till E573 (nära Nyíregyháza).

Vägen föreslogs för UNECE augusti 2009 av Ungerns regering, vilket godkändes av UNECE i oktober 2009. Det beräknas träda i kraft ett år senare om det inte överklagas, vilket inte brukar göras.

Referenser

Noter 

Europavägar
Vägar i Ungern
Skaderekvisit

Ett skaderekvisit är ett författningskrav på att visst agerande ska innebära skada. Det förekommer bland annat inom straffrätten, där exempelvis en stöld måste innebära skada för brottsoffret, och i offentlighet- och sekretesslagen där ett sekretessbrott många gånger måste medföra en fara för skada.

Skaderekvisit är ett juridiskt begrepp relevant för Offentlighets- och sekretesslagen. Beroende på om detta rekvisit är uppfyllt eller ej avgör det ifall en allmän handling ska bedömas som sekretessbelagd eller offentlig. Det finns en åtskillnad mellan rakt och omvänt skaderekvisit, vilket anger ifall det är sekretess eller offentlighet som är huvudregel. 

Rakt skaderekvisit innebär att uppgifterna i en allmän handling som huvudregel är offentliga, så kallad svag sekretess. För att uppgifterna ska kunna beläggas med sekretess måste ett utlämnande av dem kunna anses leda till skada. Ett exempel när rakt skaderekvisit tillämpas är bland annat för uppgifter som hänför sig till förundersökningar i brottmål.

Omvänt skaderekvisit innebär att uppgifterna i en allmän handling som huvudregel är sekretessbelagda, så kallad stark sekretess. För att uppgifterna ska kunna lämnas ut måste det stå klart att utlämnandet inte kan anses leda till skada. Ett exempel när omvänt skaderekvisit tillämpas är för allmänna handlingar inom hälso- och sjukvården som gäller uppgifter om en enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden.

Absolut sekretess är den allra starkaste formen av sekretess. Uppgifter som omfattas av absolut sekretess är alltid sekretessbelagda, och får därmed inte lämnas ut oavsett om de kan orsaka skada eller ej. Således behöver inte någon skadeprövning göras och inget skaderekvisit vara uppfyllt. Ett exempel när absolut sekretess tillämpas är vid offentlig upphandling.

Noter 

Juridiska termer
Carl Siegel

Carl Ludwig Siegel, född 31 december 1896, död 4 april 1981, var en tysk matematiker som specialiserade sig på talteori.

Tidigt liv och utbildning
Siegel påbörjade studier i matematik, astronomi och fysik vid Humboldt-Universität zu Berlin 1915, där han bland annat hade Max Planck och Ferdinand Georg Frobenius som lärare.

1917 kallades han in till den tyska armén och var tvungen att avbryta sina studier. Efter första världskrigets slut började han studera vid Göttingens universitet, där han under Edmund Landaus ledning avlade doktorsexamen 1920. Han stannade ett tag i Göttingen som forskningassistent, det var under denna tid han publicerade många av sina banbrytande resultat.

Karriär
Siegel blev 1922 professor vid Johann Wolfgang Goethe-Universität. 1938 återvände han till Göttingen men emigrerade 1940 till USA via Norge. I USA arbetade han vid Institute for Advanced Study på Princeton University. Några år efter andra världskrigets slut återvände han till Göttingen, där han 1951 fick en tjänst som professor som han höll fram till sin pensionering 1959.

Siegel arbetade med talteori, diofantiska ekvationer och celest mekanik. Bland annat är Siegels lemma och Thue-Siegel-Roths sats uppkallade efter honom.

Siegel invaldes 1956 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien. 1978 tilldelades han Wolfpriset i matematik.

Se även
 Siegeloperator
 Siegels G-funktion
 Siegels paraboliska delgrupp
 Siegels övre halvplan
 Siegel–Weils formel
 Siegel–Walfiszs sats

Källor

Carl Ludwig Siegel vid MacTutor History of Mathematics archive.

Tyska matematiker
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1896
Avlidna 1981
Talteoretiker
Wolfpristagare i matematik
Matematiker under 1900-talet
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid universitetet i Frankfurt am Main
Peter Esch Raaschou

Peter Esch Raaschou, född 4 oktober 1883 i Köpenhamn, död 30 maj 1971, var en dansk kemiingenjör. 

Raaschou blev civilingenjör 1905 (dansk cand.polyt.-examen). Han var 1913‑1954 professor i teknisk kemi vid Polyteknisk Læreanstalt (Danmarks Tekniske Höjskole) i Köpenhamn. Han invaldes 1943 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien i Stockholm.

Källor
 
Kraks Blå Bog 1957

Danska professorer
Danska kemiingenjörer
Personer verksamma vid Danmarks Tekniske Universitet
Personer från Köpenhamn
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1883
Avlidna 1971
Boxholms köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Boxholms köping. För orten se Boxholm, för dagens kommun, se Boxholms kommun.

Boxholms köping var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik

5 augusti 1904 inrättades Boxholms municipalsamhälle i Ekeby landskommun och Åsbo landskommun. 1947 bildades Boxholms köping dit förutom municipalsamhället hela Ekeby landskommun fördes.

1971 uppgick köpingen i den nybildade Boxholms kommun.

Köpingen tillhörde Ekeby församling.

Kommunvapen
Blasonering: Sköld kvadrerad: 1. och 4. i fält av guld en halv upprest, röd bock med blå beväring; 2. och 3. i rött fält ett järnmärke av guld.

Vapnet fastställdes på 1940-talet för Boxholms köping. Bockarna (som givit upphov till ortnamnet)  kommer från ätten Stenbocks vapen, medan järnmärkena syftar på bruksverksamheten. Vid kommunbildningen 1971 övertogs vapnet av Boxholms kommun.

Geografi
Boxholms köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 116,56 km², varav 111,43 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 79,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1946–1966

Anmärkningar

Referenser

Indelningar i Boxholms kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Jean Leray

Jean Leray, född 7 november 1906, död 10 november 1998, var en fransk matematiker verksam inom partiella differentialekvationer och algebraisk topologi.

Mellan 1926 och 1929 studerade Leray vid École Normale Supérieure och fick sin doktorsexamen 1933. Mellan 1938 och 1939 var han professor vid Nancys universitet. Han var inte medlem i Bourbakigruppen, men var nära vän med grundarna.
Hans huvudarbete inom topologi genomfördes när han var krigsfånge i Edelbach, Österrike, mellan 1940 och 1945. Han visade inte sin expertis inom differentialekvationer, då han fruktade att han skulle bli tvingad att göra krigsrelaterat arbete. Från Lerays arbete under denna kommer idéerna spektralsvit och kärve.

Leray var professor vid Universitetet i Paris mellan 1945 och 1947, sedan vid Collège de France fram till 1978. Han fick Malaxapriset 1938, Feltrinellipriset 1971, Wolfpriset i matematik 1979 och Lomonosovguldmedaljen 1988.

Referenser

Jean Leray vid MacTutor History of Mathematics archive.

Franska matematiker under 1900-talet
Topologer
Franska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Nancy
Personer verksamma vid Paris universitet
Personer verksamma vid Collège de France
Födda 1906
Avlidna 1998
Män
Personer från Nantes
Wolfpristagare i matematik
Alumner från École normale supérieure
Finspångs köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Finspångs köping. För orten se Finspång, för dagens kommun, se Finspångs kommun.

Finspångs köping var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik

Finspångs köping bildades 1942 genom en ombildning av Risinge landskommun. 1971 uppgick köpingen i den nybildade Finspångs kommun.

Köpingen hörde till Risinge församling.

Kommunvapen
Blasonering: Sköld delad av rött, vari ett järnmärke av guld, och silver, vari fem kopplade röda, genomgående spetsrutor, den mellersta belagd med tre stolpvis ordnade liljor av guld.

Vapnet, som föreslogs av Riksheraldikerämbetet, fastställdes av Kunglig Majestät år 1944. Järnhanteringens symbol är kombinerad med ätten De Geers vapen. Efter kommunbildningen registrerades vapnet i Patent- och registreringsverket år 1974.

Geografi
Finspångs köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 368,85 km², varav 314,48 km² land.

Tätorter i köpingen 1960

Tätortsgraden i köpingen var den 1 november 1960 83,5 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942–1966

Referenser

Indelningar i Finspångs kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Finspång
Linköpings stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Linköpings stad. För orten se Linköping, för dagens kommun, se Linköpings kommun.

Linköpings stad var en stad och kommun i Östergötlands län. Centralort var Linköping och kommunkod 1952–70 var 0580.

Administrativ historik

Linköping har gamla anor, och antas ha tillkommit tidigt, genom att tingsplatsen flyttats från Stånga till nuvarande Linköpings plats. Äldsta delarna av Sankt Lars kyrka härrör från början av 1100-talet, och 1120 omnämns Linköping som biskopssäte i Florensdokumentet. De äldsta delarna av domkyrkan, som förefaller byggd kort innan finns ännu under den nuvarande gotiska domkyrkan. Under 1100-talet är dock bebyggelsen tämligen sparsam. 1287 anläggs ett Franciskanerkloster i staden, och i slutet av 1200-talet omtalas även en årlig marknad i Linköping.

Det finns inget bevarat dokument som med absolut säkerhet anger när Linköping fick sina stadsprivilegier utfärdade, då privilegiebrevet sannolikt brann upp vid en stadsbrand på 1540-talet. Det som pekar på att det var år 1287 är grundandet av Franciskanerklostret, vilket anlades på kunglig mark.

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) från och med den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Staden inkorporerade 1911 Sankt Lars landskommun, som omfattade delar av stadsbebyggelsen. 1963 inkorporerades Landeryds landskommun och 1967 Kärna landskommun. 1971 gick staden upp i den då nybildade Linköpings kommun.

Linköpings stad hade en egen jurisdiktion (rådhusrätt) som förstatligades 1965 och uppgick 1971 i Linköpings tingsrätt.

Linköpings domkyrkoförsamling var från början stadens stadsförsamling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0461 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950, vilket innebär att den också används för Sankt Lars socken.

Stadsvapnet

Blasonering: I blått fält ett lejonansikte av guld med röd beväring.

Vapenbilden i Linköpings kommunvapen härstammar från stadens äldsta sigill från slutet av 1200-talet och vapnet fastställdes av Kungl. maj:t 1946. Efter den nya kommunens tillkomst registrerades vapnet av denna hos PRV år 1974.

Befolkningsutveckling

Geografi
Linköpings stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 63,92 km², varav 60,97 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Linköpings stad fanns tätorten Linköping, som hade 64 300 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 98,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Se även
Linköpings kommun
Linköpings konvent
Lista över borgmästare i Linköping

Noter 

Indelningar i Linköpings kommun
 
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Mjölby stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Mjölby stad. För orten se Mjölby, för dagens kommun, se Mjölby kommun.

Mjölby stad var en tidigare kommun i Östergötlands län. Centralort var Mjölby.

Administrativ historik
I Mjölby landskommun inrättades enligt beslut den 29 september 1889 Mjölby municipalsamhälle. Den 1 januari 1920 (enligt beslut den 31 december 1919) bildades Mjölby stad genom en ombildning av Mjölby landskommun.

Staden inkorporerade vid kommunreformen 1952 Högby landskommun.

1 januari 1971 uppgick Mjölby stad i den nybildade Mjölby kommun.

Judiciell tillhörighet
I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan låg fortsatt under landsrätt i Vifolka, Valkebo och Gullbergs domsaga och Vifolka tingslag. 1924 bildades Mjölby domsaga och dess tingslag, från 1939 kallad Folkungabygdens domsaga, vilken staden fördes till.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde staden till Mjölby församling. 1 januari 1952 tillkom Högby församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0465 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950, vilket innebär att även Mjölby socken ingår.

Stadsvapnet
Blasonering: I rött en balkvis ställd ström, åtföljd av två kvarnhjul, allt av guld.

Vapnet fastställdes 1922 för den då nya staden Mjölby. Efter kommunbildningen 1971 återanvändes den namngivande enhetens vapen oförändrat för den nya kommunen och registrerades i PRV år 1978.

Geografi
Mjölby stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 92,76 km², varav 92,13 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Mjölby stad fanns tätorten Mjölby, som hade 9 154 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 85,9 procent.

Näringsliv
Vid folkräkningen den 31 december 1950 var kommunens befolknings huvudnäring uppdelad på följande sätt:
43,8 procent av befolkningen levde av industri och hantverk
15,4 procent av samfärdsel
15,3 procent av jordbruk med binäringar
14,9 procent av handel
6,9 procent av offentliga tjänster m.m.
2,2 procent av husligt arbete
1,5 procent av ospecificerad verksamhet.

Av den förvärvsarbetande befolkningen jobbade bland annat 13,3 procent med samfärdsel, 10,3 procent med metallindustri och 10,1 procent med "träindustri m.m.". 167 av förvärvsarbetarna (4,3 procent) hade sin arbetsplats utanför staden.

Politik

Mandatfördelning i valen 1920–1966

Källor

Indelningar i Mjölby kommun
Städer i Sverige
Mjölby
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län