kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karl-David Sundberg

Karl-David Sundberg, född 5 mars 1942, är en svensk företagare, mest känd för att han genom sitt bolag INEXA Profil tog över verksamheten i Ovako Steel i Luleå. Sundberg var också med och grundade bryggeriet och bränneriet The Nils Oscar Company samt Tärnö slott utanför Nyköping. År 2020 sålde Sundberg-familjen Nils Oscar AB till en grupp investerare i Sörmland.

Inexa Steel AB:s historia 

SSAB (Svenskt Stål AB) överlät i september 1988 dotterbolaget SSAB Profiler AB (hädanefter kallat Profilbolaget) med verksamhet i Borlänge och Luleå till Ovako Steel AB. År 1990 beslöt Ovako-koncernen att flytta Profilbolagets verksamhet i Borlänge till Luleå. 

Profilbolaget hade under början av 1990-talet stora ekonomiska problem, och man sökte genomföra en rekonstruktion av bolaget. Till slut bestämde man sig för att låta Sundberg, som bland annat tidigare varit verkställande direktören i SKF Steel AB, köpa bolaget. Sundberg förvärvade, genom det av honom helägda Inexa Steel AB i maj 1992 från Ovako Steel AB samtliga aktier i Profilbolaget. Därefter överläts Profilbolagets samtliga tillgångar till Inexa Steel AB:s dotterbolag Inexa Profil AB .

INEXA Profil sattes 17 september 2001 i konkurs och ca 330 stålarbetare miste sina arbeten och gick dessutom miste om lön och innestående semesterdagar. Detta trots att Karl-David Sundberg gjort hundratals miljoner i vinst.

Kontrovers 
Karl-David Sundberg gjorde sig känd genom den så kallade INEXA-skandalen i Luleå. Under det tidiga 90-talet fick han köpa företagen INEXA Profil för 1 (en) krona men fick samtidigt ett kapitaltillskott på 500 miljoner SEK av den tidigare ägaren för att i akt och mening att trygga produktion och arbetstillfällen. I media avslöjades senare att samma belopp (500 miljoner SEK) metodiskt överförts till Sundbergs övriga bolag. Slutligen försattes INEXA Profil 2001 i konkurs och över 300 stålarbetare miste sina arbeten. Det hela väckte stor uppmärksamhet i Norrbotten.

Referenser

Källor 
 
 
 
 
 http://minerals.usgs.gov/minerals/pubs/country/2001/swmyb01.pdf

Födda 1942
Personer inom Sveriges näringsliv
Män
Levande personer
Alf Clausen

Alf Clausen, född 28 mars 1941 i Minneapolis, Minnesota, är en amerikansk kompositör av film- och TV-musik. Han är mest känd för att ha gjort musiken till ett flertal avsnitt av den tecknade komediserien Simpsons, för vilken han stått som ensam kompositör sedan 1992. Clausen har skrivit eller arrangerat musik till mer än 30 filmer och TV-program, bland annat Par i brott, Den nakna pistolen, Alf och Fira med Ferris.

Biografi
Clausen föddes i Minneapolis i Minnesota, men växte upp i Jamestown i North Dakota. Han utbildade sig på North Dakota State University, University of Wisconsin-Madison och Berklee College of Music i Boston, där han tog examen i arrangemang och komposition. Hans första arbete inom musiken var som valthornist och basist, och senare som instruktör på Berklee.

Han har komponerat musik för många TV-serier och filmer, bland annat Par i brott, (för vilken han fick sex Emmynomineringar), Simpsons (för vilken han hittills fått två Emmys, tre Annie Awards, tre International Monitor Awards, arton Emmynomineringar och tre Annienomineringar), Bette, The Critic, Alf, Christine Cromwell, Dads, Double Agent, Fame, Harry, Lime Street, My First Love, Murder In Three Acts, Police Story, She Knows Too Much, Stranded och Wizards & Warriors 

Bland filmerna kan nämnas Half-Baked och Number One With a Bullet. Bland filmer där han har samarbetat med andra kompositörer kan nämnas Nu flyger vi ännu högre, The Beastmaster, Fira med Ferris, Dragnet, Into the Night, Micki + Maude, Se upp, farsan är lös!, Den nakna pistolen, Splash, Drömtjejen och Wise Guys. Han har också varit chefsdirigent, kompositör och arrangör för några varietéprogram, till exempel The Donny & Marie Show, Mary och The Mary Tyler Moore Hour.

Bland framgångsrika cd-skivor (där han står som låtskrivare, dirigent och producent) finns Songs in the Key of Springfield, Go Simpsonic with The Simpsons och The Simpsons: Testify. 2005 kom Swing Can Really Hang You Up The Most, med hans eget band, Alf Clausen Jazz Orchestra. 

Senare kom han att skriva musiken till ''Rita & Runts parodisånger i avsnittet "Les Miseranimals".  
 
Clausens musik och arrangemang har använts av många artister och reklammakare. Bland annat finns den representerad på Universal Studios Tram Tour 2000. Han har även komponerat för musiker som Buddy Rich, Thad Jones, Mel Lewis, Ray Charles, Woody Herman, Stan Kenton och Denny Christianson. Han är medlem i AFM, ASCAP, ATAS, IAJE, NARAS, Society of Composer & Lyricists (före detta vice chef och medlem i Board of Directors), Songwriters Guild, SAG, Who's Who In The West, Who's Who In California, och Who's Who In Entertainment.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 
Alf Clausens officiella webbplats
Alf Clausen Online Music Scholarship

Födda 1941
Amerikanska filmmusikkompositörer
Simpsons
Män
Levande personer
Personer från Minneapolis
Musiker från North Dakota
Musiker från Minnesota
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Alumner från North Dakota State University
Katherine Bailess

Katherine Bailess, född 24 april 1980 i Vicksburg i Mississippi, är en amerikansk skådespelare. Bailess är mest känd för sin roll som Erica Marsh i TV-serien One Tree Hill. Hon har även varit med i filmen Bring It On Again.

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Födda 1980
Levande personer
Personer från Warren County, Mississippi
Skådespelare från Mississippi
Marcia Mitzman Gaven

Marcia Mitzman Gaven, född 28 februari 1959 i New York i New York, är en skådespelare som gjorde rösterna till Maude Flanders, Helen Lovejoy, Elizabeth Hoover och några andra i den amerikanska, tecknade komediserien Simpsons, mellan 1999 och 2002, då Maggie Roswell återvände efter ett gräl om lönen.

Hon har även haft gästroller i TV-serier som Glamour, Beverly Hills, Frasier, Babylon 5, The Drew Carey Show och Ellen. Hon medverkade i den första uppsättningen av Chess på Broadway, och 1993 nominerades hon till en Tony Award för bästa skådespelerska (biroll – musikal) för hennes porträtt av Mrs. Walker i Broadwayproduktionen av The Who's Tommy.

I juni 1996 gifte hon sig med filmklipparen Seth Gaven (Creative Director på filmmarknadsföringsbolaget A.V. Squad). De har två barn.

Externa länkar
 
Marcia Mitzman Gaven på TV.com

Källor

Födda 1959
Amerikanska röstskådespelare
Simpsons
Kvinnor
Levande personer
Abraham Beame

Abraham David "Abe" Beame, född 20 mars 1906 i London i Storbritannien, död 10 februari 2001 i New York i New York, var en amerikansk politiker (demokrat) som var borgmästare i New York från 1974 till 1977. Han var borgmästare i staden under en period på 1970-talet när staden genomlevde en budgetkris som var så allvarlig att staden stod på randen till konkurs.
 
Beame är också känd som New Yorks förste judiske borgmästare.

Uppväxt och karriär
Beame var den förste borgmästaren i New York som var troende jude. (Den tidigare borgmästaren Fiorello H. La Guardia (1934–1945) hade judiskt påbrå på sin mors sida men tillhörde Episkopalkyrkan.) Beame föddes i London och växte upp på Lower East Side i New York. Han var stadens budgetchef (city budget director) 1952–1961. Han var demokrat och valdes till två perioder som stadscontroller (city comptroller) 1961 och 1969. Han nominerades till borgmästare 1965 för demokraterna men besegrades av den republikanske kandidaten  John Lindsay.

Beame hade som politiker kommit fram genom en av de politiska "maskinerna", sprungen ur Brooklyn-falangen av den reguljära demokratiska partiorganisationen (Brooklyns motsvarighet till Manhattans Tammany Hall) till skillnad från de "reform"-demokrater som blev politiskt aktiva i New York på 1950-talet.

Utmaningar som borgmästare

Sedan han besegrade delstatssenatorn John Marchi i borgmästarvalet 1973, fick Beame ta hand om den värsta budgetkrisen i stadens historia och fick ägna större delen av sin tid som borgmästare för att försöka undvika konkurs. Han avskedade stora grupper av stadens anställda, fryste lönerna och rekonstruerade budgeten, men det var ändå inte tillräckligt förrän stöd kunde skjutas till från nya delstatliga program och medel från federal nivå. Han var också borgmästare under den kris som det stora strömavbrottet i staden i juli 1977 ledde till.

Efter fyra tumultartade år som borgmästare sökte han stöd för att bli omvald 1977 (en kort tid efter strömavbrottet 1977, som var en av de mest kaotiska händelserna i staden New Yorks historia) och kom trea i demokraternas primärval, efter federala representanthusledamoten Edward I. Koch och delstatsministern (secretary of state) Mario M. Cuomo. Beame fick dock fler röster i primärvalet än den före detta kongressledamoten Bella Abzug, kongressledamoten Herman Badillo och Manhattans stadsdelspresident Percy Sutton.

När han lämnade posten som borgmästare 1977, hade stadens budget gått från ett underskott på 1,5 miljarder $ till ett överskott på 200 miljoner $.

Beame var väldigt kort, bara five feet, two inches tall. Han avled 2001 vid 94 års ålder till följd av komplikationer vid hjärtkirurgi.

Referenser

Externa länkar
Official Beame Collection: LaGuardia Community College/CUNY
Remarks at the Funeral Service for Mayor Abraham Beame by Rudolph W. Giuliani
Obituary: Abe Beame, 1907-2001
New York City's first Jewish mayor
Oral history

Borgmästare i New York
Födda 1906
Män
Avlidna 2001
Tidsam

Tidsam är Sveriges största tidskriftsdistributör med cirka 400 titlar i sitt sortiment och cirka 8000 återförsäljare runt om i landet. Tidsams sortiment innehåller många starka och kända varumärken som Amelia, Plaza Interiör, Elle, King, Hänt Extra, Bilsport, Illustrerad Vetenskap och Kalle Anka & C:o. Tidskrifter är en stor del av tidningskategorin och Tidsam är en stor aktör inom handeln med en omsättning på cirka 2 miljarder SEK i konsumentledet. Tidsams huvudkontor är beläget i Liljeholmen, Stockholm och Tidsams distribunal, som distribuerar ca 2 miljoner tidningar per vecka, ligger i Värnamo.

Tidsam AB ägs av Aller media, Bonnier Tidskrifter, Egmont Tidskrifter och Förlags AB Albinsson & Sjöberg.  Företaget har en monopolliknande ställning för tidskriftsdistribution och har kritiserats för att utnyttja den för att gynna sina ägarförlag.

Källor

Externa länkar
Tidsam.se

Svenska medieföretag
Statister

Statister kaqn avse:

Statister – för skådespelarsysslan, se Statist
Statister (bok) – en bok av Jan Fridegård
Christoph Gudermann

Christoph Gudermann, född 25 mars 1798, död 25 september 1852, var en tysk matematiker. Gudermann var son till en skollärare, en karriär även han skulle komma att ta. Efter studier i Göttingen under Carl Friedrich Gauss började han sin lärarkarriär i Kleve innan han flyttade till Münster. I Münster undervisade Gudermann i en kurs i elliptiska funktioner, som var den första av sitt slag. En av eleverna var Karl Weierstrass, som blev mycket influerad av kursen.

Hans forskning inom sfärisk geometri och speciella funktioner fokuserade mycket på specialfall, så hans arbete blev inte lika uppmärksammat som de arbeten som behandlade mer generella fall.

Tyska matematiker
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Vienenburg
Födda 1798
Avlidna 1852
Män
Alumner från Göttingens universitet
John Lindsay

John Vliet Lindsay, född 24 november 1921 i New York i New York, död 19 december 2000 i Hilton Head Island i South Carolina, var en amerikansk politiker som var ledamot av representanthuset 1959–1965 och borgmästare i New York 1966–1973.

Biografi
Lindsay växte upp på West End Avenue i New York. Han studerade juridik vid Yale University, där han tog examen 1948. Han blev ledamot av advokatsamfundet 1949 och jobbade som jurist i fem år innan han på allvar engagerade sig i politiken.

Från början var han republikan, när han omvaldes till borgmästare 1969 stöddes han däremot bara av det regionala Liberala partiet och lyckades bli omvald för att han kunde samla en relativ majoritet av väljarna bakom sig. Inför presidentvalet 1972 sökte han stöd för en presidentkandidatur genom Demokratiska partiet men hade inget stort stöd utan drog sig ur tidigt i primärvalsperioden. Han sökte inte omval som borgmästare i valet 1972, trots att det på den tiden var tillåtet att väljas till en tredje period.

Referenser

Externa länkar

Borgmästare i New York
Födda 1921
Män
Avlidna 2000
Alumner från Yale Law School
Liberala partiet i New York

Liberala partiet i New York, Liberal Party of New York, är ett vilande politiskt parti i USA som bara har varit aktivt i delstaten New York. Dess politiska plattform är huvudsakligen vänster. 

Partiet bildades 1944 av George Counts som ett alternativ till American Labor Party, som antogs vara infiltrerat av kommunister. Partiet hade från början en förhoppning att bli ett nationellt parti, med den tidigare republikanske presidentkandidaten Wendell Willkie som ledare och som kandidat till borgmästarposten i New York 1945, men Willkie dog oväntat redan 1944. 

Partiet stödde demokraten Franklin D. Roosevelt i presidentvalet 1944 och demokraten Harry S. Truman i presidentvalet 1948. Partiet utvecklade snart en strategi att stödja kandidater från andra partier som låg närmast deras egna åsikter, oavsett vilket parti kandidaten tillhörde. På så sätt hoppades man kunna påverka de stora partiernas val av kandidater. Oftast stödde man demokrater, men partiet har också stött republikaner som John Lindsay och Rudy Giuliani när de har kandiderat för att bli borgmästare i New York. Lindsay omvaldes 1969 utan stöd av Republikanska partiet men med Liberala partiets stöd.

Efter 1980 har partiet i förlorat sitt inflytande, även om det ibland har stött kandidater som har vunnit sina val, exempelvis Hillary Clinton när hon kandiderade till den federala senaten 2000. Partiet förlorade sin automatiska plats på valsedlarna efter ett väldigt dåligt val 2002. Det har i princip upphört med sin verksamhet sedan dess.

Partiets symbol var Liberty Bell.

Referenser

Liberala partier i USA
Regionala politiska partier i USA
Politiska partier bildade 1944
Politik i New York
Fabbes BBS

Fabbes BBS är en KOM-baserad BBS som ägs och drivs av Fabian Norlin sedan den öppnade officiellt den 12 november 1993. I dokumentärfilmen BBS – nätet innan webben firas 23-årsjubileum och Norlin ställer sig frågan "Är min BBS den mest långlivade BBS:en i Sverige?" utan svar. Fabbes BBS körs på en Amiga 4000 med BBS-programmet NiKom.

Fabbes BBS var också ansluten till Fidonet. Fokus på BBS:en har varit diskussionsareorna ("mötena"), onlinespelen samt de sociala sammankomster, vanligtvis fester i olika delar av Sverige som organiserats på BBS:en. 

1995 öppnades en tredje modem-nod för uppringande användare men tre år senare återstod endast en. I mitten av 1990-talet blev BBS:en även tillgänglig via telnet-förbindelser över Internet, vilket bidrog till att aktiviteten inte dog ut när många BBS:er lades ned i slutet av 90-talet. I september 1998 rapporterades 256 inloggningar per dygn, 2006 var motsvarande siffra mindre än 15.

Källor

Externa länkar 
 Fabbes BBS officiella webbplats
 Telnetlänk direkt till BBSen
 BBS – nätet innan webben Dokumentärfilm där Fabian Norlin pratar om Fabbes BBS

Bulletin board systems
Svenska communityn
Portal: Internet i Sverige
Blåshål (geologi)

Ett blåshål är ett geologiskt naturfenomen som finns i en del såväl öppna som slutna  grottor i form av en liten öppning i grottans tak. Blåshål finns såväl i havsgrottor som landgrottor.

Havsvarianten

Här syftar blåshål på öppningar där vatten passerar ut.

Dessa blåshål finns i öppna havsgrottor på klippstränder nära strandkanten där små naturliga tunnlar leder från grottans öppning inåt land. När en våg i tillräcklig styrka slår in i grottan pressas vattnet inåt längs väggarna och forsar även in i tunnlarna. Genom det ökande trycket pressas vattnet även uppåt och kastas genom blåshålet högt upp i luften likt en gejser. Dessa blåshål utsätts för ständig erosion och därmed kommer med tiden den spektakulära effekten att minska. 

Det troligen största havsblåshålet i världen är Kiama blowhole eller Khanterintee och finns nära Kiama i New South Wales i Australien. Här kan vattenpelarna från blåshålet nå en höjd av cirka 10 meter.

Landvarianten

Här syftar blåshål på öppningar där luft passerar in och ut.

Dessa blåshål finns i slutna större landgrottor där tryckskillnaderna mellan luften utanför och innanför öppningen leder till att luften sugs in i grottan eller pressas ut. När luften utanför är svalare än luften innanför sugs luften in och omvänd när luften innanför är svalare pressas luften ut. Beroende på grottans storlek skapar luftpassagen starka blåsljud. 

Det troligen mest kända blåshålet i världen är Wupatki Pueblo blowhole och finns nära Flagstaff i Arizona i USA. Här kan vindarna i blåshålet nå en hastighet av cirka 14 meter/sekund.

Referenser

Externa länkar
 Principiell beskrivning av ett blåshål
 Om Kiama blowhole
 Om Wupatki Pueblo blowhole

Geologiska naturfenomen
Hydrogeologi
Speleologi
Olaga tvång

Olaga tvång är i Sverige ett brott enligt . 

Den straffbelagda gärningen består i första hand i att genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvinga någon annan att göra, tåla eller underlåta något.

Straffet för olaga tvång av normalgraden är böter eller fängelse i högst två år. Om brottet är grovt är straffet fängelse i lägst nio månader och högst sex år. Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas om gärningen innefattat våld av allvarligt slag, hot som förstärkts med hjälp av vapen, sprängämne eller vapenattrapp eller om gärningen annars har varit av särskild hänsynslös eller farlig art.

En grupp polismän i en polisbuss har, utan att laga grund förelegat, med våld tvingat en person att åka med i polisbussen från Stockholms centrum till Skeppsholmen. Såväl bussföraren som en av de övriga polismännen har fällts till ansvar för olaga tvång av Högsta domstolen att utge 100 dagsböter å 50 kronor.

En person tvingade till sig en bil genom att hota föraren med att sparka honom, om denne inte lämnade bilen. Handlandet bedömdes av Svea hovrätt som olaga tvång och tillgrepp av fortskaffningsmedel, vilka brott inte var grova.

Bestämmelsen omfattar även fall där någon utövar tvång genom att hota att åtala eller ange någon för brott eller att lämna menligt meddelande om någon, förutsatt att tvånget är otillbörligt.

Polismän som genom misshandel försökt få misstänkt att erkänna har av Högsta domstolen dömts för försök till grovt olaga tvång till fängelse fyra månader. Straffet hade sannolikt blivit strängare om inte polismännen samtidigt hotades av avsked.

Referenser

Hotbrott
Tollundmannen

Tollundmannen är ett så kallat mosslik som påträffades vid torvgrävning i en mosse vid Bjældskovdal i Jylland den 8 maj 1950. När kroppen hittades, antogs först att det var frågan om ett lik efter ett mord i modern tid, men snart klarlades att det var fråga om ett fall för arkeologer. Mannen dödades genom hängning, och snaran om halsen finns fortfarande bevarad. Avrättningen skedde omkring 400 före Kristus. En kol-14 analys har fastställt tidpunkten till mellan 405 och 384 f.Kr.

Tolv år tidigare hade Ellingkvinnan påträffats i samma torvmosse.

Tollundmannen blev 30–40 år. Hans hår är kortklippt och rödfärgat; färgen är en missfärgning av mossvattnet. Ett röntgenfoto av kroppen direkt efter upptagningen ur mossen visar att alla inre organ var bevarade. Magsäckens och tarmarnas innehåll avslöjar att den sista måltiden, intagen 12–24 timmar före döden, bestod av gröt eller välling. Sår på de välbevarade fötternas fotsulor visade att mannen brukade gå barfota.

Tollundmannen kan i dag beskådas på Silkeborg Museum på Silkeborg Hovedgård i Jylland.

Källor

Externa länkar 

Danmarks förhistoria
1950 i Danmark
Fornfynd i Danmark
Fornfynd från järnåldern
Vetenskapsåret 1950
Silkeborgs kommun
Mosslik
Peleng

Peleng kan syfta på:

Peleng (Indonesien) – en ö öster om Sulawesi
Peleng (optik) – en serie vidvinkliga kameraobjektiv av fiskögetyp (fisheye) 
Peleng (häst) – en tävlingshäst samt avelshäst 1978–2002

uk:Пеленг
Grauballemannen

Grauballemannen är ett mosslik från Jylland, Danmark.

Liket påträffades i Nebel mosse vid Silkeborg under torvgrävning 1952. Kroppen, som är mycket välbevarad, är något deformerad på grund av jordtrycket. Mannen var vid sin död omkring 30 år gammal och han hade en längd på 175 cm. Han har blivit dödad med ett snitt genom halsen från öra till öra.

En datering av liket genom så kallad C14-datering visar att mannen dött under perioden 375–255 f.Kr. Det röda håret är inte någon naturlig färg utan ett resultat av mossvattnets missfärgning.

Grauballemannen ligger i dag på Moesgård Museum nära Århus i Danmark.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Danmarks förhistoria
1952 i Danmark
Fornfynd i Danmark
Fornfynd från järnåldern
Vetenskapsåret 1952
Silkeborgs kommun
Mosslik
Gąbin

Gąbin  är en stad i den södra delen av distriktet Powiat płocki i Masoviens vojvodskap i Polen. Gąbin fick stadsrättigeter omkring år 1322.

Referenser 

Städer i Masoviens vojvodskap
Peleng (optik)

Peleng är en serie kameraobjektiv; vidvinkelobjektiv av fiskögetyp (fisheye) från den vitryska tillverkaren BelOMO.
Peleng 3.5/8A är ett 8 mm cirkulärt fiskögeobjektiv, vilket innebär att det har bildvinkeln 180 grader i alla riktningar. Objektivet har anpassats för civilt bruk och finns med fattningar som passar de vanligaste spegelreflex-systemkamerorna (SLR).
Peleng 17 mm f2.8 är ett fiskögeobjektiv med 180 graders bildvinkel i bildrutans diagonaler ("full frame").

Objektiv
Lateral flapp

Lateral flapp är en familj konsonantljud som används i vissa talade språk. Det finnas fyra olika bevisade eller påstådda varianter som används i världen:
 Alveolar lateral flapp  som är vanlig
 Retroflex lateral flapp  som finns i språken pashto och iwaidja
 Palatal lateral flapp  som kanske förekommer i iwaidja
 Velar lateral flapp  förekommer allofoniskt i Melpa och vissa andra språk från Nya Guinea

Referenser 

Fonetik
Peleng (Indonesien)

Peleng (Pulau Peleng) är en ö öster om Sulawesi i Indonesien med en yta på 2406 km², belägen mellan Bandasjön och Molucksjön. De största städerna på ön är Basiano och Bonganang. Peleng är den största av Banggaiöarna.

Indonesiens öar
Tjernjachovsk

Tjernjachovsk (fram till 1945 Insterburg) ryska: Черняховск; tyska: Insterburg; litauiska: Įsrūtis; polska: Wystruć) är en stad i centrala Kaliningrad oblast i Ryssland, vid floderna Instrutj och Angrapas sammanflöde i Pregolja. Folkmängden uppgår till cirka 38 000 invånare.

Historia
Tyska orden grundlade borgen Insterburg år 1336. En bosättning växte senare fram runt borgen och orten fick stadsrättigheter den 10 oktober 1583. Insterburg blev 1525 en del av hertigdömet Preussen och senare provinsen Östpreussen inom kungariket Preussen. Staden blev en del av Tyska riket 1871 under Tysklands enande. 

Under andra världskriget bombades Insterburg svårt av brittiska flygvapnet den 27 juli 1944. Staden stormades av Röda armén den 21 januari 1945. Insterburg blev efter kriget överfört från Tyskland till Sovjetunionen, i enlighet med Potsdamkonferensen. Dess tyska befolkning blev antingen evakuerad eller utvisad, och ersattes med ryssar. År 1946 ändrades namnet från Insterburg till Tjernjachovsk, efter den sovjetiske generalen Ivan Tjernjachovskij.

Kända personer med anknytning till orten
Carl Friedrich Wilhelm Jordan (1819–1904), författare och politiker
Kurt Kuhlmey (1913–1993), generalmajor i Bundeswehr

Källor

Noter

Orter i Kaliningrad oblast