kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Teräsbetoni

Teräsbetoni är ett finskt heavy metal-band som sjunger på finska. Bandet grundades år 2002 i Tammerfors. Alla medlemmar är hemmahörande från Birkaland. Teräsbetoni betyder "armerad betong".

Till skillnad från större delen av den finländska (och europeiska) hårdrockscenen, som domineras av power och extrem metal, spelar Teräsbetoni mera klassisk heavy metal. De har speciellt uppmärksammats för sina texter som glorifierar "metallens brödraskap" och heroiska, forna krigare. I detta avseende har inspirationen i huvudsak hämtats från Manowar. Det finns dock en rätt stor dos humor i lyriken, vilket hindrar den från att bli alltför banal.

Teräsbetonis Missä miehet ratsastaa ("Där männen rider") är Finlands bidrag till Eurovision Song Contest 2008, låten spelades den 20 maj i semifinalen och kvalade vidare till finalen som var 24 maj, där de kom 22:a av 25 bidrag.

Medlemmar 
 J. Ahola (Jarkko Kalevi Ahola) – sång, basgitarr 
 A. Järvinen (Arto Järvinen) – gitarr 
 V. Rantanen (Viljo Rantanen) – gitarr 
 J. Kuokkanen (Jari Kuokkanen) – trummor

Diskografi 
Studioalbum
 2005 – Metallitotuus ("Metallsanningen") 
 2006 – Vaadimme Metallia ("Vi kräver metall") 
 2008 – Myrskyntuoja ("Stormbringer")
 2010 – Maailma tarvitsee sankareita ("Världen behöver hjältar")

Singlar
 2005 – "Metallisydän"
 2005 – "Taivas lyö tulta"
 2005 – "Orjatar"
 2005 – "Vahva kuin metalli"
 2006 – "Älä mene metsään"
 2006 – "Viimeinen tuoppi"
 2008 – "Missä miehet ratsastaa"
 2008 – "Paha sanoo"
 2010 – "Maailma tarvitsee sankareita"
 2010 – "Uudestisyntynyt"
 2010 – "Metalliolut"

Samlingsalbum
 2012 – Tähtisarja - 30 suosikkia

Externa länkar 

Officiell webbplats

Finländska musikgrupper
Artister som representerat Finland i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2008
Finländska metalgrupper
Blidösundsbolaget

Blidösundsbolaget är ett svenskt rederi som driver färjetrafik i Stockholms norra skärgård med fartygen S/S Blidösund, M/S Sjögull, M/S Sjöbris, M/S Viggen, M/S Skraken, M/S Rex af Stockholm, M/S Sunnan, M/S Östan och M/S Silverö. Bolaget svarar även för driften av Waxholmsbolagets skärgårdsfartyg samt driver Ekerölinjen för Storstockholms lokaltrafik med bland andra M/S Lux.

Den 2 januari 2018 tog Transdev Sverige AB över som ägare av bolaget. Rederiet kvarstår med samma namn som dotterbolag i koncernen. 1 juni 2020 fusionerades Blidösundsbolaget med Utö rederi AB, också det ägt av Transdev.

Historik
År 1908 tog ett antal Blidöbor initiativ till att bilda ett nytt rederi i aktiebolagsform. Det kom till stånd 1910 och beställde ett fartyg hos Eriksbergs Mekaniska Verkstad i Göteborg till en kostnad av 132.000 kronor. S/S Blidösund seglade från Göteborg den 4 mars–7 mars 1911 och sattes därefter in i regelbunden trafik mellan Stockholm och Blidösund. Hon togs ur trafik 1960 efter flera förlustår.

Källor
Om Blidösundsbolaget på www.skargardsbatar.se

Noter

Externa länkar
Blidösundsbolagets webbplats
Kiukaiskulturen

Kiukaiskulturen är en kulturgrupp i Finland från yngre stenåldern som erhållit sitt namn efter ett stort antal boplatser i Kiukais i n. Eura i Satakunta. Kulturen som huvudsakligen är koncentrerad till Finland kusttrakterfrån Hälsinfors till Södra Österbotten, men har även satts i samband med fynd på Gotland, Åland och i Hälsingland (se nedan om Hedningahällan). Kiukaiskulturen är Finlands senneolitiska kultur och kan dateras till cirka 2400 - 1500 f.Kr. I sitt ursprung uppfattas kulturen som en sammansmältning av stridsyxekultur och kamkeramiska kulturen.

Kiukaiskulturen är orienterad  mot havet och hade kontakter andra kulturer runt Östersjön, vilket visas av importerade flintdolkar och skäror. Vid denna tid började de västliga kontakter som präglar den efterföljande bronsåldern. Rika fynd har hittats i Mynt i Esbo, Kärsämäki i S:t Marie och Raineåsen i Pörtom. Boplatsernas läge antyder, att man förutom fångst utnyttjat strandängarna till betesmarker.

Ekonomi 
Fångstekonomin var fortsatt viktigast och fisket kompletterades med säljakt. Boplatserna var kustbundna och benfynden på boplatserna domineras av ben av säl. Man har gjort fynd av stora nät som har daterats till cirka 1900 f.Kr. Näten har inte bara använts för fiske utan också för sälfångst.  

Pollenanalytiska undersökningar visar dock, att också jordbruket gjort sitt intåg. Jordbruket var ännu bara en binäring. Det har hittats skäror av flinta. malstenar och en typ av smaleggade yxor man tror har använts som hackor. Krummejslar som var vanliga i kamkeramisk kultur fortsatte att användas och enkla skafthålsyxor. Annars var nog skafthålsyxor ofta vapen och inte arbetsredskap. Skafthålsyxorna är av skandinavisk typ och ibland importerad och spred sig över Finland från söder eller sydost.

Keramik 
Keramiken karakteriseras av flatbottnade kärl med tvärsnoddsornamentik, gropar och kamornament i varierande kombination. Dekoren liknar kamkeramik men dekoren finns bara på kärlets övre delar vilket påminner om stridsyxkulturens keramik. Textilkeramik är också vanligt förekommande vilket på influenser från öst. Kulturen verkar ha lite kontakt med de som bodde i inlandet men utbyte av mejslar med Karelen har förekommit.

Hedningahällan 
På Hedningahällan i Hudiksvalls kommun finns en stenåldersboplats på en hög klippa. Platsen var under sen stenålder en ö vid kusten. Fynd av yxor av flera typer och keramik också av flera slag har hittats på platsen. Boplatsen är daterad till senneolitisk tid. Holger Arbman antog att keramiken var finsk Kiukaiskeramik,  men liksom annan samtida keramik på den norrländska kusten, kan den vara en lokal, inhemsk keramik. Benfynden visar att platsen var en jaktstation för säljägare. Hedningahällan undersöktes senast 1984.

Vidare läsning 

 C.F. Meinander, Die Kiukaiskultur, Finska fornminnesföreningens tidskrift 53, 1954.
 T. Edgren, Den förhistoriska tiden, Finlands historia 1, 1992.

Referenser 

Stenåldern
Arkeologiska kulturer
Finlands förhistoria
Sveriges förhistoria
Europa under 2000-talet f.Kr. (millennium)
Europa under 1000-talet f.Kr. (millennium)
Offerdalsskiffer

Offerdalsskiffer, eller finnsäterskiffer, är en  hård kvartsitskiffer, med kvarts, fältspat samt glimmer som huvudmineral. Den är blyertsgrå och förekommer i Jämtland i Offerdalsskollan. Skifferförekomsten sträcker sig i nord-sydlig riktning och täcker in bland annat Finnsäter, Landösjön och Lien.

Beskrivning
Offerdalsskiffern är en sedimentär, omvandlad, och tektoniskt deformerad bergart. För omkring 650 miljoner år sedan avsattes det sedimentära ursprungsmaterialet till Offerdalsskollan i en kontinental sänka. Under bildandet av den Kaledoniska bergskedjan förflyttades, deformerades och omvandlades sedimenten. Transportsträckan från det sedimentära avsättningsområdet (ursprungsområdet) till Offerdalsskollans nuvarande läge på urberget beräknas till mer än 100 kilometer. 
Den har en lätt vågformad yta både naturligt och efter klyvning. Stenen används som ytmaterial på fasader, golv och i trappor, men är också vanlig som gravvård.

Brytningen har tidigare skett i Lien  och väster om Anvågen. Den sker sedan 1949 av Skifferbolaget AB, numera ett dotterbolag till norska Minera Skifer, vid Finnsäter norr om Rönnöfors i Offerdals socken i Krokoms kommun.

Byggnadsverk
Taket till Rönnöfors kyrka, 1954
Van Abbemuseum i Eindhoven i Nederländerna, 2003
Copperhill Mountain Lodge i Åre
Vallentuna kulturhus
Djurgårdsbrons Sjökafé i Stockholm
Älvsjö torg i Stockholm
Stortorget i Östersund, 2010

Se även
Skifferbolaget

Källor

Noter

Externa länkar 
Bildarkivet – Jamtli

Bergarter med tillnamn
Jämtlands geografi
Krokoms kommuns geografi

Skiffer
Marija Aleksandrova

Marija Aleksandrovna Aleksandrova (ryska: Мари́я Алекса́ндровна Алекса́ндрова), född 20 juli 1978 i Moskva, är en rysk ballerina.

I juni 1997 vann Aleksandrova guldmedaljen vid Moscow International Ballet Competition. Vid denna balettävling dansade hon flera klassiska och moderna nummer. Vid första omgången dansade hon Gamsattis variation ur La Bayadère och Swanhilda i Coppélia. Under den andra omgången valde hon rollen Masha i Nötknäpparen, Esmeraldas solodans samt det moderna numret Tutu. Hon säkrade segern genom att framföra Odiles solodans ur Svansjön.

Senare samma år anställdes hon vid Bolsjojbaletten där hon tränades av Marina Semjonova och Tatiana Golikova. 2004 utnämndes hon till prima ballerina.

Externa länkar
 Bolsjojbaletten – Maria Alexandrova
 The Ballerina Gallery – Maria Alexandrova
 Maria Alexandrova som Myrtha i Giselle

Ryska ballerinor
Personer från Moskva
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor
Ryska balettdansare under 2000-talet
Bengt Rösiö

Per Bengt Magnus Rösiö, född 14 maj 1927 i Åmål, död 19 maj 2019, var en svensk författare och diplomat.

Biografi
Bengt Rösiö var son till distriktsveterinären i Åmål Birger Rösiö och Johanna (Jonita) Hedin, samt sonson till jordbruksreformatorn Per Rösiö. För allmänheten var Bengt Rösiö mest känd för att 1992-93 ha lett ensamutredningen på uppdrag av Utrikesdepartementet om Dag Hammarskjölds död 1961, vilket var den första nationella utredningen om fallet. Efter Hammarskjölds död har det cirkulerat många rykten och anklagelser som inte kunnat bevisas eller bemötas. Bengt Rösiös uppfattning skiljer sig från den utredning som FN lät göra omedelbart efter händelsen, då Rösiö menar att Hammarskjöld förmodligen avled i en olyckshändelse, medan FN:s utredare ansåg att fallet inte kunde lösas.

Uppdrag

Ambassadörsposter
1974-77 Saudiarabien, sidoackrediterad till Bahrain, Förenade Arabemiraten och Oman
1977-79 Pakistan, sidoackrediterad till Maldiverna
1979-81 Tjeckoslovakien
1981-85 Malaysia, sidoackrediterad till Burma
1990-92 Zaire, Centralafrikanska republiken, Tchad, Gabon, Kamerun, Ekvatorialguinea (placerad på UD i Stockholm)

Generalkonsulära poster
1969-71 Houston
1986-90 Montréal

Chargé d'affaires
1967-69 Sudan

Bibliografi

Böcker
De vita städerna (Bonniers 1967)
Diplomat i u-land (Bonniers 1968)
Malesh (Bonniers 1970)
Det ljuva liket (Rabén & Sjögren 1973)  
Paxx (Rabén & Sjögren 1973)   
Yrke: Diplomat (Norstedts 1988)  
Den svenska Kongobataljonen rediviva (1994)  
Ndola (Nerenius & Santérus 1996)   
Från Riyadh till Rangoon (CKM/Instant Books 1998)

Småskrifter
Åter till Afrika (1993)
Dagtingan och motvalls (2000)
Kongo (2001)  
Träl i paradis (2003)
Beskt, sötsurt och sint (2006) 
I huvet på en gammal gubbe (2010, egenutgiven)

Referenser

 

Män
Födda 1927
Avlidna 2019
Sveriges generalkonsuler i Houston
Sveriges generalkonsuler i Montréal
Sveriges ambassadörer i Saudiarabien
Sveriges ambassadörer i Bahrain
Sveriges ambassadörer i Förenade arabemiraten
Sveriges ambassadörer i Oman
Sveriges ambassadörer i Pakistan
Sveriges ambassadörer i Maldiverna
Sveriges ambassadörer i Tjeckoslovakien
Sveriges ambassadörer i Malaysia
Sveriges ambassadörer i Myanmar
Sveriges ambassadörer i Kongo-Kinshasa
Sveriges ambassadörer i Centralafrikanska republiken
Sveriges ambassadörer i Tchad
Sveriges ambassadörer i Gabon
Sveriges ambassadörer i Kamerun
Sveriges ambassadörer i Ekvatorialguinea
Personer från Åmål
Alumner från Uppsala universitet
Einsteins summakonvention

Einsteins summakonvention infördes av Albert Einstein (1879-1955) och är ett sätt att förkorta och förenkla notationen i formler där flera olika summor förekommer, vilket är mycket vanligt inom fysiken i vektoranalys, gruppteori och i både den speciella och allmänna relativitetsteorin. Den här konventionen används även inom andra delar av matematiken. Principen är att om en indexvariabel upprepas, är det underförstått att summering görs över alla tillåtna värden på indexvariabeln, alltså . Den verkliga nyttan av detta sätt att skriva inses om man har flera olika index att summera över. Jämför till exempel

med samma formel skriven som .

I relativitetsteorin skrivs summeringen alltid med ett index "upp" och ett index "ned" som i exemplet ovan för att bilda Lorentzinvarianta summor. I vanlig vektoranalys (som till exempel i elektromagnetisk fältteori) är det ingen skillnad på index uppe och nere; då skrivs de oftast med båda index ned (eller ibland med båda uppe).

Se även tensor.

Tensorer
Matematisk notation
Matematisk typografi
Multilinjär algebra
Segment (lingvistik)

Segment, är ett begrepp som används inom fonetiken för att referera till de enskilda, diskreta språkljuden. Ett segment är inom lingvistiken (speciellt fonetiken) ett distinkt ljud som frambringas av talapparaten och som ingår i det talade språket. Ett segment kan alltså vara en vokal eller en konsonant som klart går att urskilja från de omkringliggande ljuden, antingen auditivt eller visuellt i ett spektrogram. När man studerar tal på segmentell nivå delar man in det löpande talet i små delar, där varje del motsvarar ett språkljud. Om man studerar fenomen som rör sig över flera segment, suprasegmentella fenomen, så är det prosodi man intresserar sig för.

Det är viktigt att inse att det är talljuden som utgör segmenten, och inte den skriftliga representationen av ord. Ordet 'röd' innehåller tre segment på samma sätt som ordet 'dusch' gör. Flera segment kan sättas ihop till en stavelse, och en eller flera stavelser kan bilda ett ord.

Segment kan delas in i fonem; språkljud som kan göra en skillnad i betydelse i ett språks ordförråd. Detta studeras inom disciplinen fonologi. Segment som hör till samma fonem kallas allofoner, det vill säga språkljud som skiljer sig uttalsmässigt, men inte på ett sätt som kan vara betydelseskiljande i det aktuella språket. I svenska är till exempel ö-ljudet i röd och ö-ljudet i röra allofoner.

Se även 
 Fon (fonetik)
 Språkljud
 Internationella fonetiska alfabetet
 Homofoner

Fonetik
Bioware

BioWare är en kanadensisk datorspelsutvecklare, främst rollspel – så kallade RPG:s. BioWare har sitt säte i Edmonton, Kanada samt i Austin, Texas. De har bland annat utvecklat spelen Shattered Steel, MDK2, Baldur's Gate, Baldur's Gate II, Neverwinter Nights, Star Wars: Knights of the Old Republic, Jade Empire, Mass Effect och Star Wars: The Old Republic, ett MMORPG baserat på deras egna Star-Wars rollspel, Star Wars: Knights of the Old Republic.

Spel

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Kanadensiska datorspelsföretag
Datorspelsutvecklare
Företag bildade 1995
Electronic Arts
Musto

Musto, brittiskt varumärke för kläder med inriktning på segling, jakt, ridsport och friluftsliv. Musto grundades 1965 av den brittiska olympiern och seglaren Keith Musto.

Externa länkar
 Musto.com

Brittiska klädmärken
Brittiska företag
Företag bildade 1965
Kovariant vektor

Kovariant vektor kallas inom allmän relativitetsteori en vektor med nedre index, .

En kovariant vektor transformeras genom multiplikation med ett värde som är omvänt proportionellt mot skalan.

I ett kartesiskt koordinatsystem (3-dimensionellt, rätlinjigt och ortogonalt) sammanfaller x-axeln med y-z-planets normal, y-axeln med x-z-planets normal och z-axeln med x-y-planets normal. 

För att entydigt beskriva en vektor i ett kartesiskt system kan vektorn projiceras på axlarna och axelprojektionernas storlekar anges. Projektionerna på plannormalerna ger samma resultat. Men för icke-ortogonala koordinatsystem sammanfaller inte axlarna med plannormalerna. En vektor får då olika komponenter om projektion sker på axlarna eller på plannormalerna.

Axelkomponenterna kallas kontravarianta och plannormalkomponenterna kallas kovarianta. 

För att skilja mellan kontravarianta och kovarianta komponenter används superscript notation för kontravarianta komponenter (index placerat upptill på liknande sätt som exponenter brukar placeras) och för kovarianta komponenter används subscript (index placerat nedtill).

En vektor som beskriver en fysikalisk storhet är oberoende av hur koordinatsystemet väljs. Men om koordinatsystemet byts, ändras dess komponenter. Eftersom vektorn är entydigt bestämd av sina komponenter, går det att finna målsystemets komponenter genom att projicera utgångssystemets komponenter på axlar eller plannormaler och för varje målsystemkomponent summera bidraget från alla utgångssystemkomponenter.

Om utgångssystemets x-axel (x) bildar vinkeln α med målsystemets x-axel (x''') projicerar vi vektorns x-komposant genom att multiplicera med cos α (riktningscosin). Om det är fråga om kartesiska koordinatsystem gäller

Man kan alltså utgå från utgångssystemet och bestämma cos α genom att se hur en förflyttning i x-led projiceras på målsystemets x''-axel eller utgå från målsystemet och se resultatet i utgångssystemet. I båda fallen får man samma värde på cos α.

Men vid skaländring och för icke-ortogonala system får man olika resultat. Om δx'/δx används kallas transformationen kontravariant och om δx/δx' används kallas den kovariant.

Se även 
Kovarians och kontravarians (vektorer)
Kontravariant vektor

Källa
M R Spiegel Vector Analysis Schaum's outline series McGraw-Hill Book Company 1959

Relativitetsteori
Deje IK

Deje idrottsklubb är en idrottsklubb från Deje i Värmland grundad 1926. Herrlaget spelar 2023 i division 6 södra herrar. Åren 1938–1943 och 1946–1947 spelade laget i division 2, som då var den näst högsta divisionen. Klubbens verksamhet har även innefattat friidrott, dragkamp och ishockey. Deje IK:s idrottsarena heter Älvkroksvallen.

Referenser

Noter

Externa länkar
Deje IK

Upplösta dragkampsklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Upplösta friidrottsklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1926
Skolla

Skolla eller skålla  kan syfta på:

 Skolla (geologi) – en typ av bergsbildning
 Skållning – bad i kokhett vatten för att lösgöra hår, fjädrar eller fröskal
Roger Zapfe

Roger Gunnar Zapfe, född 18 maj 1957, är en svensk entreprenör, kroppsbyggare och skådespelare.

Zapfe kommer från Simremarken, som ligger i utkanten av Trelleborg. Han var länge verksam som yrkesofficer med kaptensgrad inom ubåtsvapnet i flottan med kaptens grad men tjänstgjorde aldrig som fartygschef. Han mönstrade av 2005. Idag är han bosatt i Stockholm. Har även bott i Motala under flera års tid.

Han har också medverkat i ett par filmer, bland annat Hundtricket från 2002 och den svenska dramakomediserien Torpederna från 2014. Han är även med i musikvideon till Markoolios låt "Jag orkar inte mer!".

Han medverkade som gladiatorn Atlas i TV4:s program Gladiatorerna säsong 1-3 (1999–2002).

Under sommaren 2012 deltog Zapfe i den 14:e säsongen av "Fångarna på Fortet", tillsammans med Jörgen Kruth, Mårten Nylén och Johan "Plexus" Oldenmark i laget "Muskelkillarna", där de vann mot laget "Muskeltjejerna" som bestod av: Ann-Sofi Reisek, Heidi Andersson, Isabella de Salareff och Olga Rönnberg.

2021 deltog Zapfe i andra säsongen av ”Sveriges starkaste familj” på SVT. Hans familj blev dock utslagen i första avsnittet.

Källor 

Svenska TV-personligheter
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska kroppsbyggare
Födda 1957
Män
Levande personer
Vicke Viking

Vicke Viking är en barnboksfigur som förekommer i sju böcker av Runer Jonsson, och ytterligare fem böcker som har getts ut postumt på tyska. Böckerna är inspirerade av de isländska sagorna och Frans G. Bengtssons roman Röde Orm. Men Vicke är en pojke som inte är intresserad av våld utan föredrar att använda sin hjärna. 

De första sex böckerna illustrerades av den politiske karikatyrtecknaren EWK, och övriga av Christoph Schöne i Tyskland. Vicke har översatts till ett tjugotal språk. Runer Jonsson fick tyska ungdomslitteraturpriset 1965 för sitt författande om Vicke Viking och Emilpriset 1996. TV-bearbetningar, radiopjäser och musikaler har gjort Vicke Viking känd bland flera generationer barn världen över.

Förteckning av böckerna 
Vicke Viking (1963)
Vicke Viking lurar de rödögda (1965)
Vicke Viking Hederskung (1966)
Vicke Viking i Vinland (1967)
Vicke Viking och burduserna (1969)
Vicke Viking störtar tyrannerna (1975)
Vicke tar över (1994)

Läs mer om Vicke Viking i t.ex. "Författare & illustratörer för barn och ungdom", del 4.

I andra medier 
En tecknad barnfilm baserad på berättelserna av Vicke Viking producerades i Japan 1974-75 på uppdrag av den tyska TV-kanalen ZDF som en 78 avsnitt lång TV-serie. Den rönte stor popularitet i bland annat Japan, Tyskland, Österrike, Schweiz, Spanien och Storbritannien på 70- och 80-talet, men visades inte på svensk TV förrän långt senare.

En tysk spelfilm baserad på berättelserna om Vicke Viking, Wickie und die starken Männer, producerades av Michael Herbig och släpptes sommaren 2009. En uppföljare, Vicke Viking, utgavs 2011. Dessa filmer har visats vid enstaka tillfällen i Sverige, men har inte haft någon "vanlig" biopremiär.

År 2014 skapades en 3D-animerad film, Vicke Viking, som även dubbades till svenska visades på svensk barn-TV.

Svenska litterära figurer
Filmfigurer
Fiktiva figurer från Sverige
Figurer i barn- och ungdomslitteratur
Georg Andreas Gabler

Georg Andreas Gabler, född den 30 juli 1786 i Altdorf bei Nürnberg, död den 13 september 1853 i Teplitz, var en tysk filosof, son till Johann Philipp Gabler, lärjunge till Friedrich Hegel. 

Gabler tillhörde, tillsammans med bland andra Göschel, Hinrichs och Schaller, den "högerheglianska", eller ortodoxa, riktningen inom hegelianismen. Han sökte bland annat uppvisa den hegelska filosofins överensstämmelse med de kristna dogmerna. År 1835 kom Gabler att bli innehavare av samma professur vid Berlins universitet som Hegel tidigare hade innehaft. Hans Lehrbuch der philosophischen Propädeutik (1827) utkom 1901 i 2:a upplagan.

Källor 

 
 

Tyska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer i Tyskland under 1800-talet
Bayrare
Födda 1786
Avlidna 1853
Män
Ugglan
Vera Sandberg

Vera Helfrid Victoria Sandberg, född 23 maj 1895 på Hångers gård i Ljungby, död 24 december 1979 i Stockholm, var en svensk ingenjör. 1917 blev hon Sveriges första kvinnliga ingenjör utexaminerad från Chalmers tekniska högskola.

Biografi 
Vera Sandberg växte upp på Långasjönäs i Asarums socken i Blekinge. Under hennes uppväxt drev familjen Långsjöns pappersbruk. Bruket gick i arv på moderns sida. 

Då hon började på Chalmers år 1914 var hon den enda kvinnan bland 500 manliga chalmerister. Hon tog examen i kemi 1917, varefter hon arbetade på AB Skandinaviska Raffinaderi i Partille, Oljefabriken i Karlshamn, Helsingborgs Gummifabrik och slutligen vid Sieverts Kabelverk i Sundbybergs stad. 

På Sieverts kabelverk arbetade Vera Sandberg fram till sitt giftermål 1937 med Ragnar Resare, som var änkeman och far till fem söner. Familjen bosatte sig i Storfors i Värmland där Resare var ingenjör vid bruket. I samband med giftermålet avslutade hon sitt yrkesliv. Mannen dog 1950 och Vera Sandberg flyttade till Karlstad och sedan till Stockholm. Hon dog 1979. 

Vera Sandberg har gett namn åt bland annat Chalmersspexet Vera, Vera Sandbergs allé, Camp Vera som är en teknikhelg för tjejer, ett konferensrum på Chalmers och en av Chalmers luftballonger.

Den 13 juni 2019 avtäcktes en staty av Vera Sandberg kallad "Veras laboration". Den är placerad vid Vera Sandbergs allé, Kapellplatsen i Göteborg. Statyn är fyra meter hög och gjord av brons. Den visar Vera Sandbergs arbete i laboratoriet på Chalmers och innehåller även ljussättning och rörliga delar. Den är utförd av Jan Cardell.

Eftermäle 

Vera Sandberg har lånat sitt namn till många saker, bland annat:

 Chalmersspexet Vera
 Vera Sandbergs Allé, nära Kapellplatsen i Göteborg
 En av Chalmers luftballonger 
 Ett konferensrum på plan 3 i Chalmers kårhus
 Chalmers lag i tävlingen Eco Marathon: Chalmers Vera Team
 Vera Sandbergs gata i Ljungby

Se även 
 Kvinnliga uppfinnare i Sverige

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-rom), Sveriges Släktforskarförbund
 Svenska Dagbladet - Vera Resare (1979-12-30)

Vidare läsning 
 
 Gunilla Resare: Vera Sandberg: Sveriges första kvinnliga ingenjör (biografi utg. 2022)

Externa länkar 
 Vera Sandberg – Sveriges första kvinnliga ingenjör, film av Chalmers

Kvinnor
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Födda 1895
Avlidna 1979
Personer från Ljungby
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Svensk kvinnohistoria