kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kobie Coetsee

Hendrik Jacobus (Kobie) Coetsee, född 19 april 1931 i Ladybrand, död 29 juli 2000 i Bloemfontein, var en sydafrikansk jurist och politiker (nationalist). 

Coetsee föddes i en jordbrukarfamilj i Oranjefristaten och valdes 1968 till Sydafrikas underhus för en valkrets i västra Bloemfontein sedan innehavaren Jacobus Johannes Fouché tillträtt posten som statspresident. Sedan P W Botha bildat regering 1978 utsågs Coetsee till biträdande försvars- och underrättelseminister och två år senare till justitieminister med jurisdiktion även över fängelseväsendet och spelade således en betydande roll i förhandlingarna mellan Nelson Mandela och den sydafrikanska regeringen vilket kulminerade i Mandelas frigivning 1990. 1993 utsågs Coetsee av de Klerk till att leda även försvarsdepartementet. Han lämnade dessa två poster efter landets första allmänna val 1994, då ANC övertagit den dominerande rollen i regeringen, och valdes istället till talman för senaten, senare provinsrådet. Han lämnade denna post vid sin avgång 1997 och avled i en hjärtinfarkt kort därefter.

Sydafrikanska politiker under 1900-talet
Födda 1931
Avlidna 2000
Män
Moi... Lolita

"Moi... Lolita" är debutsingeln från den franska sångerskan Alizée från hennes första studioalbum Gourmandises. Den släpptes den 4 juli 2000. Singeln blev en hit i flera länder och kom högt på de flesta listorna i Europa. I Frankrike nådde den en andra plats som bäst, men låg på topp fem där i tjugofyra veckor i rad. Musikvideon till låten visades för första gången den 26 juli 2000 på den franska TV-kanalen M6. Singeln sålde fler än 50 000 exemplar de första två månaderna i Frankrike. I Schweiz sålde den totalt fler än 40 000 exemplar.

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Moi... Lolita på YouTube

Musiksinglar 2000
Sånger av Alizée
Carl Biörnberg

Carl Biörnberg kan syfta på:

 Carl Björnberg (1656–1721), militär
 Carl Biörnberg (1696-1775), militär och politiker
 Carl Biörnberg (1735-1790), militär och ledamot av musikaliska akademien.
Urban Karlström

Svante Urban Karlström, född 15 april 1953, är en svensk ämbetsman. Han tillträdde 1 januari 2012 som generaldirektör för Fortifikationsverket.

Karlström är ekonomie doktor i nationalekonomi från Handelshögskolan i Stockholm. Han tjänstgjorde som chefsekonom på Riksgäldskontoret 1986-1988, kansliråd på Finansdepartementet 1989-1991, planeringschef på Kommunikationsdepartementet under Mats Odell 1991-1994, generaldirektör på Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) 1994-2000 samt generaldirektör på Statens väg- och transportforskningsinstitut (VTI) 2000-2007. Han har även haft flera utredningsuppdrag, bland annat om Botniabanan mellan åren 1994 och 1996. Mellan åren 2007 och 2011 var Karlström statssekreterare hos Mats Odell på Finansdepartementet. Där ansvarade han för finansmarknadsfrågor, översynen av stabsmyndigheter och frågor som rör arbetet med att minska statens företagsägande.

Han mottog 2007 Ekonomiska forskningsinstitutet vid Handelshögskolan i Stockholms årliga pris, kallat SSE Research Award (tidigare EFI Research Award) till personer som "aktivt bidragit till att skapa goda förutsättningar för forskning inom de administrativa och ekonomiska vetenskaperna".

Karlström invaldes 2008 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Utmärkelser 
 SSE Research Award 2007
 Ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 2008

Se även 
 Ekonomiska forskningsinstitutet

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
Regeringens webbplats

Svenska generaldirektörer
Svenska statssekreterare
Svenska kristdemokrater
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Levande personer
Födda 1953
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Mottagare av SSE Research Award
Kranglan

Kranglan är en mindre grupp av byggnader vid den södra stranden av Järlasjön belägna vid det smala sund som delar Järlasjön i två delar. En mindre gångbro i trä förbinder området med Fannydal och Storängen, medan området avgränsas av Nackareservatet i söder. Området har även en vägförbindelse på Järlasjöns södra sida genom Kranglans väg som i väster förbinder området med Hästhagen och i öster med Saltsjö-Duvnäs.

Historik

Kranglan är namnet på ett tidigare torp som låg där Järlasjön smalnar av söder om Storängen. Namnet Kranglan är besläktat med krök/krok. Här uppfördes 1909-1910 en tegelbyggnad av institutionskaraktär på uppdrag av Nacka kommun för att samla vården av fattiga, sjuka och gamla på ett ställe. Kommunen lät inrätta ett jordbruk kring Kranglan som var verksamt fram till 1932. Andra verksamheter som bedrevs var sågning och upptagning av isblock till isskåp. Kommunens verksamhet vid Kranglan avvecklades 1951 och huset kom senare under femtiotalet att hyras av Atlas Copco som använde det som personalbostäder, företrädesvis för högt utbildade arbetare från Italien. 

Kring 1980 såldes huset till ett elektronikföretag som bedrev verksamhet i fastigheten fram till 2002 då huset byggdes om till bostäder och togs över av en bostadsrättsförening. Andra bostadsrättsföreningar byggde ytterligare några mindre hus i närheten. Bebyggelsen består idag av den större tegelbyggnaden, tre villor samt några ekonomibyggnader.

Bilder

Referenser

Informationstavla på platsen

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Johannes Lebech

Niels Johannes Lebech, född 12 september 1948 i Skive, är en dansk politiker, medlem i Radikale Venstre sedan 1980.

Biografi 
Johannes Lebech är son till skolinspektören Kristen Lebech och dennes hustru Edith Nielsen. Lebech tog studenten vid Viborg katedralskole 1967. Han blev cand. mag. i danska och historia vid Aarhus universitet 1975 och åren 1994-1996 genomförde Lebech europastudier vid Jysk Åbent Universitet.

Åren 1967-1969 var han sektionsledare i civilförsvaret. Vidare har han arbetat som undervisningsassistent vid Aarhus universitet 1973-1975, lärare vid Holstebro handelsskole 1975-1978 och som lektor på Holstebro gymnasium og HF från 1978.

Lebech är gift med gymnasieläraren Helle Volquartz; tillsammans har paret tre barn.

Som kyrkominister 
Lebech övertog ämbetet som kyrkominister från partikollegan Margrethe Vestager 21 december 2000. Han var tidigare landsformand för Radikale Venstre 1997-2000. Lebechs tid som kyrkominister kännetecknades av en bred debatt om kyrkan och gemensamma värden för danskar och för invandrare.

Se även 
 Tove Fergo

Referenser 
 http://da.wikipedia.org/wiki/Johannes_Lebech

Externa länkar 
 Radikale.net - Johannes Lebech
 Johannes Lebechs hemsida

Danmarks kyrkoministrar
Levande personer
Födda 1948
Män
Danska ministrar från Det Radikale Venstre
Personer från Skive
Mums

Mums var en svensk tidning med inriktning på musik, konst, kultur och mode, ofta med udda grepp och queervinklar. Tidningen utkommer en gång om året och är gratis.

Bakgrund 
Mums uppstod ur klubben Mums Mums. Tidningen drivs av Petter Wallenberg, som är chefredaktör och creative director. Skribenter som Annina Rabe, Eli Levén, Johanna Koljonen, Fredrik Strage och Tiina Rosenberg medverkar i tidningen. I varje nummer medverkar en rad kända och okända personer. Materialet framställs utan ersättning till alla medarbetare.

Det första numret av Mums kom 1 oktober 2009 och innehöll bland annat ett inslag där Åsa Waldau recenserade kristen musik, intervjuer med Samantha Fox och Thomas Di Leva och Leila K som recenserade emomode.

Det andra numret gavs ut 21 augusti 2010 och bland de medverkande fanns Fab Morvan, Staffan Westerberg, Amelia Adamo, Manne af Klintberg och Kim Anderzon.

Det tredje numret kom 18 augusti 2012, med temat brottslighet och laglöshet med undertemat Palmemordet, som tolkades på olika sätt av konstnärer och skribenter som Makode Linde, Lillemor Östlin, och Karl Holmqvist.

Det fjärde numret gavs ut 2013 med temat  barn- och ungdom, vilket avhandlades av bland annat Lill-Marit Bugge.

År 2014 fyllde Mums fem år och gick samman med mediahuset Vice för att bjuda in allmänheten till att bidra med skapandet av det femårsjubilerande numret. För lanseringen iscensatte Mums en seans på Södra Teatern i Stockholm, för att kontakta den avlidna poplegenden Whitney Houston. Detta uppmärksammades bland annat i SVT:s program Kulturnyheterna, Kobra och Aktuellt.

Utmärkelser
2012: Sappho in Paradise, ett pris som delas ut av Tupilak, Paradise Press publishings och ILGCNs (The International Lesbian and Gay Cultural Network).

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Nedlagda svenska kulturtidskrifter
Carl Björnberg (1696–1775)

Carl Björnberg, född 1696, död 1775, var en svensk militär och politiker.

Biörnberg deltog som löjtnant i Fredrikshalds belägring 1718, blev överste 1747 och generallöjtnant 1765. Han bevistade större delen av frihetstidens riksdagar, först som ivrig hatt, från 1751 tillhörande hovpartiet, varifrån han på 1760-talet övergick till mössorna. Han blev 1762 kommendant på Sveaborg och arresterades där i samband med Gustav III:s statskupp av Jacob Magnus Sprengtporten och erhöll avsked.

Se även
Björnberg (adelsätt)

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Födda 1696
Avlidna 1775
Män
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Deltagare i belägringen av Fredrikstens fästning
Aleksander Czekanowski

Aleksander Piotr Czekanowski, född 12 februari 1832 i Kremenets, Volynien, död 30 oktober 1876 i Sankt Petersburg, var en polsk geolog och forskningsresande.

Czekanowski studerade i Kiev och Dorpat först medicin, därefter mineralogi, men förvisades 1863 för delaktighet i polska upproret till Sibirien. Han internerades i Padunsk nära Angara, varifrån han försåg de akademiska museerna med naturhistoriska samlingar och erhöll 1868 tillåtelse att flytta till Irkutsk, i vars guvernement han på uppdrag av sibiriska avdelningen av ryska geografiska sällskapet utförde geologiska undersökningar. 

År 1873 företog han en expedition till Nedre Tunguska och Olenek, 1875 till Oleneks mynning och Lena, delvis tillsammans med Ferdinand Müller. Han benådades samma år och återvände 1876 till Sankt Petersburg, där han samma år under förberedelserna till en ny resa till Khatanga och Anabar begick självmord på grund av depression. Resultaten av sin forskning publicerade han i Geografiska sällskapets i Sankt Petersburg skrifter och i "Petermanns Mitteilungen".

Källor

Polska upptäcktsresande
Polska geologer
Geologer under 1800-talet
Polska forskare under 1800-talet
Personer från Kremenets
Födda 1832
Avlidna 1876
Män
Ugglan
Nordenankar

Nordenankar är en svensk adelsätt.

Ättens stamfader är en Lars i Korparyd i Virserums socken, som var ryttare under Karl X Gustavs polska krig och försvann 1655 i Polen. Hans hustru uppges av Anrep ha hetat Ingrid, som levde i stor fattigdom sedan hon blivit änka. Hon undervisade själv sin son Petrus Laurentii Corvinus i kristendom och svenska, innan han sändes vidare för utbildning.

Petrus Laurentii Corvinus föddes samma år som fadern försvann i Polen. Efter skolår i Växjö och i Braheskolan på Visingsö, studerade han vid Lunds universitet, och efter några år som rektor i Lund, prästvigdes han och blev filosofie magister. Han var först kyrkoherde, och sedan hovpredikant för att slutligen efterträda sin svärfader som kyrkoherde i Virserums socken och sist prost över Aspeland, på vilken post han avled i pesten 1710. Corvinus hustru Christina var syster till biskop Samuel Wiraenius och hennes mor Ingeborg antas ha tillhört ätten Grip. Ett annat syskon, Sabina blev stammoder till von Hagendorn.

Av Corvinus barn, blev sonen Daniel Petri Corvinus skolrektor i Eksjö och Vadstena innan han prästvigdes och blev kyrkoherde i Hagebyhöga socken. Han var gift med Christina Lindevall. Hennes far Johan Lindevall var kyrkoherde i Korsberga och hennes mor hette Brita Walleria. Dessa båda fick tre söner. Äldste sonen Johan Corvin adlades med namnet Nordenankar år 1756, och introducerades 1773 på nummer 1985. Han gjorde Fliseryd till fideikommiss, vilket kom att ärvas av en brorson. Han var emellertid ogift, varmed hans båda bröder Alexander och Daniel adopterades på hans adelskap år 1772, och introducerades med honom året därefter. Daniel Corvin nobil. Nordenanckar var överste i Artilleriet men likaså ogift. Ätten kom därför att utgå från den tredje brodern, överste Alexander Corvin nobil. Nordenanckar till Bankeberg, med barn ur dennes äktenskap med Christina Dorothea Hammarsköld vars mor tillhörde ätten Rothlieb. Han gifte sedan om sig med en pommersk adelsdam, men fick bara ett dödfött barn i det äktenskapet. Alexander Nordenankar var ett framstående namn inom fortifikationen och ingenjörskåren.

En av sönerna, översten Johan Fredrik Nordenankar, ärvde Fliseryd, och var gift med Fredrika Charlotta Löwenhielm, vars mor tillhörde ätten Uggla nr 100. Från dem utgår huvudmannagrenen. En bror till honom var Gustaf Peter Nordenankar till Bankeberg, som var landshövding i Kalmar län.

Ätten omfattar 24 medlemmar 2010. Huvudman är Johan Nordenankar, född 1939, fil kand, pol mag och fideikommissarie.

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Riddarhusets ätt- och vapendatabas
 Adelskalendern 1923

Svenska adelsätter
Personer från Virserum
Ragnar Melén

Ragnar Melén, född 24 mars 1895 i Nordmalings församling, Västerbottens län, död 27 juli 1961 i Håsjö församling, Jämtlands län, var en svensk medeldistanslöpare. Han tävlade för Fredrikshofs IF.

Melén vann SM på 800 meter år 1917 och i 400 meter häck året därpå.

Referenser 
 
 
 
 
 
 Swedish Athletic Page

Noter 

Svenska medeldistanslöpare
Svenska häcklöpare
Svenska mästare i häcklöpning
Svenska mästare i medeldistanslöpning
Födda 1895
Avlidna 1961
Män
Personer från Nordmalings socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i Fredrikshofs IF
Nordhemsskolan

Nordhemsskolan är en skolbyggnad i stadsdelen Olivedal i Göteborg som ligger vid Nordhemsgatan.

Historik
Vid sekelskiftet 1900 planerades för en skolbyggnad på berget mellan Linnégatan och Vegagatan. Den kände byggmästaren Nathan Persson ägde marken och sålde ett antal tomter för 75 000 kronor till Göteborgs stad i april 1901. 1914 blev ritningarna av arkitekterna Arvid Bjerke och Ragnar Ossian Swensson godkända. Arbetet med uppförandet av bygget i sten gick till byggnadsfirman A. Krüger & Son. 

Byggnaden i nationalromantisk stil på Kråkestadsberget eller Stora Lageråsen vid Nordhemsgatan 51 stod klar i december 1916, och den 30 maj 1917 skedde invigningen i närvaro av biskop Edvard Herman Rodhe, överdirektören i Skolöverstyrelsen B. J-son Bergqvist och stadens ledande myndighetspersoner. Skolan hade då kostat 1 380 000 kronor att uppföra, och var därmed Göteborgs första miljonbygge. 

Skolan var planerad för en kapacitet på 2 400 elever och 100 lärare. Här fanns 64 klassrum och drygt 20 salar för slöjd, handarbete, gymnastik och naturlära. Dessutom fanns bibliotek, badanläggning och tre skolkök. Nordhemsskolan blev dessutom den första i staden som utrustades med laboratorier för fysik och kemi. Skolan hade hörselklasser 1917–1999, och inrymde 1960–1964 Estniska skolan. En observationsklass inrättades 1932.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 
 
 
 
 
 
Grundskolor i Göteborg
Byggnader och anläggningar i Göteborg
Byggnader ritade av Arvid Bjerke
Olivedal
Värmskogs kyrka

Värmskogs kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Värmskogs församling i Karlstads stift. Kyrkan ligger vid en vik av sjön Värmeln.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande stenkyrka föregicks av två äldre träkyrkor som låg 100 meter söderut vid Värmelns strand. Första kyrkan uppfördes någon gång på 1200-talet och bestod av ett rektangulärt långhus med ett smalare, rakt avslutat kor. Denna revs när en ny träkyrka uppfördes strax intill. Andra träkyrkan färdigställdes 1689 och bestod av ett rektangulärt långhus med ett tresidigt avslutat kor. Båda träkyrkorna saknade torn.

Nuvarande kyrka uppfördes åren 1760 - 1762 efter ritningar av Christian Haller. Den är byggd av natursten och består av ett rektangulärt långhus med ett tresidigt kor, en utbyggd sakristia öster om koret samt ett kyrktorn i väster. Väggarna är vitkalkade och yttertaket är belagt med skiffer. Huvudingången finns i väster och går genom tornets bottenvåning. Ännu en ingång finns mitt på långhusets sydsida.

27 juli 1799 eldhärjades kyrkan då gnistor från en hyggesbränning antände tornet. Många inventarier hann räddas, men kyrkan blev helt utbränd. Ansvarig för hyggesbränningen var brukspatron Nils Hagberg på Prästbols gård. Han ålades att, inom en tidsrymd av två år, bygga upp kyrkan igen. Under ledning av byggmästare John Westman återuppfördes kyrkan och fick ett skiffertak. Tidigare takbeläggning var spån. Tornet fick en ny överbyggnad efter ritning av byggmästare Sundberg. 1857 tillkom en ny tornspira av järn och underliggande klot förgylldes.

Kyrkorummet har ett trägolv som är lackat och betsat. Korgolvet ligger högre upp än i övriga kyrkorummet. Innertaket är täckt med ett blåmålat tunnvalv av trä och har en vit profilerad taklist.

Inventarier
 Dopfunten av bohusgranit tillverkades 1946.
 Den åttakantiga predikstolen i barockstil byggdes 1760 och fick ett nytt ljudtak 1959.
 Altartavlan i barockstil är utförd 1802 av hovmålaren Carl Wilhelm Swedman. Dess motiv är "Kristus på förklaringsberget".

Orgel
 Orgeln tillverkades 1857 av Erik Adolf Setterquist i Hallsberg. Orgeln är mekanisk. Den renoverades 1960 av Bröderna Moberg, Sandviken.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Kyrkor i Karlstads stift Del I, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, 
 
 

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Grums kommun
Kyrkobyggnader invigda 1762
Kyrkbränder i Sverige
Bränder 1799
1762 i Sverige
Jón Bjarnason

Jón Bjarnason, född 1845 och död 1914, var en isländsk präst i Amerika.

Jón Bjarnason studerade vid prästskolan i Reykjavik, tog en teologie kandidatexamen och prästvigdes 1869. Han vistades 1873-80 i Amerika, och var därefter 1880-84 präst på Island. 1884 återvände Jón Bjarnason till Kanada som pastor för isländska församlingen i Winnipeg, organiserade islänningarnas evangelisk-lutherska kyrkosamfund i Amerika, som på 1920-talet räknade omkring 50 församlingar och 12 präster i Förenta staterna och Kanada. Han startade 1886 månadstidskriften Sameiningin (Enigheten) och bidrog med sin verksamhet att bevara den isländska kulturen bland de amerikanska emigranterna från ön.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Isländska präster under 1800-talet
Födda 1845
Avlidna 1914
Män
Isländska präster under 1900-talet
Marc Albrighton

Marc Kevin Albrighton, född 18 november 1989 i Tamworth, Staffordshire, är en engelsk fotbollsspelare. Han spelar som mittfältare för EFL Championship-klubben Leicester City.

Karriär
Den 31 januari 2023 lånades Albrighton ut av Leicester City till West Bromwich Albion på ett låneavtal över resten av säsongen.

Källor

Noter

Engelska fotbollsspelare
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Wigan Athletic FC
Spelare i Leicester City FC
Spelare i West Bromwich Albion FC
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Födda 1989
Levande personer
Män
Högendiskyrka

En högendiskyrka är den medeltida norska beteckningen på en stormans privata kyrka (gårdskyrka) eller kapell, byggd på hans egen mark. Enligt den norska Borgartingslagen eller Vikens Christenret var rikets kyrkor av tre slag: 

Fylkeskyrkor

Häradskyrkor 

Högendiskyrkor

Sockenkyrkor nämns inte; orsaken var sannolikt att socknar vid denna tid ännu inte hade fullt utvecklats i Norge. 

Högendis härleds från isländskans hœgindi = bänkkudde, ett ord som senare gav det svenska ordet hyende, en poetisk eller ålderdomlig beteckning även för dyna. 
Ordet leder tankarna till bekvämlighet. 

En högendiskyrka var således privatägd och utnyttjades av en privatman och dennes familj, för deras ”bekvämlighets” skull. Sådana kyrkor i enskild ägo och uppförda på privat mark var vanliga under den första kristna tiden i Skandinavien. 

Lagen innehöll även bestämmelser om hur det skulle förfaras om ägaren inte underhöll den utan lät den förfalla – efter upprepade försummelser och påpekanden skulle den gård som kyrkan var uppförd på tillfalla kungen.

Externa länkar 
 Sockenkyrkorna - Orust kommun
 Gulathingslov

Kyrkobyggnader
Arne Asplund

Arne Johan Artur Asplund, född 27 augusti 1903 i Sköns församling i Västernorrlands län, död 4 november 1993, var en svensk ingenjör, uppfinnare och företagsledare inom det skogsindustriella området. 

Arne Asplund uppfann och utvecklade under 1930-talet en maskin för mekanisk defibrering av ved mellan roterande skivor (diskar). Maskinen benämndes defibrator eller defibrör, och defibreringsmetoden kallades även för Asplundmetoden. Uppfinningen gav upphov till företaget Defibrator AB i Stockholm. Defibrörerna användes först för tillverkning fibermassa för fiberskivor av samma slag som erhölls genom den så kallade masonitprocessen. Under 1950- och 1960-talen utvecklades defibrörerna för att möjliggöra tillverkning av termomekanisk massa, som utnyttjas till tidnings- och tryckpapper. Under 1970-talet kombinerades raffineringstekniken med kemiska förbehandlingar, vilket resulterade i tillverkningsteknik för kemi-termomekaniska massor, ofta kallad CTMP (kemisk-termomekanisk pappersmassa) respektive BCTMP (Blekt kemisk-termomekanisk pappersmassa). Dessa massor kunde användas vid tillverkning av både kartong och mjukpapper samt för blöjprodukter. I hela denna utveckling spelade Defibrator AB en huvudroll.

Till följd av ekonomiska problem under slutet av 1970-talet köptes Defibrator AB år 1979 av Svenska Cellulosa AB (SCA) och slogs ihop med det SCA-ägda dotterbolaget Sunds AB till Sunds Defibrator Industrier AB. Huvuddelen av det som var Defibrator AB:s verksamhet är sedan 2014 en del av det finländska verkstadsföretaget Valmet.

Den årligen utdelade Arne Asplund Mechanical Pulping Award etablerades 1985 genom The Arne Asplund Mechanical Pulping Award Foundation för att hedra Asplunds bidrag till pappersmassaframställning och till pappersindustrin.

Han var son till disponent Gustaf Asplund och textilkonstnär Signe Asplund, född Sandqvist. Arne Asplund är begravd på Lidingö kyrkogård.

Utmärkelser och motsvarande 
 Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademiens medalj i guld 1947 för "den av honom uppfunna och utvecklade s.k. defibratormetoden för framställning av fiberhaltig massa ur trä och andra fiberhaltiga material" 
 Ekmanmedaljen 1956 av Svenska Pappers- och Cellulosaingeniörsföreningen, SPCI
 Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademiens stora medalj i guld 1969 "för hans insatser inom defibreringstekniken"
Asplund invaldes 1957 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademiens Avdelning VIII. 
Asplund promoverades 1967 till teknologie hedersdoktor vid Kungliga Tekniska högskolan.

Källor

Noter

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Sköns socken
Gravsatta på Lidingö kyrkogård
Födda 1903
Avlidna 1993
Män