kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stina Viktorsson

Stina Viktorsson, född 27 juni 1985, är en svensk curlingspelare. Hon är skipper 
och hennes lagkamrater i lag Viktorsson är Christina Bertrup, Maria Wennerström, Margaretha Sigfridsson och reserven Agnes Knochenhauer.

Hon tog ett brons i junior-VM i curling 2004 och ett silver 2005. År 2006 tog hon även ett silver i EM i curling för mixade lag. Lag Viktorsson tog guld för Sverige i EM i curling 2010.

Referenser 

Kvinnor
Levande personer
Svenska curlare
Födda 1985
Vireda kyrka

Vireda kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Haurida-Vireda församling i Linköpings stift. Kyrkan ligger i Vireda i Aneby kommun.

Kyrkobyggnaden
Enligt en dendrokronologisk undersökning är träkyrkans äldsta delar från omkring år 1344. Kyrkan vilar på en fogad gråstenssockel och består av ett timrat långhus. Vid östra kortsidan finns en korabsid uppförd 1705. Norr om koret finns en sakristia av sten, uppförd vid slutet av medeltiden. Vid västra kortsidan finns kyrktornet, uppfört 1705. En korsarm, tillkommen 1755, finns vid långhusets norra sida. Vid tornets södra sida finns huvudingången till vapenhuset som är inrymt i tornets bottenvåning. Ytterligare ingångar finns vid södra långsidan samt på korsarmens norra gavel. Långhusets branta sadeltak, sakristians tak samt torntaket är klädda med tjärade spån. Sakristian och korabsiden av sten är vitkalkade. Kyrkans timrade delar har ytterväggar klädda med rödfärgade spån.

Kyrkorummet har väggmålningar från 1500-talet och takmålningar från 1756–1757. Under 1600-talet överkalkades väggmålningarna, men togs fram igen 1938. Nuvarande bänkinredning tillkom vid en renovering 1906 och försågs 1938 med gavlar och dörrar som gjorde bänkinredningen sluten. Stensakristian har ett kryssvalv.

Inventarier
 Dopfunten är från 1200-talet och antyder att en tidigare kyrka kan ha funnits på platsen.
 Av två krucifix är det ena från 1300-talet och det andra från 1400-talet.
 Predikstolen från 1663 är skänkt av Per Brahe d.y.

Orgel
1755 byggdes en orgel av Jonas Wistenius med åtta stämmor. Präsid. Hammarberg stod för halva kostnaden av orgeln. Den omändras 1857.

En verk med elva stämmor byggdes 1908 av Eskil Lundén bakom orgelfasaden från 1755 års orgel byggd av Jonas Wistenius. Den är pneumatisk och omdisponerad.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Tryckta källor

Webbkällor
 
 
 Rapport från Jönköpings läns museum
 Dopfunt
 Målningar
 Krucifix
 Krucifix

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Aneby kommun
Medeltida träkyrkobyggnader i Sverige
Kyrkobyggnader invigda under 1300-talet
Skerike landskommun

Skerike landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Skerike socken i Norrbo härad i Västmanland. Vid kommunreformen 1952 uppgick landskommunen i Västerås stad.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Skerike församling

Skerike församling är en församling i Västerås pastorat i Domprosteriet i Västerås stift i Västerås stift  i Västerås kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik 
Församlingen återbildades med namnet Skerike församling 2014 ur Skerike-Gideonsbergs församling. Den ingår i Västerås pastorat.

Kyrkor 
Skerike kyrka
Paletten

Källor 

Församlingar i Västerås stift
Indelningar i Västerås kommun
Brunflo tingslag

Brunflo tingslag var ett tingslag i Jämtlands län.Tingsstället låg i Brunflo.

Brunflo tingslag bildades 1741. Tingslaget upphörde 1906 då verksamheten överfördes till Revsunds, Brunflo och Näs tingslag. 

Tingslaget ingick till 1812 i Jämtlands domsaga, mellan 1812 och 1879 i Norra Jämtlands domsaga och från 1879 i Jämtlands östra domsaga.

Socknar
Brunflo omfattade tre socknar.
Brunflo
Lockne
Marieby

Se även
Jämtland för full historik om tingslagen i Jämtland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Östersunds tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Jämtlands län
Shorewood Hills

Shorewood Hills är en by (village) väster om staden Madison i Dane County i delstaten Wisconsin, USA, men räknas ofta som en förort till staden.

Referenser 

Orter i Wisconsin
Dane County
Löjtnant Grahns gård

Löjtnant Grahns gård i kvarteret Slöjdaren 2 är ett bostadshus i Umeå, beläget i korsningen mellan Storgatan och Hovrättsgatan i stadsdelen Väst på stan, som inte drabbades så svårt av stadsbranden 1888. Huset är byggnadsminne sedan 1980.

Byggnaden uppfördes 1882 som privat bostad åt Leopold Grahn (född 1846) från Piteå som var löjtnant vid Västerbottens regemente (senare kapten vid Västerbottens fältjägarkår), och hans hustru Nanny Maria Scharin (född 1856). Som arkitekt anlitades Johan Nordquist, som några år senare även anlitades till granntomten, Folkskollärarinneseminariets byggnad som 1936 övertogs av Hovrätten för Övre Norrland.

Arkitekturen 
Löjtnant Grahns gård är en resvirkesbyggnad på hög sockel med källarfönster och har liggande gråmålad träpanel. Fasadarbetet är uppfört i nyrenässans, och föregriper Erik Olof Mångbergs bostäder. Kännetecknande för bådas verk är byggnader som försöker överföra den samtida ornamenterade sten- och putsfasaden till trä.

Byggnaden har ett och ett halvt våningsplan med bjälktak i olika nivåer. På husets östra sida finns en balkong från ett våningsplan som sträcker sig från väster till öster i husgrunden i form av två stora frontespiser. Som på de flesta andra bostadshus i området är ingången placerad i norr; sedan gården på 1920-talet byggdes om till flerbostadshus finns två ingångar. 

På sidan som vetter mot Broparken och älven finns två burspråk med höga, tätt sittande fönster och pyramidtak, som ger intryck av mindre flyglar eller paviljonger och på insidan rymmer mycket stora, sexkantiga rum.

Hela nedre våningen har höga, rektangulära fönster med korsformat spröjs. Listverk under fönstren fortsätter upp och bildar deras foder, som avslutas upptill med ett utskjutande skuggskydd som vilar på konsoler. Närmast under taken har huset flera små sexkantiga fönster, vilket vid burspråken ger intryck av säteritak. Fasaden är rikt smyckad av vitmålade träornament med  pilastrar, gesims och konsoler som sitter tätt under taksprånget med taklist.

På gården, som omgärdas av ett lågt trästaket, finns förutom gathuset ett gårdshus, som blivit ombyggt till bostadshus.

Byggnaden fungerar fortfarande främst som privat bostad med undantag för huvudbyggnadens källarvåning, som använts för föreningsverksamhet och annat.

Referenser 
 Västerbottens Museum: Löjtnant Grahns villa Hämtad 11 december 2010

Noter

Externa länkar

Byggnadsminnen i Västerbottens län
Byggnader och anläggningar i Umeå
Arkitekturåret 1882
Highlife

Highlife är en musikstil inom västafrikansk populärmusik som uppstod tidigt på 1900-talet. Den utvecklade sig först i Ghanas kuststäder, och var en blandning av lokala rytmer och melodier samt inslag från europeisk musik, bland annat militärmusik och sjömansvisor. Allt eftersom den spred sig till flera länder och till mindre orter på landsbygden uppstod olika varianter där det europeiska inslaget var mer eller mindre framträdande. Amerikansk musik, bland annat storbandsjazz, hade starkt inflytande på stilen från och med 1940-talet.

Många av de senare årens ledande gestalter inom västafrikansk musik, så som King Sunny Ade och Manu Dibango, har påverkats av highlife-musiken.

Se även 
E.T. Mensah, "The King of Highlife"
Afrobeats

Källor 

Musik i Ghana
Musikgenrer
Skultuna landskommun

Skultuna landskommun var en tidigare kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades i Skultuna socken i Norrbo härad i Västmanland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun då förutvarande Harakers landskommun och Romfartuna landskommun lades samman med Skultuna.

År 1967 uppgick landskommunen i Västerås stad och området ingår sedan 1971 i Västerås kommun. Sedan 1985 bildar området Skultuna kommundel.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Skultuna församling. Den 1 januari 1952 tillkom Harakers församling och Romfartuna församling. Dessa församlingar gick samman 2006 att bilda Norrbo församling.

Geografi
Skultuna landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 260,28 km², varav 256,89 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Skultuna landskommun fanns tätorten Skultuna, som hade 2 806 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 57,9 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1962

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Harakers landskommun

Harakers landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Harakers socken i Norrbo härad i Västmanland.

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades kommunen i Skultuna landskommun.

Politik

Mandatfördelning i Harakers landskommun 1938-1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Romfartuna landskommun

Romfartuna landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Romfartuna socken i Norrbo härad i Västmanland.

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades kommunen i Skultuna landskommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Storumans kåtakyrka

Storumans kåtakyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Stensele församling i Luleå stift. Kyrkan ligger vid Storumans campingplats i Storumans kommun.

Kyrkobyggnaden
Träkyrkan är uppförd 1982 efter ritningar av arkitekt Torkel Sjöström. Byggnaden har formen av en kåta och ett tak klätt med mörkbrun träpanel. Under taket finns en låg betongvägg. Utanför kyrkan finns fristående klockstapel.

Kyrkorummet har ett golv av trä och väggar klädda med naturfärgad, liggande träpanel. Väggarna har triangulära fönsteröppningar som leder in dagsljus.

Inventarier
Ett elpiano.

Källor

Referenser
Stensele församling
 
 

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Storumans kommun
Kyrkobyggnader invigda 1982
1982 i Sverige
Jämtlands östra domsagas tingslag

Jämtlands östra domsagas tingslag var ett tingslag i Jämtlands län.  Tingslagets område var beläget i den sydöstra delen av landskapet Jämtland i de nuvarande kommunerna Berg, Bräcke, Ragunda och Östersund. År 1949 hade tingslaget 32 666 invånare på en yta om 7 621,67 km², varav 6 935 km² land. Tingsställen låg i Östersund och Ragunda. 

Jämtlands östra domsagas tingslag bildades år 1948 genom en sammanslagning mellan Ragunda tingslag och Revsunds, Brunflo och Näs tingslag. Tingslaget upphörde 1971 och delarna övergick till Jämtbygdens domsaga (Bräcke och Ragunda kommuner) som 1984 uppgick i Östersunds domsaga, till Svegs domsaga (Bergs kommun) som 2004 uppgick i Östersunds domsaga dit redan 1971 Östersunds kommun övergick.

Jämtlands östra domsagas tingslag ingick Jämtlands östra domsaga bildad 1879.

Socknar

Jämtland östra domsagas tingslag omfattade 16 socknar.
Hörde före 1948 till Ragunda tingslag
 Borgvattnets socken
 Fors socken
 Hällesjö socken
 Håsjö socken
 Ragunda socken
 Stuguns socken
Hörde före 1948 till Revsunds, Brunflo och Näs tingslag
 Bodsjö socken
 Brunflo socken
 Bräcke socken
 Hackås socken
 Lockne socken
 Marieby socken
 Nyhems socken
 Näs socken
 Revsunds socken
 Sundsjö socken

Ingående kommuner (från 1952)
Brunflo landskommun
Bräcke landskommun
Fors landskommun
Hackås landskommun
Kälarne landskommun
Ragunda landskommun
Revsunds landskommun
Stuguns landskommun

Se även
Jämtland för full historik om tingslagen i Jämtland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Östersunds tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Jämtlands län
Abrar-ul-Haq

Abrar-ul-Haq, född 21 juli 1968 i Lahore, är en pakistansk sångare, kompositör och textförfattare. Han satsade på allvar på en karriär som artist efter att han hade tagit en mastersexamen i "social studies" och anställts som lärare vid Aitcheson College i Lahore.

Han debuterade 1995 med albumet Billo Day Ghar, som blev en enorm framgång och sålde i över 16 miljoner exemplar. Att titellåten bannlystes i pakistansk radio på grund av sitt "djärva" innehåll bidrog säkerligen till framgången. Sedan dess har han etablerat sig som en av Pakistans mest populära artister med sin fängslande blandning av pop och folkmusik (bhangra). Av senare album kan nämnas Bay Ja Cycle Tay (1999), Assan Jana Mall-O-Mall (2002) och Nachan Main Auday Naal (2004).

Abrar-ul-Haq är också känd för sitt omfattande välgörenhets- och solidaritetsarbete.

Källor 

Noter

Pakistanska sångare
Födda 1968
Levande personer
Män
Personer från Lahore
Mononymt kända personer
Sankt Ilians socken

Sankt Ilians socken i Västmanland ingick i Tuhundra härad (västra delen med 1 087 invånare) och Norrbo härad (östra delen med 264 invånare), uppgick 1918 i Västerås stad och området är sedan 1971 en del av Västerås kommun, från 2015 inom Västerås domkyrkodistrikt.

Socknens areal var 26,52 kvadratkilometer land. År 1908 fanns här 1 351 invånare. Sockenkyrka var Västerås domkyrka som låg i Västerås stad, ej i socknen.

Administrativ historik
Sankt Ilians socken har medeltida ursprung också under namnet Vårfrukyrka socken och Sankt Egidils socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Sankt Ilians församling och för de borgerliga frågorna till Sankt Ilians landskommun. Landskommunens inkorporerades 1918 i Västerås stad som 1971 ombildades till Västerås kommun. Församlingen uppgick 1946 i Västerås domkyrkoförsamling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Västerås domkyrkodistrikt, med samma omfattning som Västerås domkyrkoförsamling hade 1999/2000, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Tuhundra härad. De indelta soldaterna tillhörde Västmanlands regemente, Västerås kompani, Livregementets grenadjärkår, Västerås kompani och Livkompaniet.

Geografi
Sankt Ilians socken låg närmast väster och nordost om Västerås stad på båda sidor om Svartån med en liten enklav i staden vid Svartån (Falkenbergska kvarnen). Sockenområdet är slättbygd med höjder i norr som Djäkneberget.

Namnet
Se Egidius.

Befolkningsutveckling

Se även
Sankt Ilians församling

Referenser

Noter

Externa länkar
Beskrivning av Sankt Ilians socken från mitten från 1849

Socknar i Norrbo härad
Socknar i Tuhundra härad
Indelningar i Västerås kommun
Sankt Ilians landskommun

Sankt Ilians landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Sankt Ilians socken i Tuhundra härad och Norrbo härad i Västmanland. 1918 uppgick landskommunen i Västerås stad.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Sankt Ilians församling, Västerås stift

Sankt Ilians församling var en församling i Västerås stift och i Västerås stad i Västmanlands län. Församlingen uppgick 1946 i Västerås församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och var annexförsamling i ett pastorat med Västerås domkyrkoförsamling (Västerås församling från 1920-talet) för att 1946 uppgå i denna.

Kyrka
Sankt Ilians kyrka låg vid nuvarande korsningen av Hantverkargatan och Vasagatan i Västerås. Den revs på 1640-talet i samband med en stor gatureglering.

Se även
 Sankt Ilians socken

Källor 

Historiska församlingar i Västerås stift
Indelningar i Västerås kommun
Baaba Maal

Baaba Maal, född 1953, är en senegalesisk sångare och musiker. Han har sedan slutet av 1980-talet vunnit allt större uppmärksamhet för sin mäktiga röst och sin medryckande musik i skärningspunkten mellan västafrikansk folkmusik och modern popmusik. Inte minst har han rykte om sig att vara en glimrande konsertartist.

Bakgrund 
Maal kommer från staden Podor vid Senegalfloden, där hans far var böneutropare i en moské. Trots att han inte var av griot-släkt kom Baaba Maal att studera musik, först i Dakar och sedan några år i Paris. Hans sjunger ofta på sitt modersmål pulaar.

Politiska ställningstaganden 
Baaba Maals texter handlar bland annat om att Afrika bör skaka av sig sitt beroende av andra, om vikten av att lösa etniska konflikter, om kvinnans rättigheter och om att förena tradition med öppenhet för världen utanför.

Maal har i en intervju för OkeyAfrica sagt att han stöder Occupy-rörelsen.

Diskografi i urval 
Lam Toro (1992)
Firin' in Fouta (1994)
Nomad Soul (1998)
Live at Royal Festival Hall (1999)
Missing You (2001)

Se även 
Mbalax

Källor 

 

Noter

Externa länkar 

Senegalesiska musiker
Födda 1953
Levande personer
Män
Dingtuna landskommun

Dingtuna landskommun var en tidigare kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades i Dingtuna socken i Tuhundra härad i Västmanland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun då förutvarande Lillhärads landskommun och Västerås-Barkarö landskommun lades samman med Dingtuna.

1967 uppgick landskommunen i Västerås stad och området ingår sedan 1971 i Västerås kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Dingtuna församling. Den 1 januari 1952 tillkom församlingarna Lillhärad och Västerås-Barkarö.

Geografi
Dingtuna landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 161,51 km², varav 160,99 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Dingtuna landskommun fanns tätorten Dingtuna, som hade 535 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 26,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1962

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Lillhärads landskommun

Lillhärads landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Lillhärads socken i Tuhundra härad i Västmanland.

Vid kommunreformen 1952 inkorporerades kommunen i Dingtuna landskommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Ernst Hähnel

Ernst Julius Hähnel, född 9 mars 1811 i Dresden, död där 22 maj 1891, var en tysk skulptör.

Ernst Hähnel studerade först arkitektur i sin födelsestad och i München, men övergick i Florens till bildhuggeriet. I Rom greps han av Michelangelos verk och skapade under detta inflytande reliefen 'Penelope och Telemachos med friarna. 

På hemvägen stannade han 1835–38 i München, där han slöt sig till Schwanthaler och Cornelius, och kort därefter utförde han sitt yppersta arbete: Bacchuståg för teatern i Dresden (1840), vilket förstördes, då teatern brann 1869, men finns i behåll i avgjutningar. 

Ytterst alsterrik, utförde han dels historiskt monumentala stoder, som Beethoven i Bonn (1845), kejsar Karl IV i Prag (1846), konung Fredrik August II i Dresden (1866), skalden Theodor Körner i Dresden (1871), hertig Fredrik Vilhelms ryttarstaty i Braunschweig (1874), Leibniz staty i Leipzig (1883), dels dekorativa och ideala figurer och grupper.

Bland de senare kan nämnas Rafael (museet i Dresden och, utförd i marmor, i Leipzigs museum och Berlins nationalgalleri), de från den brunna teatern räddade statyerna Sofokles, Aristofanes, Shakespeare och Molière (i nuvarande teatern jämte flera), vidare Bacchus med Ganymedes och Amor samt Eva med Abel och Kain. 

Han utförde även flera arbeten för operahuset i Wien. Många av Hähnels verk är samlade i Albertinum'' i Dresden. Ett
litografiskt planschverk över dem utkom 1882–87.

Källor

Externa länkar 
 
 

Tyska skulptörer under 1800-talet
Konstnärer från Dresden
Födda 1811
Avlidna 1891
Män
Ugglan
Stanley Gibbons

Stanley Gibbons Group plc  är en företagsgrupp som grundades 1856 av Edward Stanley Gibbons och som är specialiserat på frimärken och liknande produkter. Företagsgruppen har huvudkontor i Jersey, men har också kontor i London, Ringwood i Hampshire samt på Guernsey. Företaget ger årligen ut katalogen Stamps of the world. De ger också ut månadsmagasinet Gibbons Stamp Monthly, med artiklar av intresse för filatelister. Förutom frimärken säljer företaget också autografer genom Fraser's Autographs.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Referenser 

Brittiska företag
Företag bildade 1856
Frimärken
Knivingaryd

Knivingaryd är en by i Bäckebo socken i Nybro kommun, som ligger vid länsväg 125 mellan Alsterbro och Bäckebo. 

Tidigare fanns två affärer i Knivingaryd samt en järnvägsstation vid Mönsterås-Åseda Järnväg. 
Järnvägssträckan förbi Knivingaryd (Sandbäckshult – Alsterbro) invigdes 1905. Persontrafiken lades ner 1959 och godstrafiken 1963.

Bäckebobomben var en tysk V-2-robot som havererade i Gräsdal cirka 2 kilometer från Knivingaryd den 13 juni 1944.

Orter i Nybro kommun
Emminghaus

Emminghaus är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Arwed Emminghaus (1831–1916), tysk nationalekonom
 Gustav Emminghaus (1791–1859), tysk jurist
 Hermann Emminghaus (1845–1904), tysk psykiater
Finlandssvenska bragdmedaljen

Den finlandssvenska bragdmedaljen har sedan år 1935 delats ut till finlandssvenska idrottare.

Den moderna bragdmedaljen, eller Finlands Svenska Idrotts bragmedalj, härstammar från Idrottsbladets guldmedalj som delades ut från 1935 till 1947. Idrottsbladets guldmedalj övergick år 1948 till Sport-Pressens guldmedalj. Utdelningen övergick år 1995 till Finlands Svenska Idrott som på den tiden hette Centralidrottsförbundet CIF. Numera delas bragdmedaljen ut i början av året på den Finlandssvenska Idrottsgalan.

Bragdmedaljörer genom tiderna

Idrottsbladets guldmedalj
Gunnar Höckert 1935
Birger Wasenius 1936
Konrad Huber 1937
Alf Lindblad 1938
Bertel Storskrubb 1939
Nils Nicklén 1940
Nils Kronqvist 1942
Evert Heinström 1943
Albin Andersson 1944
Jarl Gripenberg 1945
Runar Björklöf 1946
Verné Lesche 1947

Sport-Pressens guldmedalj
Kurt Wires och Märta Lindholm 1948
Erik Åberg 1949
Thorvald Strömberg 1950
Rolf Back 1951
Leo Backman 1952
Stig-Göran Myntti 1953
Ossi Mildh 1954
Harry Holman 1955
Torbjörn Lassenius 1956
Stig-Olof Grenner 1957
Kurt Lindeman 1958
Eva Hög 1959
Eugen Ekman 1960
Åke Lindqvist
Anders Westerholm 1961
Aimo Tepsell 1962
Rolf Koskinen 1963
Peter och Henrik Tallberg 1964
Ulf Ekstam 1965
Erik Pihkala och Ole Wackström 1966
Olof Nyman 1967
Mona-Lisa Strandvall 1968
Jorma Sandelin 1969
Marika Eklund 1970
Harry Hannus 1971
Bo Grahn 1972
Reijo Ståhlberg 1973
Nina Holmén 1974
Susanne Sundqvist 1975
Arto Koivisto 1976
Håkan Spiik 1977
Jan-Erik Bäckman och Roger Kanerva 1978
Sonja Grefberg 1979
Sixten Wackström 1980
Enzio Sevon och Tom Jungell 1981
Tiina Lillak 1982
Patrick Wackström 1983
Ralf Westerlund 1984
Jarmo Virtanen 1985
 Annika och Bettina Lemström samt Sven Nordlund 1986
Pontus Jäntti 1987
Kyra Kyrklund 1988
Johan Lind 1989
Mikael Källman 1990
Vesa Mäkipää 1991
Vesa Hanski 1992
Torsten Smedslund 1993
Krister Holmberg 1994
Mikaela Ingberg 1995
Eija Koskivaara 1995

CIF:s bragdmedalj
Sanna Nymalm 1996
Mikael Boström 1997
Conny Karlsson 1997
Pia Julin 1998
 Anu Koivisto, Svenska TV-sporten 1999
Marcus Grönholm 2000
Robert Häggblom 2001
Janne Holmén 2002
Sune Abrahamsson 2003
Mats Haldin 2004
Matti Rajakylä 2005

FSI:s bragdmedalj
Ove Lehto 2006
Niklas Bäckström 2007
Katja Nyberg 2008
Fredrik Smulter 2009
 Sandra Eriksson 2010
 Staffan Tunis 2011
 Silja Lehtinens båtlag 2012
 Mårten Boström 2013
Leo Komarov 2014 
David Söderberg 2015 
IFK Mariehamn 2016 
Fredrik Smulter 2017
Nico Rönnberg 2018
Tim Sparv 2019
Sara Kuivisto 2021 
Viivi Lehikoinen 2022

Källor 

Sportpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1935
Sport i Finland
Finlandssvenska idrottare
Lundby landskommun, Västmanland

Lundby landskommun var en kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Kommunen bildades 1863 i Lundby socken i Tuhundra härad i Västmanland. 1918 uppgick landskommunen i Västerås stad.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Västerås kommun
Tidigare kommuner i Västmanlands län