kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jevgenij Petrov

Jevgenij Vladimirovitj Petrov (ryska: Евгений Владимирович Петров), född 25 maj 1978 i Belovo, är en rysk professionell tävlingscyklist.

Karriär
Petrov tog brons i U23-världsmästerskapens tempolopp i Verona 1999 efter spanjoren José Iván Gutiérrez och den australiske cyklisten Michael Rogers. Ett år senare tog han hem dubbelt guld på U23-världsmästerskapen i Plouay när han lyckades segra både på landsväg och i tempolopp. Petrov blev professionell med det italienska stallet Mapei-QuickStep 2001.

Petrov vann Tour de l’Avenir framför fransmannen Pierrick Fedrigo 2002. I september sanma år vann han det franska lagtempoloppet Duo Normand med Filippo Pozzato. Tidigare under året hade han blivit krönt till rysk tempomästare och tagit en etappseger i Tour of Slovenia. Som amatörcyklist ansågs Petrov vara en av de mest lovande ryska cyklisterna för framtiden..

Petrov var tvungen att lämna Tour de France 2005 av hälsoskäl efter den tionde etappen eftersom hans hematokritvärde var över gränsen för det tillåtna. Säsongen fortsatte därefter som planerat.

Från 2007 till och med 2008 cyklade Petrov för det rysk-italienska cykelstallet Tinkoff Credit Systems. Stallet fick status som ett UCI ProTour-stall inför säsongen 2009, samtidigt bytte de namn till Team Katusha.

Petrov slutade på fjärde plats på etapp 14 av Giro d'Italia 2009 bakom Simon Gerrans, Rubens Bertogliati och Francesco Gavazzi.

Åtta år efter sin senaste proffsseger vann Petrov vann etapp 11 av Giro d'Italia 2010, mellan Lucera och L'Aquila.

Inför säsongen 2011 gick Petrov över till det kazakiska stallet Astana Team.

Meriter 
 1999
 3:a U23-världsmästerskapen, landsväg
 2000
 1:a U23-världsmästerskapen, landsväg
 1:a U23-världsmästerskapen, individuellt tempolopp
 2002
 Slovenien runt – vinnare
 Tour de l’Avenir – vinnare
 Ryska mästerskapet i tempolopp
 2003
 1:a plats etapp Venta de Banos, Vuelta Castilla Leon
 2004
 5:a Schweiz runt – slutställning
 2005
 2:a Giro del Trentino – slutställning
 2006
 5:a Tyskland runt – slutställning
 3:a Ryska mästerskapen, landsväg
 3:a Ryska mästerskapen, individuellt tempolopp
 2007
 7:a Giro d'Italia – slutställning
 2:a Ryska mästerskapen, individuellt tempolopp
 2010
 1:a, etapp 11, Giro d'Italia

Stall 
 Mapei-QuickStep 2001–2002
  iBanesto.com 2003
 Saeco 2004
 Lampre 2005–2006
 Tinkoff Credit Systems 2007–2008
 Team Katusha 2009–2010
 Astana Team 2011–

Externa länkar
Evgueni Petrov cyclingarchives.com

Referenser

Ryska tävlingscyklister
Födda 1978
Män
Personer från Kemerovo oblast
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ryssland
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2004
Bo Bättre

För bostadsutställningen i Göteborg 1945, se Bo Bättre (utställning).

Bo Bättre är en tidning för förtroendevalda i bostadsrättsföreningar. Tidningen skapades som Sveriges bostadsrättsföreningars centralorganisations medlemstidning, men är numera en fristående tidning ägd av Mediabolaget.

Tidningen kommer ut med fyra nummer om året och vänder sig till styrelseledamöter och aktiva boende i bostadsrättsföreningarna. Tidningens redaktör är Karin Rutström. Ansvarig utgivare är Gunnar Wesslén.  
Varje nummer innehåller, förutom de ordinarie reportagen, ett par större teman. 
Upplagan är 26 500, varav cirka 20 000 exemplar går till bostadsrättsföreningars styrelser och till prenumeranter.

Referenser

Externa länkar
Bo Bättres webbplats

Svenska tidskrifter
Pitjantjatjara

Denna artikel handlar om folket lakota, för språket, se Pitjantjatjara (språk).
Pitjantjatjara är ett aboriginskt folk i centrala Australiens öken. De är nära besläktade med folkgrupperna yankunytjatjara och ngaanyatjarra. 

De kallar sig själva för anangu. Pitjantjatjara-landet ligger till största delen i nordvästra Sydaustralien och sträcker sig över Norra territoriets gräns till en bit söder om Amadeus-sjön och lite västerut in i Western Australia. Landet är en odelbar och viktig del av folkets identitet och varenda del är rik på historier och betydelse för anangufolket.

Erkännande av heliga platser
De heliga platserna, Uluru (Ayers Rock) och Kata Tjuta var mycket viktiga andligt och rituellt för anangu.

Se även
Aboriginer
Uluru

Referenser

Australiens aboriginer
Nansenpass

Ett Nansenpass var en typ av identitetshandling utställd till bl.a. armeniska, ryska, syriska och turkiska flyktingar som blivit statslösa efter första världskriget. Nansenpass skapades 1922 med Fridtjof Nansen som främste tillskyndare och erkändes av som mest 52 regeringar. Passet kunde förnyas årligen mot en avgift och den kunde så småningom delvis finansiera den flyktinghjälp som Nansenbyrån bedrev.

Ungefär 450 000 Nansenpass gavs ut till statslösa.

Referenser

Noter 

Första världskriget
Internationell rätt
Personliga dokument
Bupropion

Bupropion är ett läkemedel som används som antidepressivum, vid rökavvänjning samt vid ADHD-behandling.

Bupropion verkar genom att hämma återupptaget av dopamin och noradrenalin i det centrala nervsystemet. Det finns även vissa studier som talar för att bupropion är en nikotinantagonist på α4β2-receptorn (det vill säga den receptor för acetylkolin som ger upphov till nikotinberoende).

Bupropion säljs i Sverige under varumärkena Voxra®, Wellbutrin® samt Zyban® och saluförs av Glaxo Smith Kline. Även läkemedelsföretaget Orion Pharma är tillverkare och varumärket är Bupropion®. Sandoz AS tillverkar Bupropion Sandoz® och Teva tillverkar Bupropion Teva®.

Biverkningar 
Vanliga biverkningar är sömnsvårigheter, minskad aptit, muntorrhet, gastrointestinala effekter, huvudvärk och yrsel. En allvarlig biverkan av bupropion är krampanfall. Detta är vanligare vid doser som är högre än de som används vid vanlig behandling. Vid doser på 300 mg ses krampanfall hos 0,1 % (1/1000). Risken för krampanfall ökar om man samtidigt använder substanser som sänker kramptröskeln, som exempelvis vissa antipsykotika, sederande antihistaminer eller tramadol. Andra faktorer som sänker kramptröskeln är alkoholmissbruk och insulin- eller tablettbehandlad diabetes. Även större mängder grapefruktjuice ökar risken för krampanfall.

Struktur och interaktioner 
Bupropionmolekylen är strukturellt relaterad till amfetamin, men få problem med missbruk av bupropion har rapporterats. Strukturlikheten kan leda till bupropion ger falsk-positivt resultat vid snabbtester för amfetamin och amfetaminliknande substanser (exempelvis vid urinprover). Mer specifika tester bör då tas.

Bupropion hämmar enzymet CYP2D6 i levern. Detta innebär att substanser som behöver metaboliseras via enzymet för att ha effekt i kroppen får sämre effekt vid samtidigt intag av bupropion. Exempel på läkemedel som påverkas av detta är kodein och tramadol (opioider vid svårare smärta) samt tamoxifen (bröstcancer). Andra läkemedel som kan få ökad/minskad effekt vid samtidig behandling är bland annat metoprolol, SSRI och risperidon.

Referenser 

Antidepressiva läkemedel
Dopaminåterupptagshämmare
Nikotinantagonister
Noradrenalinåterupptagshämmare
Psykostimulantia
Rökavvänjning
Klororganiska föreningar
Katinoner
Glaxo Smith Kline
555 timer IC

555 (uttalas ofta "trippel-femma") är en timer-IC (integrerad krets) som designades år 1970 av Hans R. Camenzind. Den introducerades 1971 av Signetics (som senare köptes av Philips). Den produceras fortfarande i stora kvantiteter, sedan 2003 omkring en miljard årligen.

Kretsens stora popularitet beror på att den, tillsammans med ett fåtal ytterligare komponenter, kan bygga upp exempelvis en monostabil, astabil, eller bistabil vippa.

En vanligt förekommande myt är att namnet 555 kommer från tre interna motstånd, vart och ett på 5 kiloohm, men detta har dementerats av Hans Camenzind. I själva verket var namnet godtyckligt, och matchningen var endast en slump.

555 säljs under namn som till exempel LM555, NE555, SA555 och ICM7555, beroende på tillverkare och teknologi (bipolär eller MOSFET).

Användningsområden 
Timern 555 används i en mängd olika applikationer och den vanligaste är att generera en puls, till exempel till en blinkkrets för en lampa.

Källor

Externa länkar 

Elektronik
Bo Ericson (friidrottare)

Bo Evert Ericson, född 28 januari 1919 i Västra Frölunda församling, Göteborgs och Bohus län, död 14 februari 1970 i Norrstrands församling, Värmlands län, var en svensk slägg- och viktkastare.

Han tävlade för IFK Göteborg till och med 1944, under 1945 IF Göta i Karlstad (han var polisman där detta år), och slutligen Örgryte IS. Ericson arbetade som tulltjänsteman i Göteborg.

Främsta meriter 
Bo Ericson tog guldmedalj i släggkastning vid EM i Oslo 1946.

Han var svensk rekordhållare i slägga åren 1941 till 1956.

Han vann SM i slägga tio gånger.

Han har satt svenskt rekord i viktkastning.

Karriär

Släggkastning 
Ericson började träna släggkastning 1937 och gjorde stora framsteg. Redan 1939 kastade han över 50 meter.

År 1941 blev Ericson svensk mästare i slägga (51,60). Den 14 september slog han även Fred Warngårds svenska rekord (54,83) från 1936, genom att kasta 56,66.

Han upprepade sin SM-vinst i slägga åren 1942 till 1945 (55,07, 55,10, 52,46 resp 53,81).

1944 (på senhösten) förlorade han temporärt sitt svenska rekord i slägga till Eric Umedalen som kastade 56,97. Detta Umedalens rekord ströks dock 1947 (se Umedalen) och Ericson återfick då sitt rekord från 1941.

År 1946 var han med vid EM i Oslo och vann då (22 augusti) guldmedalj i släggkastningen med 56,44.

Han vann även alla SM-tecken i slägga under perioden 1947 till 1951 (54,34, 53,99, 54,38, 50,56 resp 53,58).

Den 6 augusti 1947 förbättrade han sitt svenska rekord (56,66) från 1941 till 57,19. Rekordet skulle komma att först tangeras 1955 och sedan förbättras 1956 av Birger Asplund.

Ericson deltog vid OS i London 1948 och kom då sexa i släggkastning (52,98).

Viktkastning 
1943 satte Ericson svenskt rekord i viktkastning (15 kg) genom att kasta 18,20.

Övrigt 
Ericson har även tävlat i diskuskastning och kulstötning.

Han blev 1943 utsedd till Stor grabb nummer 103 i friidrott.

Referenser 
 
 
 
 
 friidrott.se:s Stora Grabbar-sida
 Stora grabbars märke
 SOK:s aktivsida
 Swedish Athletic Page

Svenska släggkastare
Svenska viktkastare
Europamästare i släggkastning
Svenska mästare i släggkastning
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Födda 1919
Avlidna 1970
Män
Personer från Västra Frölunda socken
Svenska idrottare under 1900-talet
Lista över albumettor på Sverigetopplistan

Detta är en lista över albumettor på Sverigetopplistan från och med 14 november 1975. Det album som har legat längst som albumetta på Sverigetopplistan, i 26 veckor, är Pink Floyds The Wall från 1979.
Flest ettor har Bruce Springsteen haft, 13 stycken, följd av Magnus Uggla och Ulf Lundell med 12 ettor var och Kent med 10.

Lista

Källor

Externa länkar 
 Sverigetopplistan
 Arkivet

Albumettor på Sverigetopplistan
Albumettor på Sverigetopplistan
 Albumettor på Sverigetopplistan
Sverigetopplistan
Tom Penny

Tom Penny, född 13 april 1977 i Oxford, England, är en brittisk skateboardåkare. Han är en av de mest inflytelsesrika skateboardåkarna genom tiderna. Han är sponsrad av Flip Skateboards där hans brädor har vart stor säljare under lång tid

Källor

Externa länkar
 Hans del i anthology där han kultförklaras.

Brittiska skateboardåkare
Män
Födda 1977
Levande personer
Hans Åkerhielm

Hans Gustaf Åkerhielm, född 4 juli 1908 i Karlskrona amiralitetsförsamling i Blekinge län, död 24 juli 2003 i Oscars församling i Stockholms län, var en svensk friherre och präst.

Biografi
Hans Åkerhielm avlade filosofie kandidat-examen vid Stockholms högskola 1933 och teologie kandidat-examen vid Uppsala universitet 1936, varpå han avlade teologie licentiat-examen där 1946. Han tjänstgjorde i Hedvig Eleonora församling 1938–1977: som kyrkoadjunkt 1938–1953, som komminister 1953–1964 och som kyrkoherde och kontraktsprost 1964–1977. Åren 1949–1987 var han dessutom verksam i hovförsamlingen: som extra ordinarie hovpredikant 1949–1968, som hovpredikant från 1968, som pastor i församlingen 1968–1983 och som över hovpredikant 1974–1987. Tillsammans med prinsessan Christina utformade Åkerhielm Hovförsamlingens nuvarande organisation och struktur. Under sin tid vid Hovförsamlingen sammanställde Åkerhielm Victorias bönbok som utgavs första gången 1979.

Han blev reservofficer vid Svea livgarde 1934, var militärpastor från 1939 och tjänstgjorde som fältpräst hos Svenska frivilligkåren under vinterkriget och fortsättningskriget 1940 och 1941. Han var fältprost 1959–1976 och var från 1942 till sin död 2003 knuten till Krigsskolan på Karlbergs slott: som slottspastor 1942–1988 och som slottsprost på livstid från 1988.

Hans Åkerhielm invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1972. Han var även vice ordförande i Svenska Bibelsällskapet.

Hans Åkerhielm var son till Ludvig Åkerhielm af Blombacka och Elsa Dahl. Han var gift två gånger: först från 1933 med Mosin Tiselius (1911–1995) och därefter från 1996 med Anita Beckman (1933–2008). Hans Åkerhielm och hans andra hustru är begravda på Galärvarvskyrkogården i Stockholm.

Bibliografi 
 1940 - 
 1968 - 
 1979 - 
 1980 - 
 1989 - 
 1994 -

Referenser

Externa länkar

Födda 1908
Avlidna 2003
Män
Hans
Svenska friherrar
Präster från Karlskrona
Svenska präster under 1900-talet
Svenska präster under 2000-talet
Svenska hovpredikanter
Svenska överhovpredikanter
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
The 48 Laws of Power

The 48 Laws of Power är ett verk av Robert Greene, publicerat av Joost Elffers. Verket har jämförts med Niccolò Machiavelli's Fursten, med den skillnaden att den inte riktar sig till kungligheter utan den breda massan. Verket har formen av en manual som erbjuder lagar för den som eftersträvar att öka makten i sitt liv. Verket har som mål att illustrera att "vissa åtgärder alltid ökar någons makt ... medan andra minskar den och till och med förgör oss". Verket har blivit mycket populärt bland hiphop-musiker och producenter.

Källor och inspirationer 
Greene använder anekdoter från många historiska figurer, såsom Talleyrand, Otto von Bismarck, Mao Zedong, Haile Selassie, Lola Montez och diverse lurendrejare för att exemplifiera de 48 reglerna. Boken har jämförts med Sun Zis "Krigskonsten", skriven som ett set av 13 teorier för kinesisk markburen militärstrategi. Skrivelsen är också inspirerad av Baltasar Gracian och Niccolò Machiavellis texter. Greene använder sig också ofta av en amoralisk framtoning, och lämnar till läsaren att själv avgöra de etiska komplikationerna i lagarna.

Externa länkar 
 The 48 laws of power (Engelska)

Källor 

Facklitteratur 1998
Engelskspråkig facklitteratur
Elton Mayo

George Elton Mayo, född 26 december 1880 i Adelaide, Australien, död 7 september 1949 i Guildford, England, var en psykolog, industriforskare och organisationsteoretiker som låg bakom Human Relations Movement och känd för Hawthorneexperimenten.

Referenser

Noter 

Australiska psykologer
Födda 1880
Avlidna 1949
Män
Personer från Adelaide
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från Harvard Business School
Warlock (musikgrupp)

Warlock är ett tyskt metalband som släppte sitt första album, Burning the Witches, 1983. Den följdes av Hellbound, True As Steel och Triumph and Agony, som kom 1987. Därefter splittrades bandet och sångerskan Doro Pesch påbörjade sin solokarriär. Hennes första soloalbum Force Majeure, släpptes 1989. Hennes tionde soloalbum, Warrior Soul, släpptes i slutet av 2006.

Tyska musikgrupper
Musik i Düsseldorf
Undeadable

Undeadable - Dead...but not buried från 2007 är en amatörfilm inspelad under en treårsperiod, manus och regi av Markus Haage. Filmen utspelar sig i en fiktiv framtid där en stor del av befolkningen förvandlats till zombier.

Handling  
Filmen utspelar sig i en värld som vant sig vid att leva under ett ständigt hot från zombier. Alla som dör; föräldrar, syskon, släktingar, förvandlas omedelbart till zombier. Personalen på äldreboendena är beväpnade med gevär och det finns särskilda områden som avdelats för de odöda, så kallade Zom-Biotoper, ursprungligen skapade för att undersöka zombiebeteenden i vetenskapliga syften. Media rapporterar konstant om zombiefenomenen, det finns en basketliga kallad ZOM-B-A, man visar program som lär ut till barn om hur man ska hantera situationer då Zombier anfaller och propagandafilmer från regeringen.

Filmen kretsar huvudsakligen kring en grupp oberoende zombiejägare, T.A.N.K (TEAM AGAINST NECROMANTIC KRISIS). Regeringen, som använder zombiekrisen för sin egen förtryckaragenda, vill ha bort de oberoende zombiejägargrupperna för att bygga upp en egen, regeringskontrollerad enhet. Den oberoende gruppen tvingas därför att uppfylla vissa mål, och döda ett givet antal zombier under en 24-timmarsperiod för att de ska få ingå i regeringens zombiejägarenhet och därmed undgå arbetslöshet. Detta trots att zombiehotet egentligen inte längre existerar eftersom alla som dör sedan en tid tillbaka omedelbart får sina huvuden avhuggna. TANK-teamet beslutar sig därför för att gå in i en Zom-Biotop, där finns tillräckligt många zombier för att de ska kunna uppfylla kvoten, men deras dumdristiga beteende försätter dem bara i allt större problem.

Visningar  
En tidig version av filmen visades på Helmstedter Filmfestival den 3 mars 2007.

Medverkande  
 Jörn Höpfner - Heckler  
 Fabian Gruba - Schneider  
 Oliver Meier - Heiko  
 Jan Prill - Koch  
 Nils Krawolitzki - Herr AK 47  
 Torben Utecht - Zombie  
 Martin Haim - Zombie  
 Markus Haage - Luger

Inspelningsplatser  
Filmen har bland annat spelats in på följande platser:  
 Wendessen (Tyskland)
 Schöningen (Tyskland)  
 Büddenstedt (Tyskland)
 Berlin (Tyskland)
 Hannover (Tyskland)

Övrigt   
 Filmen finansierades till stor del genom den förtjänst regissören Markus Haage fick genom att sälja sin privata filmsamling.    
 
 Skådespelarna i rollerna som AK-47 och Heiko byttes ut vid två olika tillfällen.  
 
 Filmen tog nästan tre år att färdigställa. Det första utkastet skrevs i maj 2004.  
 
 Anledningen till att budgeten har kunnat hållas så låg som 8 000 euro är att nästan all rekvisita tillverkades av regissören själv.

Externa länkar   
 Undeadable.com Official film website  
 RedHarvest.de Official Making Of-website  
 MySpace.com Official MySpace-site  
  Youtube.com Official Youtube channel

Filmer 2007
Tyska skräckfilmer
You're the One That I Want

You're the One That I Want, skriven av John Farrar, är en sång skriven till musikalfilmen Grease 1978. Den ingår inte i den ursprungliga scenversionen av musikalen. Sången framfördes av John Travolta och Olivia Newton-John. Den har namngivit reality-TV-serien Grease: You're the One that I Want!. Den toppade singellistorna i flera länder, bland annat Storbritannien, Sverige och USA.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Musiksinglar 1978
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Sverige
Sångduetter
Sinnenas rike

Sinnenas rike (愛のコリーダ, Ai no corrida, "Kärlekens tjurfäktning") är en japansk film från 1976 med manus och regi av Nagisa Oshima. Filmen är ett erotiskt kärleksdrama baserat på en verklig händelse i Japan 1936 (se: Sada Abe). Det explicita stundtals brutala bildspråket gjorde att filmen totalförbjöds i ett antal länder. De två huvudrollerna spelas av Tatsuya Fuji och Eiko Matsuda. 

De namn som filmen översattes till i Europa går tillbaka på Roland Barthes bok om Japan: L'empire des signes (1970). Filmen har sedan i Sverige lånat sitt namn till ett musikalbum av Lustans lakejer (1985).

1978 hade den fria uppföljaren Passionernas rike japansk premiär (svensk premiär 1980).

Källhänvisningar

Externa länkar 

Filmer 1976
Japanska dramafilmer
Tokyo på film
WP:Projekt Japan
Jadzia Dax

Jadzia Dax är en fiktiv rollfigur i Star Treks universum, som porträtteras av Terry Farrell i TV-serien Star Trek: Deep Space Nine. Jadzia är en ung trill-kvinna som både doktor Julian Bashir, Feringin och barägaren Quark blir förälskade i. Detta sker i seriens inledning. Dax är en symbiont med minnen och kunskaper från ett antal tidigare thriller som fungerat som värdar, och Jadzia har i hård konkurrens fått äran att vara värd.

Se även

Rollfigurer i Star Trek: Deep Space Nine
Fiktiva figurer introducerade 1993
Julian Bashir

Bashir är en fiktiv karaktär i Star Treks universum och porträtteras av Alexander Siddig i TV-serien Star Trek: Deep Space Nine.

Rollfigurer i Star Trek: Deep Space Nine
Fiktiva läkare
Fiktiva figurer från England
Fiktiva figurer introducerade 1993
M'Ress

M'Ress är en fiktiv animerad rollfigur i Star Treks universum och porträtterades röstvis av Majel Barrett. Hon är en återkommande rollfigur i TV-serien Star Trek: Animated Series, vilken ursprungligen visades på amerikanska NBC mellan 1973 och 1974. Hon finns även med i ett antal böcker och seriemagasin inom Star Treks universum.

Beskrivning
Löjtnant M'Ress är en kvinnlig officer i Stjärnflottan under James T. Kirks befäl. Hennes tjänstgöring är koncentrerad till maskinsektorn på rymdskeppet USS Enterprise (NCC-1701), men hon får ibland även agera avlösande kommunikationsofficer (relief communications officer).

Hon är Caitier, det vill säga en kattliknande varelse från planeten Cait, och har därför ett kattlikt utseende och kattlika egenskaper som lång tjock orange päls, gula ögon, fyra tår på varje tass och hennes röst är mjuk och spinnande. Hon använder inte skor.

Medverkanden
M'Ress är med i sex avsnitt av den animerade TV-serien Star Trek: Animated Series, med debut i avsnittet The Survivor. Övriga avsnitt som hon förekommer i är Once Upon a Planet, Mudd's Passion, The Eye of the Beholder, Bem och The Practical Joker.

Hon förekommer även i David Gerrolds Star Trekroman The Galactic Whirlpool, utgiven 1980 av Ballantine Books, samt i flera nummer av DC Comics version av Star Trek från 1980-talet. Dessa berättelser utspelar sig några år efter slutförandet av Enterprises ursprungliga femåriga uppdrag. 

Hon återkommer i bokserien Star Trek: New Frontier som utspelas under Star Trek: The Next Generation-eran. Förklaringen till tidshoppet är att en tidsanomali har fört henne till framtiden. I New Frontier-böckerna tjänstgör hon ombord på USS Trident och blir där anklagad för delaktighet i mentala manipuleringar av en överordnad officer samt för mordet på denne.

Namnet
M'Ress från Star Trek-berättelserna delar namn och art med en bifigur i science fictionförfattaren Elf Stenbergs erotiska berättelse The Journal Entries of Kennet R'yal Shardik. Stenbergs variant på kattart kallas felinzi.

Externa länkar
M'Ress på Star Trek-wikin Memory Alpha
Caitian på Star Trek-wikin Memory Alpha
The Journal Entries of Kennet R'yal Shardik

Rollfigurer i Star Trek: The Animated Series
Fiktiva katter
Fiktiva antropomorfa figurer
Fiktiva figurer introducerade 1972
Landet (Stephen R. Donaldson)

Landet är ett fiktivt land som förekommer i fantasyförfattaren Stephen R. Donaldsons böcker om Thomas Covenant, den Klentrogne. Den första boken – Furst Nids förbannelse – gavs ut på originalspråket engelska 1977 och några år senare på svenska.

Landet är beläget i en parallellvärld till vår, med egna rums- och tidsdimensioner. Covenant, som lider av spetälska i vår värld slungas till Landet när han försöker begå självmord. Där är han inte längre sjuk, men får i stället kämpa mot magi och allehanda fantasyfigurer.

Landet är omgivet av berg och består av stora slätter och några större skogar. Slätterna heter – från nordväst till sydost – Nordanslätterna, Mitteslätt, Söderslätt och Raslätt. Stora floder som Själljuseflod och Svarta floden med bifloder rinner genom landskapet. Öster om Landet finns en ocean.

Amerikansk fantasylitteratur
Fiktiva länder
Stephen R. Donaldson