kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oljesyra

Oljesyra, eller oleinsyra, är en enkelomättad fettsyra, en så kallad omega-9-fettsyra, som finns i olika växter och djur. Ämnet har formeln C18H34O2 (eller CH3(CH2)7CH=CH(CH2)7COOH). Den mättade formen av syran är stearinsyra, och trans-isomeren är elaidinsyra.

Egenskaper
Oljesyra är en omättad, alifatisk fet syra, som förekommer som glycerid i de flesta fettämnen och mest i de flytande. Kemiskt ren är den vattenklar och luktfri, och stelnar vid 4 °C till en kristallinsk massa, som smälter vid 14 °C. Den är lätt destillerbar med överhettad vattenånga vid 250 °C.

Oljesyran är olöslig i vatten, men löslig i etanol och eter. Etanollösningen reagerar neutralt med lackmus. Den kommersiella varan är ljusgul till mörkbrun, mer eller mindre klar och av ganska växlande kvalitet.

Framställning
Oljesyra erhålls som biprodukt vid stearinsyratillverkning. Som råmaterial används ox- eller fårtalg, svinfett, benfett, tran, palmolja eller andra växtoljor. Fettämnena tillsätts något vatten och 2–4 % kalciumoxid, magnesiumoxid eller zinkoxid och behandlas i autoklav under högt tryck. Därvid spaltas fettämnet i fri fettsyra och glycerol och en given mängd kalk-, magnesium- eller zinktvål. Glycerolvattnet avtappas och metalltvålarna spaltas med svavelsyra till fri fettsyra och metallsalter. De fria fettsyrorna tvättas och bearbetas därpå i olika fraktioner av stearin-, palmitin- och oljesyra.

Användning
Triolein, som är triglyceriden av oljesyra, förekommer i kosten som del av animaliskt fett och vegetabiliska oljor.

Oljesyra som fettsyra kan användas för tillverkning av textilsåpa, som emulgatorer vid tillverkning av borrolja samt till flytande tvål med eller utan tillsatser av fettlösande kolväten.

Referenser 

Fettsyror
Hjälpämnen
Feromoner
Tetrapyrrol

Tetrapyrroler är en grupp kemiska föreningar som består av fyra pyrrolringar. Bortsett från i corrin är pyrrolringarna sammanbundna med bryggor innehållande en kolatom, i en antingen linjär eller cyklisk struktur.

Linjära tetrapyrroler sammanbundna med tre en-kolsbryggor:
Bilaner: bilirubin
Fykobiliner (finns i cyanobakterier)

Cykliska tetrapyrroler, sammanbundna med fyra en-kolsbryggor:
Porfyriner
Klorofyller

Ämnesklasser
Ftalsyra

Ftalsyra (1,2-bensendikarboxylsyra) är en aromatisk karboxylsyra med formeln C6H4(COOH)2. Den är isomer till isoftalsyra och tereftalsyra. Ftalsyrans salter och estrar kallas ftalater.

Historia
Ftalsyra framställdes första gången 1836 av den franske kemisten Auguste Laurent genom att oxidera naftalentetraklorid. Auguste antog felaktigt att syran han upptäckt var ett derivat av naftalen och gav den namnet naftalensyra. Den schweiziske kemisten Jean Charles Galissard de Marignac fastställde ftalsyrans riktiga formel och gav den dess nuvarande namn.

Egenskaper
Om ftalsyra hettas upp till 210 °C sönderfaller den till ftalsyraanhydrid (C8H4O3) och vattenånga.

Framställning
Under lång tid var Auguste Laurents metod att först halogenera och sedan oxidera naftalen den enda kända metoden.

Idag framställs ftalsyra genom oxidation av orto-xylen med kvicksilver som katalysator.
  +  3 O2    +  2 H2O

Användning
Ftalsyra används för framställning av många olika former av konstharts, färgämnen och mjukgörare.

Till exempel kan det ingå i alkydharts, där det med en alkohol, ofta glycerol, bildar en polyester, som i sin tur förses med omättade fettsyror från exempelvis linolja.

Se även
Isoftalsyra
Tereftalsyra
Bensoesyra

Referenser 

Dikarboxylsyror
Bensoesyror
Ftalater
M/S Karin

M/S Karin är en vägfärja som sköts av Trafikverket Färjerederiet på Skanssundsleden (Nässkansen-Mörkö vid Furuholmsskansen). Färjan är byggd 1979 av AB Åsiverken i Åmål och samma år blev färjan insatt i trafik.

Historik 
1979 - Levererades till Statens Vägverk, ursprungligt namn M/S FÄRJA 61/306.
1979 - Insatt på Skanssundet mellan Hörningsnäs - Mörkö.
1992 - Omflyttad till Vägverket Produktion Öst Vaxholm samt omdöpt till Karin.
1996 - Omflyttad till Vägverket Färjerederiet, Vaxholm.
2014 - Ombyggnad och modernisering.
2015 - Insatt på Skanssundet mellan Hörningsnäs - Mörkö.

Källor
 Karin på Trafikverkets hemsida
 Faktaomfartyg.nu - "M/S FÄRJA 61/306"

Bilder

Video

Externa länkar

Svenska statliga färjor
Fartyg sjösatta 1979
Fartyg byggda i Åmål
Paifang

Paifang  (kantonesisk translitteration: paaifong), även kallat pailou (kantonesisk translitteration: paailau), är en traditionell kinesisk arkitektonisk portarkad.

Historia
Ordet Pai-fang (牌坊) var ursprungligen en kollektiv benämning på de två översta nivåerna av de administrativa indelningarna och underavdelningarna av en traditionell kinesisk stad.  Den största delen (avdelningen) av en stad i äldre tiders Kina kallades Fang (坊). Varje fang (坊) avskärmades med murar eller staket, och portarna för varje invallad avdelning stängdes varje kväll och vaktade under natten.  Varje fang (坊) delades vidare in i flera Pai (牌), och de i sin tur i flera hutonger. Detta system nådde sin höjdpunkt under Tangdynastin, och bevarades under de följande dynastierna.  Till exempel delades Peking under Mingdynastin in i totalt 36 fangs (坊). Paifang är alltså en sammansättning av dessa två underavdelningar av en kinesisk stad. 

Ursprungligen användes ordet Paifang (牌坊) för en port till en fang (坊) och för markeringen till en ingång till ett byggnadskomplex eller stad. Redan under Songdynastin hade ordet Paifang (牌坊) utvecklats till ett rent dekorativt monument, en utsmyckning i stadslivet.

Sedan länge har Paifang-byggnader utanför Kina utvecklats till symboler för Chinatowns i andra delar av världen.

Utmärkande drag och stilar 
Paifang brukar utmärkas av en högre mittgång lägre valv vid ömse sidor om den, men byggs enligt ett flertal olika stilformer. Det kan vara träpelare på stenfundament, sammanfogade med tvärslån. Denna sort brukar vara vackert dekorerad, med rödmålade pelare och på tvärslåna brukar utsmyckas med kinesisk kalligrafi, och taket med färgat kakel eller tegelpannor, och helt komplett med mytiska djur – precis som ett kinesiskt palats brukar utsmyckas.

En annan stilform är av sten eller tegel; murarna brukar då målas vita eller röda eller dekoreras med färgat kakel. Överdelen brukar utsmyckas som motsvarigheterna i trä.

En annan sorts Paifang byggs vanligen på religiösa platser eller begravningsplatser, består av själva porten men saknar tak och den färgade utsmyckningen, men är då istället försedd med detaljerat sofistikerade inristningar av mästare inom stenhuggeri.

I det traditionella Kina gavs kyskhets-paifanger till änkor som inte gifte om sig. Därigenom lovordades deras lojalitet och trohet till deras döda äkta män.

Se även 
 Chinatown
 Torii

Källor

Byggnader och anläggningar i Kina
WP:Projekt Kina
Kinesiska ord och uttryck
Vindkraft i Spanien

Vindkraft är en av de viktigaste källorna till elektrisk energi i Spanien. Under dagar med bra vind, når energiproduktionen upp till mer än en fjärdedel av landets energibehov. Exempelvis, den 20 mars 2007 var energiförhållandena följande:
 Vindkraftverken producerade 40% av den totala elektriska produktionen i Spanien, och översteg de andra källorna.
 Kärnkraftverken svarade för 20,7% av den totala produktionen.
 Kolkraftverken svarade för 15,5%.
 Vattenkraften gav 15,32%.
 Kombinationsverken (ånga-gas) svarade för 11,8%.

Det årliga genomsnittet är 10% av den totala produktionen.

Spanien producerade i mitten av 2007, 20% av elenergin från vindkraftverk i världen.

Energipolitik

Vindkraft är en mycket viktig energikälla i Spanien. Den spanska energiplanen förväntas hämta 30% av energin från förnybar energi för att nå 2,1 GW år 2010.

Man räknar med att hälften av denna energi kommer från vindkraftssektorn, och man kan därigenom förhindra utsläpp av 77 miljoner ton koldioxid till atmosfären.

Produktion

Vindkraften är en av många framtidsteknologier där Spanien innehar en stor roll. 

Spanien är efter Tyskland den näst största producenten av vindkraft i Europa, och med en produktionsnivå liknande den i USA, och är också bland de tre länder som producerar mest energi i världen på detta område. Detta beror på ett stabilt regelverk, en bättre kunskap om resurser och bättre teknik, vilket har lett till en avsevärd minskning av nyinvesteringar, underhåll och drift. 

2006 hade Spanien en installerad vindkraftskapacitet på 11 615 MW, och blev därmed det andra landet i världen när det gäller produktion, tillsammans med Förenta staterna, och bara efter Tyskland. År 2005 antog Spaniens regering en ny nationell lagstiftning i syfte att nå 20 000 MW i produktion under 2012. 

Vindkraften i Spanien slog den 19 mars 2007 ett nytt produktionsrekord och uppnådde 8 375 MW klockan 17:40 timmar, tack vare den starka vind som svepte över en stor del av Iberiska halvön. Detta är en effekt större än den som produceras av de sju kärnkraftverken i Spanien, totalt åtta reaktorer som tillsammans genererar 7 742,32 MW.

Eldrivna fordon 
La Asociación Empresarial Eólica (AEE) har lämnat in inför sammankallandet av Plan Nacional de I+D+I ett projekt "REVE" (Regulación Eólica con Vehículos Eléctricos) ("Reglering av vindkraften med hjälp av elektriska fordon"). Fordon som drivs helt med el och laddningsbara hybrider skulle anslutas för att ladda under natten, så att energin från vindkraftverk skulle kunna utnyttjas bättre, och skulle kunna fylla på med ackumulerad energi till nätet på dagen till ett högre pris.

Källor

Externa länkar
Asociación Empresarial Eólica 
 Elnätet i Spanien:
Balance diario de operación del sistema eléctrico español (incluida la generación eólica) 
Producción actual de energía eólica en España 
 W2M  
La otra cara de la energía eólica en Ibérica 2000 
Contaminación lumínica: La crisis energética... 

Spanien
Energiförsörjning i Spanien
Tord Holmgren

Tord Holmgren, född 9 november 1957 i Palohuornas, Gällivare kommun, Norrbottens län, är en svensk före detta fotbollsspelare.

Biografi
Mittfältaren Holmgren inledde sin karriär i den lokala föreningen Hakkas och gick därifrån vidare till Gällivare SK. Både Tord och brodern Tommy Holmgren värvades samtidigt från Gällivare till IFK Göteborg 1977. En förening han skulle spela 10 säsonger för, 1977–1987. 

Tord Holmgren gick under smeknamnet "Turbo-Tord". Under sin karriär i IFK Göteborg gjorde Holmgren 502 A-lagsmatcher och vann två UEFA-cuptitlar, fyra SM-guld och tre Svenska cupvinster. Holmgren spelade även 26 A-landskamper under sin karriär.  

Holmgren avslutade sin karriär med att spela en säsong i Fredrikstad, Norge, innan han slutade 1988. Han bor alltjämt, 2008, kvar i Västsverige och arbetar inom VVS-branschen och spelar regelbundet med IFK Göteborgs Oldboys.

Meriter
UEFA-cupsegrare (2): 1982, 1987 (med IFK Göteborg)
Svensk mästare (4): 1982, 1982, 1983, 1987 (med IFK Göteborg)
Svenska cupen (3): 1978/1979, 1981/1982, 1982/1983 (med IFK Göteborg)
26 A-landskamper

Klubbar
 Fredrikstad FK (1987-1988)
 IFK Göteborg (1977-1987)
 Gällivare SK ( -1977)
 Hakkas (moderklubb)

Källor

Externa länkar 
 

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Födda 1957
Spelare i Fredrikstad FK
Levande personer
Personer från Gällivare socken
Svenska landslagsspelare i fotboll
Svenska idrottare under 1900-talet
Djurgårdens IF herrfotboll 1959

Djurgårdens IF Fotboll, säsongen 1959. Denna säsong tog Djurgården sitt sjätte SM-guld efter att ha vunnit Allsvenskan.

Säsongen avslutades på ett dramatiskt sätt. Tre lag hade chansen i den sista omgången att vinna SM-guldet: Djurgården, IFK Göteborg och IFK Norrköping. Djurgården mötte IFK Göteborg på Råsunda inför 48 894 åskådare och IFK Norrköping mötte Malmö FF. För Djurgårdens del skulle oavgjort räcka för guld. Djurgården tog ledningen med 1–0, men IFK Göteborg kom tillbaks och kvitterade och guldet var fortfarande i detta läge Djurgårdens. IFK Göteborg fick en mycket farlig chans i matchens slutminut att ta ledningen men "Bebben" Johansson träffade marken bättre än bollen vilket gjorde att matchen slutade 1–1, och att Djurgården tog SM-guld.

Noterbart för säsongen är att Djurgården inledde med så mycket som 17 raka allsvenska matcher utan förlust. I 18:e omgången (borta mot Sandvikens IF på Jernvallen) kom säsongens enda förlust.

Mästartrupp 
Mästarlaget: Arne Arvidsson (målvakt), Stig Gustafsson, Hans Mild, Olle Hellström, Lars Broström, Sigvard Parling, Sven Tumba Johansson, Birger Eklund, John Eriksson, Hans Karlsson och Gösta "Knivsta" Sandberg.

Tränarstab 

 Ordförande: 
 Tränare: Birger "Farsan" Sandberg och Knut Hallberg

Matcher

Allsvenskan 
 Huvudartikel: Allsvenskan 1959

Spelades enligt vår/höst-säsong med 12 lag där varje lag hade dubbelmöten med de 11 övriga lagen vilket summerar antalet omgångar till 22.

Djurgårdens publiksnitt för hemmamatcher (samtliga 11 på Råsunda) slog nytt rekord (22 696) under säsongen, och det rekordet står sig än idag (år 2022).

Publiksiffran 50 750 i sista matchen mot IFK Göteborg blev och är Djurgårdens största genom tiderna. Publiksiffran är dessutom allsvenskans genom tiderna näst största efter publikrekordet 52 194 mellan IFK Göteborg och Örgryte IS tidigare under samma säsong.

Tabellrad:
 Totalt: 22 11 10 1 46-20 (+26) 32p
 Hemma: 11 6 5 0 29-10 (+19) 17p
 Borta: 11 5 5 1 17-10 (+7) 15p

Referenser

Noter

Källor
 Djurgårdens matcher herrar (sök 1959)

Säsonger för DIF Fotboll

Fotboll i Sverige 1959
1959
Fotbollssäsongen 1959 efter lag
Funktionsrum

Ett funktionsrum är inom matematiken en mängd bestående av en viss sorts funktioner från en specifik mängd  till en mängd . Funktionsrummen är ofta topologiska rum, vektorrum eller båda.

Exempel
 I linjär algebra bildar mängden av alla linjära avbildningar från ett vektorrum till ett vektorrum själv ett vektorrum.
 I funktionalanalys studerar man olika följdrum, som är mängder av alla följder, det vill säga funktioner från de naturliga talen till någon mängd , som uppfyller vissa kriterium.
 I lambdakalkyl och funktionell programmering uttrycks ofta funktionsrum som högre ordningens funktioner.

Funktionalanalys
Mycket av funktionalanalysen handlar om att skaffa tillräckliga tekniker för att kunna göra studiet av topologiska vektorrum lika enkelt som studiet av ändligtdimensionella normerade vektorrum. Exempel på funktionsrum från funktionalanalysen är:

 Lp-rum
 Cn-rum, funktioner vars  första derivator är kontinuerliga.
 , Sobolevrum.

Se även
 Hilbertrum
 Banachrum

Funktionalanalys
Topologi
Nikolaj Koksjarov

Nikolaj Ivanovitj Koksjarov (ryska: Николай Иванович Кокшаров), född 5 december 1818 i Öskemen, död 2 januari 1893 i Sankt Petersburg, var en rysk mineralog.

Koksjarov vägledde på den ryska regeringens order Édouard de Verneuil, Roderick Murchison och Alexander Keyserling på deras stora resa i Ryssland 1840-1841. Han blev professor i mineralogi vid Bergsakademien i Sankt Petersburg 1845 och senare dess direktör. Han publicerade en lång rad av noggranna och betydelsefulla deskriptiv-mineralogiska arbeten under titeln Materialien zur Mineralogie Russlands (elva band 1853-1892).

Källor

Ryska mineraloger
Ryska professorer
Personer från Öskemen
Födda 1818
Avlidna 1893
Män
Salmonsens
Nokia Multimedia Transfer

Nokia Multimedia Transfer (före detta Nokia Media Transfer) är ett överföringsprogram för data mellan en Macintosh-dator och en kompatibel mobiltelefon från Nokia.

Nokia Multimedia Transfer möjliggör överföring av filer mellan en Nokia-telefon och Macintosh-dator. De två överföringsmetoderna som finns är USB och Bluetooth. För vissa mobiltelefoner är även bokmärkessynkronisering möjlig.

Överföring av filer är möjlig via antingen det medföljande verktyget Nokia Device Browser, eller via Itunes och Iphoto.

Version 1.0 Beta till 1.2 Beta hade bara stöd för moderna och utvalda mobiltelefoner med Series 60-system. I version 1.3 tillkom stöd för moderna och utvalda modeller med Series 40-systemet, exempelvis Nokia 5310 XpressMusic och Nokia 5610 XpressMusic.

Versionshistorik
 2010-03-07: 1.4.2
 2008-11-20: 1.4 Beta – slopat stöd för Mac OS X 10.4. Kräver 10.5.5. Stöd även för N79, N85, N96 och Nokia 5220.
 2008-04-10: 1.3 Beta – Stöd för utvalda Series 40-telefoner och synkronisering med Safaris bokmärken.
 2007-10-31: 1.2 Beta
 2007-08-01: 1.1 Beta – Namnbyte till Multimedia Transfer
 2007-06-07: 1.0 Beta

Externa länkar
 Programmets hemsida
 Källa för versionshistrik

Fri programvara och öppen källkod
Apple-mjukvara
Maa (språk)

Maa (ɔl Maa), ibland massaj, är ett östnilotiskt språk i den nilo-sahariska språkfamiljen, som talas av knappt en miljon massajer i Kenya och Tanzania, samt av yaakufolk i Kenya. Språket är nära besläktat med arakuyu och samburu, som också de kallas "ɔl Maa" på de egna respektive språken.

Språket är ett minoritetsspråk och antal talare minskar.

Maa är ett tonspråk, där skillnader i ton har grammatisk betydelse:

Språket har nio vokalljud och 25 konsonantljud.

Många ortnamn i Östrafrika kommer ursprungligen från maa, exempelvis Nairobi (na-rb, "kallt vatten"), Amboseli (em-pósél), Naivasha (-na-pshà), Nakuru (na-kírr-ò) och Narok (enk-ár ná-rk). Maa har i sin tur många lånord från swahili och engelska.

Nilotiska språk
Språk i Tanzania
Språk i Kenya
Verb–subjekt–objekt-språk
Jordanmått

Ett Jordanmått är inom matematik en förlängning av begreppet storlek (längd, area och volym) till mer komplicerade former. Jordanmåttet är bra för praktiska tillämpningar, men för teoretiska tillämpningar är det onödigt eftersom Jordanmåttet inte är ett mått. Å andra sidan kan man utvidga Jordanmåttet till ett mått som kallas Lebesguemåttet.  

Jordanmåttet är uppkallat efter den franske matematikern Camille Jordan.

Enkla mängder

Om  är en delmängd till  på formen:

det vill säga, den kartesiska produkten av ett antal halvöppna intervall. En sådan mängd  kallas för en n-dimensionell rektangel, eller endast rektangel. Jordanmåttet av en rektangel definieras till att vara:

Man konstruerar sedan så kallade enkla mängder, som unionen av rektanglar:

man kan inte definiera måttet av enkla mängder som summan av måtten för rektanglarna eftersom rektanglarna kan överlappa. Dock kan varje mängd  på ovanstående form skrivas om till en ändlig union av disjunkta rektanglar på formen för , det vill säga som kartesiska produkter av halvöppna intervall, och måttet av mängden är lika med summan av dessa rektanglars mått.

Komplicerade mängder
Det finns gott om mängder som inte är enkla, exempelvis sfärer. För att Jordanmåttet ska vara definierat på en begränsad mängd som inte är enkel, krävs det att mängden kan approximeras tillräckligt bra med enkla mängder, på liknande sätt som funktioner approximeras med under- och övertrappor i Riemannintegralen.

För en icke-enkel mängd  definierar man det inre Jordanmåttet:

och det yttre Jordanmåttet:

där infimum och supremum tas över de enkla mängder som täcker respektive täcks av mängden .

Man säger att mängden  är Jordanmätbar om

det vill säga, om det inre och yttre måttet är samma.

Det visar sig att alla rektanglar, simplexer och sfärer är Jordanmätbara. Punkterna som ligger mellan två kontinuerliga funktioners grafer är Jordanmätbar om mängden är begränsad och funktionernas gemensamma definitionsmängd är Jordanmätbar.

Jordanmåttet är inte ett mått
Ett mått är definierad över en sigma-algebra vars element kallas mätbara mängder. Men Jordanmätbara mängder utgör inte en sigma-algebra. Till exempel, om

för  så är 

dvs  är Jordanmätbar för alla . Å andra sidan, om

så är

dvs  är en icke-Jordanmätbar mängd. Å andra sidan är en sigma-algebra sluten under uppräkneliga unioner men  är en uppräknelig union av Jordanmätbara mängder. Alltså bildar alla Jordanmätbara mängder inte en sigma-algebra.

Lebesguemått 
Huvudartikel: Lebesguemått

Man kan utvidga Jordanmåttet till ett mått som kallas Lebesguemåttet. Om en mängd B är Jordanmätbar så är Jordanmåttet

dvs Jordanmåttet sammanfaller med Lebesguemåttet.

Se även 
Måtteori

Måtteori
Stockholms Figaro

Ej att förväxla med veckotidningen Figaro.

Stockholms Figaro var en svensk illustrerad skönlitterär veckotidning som gavs ut i Stockholm 1845–1847. Redaktör och förläggare var Albert Bonnier. 

Innehållet i utgjordes huvudsakligen av dikter, noveller samt litteratur- och konstkritik. Bland medarbetarna fanns Carl August Adlersparre (Albano), August Blanche. J. G. Carlén, M. Cramser (Caprice), J. A. Kiellman-Göransson (Nepomuk), G. H. Mellin, Johan Nybom, Oscar Patric Sturzen-Becker (Orvar Odd), V. Stålberg och Carl Anton Wetterbergh (Onkel Adam).

Fulltext
Tidningen har digitaliserats genom projektet Digitalisering av det svenska trycket och årgångarna 1845-1847 är fritt tillgängliga online.
Kungl. Biblioteket: Svenska dagstidningar: Stockholms Figaro.

Källor

Nedlagda svenska tidningar
Tidningar startade 1845
Tidningar nedlagda 1847
Plutos

Plutos (grekiska Πλοῦτος, latin Plutus) är i den grekiska mytologin rikedomens gud och betecknas i en av de homeriska hymnerna som en son till Demeter, årsväxtens gudinna. Av den bildande konsten framställdes han vanligen med ett ymnighetshorn och ibland som ett barn sittande på fredsgudinnan Eirenes eller lyckogudinnan Tyches arm eller vid sidan av Athena Ergane, handslöjdernas gudinna. 

Plutos är även namnet på ett av Aristofanes lustspel i vilket guden framställs som en blind gubbe eftersom han utdelar sina håvor till både värdiga och ovärdiga utan åtskillnad. 

I dagens språk lever Plutos kvar i ordet plutokrati.

Källor

Externa länkar 

Gudar i grekisk mytologi
Förmögenhetsgudar
Frederikke Jacobson

Louise Frederikke Amalie Jacobson, född Larcher den 23 juli 1834, död den 24 november 1922, var en dansk skådespelerska. Dotter till dansaren Pierre "Peder" Joseph Larcher (1801-1847) och skådespelaren Frederikke Larcher.   

Jacobson debuterade 1852 och var mellan 1857 och 1880 skådespelerska vid Det Kongelige Teater. Under den första tiden spelade hon mest hjältinneeroller, i drama och lustspel. Under de senare åren spelade hon roller i komedier. 1858-1897 var hon gift med en officer i flottan, Georges Johan Jacob Preben Jacobson, son till den danske läkaren Ludvig Jacobson. Hon var mor till skulptören Lili Havell.

Källor 

Kvinnor
Födda 1834
Danska skådespelare under 1800-talet
Avlidna 1922