kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eftra kyrka

Eftra kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2010 tillhör Susedalens församling (tidigare Eftra församling) i Göteborgs stift.
Den ligger i kyrkbyn Eftra drygt tio kilometer söder om centralorten i Falkenbergs kommun.

Historia 
I socknen fanns en kyrka redan på 1000-talet, som var helgad åt jungfru Maria.

Kyrkobyggnaden 
Långhuset och sakristian uppfördes 1822–1824 i vitputsad gråsten efter ritningar av Carl Gustaf Blom Carlsson vid Överintendentsämbetet. Den har en för Halland tidig nyklassicistisk inredning med bildhuggeri- och målningsarbeten utförda av Peter Hallberg. Det gamla kyrkans torn från 1779 fick stå kvar. Det fick 1887 dagens utformning med karnissvängd huv och lanternin. Sakristian är utbyggd bakom koret, som är rakt avslutat och skiljs från långhuset med en triumfbåge.  

Åren 1891–1893 utfördes en omfattande inre restaurering efter Adrian Crispin Petersons ritningar. Taket kassetterades då, men även antikiserande inslag, som pelare och pilastrar, liksom altaruppsatsen, tillkom. Kassettaket kläddes dock in med träfiberplattor vid restaureringen 1931 under ledning av Axel Forssén. Det togs åter fram 1976.

På altarväggen finns al frescomålningar utförda 1962 av Waldemar Lorentzon.

Inventarier
 Dopfunten av granit är från 1200-talet och endast den fyrkantiga regelbundet utformade cuppan är bevarad. Den är 44 cm hög och har längs randen, liksom som inramning av gavlarna, en enkel repstav. Den avslutas nedtill av ett litet skaft och saknar uttömningshål. Foten är nytillverkad.
 Predikstolen i nyklassicistisk stil är byggd 1822 efter ritningar av arkitekt J F Weinberg, Stockholm.
 I tornet hänger två klockor, varav storklockan är gjuten 1558 och omgjuten 1771. 
 Den pneumatiska orgeln med arton stämmor fördelade på två manualer och självständig pedal är tillverkad av Nordfors & Co och installerad 1931. Den omdisponerades 1971 av Tostareds Kyrkorgelfabrik. Fasaden härstammar från 1834 års orgel byggd av Johan Nikolaus Söderling.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Falkenbergs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1824
Byggnader ritade av Adrian C. Peterson
1824 i Sverige
Ivan Lindhé

Nils Ivan Thord Lindhé, född 13 juni 1875 i Norrköping, död 23 juli 1954 i Stockholm, var en svensk officer och porträttmålare.
 
Lindhé studerade vid Konstakademien i Stockholm. Han var under tolv år verksam i London som porträttör, i Paris tre år och i USA sju år. Lindhé är representerad vid bland annat Kalmar konstmuseum, Norrköpings konstmuseum, och Livrustkammaren. Han är begravd på Säbrå kyrkogård.

Källor

Svenska porträttmålare
Svenska officerare
Svenska målare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Konstnärer från Norrköping
Militärer från Norrköping
Födda 1875
Avlidna 1954
Män
Teresa Maria Zanotti

Teresa Maria Zanotti, född i Bologna 3 oktober 1693, var en italiensk översättare och assistent i astronomi.

Hon var dotter till poeten och konsthistorikern Giampietro Zanotti (1675-1765) och Constance M. Teresa Gambari och syster till Angiola Anna Maria Zanotti och astronomen Eustachio Zanotti (1709-1782). Tillsammans med sin syster arbetade hon som assistent till sin bror i hans vetenskapliga arbete som astronom. Hon översatte även sånger och berättelser av i den napolitanska dialekten i Bologna: de Berthold (1740), Den Chiaqlira DLA Banzola (1742) och Pentameron (1744).

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/1209-zanotti-teresa-maria

Födda 1693
Avlidna 1700-talet
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Italienskspråkiga översättare
Lausannes universitet

Lausannes universitet, franska: Université de Lausanne, förkortas UNIL, är ett franskspråkigt universitet i Ecublens utanför Lausanne i västra Schweiz. Antalet studerande är omkring 12 000.

Universitetet grundlades 1537 som ett prästseminarium och fick status som universitet 1890. 

Det består av sju fakulteter, varav särskilt det företagsekonomiska, HEC Lausanne, får en hög plancering vid internationella jämförelser. Fram till 2005 använde universitetet den franska universitetsmodellen, men i dag följer det kraven i Bolognaprocessen.

Källor

Externa länkar
 Universitetets webbplats

Utbildningsinstitutioner bildade 1537
Lausanne
Utbildning i Lausanne
Havssallat

Havssallat (Ulva lactuca) är en grönalg som växer i grunda vatten längs havsstränder och är vanlig världen över. Havssallat är ljust grön och bladliknade och växer fastsittande på klippor eller stenar och i lugna vatten även fritt flytande vid ytan. 

Havssallat är ätlig och kan användas i sallad eller soppa. Troligtvis syftar dock dess namn främst på grönalgens utseende, dess tunna och flikiga blad har ansetts påminna om sallatsblad.

Beskrivning 
Havssallatens blad är ljust gröna och blir 8–15 centimeter långa (angiven storleken avser i svenska vatten). Bladen är flikiga och har veckad kant. Bladen är tunna och studeras de i mikroskop så ser man att de bara har två cellager. Grönalgen bildar nya blad varje år, varför den brukar sägas vara ettårig. Cellerna som fäster grönalgen mot underlaget och från vilka bladen utgår kan dock leva längre tid än ett år.

Ekologi 
Havssallat växer i grunda vatten, på cirka 1–2 meters djup (siffran avser i svenska vatten), eftersom den är beroende av solljus för fotosyntes. Grönalgen trivs med näringsrika förhållanden och är näringstillgången god kan den förekomma i större mängd och ibland bilda sjok eller mattor. Att den trivs särskilt bra med näringsrika förhållanden gör att den kan indikera övergödning.

Livscykel
Grönalgens förökning innefattar två olika faser, en sporofyt fas och en gametofyt fas. Den första sorten, sporofytplantor, har en dubbel kromosomuppsättning och bildar sporer. Sporerna ger då de gror upphov till den andra sorten, gametofytplantor. Gametofyterna har enkel kromosomuppsättning och är skildkönade och bildar gameter (könsceller). Gameterna släpps ut i vattnet och befuktas och ger upphov till nya sporofyter.

Referenser 
Naturhistoriska riksmuseet om havssallat 
Vattenkikaren

Externa länkar 

Grönalger
Maria Vigilante

Maria Vigilante, död efter år 1789, var en italiensk översättare och akademiker. 

Vigilante översatte Isaac Watts Knowledge of the Heavens and Earth Made Easy or the First Principles of Geography and Astronomy Explained (1726) till italienska. Den publicerades i Neapel av Gaetano Raimondi 1789 och dedicerades till drottningen, Maria Karolina av Österrike. I boken finns också tillägg och egna synpunkter av henne själv. Vigilante blev under sin samtid uppräknad på listor över berömda kvinnliga akademiker vid sidan av Eleonora Barbapiccola, Faustina Pignatelli, Eleonora de Fonseca Pimentel och Maria Ardinghelli, men inte mycket information finns bevarad om henne.

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/887-vigilante-maria

Födda 1700-talet
Avlidna okänt år
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Italienskspråkiga översättare
Översättare under 1700-talet
Marianna Spallanzani

Marianna Spallanzani, född 1739 i Scandiano, död 1802, var en italiensk lärd, konservator, bibliotekarie och föreläsare. 

Hon var syster till vetenskaparen Lazzaro Spallanzani. Hon gifte sig aldrig utan stannade hemma i sin bror Nicolas hushåll för att hjälpa till att ta hand om dennes många barn. År 1769 erbjöds Lazzaro Spallanzani en plats vid reformerta universitetet i Pavia, och han överlät därför sitt hus och det vetenskapliga laboratoriet till Nicola och Marianna. Laboratoriet utökades för varje år Lazzaro återvände hem på besök med nya  objekt, och blev snart en berömd vetenskaplig utställningslokal. Marianna Spallanzani hade till uppgift att guida besökarna och föreläsa om de olika objekten och agera bibliotekarie. Hon hanterade också objekten, så som konservering av djur. Verksamheten upphörde då museet plundrades av en av broderns rivaler år 1786.

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/890-spallanzani-marianna

Födda 1739
Avlidna 1802
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Maria Wern – Drömmar ur snö

Maria Wern – Drömmar ur snö är den första spelfilmen om kriminalinspektör Maria Wern. Tidigare har det gjorts tre TV-serier. Denna film är den första som släpps på DVD innan den visas på TV. I filmen följer man kriminalinspektör Maria Werns (Eva Röse) jakt på mördaren till en gymnasieflicka som har hittas död utklädd till Lucia. Först pekar alla indicier mot självmord. När poliserna hittar flera olika hot på Internet både för den nu döda flickan och liknande hot mot flickor ur samma gäng visar sig flickans död ha med gymnasieskolans flickgäng att göra. Nu försöker de stoppa mördaren från att slå till igen.

Filmen är baserad på Anna Janssons bok med samma namn som utkom 2004. Med i rollistan finns förutom Eva Röse även Reuben Sallmander och Allan Svensson.

I rollerna
Eva Röse – Maria Wern
Allan Svensson – Hartman
Peter Perski – Arvidsson
Ulf Friberg – Ek
Reuben Sallmander – Patrik
Tanja Lorentzon – Erika
Oscar Pettersson – Emil Wern
Matilda Wännström – Linda Wern
Matilda Ragnerstam – Hanna
Emilia Bostedt – Amanda
Tom Ljungman – Tom
Ralph Carlsson – Johannes
Lia Boysen – Laila
Johan H:son Kjellgren – Bertil
Martin Wallström – Jesper
Marika Lagercrantz – Rut
Camilla Larsson – Kristina
Sven-Åke Wahlström – Amandas pappa

Visby i fiktion
Gotland på film
Lucia på film
Svenska filmer 2011
Svenska julfilmer
Svenska kriminalfilmer
Svenska filmer baserade på böcker
Direkt till video-filmer
Filmer i regi av Erik Leijonborg
Svenskspråkiga filmer
Eleonora Barbapiccola

Giuseppa Eleonora Barbapiccola, född 26 mars 1702 i Salerno, död 9 oktober 1740 i Neapel, var en italiensk poet, översättare och feminist. 

Barbapiccola tillhörde den intellektuella kretsen kring Giambattista Vico och teologen Jean Leclerc och var vän med Vicos dotter, poeten Luisa Vico. Hon var ledamot i Accademia degli Arcadi under namnet Marista. Hon översatte också det vetenskapliga verket Filosofins principer av René Descartes, som publicerades genom Accademia deglo Arcadi 1722.

Biografi
Eleonora Barbapicolas föräldrar är okända, men hon var brorsdotter till Tommaso Alfani, dominikansk präst i Neapel. Han bidrog troligen till hennes utbildning och introducerade henne i Accademia degli Arcadi som han var med och grundade 1690. Barbapiccola blev nära vän till Luisa Vico och tillsammans publicerade de flera diktsamlingar.

Verk
 I Descartes Filosofins principer skrev hon ett förord med titeln Från översättaren till läsaren. Där framförde hon sin uppfattning att även kvinnor skulle få ägna sig åt vetenskap med argument ur den kartesiska filosofin. Hon hävdade, att den intellektuella svaghet kvinnor i allmänhet ansågs ha under hennes samtid, inte härrörde sig från biologin, utan av brist på utbildning..

 Barbapiccolas dikter var inkluderade i samlingen Kompositioner som akademin utgavs 1729. Fader Michelangelo från Reggio, biskop i Neapels katedral berömde hennes dikter.

Referenser

Födda 1702
Avlidna 1740
Italienska författare under 1700-talet
Kvinnor
Italienska poeter
Italienskspråkiga översättare
Italienska feminister
Översättare under 1700-talet
Pepetela

Pepetela (pseudonym för Artur Pestana dos Santos) född 1941 i Benguela, Angola, är en författare bosatt i Luanda, Angola. Han debuterade 1973 och har sedan dess publicerat 11 böcker. Böckerna finns översatta till 13 olika språk och han har erhållit flera utmärkelser, bland annat Camões pris 1997.

Som ung studerade Pepetela sociologi i Portugal men återvände sedan till Angola. Där kämpade han i gerillans krig mot det portugisiska kolonialstyret. När Artur Pestana deltog i befrielsekriget mot Portugal gjorde han som flertalet andra frihetskämpar, han stred under taget namn. Hans soldatnamn var Pepetela och när han började publicera böcker blev det även hans författarnamn. Mellan åren 1979 och 1981 var Pepetela vice utbildningsminister i Angola. Numera arbetar han som lärare vid Agostinho Neto-universitetet i Luanda vid sidan av författandet.

Angolas kamp mot kolonialismen och viljan att föra samman de olika befolkningsgrupperna är ett tema som ofta återfinns i Pepetelas böcker. I romanen Mayombe (1982) beskrivs en nationell gemenskap som överskrider ras, klass, kön och etnicitet.

Bibliografi i urval

Böcker på svenska
 (svensk översättning: Ngungas äventyr, 1983)
 (svensk översättning: Sköldpaddans historia: en roman, 2000)
 (svensk översättning: Hunden i Luanda, 2005)
 (svensk översättning: Bunda en baktung agent, 2011)
 (svensk översättning: Bunda och amerikanens död, 2016)

Referenser 

Levande personer
Födda 1941
Angolanska författare
Portugisiskspråkiga författare
Män
Lucia Galeazzi Galvani

Lucia Galeazzi, född 3 juni 1743 i Bologna, död 1788, var en italiensk forskare. 

Hon var dotter till anatomen Domenico Gusmano och Paola Mini och gifte sig 1762 med läkaren Luigi Galvani. Paret bodde i hennes föräldrahem på faderns begäran fram till 1772. År 1772 flyttade paret till en egen bostad, där maken började undersöka djuranatomins reflexer och elektriska impulser och konstruera maskiner. Lucia Galeazzi fungerade som makens laboratorieassistent och arbetade också tillsammans med Antonio Muzzi. Från 1775 var maken även professor i anatomi praxis vid universitetet i Bologna, och i vetenskapen om obstetrik vid Institutet sedan 1782, vid sidan av arbetet som kirurg och förlossningsläkare; Galeazzi fungerade också här som makens medarbetare och assistent. Hon fick också granska och korrigera makens texter. Hon led av dåliga luftrör och avled i astma och feber.

Källor 
 Galeazzi Galvani Lucia
 M. Focaccia,  R. Simili, Luigi Galvani physician, surgeon, physicist: from animal electricity to electro-physiology, in Brain, Mind and Medicine: Essays in Eighteenth Century Neuroscience, a cura di H. Whitaker, C.U.M Smith, S. Finger, Springer, 2007, pp. 145–58.

Födda 1743
Avlidna 1788
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Italienska forskare
Personer från Bologna
Motpol

Motpol är en högerextrem webbplats lanserad 2006. Sajten började som en bloggportal och har bedrivit opinionsarbete och kulturbevakning från ett konservativt och identitärt perspektiv. Sedan 2015 är Motpol en nättidskrift.

Historik 
Motpol lanserades den 10 juli 2006 som en bloggportal. Drivande var pseudonymer som Anark, Autonom och Oskorei samt Lennart Berg och Daniel Friberg från Nordiska förbundet. Inläggen kretsade kring den nya högern, radikalkonservatism och den traditionella skolan. Inspirerade av den nya högern ville de skapa en motvikt till den nya vänsterns inflytande över kulturen och hämtade inspiration från den italienske kommunisten Antonio Gramsci. Motpol framställde sig till en början som politiskt oberoende, men de mest bemärkta bloggarna började snart beteckna sig som identitärer.

Identitärerna på Motpol var i slutet av 00-talet en vattendelare inom den nationella rörelsen i Sverige. Man hamnade i stundvis hätsk opposition till den äldre rörelse som kretsat kring vit makt-musik och identifikation med Tredje riket. Musikologen Benjamin R. Teitelbaum beskriver i sin bok Lions of the north (s. 49-50) hur detta kulminerar på demonstrationen Folkets marsch 2008, när Svenska motståndsrörelsens Magnus Söderman håller ett "eldigt tal" där han fördömer identitärerna.

Den 23 mars 2015 nylanserades Motpol som en nättidskrift istället för bloggportal, med Daniel Friberg som chefredaktör. Den 1 oktober 2017 tog Patrik Ehn över som chefredaktör medan Friberg fortsatte som ordförande och ansvarig utgivare.

År 2015 förekom Motpol i media i samband med striden mellan Sverigedemokraterna (SD) och ungdomsförbundet Sverigedemokratisk ungdom (SDU), en strid som i september 2015 ledde till att SD bröt med sitt ungdomsförbund och uteslöt dess ledarskikt. SD:s riksdagsgruppledare Mattias Karlsson kallade i samband med detta identitärerna med Motpol i spetsen för "neofascister" och menade att dessa hade nästlat sig in i SDU. Mathias Wåg från Researchgruppen, beskrev i en artikel i Aftonbladet hur Motpol tillsammans med SDU deltagit i ett infiltrationsförsök av SD med målet att avsätta partiledaren Jimmie Åkesson. Motpols Daniel Friberg avfärdade i sitt genmäle både att Motpol skulle bestå av nyfascister och att man hade något samarbete med SDU.

Skribenter i urval 
Några av de skribenter som varit knutna till Motpol.
 Joakim Andersen
 Markus Andersson
 Patrik Ehn
 Daniel Friberg
 Henrik Jonasson

Referenser

Noter

Tryckta källor 
Benjamin R. Teitelbaum. Lions of the north. Oxford University Press (2017)
Mathias Wåg. "Nationell kulturkamp – från vit maktmusik till metapolitik". Det vita fältet. samtida forskning om högerextremism. Mats Deland, Fredrik Hertzberg & Thomas Hvitfeldt (red.), 2010

Externa länkar 
Motpol.nu

Bildanden 2006
Nationalism i Sverige
Svenska bloggar
Svenska nättidskrifter
Högerextremism i Sverige
Diamante Medaglia Faini

Diamante Medaglia Faini , född 28 augusti 1724, död 13 juni 1770, var en italiensk poet.

Hon var dotter till läkaren och Antonio Medaglia. Hon utbildades av sin farbror i litteratur och poesi och komponerade sonetter och madrigaler. Hennes verk blev snart kända och populära, och Medaglia blev en känd profil i akademier och salonger. Fadern tyckte illa om hennes berömmelse och gifte därför bort henne med läkaren Pietro Antonio Faini år 1748. Hon tvingades då sluta skriva kärleksdikter, men fortsatte att skriva andra dikter. Hon invaldes i akademierna Accademie degli Agiati (1751), Orditidi Padova under namnet Nisea Corcirense, och Arcadia i Rom (1757). 
Hon avslutade dock sin poesiproduktion år 1764 i protest mot att akademien tvingade henne att böja sig för konventionen. 

Hon studerade sedan filosofi, historia och franska och vetenskap. Hon avled mitt under sina vetenskapliga studier.

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/1211-medaglia-faini-diamante

Födda 1724
Avlidna 1770
Italienska författare under 1700-talet
Kvinnor
Italienska poeter
Thomas Ohlsson

Nation:  

Thomas Ohlsson, född 20 september 1958 i Norrköping, är en svensk kanotist. Han blev olympisk silvermedaljör i Los Angeles 1984.

Ohlsson är Stor grabb nummer 77 på Svenska Kanotförbundets lista över mottagare för utmärkelsen Stor kanotist.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Världsmästare i kanotsport
Födda 1958
Svenska kanotister
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Sverige
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1984
Män
Levande personer
Idrottare från Norrköping
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Faustina Pignatelli

Faustina Pignatelli Carafa, furstinna di Colubrano, död 1785 i Neapel, var en italiensk furstinna, matematiker och ledamot av Vetenskapsakademien i Bologna (1732).  

Hon gifte sig 1724 med poeten Francesco Domenico Carafa, och fick som hemgift furstendömet Colubrano av sin far. Hon var liksom sin bror Peter en elev till Nicola De Martino, och introducerade tillsammans med honom Newtons idéer i Neapel. Hon valdes 1732 till hedersledamot av Vetenskapsakademien i Bologna och blev som sådan den andra kvinnan efter Laura Bassi att godkännas av institutionen. Hon var en viktig profil inom den vetenskapliga debatten i Italien under sin samtid och en centralfigur i Neapels vetenskapliga debattcirkel. Hon brevväxlade också med vetenskapsakademin i Paris. Francesco Maria Zanotti betecknade henne som matematiker i Vetenskapsakademien i Bologna 1745. I Francesco Maria Zanottis «Commentarii» i verket De vi corporum viva figuerar Pignatelli som en av deltagarna i en vetenskaplig debatt om ett av samtidens viktigaste vetenskapliga ämnen: kroppens natur och levande kraft och huruvida vetenskap och metafysik skulle skiljas åt.   

Hon utgav 1734 "anonimae napolitanae" på "Nova Acta eruditorum", en avhandling med titeln Problemata Mathematica.

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/84-pignatelli-carafa-faustina-principessa-di

Födda 1700-talet
Avlidna 1785
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Italienska matematiker
Furstinnor
Maria Medina Coeli

Maria Medina Coeli, född 1764 i Chiavenna, död 1846 i Pianello Lario, var en italiensk forskare.

Hon var dotter till läkaren Sebastian Medina Coeli och Isabella Battistessa. Coeli undervisades av sin far i medicin och brevväxlade med läkaren Luigi Sacco Milano, som var en förespråkare för smittkoppsvaccin. Coeli provade ut vaccin på sig själv och sin familj och förespråkade dess införande i hemområdet; hennes engagemang anses ha spelat en avgörande roll för införandet av smittkoppsvaccin i Como-området. Hon studerade också naturvetenskaperna. Coeli flyttade till Como för att studera, men mötte och gifte sig i stället med notarien Bernardino Lena Perpenti år 1788. De följande barnfödslarna begränsade hennes studier, men hon fortsatte i mindre skala med personliga studier, och upptäckte en speciell spinnmetod för asbest, vilken gjorde henne berömd i Italien och utomlands.

Källor 
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/136-medina-coeli-lena-perpenti-maria-candida

Noter

Födda 1764
Avlidna 1846
Personer i Italien under 1700-talet
Kvinnor
Italienska forskare
Oscarsgalan 1989

Oscarsgalan 1989 var den 61:a upplagan av Academy Awards som belönade insatser inom film från 1988 och sändes från Shrine Auditorium i Los Angeles den 29 mars 1989.

Vinnare och nominerade 
Vinnarna listas i fetstil.

Heders-Oscar 
 National Film Board of Canada
 Eastman Kodak

Special Achievement-Oscar 
 Richard Williams: För animeringsregin av Vem satte dit Roger Rabbit.

Filmer med flera nomineringar 
 8 nomineringar: Rain Man
 7 nomineringar: Farligt begär och Mississippi brinner
 6 nomineringar: Vem satte dit Roger Rabbit och Working Girl
 5 nomineringar: De dimhöljda bergens gorillor
 4 nomineringar: Den tillfällige turisten och Die Hard
 3 nomineringar: En fisk som heter Wanda och Tucker - en man och hans dröm
 2 nomineringar: Big, En prins i New York, Flykt utan mål, Lilla Dorrit, Pelle Erövraren, Varats olidliga lätthet och Willow

Filmer med flera vinster 
 4 vinster: Rain Man
 3 vinster: Farligt begär och Vem satte dit Roger Rabbit

Externa länkar 
 Oscarsgalan 1989 på Internet Movie Database

1989
Filmåret 1989
1989 i USA
Los Angeles under 1900-talet
Annefors

Annefors är namnet på ett antal svenska orter:

 Annefors, Bollnäs kommun
 Annefors, Fredriksberg
 Annefors, Sunne kommun
Tommy Karls

Nation:  

Tommy Karls, född 13 oktober 1961 i Nyköping, är en svensk kanotist. Han blev olympisk silvermedaljör i Los Angeles 1984.

Karls är Stor grabb nummer 105 på Svenska Kanotförbundets lista över mottagare för utmärkelsen Stor kanotist.

Källor
Svenska medaljörer - Sveriges Olympiska Kommitté

Födda 1961
Svenska kanotister
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Sverige
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1984
Män
Levande personer
Idrottare från Nyköping
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke