kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
World DanceSport Federation

World DanceSport Federation, (WDSF) är det nya namnet på International DanceSport Federation, (IDSF) sedan 2011. Grundat 1957 som International Council of Amateur Dancers (ICAD) för att 1990 bilda IDSF.

Historia 
1909 Första inofficiella Ballroom-mästerskapen hålls i Paris
1957 ICAD grundas i Wiesbaden den 12 maj 1957
1960 Första TV-sändningen av danssport
1990 Namnbytet till IDSF genomförs
1992 Blir medlemmar av General Association of International Sports Federations (GASIF) (nu SportAccord)
1995 World Rock'n'Roll Confederation (WRRC) blir medlem i IDSF som associerad medlem
1997 Erkänt av Internationella Olympiska Kommittén (IOK)
2001 Följer världs-antidopingkoden
2004 International Dance Organization (IDO) blir med i IDSF som associerad medlem
2007 Presentation av VISION 2012-projektet för IDSF General Meeting
2008 IDSF och Internationella Paralympiska Kommittén inleder ett samarbete för rullstolsdansens spridning
2008 United Country and Western Dance Council (UCWDC) blir medlem i IDSF som associerad medlem
2008 IDSF General Meetings delegater ger Presidiet i uppdrag att omstrukturera förbundet under VISION 2012
2010 Lanseras IDSF:s Professionella Division
2011 Den 19 juni ändras organisationens namn till World DanceSport Federation, WDSF

Medlemsländer 
WDSF har 88 nationella medlemsförbund, av dessa är 65 erkända av landets nationella olympiska kommitté.

Samarbetsorganisationer 
SportAccord - fd GAISF
International World Games Association -(IWGA)
Association of IOC Recognised International Sports Federations (ARISF)
International Masters Games Association (IMGA)

Konflikten med World Dance Council 
WDSF är inte den enda internationella organisationen som handhar danssport. Även World Dance Council, (WDC), en annan organisation som mest handhaft de professionella dansarna och deras tävlingar, lanserade 2007 WDC Amateurs League. Detta ledde till en öppen och infekterad konflikt mellan de två organisationerna. Idag är medlemmar av WDSF förbjudna att deltaga på WDC:s tävlingar.

Se även 
World Rock'n'Roll Confederation
IOK
Danssport
Svenska Danssportförbundet

Referenser 
WDSF hemsida

Danssport
Dansorganisationer
Mexikos damlandslag i fotboll

Mexikos damlandslag i fotboll representerar Mexiko i fotboll på damsidan. Första officiella landskampen spelades i Jesolo, Italien den 6 juli 1970, där de vann med 9–0 mot Österrike.

Mexiko har deltagit i tre världsmästerskap för damer. Vid VM 1999 i USA slutade de sist i grupp B efter Brasilien, Tyskland och Italien. Vid VM 2011 i Tyskland slutade de trea i grupp B efter England och Japan, men före Nya Zeeland.

Mexiko har deltagit vid sju av de åtta CONCACAF Gold Cup som arrangerats, enda gången de inte deltagit var 1993. De har tagit sig till final två gånger, 1998 och 2010, men förlorat båda gångerna mot Kanada. De har även tagit tre brons.

Laguppställning
Följande spelare är uttagna till VM 2015.

Källor 

Landslag startade 1970
Fotboll i Mexiko
Fotbollslandslag
Fotboll
Hvem er Hvem?

Hvem er Hvem? är ett norskt bokverk som givits ut av Aschehoug och som kommit i flera utgåvor. 

"Boken har kun til hensikt å gi en rekke faktiske oplysninger om vedkommende person", skriver författaren Hj. Steenstrup i förordet till utgåvan 1938. Det var alltså inte biografier i form av karakteristiker av personerna man hade för avsikt att lämna läsarna. 

Från 1938 var planen att ge ut boken vart tredje år, men andra världskriget förstörde det upplägget. På den tiden kom en liknande bok ut årligen i Danmark (Kraks Blå Bog) och vart annat år i Sverige (Vem är det). 

Verket blev till genom att man för varje utgåva tillskrev de omtalade personerna med en kopia av upplysningarna från föregående utgåva och bad om att få information om nya fakta som kommit till. Omkring 75 procent av de tillskrivna svarade på förfrågningarna, resten måste författare och förlag själva skaffa fram. 

Den senaste utgåvan redigerades av Knut Olav Åmås och snävades in till 1 000 personer. Denna skiljer sig från de äldre i stil genom att artiklarna är mer journalistiska med personkarakteristiker utöver de rent biografiska årtalsupplysningarna. Omkring 340 av biografierna har underskrift.

Utgåvor 
1:a utgåvan - 1912. 3500 personer. 291 sidor.
2:a utgåvan - 1930. 3250 personer. 461 sidor.
3:e utgåvan - 1934. 3500 personer. 573 sidor.
4:e utgåvan - 1938. 3525 personer. 580 sidor.
5:e utgåvan - 1948. 3529 personer. 615 sidor.
6:e utgåvan - 1950. 3902 personer. 686 sidor.
7:e utgåvan - 1955. 3893 personer. 723 sidor.
8:e utgåvan - 1959. 3866 personer. 747 sidor.
9:e utgåvan - 1964. 3792 personer. 687 sidor.
10:e utgåvan - 1968. 3861 personer. 627 sidor.
11:e utgåvan - 1973. 3840 personer. 632 sidor.
12:e utgåvan - 1979. 3850 personer. 730 sidor.
13:e utgåvan - 1984. 626 sidor.
14:e utgåvan - 1994. 4900 personer. 662 sidor.
15:e utgåvan - 2008. 1000 personer. 662 sidor.

3:e utgåvan hade också ett register över omkring 2000 personer omtalade i utgåva 1 och 2 som hade avgått med döden 1934. 4:e utgåvan hade med de 400 som avlidit sedan 3:e utgåvan kom ut. 

Hvem er Hvem? räknar upp födelsedatum, utbildning, arbeten och förtroendeuppdrag. Verket tar också med äkta makar och vederbörandes födelsedatum, föräldrar till både de biograferade och deras äkta makar med årtal för födelse och död. Man kan också få en översikt över ordnar och medaljer den enskilde har mottagit, men utan årtal för tilldelandet.

Källor

Externa länkar 
 

Norska uppslagsverk
Facklitteratur 1912
Biografiska uppslagsverk
Knut Olav Åmås

Knut Olav Åmås, född den 19 januari 1968 i Mo i Rana, är en norsk författare, filosof och redaktör.

Knut Olav Åmås blev candidatus philologiae med filosofi som huvudämne 1996 och fick en doktorsgrad i medievetenskap från universitetet i Bergen 2005. Han har arbetat som journalist i Bergens Tidende samt som redaktör vid universitetet i Bergen. 

Åmås var förlagsredaktör vid Universitetsforlaget från 1996 till 2001 och redaktör för tidskriften Samtiden 2001–2006. År 2004 var han bokanmälare och lördagskrönikör i Dagbladet. 

Från 2005 var Åmås deltidskommentator i Aftenposten; från 2006 debatt- och krönikeredaktör i tidningen, från 2008 kultur- och debattredaktör där.

Åmås var redaktör för den utgåva av Hvem er hvem som utkom i september 2008. Samma år var han också redaktör för boken Norge. En diagnose. 

Han har översatt, redigerat och skrivit flera böcker om filosofi, idéhistoria och genusforskning, bland annat om filosofen Ludwig Wittgenstein. 

År 2004 utgav Åmås Mitt liv var draum, en litterär biografi om lyrikern Olav H. Hauge. Boken låg till grund för den doktorsgrad i medievetenskap han fick året därpå.

Åmås fick Samlagets nynorsk-pris Melsom-priset 2005 för biografin om Olav H. Hauge. Tillsammans med Cathrine Sandnes fick han priset Årets tidsskrift 2006 från Norsk Tidsskriftforening för arbetet med Samtiden. År 2007 tilldelades han Den store journalistprisen.

Bibliografi 
 1994: Det stille alvoret. Ludwig Wittgenstein i Norge 1913–50 - utgiven på Samlaget tillsammans med Rolf Larsen 
 1994: Wittgenstein and Norway - redaktör tillsammans med Kjell S. Johannessen och Rolf Larsen, utgiven på Solum forlag 
 2000: Ludwig Wittgenstein - utguven i  Gyldendals Ariadne-serie 
 2000: Elsk meg litt, elsk meg lenge. Homofil kjærlighet i hundre år - redaktör, utgiven på Kagge forlag
 2001: Norsk homoforskning - redaktör tillsammans med Marianne Brantsæter, Turid Eikvam och Reidar Kjær, utgiven på Universitetsforlaget
 2004: Mitt liv var draum - biografi om Olav H. Hauge, utgiven på Samlaget
 2005: Venner for livet, lesebok om vennskap - redaktör
 2007: Verdien av uenighet - Debatt og dissens i Norge, utgiven på Kagge forlag
 2007: Livet med kreft - redaktör. Utgiven till Radiumhospitalets 75-årsjubileum

Källor

Noter

Externa länkar
 Intervju i Universitas 2006
 Kort presentation hos Det norske samlaget
 vinduet.no: Tre teser om norsk forleggeri 2001
 Presentation av boken Verdien av uenighet

Nynorskspråkiga författare
Norska fackboksförfattare
Norska redaktörer
Födda 1968
Levande personer
Män
Personer från Rana kommun
Alumner från universitetet i Bergen
Arne Odd Johnsen

Arne Odd Johnsen, född den 3 december 1909 i Bærum, död den 9 juli 1985, var en norsk historiker och fackboksförfattare. Han var son till professorn i historia Oscar Albert Johnsen och dotterson till uppfinnaren av tankskeppet, Even Tollefsen.

Han tog artium 1928, magistergrad 1936 och blev dr. philos. 1946 med avhandlingen Studier vedrørende kardinal Nicolaus Brekespears legasjon til Norden. Johnsen innehade ett universitetsstipendium 1939-43, och vikarierade som föreläsare vid universitetet i Oslo 1947, 1948 och 1952-53. 

Johnsen blev efterhand en ledande författer inom de historiska delområdena kyrkohistoria, norsk medeltidshistoria, stads- och näringslivshistoria. Han blev utnämnd till statsstipendiat 1958. Han var ledamot av Det Norske Videnskaps-Akademi från 1949 och Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab från 1953.

Bibliografi 
 Kristiansunds historie (6 band, 1942-91, av Johnsen t.o.m. band 4)
 Studentene fra 1928 (1953)
 Den moderne hvalfangsts historie (4 band, 1956-70)
 Tønsberg gjennom tidene (1971)
 Oslo bispedømme 900 år (1974)

Artiklar i Historisk Tidsskrift  
 Grunnlov for Vågå sogns økonomiske selskap av 13. januar 1809 Historisk tidsskrift 1934-36 30: 426-430 
 Hvordan Kristiansund vokste frem Historisk tidsskrift 1943-46 33: 286-313, 31
 Om St. Victorklosteret og nordmennene Historisk tidsskrift 1943-46 33: 405-432 
 Den moderne hvalfangstens kausalproblemer Historisk tidsskrift 1946-48 34: 152-178 
 Om Hallvardslegenden og ordalieforbudet Historisk tidsskrift 1949-51 35: 133-156 
 Svar på Jens Arup Seips melding av "Fra ættesamfunn til statssamfunn" Historisk tidsskrift 1949-51 35: 499-512 
 Hvor studerte biskopbrødrene Arne og Audfinn? Historisk tidsskrift 1952-53 36: 89-98 
 Kong Erik Magnussons krav på Skottland 1292 Historisk tidsskrift 1954-56 37: 145-175 
 Forsvarstanke og suverenitetsprinsipp. Kretsen om Aftenposten i den unionspolitiske debatt 1890-mars 1905. Opposisjonsinnlegg ved Gunnar Christie Wasbergs doktordisputas Historisk tidsskrift 1964 43: 143-153 
 Filip IV's relikviegaver til Håkon V (1303-1304) Historisk tidsskrift 1965 44: 151-156 
 Er Nortuagia den eldste fremmede navneform for Norge? Historisk tidsskrift 1968 47: 219-221 
 Ad Filip IV's relikviegaver til Håkon V Historisk tidsskrift 1968 47: 221-223 
 Svar på resensjon Historisk tidsskrift 1969 48: 262-263 
 Det eldste norske provinsialinstitutt. Opposisjonsinnlegg ved Vegard Skånlands doktordisputas Historisk tidsskrift 1971 50: 103-122 
 Om bolognaskolaren "Dominus Bernardus". Svar til Knut Robberstad Historisk tidsskrift 1972 51: 318-321 
 Hvem var den norske Bologna-skolaren "Dominus Bernardus"? Historisk tidsskrift 1972 51: 70-76 
 Om misjonsbiskopen Grimkellus Historisk tidsskrift 1975 54: 22-34

Källor

Externa länkar 
 Biografi i Norsk Biografisk Leksikon

Norska historiker
Medeltidshistoriker
Lokalhistoriker
Norska fackboksförfattare
Norskspråkiga författare
Alumner från universitetet i Oslo
Alumner från Paris universitet
Personer från Bærums kommun
Ledamöter av Det Norske Videnskaps-Akademi
Ledamöter av Norske Videnskabers Selskab
Födda 1909
Avlidna 1985
Män
Ekonomhistoriker
Regeringen Hackzell

Regeringen Hackzell var Republiken Finlands 27:e regering bestående av Socialdemokraterna, Agrarförbundet, Samlingspartiet, Framstegspartiet och Svenska folkpartiet. Ministären regerade från 8 augusti 1944 till 21 september 1944. Med en ämbetsperiod på 44 dagar blev Antti Hackzells ministär den kortvarigaste regeringen i Finlands historia. Statsminister Hackzell avgick av hälsoskäl efter att ha fått ett slaganfall i Moskva strax innan det var meningen att han skulle inleda fredsförhandlingarna med Sovjetunionen. Det var just Hackzells huvudsakliga uppgift som statsminister att få slut på kriget mellan Finland och Sovjetunionen. Utrikesminister Carl Enckell slutförde förhandlingarna i stället för Hackzell. I likhet med Juho Kusti Paasikivi mellan 1944 och 1946 regerade Hackzell som opolitisk statsminister trots att han var samlingspartist med den skillnaden att partiet deltog i regeringen Hackzell men inte i regeringarna Paasikivi II och Paasikivi III. Både Hackzells företrädare Edwin Linkomies och efterträdare Urho Castrén regerade som samlingspartister. Hackzell hade tidigare varit formellt opolitisk utrikesminister i regeringen Kivimäki mellan 1932 och 1936; i den regeringen deltog hans parti inte.

Fotnoter

1944 i Finland
Hackzell
Bildanden 1944
Upplösningar 1944
Finland under andra världskriget
Dagmar Cronstedt

Dagmar Carola Adelaide Cronstedt, född 5 oktober 1919, död 5 december 2006, var en svensk grevinna och radioprogramledare, främst känd för sin medverkan i tyska propagandasändningar under andra världskriget.

Hon hyste stora nazistsympatier och var programledare i tysk radio och medverkade i Radio Königsberg, som sände svenskspråkig nazistpropaganda under andra världskriget. Hon arbetade främst tillsammans med Brita Bager som var nyhetspresentatör. Från och med 1944 fram till krigsslutet var hon anställd på tyska legationen i Stockholm.

Hon var mellan 1958 och 1983 gift med fysiologen och nobelpristagaren professor Ulf von Euler.  Hon är tillsammans med sin make gravsatt på Solna kyrkogård.

Referenser 

Födda 1919
Avlidna 2006
Svenska grevinnor
Svenska radioprogramledare
Personer i Sverige under andra världskriget
Svenskar i Tyskland under andra världskriget
Kvinnor
Gravsatta på Solna kyrkogård
Dagmar
International Dance Organization

International Dance Organization (IDO) är ett dansförbund som ej är anslutet till Riksidrottsförbundet. Organisationen grundades den 18 september 1981 i Florens, Italien.

IDO handhar danser som disco, stepp, hiphop, ragga m.fl.

Tävlingar 

IDO arrangerar flera internationella tävlingar årligen.

Övrigt 

Ej anslutet till WADA.

Se även 

Svenska Danssportförbundet

Referenser 
IDO Online

Dansorganisationer
Danssport
Svartiskungen

Karl Johan Westermark, född 1910, död 1998, var en norsk grovarbetare och fjällförare känd som "Svartiskongen" efter glaciären Svartisen i Nordland fylke. 

Westermark var son till en svensk invandrare som slagit sig ned som torpare i Ytraheia i Rana. Efter att båda föräldrarna avlidit kom han som 15-åring till gården Lillevann i Granvassgrenda. Som vuxen livnärde han sig som vägarbetare och gårdfarihandlare med boplats i en enkel stuga på Hammerneset vid Langvatnet.

Westermark blev riksbekant i Norge då han år 1958, trots ett handikapp efter en olycka i unga år, fick motta Idrottsmärkesstatyetten efter att ha klarat kraven för motionsidrottens främsta utmärkelse. Vidderna vid Langvatnet var hans träningsfält och hans motto var "du kan hvis du vil!"

Karl Johans intresse för Svartisen väcktes sedan han haft uppdrag att lotsa fram en vetenskaplig expedition från Universitetet i Tromsø över glaciären. Efter hand blev han både guide för turister och vägledare för forskningsexpeditioner från engelska universitet. Han fick vänner världen över och det var den svenske författaren Hans Lidman som gav honom namnet "Svartiskungen".

Han gjorde också egna turer över Österdalsbreen för fotografering och observationer och gjorde även varje år egna målningar från området. Hans stora popularitet bekräftades då man år 1979 döpte en tidigare namnlös, 1417 meter hög fjälltopp till Svartiskungen..

Referenser

Pseudonymer
Norska idrottare
Män
Födda 1910
Avlidna 1998
Undret

Undret, eller Skvallertanterna, är en granitskulptur i parken Vita bergen i Stockholm, nära Sofia kyrka, av Astrid Rietz, som restes 1976. Den är ett minnesmärke över Elsa Borg och hennes bibelkvinnor.

Skulpturer 1976
Skulpturer på Södermalm
Skulpturer av svenska skulptörer
Minnesmärken i Sverige
Skulpturer i granit
Regeringen Linkomies

Regeringen Linkomies var Republiken Finlands 26:e regering. Den breda koalitionen bestod av Samlingspartiet, Socialdemokraterna, Agrarförbundet, Framstegspartiet och Svenska folkpartiet. Rudolf Walden och N. A. Osara var med i regeringen som opolitiska fackministrar. Ministären regerade från 5 mars 1943 till 8 augusti 1944. Fortsättningskriget pågick under regeringsperioden och Edwin Linkomies avbröt förhandlingarna med Sovjetunionen våren 1944. År 1946 dömdes Linkomies till fem och ett halvt års fängelse i krigsansvarighetsprocessen men frigavs redan år 1948. Ministrarna Henrik Ramsay, Väinö Tanner och Tyko Reinikka dömdes till fängelsestraff vid samma rättegång som Linkomies och president Risto Ryti. Även Finlands sändebud i Berlin T. M. Kivimäki samt den föregående regeringens statsminister J. W. Rangell och undervisningsminister Antti Kukkonen fick fängelsestraff.

Fotnoter

1943 i Finland
1944 i Finland
Linkomies
Bildanden 1943
Upplösningar 1944
Finland under andra världskriget
Christian Röhss den yngre

Christian Röhss d.y., född 5 oktober 1880 i Göteborg, död 17 juni 1954 i Askim, var en svensk försäkringsdirektör.

Han var son till Christian Röhss d.ä. och Hedvig Åkerman. Sedan 1913 var han gift med Andrea Lignell, dotter till en grosshandlare.

Röhss bedrev studier vid Göteborgs realläroverk och kontorspraktik i Sverige och utomlands. År 1903 blev han delägare i faderns affär, deltog i bildandet av Försäkrings AB Atlantica 1916, Återförsäkrings AB Rea 1917, Återförsäkrings AB Vala 1920. Från 1916 var han VD för Atlantica, från 1917 för Rea. 

År 1919 blev han ledamot av Askims kommunfullmäktige.

Källor

 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923

Födda 1880
Avlidna 1954
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska direktörer
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Ismar Elbogen

Ismar Elbogen, född 1 september 1874, död 1 augusti 1943, var en tysk-judisk lärd.

Elbogen blev docent vid rabbinseminariet i Florens 1899, och var från 1902 lärare vid Hochschule für die Wissenschaft des Judentums i Berlin. 1919 erhöll han professors titel. Elbogen har utgett flera viktiga arbeten om den judiska liturgins historia, i synnerhet Der jüdische Gottesdienst in seiner geschichtlichen Entwickelung (1913, 2:a upplagan 1924), en handbok i allmän judiska historia, Geschichte der Juden seit den Untergang des jüdischen Staates (1919, svensk översättning 1922), samt en mängd bidrag till tidskrifter, encyklopedier och festskrifter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska historiker
Rabbiner
Födda 1874
Avlidna 1943
Män
Regeringen Rangell

Regeringen Rangell var Republiken Finlands 25:e regering. Sexpartikoalitionen bestod av Framstegspartiet, Socialdemokraterna, Agrarförbundet, Samlingspartiet, Svenska folkpartiet och Fosterländska folkrörelsen. Rudolf Walden och Väinö Kotilainen var med i regeringen som opolitiska fackministrar. Ministären regerade från 4 januari 1941 till 5 mars 1943. Fortsättningskriget inleddes under regeringsperioden. Statsminister Jukka Rangell, som inte spelade någon framträdande politisk roll, dömdes år 1946 till sex års fängelse i krigsansvarighetsprocessen men benådades år 1949. Ministrarna Henrik Ramsay, Väinö Tanner och Antti Kukkonen dömdes till fängelsestraff vid samma rättegång som Rangell och president Risto Ryti. Även Finlands sändebud i Berlin T.M. Kivimäki samt den följande regeringens statsminister Edwin Linkomies och andra finansminister Tyko Reinikka fick fängelsestraff.

Fotnoter

1941 i Finland
1942 i Finland
1943 i Finland
Rangell
Bildanden 1941
Upplösningar 1943
Finland under andra världskriget
Roadracing-VM 1951

Roadracing-VM 1951 var tredje gången som Internationella motorcykelförbundet arrangerade världsmästerskap i roadracing. Mästerskapen kördes över åtta Grand Prixer i 6 länder i klasserna 500 cc, 350 cc, 250 cc och 125 cc samt Sidvagnar. Säsongen inleddes 8 april med Spaniens Grand Prix och avslutades med Nationernas Grand Prix i Italien den 9 september.

Storleken på motorerna i Sidovagnsklassen sänkes från 600 cm³ till 500 cm³

Tävlingskalender och segrare 

¹) Endast fyra deltagare. Räknades ej till VM.

Poängberäkning 
Årets regeländringar vad gäller poängberäkning: Minst sex tävlande måste ställa upp i en deltävling för att resultatet ska räknas i VM. Om minst ¨åtta deltävlingar körs i en klass räknas de fem bästa resultaten.

De sex främsta i varje race fick poäng enligt tabellen nedan. De fem bästa resultaten räknades i mästerskapen för 500cc och 350cc, de tre bästa för övriga klasser.

Slutställning

500 cc

350cc

250cc

125cc

Källor

 http://www.motogp.com/en/Results+Statistics/1951
 http://racingmemo.free.fr/MOTO-GP-1951.htm

Roadracingsäsonger
Motorsportevenemang 1951
Lex Bobby

Lex Bobby är det vardagliga namnet på lag (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall. Lagen trädde i kraft 2008 och säger att en särskild barnskyddsutredning ska genomföras om ett barn dött på grund av våld eller annat brott och barnet har varit i behov av skydd. Utredarna ska söka efter systemfel i samhällets skyddsnät och syftet är att lägga fram konkreta förslag på åtgärder som kan förebygga att barn far illa.

Lagen är uppkallad efter en tioårig pojke som misshandlades till döds av sin mamma och styvpappa i det som kallades fallet Bobby.

Lex Bobby har av experter bedömts som tandlös och kritiserats hårt. Som exempel kan nämnas att det måste finnas en dom som vunnit laga kraft för att Socialstyrelsen, som är ansvarig för utredningarna, ska kunna granska ett fall. Per år 2019 mördades fortfarande sex barn per år i Sverige av en förälder.

Se även 
 Lex Lilla hjärtat 
 Lex Maria
 Lex Sarah
 Lex Maja

Källor

Noter

Bibliografi
 "Fakta: Lex Bobby", SVT Text sid 162, 12 juli 2011.
 "Fakta om Lex Bobby", SVT Text sid 162, 6 april 2013.

Externa länkar 
 Lag (2007:606) om utredningar för att förebygga vissa skador och dödsfall
 "Lex Bobby - Det skulle inte få hända igen", Kaliber, Sveriges Radio, 24 oktober 2016. Åtkomst den 25 oktober 2016.

2008 i Sverige
Politikåret 2008
Juridikåret 2008
Bobby
Bobby
Carl Eldh (poet)

Carl Eldh, född 1690, död 1727, var en svensk poet.

Biografi
Eldh var son till överdirektören vid tullverket i Göteborg Nils Eldh (1666-1746) och blev student i Uppsala 1704.
Uppgiften att han arbetade som aktuarie i Statskontoret är felaktig. 

Han började tidigt att skriva vers. År 1725 utgav han Myrthen och cypresser, tid efter annan opfundne och sammanbundne af Carl Eldh (omtryckt av Per Hanselli 1871), en samling bröllops- och begravningsdikter, delvis av pietistisk anstrykning. Eldh skrev även kärleksdikter och skämtvisor, mestadels på alexandriner eller i sonettform.

Bibliografi

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Svenska poeter
Födda 1690
Avlidna 1727
Män
Uhlandstrasse (Berlins tunnelbana)

Uhlandstrasse är en tunnelbanestation i centrala Berlin under boulevarden Kurfürstendamm som öppnade 12 oktober 1913. Den har fått sitt namn efter den korsande gatan Uhlandstrasse. Den ritad av svenska arkitekten Alfred Grenander. Meningen var att linje U1 skulle fortsätta under hela Kurfürstendamm ut mot Halensee, men detta blev aldrig av. Stationen är idag slutstation och ligger i stadsdelen Charlottenburg. Stationen Adenauerplatz har förberetts med en nedre plattform, ifall linje U1 skulle förlängas i framtiden.

Under lång tid var det slutstationen för den tidigare linje U3 som enbart trafikerade sträckan Wittenbergplatz, Kurfürstendamm och Uhlandstrasse. Först efter 1989 började trafiken gå vidare mot Warschauer Strasse, sedan 2004 under linjenamnet U1.

Bilder 

Berlins tunnelbanestationer
Charlottenburg
Järnvägsstationer invigda 1913
1913 i Tyskland