kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hannes Ignatius

Johannes (Hannes) Ferdinand Ignatius, född 8 oktober 1871 i Helsingfors, död 3 mars 1941 där, var en finländsk militär. Han var son till Karl Ferdinand Ignatius.

Ignatius tog examen vid Finska kadettkåren i Fredrikshamn 1892, och genomgick från 1896 till 1899 generalstabsakademin i Sankt Petersburg. Därefter tjänstgjorde han vid Finska dragonregementet fram till 1902, då den upplöstes. 

Ignatius ägnade sig därefter åt affärsverksamhet, och anslöt sig till aktivisterna och var från 1915 till 1917 ordförande i militärkommittén. Vid finska inbördeskrigets utbrott blev han i chef för frikårerna i den vita armén som intog Uleåborg 3 februari 1918, och därefter generalkvartermästare i överbeäflhavarens stab. Mellan 1918 och 1919 tjänstgjorde han som generalstabschef, blev generalmajor 1918 och var mellan 1919 och 1920 som inspektör för krigsskolorna. 

Ignatius var även ledamot av värnpliktskommittén 1920 och huvudredaktör för kommittén för utgivande av frihetskrigets historia och utgav C. G. Mannerheim (1918) och tillsammans med K. Soikkeli Frihetskriget i Finland år 1918 (1924).

År 1928 blev han generallöjtnant.

Bibliografi 
 Gustaf Mannerheim (1919)
 Från ofärdsår till självständighet (1927)

Noter

Externa länkar 
 Det vita högkvarteret 1918
 Hannes Ignatius
 

Finländska generaler
Personer i finska inbördeskriget
Finländska militärhistoriker
Födda 1871
Avlidna 1941
Män
Militärer från Helsingfors
Hollywood Vampires

Hollywood Vampires är L.A. Guns tredje album som släpptes 1991. Singlar på albumet blev "Kiss My Love Goodbye", "Some Lie 4 Love" och "Over The Edge". Den sistnämnde användes även i filmen "Point Break".

Under den efterföljande turnén sparkades Steve Riley från bandet i början av 1992 och ersattes av Michael “Mr. Bones” Gershima.

Låtlista 
"Over The Edge"
"Some Lie 4 Love"
"Kiss My Love Goodbye"
"Here It Comes"
"Crystal Eyes"
"Wild Obsession"
"Dirty Luv"
"My Koo Ka Choo"
"It's Over Now"
"Snake Eyes Boogie"
"I Found You"
"Big House"
"Ain't The Same (Bonus)"

Medverkande 
Phil Lewis - sång 
Tracii Guns - gitarr
Mick Cripps - gitarr
Kelly Nickels - bas
Steve Riley - trummor

Musikalbum 1992
Album av L.A. Guns
Greatest hits on Youtube

Greatest hits on Youtube är en DVD med några av de mest omtyckta produktionerna av Galenskaparna och After Shave som ligger utlagda på Youtube.

Innehåller intervjuer med de flesta medverkande: Claes Eriksson, Knut Agnred, Anders Eriksson, Per Fritzell, Jan Rippe och Kerstin Granlund.

Produktioner och antalet tittare
 Trögfattarföreningens årsmöte 137540 tittare
 Parad-VS i gymnastik 123657 tittare
 Bara sport 118322 tittare
 Inte bara glögg 112163 tittare
 Inomhusfotbolls-VM för klubblag 104365 tittare
 Bröderna S:t Gotthard 100973 tittare
 Curling-PS 98721 tittare
 Perkele 96183 tittare
 Truckdriving song 85126 tittare
 Mor i skutan 85097 tittare
 Konfirmationspresenten 65259 tittare
 Hoppa bort 61794 tittare
 Mannen som bar hem sin TV 60359 tittare
 Tyngdlyftarspelen 57887 tittare
 Knut på linjen 47131 tittare Sommarmossan 45744 tittare
 Min badboll 43810 tittare
 Raggarkungen 40397 tittare
 Fyra vänner 39568 tittare
 Cyklar 38172 tittare
 L Paaso 37981 tittare
 Privat eller offentlig sjukvård 37778 tittare
 Fagott 33667 tittare
 Provhytten 22204 tittare

Ur produktionerna 
Skruven är lös (3) av och med Galenskaparna och After Shave
Cyklar (20) av och med Galenskaparna och After Shave
Macken TV-serien (18, 11, 9) av Claes Eriksson, med Galenskaparna och After Shave
En himla många program (24, 23, 16, 15, 8, 4, 2) av och med Galenskaparna och After Shave
Grisen i säcken (6)av och med Galenskaparna och After Shave
Tornado (17, 14, 12, 7,) av Claes Eriksson, med Galenskaparna och After Shave 
Allt Möjligt (10) av och med Galenskaparna och After Shave
Gladpack (22, 21, 19, 13, 5, 1) av Claes Eriksson, med Galenskaparna och After Shave.

Galenskaparna och After Shave
Gösta Theslöf

Carl Gustaf (Gösta) Theslöf, född 26 april 1872 i Muhos, död 28 mars 1939 i Ekenäs, var en finländsk militär och aktivist.

Gösta Theslöf tog examen vid Finska kadettkåren i Fredrikshamn 1892, där han också verkade som lärare mellan 1901 och 1903. Därefter övergick han till affärslivet, eftersom skolan indrogs. Under storstrejken 1905 var han chef för ordningsgardet i Helsingfors. År 1914 häktades han, men frigavs och flyttade till Sverige. Här deltog han 1917 i förhandlingarna med representanter för det tyska högkvarteret. 

Under finska inbördeskriget var han den vite överbefälhavarens representant i Sverige och sedermera stabschef för armén, kommendant på Sveaborg och en tid divisionschef. Han befordrades till generalmajor 1918, och tog avsked 1919.

Bibliografi 
 Georg Örne (under pseudonymen Gustaf Björling 1910)
 Blad för vinden (1911)

Externa länkar 
 Det vita högkvarteret 1918
 Gösta Theslöf vid mannerheim.fi
 

Födda 1872
Finländska militärer
Personer i finska inbördeskriget
Svenskspråkiga författare
Avlidna 1939
Män
Personer från Muhos
Vicious Circle

Vicious Circle är ett musikalbum från 1995 av L.A. Guns. Singlarna på albumet blev "Face Down", "Killing Machine" och "Long Time Dead".

På den amerikanska och europeiska versionen av albumet återfinns låten "Crystal Eyes" från Hollywood Vampires.

Låtlista
"Face Down"
"No Crime"
"Long Time Dead"
"Killing Machine"
"Fade Away"
"Tarantula"
"Crystal Eyes" (Bonus)
"Nothing Better to Do"
"Chasing The Dragon"
"Kill That Girl"
"I'd Love to Change The World"
"Who's In Control" (Let 'Em Roll)
"I'm the One"
"Why Ain't I Bleeding"
"Kiss of Death"
"Death In America" (Bonus)
"Empire Down" (Bonus)

Medverkande
Phil Lewis - sång, alla utom "Nothing Better To Do"
Tracii Guns - gitarr
Mick Cripps - gitarr
Kelly Nickels - bas, sång på "Nothing Better To Do"
Steve Riley - trummor
Nicky "Beat" Alexander - trummor
Michael ”Mr. Bones” Gershima - trummor
Dorian Grey - trummor
Michael Grombacher - trummor

Musikalbum 1995
Album av L.A. Guns
Alexander Menschikoff

Alexander Menschikoff kan syfta på:

Aleksandr Mensjikov (1673-1729), rysk furste och fältmarskalk
Alexander Sergejevitj Menschikoff (1787-1869), rysk furste, Finlands generalguvernör 1831-1855
Eetu Salin

Johan Edvard (Eetu) Salin, född 18 mars 1866 i Asikkala, död 6 april 1919 i Helsingfors, var en finländsk politiker. Han var en av den finska arbetarrörelsens pionjärer.

Salin var ursprungligen skomakare. Som kringresande agitator bekämpade han aktivt den borgerliga wrightska riktningen inom arbetarrörelsen. År 1885 kom han till Tammerfors, 1891 till Helsingfors och var från 1902 bosatt i Björneborg, där han också står staty. Från 1903 till 1907 och från 1917 till 1918 var han medlem av den socialdemokratiska partistyrelsen. Han tillhörde lantdagen från 1907 till 1917.

Eetu Salin verkade även som journalist, chefredaktör för Sosialidemokraatti i Björneborg 1906-08. Han ville gå den parlamentariska vägen till socialismen och motarbetade därför partiets radikalare element inför finska inbördeskriget. Men han såg det emellertid som en moralisk skyldighet att hjälpa den röda sidan, och var under krigsmånaderna chefredaktör för folkkommissariatets organ Tiedonantaja. 

Salin dömdes till dödsstraff. Men denna omvandlades till 10 års fängelsestraff. Han avled dock i fängelset. Salin står som staty även i Lahtis.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 
 Eetu Salins födelseplats
 

Födda 1866
Finländska socialdemokrater
Personer i finska inbördeskriget
Finländska chefredaktörer
Avlidna 1919
Män
Personer från Asikkala
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Assistanshund

Assistanshundar är arbetande brukshundar vars förare oftast är en funktionsnedsatt person. Assistanshund är ett samlingsbegrepp för olika specialtränade hundar: (service- och signalhundar; sos-hundar), diabeteshund, epilepsihund (alarmerande servicehundar), ledarhund (tidigare blindhund), servicehund (rehabhund), psykisk hälsa-hund (NPF-hund), signalhund (för hörselskadade) och terapihund (vårdhund).

Utom när det gäller ledarhundar och terapihundar, utbildas oftast ekipagen tillsammans i regi av någon assistanshundorganisation som är ansluten till Assistance Dogs Europe och Assistance Dogs International som utarbetat regelverk och standarder för certifiering av assistanshundar. Certifierade assistanshundar och assistanshundar under utbildning bär ett särskilt tjänstetäcke som talar om att de får följa sin husse eller matte på platser där hundar annars inte är tillåtna.

Ledarhundar är kostnadsfria hjälpmedel, medan övriga assistanshundar måste bekostas privat via fonder eller stipendier. 2010 beräknas kostnaden för utbildningen av en assistanshund till mellan 20.000 och 50.000 kr. 2008 fick Hjälpmedelsinstitutet regeringens uppdrag att tillsammans med Socialstyrelsen bedriva försöksverksamhet med assistanshundar.

Enligt Hjälpmedelsinstitutet finns det 2010 drygt 120 assistanshundar (utom ledarhundar och terapihundar) i Sverige som är färdigutbildade eller under utbildning. Antalet ledarhundar är samtidigt ca 285.

En kvinna som inte fick ta med sin assistanshund på flyget, diskriminerades av ett flygbolaget. Den bedömningen gör DO, och begär att bolaget ska betala diskrimineringsersättning till kvinnan.

Noter

Källor
 Assistanshundar,Svenska Kennelklubben (SKK)
 Veronika Karlsen: Hundens betydelse i dagens samhälle, Examensarbete Djursjukvårdarprogrammet, Sveriges lantbruksuniversitet (SLU), Skara 2006 
 Lena Heimlén:  Tema: Hundar i tjänst , Brukshunden nr 5 2011, Svenska Brukshundklubben (återpublicerad på upphovsmannens hemsida)
 Iréne Hansdotter & Britt-Inger Lampa: Aktivare - tack vare rehabhunden, C-uppsats i hälsovetenskap, Luleå tekniska universitet 2002
 Service- och signalhundar, Hjälpmedelsinstitutet 
 Assistance Dogs, Assistance Dogs Europe

Externa länkar
 Assistanshund som hjälpmedel, Svenska Kennelklubben (SKK)
 Assistanshundportalen, Hjälpmedelsinstitutet
 Assistance Dogs Europe 
 Assistance Dogs International 
 Svenska Service- och Signalhundsförbundet

Funktionsnedsättning
Puku

Puku (Kobus vardonii) är en art i släktet vattenbockar som lever i Afrika. Epitet i det vetenskapliga namnet är tillsatt av naturforskaren David Livingstone för att hedra sin vän, storvildjägaren Frank Vardon (1813–1860). Tidigare betraktades arten som en sydlig variant av Ugandakob men på grund av skillnader i storleken och socialt beteende räknas den idag som självständig art.

Kännetecken 

Pälsens färg är huvudsakligen gulbrun, lite ljusare vid sidorna och gråvit vid buken. Hannar bär ungefär 50 centimeter långa horn som påminner i utseende om en lyra. Mankhöjden ligger vid 80 centimeter och vikten mellan 70 och 80 kilogram.

Utbredning och habitat 

Arten har ett större utbredningsområde i Centralafrika men territoriet är delat i flera avsnitt. Stora populationer finns i Kongo-Kinshasa, Zambia, Botswana (bara i Chobe nationalpark) och Angola. Habitatet utgörs av kärr och andra våtmarker.

Levnadssätt 

Honor lever i flockar som består av 5 till 20 eller 30 individer. Under regntiden sammansluter sig flera flockar till en större flock. Hannar lever ensam och etablerar ett revir. De provar att kvarhålla flockar av honor i området. Puku äter främst gräs. De är aktiva tidigt på morgonen och sent på kvällen.

Referenser 

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Edvard Valpas-Hänninen

Edvard Valpas-Hänninen, född 6 september 1873 i Saarijärvi, död 11 januari 1937 i Helsingfors, var en finländsk journalist och politiker.

Han gick sju år i lyceum i Vasa och därefter några år i murarlära i Helsingfors. År 1899 inträdde han i redaktionen för Työmies. Som chefredaktör för denna tidning från 1901 och 1918 och som det socialdemokratiska partiets ordförande mellan 1906 och 1909 hade Valpas-Hänninen ett stort inflytande på den socialdemokratiska politikens utformning. Efter 1900-talets första decennium började hans stjärna dala, och vid finska inbördeskrigets utbrott övergavs Valpas-Hänninen av Otto Ville Kuusinen, Kullervo Manner och andra s.k. novembersocialister. Därmed var han ute ur leken. 

Valpas-Hänninen var en ortodox marxist i Karl Kautskys anda, som höll fast vid doktrinen att samhället måste förändras genom interna krafters spel. Utvecklingen fick inte påskyndas men inte heller förhindras. Trots att han inte varit med i kriget 1918 ansågs hans aggressiva tonfall i pressen ha medverkat till upprorsandans uppkomst. Han förde ett så våldsamt språk i Työmies att några måttfulla i den socialdemokratiska partiledningen, bland dem Oskari Tokoi, i samband med Storstrejken 1917 och mordet på kontoristen Gunnar Nyberg i den helsingforsiska stadsdelen Malm, bildade en anti-Valpasgrupp.

Han flydde till Sovjetryssland, och vid återkomsten till Finland dömdes han till livstids fängelse. Han benådades emellertid 1924. Under tiden i Petrograd hade han varit redaktör för Vapaus, där han hade behandlat frågan om möjligheterna att samarbeta med de vita i Finland. Därför hade han avpolleterats av bolsjevikerna. 

Därefter var Valpas-Hänninen litterär sekreterare vid Finlands Fackförbunds Centralorganisation (FFC).

Bibliografi 
 Torpasta kivitaloon (1908)

Externa länkar 
 

Finländska socialdemokrater
Ledamöter av Finlands lantdag för Socialdemokraterna
Finländska Socialdemokraternas partiledare
Finländska journalister
Finländska chefredaktörer
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Saarijärvi
Män
Födda 1873
Avlidna 1937
Taavi Tainio

David (Taavi) Tainio, född 25 juni 1874 i Keuru, död 17 mars 1929 i Helsingfors, var en finländsk journalist och politiker.

Han var bokhandelsbiträde i Jyväskylä mellan 1889 och 1893 samt lagerbokhållare i Helsingfors mellan 1893 och 1896. Vid denna tidpunkt anslöt han sig till arbetarrörelsen och ägnade sig därefter åt agitations- och publicistverksamhet. Ett par gånger vistades han även i USA, 1904–1905 och 1914–1916.

Från 1899 och 1901 var han medlem av  socialdemokraternas partistyrelse och ånyo från 1903 till 1906. Han var partiets ordförande 1903–1905. Efter storstrejken 1905 verkade han som chefredaktör för arbetartidningen Turun Päivälehti i Åbo. Han tillhörde lantdagen 1907–1909 och 1911–1913 och var riksdagsman från 1922 till 1929. Under den kritiska perioden inför och under finska inbördeskriget 1918 gav han i Kuopio uttryck för en moderat hållning. Men det hjälpte föga, ty han dömdes 1918 till fyra års fängelse för anstiftan till uppror. Han benådades samma år och var därefter partisekreterare fram till 1926. I denna ställning motarbetade Tainio kommunistiska tendenser inom partiet. Han avsattes på ett kuppartat sätt av Väinö Hupli på partikongressen 1926.

Han är begravd på Malms begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 
 Riksdagsmatrikel 

Personer från Keuru
Födda 1874
Avlidna 1929
Finländska journalister
Finländska chefredaktörer
Ledamöter av Finlands lantdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Personer i finska inbördeskriget
Män
Gravsatta på Malms begravningsplats
Finländska Socialdemokraternas partiledare
Leijoncreutz

Leijoncreutz var en svensk adlig ätt med nummer 1335 på Riddarhuset. Stamfadern var officeren Anders Hansson Friis, adlad Leijoncreutz år 1695. Namnet har senare upptagits av andra personer men ingen nu levande person tillhör den adliga ätten.

Historik
Ätten härstammar från en Johannes Siggonis Friis (död 1681), vilken från 1654 var kyrkoherde i Vartofta-Åsaka pastorat av Skara stift. Denne fick med sin hustru Carin Andersdotter sonen Anders (född 24 augusti 1636, död 24 september 1714), vilken verkade som militär under stormaktsepoken, tjänande i tur och ordning regenterna Karl X Gustav, Karl XI och Karl XII.

Under sin nästan halvsekellånga krigarbana deltog han i de nordiska krigen 1655–1661 samt i det skånska kriget 1675–1679 där han framför allt utmärkte sig i slagen vid Halmstad och Lund 1676.

För sina insatser i rikets tjänst adlades Anders Hansson Friis av Karl XI den 16 augusti 1695 till Hömb (tillhörande Kavlås slott) i Västergötland. Han fick med sin hustru Anna Slötman tre söner och tre döttrar, men då ingen av sönerna överlevde honom slöt han själv sin ätt på svärdssidan 1714.

Referenser
 Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor (Stockholm 1925-36)
 Carl Hallendorff (red): Sveriges Riddarhus (Stockholm 1926)
 Jan von Konow: Sveriges adels historia (Karlskrona 2005)
 Leijoncreutzska Släktföreningen

Svenska adelsätter
Sandbad

Sandbad kan avse:
 Sandbad (het) – del i en process för att bearbeta föremål (het sand).
 Sandbad (behandling) – föråldrad behandling för vissa sjukdomar, exempelvis ledgångsreumatism.
 Sandbad (ornitologi) – rengöringsbeteende i sand hos vissa djurarter
 Sandbadning
The Enemy

För boken av Lee Child se Fienden
The Enemy var ett brittiskt indieinfluerat garagerockband. Bandet bestod av Tom Clarke (sång och gitarr) Liam Watts (trummor) och Andy Hopkins (bas).

Bandet bildades i Coventry, England år 2006. Genombrottslåten var "We'll Live and Die in These Towns".

Låten "Be Somebody" finns med på FIFA 10 och "Saturday" finns med på FIFA 13.

Diskografi

Studioalbum
 We'll Live and Die in These Towns (2007)
 Music for the People (2009)
 Streets in the Sky (2012)
 It's Automatic (2015)

Externa länkar

The Enemy på allmusic.com
Diskografi på Discogs
Fansajt

Brittiska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2006
Richard M. Bishop

Richard Moore "Papa Richard" Bishop, född 4 november 1812 i Fleming County, Kentucky, död 2 mars 1893 i Jacksonville, Florida, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var borgmästare i Cincinnati 1859-1861 och den 34:e guvernören i delstaten Ohio 1878-1880.

Bishop flyttade 1848 till Ohio från Kentucky. Han valdes 1857 till fullmäktigeledamot i Cincinnati. Han efterträdde 1859 whigpartiets Nicholas W. Thomas som borgmästare. Två år senare efterträddes Bishop av sin partikamrat George Hatch.

Bishop besegrade republikanen William H. West i guvernörsvalet i Ohio 1877 och tillträdde 14 januari 1878 som guvernör. Han lämnade politiken efter en mandatperiod som guvernör.

Bishops grav finns på Spring Grove Cemetery i Cincinnati.

Externa länkar 
 Biografi på National Governors Associations webbplats
 Ohio History Central
 The Ohio Channel
 Political Graveyard

Borgmästare i Cincinnati
Guvernörer i Ohio
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Fleming County
Födda 1812
Avlidna 1893
Män
Myckleby

Myckleby är kyrkbyn i Myckleby socken på Orust. I byn finns Myckleby kyrka med tillhörande församlingslokaler och en stor hembygdsgård med olika typer av gamla byggnader. 

Vidare finns det i Myckleby en gård med kameler och dromedarer, en fotbollsplan och utanför själva byn en golfbana med 18 hål.

Orter i Orusts kommun
Hugo Larsson (ingenjör)

Nils Hugo Charles Larsson, född 18 december 1906 i Brunnby församling, död 25 februari 1986 i Bromma, var en svensk ingenjör och ämbetsman inom både civila och militära myndigheter.

Hugo Larsson studerade vid KTH och tog civilingenjörsexamen i elektroteknik 1928. Under de följande decennierna var han verksam vid Telestyrelsen, Radiobyrån, Statens uppfinnarnämnd och Försvarets Forskningsanstalt (FOA). 1950 blev han chef för Flygförvaltningens elbyrå.

1952 blev Hugo Larsson chef för FOA, då han efterträdde Albert Björkeson. Inledningsvis hade Larsson i likhet med sin företrädare tjänstetiteln överdirektör, men 1957 uppgraderades hans tjänst till generaldirektör och senare samma år lämnade han posten som chef för FOA. I sin post som chef för FOA uppmärksammades han när han i en radiointervju i Dagens Eko 1957 berättade att Sverige hade resurser för att framställa kärnvapen som skulle kunna vara färdiga 1963-1964. Detta anses ha satt fart på debatten om ett eventuellt svenskt kärnvapeninnehav, som till sist ledde till beslut att inte skaffa kärnvapen och att avsluta det svenska kärnvapenprogrammet.

Hugo Larsson var därefter teknisk direktör vid Svenska AB Philips 1957-1964. Han invaldes 1962 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien. Han engagerade sig senare tekniskt i energifrågor och utsågs 1972 till ordförande i en utredning om effektivare energianvändning som tillsattes av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien. 1980 utsågs Hugo Larsson till hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola.

Källor

Svenska elektroingenjörer
Svenska generaldirektörer
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1906
Avlidna 1986
Personer från Brunnby socken
Fransklockssläktet

Fransklockssläktet (Shortia) är ett växtsläkte i familjen fjällgröneväxter med 6 arter, en i Nordamerika och resten i östra Asien. Några arter odlas som trädgårdsväxter i Sverige.

Externa länkar
A Summary of the genus Shortia (Diapensiaceae)
Svensk Kulturväxtdatabas

Fjällgröneväxter
Fr Växtindex
Torneo Godó

{{Infobox ATP Turnering
| Namn               = Torneo Godó(Trofeo/Trofeu Conde de Godó; Barcelona Open Banc Sabadell)
| Logga              = 
| Logga_storlek      = 
| Bild             = Trofeo Conde de Godo 2008.jpg
| Bild_storlek   = 200px
| Stad               = Barcelona
| Land               = 
| Spelplats          = Real Club de Tenis Barcelona
| Kategori           = 500 Series
| Underlag           = Grus / Utomhus
| Lottning           = 48S / 24Q / 16D  56S / 28Q / 24D 
| Prispengar         = 1 702 800 € (2021)
| Webbplats          = Barcelona Open Banc Sabadell
| Fotnoter           = 
}}

Torneo Godó (spanska: Trofeo Conde de Godó; katalanska: Trofeu Conde de Godó), även känd som Barcelona Open Banc Sabadell (genom nuvarande sponsor) och Open SEAT (via tidigare sponsor), är en spansk tennisturnering för herrar. Den spelas årligen i Barcelona, sedan 1953. Turneringen är en del av 500 Series på ATP-touren och spelas utomhus på grus. Turneringen innehåller både en singelturnering och en dubbelturnering.

Historik
Turneringen instiftades 1953 av Carlos Godó Valls, greve av Godó (spanska: Conde de Godó), i samband med invigningen av den nya tennisstadion i Pedralbes. Den nya tävlingen var i någon mån arvtagare till den tidigare Campionados Internacionales, en turnering mellan klubbar som ägde rum vår och höst. Idag är den äldst av spanska tennisturneringar. Den arrangeras sedan starten av Spaniens äldsta och mest framgångsrika tennisklubb – Real Club de Tenis Barcelona–1899.

Trofeo Godó marknadsfördes från 1968 (året för starten för öppna mästerskap inom internationell tennis) som Spanska öppna mästerskapen (spanska: Campeonatos Internacionales de España; katalanska: Campionats Internacionals d'Espanya''). På senare år har detta epitet inte använts, åtminstone inte sedan Madrid Masters (som sedan 2009 spelas utomhus, på grus) tagit över rollen som Spaniens största tennisturnering. Torneo Godó arrangeras i regel sista veckan i april, då dagstemperaturen i Barcelona ofta är kring 18 grader Celsius.

Singelturneringen har vunnits åtta gånger av Rafael Nadal (2006–2013). Meste dubbelvinnaren är Roy Emerson som nådde sju titlar tillsammans med olika dubbelpartner (1959–1966).

Resultat

Singel

Dubbel

Referenser

Noter

Källförteckning
Champions 

 
ATP-touren
Tennisturneringar i Spanien
Återkommande sportevenemang med premiär 1953
Dunn County, North Dakota

Dunn County är ett administrativt område i delstaten North Dakota, USA, med 3 536 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Manning.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 5 393 km². 5 205 km² av den arean är land och 188 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Mountrail County - nord
 McLean County - nordost
 Mercer County - öst
 Stark County - syd
 Billings County - sydväst
 McKenzie County - nordväst

Orter 
Dodge
Dunn Center
Halliday
Killdeer
Manning (huvudort)

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1883