kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ole Öhman

Ole Öhman, även känd som Bone eller Bone W. Machine, född 13 oktober 1973 i Strömstad, är en svensk musiker som har spelat trummor i industrial metal-bandet Deathstars. Han slutade i bandet 2011.

Ole Öhman har även spelat trummor för death metal-bandet Dissection och doom/black metal-bandet Ophthalamia.

Externa länkar
 

Svenska trummisar
Män
Födda 1973
Levande personer
Personer från Strömstad
Tynnelsö (ö)

Tynnelsö är en ö i Överselö socken, Strängnäs kommun i Mälaren utanför Strängnäs i Södermanland. Ön har en yta på 2,75 kvadratkilometer.

Tynnelseö har tidigare främst bestått av Tynnelsö slotts marker. Frånräknat själva slottet som tillhör Statens Fastighetsverk sedan 1997, är ön privatägd. Under slottets blomstringstid bodde många människor på ön, men numera finns bara ett hushåll och 2012 fanns två fastboende på ön. Aktivt jordbruk har dock fortsatt att bedrivas på ön, även under den period omkring 1980 då ön helt saknade bofast befolkning.

En privatägd linfärja förbinder ön med fastlandet. På ön finns gammal ekskog med sällsynta lavar.

Sedan 2003 finns naturreservat på både södra och norra delarna av ön, Tynnelsö Djurgård och Tynnelsö Prästholmen.

Källor 

Öar i Strängnäs kommun
Öar i Mälaren
Bräcke Mölla

Bräcke Mölla är en väderkvarn belägen nära Lerhamn och Krapperups borg i Höganäs kommun i nordvästra Skåne. Möllan är en så kallad Holländare. På en sådan mölla kan toppkupolen vridas för att vingarna ska stå rakt mot vinden.

Möllan är belägen på Bräcke backe, 40 meter över havet. Idealvinden är omkring 10 m/s. Möllans totalhöjd är 18 meter, och även vingspannet är 18 meter. Axeln är av järn, 7,1 m lång, och främre delen lagrad med kullager.  I möllan finns två kvarnar, samt en under restaurering. Varje kvarn består av två kvarnstenar, var och en väger runt 1,5 ton.  Det finns dessutom en havrekross och en sikt. 

Bräcke mölla är i mycket gott skick och maler mjöl mellan 7 och 10 gånger per år, sommartid på söndagar. Möllan är en av få kvarnar som är i skick för malning.

Historik
På den plats där Bräcke Mölla ligger har det förmodligen redan på stenåldern varit offerplats. En mölla är känd på denna plats sedan 1656. Det var då en stubbamölla det var fråga om. Stubbamöllan byggdes om flera gånger, och en helt ny stubbamölla byggdes 1801. Denna ersattes av en holländare år 1851. Denna väderkvarn brann upp år 1946. Den nya möllan flyttades dit 1980. Den byggdes i mitten av 1800-talet. Från 1859 stod den på Stattena, Helsingborg, där den var i bruk fram till 1940-talet. Därefter fick den förfalla, och en rivning var nära i slutet av 1970-talet. Den övertogs då av Kullens Hembygdsförening som organiserade flytten till nuvarande plats och som också ställt möllan i användbart skick. Möllan flyttades med en pråm från Helsingborg till Höganäs under november 1979. Under februari 1980, när marken var frusen och därför tillät transporter, flyttades den till Bräcke backe, för att där ställas upp på en nyuppförd grund sommaren 1980. Pengar har under åren samlats in för nya vingar, segel, åskledare, m.m. Möllan är nu i så gott skick att det går att mala mjöl, vilket även brukar ske på söndagar varje sommar.

För att kunna mala måste möllan kontinuerligt underhållas: 2007 nya vingar, 2013 nya spån på hättan, 2016 nytt magasin intill möllan i 1920-talsstil, 2018 renovering av bölet (kroppen), kontinuerligt byta av kuggar, samt årligt underhåll.

Källor
Nils Gerward: Nya Bräcke Mölla. I: Kullabygd. Kullens Hembygdsförenings årsskrift 1980. (Red. Åke Ingelsberg)
Caroline Ranby: Bräcke mölla fick ny hätta. I: Kullabygd. Kullens Hembygdsförenings årsskrift 2014.
Informationsanslag vid Bräcke mölla
 Bräcke Möllas webbplats

Noter

Byggnader och anläggningar i Höganäs kommun
Väderkvarnar i Sverige
Kullen
Holländare
Modern datateknik

Modern datateknik var en svensk datortidning () som gavs ut av Bonnierägda Fackpressförlaget AB mellan 1965 och 1975<ref name="libris">Modern datateknik, </ref>. Tidningen startades av Carl-Adam Nycop. Tidningen slogs ihop 1975 med Elektroniknyheterna, Modern kemi, Modern ytbehandling, Moderna transporter och Plastvärlden till den nya tidningen Dagens industri.

Tidningens målgrupp var "folk som aktivt arbetade inom datasektorn med applikationer''".

Bland tidningens medarbetare fanns:

 Carl-Adam Nycop
 Jan Aschan – redaktionssekreterare
 Hans Werner
 Sören Larsson
 Sten Holmberg

Källor

Nedlagda svenska datortidningar
Tidskrifter startade 1965
Tidskrifter nedlagda 1975
Parisutställningen

Parisutställningen kan syfta på

Världsutställningar
Parisutställningen 1855
Parisutställningen 1867
Parisutställningen 1878
Parisutställningen 1889
Parisutställningen 1900
Parisutställningen 1925
Parisutställningen 1931
Parisutställningen 1937

Nationella utställningar
Exposition nationale de 1844/Franska industriutställningen 1844
l'Exposition de la Seconde République (l'Exposition Nationale des produits de l'industrie agricole et manufacturière), 1849

Världsutställningar
Datornytt

Datornytt var en datortidning som gavs ut av Nordpress mellan 1977 och 1991.

Bland tidningens medarbetare fanns chefredaktören Bengt Björnekärr och Thore Rösnes.

Källor

Nedlagda svenska datortidningar
Tidskrifter startade 1977
Tidskrifter nedlagda 1991
Alf och Yngve

Alf och Yngve var två bröder och samregerande svenska sagokungar enligt Snorre Sturlassons Ynglingasaga. De var söner till Alrik. Alf skall ha varit son till Dageid och gift med Bera. Enligt Snorre var Yngve en stor krigare och idrottsman, stark och hård i strid, vacker och god idrottsman, givmild och gladlynt, medan Alf var tyst, stolt och omedgörlig, och satt hemma utan att gå i strid. Yngve hade sönerna Erik och Jörund, Alf sonen Hugleik.

Snorre berättar att en höst när Yngve kom till Uppsala efter att ha varit i viking satt han ofta uppe om kvällen och drack med Bera, sedan Alf hade gått och lagt sig. Han var missnöjd över detta och bad henne flera gånger gå och lägga sig samtidigt som honom, varpå hon svarade att den kvinna som var gift med Yngve och inte Alf kunde skatta sig lycklig. En kväll gick därför Alf in i salen där de satt och talade med varandra, och drog ett svärd ur sin kappa och stack ner Yngve. Denne hade dock hunnit dra sitt svärd och högg i sin tur ner Alf, varefter de båda dog och lades i högar på Fyrisvallarna.

De efterträddes av Alfs son Hugleik.

Källor

Svenska sagokungar
Stuttgarts flygplats

Flughafen Stuttgart eller Stuttgart Airport (tidigare Flughafen Stuttgart-Echterdingen) (IATA: STR, ICAO: EDDS) är en internationell flygplats belägen cirka 13 km söder om Stuttgart, Tyskland.

Flygplatsen ligger till större del på gränsen mellan städerna Leinfelden-Echterdingen och Filderstadt. En mindre del ligger inom Stuttgarts stad. Det är den 7:e största flygplatsen i Tyskland och den viktigaste flygplatsen i delstaten Baden-Württemberg, med 9 728 710 passagerare 2014.

Flygplatsen är den enda större flygplatsen i Tyskland med endast en bana, men den är ändå ett viktigt centrum för det tyska TUIfly.

Historia 
Flygplatsen byggdes 1939 för att ersätta den tidigare Böblingen flygplats. 1945 tog det amerikanska flygvapnet över flygplatsen och återlämnde den 1948 till de tyska myndigheterna. Men amerikanska armén kom att fortsätta att använda sig av flygplatsen och har idag en helikopterbas på södra sidan av flygplatsen, som man delar med Baden-Württemberg polishelikopteravdelning.

Flygplatsen byggdes ut efter andra världskriget. Banan förlängdes till 1800 meter 1948, sedan till 2250 meter 1961 och slutligen till 3345 meter 1996.

Den ursprungliga terminalen från 1938 ersattes under 2004 med fyra nya terminaler, varav terminal 1, 2 och 3 finns i samma byggnad. De nya terminalerna gav flygplatsen en kapacitet på maximalt cirka 12 miljoner passagerare per år.

Marktransport 
Flygplatsen kan lätt nås inom 30 minuter från stadens centrala järnvägsstation med pendeltåg S2 och S3. Flygplatsen ligger precis vid Autobahn A8 som förbinder städerna Karlsruhe, Stuttgart och München.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell sida

Stuttgart
Transport i Stuttgart
Transport i Baden-Württemberg
Flygplatser invigda 1939
Byggnader och anläggningar i Stuttgart
Klagenfurts flygplats

Klagenfurts flygplats (IATA: KLU, ICAO: LOWK/LOXK) är en internationell flygplats i förbundslandet Kärnten i Österrike. Flygplatsen ligger ca 3 km från Klagenfurt och kan nås med buss, tåg och bil. Driftbolaget kallar flygplatsen även Airport Klagenfurt.

Flygbolag och destinationer

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell sida

Klagenfurt
Emily Scott

Emily Scott, född 1983 i Canberra i Australien, är en australisk reklam-, underklädes- och glamourmodell.

Emily Scott har medverkat i en del filmer på Robbie Williams vårtour 2006, och även i Rock DJ-videon. Hon har även varit ansiktet för Lipton Ice Tea.

Hon medverkade i ITV-realityserien Love Island 2006.

Scott har gjort ett antal framträdanden i tidningar såsom Ralph, Nuts, Zoo Weekly, FHM, Loaded, Stuff magazine, Playboy och Maxim. När hon var på framsidan av Maxim sålde tidningen näst bäst under det året, och strax därefter utnämnde FHM UK henne till the 09th sexiest woman in the world. Hon blev utnämnd till Sexiest Aussie Babe av FHM Australia i februari 2007.

Under hösten 2007 var hon en medtävlande i andra säsongen av Cirque de Celebrité på Sky One i Storbritannien.

Som DJ turnerar hon i Europa, Australien och Asien. CD:n Clublife för Central Station finns tillgänglig på Itunes.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbsida

Kvinnor
Födda 1983
Australiska fotomodeller
Alumner från University of Queensland
Levande personer
Personer från Canberra
Karl Gustaf Karlson

Karl Gustaf (K.G.) Karlson, född 18 april 1884 i Örby församling, Älvsborgs län, död 6 februari 1960 i Göteborgs Vasa församling, var en svensk maskiningenjör.

Efter ingenjörsexamen 1904 från Chalmers studerade K.G. Karlson vid ETH i Zürich. Senare arbetade han vid AB Gustaf Ericssons Automobilfabrik i Stockholm, Kungl. Järnvägsstyrelsen, 1908-1912 vid AB Ljungströms Ångturbin på Lövholmen i Stockholm, 1912-1914 vid AGA på Lidingö, Thulin-verken i Landskrona (flygplan) och 1914-1918 samt 1920-1934 vid Gustaf de Lavals Ångturbinfabrik på Kungsholmen i Stockholm.

1923 författade han en lärobok om Maskinelement, som gav honom Ingenjörsvetenskapsakademins guldmedalj. Han skrev också flera artiklar i Teknisk Tidskrift.

1934 utnämndes han till professor i maskinlära vid Chalmers tekniska högskola. 1943 utsågs han till prorektor samt blev 1949 professor emeritus. Han invaldes 1936 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademin.

Skrifter
Maskinelement (1923)

Über Wärmemotoren und Wärmepumpen (1943)
Sur le frein à sabots extérieurs articulés (1951)

Källor
Chalmers magasin, nr. 1, 2007, sid. 25.
Nordisk familjebok (4:e upplagan, 1953)
Svenskt biografiskt lexikon, band 20, sid. 743.

Svenska professorer i maskinlära
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Örby socken
Födda 1884
Avlidna 1960
Män
Lennart Stockman

Lennart Gabriel Stockman, född 28 mars 1920 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, död 7 april 2000 i Gustav Vasa församling i Stockholm, var en svensk forskare inom cellulosateknik som var verksam vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) och STFI.

Biografi
Stockman blev civilingenjör vid KTH 1944, och teknologie licentiat 1955. Han arbetade vid Cellulosaindustrins centrallaboratorium (senare sammanslaget med STFI) från 1947. Stockman blev professor i cellulosateknik vid KTH 1955 och var KTH:s rektor åren 1964 till 1968. Från 1968 var Stockman verkställande direktör vid STFI till sin pensionering 28 februari 1985.

Stockman invaldes 1961 i Ingenjörsvetenskapsakademien och utsågs till 1970 hedersdoktor vid Chalmers tekniska högskola.

Han tilldelades 1983 Ekmanmedaljen av Svenska Pappers- och Cellulosaingeniörsföreningen, SPCI. Stockman är begravd på Solna kyrkogård.

Källor 

Svenska professorer i kemiteknik
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Rektorer för Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Hedersdoktorer vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Personer från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1920
Avlidna 2000
Män
Als härad

Als härad, forntida härad i Västergötland. Det är inte helt klarlagt vilka gränser det hade, men det omfattade åtminstone de fyra socknarna Saleby, Trässberg, Lanna (införlivad med Saleby i mitten av 1500-talet) och Rycka (införlivad med Trässberg vid samma tid). I mitten av 1400-talet upphörde Als härad och införlivades med Skånings härad.

I Als härad finns påtagligt många säregna ortnamn som är identiska med ett antal ortnamn på Falbygden (främst i Ållebergs fjärding), såsom Friggeråker, Lovene, Saleby, Slöta och Synnerål. Detta har gett upphov till teorier om att trakten har bebyggts genom utflyttning från Falbygden för omkring tvåtusen år sedan.

Västergötlands historia
Härader i Västergötland
Lidköpings kommun
Sela (bibliskt uttryck)

Sela eller selah (hebreiska: סֶלָה selāh) är ett uttryck i Gamla Testamentet för vilket etymologin är okänd. Eftersom ordet i stor utsträckning förekommer i hyllningssånger till Gud, framför allt i Psaltaren, har etymologer antagit att ordet var en instruktion till instrumentalisterna att sluta spela så att enbart de sjungande rösterna hörs. I Jobs bok har etymologerna knutit sela till en uppmaning att ’begrunda’, ’värdera’ eller ’mäta’ ett påstående eller ett budskap. Sela tros även betyda ’hör upp’, ’prisa’ [Herren], samt ’alltid’ eller ’för evigt’. Sela förekommer även i Första Moseboken, där det dels är ett ortnamn (Edoms huvudstad Sela’) och dels namnet på en av Sems sonsöner. Detta har förmodligen ingenting att göra med ordet sela i Psaltaren, där det förekommer 71 gånger, och i Habackuk, där det förekommer på tre ställen som en anvisning till körledaren:

 

Vissa gamla översättningar av Tanach till arameiska – det språk, som började tränga undan hebreiskan under århundradena före Kristi födelse – var inte exakta, och i Targum har sela fått betydelsen ’alltid’ eller ’för evigt’, tolkningar som också fanns i tidiga grekiska översättningar. 

Inom islam och arabiska – ett semitiskt språk som är släkt med hebreiska och arameiska – betyder det liknande och besläktade ordet salah ’bön’. Det arabiska selah betyder ’förbindelse’, det vill säga den förbindelse man kan antas få med Gud genom daglig bön. Bägge orden kommer från roten sel som betyder ’förbinda’ eller ’knyta samman’.

Den hebreiska infinitivformen av verbet celah är calah, som på svenska betyder ungefär ’att hänga’ – och ska förstås i sammanhanget att väga upp eller mäta upp med en balansvåg. I Jobs bok har på några ställen celah fått betydelsen ’väga upp’ i den svenska översättningen: ”Hon vägs inte upp med guld från Ofir, ej med dyrbar onyx och safir.” I andra sammanhang har celah använts i sammanhang som att ’väga någons ord’, det vill säga ’begrunda’ det man just hört eller läst.

Rastafari är en jamaicansk religiös rörelse som tagit fasta på betydelsen begrunda eller tänk nu på vad du hört, och i andra sammanhang kommer selah före det som ska sägas som en uppmaning att lyssna eller höra upp.

Referenser 

Bibeln
1525 Savonlinna

1525 Savonlinna eller 1939 SC är en asteroid upptäckt den 18 september 1939 av Yrjö Väisälä vid Storheikkilä observatorium. Asteroiden har fått sitt namn efter det finska namnet på Nyslott i Finland.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Astronomiska upptäckter av Y Väisälä
Nyslott
Astronomiska upptäckter 1939
Småplaneter namngivna efter platser
Gens Cornelia

Gens Cornelia var en av de mest framstående patriciska ätterna i Antikens Rom. Under republiken räknades de till gentes maiores (de större släkterna), och en fjärdedel av de senatens talmän och Roms överstepräster vi känner till var Cornelier. Ätten var uppdelad i många grenar, både patriciska och plebejiska, vissa med mycket avlägset släktskap till varandra. De patriciska grenarna hette: Arvina, Blasio, Cethegus, Cinna, Cossus, Dolabella, Lentulus, Maluginensis, Mammula, Merenda, Merula, Rufinus, Scapula, Scipio, Sisenna och Sulla. Bland de plebejiska grenarna fanns Gallus och Balbus, och det fanns även andra cognomen som bars av frigivna slavar ur släkten.

Enligt Cicero hade Cornelierna traditionen att till skillnad från andra ätter begravas obrända, vilket bekräftats sedan man fann Scipionernas grav vid Via Appia i Rom. Denna tradition bröts när Sulla begravdes.

Personer ur den Cornelianska ätten

Referenser 

Romersk adel
Cornelii
Glödsandbi

Glödsandbi eller rödsandbi (Andrena fulva) är en art i insektsordningen steklar som tillhör överfamiljen bin och familjen grävbin.

Beskrivning 
Glödsandbiet har behåring på ovansidan av kroppen som är rent röd hos honan, mer beige till beigeorange hos hanen. Undersidan har oftast svart behåring. Hos hanen är nederdelen av benen ljusa till mörkare bruna. Hanen är 9 till 12 millimeter lång och honan är 12 till 14 millimeter.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar centrala Europa, från Storbritannien (mycket glest i Skottland) över södra Skandinavien till Rumänien och Bulgarien. 

I Sverige är arten förhållandevis ny; den observerades första gången i Österlen i Skåne 2000, och har därefter spritt sig till resten av Skåne, Halland, Blekinge, Bohuslän, Småland, Öland, Västergötland och Östergötland. Den klassificeras som livskraftig i landet. I Finland har hittills (2022) två observationer gjorts i maj 2020 i Helsingfors botaniska trädgård, en hona och en hane, men arten betraktas trots det som väletablerad.

Ekologi 
Glödsandbiet är aktiv från slutet av mars om temperaturen inte är för låg, fram till början av juni. Det är polylektiskt, det flyger till blommor från många olika familjer, som rosväxter (slån, fågelbär, hagtorn och plommon), ripsväxter (svarta vinbär, röda vinbär, krusbär och måbär), videväxter (sälg), korgblommiga växter (maskrosor), sparrisväxter (blåstjärnor), liljeväxter (vårlökar), ljungväxter (blåbär), bokväxter (bok, ek), Ranunkelväxter (smörblommor), korsblommiga växter (löktrav), kinesträdsväxter (lönn, tysklönn), järneksväxter (järnek) samt desmeknoppsväxter (parkolvon).

Dess habitat är öppna marker som bland annat glesa skogar, skogsbryn och kring dammar, men det kan också förekomma i samhällen, inte minst i parker och trädgårdar.

Fortplantning 
Arten är ett solitärt bi, det vill säga att det inte bildar samhällen. I lämpliga områden kan dock flera honor gräva ut sina bon mycket nära varandra. Boet förläggs ofta på glesbevuxen mark, gärna med god tillgång till sol, även om det även förekommer att det byggs i skogsmiljö. Det består av en vertikal gång på 20 till 30 centimeter, längs vilken honan skapar fyra till fem enskilda äggceller. Upp till tre bon kan byggas av varje hona. Äggcellerna fylls med nektar och pollen, varpå ett ägg läggs i varje cell. Larven kläcks efter bara några få dagar. Den livnär sig på förrådet av nektar och pollen och förpuppar sig efter några veckor. Efter övervintringen kommer nästa generation fullbildade glödsandbin fram på våren. Det förekommer att bandgökbi är en boparasit till arten i Skåne och Halland, där bandgökbiet lever. Bandgökbihonan lägger ett ägg i en (eller flera) av glödsandbihonans larvceller, där den resulterande larven lever av det insamlade matförrådet, efter det att värdägget eller -larven dödats.

Bona kan kännas igen på att den uppgrävda jorden formar en tydlig pyramid kring ingången. Det är vanligt att samma platser för bobyggnad återanvänds av de kommande generationerna i flera år.

Källor

Externa länkar 

Bin
Insekter i palearktiska regionen
She'll Be Coming 'Round the Mountain

[[File:She'll Be Coming 'Round the Mountain.mid|thumb|She'll Be Coming 'Round the Mountain]]
She'll Be Coming 'Round the Mountain, även kallad Coming 'Round the Mountain, , är en amerikansk folkvisa, i dag oftast kallad barnvisa. 

Den första tryckta versionen förekommer i Carl Sandburgs  The American Songbag 1927. Sången tros vara från sent 1800-tal och sjungs på samma melodi som en negro spiritual, When the Chariot Comes. Under 1800-talet spreds sången i Appalacherna där texten fick sin nuvarande utformning. Sången sjöngs bland järnvägsarbetare i Mellanvästern i USA under tidigt 1890-tal. Den visar tydliga spår av den typiska folkmusikstilen från den här tiden med "frågor och svar", dvs. en försångare som sjunger en rad som sedan upprepas av andra.

Den tecknade figuren Långben sjunger She'll Be Coming 'Round the Mountain när han kör bil med husvagn, med Musse och Kalle i, som studsar ned för en bergsväg, i kortfilmen Musse Pigg på camping som visas i Kalle Anka och hans vänner önskar god jul på julaftonen i Sverige.

På svenska finns en text som heter "Min gamle kompis Kalle Svensson", och sångens huvudperson är en manlig motsvarighet till "Moster Ingeborg". Melodin användes även till texten "Du skall få min gamla cykel när jag dör", ibland med "cykel" utbytt mot "svärmor".

 Sångtext 

Sångtexten varierar mellan olika artister. Men så här ser den vanliga texten ut. 
Samma struktur som i första versen är det i alla verser.

Vers 1
She'll be coming round the mountain when she comes
She'll be coming round the mountain when she comes
She'll be coming round the mountain 
She'll be coming round the mountain 
She'll be coming round the mountain when she comes

Vers 2
She'll be drivin' six white horses when she comes

Vers 3
Oh, we'll all go out to meet her when she comes

Vers 4
We will kill the old red rooster when she comes

Vers 5
We'll be havin' chicken and dumplings when she comes

Vers 6
We'll all be shoutin' "Halleluja" when she comes

Källor 
Sandburg, C., The American Songbag''. första upplagan. Harcourt Brace, NY, 1927.

Fotnoter

Amerikanska sånger
Västkaukasisk stenbock

Västkaukasisk stenbock (Capra caucasica) är en art i underfamiljen getdjur som förekommer i Kaukasus. Enligt traditionell systematik är den inte samma art som östkaukasisk stenbock (Capra cylindricornis) och nyare genetiska undersökningar bekräftade denna indelning. På grund av dessa studier antas att den västkaukasiska stenbocken är närmare släkt med besoargeten (Capra aegagrus). Yttre likheter till östkaukasisk stenbock beror troligtvis på gemensamma ungar (hybrider) som förekommer i viss mån. Vissa delar av den västkaukasiska- och östkaukasiska stenbockens genom motsvarar varandra vad som bekräftar denna teori.

Kännetecken 

Artens yttre upplevs robustare och tyngre än alpstenbockens yttre. Hannar når en kroppslängd mellan 150 och 165 centimeter, en mankhöjd mellan 95 och 110 centimeter samt en vikt mellan 65 och 100 kilogram. Honor är med en kroppslängd mellan 120 och 140 centimeter, en mankhöjd mellan 78 och 90 centimeter och en vikt mellan 50 och 60 kilogram tydlig mindre. Arten har en särskild kort svans. Bockarnas skägg är oftast kort och bred. Under sommaren är ovansidan rödbrun och undersidan gulaktig. Under vintern är hela pälsen gråbrun. Hornen är kortare, kraftigare och mera böjd än hos alpstenbock. Hornens längd går upp till 75 centimeter.

Utbredning och populationens utveckling 

Det 4 500 km² stora utbredningsområde sträcker sig i en bred strimma längs gränsen mellan Ryssland och Georgien. Sedan 1800-talet minskar utbredningsområdet på grund av människans verksamhet. Dessutom utbreder sig den östkaukasika stenbocken samt dennes hybrider mot väst. Populationen minskade särskild i nyare tider. Populationen för den västkaukasiska stenbocken uppskattas med 10 000 individer. IUCN listar arten som starkt hotad (endangered).

Levnadssätt 

Levnadssättet motsvarar i stort sett den östkaukasiska stenbocken.

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Macdonald D.: Die Große Enzyklopädie der Säugetiere. Könemann Verlag in der Tandem Verlag GmbH, Königswinter, 2004.

Noter 

Getter
Däggdjur i palearktiska regionen