kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Australiens flotta

Australiens flotta (, RAN) är det australiska försvarets sjöstridskrafter.

Historik
Organisationen bildades 1901 ur Commonwealth Naval Forces efter Australiska statsförbundets grundande, bestående av de tidigare brittiska koloniernas, de nuvarande staternas, flottor. Det nuvarande manet antogs 1911.

Storbritanniens flotta fortsatte att stå för bevakning av de omkringliggande haven fram till Andra världskriget när RAN expanderade och köpte in hangarfartyg och andra större ytfartyg för att kunna patrullera större områden i Stilla havet och Indiska oceanen.

Nutid
Idag är RAN en av de största och mest avancerade sjöstridskrafterna i Stillahavsregionen, med en betydande närvaro i Indiska oceanen och deltagande över hela världen som stöd för militära och fredsbevarande kampanjer. Flottan består av omkring 60 fartyg, inklusive fregatter, ubåtar, patrullfartyg och underhålls- samt transportfartyg. Sedan 1982 har Australien inte längre något hangarfartyg i flottan. Nutida uppdrag för flottan inkluderar att bistå den internationella styrkan i Irak, stöd för FN:s insatser i Östtimor samt insatser tillsammans med Nya Zeeland på Salomonöarna.

Australiens flotta har två huvudbaser: Fleet Base East/HMAS Kuttabul i Sydney på östkusten samt Fleet Base West/HMAS Stirling utanför Perth på västkusten.

Se även
 ANZUS, militärallians mellan USA, Australien och Nya Zeeland.
 Aukus, materielsamarbete om atomubåtar med USA och Storbritannien.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 www.navy.gov.au
 

Australiens militär
Örlogsflottor
Madison Pettis

Madison Michelle Pettis, född 22 juli 1998 i Arlington, Texas, är en amerikansk skådespelerska. Hon har två äldre halvsyskon.

Pettis började med modellering och reklamfilmer. Hon hade en agent och en webbplats från fem års ålder. Hon har bland annat spelat presidentens åttaåriga dotter Sophie Martinez i Cory i Vita huset.

Filmografi

Film

TV-serier

Källor

Externa länkar
 

Amerikanska barnskådespelare
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Texas
Personer från Arlington, Texas
Födda 1998
Levande personer
Kvinnor
Cecilia Zilliacus

Cecilia Zilliacus, född den 22 september 1972, är en finlandssvensk violinist, som har framträtt med de flesta nordiska symfoniorkestrar.

1997 segrade hon i tävlingen Solistpriset 1997 och säsongen 1997/98 utsågs hon till Artist in Residence vid Sveriges Radio P2. Zilliacus spelar på en violin byggd av den italienske violinbyggaren Nicolò Gagliano.

Priser och utmärkelser
1997 – Solistpriset
1999 – Grammis för Svenska violinsonater i kategorin "Årets klassiska album" (tillsammans med Bengt Åke Lundin)
2004 – Grammis för Goldberg Variations BWV 988 for String Trio i kategorin "Årets klassiska ensemble" (tillsammans med Johanna Persson och Kati Raitinen)
2010 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien
2014 – Kungliga Musikaliska Akademiens Interpretpris med Stråktrion ZilliacusPerssonRaitinen (Cecilia Zilliacus, Johanna Persson och Kati Raitinen)

Diskografi
1998 – Violin, verk av Stravinskij, Sibelius, Sven-David Sandström och Ravel; med Anders Kilström, piano (Caprice)
1999 – Svenska violinsonater, verk Sigurd von Koch, Hilding Rosenberg och Melcher Melchers (Musica Sveciae)
2002 – Béla Bartók: Violinsonat nr 1 och Ernst von Dohnányi: Violinsonat, op. 21; med Bengt-Åke Lundin, piano (Caprice)
2002 – Mozart: Chamber Music for Strings and Winds (Palette)
2004 – Verk av Sibelius, Stenhammar, Nielsen, Svendsen, Daniel Nelson med Västerås Sinfonietta under Hannu Koivula (Intim Musik)
2006 – Mozart: Klarinettkvintett, K. 581 (Mindfeel)
2015 – Nielsen: Works for Violin. Vol. 1 med Bengt Forsberg, piano (dB Productions)
2015 – Nielsen: Works for Violin. Vol. 2 med Helsingborgs symfoniorkester under Daniel Blendulf (dB Productions)

Med Trio ZilliacusPerssonRaitinen
2004 – Bach: Goldbergvariationerna (Caprice)
2007 – Hermann Berens: The Three String Trios (Intim musik)
2010 – Mozart: Divertimento: Trio för violin, viola och cello i Ess-dur, K. 563 (Caprice)
2011 – Dedicated to, verk Sven-David Sandström, Fredrik Österling, Tebogo Monnakgotla, Fredrik Hedelin och Mirjam Tally (Phono Suecia)

Källor

Noter 

Svenska violinister
Klassiska violinister
Födda 1972
Kvinnor
Levande personer
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Grammis-vinnare
Robert Aderholt

Robert Brown Aderholt, född 22 juli 1965 i Haleyville, Alabama, är en amerikansk republikansk politiker.

Aderholt representerar delstaten Alabamas fjärde distrikt i USA:s representanthus sedan 1997.

Studier och jobb 

Aderholt avlade 1987 sin grundexamen vid Birmingham Southern College och 1990 juristexamen vid Samford University. Han arbetade som domare i Haleyville 1992-1995. Han var medarbetare åt guvernören i Alabama Fob James 1995-1996. Kongressledamoten Tom Bevill kandiderade inte till omval i kongressvalet 1996. Han efterträddes av Aderholt i januari 1997.

Personligt 
Aderholt har bytt kyrka från Kongregationalistkyrkan till Förenade Metodistkyrkan. Han och hustrun Caroline har två barn.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Alabama
Personer från Haleyville
Födda 1965
Levande personer
Män
Navy One

Navy One är den anropssignal som används för ett luftfartyg tillhörande USA:s flotta när USA:s president är ombord.

Anropssignalen har endast använts en gång, när President George W. Bush flög med ett S-3 Viking till hangarfartyget USS Abraham Lincoln utanför San Diego  1 maj 2003.

Ett luftfartyg tillhörande flottan med USA:s vicepresident ombord har anropssignalen Navy Two. Denna anropssignal har aldrig använts (2009).

Källor 

Transport i USA
Presidentämbetet i USA
USA:s flotta

en:Aircraft of the President of the United States#Navy One
Norra Riddarholmshamnen

Norra Riddarholmshamnen är en gata och kaj mot Riddarfjärden på Riddarholmen i Stockholm. Den börjar vid Centralbron och Arkivgatan, sträcker sig runt norra delen av Riddarholmen och övergår i Södra Riddarholmshamnen i höjd Evert Taubes terrass. Gatan fick sitt namn 1925 samtidigt som Södra Riddarholmshamnen. Namnberedningen föreslog namnet 1922 med kommentaren: “redan vedertaget”.

Längs Norra Riddarholmshamnen finns Gamla auktionsverket, Birger Jarls torn, Överkommissariens hus och Norstedtshuset. Från kajen har man en grandios utsikt över Stockholms stadshus, här brukar ”MS Riddarholmen” och ”MS Riddarfjärden” ligga förtöjda.

Källor

Gator och torg på Riddarholmen
Plånbok borttappad

Plånbok borttappad är en roman av Sivar Arnér som publicerades av Bonniers 1943. Boken var Arnérs första roman och utkom några månader efter hans debutverk, novellsamlingen Skon som krigaren bar. Den tar upp många av de teman som senare skulle komma att prägla Arnérs böcker såsom det existentialistiska synsättet, den mänskliga moralen och absurditeten i vardagen. Boken präglas också av det, för Arnér, karakteristiskt avskalade språket.

Handling 
Plånbok borttappad utspelar sig under den kalla vintern 1943 i Stockholm och skildrar den fattiga och torftiga tillvaro som huvudkaraktären, korvgubben Sju, för fram till en dag då han hittar en plånbok. Förutom pengar visar den sig innehålla diverse mystiska kartor, texter på esperanto och chiffer. Till en början är Sju helt inställd på att lämna tillbaka plånboken till dess ägare, men ändrar sig då han upptäcker att den tillhör den arroganta direktören Algot. Sju, som befinner sig lägst ner på samhällsstegen och har en uppgiven och nästan nihilistisk livssyn, väntar sig inte dra någon praktisk nytta av sitt förvärv, mer än att hämnas samhällets abstrakta ondska.  Boken behandlar sedan de moraliska kval som huvudkaraktären ställs inför vilket skapar inre konflikter av ett slag som närmast liknar karaktären Raskolnikovs tankar i Brott och straff. Plånbok borttappad bär också på många tidstypiska referenser och skapar, trots sin avskalade stil, en stämningsfull skildring av Stockholm under Andra världskriget.

Skönlitteratur 1943
Svenska romaner
Stockholm i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Madhur Mittal

Madhur Mittal, född 1987 i Agra, är en indisk skådespelare mest känd från rollen Salim Malik i filmen Slumdog Millionaire som fick 10 nomineringar till Oscar 2009 och vann som bästa film

Externa länkar
IMDb

Indiska skådespelare under 2000-talet
Födda 1986
Levande personer
Män
Personer från Uttar Pradesh
Gymnasiegränd

Gymnasiegränd är en gata på södra delen av Riddarholmen i Stockholm. Den börjar vid Birger Jarls torg och leder mellan Östra Gymnasiehuset och Gamla riksdagshuset ner till Södra Riddarholmshamnen.

Namnet härrör från tiden då Stockholms gymnasium år 1821 flyttade in i byggnaderna väster om gränden. Gatunamnet är belagt första gången 1834 men fastställdes officiellt 1942. Dagens hyresgäst i byggnaderna är Kammarrätten i Stockholm.

Källor

Gator och torg på Riddarholmen
Australiens flygvapen

Australiens flygvapen (, RAAF), är det australiska försvarets luftstridskrafter. RAAF grundades i mars 1912 som Australian Flying Corps och blev ett självständigt flygvapen i mars 1921. RAAF:s förste chef från 1921 var Richard Williams. Flygvapnet har deltagit ett flertal av 1900-talets stora konflikter inklusive båda världskrigen, Koreakriget och Vietnamkriget. Mer nyligen deltog RAAF vid invasionen av Irak 2003. RAAF:s motto på deras vapensköld lyder Per Ardua ad Astra, vilket ungefär kan översättas till "Genom svårigheter mot stjärnorna". Även brittiska Royal Air Force använder detta motto.

Flygvapnets primära stridsflygplan, med totalt 95 exemplar (år 2011), är det amerikanska McDonnell Douglas F/A-18 Hornet, som byggs på licens i Australien. Andra viktiga komponenter är övervaknings- och ubåtsjaktsplanet Lockheed AP-3C Orion samt transportplanet Lockheed C-130 Hercules. Tidigare var bombplanet General Dynamics F-111 en viktig del av flygvapnet, men dessa pensionerades 2010.

Med början 2014 förväntas man få upp till 100 nya stridsflygplan av typen Lockheed Martin F-35 Lightning II. Diskussioner har även pågått om ett eventuellt köp av Lockheed Martin F/A-22 Raptor, som USA dock hittills vägrat sälja utomlands, men det är osäkert om det mycket höga priset anses motiverat samt om flygplanet är lämpat för det australiska flygvapnets behov.

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats för RAAF

Australiens militär
Flygvapen
Bror Östman

Bror Gunnar Östman född 10 oktober 1928 i Själevad i  Örnsköldsviks kommun, Västernorrland, död 23 april 1992 i Örnsköldsvik, var en svensk backhoppare som tävlade under 1950-talet. Han tävlade för IF Friska Viljor.

Karriär 

Bror Östman vann svenska mästerskapen i backhoppning fyra gånger, 1951, 1953, 1955 och 1956. Han vann backhoppningen i  Svenska Skidspelen 1957 i Skellefteå. 

Östmans första stora internationella tävling var tävlingen i Holmenkollen under olympiska spelen i Oslo 1952. Backhoppstävlingen avhölls sista dagen av OS inför ungefär 150.000 åskådare. Efter första omgången låg Bror Östman på delat femteplats. Tyvärr föll han i andra omgången och hamnade till slut på 32:e plats.

Under världsmästerskapen i nordisk skidsport 1954 på hemmaplan i Falun vann Bror Östman en bronsmedalj i backhoppningen. Matti Pietikäinen från Finland vann guldet med god marginal (10,0 poäng). Veikko Heinonen säkrade en dubbel för Finland, men Östman var bara 0,5 poäng efter silvermedaljören.

Östman deltog också under OS i Cortina d’Ampezzo 1956. Backhoppstävlingen hölls vid "Trampolina Italia" med K-punkt på 72 meter. Spelen i Cortina markerade sluten på norsk hegemoni inom backhoppningen. (Bästa norrman blev nummer 9.) Antti Hyvärinen och Aulis Kallakorpi vann en dubbel för Finland. Bror Östman blev nummer 14.

Källor
  
 Sports Reference - Bror Östman
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004.  
 Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination
 Sveriges Olympiska Kommitté - Bror Ösman

Svenska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1956 från Sverige
Personer från Själevads socken
Födda 1928
Avlidna 1992
Män
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1952
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1956
Thure Lindgren

Thure Lindgren, född 18 april 1921 i Jukkasjärvi i Lappland och död 2 september 2005 i Jukkasjärvi, var en svensk backhoppare som tävlade under slutet av 1940-talet och början av 1950-talet. Han representerade IFK Kiruna och IF Friska Viljor.

Karriär 

Thure Lindgren blev svensk mästare 1947. 1949 vann han backhoppstävingen i Svenska skidspelen. Lindgren tävlade vid Skid-VM 1950 i Lake Placid i USA. Där vann han silvermedaljen 6,0 poäng efter Hans Bjørnstad från Norge och 0,9 poäng före bronsvinnaren, norrmannen Arnfinn Bergmann. Lindgrens silvermedalj var Sveriges största framgång i backhoppning i VM-sammanhang sedan Tore Edman vann guldet under Skid-VM 1927.

Vid olympiska vinterspelen 1952 i Oslo i Norge, slutade Thure Lindgren på 40:e plats i backhoppningstävlingen. Han föll i första omgången då han hoppade 63,0 meter. I andra omgången hade han det tionde bästa hoppet som mätte 62,5 meter. Arnfinn Bergmann vann tävlingen före hemmafavoriten Torbjørn Falkanger och Karl Holmström från Sverige.

Källor
  
 Sports Reference - Thure Lindgren
 Sveriges Olympiska Kommitté - Thure Lindgren

Noter 

Personer från Jukkasjärvi socken
Avlidna 2005
Födda 1921
Svenska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1952
Män
Anders Daun

Per Anders Daun, född 20 april 1963 i Borås, är en svensk tidigare backhoppare som tävlade 1980–1988 och nuvarande idrottsledare och backhoppstränare. Han representerade IF Friska Viljor i Örnsköldsvik.

Karriär 

Anders Daun debuterade internationellt i nyårstävlingen i tysk-österrikiska backhopparveckan (som ingår i världscupen) i Schattenbergbacken i Garmisch-Partenkirchen i Tyskland 1 januari 1980. Han blev nummer 104 av 105 deltagare i sin första internationella tävling. Dauns bästa deltävling i världscupen kom i Holmenkollen (Holmenkollrennet) i Oslo i Norge 28 februari 1982 då han slutade på en åttonde plats. Daun blev som bäst nummer 29 sammanlagt i världscupen, säsongen 1981/1982.

Under Skid-VM 1982 i Holmenkollen i Oslo hoppade Daun i normalbacken (Midtstubakken) där han blev nummer tio, 13,7 poäng efter segrande Armin Kogler från Österrike. Daun tävlade även i stora backen (Holmenkollbakken) och slutade på en åttonde plats, 25,1 poäng efter världsmästaren Matti Nykänen från Finland. Under Skid-VM 1985 i Seefeld in Tirol i Österrike blev Anders Daun nummer 56 i båda individuella tävlingarna. Daun tävlade i normalbacken i Skid-VM 1987 i Oberstdorf i Tyskland. Där blev han nummer 59.

Anders Daun deltog i det svenska lag (Per-Inge Tällberg, Anders Daun, Jan Boklöv, Staffan Tällberg) som slutade på sjunde plats vid olympiska vinterspelen 1988 i Calgary i Kanada. I de individuella backhoppstävlingarna blev Daun nummer 27 i normalbacken och nummer 21 i stora backen i Canada Olympic Park. 

1984 blev Anders Daun svensk mästare i normalbacke. Daun hoppade i sin sista världscuptävling i Meldal i Norge 18 mars 1988 och avslutade backhoppskarriären med en 11:e plats.

Senare karriär 

Efter avslutad aktiv idrottskarriär har Anders Daun varit aktiv inom backhoppningen. Han har bland annat varit tävlingsledare under SM 2008 i Örnsköldsvik. Från säsongen 2011/2012 har Daun varit assistenttränare för det svenska landslaget.

Källor 
  
 Svenska Skidförbundet: Svenska mästare

Referenser 
 

Födda 1963
Män
Svenska backhoppare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Sverige
Levande personer
Idrottare från Borås
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1988
Karl Holmström

Karl Johan Holmström, född 22 mars 1925 i Bjurholm i norra Ångermanland i södra Västerbottens län, död 22 juni 1974 Jukkasjärvi i Lappland, var en svensk backhoppare som tävlade under 1950-talet. Han vann bronsmedalj vid olympiska vinterspelen 1952 i Oslo. Han tävlade för IFK Kiruna.

Karl Holmström är gravsatt i minneslunden vid Kiruna krematorium.

Karriär 

Karl Holmström deltog i Skid VM 1950 i Lake Placid, New York. Han blev nummer 16. Han vann backhoppningen under Svenska Skidspelen tre år i rad, 1951, 1952 och 1953. Holmström vann också backhoppstävlingen i Lahtisspelen (finska: Salpausselän Kisat) 1951. Han blev svensk mästare 1952.

Under olympiska vinterspelen i Oslo 1952 tävlades det i Holmenkollen. Backen hade då K-punkt på 72 meter. 104.000 åskådare mötte fram för att se backhoppstävlingen. Efter första omgången låg Karl Holmström på delad femteplats, men han hade det näst bästa hoppet i andra omgången och lyckades vinna bronsmedaljen. Han var 6,5 poäng efter hemmafavoriten Arnfinn Bergmann och 2,0 poäng från att hindra Torbjørn Falkanger att säkra en norsk dubbel.

Holmström deltog i den allra första Tysk-österrikiska backhopparveckan. Han misslyckades i första deltävlingen, i Garmisch-Partenkirchen 1 januari 1953, där han blev nummer 17. I Oberstdorf blev han nummer 5 och han blev nummer 6 i de två sista deltävlingarna, i Innsbruck och Bischofshofen. Sammanlagt blev han nummer 9.

Referenser

Externa länkar
  
 Sports Reference - Karl Holmström
 Svenska Skidförbundet: Backe/nordisk kombination

Svenska backhoppare
Svenska mästare i backhoppning
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1952 från Sverige
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1952
Svenska idrottare under 1900-talet
Personer från Bjurholms socken
Födda 1925
Avlidna 1974
Män
Isak Grimholm

Isak Grimholm, född 25 mars 1985 i Örnsköldsvik, är en svensk backhoppare. Han hoppar för IF Friska Viljor. Han har deltagit i flera världscupdeltävlingar sedan säsongen 2002/2003 
Han nådde också framgångar vid skidflygningstävlingar i Planica 2007 och innehar svenskt rekord i skidflygning på 207,5 meter.

Källor

Födda 1985
Män
Svenska backhoppare
Levande personer
Idrottare från Örnsköldsvik
Helge Fosseus

Helge Bertil Fosseus, född 1 september 1912 i Onsala, Halland, död 24 januari 2003 i Onsala, Halland, var en svensk präst och biskop. 

Fosseus blev filosofie kandidat vid Lunds universitet 1935, teologie kandidat 1938 och prästvigdes samma år i Karlstads domkyrka. Han tjänstgjorde i stiftet i 10 år, bland annat som komminister i Torrskog från 1942, innan han 1949 med sin familj reste till Sydafrika som Svenska kyrkans missions (SKM) missionär. 

I Sydafrika verkade han först i Johannesburg och senare som biskop för SKM:s församlingar i Evangelisk-lutherska zulukyrkan i Sydafrika 1958, och i den förenade lutherska zulukyrkan 1960. Fem lutherska missioner, fyra europeiska och en amerikansk, bedrev vissa gemensamma åtaganden som prästutbildning, lärarseminarium, evangelistutbildning och ett läroverk, med en förenad kyrkobildning förankrad i det mångetniska Sydafrika som mål. Den enade lutherska kyrkan kom till stånd 1960, där Fosseus enhälligt valdes till biskop. 

Efter sin tid i Sydafrika var han kyrkoherde i Katarina församling i Stockholm. Han ansågs av många som en viktig ledargestalt i 1960- och 1970-talets Sverige, inte minst inom den karismatiska rörelsen.

Bibliografi
 1959 – 
 1971 – 
 1974 – 
 1976 – 
 1987 –

Källor

Svenska biskopar i Svenska kyrkans dotterkyrkor
Alumner från Lunds universitet
Födda 1912
Avlidna 2003
Personer från Onsala socken
Gravsatta på Onsala kyrkogård
Män
Bachman-Turner Overdrive (musikalbum)

Bachman-Turner Overdrive är den kanadensiska rockgruppen Bachman-Turner Overdrives debutalbum, utgivet 1973.

Låtlista
"Gimme Your Money Please" (C.F. Turner) - 4:41
"Hold Back the Water" (Randy Bachman/Robbie Bachman/Kirk Kelly) - 5:06
"Blue Collar" (C.F. Turner) - 6:10
"Little Gandy Dancer" (Randy Bachman) - 4:22
"Stayed Awake All Night" (Randy Bachman) - 4:07
"Down and out Man" (Tim Bachman/R.B. Charles) - 3:12
"Don't Get Yourself in Trouble" (Randy Bachman) - 3:12
"Thank You for the Feelin'" (C.F. Turner) - 4:07

Musikalbum 1973
Album av Bachman-Turner Overdrive
Kanadensiska debutalbum
Kristoffer Jåfs

Erik Johan Kristoffer Jåfs, född 8 juli 1980 i Vörå i landskapet Österbotten i Finland, är en svensk tidigare backhoppare. Han representerade IF Friska Viljor i Örnsköldsvik.

Karriär 

Kristoffer Jåfs växte upp i Finland. Han började med backhoppning vid 13 års ålder. Han började i idrottsgymnasium i Örnsköldsvik i Sverige 1996. Året efter blev han svensk medborgare, detta med hjälp av Husum IF:s Backhoppningssektion som han då tävlade för. Jåfs debuterade i världscupen i stora Lysgårdsbacken i Lillehammer i Norge 28 november 1998. Han blev nummer 48 av 51 deltagare i sin första världscuptävling. Martin Schmitt från Tyskland vann tävlingen. Efter sig i resultatlistan hade Jåfs norrmännen Espen Bredesen och Tommy Ingebrigtsen och finländaren Ville Kantee. Hans bästa världscupplacering var en fjärdeplats vid världscupdeltävlingen i Trondheim 2001. Jåfs bästa resultat i den totala världscupen var en 37:e plats sammanlagt säsongen 2000/2001. I tysk-österrikiska backhopparveckan blev han som bäst nummer 36 sammanlagt säsongen 1998/1999.

Jåfs tävlade i Skid-VM 1999 i Ramsau am Dachstein i Österrike. Han deltog i de individuella tävlingarna och blev nummer 41 i normalbacken och nummer 29 i stora backen. Under Skid-VM 2001 i Lahtis i Finland startade han i samtliga grenar. I normalbacken blev han nummer 18 och i stora backen blev han nummer 25. I lagtävlingarna blev han tillsammans med svenska laget nummer 10 i båda backarna. Tyskland vann lagtävlingen i stora backen och Österrike vann i normalbacken. I sitt sista skid-VM, i Val di Fiemme i Italien 2003, tävlade Jåfs endast i de individuella tävlingarna. Nummer 34 i normalbacken och nummer 33 i stora backen.

Kristoffer Jåfs blev svensk mästare sju gånger. Han vann tävlingen i normalbacken fyra gånger i rad; 1999, 2000, 2001 och 2002. 1999, 2000 och 2002 blev han mästare i stora backen. 

Jåfs tävlade inte säsongen 2003/2004 på grund av skador. Han avslutade sin backhoppningskarriär 2004 då Svenska skidförbundet lade ner svenska landslaget i backhoppning.

Källor 
 
 Svenska skidförbundet: Svenska mästare

Referenser 

Födda 1980
Män
Svenska backhoppare
Levande personer
Personer från Vörå
Kjell Sjöberg

Kjell Sjöberg kan avse:

Kjell Sjöberg (backhoppare) (1937–2013), en svensk backhoppare som tävlade under 1960-talet
Kjell Sjöberg (pastor) (1933–1997), en svensk pastor