kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Ashley Book of Knots

The Ashley Book of Knots är betraktat som standardverket om knopar. Det utgavs första gången 1944 och innehåller cirka 7 000 illustrationer av nästan 4 000 knopar. Knoparna numreras och har därigenom ett internationellt gångbart identitetsnummer som kan användas som unik identifierare. Det omfattande materialet av illustrationer i verket utfördes av Ashley själv, som också var verksam som konstnär och illustratör.

Författaren Clifford W. Ashley avled några år efter att boken först givits ut och han hann aldrig uppleva det faktum att boken nu betraktas som standardverket för knopar.

Encyklopedi om knopar
The Ashley Book of Knots är en encyklopedi om knopar, som författades och illustrerades av Clifford W. Ashley. Den publicerades första gången 1944 av förlaget Doubleday, Doran and Co i New York. Publiceringen var då slutpunkten på över 11 års arbete av Ashley. Boken innehåller omkring 7000 illustrationer och mer än 3854 uppslagsord som täcker mer än 2000 olika knopar. Uppslagsorden inkluderar instruktioner, användning, och i några fall historier, och är klassificerade efter användning. Boken behåller sin särställning som den mest betydande boken om knopar, eftersom den fortfarande är den mest utförliga och täcker både bra och dåliga knopar, och klargör vad som är vad.

Verket gavs också ut av Faber and Faber Ltd. i Storbritannien 1947 och trycktes därefter om sammanlagt 12 gånger av detta förlag. Bilden visar den utgåva som trycktes om 1963–1979. 1993 gavs verket ut i en ny upplaga av Geoffrey Budworth med korrigeringar som noteras under åren.

Användning som referens
Genom sin omfattning och lätta åtkomst på marknaden har The Ashley Book of Knots blivit ett betydande referensverk inom knopvärlden.  Det nummer som Ashley gav till varje knop kan användas för att tveklöst identifiera dem.  Detta är en användbar tillämpning eftersom knoparnas namn har utvecklats över tiden och det finns många namn som innebär konflikter och förvirring i namnfrågan. Hänvisning till Ashley-nummer anges vanligen i formen: "Constrictor (ABOK #1249)", "ABOK #1249" eller ännu enklare "#1249" om sammanhanget är klart eller redan etablerat.  Bokens titel kan man se förkortad som: TABOK, TABoK, eller ABoK.

Några knopar har mer än ett Ashley-nummer på grund av att de har olika form eller tillämpning.  Till exempel finns den huvudsakliga beskrivningen för #1249 i kapitlet om sammanbindningsknopar i avsnittet om förbandsknopar men tas också upp som #176 i avsnittet om yrkesrelaterade knopar.

The Ashley Book of Knots gavs ut under en epok då naturfiber användes; några knopar som visas är inte helt lämpliga eller säkra när de slås med moderna rep av syntetfiber eftersom många moderna material ger mycket lägre friktion än naturmaterialen. 

Revideringar och korrektioner har lagts till av International Guild of Knot Tyers.  Åtminstone en knop,  Hunter's bend (#1425A), lades till 1979.

Referenser

Externa länkar 

 The Ashley Book of Knots on Internet Archive.
 Thou Shalt Knot: Clifford W. Ashley. A New Bedford Whaling Museum exhibition 

Knopar
Facklitteratur 1944
Graham Bonnet

Graham Bonnet, född 23 december 1947 i Skegness, är en brittisk rocksångare. Han har varit sångare i många olika rockband, bland annat Rainbow, Michael Schenker Group, Impellitteri och Alcatrazz. Han är även känd som medlem av gruppen Marbles som år 1968 fick en stor hit med Only One Woman.

År 1979 valdes Bonnet ut av Ritchie Blackmore att ersätta Ronnie James Dio som sångaren i hårdrocksbandet Rainbow. Detta var något av en musikalisk omstart för Bonnet, som tidigare identifierade sig mer som en r&b-sångare. Han sjöng på Rainbows Down to Earth 1979, som skulle bli hans mest framgångsrika album. Det gav upphov till två hitsinglar 1980: "Since You Been Gone" och "All Night Long".

Bonnets tid med Rainbow var kort och han lämnade gruppen för att återuppta sin solokarriär och släppte Line-Up 1981. Som följd av hans tid i Rainbow hade albumet ett betydligt mer rock-baserat sound än hans tidigare solo-inspelningar, men ändå behöll han en del av sina tidigare r&b-influenser. För inspelningen av Line Up hade Bonnet värvat flera kända rockmusiker inklusive Whitesnake-gitarristen Micky Moody, Whitesnake och Rainbowtrummisen Cozy Powell, Deep Purple- och Whitesnakekeyboardisten Jon Lord och Status Quo-gitarristerna Francis Rossi och Rick Parfitt. Albumet nådde # 62 i UK Albums Chart.

Albumets första singel, "Night Games" nådde # 6 i brittiska singellistan, och den uppföljande singeln "Liar" nådde # 51. Runt denna tid sjöng Bonnet på en annons för Levi's jeans (låten hette "These Eyes"), även om hans version aldrig har släppts.

Frestad av ett erbjudande från förre UFO-gitarristen Michael Schenker, fortsatte Bonnet sin utveckling mot en tyngre musikalisk stil och gick med i heavy metalbandet Michael Schenker Group (MSG) på deras Assault Attack. När Bonnet senare lämnade MSG beslutade han sig för att bilda sitt eget band, och hämta inspiration från sina dagar i Rainbow. Under 1983 var han med och grundade Alcatrazz, med Gary Shea (bas), och Jimmy Waldo (keyboard) från bandet New England, tidigare Alice Cooper-trummisen Jan Uvena, och den svenska gitarristen Yngwie Malmsteen. Bandets debutalbum, No Parole from Rock 'n' Roll, innehöll ett distinkt heavy metal-sound som Bonnet beskriver som det tyngsta han hade spelat in hittills. Bandet hade måttlig framgång i USA, och stora framgångar i Japan.

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats

Engelska sångare
Personer från Skegness
Födda 1947
Levande personer
Män
Jarl Carlsson

Jarl Carlsson är en svensk låtskrivare, sångare och pianist. Han har bland annat samarbetat med Lotta Engberg, då de två 2005 lanserade albumet "Kvinna & man" tillsammans.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Jarl Carlsson på My Space
 Diskografi på Discogs

Svenska låtskrivare
Svenska sångare
Män
Calling All Stations

Calling All Stations är rockgruppen Genesis femtonde studioalbum, utgivet i september 1997. Det var det första, och hittills enda, studioalbumet gruppen spelade in efter att Phil Collins lämnade gruppen 1996. 

De två kvarvarande medlemmarna, Mike Rutherford och Tony Banks, försökte med albumet komma tillbaka till gruppens rötter inom den progressiva rocken. Sångaren Ray Wilson, tidigare i Stiltskin, värvades till bandet. På trummor ersattes Collins med Nir Zidkyahu och Nick D'Virgilio, som fick dela på ansvaret.

Albumet sålde bra i Europa och låg tvåa på albumlistan i Storbritannien. I USA blev det dock något av en flopp. Låten "Congo" blev en mindre hit och släpptes tillsammans med "Shipwrecked" och "Not About Us" som singel.

Låtlista 
Samtliga låtar skrivna av Tony Banks och Mike Rutherford, om inte annat anges.

"Calling All Stations" - 5:43 
"Congo" - 4:52 
"Shipwrecked" - 4:23 
"Alien Afternoon" - 7:53 
"Not About Us" (Tony Banks/Mike Rutherford/Ray Wilson) - 4:39 
"If That's What You Need" - 5:12 
"The Dividing Line" - 7:44 
"Uncertain Weather" - 5:29 
"Small Talk" (Tony Banks/Mike Rutherford/Ray Wilson) - 5:02 
"There Must Be Some Other Way" (Tony Banks/Mike Rutherford/Ray Wilson) - 7:55 
"One Man's Fool" - 11:17

Musikalbum 1997
Album av Genesis
Kungliga priset

Kungliga priset är en belöning som Svenska Akademien varje år tilldelar en författare, "vare sig för någon särdeles värderik skrift, som under årets lopp utkommit, eller såsom bevis av aktning för förtjänster om vitterheten och språket eller slutligen såsom understöd åt någon ung författare av levande anlag". Kungliga priset, även kallat Karl Johans pris, stiftades 1835 av Karl XIV Johan, akademiens beskyddare, två år efter att Lundbladska priset hade utdelats för sista gången, och anvisas fortfarande av hans efterträdare på tronen. Det tilldelades första gången (1836) Anders Magnus Strinnholm och har sedan tilldelats såväl skönlitterära som vetenskapliga författare.

Priset var länge Akademiens viktigaste och är alltjämt en stor hedersbetygelse. Prissumman är på 60 000 svenska kronor (2017).

Pristagare 

1836 – Anders Magnus Strinnholm
1836 – Carl Thomas Järta
1837 – Pehr Henrik Ling
1838 – Carl Johan Schlyter
1840 – Per Daniel Amadeus Atterbom
1841 – Arvid August Afzelius
1846 – Johan Jakob Nordström
1847 – Nils Arfwidsson
1849 – Israel Hwasser
1850 – Gunnar Wennerberg
1852 – Nils Lovén
1854 – Anders Uppström
1858 – Bror Emil Hildebrand
1859 – Wilhelm Gumælius
1860 – Carl Anders Kullberg
1862 – Sven Nilsson
1863 – Peter Wieselgren
1864 – Carl Gustaf Styffe
1865 – Hans Magnus Melin
1867 – Gustaf Henrik Mellin
1868 – Knut Fredrik Söderwall
1869 – Carl Anton Wetterbergh
1870 – Pehr Sparre
1872 – Georg Scheutz
1873 – Zacharias Topelius
1874 – Theodor Wisén
1876 – Axel Nyblæus
1877 – Claes Annerstedt
1878 – Carl David af Wirsén
1879 – Herman Sätherberg
1882 – Clas Theodor Odhner
1884 – Elof Tegnér
1885 – Oscar Montelius
1886 – Knut Fredrik Söderwall
1887 – Martin Weibull
1888 – Waldemar Rudin
1889 – Gustaf Björlin
1890 – Henrik Schück
1891 – Carl Alfred Cornelius
1893 – Albert Theodor Gellerstedt
1894 – Carl Silfverstolpe
1895 – Frithiof Holmgren
1896 – Emil Hildebrand
1897 – Robert von Kræmer
1898 – Fredrik Wulff
1899 - Karl Warburg
1902 – Gustaf Cederschiöld
1903 – Edvard Lidforss
1905 – Alfred Jensen
1906 – Per Hallström
1908 – Bernhard Risberg
1913 – Robert Geete
1920 – Julius Centerwall
1923 – Elof Hellquist
1924 – Vilhelm Lundström
1937 – Ebbe Tuneld
1943 – Martin P:son Nilsson
1947 – Ingvar Andersson
1951 – Ragnar Josephson
1953 – Carl Fries
1956 – Lars Hanson
1982 – Signe Höjer
1984 – Göran Malmqvist
1996 – Lars Löfgren
1999 – Lennart Hellsing
2000 – Gunnar Brusewitz
2001 – Cordelia Edvardson
2002 – Stig Strömholm
2003 – Erland Josephson
2004 – Hans Henrik Brummer
2005 – Inge Jonsson
2006 – Gun Widmark
2007 – Paul Enoksson
2008 – Ragnar Thoursie
2009 – Margaretha Åsberg
2010 – Georg Klein
2011 – Hans Alfredson
2012 – Gösta Ekman
2013 – Jan Håfström
2014 – Gunilla Palmstierna-Weiss
2015 – Sven-Bertil Taube
2016 – Stina Ekblad
2017 – Marie-Louise Ekman
2018 – P.C. Jersild
2019 – Leif Zern
2020 – Benny Andersson
2021 – Ingvar Björkeson
2022 – Lars Olof Loeld

Källor

Noter 

Svenska litteraturpriser
Svenska Akademien
Priser och utmärkelser instiftade 1836
Ugglan
Dave Spitz

Dave "The Beast" Spitz är en amerikansk musiker som spelade elbas i metalbandet Black Sabbath från 1985 till 1987. Han var med på albumet Seventh Star från 1986.

Spitz har också varit medlem i banden Lita Ford's band, Americade, White Lion, Impellitteri, Slamnation, Insomnia, Nuclear Assault, Great White och Bill Ward. Han spelar sedan 2004 i bandet McBrain Damage.

Spitz är bror till gitarristen Dan Spitz.

Källor 

Amerikanska basister
Män
Födda 1955
Levande personer
Medlemmar i Black Sabbath
Ursula (helgon)

Ursula och hennes följeslagare var 11 000 jungfrur och martyrer, troligen under 300-talet. Hon vördas som helgon av Romersk-katolska kyrkan, och ursulinerna har henne som skyddshelgon.

Biografi 
Grunden för legenden om dessa är en ristning från cirka 400 i en sten i Sankta Ursulas kyrka i Köln. På stenen står att Clematius återställt en förstörd kyrka till martyrernas ära. Deras namn, antal och omständigheterna kring deras död finns inte bevarade från denna tid. I en predikan från 800-talet står det att de enligt lokal tradition var många, led under Maximianus styre. En kalender från sent 800-tal anger Ursula som en av fem, åtta eller elva martyrer. 

Under 900-talet steg uppgiften om deras antal drastiskt till 11 000, antagligen på grund av en felläsning av förkortningen XI MV, som lästes som undecim millia vergines (elva tusen jungfrur) istället för undecim martyres virgines (elva jungfrumartyrer). Legenden om 11 000 jungfrur blev snabbt populär och författare broderade ut berättelsen med fler detaljer tills den fick sin slutgiltiga form i Legenda aurea.

Berättelsen i Legenda aurea kan sammanfattas så här: Ursula var dotter till en brittisk kristen kung som förlovades med en hednisk furste. Hon ville vara jungfru så istället för att åka till fursten tillbringade hon tre år med en flotta som bestod av elva skepp som vart och ett hade ett följe på tusen jungfrur. Efter en pilgrimsresa till Rom hamnade de i Köln där hunnerna dödade dem för att de var kristna och att Ursula vägrat gifta sig med deras hövding. Det finns flera andra varianter på berättelsen nedtecknade i andra källor.

Ursula var ett av helgonen som påverkades av Vatikanens kalenderreform 1969. Hennes dag är inte längre med i Romersk-katolska kyrkans allmänna kalender och firas nu bara på vissa platser. 11 000 jungfrur var i äldre tider en dag som firades den 21 oktober. Vid Uppsala domkyrka stiftades år 1506 ett prebende med detta namn.

Ursulas helgonattribut är i första hand en eller flera pilar och en mantel (oftast omsvepande en mängd miniatyrjungfrur som står runt henne). Hon brukar även avbildas med Englands flagga och en krona på huvudet, då hon enligt legenden var en engelsk prinsessa.

Bilder

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Externa länkar 

Födda okänt år
Avlidna 383
Kvinnor
Kristna martyrer
Franska helgon
Franska martyrer
Katten Karlsson

Katten Karlsson, tidigare även Pussy och Pussi (fr. Poussy), är en seriefigur skapad av den belgiske serietecknaren Peyo. Serien startade 1949 och publicerades även som fyra album mellan 1965 och 1977. Tre av albumen kom även i svensk översättning.

Albumen består av mestadels av seriestrippar som kretsar kring Katten Karlsson, hans ägarfamilj (som ändras då och då) och relativt vardagliga händelser med en komisk twist.

Svenska översättningar
Översättare:
Dagny Dahlberg [1,2,3] (Carlsen/if)

Utgivna album

Referenser

Externa länkar
 Omslag till alla album

Belgiska seriefigurer
Belgiska serier
Fiktiva katter
Seriefigurer introducerade 1949
Bad Hair Day

Bad Hair Day är ett musikalbum från 1996 av den amerikanske artisten "Weird Al" Yankovic. Det är det sista albumet som Weird Al hade sitt "klassiska" utseende, med mustasch, glasögon och kort, lockigt hår.

Låtförteckning
 Amish Paradise (parodi på Coolios Gangsta's Paradise)
 Everything You Know Is Wrong (stilparodi på They Might Be Giants)
 Cavity Search (parodi på U2s Hold Me, Thrill me, Kiss Me, Kill Me)
 Callin' in Sick (stilparodi på Nirvana)
 The Alternative Polka (ett polkamedley av följande låtar:
 Becks Loser,
 Stone Temple Pilots Sex Type Thing,
 Sheryl Crows All I Wanna Do,
 Nine Inch Nails Closer,
 R.E.Ms Bang and Blame,
 Alanis Morissette You Oughta Know,
 The Smashing Pumpkins Bullet with Butterfly Wings,
 Red Hot Chili Peppers My Friends,
 Foo Fighters I'll Stick Around,
 Soundgardens Black Hole Sun, och
 Green Days Basket Case.)
 Since You've Been Gone (Stilparodi på A cappella)
 Gump (parodi på Presidents Of The United States of Americas Lump)
 I'm So Sick Of You (Stilparodi på Elvis Costello)
 Syndicated Inc. (parodi på Soul Asyms Misery)
 I Remember Larry (Stilparodi på See The Constellation av They Might Be Giants och We didn't start the fire av Billy Joel)
 Phony Calls (parodi på TLCs Waterfalls)
 the Night Santa Went Crazy (Stilparodi på Black Gold av Soul Asym)

Musikalbum 1996
Tjälamark

Tjälamark är en liten gles radby i Umeå kommun i Tväråns dalgång vid länsväg 363, 8 kilometer nordväst om Umeå centrum. 

Byn rymde tidigare av ett antal jordbruk, men numera finns endast ett verksamt. Intill Tjälamark ligger Hamptjärnsstugan, på Hamptjärnsberget, som ägs av Friluftsfrämjandet och är ett populärt utflyktsmål för såväl barnfamiljer som för de som vill utöva längdskidåkning i spåren runt berget.

Historia
I 1543 års jordabok hade byn fyra bönder och vid laga skifte 1859-1862 fanns det ett tiotal markägare, där bland annat bönder i Baggböle, Grubbe och Västerhiske ägde mark i byn. På 1960-talet exproprierades marken och ett antal gårdar i Östra Tjälamark i och med att Västerbottens regemente behövde ett större övningsfält.

Noter

Orter i Umeå kommun
Kirsten Munks hus

Kirsten Munks hus är ett hus på Storgatan i Halmstad och är sedan 25 augusti 1977 byggnadsminnesförklarat. Det utmärker sig med sin fasad av grönglaserat holländskt tegel i kryssförband.

Trots namnet har Kirsten Munk aldrig bott i huset. Det byggdes troligen av den dåvarande borgmästaren i Halmstad, Albrekt Pedersen Mackum, någon gång efter stadsbranden 1619. Det är belagt att det fanns ett hus på tomten 1620. Husets kryssvälvda källare kan dock vara äldre. Huset byggdes troligen till på höjden 1868. Sedan mitten av 1800-talet har Falckens textil AB haft verksamhet i huset och sedan 1917 ägs det av länsmuseet.

Källor

Externa länkar
 Kirsten Munks hus, Karta, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.

Byggnader och anläggningar i Halmstad
Byggnadsminnen i Halmstads kommun
Spanska flaggan

Om du söker landet Spaniens flagga, se Spaniens flagga

Spanska flaggan (Ipomoea lobata) är en ört i familjen vindeväxter, ursprungligen från tropiska Amerika.

Perenn örtartad klätterväxt, till 5 m lång. Blad 6-15 cm långa och breda, hela eller treflikiga. Blomställningarna upp till 20 cm långa. Blommorna sitter i en ensidig flock och är först röda, senare bleknar de till vitt eller blekt gult. Ståndarna och pistillen är dubbelt så långa som kronan.

Odling
Lättast att odla som ettårig och sås tidigt på våren. Fröna sås direkt i stora krukor eftersom den ogillar omplantering och kan sluta växa. Kräver bästa möjliga ljus och en näringsrik jord som hålls jämnt fuktig. Näring varje vecka. Kan användas som utplanteringsväxt.

Synonymer

Convolvulus mina (G.Don) Kuntze
Ipomoea mina (G.Don) Voss
Ipomoea versicolor Meisn.
Mina lobata Cerv., 1824
Quamoclit lobata (Cerv.) House,
Quamoclit mina G.Don

Referenser

Noter

Vindeväxter
Krukväxter
Sp Växtindex
Röda Kvarn, Halmstad

Röda Kvarn är en biograf i Halmstad. 

Biografen Röda Kvarn med 500 sittplatser invigdes februari 1926 som ett svar av SF på filmbolaget Palladiums Gröna Kvarn, invigd 1925. August Svensson (1886–1935) var arkitekt. Biografen har varit byggnadsminne sedan 27 maj 1994. Initiativet till att byggnadsminnesförklara den kom från Peter Wahlbeck.

  
Röda Kvarn har idag fem salonger och är Halmstads enda biograf. År 1954 hade staden sju biografer: Röda Kvarn, Skandia, Saga, China, Royal, Palladium och Figaro.<ref>Sven Aremar: Tidsbilder, kapitlet Halmstadborna och livet på den vita duken, 1996, citerad av Lennart Lundberg i Kulturimperiet 2010:1</ref>

Referenser
Noter

Tryckta källor
 
 Lennart Lundberg: Röda Kvarn - biografen som blev byggnadsminne i Kulturimperiet'' 2010:1, Halmstad kommun.

Externa länkar
 Biografen Röda Kvarn, Karta, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.

Byggnadsminnen i Hallands län
Byggnadsminnen i Halmstads kommun
Biografer i Halmstad
Byggnadsminnesförklarade biografer i Sverige
250 kg kärlek

250 KG Kärlek är en svensk musikgrupp som startades 1996, och gör låtar med samhällssatiriska texter i Cornelis Vreesvijk och Magnus Ugglas anda. 

Bandet har en stor publik i alla åldrar då såväl den genreöverskridande musiken som de ironiska texterna ofta hörs i sammanhang med åldersblandad publik och fest. En av de mer kända sångerna är "Naken" från 1997.

Diskografi

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
250 KG Kärlek på facebook

Musikgrupper bildade 1996
Svenska rockgrupper
Tylöns fyrplats

Tylöns fyrplats är ett statligt byggnadsminne sedan 28 januari 1993 på Tylön utanför Halmstad. Den 13 meter höga fyren som är konstruerad av Gustav von Heidenstam blev färdig 1870. År 1968, fyra år efter att den elektrifierats, togs den ur bruk då en fjärrmanövrerad kassunfyr stod klar på Tylö grund. Därefter har fyrtornet fungerat som sjömärke. De övriga byggnaderna vid fyrplatsen uppfördes 1870–71.

Historik
Tylön är belägen cirka 600 meter utanför Tylösand. Ön består huvudsakligen av glest ljungbeväxt berg- och klippterräng med inslag av buskskogs- och ängsmarkspartier. På öns högsta parti finns fyra bronsåldersrösen och en rest sten med en klumpsten på toppen, kallad Tylajungfrun . 

Strax väster om fornlämningarna är en stenhägnad fähage med rester av två fähus av sten. Väster om dessa ligger själva fyrplatsen. Hamnen med cementerad brygga ligger vid öns västra sida. Från hamnen leder en oxelallé, planterad vid 1800-talets slut, mot väster. Allén omges av en förvildad fruktträdgård, omgiven av en stengärdsgård från 1872. 

År 1870 uppfördes på Tylön ett cirka 13 meter högt, tiokantigt järntorn, målat i rödbrun kulör, med en linsapparat av tredje ordningen. Ritningarna uppgjordes av L. Fr. Lindberg. Dessutom byggdes ett bostadshus av stående spontad plank med röd locklistpanel och vita snickerier under spåntäckt brädtak. Byggnaden ritades av L. Fr. Lindberg och tillverkades av snickerifabriken Bark & Warburg i Göteborg. Vidare uppfördes ett uthus, en källare av tuktad gråsten med tegelvalv och ett dass. Dessutom anlades en brunn med brunnskar och hissverk samt gångvägar med en galvaniserad järntross till handräcke från bostadstomten till fyren. Alla byggnaderna rödfärgades och gavs spåntäckta brädtak. Ett år senare inhägnades tomten och planerades med lera och småsten.

Referenser

Noter

Webbkällor
 Lagskydd, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet. Läst 28 juni 2016.
 Historik, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet. Läst 2 augusti 2017.

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar
 Tylöns fyrplats, Karta, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.
 Ett nyrenoverat sjömärke på Tylön Statens fastighetsverk

Byggnadsminnen i Hallands län
Byggnadsminnen i Halmstads kommun
Fyrar i Sverige
Statliga byggnadsminnen i Sverige
Särdals kvarn

Särdals kvarn är en väderkvarn i Särdal, nära Haverdal i Halmstads kommun. Den är av holländsk typ och sex våningar hög. Kvarnen byggdes 1890 var i drift fram till 1967, i slutet dock med eldrift. 

Särdals kvarn är en sedan 24 oktober 1980 byggnadsminneförklarad. Inte bara själven kvarnen utan även tillhörande byggnader som mjölnarbostad och magasin är bevarade.

Källor

Externa länkar 

 Särdals kvarn, Karta, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.

Byggnadsminnen i Hallands län
Byggnadsminnen i Halmstads kommun
Väderkvarnar i Sverige
Freja Egebrand

Freja Matilda Egebrand, född 23 november 1984 i Gävle, är en svensk före detta fotbollsspelare. Hennes moderklubb är IFK Gävle.

Egebrand har spelat i Mallbacken, AIK, Brommapojkarna samt i IFK Gävle.

Referenser 

Födda 1984
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Mallbackens IF
Spelare i AIK Fotboll Damer
Spelare i IF Brommapojkarna
Kvinnor
Levande personer
Funky Drummer

Funky Drummer är en instrumental funklåt av James Brown och hans band. Låten innehåller ett klassiskt trumsolo, spelat av trummisen Clyde Stubblefield, som är ett av de mest samplade breaken inom hiphop och drum and bass.

Funky Drummer spelades in den 20 november 1969 i Cincinnati och släpptes som singel i mars 1970 av King Records. Den utgavs dock inte på album förrän på en samling från 1986, och förekommer också i olika versioner. 

Musiksinglar 1970
Hiphop
Funk
Liberty (segelbåt)

Liberty var en 12mR som ägdes och seglades av Dennis Conner som New York Yacht Clubs försvarare av America's Cup 1983. Liberty gick till historien som den första försvarande båt som förlorat America's Cup sedan 1851.

Bakgrund
America's Cup hade en föregångare i England, då Royal Yacht Squadron anordnade kappseglingar runt Isle of Wight. I augusti 1851 vanns tävlingen av den amerikanska skonaren America. Därefter anordnade New York Yacht Club kappseglingar utanför kusten mellan Long Island och Rhode Island.

Efterspel
Efter förlusten mot Australia II användes Liberty vid kappseglingar mot Stars and Stripes, USA:s utmanare mot Australien i American Cup 1987. 1989 såldes Liberty till en okänd japansk ägare.

Referenser

Segelbåtar