kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maurice Pialat

Maurice Pialat, född 31 augusti 1925 i Cunlhat, Puy-de-Dôme, död 11 januari 2003 i Paris, var en fransk filmregissör, manusförfattare och skådespelare.

Pialats långfilmsdebut L'Enfance nue (1968) belönades med Prix Jean Vigo. Han belönades med Guldpalmen vid Filmfestivalen i Cannes 1987 för Sous le soleil de Satan. Gérard Depardieu och Sandrine Bonnaire medverkade ofta i hans filmer.

Filmografi i urval 
 (kortdokumentär)

 (À nos amours)

Externa länkar 
 

Franska filmregissörer
Födda 1925
Avlidna 2003
Män
Clarke County, Alabama

Clarke County är ett county i den amerikanska delstaten Alabama.  uppskattades countyt ha  invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Grove Hill.

Geografi 
 hade countyt en total area på  km².  km² av arean var land och  km² var vatten.

Angränsande countyn 
 Marengo County - nord 
 Wilcox County - nordöst 
 Monroe County - öst 
 Baldwin County - syd 
 Washington County - sydväst 
 Choctaw County - nordväst

Referenser

Noter

Externa länkar
Lamar County, Alabama

Lamar County är ett administrativt område i delstaten Alabama, USA, med 14 564 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Vernon.

Countyt har fått sitt namn efter politikern och juristen Lucius Quintus Cincinnatus Lamar.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 567 km². 1 564 km² av den arean är land och 3 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Marion County - nord
 Fayette County - öst
 Pickens County - syd
 Lowndes County, Mississippi - sydväst
 Monroe County, Mississippi - väst

Referenser
Covington County, Alabama

Covington County är ett county i den amerikanska delstaten Alabama.  uppskattades countyt ha  invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Andalusia.

Geografi 
 hade countyt en total area på  km².  km² av arean var land och  km² var vatten.

Angränsande countyn  
 Butler County - nord 
 Crenshaw County - nord
 Coffee County - öst 
 Geneva County - öst 
 Walton County, Florida - sydöst 
 Okaloosa County - sydväst 
 Escambia County - väst
 Conecuh County - väst

Referenser

Noter

Externa länkar
Elmore County, Alabama

Elmore County är ett county i den amerikanska delstaten Alabama.  uppskattades countyt ha  invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Wetumpka.

Geografi 
 hade countyt en total area på  km².  km² av arean var land och  km² var vatten.

Angränsande countyn  
 Coosa County - nord
 Tallapoosa County - nordöst
 Macon County - sydöst
 Montgomery County - syd
 Autauga County - väst
 Chilton County - nordväst

Referenser

Noter

Externa länkar
Escambia County, Alabama

Escambia County är ett county i den amerikanska delstaten Alabama.  uppskattades countyt ha  invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Brewton.

Geografi 
 hade countyt en total area på  km².  km² av arean var land och  km² var vatten.

Angränsande countyn  
 Conecuh County - nord
 Covington County - öst
 Okaloosa County - sydöst
 Santa Rosa County - syd
 Escambia County, Florida - sydväst
 Baldwin County - väst
 Monroe County - nordväst

Referenser

Noter

Externa länkar
Variationskoefficient

Variationskoefficient är ett spridningsmått som används inom sannolikhetslära och statistikberäkningar. Vid observationer på olika skalor ex. 1,2,3,4,5 och 100,200,300,400,500 kommer standardavvikelserna vara olika (större vid högre skalor) även om de procentuellt sett är lika. Variationskoefficienten är en normaliserad standardavvikelse och uttrycker standardavvikelsen som procentandelar av medelvärdet. Variationskoefficenten gör alltså standardavvikelser på olika skalor jämförbara.

Variationskoefficienten räknas ut som standardavvikelsen dividerad med absolutvärdet av medelvärdet och uttrycks i procent. Den betecknas ofta som cv efter engelska coefficient of variation.

Mätserie.1 Medelvärdet är 39 och standardavvikelsen 12;  cv = 12/39 = 30,8 %
Mätserie.2 Medelvärdet är 81 och standardavvikelsen 29;  cv = 29/81 = 35,8 %

Standardavvikelserna 12 och 29 skiljer sig mycket åt, men genom att räkna ut variationskoefficienten ser vi att de två seriernas spridning procentuellt sett är ganska lika.

Bland de olika typer av mätskalor som finns, så kan variationskoefficienten endast beräknas för data som är mätta i en  kvotskala. I en sådan skala finns det kontinuerliga mätvärden och en definierad nollpunkt.

Källor 
 C. Edling, P. Hedström - Kvantitativa metoder (2003)

Statistik
Sannolikhetsteori
Mozilla Sunbird

Mozilla Sunbird är ett kalenderprogram utvecklat av Mozilla Foundation. Sunbird som fristående program slutade utvecklas 30 mars 2010, men en tilläggsversion till Mozilla Thunderbird finns alltjämt, under namnet Mozilla Lightning.

Se även
 Mozilla Lightning
 Mozilla Thunderbird
 Mozilla Firefox
 Mozilla Foundation

Externa länkar
Mozilla Sunbird
Ladda ned olika versioner från FTP-server

Kalenderprogram
Sunbird, Mozilla
Albert Cohen

Albert Cohen född 16 augusti 1895 på Korfu, död 17 oktober 1981 i Genève, var en schweizisk författare.

Cohen växte upp i Marseille. Han studerade juridik i Genève och under 1920-talet inledde han en diplomatisk karriär. Efter andra världskriget innehade han en befattning inom FN.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 Boken om min mor 1955
 Herrens sköna 1989

Schweiziska författare under 1900-talet
Franskspråkiga författare
Födda 1895
Avlidna 1981
Män
Fanarioter

Fanarioter (grekiska: Φαναριώτες) är de greker som var bosatta i Fener (Φανάρι) efter osmanernas erövring av Konstantinopel, till stor del högättade greker. Därefter blev det en beteckning för den grekiska ämbetsmannaaristokratin i osmansk tjänst. 

"Fanariot" betyder "person från Fanar". Fener är ett grekiskt område i Konstantinopel, där patriarken av Konstantinopel, primus inter pares av de ortodoxa kyrkorna, har sitt säte. När osmanerna övertog suveräniteten över området 1453, övertog sultanen formellt och i praktiken den bysantinske kejsarens överhet över de kristna där. Patriarken erkändes dock av osmanerna som etnark, folkledare, över församlingsmedlemmarna i ortodoxa kyrkan. Denna roll erhöll han på grund av att osmanerna inte skiljde mellan religion och nationalitet, och därför betraktade alla medlemmar av ortodoxa kyrkan som en nationalitet.

Patriarken och hans närmaste i Fanar blev därigenom huvudfigur för hellenismen i Osmanska riket, och ett nav för greker som levde i rikets skilda delar. Prästerskapet lyckades infiltrera den statliga organisationen och skaffa sig inflytande där under 1600-talet, genom att de anlitades som tolkar (dragoman). Detta maktförhållande drog till sig intresset från den bysantinska adeln.

Fanarioterna blev en maktfaktor av betydelse först under 1700-talet. Dessförinnan var det sydslaver som hade bäst förbindelse med härskarna. Dessa värvades ofta till armén. 

Bortsett från att de skaffade sig centrala positioner inom utrikespolitiken, innehade fanarioterna från början av 1700-talet till det grekiska frihetskriget även nästan oavbrutet hospodarvärdigheterna i Moldavien och Valakiet. Från dem rekryterades också det högre grekiska prästerskapet i de kristna Balkanländerna som osmanerna erövrade. 

Fanarioterna hade ofta en avsevärd bildning och verkade förtjänstfullt för sina landsmäns intellektuella och materiella förkovran. På så sätt befordrande fanoriterna deras nationalism. Men deras beroendeställning till den osmanska regeringen liksom deras utpressningar av de övriga underkuvade kristna nationaliteterna och strävan att undertrycka dessas frigörelsekamp har förskaffat dem ett dåligt rykte i Balkanhalvöns historia. Efter grekiska frihetskriget (1821-29) flyttade större delen av aristokratin i Fanar till Grekland eller bosatte sig i Rumänien. Flera fanarioter var bojarer.

Några fanariotiska släkter 
 Argyropoulos
 Callimachi (Călmaşu), ursprungligen en bojarsläkt från Moldavien
 Cantacuzino
 Caradjas (Caragea)
 Ghikas (Ghica, Ghyka eller Ghika), ursprungligen från Epirus
 Kavadas (Kavvadas)  
 Mavrocordatos (Mavrocordat)
 Mavrogenes (Mavrogheni)
 Mourousis (Moruzi)
 Musurus 
 Racovitza (Racoviţă), ursprungligen en bojarsläkt från Valakiet
 Rosetti (Ruset eller Russeti)
 Soutzos (Suţu eller Sutzu)
 Ypsilantis (Ipsilanti)

Källor
 

Adel
Greker
Osmanska riket
Ugglan
O’tôrgs-Kaisa Abrahamsson

Kajsa Birgitta ”O’tôrgs-Kaisa” Abrahamsson, född Andersson 6 maj 1959 i Söderhamns församling, är en svensk riksspelman och fiolspelare från Bergsjö i Nordanstigs kommun. Hennes folkmusikaliska hemvist är Nordanstig i norra Hälsingland. Hon har tilldelats Zornmärket i guld.

O’tôrgs-Kaisa berättar om och spelar låtar efter spelmän som Hultkläppen, Pusten, Katrina Lundstedt, Kolmo-Olle, Nisse Östman, Per Majström och Gammelbo-Lars Andersson. Hennes huvudinstrument är fiol, men hon spelar även durspel och nyckelharpa. 

Hon är medlem i gruppen Låta Myttje med Eiwor Kjellberg på fiol, Karin Hjelm, dragspel och Pär Engman på mandola och gitarr. En annan viktig spelkamrat är Hanna Tibell. 

Till vardags arbetar O’tôrgs-Kaisa inom handikappomsorgen.

Unga år
Hon ärvde vid elva års ålder en fiol efter en morbror och började att spela för John Eriksson i Delsbo följt av fiollektioner i kommunala musikskolan i Bergsjö. 1974 gick hon med i Nordanstigs spelmanslag som hon nu är lagledare för. I Bergsjö blev Helge Nilsson, Lennart Eriksson, Jan-Eric Lindh och Bengt Bykvist hennes främsta läromästare. Hon har också studerat för Jonas Röjås på Kapellbergs musikskola i Härnösand.

Utmärkelser
 Riksspelman 1978. Tilldelades Zornmärket i silver.

 Zornmärket i guld 2004. Under riksspelmansveckan i Högbo bruk 2004 tilldelades O’tôrgs-Kaisa den högsta utmärkelsen, Zornmärket i guld, med motiveringen För mästerligt och personligt låtspel i hälsingetradition.

 Spelstinamedaljör 2008. Delades ut i samband med folkmusikfestivalen i Torsåker, Gästrikland.

Bibliografi
 (MC och nothäfte)
 (CD och nothäfte)
 (nothäfte, egna kompositioner)

Diskografi
 (album med låtbidrag från olika spelmän) (LP)
 (Åsa Jinder) (LP)
 (med Katrina Lundstedt) (MC)
 (med Hanna Tibell, Mia Lindblom och Bo Lindelv) (MC)
 (album med diverse spelmän) (CD)
 (med Låta Myttje) (CD)
 (album med låtbidrag från olika spelmän) (CD)
 (CD)
 (Med Nordanstigs spelmanslag) (CD)
 (CD)

Radioframträdanden
1983 – Hälsingelåtar (med O’tôrgs-Kaisa och Marica Andersson) (SR, P2)
1987 – Låta lite (Kaisa Andersson, Heléne Engberg och Mia Lindblom spelar låtar från Hälsingland och berättar för Ville Roempke) (SR, P2)
2000 – Filikromen (värd: Kalle Tiderman, gäst: O’tôrgs-Kaisa Abrahamsson) (SR, P2)
2005 – Filikromen (riksspelmanskonsert i Vara konserthus med Hanna Tibell, Karin Ohlsson och O’tôrgs-Kaisa Abrahamsson) (SR, P2)

Referenser

Externa länkar
Hemsida

Svenska fiolspelmän
Riksspelmän
Hälsingespelmän
Svenska folkmusikkompositörer
Personer från Bergsjö socken
Födda 1959
Levande personer
Kvinnor
Producentöverskott

Producentöverskott definieras som skillnaden mellan vad som betalas för en vara och vad det kostar att producera denna. Detta kan representeras som ytan mellan jämviktspriset och utbudskurvan i ett utbuds-efterfrågediagram.

Se även
Konsumentöverskott

Nationalekonomi
Thomas Engström

Kjell Thomas Engström, född 24 september 1975, är en svensk författare.

Engström är till utbildningen jurist. Som fri skribent och kolumnist har han medverkat regelbundet i Svenska Dagbladet, Expressen, Fokus, Axess och Aftonbladet. I april 2022 slutade han att skriva för Aftonbladet kultur, i protest mot deras publicering av "Putinvinklade alster". 

Han romandebuterade med Mörker som gör gott 2003, följd av Dirty Dancer 2006. År 2013 kom Väster om friheten, den första boken i hans serie politiska thrillers om den gamle Stasi-officeren, krögaren och frilansande problemlösaren Ludwig Licht. Dessa böcker har filmatiserats som tv-serien Väster om friheten, producerad i samarbete mellan svenska Anagram, SVT och tyska ZDF. Ludwig Licht spelas av Wotan Wilke Möhring. Böckerna om Ludwig Licht har sålts till ett antal länder, däribland Tyskland, Ryssland, Polen, Nederländerna, Grekland och Tjeckien.

Engström har tidigare varit sambo med författaren Gabriella Håkansson. 2015 gifte han sig med med kulturskribenten och författaren Margit Richert och tillsammans bodde paret på platser som Blentarp i Skåne, Georgien, Mexiko, Holland, Shetlandsöarna, Jokkmokk, Öland och Kiev. Tillsammans skrev de den skönlitterära romanserien Nordmark. Richert och Engström skilde sig 2022 och 2023 gifte sig Engström med nyzeeländska Anne Engström (född Sullivan) som arbetar inom välgörenhetssektorn och politiken. Paret är bosatt främst i Royal Tunbridge Wells, England.

Priser och utmärkelser 
2008: Sveriges tidskrifters pris som Årets krönikör
2013: Svenska Deckarakademins debutantpris för Väster om friheten
2014: Söder om helvetet nominerad till Svenska Deckarakademins pris för Årets bästa svenska kriminalroman
2017: Öster om avgrunden nominerad till Svenska Deckarakademins pris för Årets bästa svenska kriminalroman

Översättning
Engström har översatt ett tjugotal titlar från engelska, däribland böcker av Barack Obama, Mark Bowden, Ian Kershaw och Walter Isaacson.

Bibliografi
 Mörker som gör gott (Albert Bonniers Förlag, 2003)
 Dirty Dancer (Albert Bonniers Förlag, 2006)
 Väster om friheten (Albert Bonniers Förlag, 2013)
 Söder om helvetet (Albert Bonniers Förlag, 2014)
 Norr om paradiset (Albert Bonniers Förlag, 2015)
 Öster om avgrunden (Albert Bonniers Förlag, 2017)
 Nattavaara, tillsammans med Margit Richert (Bokfabriken, 2020)
 Armasjärvi, tillsammans med Margit Richert (Bokfabriken, 2021)
 In i Ukraina : En krigsdagbok, tillsammans med Margit Richert (Norstedts, 2022)

Källor

Externa länkar
 Information hos Albert Bonniers Förlag
 Nordin Agency

Svenskspråkiga författare
Svenska kriminalförfattare
Svenska översättare
Översättare från engelska
Födda 1975
Män
Levande personer
Keijo Liimatainen

Keijo Kalevi Liimatainen, född 4 februari 1953 i Bjärtrå församling i Kramfors kommun, Västernorrlands län, är en svensk journalist. Han skriver för Svenska Dagbladet.

Liimatainen är uppvuxen  i Örnsköldsvik men bosatt i Los Angeles. Han var vän med artisten Ted Gärdestad, och tillsammans med dennes bror Kenneth Gärdestad har han skrivit en bok om Ted Gärdestad, Jag vill ha en egen måne (2005).

Källor

Externa länkar

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Män
Levande personer
Personer från Bjärtrå socken
Födda 1953
Helmut Bradl

Helmut Bradl, född den 17 november 1961 är en tysk före detta roadracingförare. Han är far till MotoGP-föraren Stefan Bradl. Helmuts främsta merit är hans andraplats i 250GP-VM 1991. Han deltog i VM åren 1986-1993.

Segrar 250GP

Källor
motogp.com

Födda 1961
Tyska roadracingförare
Män
Levande personer
Messerschmitt Me 410

Messerschmitt Bf 410 Hornisse (Bålgetingen) var ett tyskt attackflygplan och tungt jaktflygplan, som användes under andra världskriget. Planet togs fram som en ersättare till Messerschmitt Bf 110 och byggde på det misslyckade Me 210. Produktionen upphörde i augusti 1944 då man beslutade sig för att koncentrera Messerschmitts tillverkningsresurser på Bf 109G, totalt byggdes 1 160 stycken Me 410.

Zerstörergeschwader 26 och Zerstörergeschwader 76 använde Me 410 som tungt jaktplan framför allt för att angripa tunga bomplan från US Army Air Forces.

Varianter 

Me 410 A
A1 - Levererat som lätt bombplan men ett flertal Umrüst-Bausätze existerade.
U1 - Kamerautrustning monterad i vapenutrymmet.
U2 - 2 fasta 20 mm MG 151/20-kanoner i vapenutrymme på flygkroppens undersida
U4 - en BK 5 kanon monterad i vapenutrymmet med 21 skott för att förstöra tunga bombplan på långt håll.
A2 - Planerat tungt jaktplan som aldrig kom att byggas då den tänkta beväpningen med två MK 108 kanoner inte blev klar i tid.
A3 - långdistansspaningsplan med kamerautrustning och extra drivmedel. Började levereras i mindre antal till tre Fernaufklärungsgruppen varav en opererade på västfronten.
Me 410 B
Ursprungligen planerades serien att utrustas med en kraftigare motor - DB603G med effekten 1 900 hp vilket återkallades i början av 1944. MG 17 kulsprutorna i nosen byttes ut mot MG 131. 
B1 - lätt bombplan
B2 - tungt jaktplan 
B3 - långdistansspaningsplan med kamerautrustning och extra drivmedel
B5 - torpedbärande fartygsattack - endast experimentstadium. Försedd med schackel under flygkroppen för att bära en torped. Kulsprutorna i nosen togs bort för att göra rum för en FuG 200 Hohentwiel radar.
B6 - fartygsattack för närförsvar - endast experimentstadium
B7 + B8 - långdistansspaningsplan med kamerautrustning och extra drivmedel - endast experimentstadium
Me 410 C Höghöjds spaningsplan med större vingspan, aldrig byggt.

Me 410 D

Bevarade exemplar 
Två Me 410 finns bevarade i dag:
Me 410 A-1/U2 (W.Nr.420430) 
Detta flygplan finns på RAF:s museum i Cosford. 
Me 410 A-3 (W.Nr.10018, konverterad från Me 210) 
Detta flygplan finns hos National Air and Space Museum och förvaras i väntan på restaurering vid Paul E. Garber Preservation, Restoration, and Storage Facility.

Externa länkar 

Tyska attackflygplan
Tyska jaktflygplan
Tyska stridsflygplan under andra världskriget
Me 410
Margaret Laurence

Jean Margaret Laurence, född Wemyss 18 juli 1926 i Neepawa, Manitoba, död 5 januari 1987 i Lakefield, Ontario, var en kanadensisk författare.

1944 startade Laurence sina studier vid University of Winnipeg. Hon skrev för skoltidningen och engagerade sig politiskt i en socialistisk gruppering. Efter studierna jobbade hon som journalist vid The Winnipeg Citizen, där hon skrev bokrecensioner, följde fackliga frågor och skrev en radiokolumn.

Hon gifte sig med John Fergus och de flyttade till England 1949. Senare bodde de även i Somalia 1950–1952 och Ghana 1952–1957. 1952 föddes deras dotter Jocely. Sonen David föddes 1955. 1957 flyttade familjen till Vancouver där de stannade i fem år. 1962 skiljde de sig och Margaret flyttade till London där hon bodde i ett år innan hon flyttade vidare till Penn där hon bodde i över tio år innan hon flyttade tillbaka till Kanada och Lakefield. 1986 fick Laurence diagnosen att hon hade lungcancer och begick därefter självmord 5 januari 1987. 

Laurence tidigaste romaner, bland annat debutromanen This side Jordan 1960, var influerade av hennes upplevelser som en av minoriteterna i Afrika. De innehåller en stark känsla av kristen symbolism och etiska funderingar över att vara västerlänning i en koloni.

Det var efter att ha återvänt till Kanada som hon skrev The Stone Angel 1964 (Marmorängeln, 1983), den bok för vilken hon är mest känd. Den handlar om en 90-årig kvinna som börjar förstå hur hennes oböjlighet har uteslutit känslomässiga förhållanden till andra människor. Hennes publicerade verk efter The Stone Angel handlar om kvinnans förändrade roll under 1970-talet. 

The Stone Angel har filmatiserats 2007 med Ellen Burstyn i huvudrollen och Kari Skogland som regissör.

Bibliografi 
 This side Jordan 1960
 The stone angel 1964
 A jest of God 1966
 The fire-dwellers 1969
 The diviners 1974

Utgivet på svenska 
 Marmorängeln 1983
 Vattensökarna 1986

Priser och utmärkelser 
 Governor General's Awards 1966 för A jest of God
 Governor General's Awards 1974 för The diviners

Referenser 

Kvinnor

Kanadensiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1926
Avlidna 1987
Fausto Gresini

Fausto Gresini, född 23 januari 1961 i Imola, Emilia-Romagna, död 23 februari 2021 i Bologna, var en italiensk roadracingförare, som senare var teamchef för och ägare av MotoGP-teamet Gresini Racing. Han blev världsmästare i 125GP 1985 och 1987.

Han avled den 23 februari 2021 i sviterna av Covid-19.

Segrar 125GP

Källor
http://www.motogp.com/en/riders/Fausto+Gresini
  

Födda 1961
Italienska roadracingförare
125GP-förare
Män
Avlidna 2021 
Personer som avlidit av covid-19
Världsmästare i roadracing
Italienska idrottare under 1900-talet
Personer från Imola
Stefan Bradl

Stefan Bradl, född 29 november 1989 i Augsburg, är en tysk roadracingförare, son till Helmut Bradl. Hans hittills främsta merit är världsmästartiteln i Moto2-klassen säsongen 2011. Mellan 2012 och 2016 tävlade han i huvudklassen MotoGP. Bradl körde Superbike-VM för Ten Kate Honda 2017.

Roadracingkarriär
2008 blev Bradl ordinarie i 125GP efter några wildcards under 2006 och 2007. Han räknades vid slutet av 2000-talets första decennium som Tysklands store roadracingtalang. Han slutade trea i premiären för 125GP i Qatar 2008 och tog sin första seger i Tjeckiens Grand Prix 2008. De flesta trodde att han skulle blomma ut ordentligt efter sin lyckade säsong 2008, men under Roadracing-VM 2009 fick Bradl inte alls till sin körning och slogs inte i toppen på hela säsongen. Roadracing-VM 2010 körde Bradl i den nya Moto2-klassen för det tyska teamet Viessmann Kiefer Racing på en Suter. Han tog sin första seger i klassen i Portugals Grand Prix och slutade nia i VM. Säsongen 2011 inledde Bradl starkt med fyra segrar på de fem första tävlingarna. Han vann inga fler Grand Prix men lyckades hålla undan och bli världsmästare 2011.

Till 2012 flyttade Bradl upp i huvudklassen MotoGP där han körde för LCR Honda MotoGP. Han slutade åtta i VM och fortsatte i samma team 2013. Han tog sin första pole position och sin första pallplats i USA:s Grand Prix på Laguna Seca och blev sjua i VM. 2014 gick det sämre. Bradl kom på 9:e plats och fick inte förnyat kontrakt med LCR Honda. Roadracing-VM 2015 körde Bradl inledningsvis en Yamaha Forward i öppna kategorin i MotoGP för Forward Racing. När teamet fick ekonomiska och juridiska problem löstes Bradl från kontraktet och började istället köra för Aprilia Gresini. Han fortsatte som fabriksförare för Aprilia 2016 och mot slutet av säsongen blev resultaten allt bättre i takt med att motorcykeln utvecklades. Bradl kom på 16:e plats i VM. Tidigt på säsongen stod det klart att Bradl inte fick förnyat kontrakt 2017. Istället körde han Superbike-VM 2017 för Ten Kate Honda med Nicky Hayden som stallkamrat. Hondan var inte konkurrenskraftig och Bradl fullföljf'de inte säsongen. Han har därefter varit testförare för Hondas MotoGP-satsning och gjort inhopp i VM 2018, 2019 och 2020.

VM-säsonger

Framskjutna placeringar

Andraplatser MotoGP

Källor

 
 https://www.worldsbk.com/en/rider/Stefan%20Bradl/3523

Födda 1989
Levande personer
Tyska roadracingförare
MotoGP-förare
Moto2-förare
125GP-förare
Superbikeförare
Världsmästare i roadracing
Män
Personer från Augsburg
Återkommande buggar

Återkommande buggar är vanligt förekommande inom mjukvaruprojekt. För att hantera dessa kan man använda sig av mjukvarutestning, till exempel regressionstestning eller specifika tester för bugfixverifiering.

Se även
 Enhetstester (Unit testing)
 Regressionstestning
 Bugg (dator)
 Extrem programmering
 Regression testing Engelsk artikel som beskriver metoder för regressionstestning

Programfel
Badbomb

En badbomb är en boll som löser upp sig när den kommer i kontakt med vatten, på samma sätt som en brustablett. Vanligtvis är den parfymerad och den släpper ifrån sig doften samtidigt som den löses upp.

Badbomber innehåller någon form av karbonat, ex. natriumbikarbonat och någon form av syra, ex. citronsyra. När natriumkarbonat och en syra kommer i kontakt med vatten reagerar karbonatjonerna med syrans oxoniumjoner vilket leder till att koldioxid och vatten bildas. Det som bubblar upp i vattnet är alltså koldioxid.

Bindemedlet i badbomber är någon form av olja, vanligen med doft.

Badbomben togs fram 1989 av Mo Constantine, en av medgrundarna och produktutvecklarna bakom det brittiska kosmetikaföretaget Lush. Hon inspirerades av brustabletter, och kallade först produkten för "Aqua-Sizzler", ungefär "vatten-brusaren", en ordlek med brustabletten Alka-Seltzer. Företaget fick sitt första varumärkesskydd för badbomben den 27 april 1990 och ytterligare ett patent år 2014 för badbomber med distinkta lager.

Källor 

Hygienartiklar