kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kungshamns landskommun

Kungshamns landskommun även benämnd Gravarne landskommun, var en tidigare kommun i dåvarande  Göteborgs och Bohus län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863, när kommunalförordningarna började tillämpas  inrättades i Kungshamns socken i Sotenäs härad i Bohuslän denna landskommun. 

I landskommunen inrättades 14 september 1894 municipalsamhällena:
Smögens municipalsamhälle, överfördes 1924 till Smögens landskommun 
Hasselösunds municipalsamhälle, överfördes 1924 till Smögens landskommun 
Tångens municipalsamhälle 
Gravarne och Bäckeviks municipalsamhälle 

Dessutom inrättades 22 december 1905 Väjerns municipalsamhälle som till en del även låg i Askums landskommun. 
1924 utbröts Smögens landskommun med Smögens och Hasselösunds municipalsamhällen.

Vid kommunreformen 1952 uppgick landskommunen med Väjerns, Tångens samt Gravarne och Bäckeviks municipalsamhällen i Södra Sotenäs landskommun som 1974 uppgick i Sotenäs kommun.

Politik

Mandatfördelning i Kungshamns landskommun 1938-1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Sotenäs kommun
Tidigare kommuner i Göteborgs och Bohus län
Kungshamns församling

Kungshamns församling var en församling i Göteborgs stift. Församlingen uppgick 2010 i Södra Sotenäs församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 20 februari 1772 som kapellag i Askums församling. Namnet var till 1782 Gustav Adolfs församling eller Gravarne församling. 1924 utbröts Smögens församling.

Församlingen var till 1 maj 1917 annexförsamling i pastoratet Tossene, Askum, Bärfendal,  och Kungshamn som från 1909 även omfattade Hunnebostrands församling och Malmöns församling. Från 1 maj 1917 till 2010 moderförsamling i pastoratet Kungshamn, Askum och Malmön som från 1924 även omfattade Smögens församling. Församlingen uppgick 2010 i Södra Sotenäs församling.

Kyrkobyggnader 

Kungshamns kyrka

Se även
 Kungshamns socken

Källor

Fotnoter

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Sotenäs kommun
Hunnebostrand-Tossene församling

Hunnebostrand-Tossene församling var en församling i Göteborgs stift och i Sotenäs kommun. Församlingen upplöstes 1995 då de två församlingarna som bildat denna församling återuppstod.

Administrativ historik 
Församlingen bildades 1992 av Hunnebostrands och Tossene församlingar och upplöstes redan 1995 då de tidigare församlingarna återskapades.

Referenser

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Sotenäs kommun
Tossene

Tossene är kyrkbyn i Tossene socken i Sotenäs kommun i Bohuslän. I Tossene ligger Tossene kyrka och skola.

Orter i Sotenäs kommun
FN BRG-15

FN BRG-15 var en prototyp till tung kulspruta som togs fram av Fabrique Nationale med avsikten att ersätta Browning M2 med ett vapen med samma eller bättre pansarbrytande förmåga än 20 mm automatkanoner. Målet var att konstruera en kulspruta som kunde slå ut alla pansarskyttefordon på avstånd upp till 1 000 meter.

Utveckling
Från början utgick utvecklarna från en patron med 15 mm kaliber som liknade den ryska kalibern . De fann dock snart att det inte gick att skjuta normal helmantlad ammunition med den utgångshastighet man ville uppnå; räfflorna i pipan slets ut alltför snabbt. De valde då att designa en helt ny patron med något kortare hylsa och att öka kalibern till 15,5 mm. Kulan försågs med drivbälten av plast, en teknik hämtad från moderna artilleripjäser.

Vapnet var i stort sett färdigt för serietillverkning när projektet lades ner 1990 i brist på potentiella köpare.

Design
BRG-15 kunde förses med dubbel bandmatning; ett band från vänster och ett band från höger. Skytten skulle därmed kunna byta ammunitionstyp med ett snabbt handgrepp. Tomhylsorna kastas ut rakt nedåt.

Trots att BRG-15 var tänkt att ersätta Browning M2 var den avsevärt större och tyngre. Mått och vikt översteg Browning M2 med ungefär 50 procent.

Prestanda
Prototypen till BRG-15 är troligen den kraftigaste kulsprutan som byggts; Mynningsenergin är hela 43,3 kilojoule och den kan slå igenom 19,5 mm pansarstål (360 BH) med en anslagsvinkel på 45° på 800 meter.

Som jämförelse har den ryska tunga kulsprutan KPV en mynningsenergi på 32 kJ och kan slå igenom samma pansarplåt på upp till 250 meter. Browning M2 har en mynningsenergi på 18 kJ och kan över huvud taget inte slå igenom så tjockt pansar.

Källor
Fabrique Nationale BRG-15 Modern Firearms
15.5 x 106 mm FN BRG-15 system Janes Infantry Weapons
FN BRG-15 Nazarian

Kulsprutor
Hunnebostrands församling

Hunnebostrands församling är en församling i Norra Bohusläns kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen ligger i Sotenäs kommun i Västra Götalands län och ingår i Sotenäs pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1909 genom en utbrytning ur Tossene församling. 

Församlingen var till 1 maj 1917 annexförsamling i pastoratet Tossene, Askum, Bärfendal, Kungshamn, Hunnebostrand och Malmön. Från 1 maj 1917 var församlingen annexförsamling i pastoratet Tossene och Hunnebostrand som till 1962 även omfattade Bärfendals församling. Församlingen uppgick med Tossene församling 1992 i Hunnebostrand-Tossene församling vilken upplöstes 1995 och de två församlingarna återuppstod då och bildade åter ett gemensamt pastorat, för att från 2018 ingå i Sotenäs pastorat..

Kyrkobyggnader 
Hunnebostrands kyrka

Se även
 Tossene socken

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Sotenäs kommun
Fördraget i Stuhmsdorf

Fördraget i Stuhmsdorf (Polska: Rozejm w Sztumskiej Wsi) undertecknades i byn Stuhmsdorf (idag Sztumska Wieś) i Ostpreussen 12 september 1635 mellan Polsk-litauiska samväldet och Sverige. Fördraget slöts vid utgången av det sexåriga avtal som slutits 1629, det så kallade stilleståndet i Altmark, som gjort slut på det andra polska kriget. Det nya fördraget om fortsatt vapenvila slöts på 26 år.

Bakgrund 
I Polen hade kung Sigismund dött år 1632 och efterträtts av sin äldste son, Vladislav, som ifrån första stund lagt i dagen sin föresats att försöka vinna även sin faders svenska krona. Samtidigt arbetade Vladislav på att vinna Nederländernas, Englands, Frankrikes och Brandenburgs regeringar på sin sida vid de förestående underhandlingarna om förlängning av stilleståndet. 

Vid tidpunkten för förhandlingarna var Sverige trängt som en följd av de pågående striderna under trettioåriga kriget. Den svenska kungen Gustav II Adolf hade stupat och Sverige styrdes av en förmyndarregering där det rådde delade meningar om målen för den svenska utrikespolitiken. Samtidigt hade Polen-Litauen ett utsatt läge med hot från Osmanska riket i söder och Ryssland i öst. Den polska kungens makt var också kraftigt kringskuren som en följd av den polska riksdagen, Sejmens makt. Sejmen var samtidigt ineffektiv som en följd av den långtgående vetorätten för enskilda ledamöter. 

Flera utländska makter hade också intressen i förhandlingen. Frankrike, Nederländerna och England önskade säkerställa en fortsatt vapenvila så att Sverige skulle kunna fortsätta bekämpa det tyskromerska riket i trettioåriga kriget.

Villkor 
Sverige kom att under avtalsperioden tillerkännas Livland norr om floden Dvina inklusive Riga men gav upp sina besittningar i Preussen. Sverige lämnade således städerna Elbing, Memel och Pillau. Sverige avsade sig också den tull (3,5%) på polsk handel i Danzig som man tidigare haft rätt till. Vidare förband sig Sverige att återlämna de fartyg i den polska flottan som erövrats under krigen. Polen-Litauen förband sig å andra sidan att inte med sina flottstyrkor stödja några fiender till Sverige. 

Sverige under Axel Oxenstiernas förmyndarregering gav som en följd av avtalet upp geografiska områden som erövrats under krigen i Polen utan att få så mycket i gengäld. Sverige gavs dock i och med den fortsatta vapenvilan med Polen-Litauen möjlighet att med oförminskad kraft fortsätta kampanjen i Tyskland under trettioåriga kriget.

Den svenska tronföljdsfrågan 
Frågan om den polska kungen Vladislavs rätt till den svenska tronen i egenskap av arvinge till den avsatte Sigismund lämnades därhän. Vladislav ville driva frågan om sin arvsrätt men hade inget stöd från den polska adeln i Sejmen som inte såg saken värd att våga ett fortsatt krig för.

Följder 
Vapenstilleståndet höll fram till det svenska anfallet på Polen 1655 som inledde Karl X Gustavs polska krig.

Källor

Stuhmsdorf
Stuhmsdorf
HMG-CoA-lyas

HMG-CoA-lyas (3-hydroxi-3-metylglutaryl-CoA-lyas) är ett protein som finns i levern och hjälper till i ketogenesen för att bilda ketonkroppar. Dessa ketonkroppar kan kroppen sedan använda som energikälla i hjärnan och binjurebarken om man har typ 1-diabetes, eller långvarig alkoholism.

Källor 

Enzymer
Gunnar Lonaeus

Gunnar Nicolaus Lonaeus, född 23 maj 1921 i Vreta Klosters församling i Östergötlands län, död 4 mars 2015 i Skärkinds prästgård i Norrköpings Borgs församling i Östergötlands län, var en svensk diplomat. Han var ambassadör för Sverige i Brasilien och Japan. Han var även generalkonsul i New York. Tidigare utlandsposteringar innefattade London, Bern, Washington, D.C. och Rio de Janeiro.

Gunnar Lonaeus var son till fabrikören Hjalmar Larsson och Gerda Bäckstedt. Efter att ha avlagt filosofie kandidatexamen i Uppsala 1945 anställdes han vid kommissionen för ekonomisk efterkrigsplanering 1946, var sekreterare riksdagshögerns kansli 1947–1950, attaché vid Utrikesdepartementet (UD) 1950, stationerad i London 1951–1954, ambassadsekreterare i Bern 1955–1957, förste sekreterare vid UD 1957–1959, kulturattaché i Washington, D.C. 1959–1962, handelsråd i Rio de Janeiro 1962–1966, kansliråd och chef vid informationsbyrån UD 1966–1970, generalkonsul i New York 1970–1975, ambassadör i Brasilien 1975–1978, departementsråd och chef för UD:s press- och informationsenhet 1978–1981 och slutligen ambassadör i Tokyo 1981–1986.

Han var ledamot av kollegium för Sverige-information i utlandet 1966–1970 (ordförande 1969–1970), Svenska institutets styrelse och AU 1966–1970 och 1978–1981, nämnden för psykologisk försvarsberedskap 1978–1981, expert inom projektet Swetech vid Linköpings universitet och tekniska högskola från 1986, ordförande i referensgrupp för 1976 års fond för utbyte med Förenta Staterna från 1987, vice ordförande i Scandinavia-Japan Sasakawa Foundation från 1987, styrelseledamot i Centrum för Stillahavsasienstudier vid Stockholms universitet 1988–1991, ordförande i Samfundet Linköpings stiftsbiblioteks vänner från 1991, styrelseledamot i Svenska Rominstitutets Vänner östsvenska kretsen från 1990, Svenska nationalkommittén för United World Colleges från 1989, hedersledamot i Östgöta nation i Uppsala, Svensk-Brasilianska föreningen, föreningen Linköpings läroverkspojkar. Han skrev tidskriftsartiklar i kulturella, ekonomiska och utrikespolitiska ämnen.

Gunnar Lonaeus gifte sig 1943 med Inger Johansson (född 1919), dotter till fängelsedirektören Gustaf Johansson och Signe Bolin. De fick barnen Gunilla 1944, Håkan 1948, Erland 1954 och Ebba 1958.

Utmärkelser
Gunnar Lonaeus tilldelades Linköpings universitets förtjänstmedalj 2004.

KNO, Kommendör Nordstjärneorden 1974

Commander Grand Cross, Brazilian Order Cruzeiro Do Sul.

Referenser

Män
Födda 1921
Avlidna 2015
Sveriges generalkonsuler i New York
Sveriges ambassadörer i Brasilien
Sveriges ambassadörer i Japan
Personer från Vreta Klosters socken
Easy Studios

Easy Studios är ett svenskt datorspelsföretag som offentliggjordes i oktober 2010 och som är specialiserat på Freemium/Free2Play-spel där spelaren kan köpa saker under spelets gång via mikrotransaktioner. Easy är en intern avknoppning från den svenska utvecklingsstudion DICE. Easy Studios delade i början kontor med DICE och leddes då av Ben Cousins som tidigare var ansvarig för Battlefield-serien på DICE. I december 2011 flyttade studion till egna lokaler och Oskar Burman tog över chefsrollen. I augusti 2012 lämnade Oskar Burman företaget för Rovio Games.

Easy Studios samarbetade tidigare nära med Electronic Arts-företaget Phenomenic Studio i Tyskland, en utvecklingsstudio som dock stängdes ner under 2013.

Ludografi 
 Battlefield Heroes, 2009
 Battleforge, 2009
 Lord of Ultima, 2010
 Battlefield Play4Free, 2011

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska datorspelsföretag
Datorspelsutvecklare
Nawals hemlighet

Nawals hemlighet (originaltitel: Incendies) är en kanadensisk dramafilm från 2010, skriven och regisserad av Denis Villeneuve, baserad på teaterpjäsen Scorched från 2003 av Wajdi Mouawad.

Filmen representerade Kanada vid Oscarsgalan 2011 i kategorin bästa icke-engelskspråkiga film, och blev officiellt nominerad. Priset vanns dock av den danska filmen Hämnden.

Handling 
Den kanadensiska advokaten Jean Lebel (Rémy Girard) har en sekreterare, Nawal Marwan (Lubna Azabal), som har immigrerat från Libanon. När hon avlider blir han hennes testamentsexekutor och träffar hennes nu två vuxna tvillingar, Jeanne (Rémy Girard) och Simon (Maxim Gaudette). I sin sista vilja har Nawal begärt att begravas naken med ansiktet vänt nedåt i en omärkt grav till dess tvillingarna genomfört varsitt uppdrag. Simon ska leta upp tvillingarnas bror och Jeanne ska leta upp deras far i Libanon.

Medverkande i urval 
 Lubna Azabal – Nawal Marwan
 Mélissa Désormeaux-Poulin – Jeanne Marwan
 Maxim Gaudette – Simon Marwan
 Rémy Girard – Jean Lebel
 Abdelghafour Elaaziz – Abou Tarek
 Allen Altman – notarie Maddad
 Mohamed Majd – Chamseddine
 Nabil Sawalha – Fahim
 Baya Belal – Maika
 Bader Alami – Nicolas

Källor

Externa länkar 

 

Kanadensiska filmer 2010
Kanadensiska dramafilmer
Filmer i regi av Denis Villeneuve
Franskspråkiga filmer
Arabiskspråkiga filmer
Charles Dancla

Jean Baptiste Charles Dancla, född 19 december 1817 i Bagnères-de-Bigorre, Hautes-Pyrénées, död 10 oktober 1907 i Tunis, Tunisien, var en fransk violinist och kompositör.

Dancla var lärjunge till Pierre Baillot i violin och till Henri Montan Berton och Jacques Fromental Halévy i komposition. Han blev solist vid Opéra comique 1834 och var konsertmästare vid konservatoriekonserter, samt blev professor vid musikkonservatoriet i Paris 1857. Dancla komponerade mer än 150 verk för violin och kammarmusik. Hans läroböcker i violin, Méthode progressive de violon, Variété et accentuation d'archet, L'art de moduler sur le violon samt L'école de l'expression var på sin tid mycket populära. Som violinist var Dancla en representant för den franska eleganta stilen. Tillsammans med sina bröder cellisten Arnaud Dancla (1819—1862) och violinisten Leopold Dancla (1822—1895) gav han mycket uppskattade kammarmusikaftnar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska violinister
Klassiska violinister
Franska klassiska kompositörer
Violinister under 1800-talet
Franska musiker under 1800-talet
Personer från Hautes-Pyrénées
Födda 1817
Avlidna 1907
Män
Svensk uppslagsbok
Speicherstadt

Speicherstadt i Hamburg är ett lagerhuskomplex i Hamburgs hamn som sedan 1991 är byggnadsminnesskyddat. Speicherstadt började byggas som del i Hamburgs frihamn 1883 och stod klart 1888, samma år som Hamburg förlorade sina sista tullrättigheter gentemot övriga Tyskland. Idag ingår Speicherstadt som en del i den nya stadsdelen HafenCity.

När Speicherstadt började byggas 1883 innebar det att de bostäder som funnits på Kehrwieder och Wandrahm sedan 1500-talet revs. Kehrwieder hade varit en arbetar- och hantverkarstadsdel. Wandrahm bestod av köpmanshus och hade präglats av de holländska invandrarna. 20 000 människor tvångsförflyttades till bland annat Barmbek och Hammerbrook. När Speicherstadt invigdes 1888 deltog kejsar Wilhelm II. Byggnadsarbeten fortsatte fram till första världskriget. 

Speicherstadt bombades svårt under andra världskriget men återuppbyggdes efter kriget. Detta arbete var färdigt 1967.

Närmaste tunnelbanestationer till Speicherstadt är Messberg samt Baumwall. 

Den 5 juli 2015 blev Speicherstadt upptaget i Unescos världsarvslista.

Bildgalleri 

Byggnader och anläggningar i Hamburg
Hamburgs historia
Världsarv i Tyskland
Enrico Dandolo (doge)

Enrico Dandolo, född cirka 1107 i Venedig, död 21 juni 1205 i Konstantinopel, var doge av Republiken Venedig från 1192 till sin död. Han var brorson till patriarken Enrico Dandolo och farfar till dogen Giovanni Dandolo.

Dandolo valdes till doge av Venedig 1192. Under fjärde korståget förstod han att på ett skickligt sätt utnyttja korsfararna i sin stads intresse och återupprättade med deras bistånd Venedigs gamla maktställning i Dalmatien. Han deltog även i stormandet av Konstantinopel 1204 och i upprättandet av det så kallade latinska kejsardömet. Som belöning för den kraftiga hjälp Venedig lämnat korsfararna fick staden betydande delar av det Bysantinska riket, bland annat Morea och Kreta samt kvarteret Pera i Konstantinopel. Detta gjorde Venedig till obestridda herrar över den levantinska handeln och den främsta makten i östra Medelhavet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Doger av Venedig
Personer i Italien under 1100-talet
Födda 1100-talet
Avlidna 1205
Män
Svensk uppslagsbok
Giovanni Dandolo (doge)

Giovanni Dandolo, död 1289, var en venetiansk doge 1279–1289. Han värnade Venedigs oavhängighet mot påvestolen, och skall även ha låtit slå de första sekinerna. Giovanni Dandolo var sonson till dogen Enrico Dandolo.

Källor 
 

Doger av Venedig
Födda 1200-talet
Avlidna 1289
Män
Ugglan
Elbetunneln

Elbetunneln, tyska Elbtunnel eller Alter Elbtunnel, är en 426,5 meter lång tunnel som binder samman Hamburgs innerstad vid Landungsbrücken med Steinwerder på andra sidan Elbe. Elbetunneln öppnades för trafik 1911 och var då en teknisk sensation. Sedan 1975 finns ytterligare en tunnel under Elbe i Nya Elbetunneln. 

Elbetunneln byggdes för att lösa de ökande trafikströmmarna som en följd av Hamburgs hamns enorma tillväxt under 1800-talets senare hälft. Tunnel skulle innebära att färjetrafik över Elbe inte längre hindrade båttrafiken. Den existerande färjetrafiken för varvsarbetarna hade inte tillräcklig kapacitet. På andra sidan Elbe, Steinwerder, återfanns de stora varven Blohm & Voss, AG Vulcan och Reiherstiegwerft och den nya frihamnen. Till en början diskuterades andra lösningar, bland dem en bro men efterhand riktade man in sig på en tunnel med förebilder i England och USA. 1901 beslöt man att bygga en tunnel och arbetena påbörjades 1907.

Se även
Nya Elbetunneln

Externa länkar 
 Bilder av den gamla Elbe tunnel

Transport i Hamburg
Tunnlar i Tyskland
Francesco Dandolo

Francesco Dandolo, född cirka 1258, död 1339, var en venetiansk doge.

Francesco var doge 1329–1339. Han utvidgade Venedigs fastlandsbesittningar genom att erövra Bassano och Treviso från Mastino II della Scala av Verona.

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 

Doger av Venedig
Personer i Italien under 1300-talet
Födda okänt år
Födda 1200-talet
Avlidna 1339
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Giovanni Dandolo

Giovanni Dandolo kan syfta på:

* Giovanni Dandolo, venetiansk politiker och diplomat under 1200-talet
 Giovanni Dandolo, venetiansk doge under 1200-talet
 Giovanni Dandolo (1861–1908), italiensk filosof
Landungsbrücken

Landungsbrücken (Landgångsbryggan) är en båtterminal för Hamburgs färjor samt en byggnad som ligger i stadsdelen St. Pauli i Hamburg vid floden Elbe. Landungsbrücken nuvarande huvudbyggnad stod klar 1909 och kännetecknas genom sitt klocktorn. Här finns också nedgången till Elbetunneln. 

I närheten finns stationen Landungsbrücken som är en trafikknutpunkt direkt vid Hamburgs hamn för S-Bahn, U-Bahn samt närliggande färjor.

Bilder 

Hamburg
Giovanni Dandolo (filosof)

Giovanni Dandolo, född den 29 juli 1861 i Borgoricco, död den 28 december 1908, var en italiensk filosof.

Dandolo var professor i teoretisk filosofi i Messina. Dandolos grundåskådning var positivistisk. Kunskapsproblemen behandlade han som ett psykologiskt problem. Mot den naiva realismen och den dogmatiska idealismen hävdade han i lika måtto den olösliga korrelationen mellan subjekt och objekt; erfarenhetens och kunskapens gränser ansåg han sammanföll. Bland Dandolos skrifter märks Le integrazioni psichiche e la percezione esterna (1898), Le integrazioni psichiche e la volontà (1900) samt Studi di psicologia gnoseologica (1905-1907).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Italienska professorer
Filosofer under 1800-talet
Italienska filosofer under 1900-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Italienska forskare under 1900-talet
Födda 1861
Avlidna 1908
Män
Svensk uppslagsbok
Jean-François Dandrieu

Jean-François Dandrieu, född omkring 1684 i Paris, död 17 januari 1738 i Paris, var en fransk tonsättare.

Dandrieu var från 1724 kunglig kapellmästare. Han var en av de främsta tonsättarna inom fransk pianomusik efter François Couperin. Han är främst känd som kompositör av tre band Pièces de clavecin (1724-34), Pièces d'orgue (1729) och av kammarmusik (triosonater, opus 1, 1705 och violinsonater, opus 2, 1710).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska kompositörer
Födda 1680-talet
Avlidna 1738
Män
Franska musiker under 1700-talet
Marstrandsfånge No 90 Kleist

Marstrandsfånge no 90 Kleist med  Stefan Andersson utkom 2008 och är ett konceptalbum som handlar om fångarna som satt inspärrade på Karlstens fästning på Marstrandsön under 16-1800-talet. Albumet har följts upp av föreställningar på Karlsten under samma namn.

Låtlista
No 90 Kleist 
Suckarnas gång
Leva på minnen   
Holländarens grav 
Flykten från Carlsten
Drömmen om Bohuslän
Mästersmeden 
Simpel tjuv 
Guldkryckan
Lasse-Majas visa   
 Segra eller dö  
Den Bohuslänska eskadern
Dingla i galgen

Inspelning

Albumet är producerat av Stefan Andersson och är inspelat på Karlstens fästning på Marstrand av Roger Krieg.

Medverkande
Stefan Andersson Sång och gitarr
Magnus "Moffa" Thörnqvist Gitarr
Sebastian Hankers Bas
Janne Bjerger Trumpet
Lennart Grahn Trumpet
Lars-Göran Dimle Trombon
Niclas Ryhd Bastuba
Krister Pettersson Valthorn
Hans-Christian Green Slagverk
Tomas von Brömssen Sång
CajsaStina Åkerström Sång

Listplaceringar

Källor

Externa länkar
 Officiell hemsida

Album av Stefan Andersson
Bohusläns historia
Marstrand
Musikalbum 2008
Svenska konceptalbum
Svenskspråkiga musikalbum
FK Anzji Machatjkala

FK Anzji Machatjkala (ryska: ФК "Анжи" Махачкала) är en professionell fotbollsklubb från Machatjkala, som är huvudstaden i Dagestan, Ryssland. Laget spelar i den ryska tredje divisionen. Här spelade bland annat den brasilianske försvararen Roberto Carlos. Mellan 2011 och 2013 spelade Samuel Eto'o i klubben.

Spelartrupp

FK Anzji i Europacupspel

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
Jonnie Karlsson

Jonnie Karlsson, född 20 augusti 1981 i Visby, är en svensk ishockeyspelare.

Karlsson började sin ishockeykarriär i moderklubben Roma IF i Visby. I början på säsongen 1999 flyttade Karlsson till Västerås och började att spela i Västerås Hockeys J20-lag, för att sedan kliva upp till a-laget efter ett try-out kontrakt säsongen 2000. Under följande säsong spelade Karlsson för Malmö Redhawks, som då höll till i Elitserien. Totalt spelade Jonnie Karlsson 27 matcher i Elitserien med Västerås och Malmö. Mellan säsongerna 2001 och 2003 höll Karlsson till i Nyköpings Hockey och flyttade sedan till Umeå.

Karlsson började då att spela för Tegs SK och producerade 15 poäng på 35 matcher. Mellan 2004 och 2009 spelade Jonnie Karlsson för IF Björklöven i Hockeyallsvenskan, vilket resulterade i 203 matcher och 65 poäng. Efter en säsong i Västerås är han till säsongen 2010-2011 tillbaka i Björklöven.

Externa länkar 
 Jonnie Karlsson på Eliteprospects

Referenser 

Svenska ishockeyspelare
Män
Födda 1981
Levande personer
Ishockeyspelare i IF Björklöven
Spelare i Malmö Redhawks
Ishockeyspelare i Västerås IK
Idrottare från Visby