kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Junsele landskommun

Junsele landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län. Centralort var Junsele och kommunkod 1952-1970 var 2225.

Administrativ historik
Junsele landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Junsele socken  i Ångermanland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 och förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Sollefteå kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde kommunen till Junsele församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I blått fält en ginbalk av guld, belagd med en störtad svart barkspade.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 16 januari 1959. Se artikeln om Sollefteå kommunvapen för mer information.

Geografi
Junsele landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 274,60 km², varav 1 188,20 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Junsele kommun fanns tätorten Junsele, som hade 1 375 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 38,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Sollefteå kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
S/S Hilda

S/S Hilda var ett norskkbyggt lastfartyg som sänktes under andra världskriget.

Fartyget
Hilda byggdes 1925 vid Trondheims varv till A/S Djerv. Vintern 1940 räddade Hilda på Nordsjön 30 man från det torpederade danska motorfartyget Chastine Maersk. Under den tyska ockupationen av Norge låg Hilda i Göteborg var hon kvarstannade. Senare rekvirerades hon av den svenska regeringen och sattes i fart mellan Sverige och Tyskland med svensk flagg. Hilda fick sin hemort i Göteborg och det merkantila handhavandet uppdrogs åt ett stort rederi i Göteborg.

Flyganfallet
Hilda anfölls av tre allierade flygplan den 21 oktober 1941, då ångaren var på väg från Rotterdam till Göteborg med en last av kol. Planen fällde först bomber, varvid minst tre fullträffar och besköts därefter med kulsprutor av andra plan. Hilda sprang läck och tog genast in vatten. Ett tyskt bevakningsfartyg försökte bogsera Hilda ut ur farleden mot land, men under tiden kantrade hon och sjönk, så att endast styrbords bog till sist syntes ovan vattenlinjen. För Hilda inte skulle hindra sjöfarten, sköt det tyska fartyget henne i sank på Lat N52,21,7’ long O4,24,4’ Besättningen bärgades av bevakningsfartyget och landsattes i Cuxhaven.

Svenska lastfartyg
Fartyg sänkta av flygplan
Fartyg sjösatta 1925
Sjöolyckor 1941
Fartyg byggda i Norge
Skeppsvrak i Nordsjön
Angeline

Angeline är ett rockband från Ljusdal.

Historik 
Gruppen bildades våren 1987 och rönte framgångar med tredjeplatsen i Musik direkt samt i Rock-SM 1988, där det blev en andraplats. Bandet släppte 1990 sitt första album Don’t settle for second best. 1993 hade man spelningar i Italien. Vid tiden kring 1995, då sångaren Jörgen "Sigge" Sigvardsson avled, var bandet ett rent coverband och spelade på diverse semesterorter runt om i Sverige fram till 2000 då bandet sedan tog en paus. 

Något senare samlades några vänner till Sigge Sigvardsson och spelade in en dokumentärkortfilm om honom och hans liv. Manus skrevs av Gudrun Lindfors och Charlie Granberg, och producerades av Lindfors. Filmens titel är "Sigge Stardust" och premiärvisades i november 2003 samt i januari 2004 på Göteborgs filmfestival. Den vann senare Publikens pris vid Uppsala Internationella Kortfilmfestival i oktober 2004.

I oktober 2007 samlades bandet återigen för att delta i utdelningen av ”Sigge”-stipendiet. Konserten var en mindre succé för bandet och de bestämde sig därefter för att starta om på nytt. Den 19 februari 2010 släppte bandet sitt första nya album på 20 år, Confessions. Den 18 juni släpptes albumet i hela Europa men då på tyska etiketten Avenue of Allies.

Under våren och sommaren 2011 spelade bandet in uppföljaren Disconnected. Albumet släpptes den 9 december 2011, även denna gång av tyska bolaget Avenue of Allies.

Hösten 2012 samlades bandet igen för att spela in en 4-spårs EP. Ep:n var tänkt som en 25-årspresent till alla som följt bandet genom åren och kunde under julen 2012 laddas ner gratis från bandets hemsida. Den 25 januari 2013 släpptes EP:n officiellt som en digital Ep via iTunes och Spotify, nu av bolaget Vegna Music.

Hösten 2017 bildade bandet det egna bolaget Blow your fez off music och återutgav digitalt albumen Confessions och Disconnected, nu med nya omslag och bonuslåtar. Även Epn Life återutgavs men i sin ursprungliga form. 

Den 28 september 2018 släppte bandet nya albumet Shadowlands och under hösten 2019 kom Epn "This Time". Våren 2020 släpptes en remix av titellåten från albumet "Confessions", detta för att uppmärksamma albumets 10-årsjubileum. Den 19 februari 2021 släppte bandet sitt fjärde album "We Were Raised On Radio" vilket fick fina recensioner runt om i Europa.

Medlemmar 
Nuvarande
Joachim "Jocke" Nilsson – Sång och gitarr  (1987–)
Jan-Erik "Janne" Arkegren – Gitarr (1987–)
Torbjörn "Tobbe" Jonsson – Trummor (1987–)
Ulf "Uffe" Nilsson – Bas (1987–1995, 2007–)
Tidigare
Jörgen ”Sigge” Sigvardsson - Sång (1987–1994)
Peer Åström – Keyboards (1988–1990)
Leif Grabbe – Sång (1994–1995)

Diskografi

Album
2010 – Confessions
2011 – Disconnected
2018 – Shadowlands
2021 - We Were Raised On Radio

EP och singlar
1990 – Don't settle for seconds best!
1994 – Rain
2013 – Life, E.P. Volume 1
2017 – Live Life (Like you mean it)
2019 - This Time, E.P. Volume 2

Filmografi 
 , producent Gudrun Lindfors, regi och manus Charlie Granberg

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats
Angeline på Discogs

Kultur i Ljusdal
Upplösta svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1987
Musikgrupper upplösta 2000
Sanford, North Carolina

Sanford är en stad (city) i den amerikanska delstaten North Carolina. Ortnamnet hedrar järnvägsingenjören Silas Sanford Smith. Enligt 2010 års folkräkning hade Sanford 28 094 invånare. Sanford är administrativ huvudort i Lee County.

Referenser

Externa länkar 
Central Carolina Hospital

Orter i North Carolina
Lee County, North Carolina
Svend Otto S.

Svend Otto S. var konstnärsnamnet för Svend Otto Sørensen, född 2 juni 1916 i Köpenhamn, död 25 maj 1996, var en dansk tecknare, illustratör och författare. Han blev särskilt känd för sina bilder i traditionell akvarellstil i en lång rad med bildböcker för barn.

Svend Otto S. föddes i Köpenhamn och studerade där flera år på 1930-talet, senare vid St. Martins School of Arts and Craft i London 1938. Han tecknade bokomslag och veckotidningsillustrationer innan han på 1950-talet började illustrera barnböcker. Svend Otto S. var mycket produktiv som leverantör av bokillustrationer, däribland flera till sagor av H.C. Andersen och Bröderna Grimm. Han mottog den prestigefyllda H.C. Andersen-medaljen 1978 för sitt omfattande arbete. Sørensen är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Källor

Noter

Danska illustratörer
Födda 1916
Avlidna 1996
Män

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Sanford, Florida

Sanford är en stad (city) i den amerikanska delstaten Florida med en yta av 58,5 km², därav 9 km² är vatten, och en folkmängd, som uppgår till 49 124 invånare (2006). Sanford är administrativ huvudort i Seminole County, Florida.

Kända personer från Sanford
Jim Courier, tennisspelare

Källor

Orter i Florida
Seminole County, Florida
Sanford, Alabama

Sanford är en småstad (town) i Covington County i den amerikanska delstaten Alabama med en yta av 10,4 km² och en folkmängd, som år 2009 uppgick till 269 invånare.

Referenser 

Orter i Alabama
Covington County, Alabama
Lewiston, Kalifornien

Lewiston är en ort (CDP) i Trinity County i delstaten Kalifornien i USA. Orten hade 1 222 invånare, på en yta av 51,84 km² (2020).

Referenser

Externa länkar 

Orter i Kalifornien
Trinity County, Kalifornien
Ådals-Lidens landskommun

Ådals-Lidens landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades den 1 januari 1863 i Ådals-Lidens socken i Ångermanland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Den 1 januari 1886 (enligt kungligt beslut den 17 april 1885) ändrades kommunens och socknens namn till Ådals-Liden, för att särskilja den från Lidens landskommun/Lidens socken i Medelpad, som bytte namn till Indals-Liden.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 utan förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Sollefteå kommun.

Kommunkod 1952-1970 var 2224.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ådals-Lidens församling.

Geografi
Ådals-Lidens landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 528,80 km², varav 494,10 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 34,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även

 Ådals-Lidens församling

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Sollefteå kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
Helgums landskommun

Helgums landskommun var en tidigare kommun i Västernorrlands län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades den 1 januari 1863 i Helgums socken i Ångermanland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952 utan förblev oförändrad fram till år 1971 då den kom att bli en del av den nya Sollefteå kommun.

Kommunkod 1952-1970 var 2222.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Helgums församling.

Kommunvapen
Blasonering: I blått fält en av vågskuror bildad bjälke, åtföljd ovan av en kalk mellan två grekiska kors, under av ett treberg, allt av silver. 

Vapnet fastställdes av Kungl Maj:t 1943-06-04 och upphörde vid kommunens ombildning 1971-01-01.

Geografi
Helgums landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 439,90 km², varav 421,10 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Helgums landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent. 1965 blev dock kommunens huvudort Helgum en tätort, något orten var fram till 1975.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Helgums församling

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Sollefteå kommun
Tidigare kommuner i Västernorrlands län
Hans Buch (botaniker)

Hans Robert Viktor Buch, född 4 oktober 1883 i Helsingfors, död där 25 april 1964, var en finländsk botanist.

Buch blev filosofie doktor 1922. Han ägande sig särskilt åt studiet av levermossorna. Hans förnämsta arbeten behandlar dessas morfologi och fysiologi, foto- och hydrotropism, groddknopparnas byggnad med mera.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Finländska botaniker
Födda 1883
Avlidna 1964
Män
Personer från Helsingfors
Finländska innehavare av professors namn
Abusir papyri

Abusir papyri är det hittills största papyrusfynd från det Gamla riket i Forntida Egypten  . Det är en större samling där de första papyri upptäcktes år 1893 vid Abu Gorab nära Abusir i norra Egypten. Dessa fynd dateras till cirka 2400-talet f. Kr. under Egyptens femte dynasti vilket placerar dem - trots deras fragmenterade tillstånd - även bland de äldsta bevarade papyri över huvud taget . Senare upptäcktes ytterligare ett stort antal manuskript i området.

Manuskripten
Abusir papyri anses vara de mest betydelsefyllda manuskriptfynden från det Gamla riket. De innehåller detaljerad information om driften av kungliga tempel och gravmonument med bland annat prästerna tjänstgöringsschema, listor över gåvor, inventarielistor, anteckningar om dagliga offergåvor till två soltempel vid Abu Gorab norr om Abusir, korrespondens och olika utfärdade licencer     . Manuskriptfragmenten har två olika skrifter.

Inledningen är skriven med hieroglyfer och börjar med ett datum (datum vid denna tid baserades efter antalet genomförda boskapsräkningar, i regel genomfördes en räkning vartannat år) som hänvisar till farao Djedkare Isesis regeringsperiod vilket därmed daterar manuskriptet till slutet av den femte dynastin .

Papyrusarken är skrivna i kolumner uppdelade på tre horisontella listor  .

 den första listan innehåller datum och namnen på templets föreståndare
 den andra listan innehåller namn och platser på gåvomottagare
 den tredje listan innehåller uppgifter om levererade köttstycken, denna del är dock till stora delar förstörd

Den hieratiska skriften redogör för tilldelningen av olika sädesslag .

Historia
De första Abusir papyri upptäcktes redan år 1893  under osanktionerade utgrävningar kring Abusir. Dessa ark innehöll hänvisningar till farao Neferirkara Kakai och såldes på den svarta marknaden till såväl olika egyptologer  och museer . Den tyske egyptologen Ludwig Borchardt identifierade senare fyndplatsen till området kring farao Neferirkara gravmonument. Teorin bekräftades när Borchardt senare under fortsatta utgrävningar upptäckte ytterligare papyrusfragment  .

Utifrån informationen i de första Abusir papyri kunde tjeckiska arkeologer under ledning av Miroslav Verner i mitten på 1970-talet upptäcka farao  Neferefras gravmonument där man hittade ytterligare cirka 2 000 papyrusfragment   . Dessa återfanns i förrådsutrymmen i byggnadens nordvästra del. Det finns spår att arken ursprungligen var snörda med läderband och förvarades i trälådor .

Under fortsatta utgrävningar hittade man senare ytterligare papyrusark vid farao Khentkaus gravmonument  .

Förutom de omfattande utgrävningar som genomförs av Tjeckiska Institutet för Egyptologi från Karlsuniversitetet  sedan 1970-talet startade även ett team från Institute of Egyptology från Wasedauniversitetet i september 1990 utgrävningar i området  .

Referenser

Externa länkar
 Bilder på Abusir Papyri 
 Bild med förtydligande av kolumnerna i Abusir Papyri 
 Översättning av Abusir Papyri 

Handskrifter
Papyrus
Wilhelm von Hamm

Wilhelm von Hamm, född 5 juli 1820 i Darmstadt, död 8 november 1880 i Wien, var en tysk-österrikisk agronom.

Hamm blev 1844 direktör för lantbruksskolan Rüti vid Bern och flyttade 1846 till Leipzig, som redaktör för "Agronomische Zeitung", vilken han utgav till 1868, och grundlade 1851 vid Leipzig den första tyska fabriken för lantbruksredskap. År 1867 utnämndes han till chef för jordbruksdepartementet i österrikiska handelsministeriet och adlades 1870. Han var i många avseenden en föregångare på det praktiska lantbrukets område och utövade en betydande författarverksamhet inom agronomins och industrins områden.

Bibliografi (i urval)
Die landwirthschaftlichen Geräthe und Maschinen Englands (1845; andra upplagan 1856)
Belehrungen über alle zweige der Viehzucht (andra upplagan 1870)
Grundzüge der Landwirthschaft (1851-54, bearbetning efter ett franskt original)
Weinbuch (1865; tredje upplagan 1886)
Wesen und Ziele der Landwirthschaft (1866; andra upplagan 1872)

Källor

Tyska agronomer
Österrikiska ämbetsmän
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer från Darmstadt
Födda 1820
Avlidna 1880
Män
Ugglan
Umeå simsällskap

Umeå Simsällskap (USS) är Umeå kommuns största simförening, och dessutom en av Norrlands största simföreningar.

Föreningen grundades 1927 och har drygt 2200 medlemmar. Hemmabadhuset Navet ligger i centrala Umeå. Föreningen har arrangerat alla sorters SM, Sum-Sim, JSM, senior-SM, Masters-SM, Handikapp-SM och olika sorts yrkes-SM.

Föreningen har fostrat en rad simmare som deltagit och tagit medaljer på SM och internationella mästerskap. Bland dessa kan nämnas Christer Wallin (som även simmat för Sandviks IK och Mölndals allmänna simsällskap) och Jonas Järnö. Sportchef (2018) är Camilla Johansson Sponseller.

Historik 

1970 fick Umeå Sveriges modernaste och största 25-metersbassäng med åtta banor och flexibel till 33,25 m genom en flyttbar brygga. Badhuset låg på Haga, nära Gammliaområdet, och var fram till 2016 simföreningens hemmaarena. Efter en långvarig politisk debatt uppfördes ett nytt badhus alldeles i centrum. Detta nya badhus,med 50-metetsbassäng, är klubbens nya hemvist och tillika en av de större tävlingsarenorna för simsport i landet.

Klubbrekord (en sammanfattning)

Referenser

Noter 

Simklubbar i Sverige
Sportklubbar i Umeå kommun
Sportklubbar bildade 1927
Hjvb 232 Isbjörn

Hjvb 232 Isbjörn var en svenskbyggd vedettbåt som sjösattes 1894 och sjönk 1944 under andra världskriget.

Historik
Isbjörn byggdes 1894 i Torskog till Norrköpings Bogser AB. En dag i oktober 1913 skulle Isbjörn med fyra pråmar på släp söka skydd vid Älvsnabben för storm och tjocka. Under ankringsarbetet föll en man överbord och drunknade. Trettondagen 1930 bogserade Isbjörn in ångaren Carlsholm av Göteborg till kaj i Norrköping. Därvid sögs Isbjörn in under valvet på Carlsholm, vars propeller slog upp ett stort hål i Isbjörns skrov. Bogseraren fördes in mot grunt vatten och sjönk med förskeppet till nio fot. Isbjörn blev sedan bärgad och reparerad. 1937 fick hon en ny ångpanna och maskin från skärgårdsbåten Östhammar II. Från 1939 var Isbjörn "inkallad" i flottan som Hjälpvedettbåt 232.

Förlisningen
Isbjörn 232 gick vid middagstid den 24 mars 1944 ut mot Hävringe för patrullering där hon mötte Hjälpvedettbåten 235, vilken meddelade att vädret var för hårt för att fortsätta. Det blåste nordostlig storm med snöbyar. 232 vände då tillbaka in till Oxelösund. Vid 16-tiden bedömdes vädret bättre. Klockan 16:45 iakttogs från Hävringe lotsplats att 232 gjorde en babordsgir, varvid båten fick slagsida, girade ytterligare babord samt kantrade efter någon minut, varvid samtidigt kraftig ångutveckling observerades. Lotsbåten från Hävringe gick omedelbart ut mot olycksplatsen. Man fann flytande på en frälsarkrans en stelfrusen fartygschef som kunde räddas. Omedelbart efter att han tagits ombord påträffades ytterligare tre man i vattnet, vilka efter ett ansträngande arbete togs ombord. Efter ytterligare sökande satte man kurs mot land. Under tiden gjordes upplivningsförsök med furir Förberg utan resultat. Av Hjvb 232:s besättning på tio man omkom sju.

Se även 
Lista över svenska vrak

Referenser 

Svenska vedettbåtar
Fartygsförlisningar
Fartyg sjösatta 1894
Sjöolyckor 1944
Fartyg byggda i Sverige
Skeppsvrak i Östersjön
Carl von Piloty

Carl Theodor von Piloty, även Karl, född 1 oktober 1826 i München, död 21 juli 1886 i Ambach am Starnberger See, var en tysk konstnär. Han var son till Ferdinand Piloty, bror till Ferdinand von Piloty samt far till Robert och Oskar Piloty.

Piloty arbetade efter faderns död på dennes verk över Münchengalleriet, studerade måleri i München för Schnorr och 1852 i Antwerpen och Paris, där han tog starkt intryck av Paul Delaroche och av den romantiska riktningens färgkonst. Han målade genretavlor (Amman, 1853), som blev berömda för gripande sanning och lysande teknik. Till historiemåleriet i stor skala övergick han med Grundandet av den katolska ligan (1854, Maximilianeum i München). Följande år tillkom Seni vid Wallensteins lik (Nya pinakoteket). Efter nya studier i Paris och två år i Rom målade han Nero vid Roms brand (fullbordad 1861). 

Så följde Gottfrid av Bouillons intåg i Jerusalem (Maximilianeum, 1862), Galilei i fängelset (museet i Köln), Wallensteins tåg till Eger, Mordet på Cæsar (1865), Columbus på sitt skepp (1866, Schackgalleriet i München), Maria Stuart mottar dödsdomen (1869), Tusnelda i Germanicus triumftåg (1873, Nya pinakoteket), Girondisternas sista färd, Münchens historia (allegori i rådhussalen, 1879), Under arenan (en romersk skald vid en ung kvinnas lik, 1882) och Alexanders död'' (krigarna hyllar den döende härskaren, 1887, Nationalgalleriet i Berlin, tavlan ej helt och hållet fullbordad).

Pilotys betydelse för Tyskland blev den, att han införde färg i det stora måleriet, som under ett halvt århundrade hållit sig inom "kartongstilen". Med honom ansågs kolorism och realism ha gjort sitt intåg i tyskt måleri. Det var i själva verket huvudsakligen Delaroches och Gallaits historiska stoffmåleri han upptog. Eftervärlden saknar luft och verklighetsintryck i hans färg, liksom den saknar osökt naturlighet i anordningen, som är visserligen effektfull, men avgjort teatralisk. Tusneldatavlan är en typisk scen ur en utstyrselopera. 

I det praktfulla iscensättandet av historiska episoder överträffade Piloty vad som var gjort före honom i Tyskland. Hans efterföljare överträffade honom i färgens friskhet och styrka, ett par av dem också i koloristisk prakt. Som lärare hade Piloty mycket stort inflytande. Han blev 1856 professor vid akademien och dess direktör 1874. Bland hans lärjungar märks Makart, Lenbach, Schmid, Defregger, Max, Grützner, Liezen-Mayer samt svenskarna Perséus och Hellqvist.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska historiemålare
Konstnärer under romantiken
Tyska målare under 1800-talet
Konstnärer från München
Födda 1826
Avlidna 1886
Män
Ugglan
Konserthusteatern

Konserthusteatern var en teater i Konserthuset vid Hötorget i Stockholm. 
1926-27 var Ernst Eklund dess ledare. 1931-1932 var Gösta Ekman d.ä. och Per Lindberg ledare för teatern, man använde då både stora och lilla scenen. Deras uppsättning av operetten Glada änkan med Gösta Ekman d.ä. och Zarah Leander i huvudrollerna blev mycket omtalad då den moderniserats för att bättre passa i tiden.

Urval av pjäser som spelats

Referenser

Fotnoter

Litteratur
 

Ej längre existerande teatrar i Stockholm
Björninnan

Björninnan är en novell med tillhörande sång, av Carl Jonas Love Almqvist. Den ingår i band I av den så kallade imperialoktavupplagan av Törnrosens bok, vilket utkom 1839. Berättelsen handlar om ”den unga bonden Erik i Iliansboda, som sköt sin brud till döds”. Sagan inleds på prosa och övergår sedan till sång, när Erik och den björnhona som skottet var ämnad åt utmanar varandra.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Verk av Carl Jonas Love Almqvist
Ifrån Leonard

Ifrån Leonard är en brevnovell av Carl Jonas Love Almqvist. Den ingår i band I av den så kallade imperialoktavupplagan av Törnrosens bok, vilket utkom 1839. Brevet, som är daterat till ”den 3 sept. 1826”, föregås av ett musikstycke. I originalutgåvan utgjorde novellen ett uppslag, varför det var möjligt att klistra samman två blad och därmed förhindra att den lästes. Att så skedde har Zacharias Topelius berättat. Skälet var att brevet berör ämnet könssjukdomar, vilket gjorde att texten ansågs som olämplig läsning för unga kvinnor.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Verk av Carl Jonas Love Almqvist
George Buchanan

George Buchanan, född 1506 och död 28 september 1582, var en skotsk humanist, nylatinsk diktare och historieskrivare.

Under 1520- och 1530-talen studerade Buchanan huvudsakligen i Paris, där han lärde känna reformationen. Efter att ha återvänt till Skottland skrev han satiriska dikter mot munkarna, föreläste från 1540 i Bordeaux och från 1544 i Paris. Han var senare verksam i Portugal, där han anklagades inför inkvisitionen. Från 1561 vistades Buchanan i Skottland där han, nu ansluten till reformationen, var prins Jakobs lärare.

Bland hans skrifter märks den mot Maria Stuart riktade pamfletten Detectio Mariæ reginæ (1571) och De jure regni apud scotos (1579), där han gör gällande att folket är ursprunget till makten inom staten. Buchanan skrev även ett flertal latinska dikter och tragedier, gjorde en metrisk översättning av Psaltaren. Främst är han dock känd för sin skotska historia, Rerum scoticarum historia (1582, många senare upplagor).

Källor

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 

Skotska författare
Skotska poeter
Personer i Skottland under 1500-talet
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Alumner från Paris universitet
Födda 1506
Avlidna 1582
Män
Svensk uppslagsbok
Fader, o säg mig -

Fader, o säg mig - är en sång av Carl Jonas Love Almqvist. Den ingår i band I av den så kallade imperialoktavupplagan av Törnrosens bok, vilket utkom 1839. Den korta sången är fristående, utan någon särskild inramning. Med sin enkla melodi och naiva ton ligger den nära stilen i Almqvists Songes.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Verk av Carl Jonas Love Almqvist