kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunnar Bramstång

Nils Åke Gunnar Bramstång, född den 13 juni 1932 i Varberg, död den 5 juli 2019, var en svensk jurist som var verksam vid såväl Lunds som Uppsala universitet.

Biografi 
Gunnar Bramstång var son till rådmannen Nils Bramstång och dennes hustru Elsa Nelson. Efter studentexamen i Varberg inskrevs Bramstång 1951 vid Lunds universitet där han 1955 blev filosofie kandidat. Han fortsatte därefter med studier i juridik, överflyttade 1958 till Uppsala universitet där han senare samma år blev juris kandidat. Han återvände sedan till Lund där han blev juris licentiat 1963. Påföljande år disputerade han på avhandlingen Förutsättningarna för barnavårdsnämnds ingripande mot asocial ungdom, och promoverades i maj 1965 till juris doktor.

Redan före promotionen hade Bramstång utnämnts till docent i offentlig rätt och 1967 avancerade han till preceptor (biträdande professor) i samma ämne. År 1977 utnämndes han till ordinarie professor i samma ämne i Uppsala, men återkom 1985 till Lund och motsvarande professur där, vilken han innehade till sin pensionering. Åren 1973–1977 och 1989–1993 var han även dekanus för juridiska fakulteten vid Lunds universitet.

Bramstång bedrev juridiskt författarskap och gavs även av Lunds universitet uppdrag att avge remissvar i ärenden som rör offentlig rätt, till exempel promemorian Adelns offentligrättsliga status.

Gunnar Bramstång var under många år (1970–1998) inspector för Hallands nation i Lund.

Familj 
Gunnar Bramstång gifte sig 1955 med Evelyn Nilsson (1932–2018). Makarna är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi (urval)

Härtill har Bramstång skrivit flera uppsatser i bland annat Förvaltningsrättslig tidskrift, Svensk juristtidning, Personhistorisk tidskrift med flera, bl.a.

 Konungens personliga rättsställning med särskild hänsyn till immunitetsfrågor. Några reflexioner med anledning av grundlagberedningens förslag till ny regeringsform. Förvaltningsrättslig tidskrift 1972 s. 279

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1975)

Källor
 Eva Gerle: Lunds universitets matrikel 1967–68 (Lund, 1968)
 Vem är det '95 (Stockholm, 1994)

Noter

Externa länkar

Svenska professorer i juridik
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Hedersledamöter vid Göteborgs nation i Lund
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska jurister under 1900-talet
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Varberg
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1932
Avlidna 2019
Män
Tunaborgen

Tunaborgen är en ruin av det forna Biskopstuna belägen i villaområdet Österskär, en del av Åkersberga tätort i Österåkers kommun i Stockholms län. 

Redan år 1291 nämner ärkebiskop Nils Alleson en befästning på platsen. Befästningen vid infarten till en dåtida sjöled mot Uppsala, Långhundraleden, finns markerad i kartskisser från 1500-talet, då med namnet ’’Konungstunegård’’. Den var även en strategisk stödjepunkt i Gustav Vasas krig mot danskarna.

Ruinen återupptäcktes vid tiden omkring 1920 på en grönskande kulle i det då glest bebyggda området, inte långt från Tunafjärden. Vid en 1921 företagen undersökning visade det sig vara en bastant borganläggning av typisk svensk medeltida art, troligen uppförd någon gång på 1200-talet av ärkebiskopen i Uppsala. 

Borgen har huvudsakligen bestått av ett fyrkantigt torn, en kastal, sammanbyggd med en nästan kvadratisk borggårdsmur och tidigare omgiven av en cirkelrund vallgrav. Biskopstunas nu helt utgrävda anläggning har bestått av ett kombinerat befästnings- och bostadstorn i minst två våningar. Idag kvarstår bottenvåningen med porten, tre tegelinfattade, utåt starkt avsmalnande fönster samt konsolerna till fyra kryssvalv, vilka löpt ihop mot en i salens mitt ställd kolonn. 

Först år 1969 gjordes en förnyad undersökning av Tunaborgen. Då fick man på allvar upp ögonen för dess stora kulturhistoriska betydelse. Österåkers kommun, som satsat ekonomiskt på ruinkullen, fick nu ett trestjärnigt kulturminnesmärke. Man var så rädd om ruinen att man byggde ett skyddstak av trä över den. Under 70-talet var borgen en populär, om ej lämplig, plats för lek och öldrickande. Senare försågs den därför med väggar och en låsförsedd port. 

Det har enligt flera källor funnits bebyggelse i anslutning till borgen och vid schaktarbeten för V/A-ledningar företagna under hösten 2013 påträffades nordöst om ruinen en kraftig tegel- och gråstensmur vilken troligen tillhört en medeltida byggnad med direkt koppling till borgen. Markradarundersökningar har under hösten 2014 genomförts på denna yta och på den större gräsytan sydväst, väster och nordväst om borgen av Riksantikvarieämbetets Undersökningsverksamhet och resultaten därifrån kommer att publiceras inom kort.

Källor
Strövtåg i norrort. 18 utfärdsmål till norrorts sevärdheter av S. E. Vingedal. Förlags AB Centrum. Täby 1973

Externa länkar 
, Riksantikvarieämbetet.

Byggnader och anläggningar i Österåkers kommun
Borg- och slottsruiner i Uppland
World Commission on Dams

The World Commission on Dams (WCD) är en organisation som diskuterar frågor kring dammbyggnadar. WCD grundades 1997 med stöd från Världsbanken och Internationella naturvårdsunionen.

Organisationsens två mål är:
Att utvärdera utvecklingens effektivitet av stora dammar och bedöma alternativ för vattenresurser och energiutveckling.
Att utveckla internationellt acceptabla kriterier, riktlinjer och allmänna erkännanden där det är möjligt, för planeringen, designen, bedömningar, konstruktioner, arbete, övervakningar av dammar.

Generalsekreteraren av WCD heter Achim Steiner.

Totalt är WCD sponsrat av 54 olika organisationer eller länder, bland annat Kina’s vattendepartement och ABB.

Dammar
Internationella ideella organisationer
Organisationer bildade 1997
Johannes Sundblad

Johannes Sundblad, född 25 februari 1826 i Alingsås, död 17 februari 1896 i Herrljunga var en svensk författare, godsägare, telegrafist, bryggare och lärare.

Biografi
Sundblad växte upp i Medelplana på Kinnekulle, där fadern Johan Sundblad var kyrkoherde. Hans idylliska barndom slogs i spillror 1838 när han var tolv år. Det året dog hans mor och fadern flyttade till Fröjered, där han blev kyrkoherde och senare gifte om sig. Samtidigt började Sundblad i Skara skola tillsammans med sin bror och 1845 kom bröderna till Uppsala universitet, där Johannes blev student 1847.

Lantbrukare
Han lämnade Uppsala hösten 1847 och blev jordbrukare. Han arrenderade Assarsgården i Larv 1848. År 1853 gifte han sig med Maria Liedzén (1827-1915), dotter till kyrkoherden i Larv, Sven Magnus Liedzén (1783-1850). För hemgiften grundade han ett gods bestående av fyra hela mantal i Borga by i Larv. Han drev två kvarnar, ett bryggeri, ett brännvinsbränneri och ett bageri, men satsningen misslyckades och han tvingades sälja godset och gjorde konkurs.

Telegrafassistent och lärare
År 1857 flyttade han till Alingsås, där han drev ett ölbryggeri. Fyra år senare fick han anställning som telegrafassistent i Borås och blev  1866 telegrafassistent i Linköping, där han stannade till pensioneringen 1892. Omkring 1894 återvände han till hembygden och slog sig ner i Herrljunga. Både i Borås och Linköping drev hustrun Maria privat flickskola, där Johannes även verkade som lärare.

Författare och journalist
Efter flytten till Linköping inledde Sundblad sitt författarskap, först med noveller för tidningar, men med tiden även flera böcker. Han var 1874-1882 även redaktör för Norrköpings Tidningar. Hans främsta ämne var kulturhistoria framför allt från Västergötland. Men han har även behandlat Östergötland, Bohuskusten och Uppsala. I stor utsträckning arbetade han med egna minnen. De västgötska novellerna utspelas på barndomens Kinnekulle, i skolårens Skara eller ungdomsårens Larv, samt i Alingsås- och Boråstrakten. Sundblad var även mystiker och flera av hans arbeten berör ockulta ting, Emanuel Swedenborg och spådomskonst.

Bibliografi

 - Nya upplagor 1888 och 1917.

 - Skildrar studentlivet.

 - Behandlar Carl Anton Wetterbergh Onkel Adam.
 - Fulltext: Göteborgs universitetsbibliotek ; Projekt Runeberg.

Översättningar

Källor

Nekrolog i Göteborgs Aftonblad. 1896-02-18.

Svenska författare
Författare från Västergötland
Svenskspråkiga författare
Personer från Alingsås
Födda 1826
Avlidna 1896
Män
Gladys Pyle

Gladys Pyle, född 4 oktober 1890 i Huron, South Dakota, död 14 mars 1989 i Huron, South Dakota, var en amerikansk republikansk politiker. Hon var den femte kvinnliga senatorn i USA:s historia. De fyra tidigare kvinnorna hade alla först tillträtt till senaten genom en utnämning i stället för att ha vunnit ett val; av dem hade endast Hattie Caraway blivit omvald till senaten. Pyle var den första kvinnan som vann ett senatsval utan att vara sittande senator tack vare en utnämning och den andra kvinnan att vinna ett senatsval över huvud taget. Valet som Pyle vann var ett fyllnadsval som gällde en ämbetsperiod på mindre än två månader, 9 november 1938 – 3 januari 1939. Pyle var den första republikanska kvinnliga senatorn. Hon var också den första ogifta kvinnliga senatorn.

Hon föddes i Huron till John och Mary "Mamie" Pyle. Gladys Pyle utexaminerades 1911 från Huron College (högskolan bytte 1989 namn till Huron University och stängdes 2005). Hon arbetade sedan som lärare i South Dakota. Gladys, hennes två systrar och modern Mamie var alla aktiva förespråkare av kvinnlig rösträtt. Pyle var den första kvinnliga ledamoten i South Dakota House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1923–1927. Hon var sedan delstatens statssekreterare (South Dakota Secretary of State) 1927–1931. Hon kandiderade i republikanernas primärval inför 1930 års guvernörsval i South Dakota. Hon fick en tredjedel av rösterna i primärvalet som hon knappt förlorade mot Warren Green.

Senator Peter Norbeck avled 1936 och demokraten Herbert E. Hitchcock utnämndes sedan till senator fram till fyllnadsvalet 1938. Pyle kandiderade enbart i fyllnadsvalet som gällde till slutet av Norbecks ursprungliga mandatperiod; valet som gällde en hel sexårig mandatperiod vanns av John Chandler Gurney. Pyle besegrade demokraten Tom Berry i fyllnadsvalet och blev den första kvinnliga senatorn från delstaten South Dakota. Under sitt sista levnadsår var Pyle den äldsta levande före detta senatorn i USA. Hon dog 98 år gammal i hemstaden Huron.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Gladys Pyle Bibliography på Biographical Directory of the United States Congress
Women in the Senate på senatens webbplats
South Dakota, Women in Elective Office, Historical Summary på Center for American Women and Politics
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från South Dakota
Personer från Beadle County
Födda 1890
Avlidna 1989
Kvinnor
Manuadistriktet (Amerikanska Samoa)

Manu'adistriktet (engelska Manu'a District) är en av fem förvaltningsdistrikt i Amerikanska Samoa.

Distriktet
Manu'adistriktet har en areal om cirka 53 km² och omfattar hela Manu'aöarna.
Befolkningen uppgår till cirka 1 400 invånare (1).
Distriktet är indelad fem counties (motsvarar Län) och varje county är därefter uppdelad i byar.

Indelning
 Ta'ū
 Faleasao County, cirka 12 km², cirka 135 invånare
 Fitiuta County, cirka 17 km², cirka 358 invånare
 Ta'u County, cirka 16 km², cirka 380 invånare

 Ofu
 Ofu County, cirka 7 km², cirka 289 invånare

 Olosega
 Olosega-Sili County, cirka 5 km², cirka 216 invånare

Historia
Den 16 juli 1904 övergår Manu'aöarna formellt till USA:s förvaltning efter Samoaöarnas delning genom Berlinfördraget. (2):

Manu'aöarna förvaltades av den amerikanska flottan (US Navy) från den 17 februari 1900 till den 29 juni 1951 då förvaltningen övergick till det amerikanska inrikesdepartementet (US Department of the Interior).

Externa länkar
 om Manu'adistriktet
 karta över Manu'aöarna

Indelningar i Amerikanska Samoa
Queijo de Nisa

Queijo de Nisa (portugisiska) eller Nisa ost är en portugisisk halvhårdost med skyddad ursprungsbeteckning från byen Nisa i regionen Alentejo i Portugal. Queijo de Nisa är gjord på mjölk från får.

Portugisiska ostar
Hårdostar
Fårostar
Blue Café

Blue Café är en popgrupp från Polen som har tävlat med låten Love song i Eurovision Song Contest 2004. De kom plats 17 med totalt 27 poäng.

Artister som representerat Polen i Eurovision Song Contest
Polska popgrupper
Deltagare i Eurovision Song Contest 2004
Ziaur Rahman

Ziaur Rahman (bengali: জিয়াউর রহমান Ziaur Rôhman), född 19 januari 1936 i Bogra, död 30 maj 1981 i Chittagong, var en bangladeshisk militär och politiker, grundare av Bangladeshs Nationalistparti och Bangladeshs president 1977-1981. I folkmun är han även kallad Zia.

Rahman kom i det politiska rampljuset efter militärkuppen i august 1975 då Mujibur Rahman dödades. Han utsågs till arméstabschef av den nye presidenten Khundaqar Mushtaq Ahmed och fick ytterligare inflytande under president Abu Sadat Mohammad Sayem. När Sayem av hälsoskäl avgick från presidentposten i april 1977 var Rahman den uppenbara efterträdaren. Han utlovade reformer och en återgång till demokratiska val, men ett kuppförsök i november 1977 ledde till förseningar i de planerade reformerna. Ett presidentval genomfördes 1978, som Rahman vann, och 1979 genomfördes parlamentsval. Under hans tid som president förbättrades relationerna till Pakistan, men relationen till Indien fortsatte att vara spänd.

I maj 1981 dödades Rahman i ett kuppförsök lett av generalmajor Mohammad Abdul Manzoor. Han efterträddes som president av Abdus Sattar.

Hans änka Begum Khaleda Zia har varit Bangladeshs premiärminister tre gånger.

Källor

Externa länkar 

Bangladeshs presidenter
Bangladeshiska militärer
Män
Födda 1936
Avlidna 1981
Mördade presidenter
Östra distriktet (Amerikanska Samoa)

Östra distriktet (engelska Eastern District) är en av fem förvaltningsdistrikt i Amerikanska Samoa.

Distriktet
Östra distriktet har en areal om cirka 67 km² och omfattar den östra delen av Tutuilaöarna.
Befolkningen uppgår till cirka 23 400 invånare (1).
Distriktet är indelad i fem counties (motsvarar Län) och varje county är därefter uppdelad i byar.

Indelning
 Ituau County, cirka 13 km², cirka 4 312 invånare
 Ma'Oputasi County, cirka 19 km², cirka 11 695 invånare
 Sa'Ole County, cirka 6 km², cirka 1 768 invånare
 Sua County, cirka 18 km², cirka 3 417 invånare
 Vaifanua County, cirka 11 km², cirka 2 249 invånare

Historia
Den 17 april 1900 övergår Tutuilaöarna formellt till USA:s förvaltning efter Samoaöarnas delning genom Berlinfördraget (2).

Tutuilaöarna förvaltades av den amerikanska flottan (US Navy) från den 17 februari 1900 till den 29 juni 1951 då förvaltningen övergick till det amerikanska inrikesdepartementet (US Department of the Interior).

Externa länkar
 om Östra distriktet
 karta över Tutuilaöarna

Indelningar i Amerikanska Samoa
Västra distriktet (Amerikanska Samoa)

Västra distriktet (engelska Western District) är en av fem förvaltningsdistrikt i Amerikanska Samoa.

Distriktet
Västra distriktet har en areal om ca 75 km² och omfattar den västra delen av Tutuilaöarna.
Befolkningen uppgår till ca 32.400 invånare (1).
Distriktet är indelad i fyra counties (motsvarar Län) och varje county är därefter uppdelad i byar.

Indelning
 Lealataua County, ca 25 km², ca 5.684 invånare
 Leasina County, ca 17 km², ca 1.739 invånare
 Tualatai County, ca 7 km², ca 2.987 invånare
 Tualauta County, ca 26 km², ca 22.025 invånare

Historia
Den 17 april 1900 övergår Tutuilaöarna formellt till USA:s förvaltning efter Samoaöarnas delning genom Berlinfördraget (2).

Tutuilaöarna förvaltades av den amerikanska flottan (US Navy) från den 17 februari 1900 till den 29 juni 1951 då förvaltningen övergick till det amerikanska inrikesdepartementet (US Department of the Interior).

Externa länkar
 om Västra distriktet
 karta över Tutuilaöarna

Indelningar i Amerikanska Samoa
Hajmalar

Hajmalarna (Pangasiidae) är en familj malartade fiskar som lever i sötvatten och bräckt vatten i södra Asien; från Pakistan till Borneo. Familjen innehåller runt 30 arter, däribland den hotade mekongjättemalen, en av de största sötvattenfiskar som beskrivits.

Även om hajmalarna utgör en naturlig grupp, så visar flera studier att den troligen är invävd i Schilbeidae, och borde i så fall inte räknas som en egen familj.

Det finns två fossila arter av hajmalar beskrivna: Cetopangasius chaetobranchus och Pangasius indicus. P. indicus har uppgetts härstamma från eocen, men detta är ifrågasatt. Den äldsta tillförlitliga dateringen av fossil är av C. chaetobranchus som härrör från miocen.

Ryggfenan är placerad långt fram nära huvudet och är ofta hög och trekantig; påminnande om ryggfenan på en haj vilket givit familjen dess namn. Stjärtfenan är ganska lång, med 26-46 strålar. Arterna har vanligen två par skäggtömmar; men den vuxna mekongjättemalen har bara ett par. Kroppen är sammantryckt och det finns en liten fettfena.

Källor
Artikeln är, helt eller delvis, en översättning från engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Se även 
 Hajmal

Externa länkar
 "Pangasiidae". FishBase.
Cumberland County, Tennessee

Cumberland County är ett administrativt område i delstaten Tennessee, USA. År 2010 hade countyt 56 053 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Crossville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 774 km². 1 765 km² av den arean är land och 9 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Fentress County - nord
 Overton County - nordväst
 Morgan County - nordost
 Roane County - öst
 Rhea County - sydost
 Bledsoe County - syd
 Van Buren County - sydväst
 White County - väst
 Putnam County - nordväst

Orter 
 Bowman
 Crossville (huvudort)

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1774
Style Wars

Style Wars är en tidig dokumentärfilm om hiphopkultur, skapad av Tony Silver och Henry Chalfant i New York år 1983. Filmen fokuserar på graffiti, men även breakdancing och rap finns med i mindre omfattning. Filmen visades i Sverige för första gången på SVT, 21 september 1984, under namnet "Konst På Stickspår". Filmen har efteråt visats på flera filmfestivaler med mycket bra recensioner, bland annat i Vancouver. En digitalt remastrad DVD med extra material och intervjuer släpptes 21 april 2003, 20 år efter filmpremiären.

Filmen anses tillsammans med spelfilmen Beat Street och böckerna Spraycan Art och Subway Art  vara en av de orsaker till att graffiti spreds så snabbt över stora delar av världen i mitten av 1980-talet.

Medverkande artister
Demon, Se3, Spank, Dez, Skeme, Ces 157, Min, Iz the Wiz, Quik, Sach, Dondi, Seen, Dust, Zephyr, Revolt, Wasp 1, Noc, Kase, D-5, Trap, Butch, Zone, Kid 167, Cap, Shy 147, Lil' Seen, Mare, Daze, Crash, Paze, Cey, Futura, Fred, Duro.

Musik
 "8th Wonder" av The Sugarhill Gang
 "The Message" av Grandmaster Flash
 "Beat Bop" av Rammellzee
 "Pump Me Up" av Trouble Funk
 "Rockin' It" av Fearless Four

Amerikanska dokumentärfilmer
Sugmaskar

Sugmaskar (Trematoda) är en klass av platta, ibland bladformiga, oledade maskartade djur, som på grund av sitt parasitiska levnadssätt är försedda med vidfästningsredskap i form av hakar och sugskålar. Klassen hör till stammen plattmaskar.

Dessa maskar är med få undantag samkönade. Några arter utvecklar sig utan förvandling, andras utveckling är förbunden med generationsväxling.

Taxonomi och biologisk mångfald 
Klassen sugmaskar beräknas innehålla mellan 18 000 och 24 000 arter och är indelad i två underklasser. Nästan alla sugmaskar är parasiter av blötdjur och ryggradsdjur. Den mindre underklassen Aspidogastrea består av cirka 100 arter och parasiterar främst på blötdjur, men kan även infektera sköldpaddor och fiskar, inklusive broskfiskar. Den större underklassen Digenea rymmer parasiter som lever av både blöt- och ryggradsdjur, men inte ofta av broskfisk.

Tidigare ingick även Monogenea i klassen sugmaskar, då även dessa maskar är parasiter. Moderna, fylogenetiska studier har emellertid flyttat upp denna grupp till en position som systerklass till plattmaskarna, tillsammans med bandmaskarna.

Underklasser 
 Aspidogastrea
 Digenea

Referenser

Noter

Andra källor 
 Denna artikel är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Sugmaskar, 1904–1926 (Not).
 Artikeln är, helt eller delvis, en översättning från engelskspråkiga Wikipedia.

Plattmaskar
Christian Kampmann

Christian Kampmann född 24 juli 1939 i Hellerup, död 13 september 1988 på Læsø, var en dansk författare och journalist.

Biografi
Kampmann utbildade sig till journalist och var under 1960-talet anställd vid Danmarks Radio och vid tidningen Information. Han debuterade 1962 med novellsamlingen Blandt venner.

Kampmanns samtidsromaner skildrar medel- och överklassmiljöer under efterkrigstiden och fram till 1980-talet med psykologisk realism. 1988 blev han mördad i sitt sommarhus på Læsø av sin författarkollega Jens Michael Schau. Han ligger begravd på Solbjerg Parkkirkegård.

År 1972 fick han danska kritikerpriset för romanen En tid alene.

Kampmann var engagerad i Bøssernes Befrielsesfront från 1975 och redaktör för tidskriften Seksualpolitik (1975–1978).

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Aningar (översättning Eva Matthiessen, Wahlström & Widstrand, 1978) (Fornemmelser, 1977)

Priser och utmärkelser 
 Kritikerpriset 1972
 Boghandlernes gyldne Laurbær 1973

Se även 
 Vibeke Vasbo

Källor

Danska novellförfattare
Danskspråkiga novellförfattare
Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Danska journalister under 1900-talet
Danska författare under 1900-talet
Personer från Hellerup
Födda 1939
Avlidna 1988
Män
Augustinus av Canterbury

Augustinus av Canterbury, död 26 maj 604, var en italiensk munk och missionär till England som grundade Canterbury stift och blev den förste ärkebiskopen av Canterbury.

Bakgrund

Ungdom
Mycket litet är känt om Augustinus av Canterburys tidiga år, det saknas exempelvis uppgifter om födelsedatum, ort och uppväxt. Flera verk utgår dock från att Augustinus var av italiensk härkomst, möjligen från regionen runt Rom, och att han skulle vara från en jordägande eller på annat sätt inflytelserik familj. Augustinus blir munk i klostret Oratorio di Sant'Andrea al Celio på Caelius i Rom, där han också lär känna en Gregorius, som sedermera blev påve under namnet Gregorius I eller Gregorius den store.

Gregorius den stores mission
Romarrikets ockupation av England upphörde cirka år 410, och landet kom istället under anglosaxiskt inflytande. Med det följde en återgång till hedendom. Påve Gregorius I ville därför sända missionärer till England. Han valde ut Augustinus, som nu blivit prior av klostret, och sände honom med ett fyrtiotal munkbröder som missionärer. År 597 togs missionärerna emot av kung Ethelbert av Kent, som förlänade munkarna mark i närheten av Canterbury för att uppföra ett kloster med kyrka. När Augustinus biskopvigdes runt år 597 blev klosterkyrkan i stället Englands första domkyrka, och Englands första stift bildades. Gregorius den store utsåg år 601 Augustinus till ärkebiskop och metropolit över England.

Gregorius den store uppdrog åt Augustinus att biskopsviga 12 biskopar, och att genast sända en av de nya biskoparna till York. Augustinus vigde då Mellitus till biskop av Londons stift och Justus av Rochester stift. Han vigde också Laurentius av Canterbury till sin efterträdare som ärkebiskop av Canterbury.

Eftermäle
Augustinus begravdes strax utanför den kyrka som höll på att byggas till St Peter och St Paul, och som senare kom att få namnet Saint Augustine's Abbey. Han vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan, Anglikanska kyrkogemenskapen och Ortodoxa kyrkan. Augustinus biskopssäte (The Chair of St Augustine) är idag en benämning på ärkebiskopen av Canterbury och dennes roll i Anglikanska kyrkogemenskapen.

Källförteckning

Noter

Webbkällor

Tryckta källor
 

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994.

Externa länkar 

Avlidna 604
Romersk-katolska ärkebiskopar
Engelska helgon
Män
Födda 500-talet
Personer i England under 500-talet
Personer i England under 600-talet
Vitsebsk voblast

Länet Vitsebsk (ryska: Vitebsk) är ett län (voblasts) i Belarus. Huvudort är Vitsebsk. Andra stora städer är Orsja och Navapolatsk.

Källa