kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mariska Hargitay

Mariska Magdolna Hargitay, född 23 januari 1964 i Santa Monica, Kalifornien, USA, är en amerikansk skådespelare.

Hargitay är dotter till skådespelaren Jayne Mansfield i hennes äktenskap med kroppsbyggaren Mickey Hargitay. Hon befann sig i bilen då hennes mor omkom 1967; hon fick ett ärr i pannan men har inga som helst minnen av själva olyckan. 

Hargitay är känd för sin roll som detektiven "Olivia Benson" i TV-serien Law & Order: Special Victims Unit. Hon har för denna roll tilldelats en Golden Globe (2005) och en Emmy (2006).

Externa länkar 

Officiell webbplats

Födda 1964
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Santa Monica
Kvinnor
Levande personer
Alumner från UCLA School of Theater, Film and Television
Var sin väg

Var sin väg är en svensk dramafilm från 1948 i regi av Hasse Ekman. I huvudrollerna ses Gunn Wållgren och Hasse Ekman.

Handling 
Tage är underläkare och Birgit hans hustru. Birgit, som egentligen är skådespelerska, gick med på att bli hemmafru när de gifte sig. När Birgit återupptar skådespeleriet kraschar äktenskapet.

Om filmen 
Filmen spelades in 1947 och hade premiär på biograf Anglais vid Stureplan i Stockholm den 16 februari 1948. Filmen hade vid premiären en 15-årsgräns. Var sin väg har visats i SVT, bland annat 1985, 1991, i maj 2021 och i juli 2023.

Rollista i urval 

Gunn Wållgren – Birgit, skådespelerska
Hasse Ekman – underläkare Tage Sundell, hennes man
Uno Henning – överläkare Birger Holmberg
Marianne Aminoff – Sonja Collin
Stig Järrel – Nils Brenner, skådespelare och regissör
Gunnar Björnstrand – skeppsredare Sture Widman
Eva Dahlbeck – Karin Brofeldt, skådespelerska
Åke Grönberg – röntgenläkare Gösta Sund
Gösta Cederlund – professor Hellsten, överläkaren på Södersjukhuset
Hilda Borgström – fru Lundkvist, en patient på Södersjukhuset
Björn Berglund – Bengt Carlgren, överläkare i Östervik
Tord Stål – gynekologen
Gull Natorp – Gabriella Collin, Sonjas mor
Hugo Jacobson – Hjalmar Collin, Sonjas far
Karl-Arne Holmsten – en läkare på Södersjukhuset
Stig Olin – direktör Fredrik Salén
Willy Peters – Cetrén, kirurg
Aurore Palmgren – Hulda, Tages hushållerska

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2018.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1948
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Hasse Ekman
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer
Filmmanus av Hasse Ekman
Arvid Berghman

Gustaf Arvid Berghman, född 26 februari 1897 i Malmö, död 8 juni 1961 i Djursholm, var en svensk heraldiker och försäkringstjänsteman. 

Berghman avlade studentexamen vid Lunds privata elementarskola (Spyken) 1917 och blev filosofie kandidat  1923. Han anställdes därefter vid brandförsäkringsaktiebolaget Fenix och blev chef för dess utländska avdelning 1931. När bolaget fusionerade övergick han till samma tjänst inom Thulebolagen 1949.

Vid 1920-talets slut började han att intressera sig för heraldik och kom snart att skriva om ämnet i tidningar och tidskrifter. År 1938 utkom hans första heraldiska bok, nämligen Heraldiskt vademecum (ny upplaga 1987) och 1958 Bibligraphie héraldique suédoise i den spanska tidskriften Hildalaguia. År 1932 blev han – utan att lämna sin anställning som försäkringstjänsteman – amanuens vid Riksheraldikerämbetet och några år senare kanslist vid Kungl. Maj:ts orden. År 1945 utnämnde kungen honom till titulär hovkamrerare.  

Berghman utgav två vapenböcker, Svenska borgerliga släktvapen  (kopparstick, 1939) och
Borgerlig vapenrulla (1950), där äldre och nyantagna icke-adliga släktvapen publicerades. Böckerna räknas som föregångare till Skandinavisk vapenrulla och Svenskt Vapenregister. År 1944 publicerade han en historisk utredning om Dynastien Bernadottes vapen och det svenska riksvapnet. Barnboken Heraldisk bilderbok tillägnad H.K.H. Kronprins Carl Gustaf utgav han 1951 då den blivande kungen var fem år gammal. Han verkade också själv som heraldisk tecknare. När Académie Internationale d'Héraldique bildades 1949 invaldes Berghman omgående. År 1949 utgav han i riksheraldikerämbetets skriftserie boken Nordiska riddareordnar och dekorationer.

Berghman hade ett stort intresse för exlibris och utgav flera skrifter i detta ämne, bland annat mest omfattande svenska skriften på området, Exlibris. En bok om bokägarmärken, utgiven 1957 på Allhems Förlag. En omfattande utredning gjordes av honom för utställningskatalogen Kungliga och furstliga exlibris, som utgavs av Kungliga biblioteket 1955. Svenska exlibrisföreningen bildades i december 1934 på Berghmans initiativ.

Han fick ett stort inflytande på heraldikens utveckling, bland annat som mentor för de heraldiska konstnärerna Sven Sköld och Bengt Olof Kälde. På många sätt blev han också en banbrytare för ämnets popularisering.

Genom makarna Berghmans testamente inrättades Arvid och Alice Berghmans heraldiska stiftelse, som förvaltas av Kungl. Biblioteket. Makarna Berghman är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 
 Bengt Rur, ”Arvid Berghman, heraldikern”, tryckt i Personhistorisk tidskrift 1999, s. 42–50.
 Dag Hermfelt skrev om Arvid Berghmans heraldiska samling i Kungliga biblioteket i Släktforskarnas årsbok 2001.
Berghman, Gustaf Arvid på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
Arvid Berghman, "Vad menas med ett vapen?" 1960. heraldik.org ()

Svenska heraldiker
Exlibris
Forskare från Malmö
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1897
Avlidna 1961
Män
Svenska historiker under 1900-talet
Penningvärde

Penningvärde är det objektiva värdet på pengar – pengars pris. Detta pris på pengar är de varor som kan köpas för pengarna. Skulle exempelvis en sko, en TV och en tidning kosta 400, 4000 respektive 20 kronor, skulle priset på pengar kunna uttryckas antingen i skor, TV-apparater eller tidningar. Således blir penningvärdet, priset på pengar, i detta fall för en krona antingen en fyrahundradels sko, en fyratusendels teve eller en tjugondedels tidning. 

Penningvärdet bestäms av hur mycket pengar det finns på marknaden, d.v.s. penningmängden eller utbudet av pengar, och hur stor efterfrågan det finns på pengarna. Utbudet av pengar är den mängd pengar som finns på marknaden i ett givet ögonblick. Efterfrågan på pengar kan delas upp i efterfrågan för att hålla pengar och efterfrågan för att anskaffa pengar. Den första efterfrågan syftar på de personer som har pengar och som önskar hålla mer pengar, och den andra syftar på de personer som önskar köpa pengar (sälja varor). Båda dessa efterfrågor beror på ens subjektiva värdering av hur mycket pengar var värt i en tidigare period, pengars tidigare pris. På grund av att pengar, likt alla andra varor, har en minskande marginalnytta (varje ny enhet pengar som en individ får kommer att tillfredsställa ett mindre värt önskemål, och kommer därför ses som mindre värd av individen än den förra enhet pengar denne fick), så kommer efterfrågan för att hålla eller anskaffa pengar att vara låg när det föregående värdet på pengar var högt, och efterfrågan kommer att vara hög när det föregående värdet är lågt.

Bestämmandet av penningvärdet går att illustrera med hjälp av ett diagram, där det föregående penningvärdet är på den vertikala axeln och mängden pengar på den horisontella. Efterfrågan på pengar är nedåtsluttande och utbudet går vertikalt uppåt. Ekvivalenspunkten bestäms där efterfrågan och utbudet möts.

Penningvärdet kallades förr, och kallas fortfarande av vissa, vid namnet purchasing power. Numera har dock betydelsen för det ordet ändrats, men purchasing power (köpkraft) är ändock ett smidigt sätt att säga "vad priset på en vara är".

Se även 
 Penningteori
 Köpkraftsparitet

Externa länkar 
 Sveriges riksbank: Historisk monetär statistik i Sverige 1668–2008

Nationalekonomi
Länsväg 140

Länsväg 140 är en primär länsväg som är 70 km lång och går från Visby i norr till Fidenäs i söder via Klintehamn. 

Länsväg 140 börjar i korsningen Visbyleden/Broväg i norra utkanten av Visby. Den följer Broväg - Norra Hansegatan - Solbergagatan - Söderväg genom centrala Visby, korsar färjeleden i en rondell och fortsätter söderut förbi Tofta längs kusten mot Klintehamn. Sträckan norr om färjeledsrondellen i Visby skyltas inte med vägnummer. Strax söder om Klintehamn får trafiken vidare längs länsväg 140 svänga höger i en trevägskorsning. Fortsätter man i stället rakt fram färdas man längs länsväg 141 mot Hemse.

Vägen är mestadels skyltad 80 eller 90 km/h utanför orterna. På flera sträckor gäller lägre hastighet under perioden 15/6-15/8. Sträckan mellan Visby och Klintehamn har bättre standard än sträckan söder därom. Norr om Klintehamn är vägen generellt minst 9 meter bred och har parallell cykelbana på större delen av sträckan (från Visby till strax norr om Västergarn). Söder om Klintehamn är vägen mestadels 6-7 meter bred med många gårdsutfarter direkt på vägen. För närvarande (2019) byggs cykelbanan ut på sträckan Västergarn - Klintehamn.

Vägen har sin södra ände strax söder om Fidenäs där den slutar i en trevägskorsning med länsväg 142 där trafiken längs länsväg 140 måste svänga. Skall man färdas sträckan Visby - Fidenäs är länsväg 142 ett bättre val då denna är kortare.

Vägen har haft numret 140 sedan reformen 1962, längs hela dagens sträcka. Innan dess, sedan 1940-talet, fanns länsväg 20 på sträckan Visby-Klintehamn-Hemse-Burgsvik, medan dagens väg Klintehamn-Fidenäs var småvägar utan skyltade nummer.

Tätorter och socknar som vägen passerar igenom
Visby
Vibble
Västerhejde
Tofta
Västergarn
Sanda (Kovik/Björkhaga)
Klintehamn
Fröjel
Eksta
Sproge
Silte
Hablingbo
Näs
Fide

Se även
Lista över länsvägar
Primära länsvägar på Gotland.

Referenser

Länsvägar i Gotlands kommun
Primära länsvägar på Gotland

Länsvägarna på Gotland utmärks genom att de tilldelats serien 140-149. Alla länsvägar med nummer 14X är alltså gotländska vägar. Då Gotland saknar riksvägar och europavägar räknas de skyltade länsvägarna som Gotlands primära vägnät.

Södra Gotland har de lägre numren 140-144, norra Gotland de högre numren 146-149. Vägnätet utgår från Visby utom länsvägar 141, 144 och 146. Länsväg 145 saknas. Numrering följer nästan solfjädersprincipen, att vägarna går från huvudstaden/huvudorten i nummerordning åt olika håll, en princip som inte används i Sverige i övrigt, men som används för riksvägarna i många länder, till exempel Finland, Ryssland, Ungern, Belgien. Där används de lägsta numren för det och högre nummer för övriga vägar.

En avvikelse för Gotland är att nummer 141, 144 och 146 används för vägar utanför Visby, inte de högsta numren. Att Länsväg 145 inte finns beror på att den försvann genom en ändring av numren. Tidigare gick Länsväg 145 samma sträcka som nuvarande Länsväg 143 gör på sträckan Sjonhembacke - Ljugarn, medan Länsväg 143 gick vidare söderut från Sjonhembacke till Lye.

Lista

Tidigare länsvägar
Denna numrering gällde 1945-1962

Se även
Visbys ringled

Länsvägar i Gotlands kommun
Torgny Bendelin

Torgny Yngve Bendelin, född 30 juli 1956 i Fole socken, Gotlands län, är en svensk ishockeytränare och före detta ishockeyspelare. Som spelare representerade han gotlandslagen Hemse BK och Roma IF innan han avslutade sin spelarkarriär 1982 efter två säsonger i Tingsryds AIF.

Bendelin har haft tränarsysslan i Nybro Vikings IF, Nacka HK, IK Vita Hästen, Tingsryds AIF, AIK, Leksands IF, Tranås AIF, Malmö Redhawks, HV71 och Linköpings HC. Leksands IF vann Elitserien säsongen 1996/1997 under Bendelins ledarskap. I det efterföljande SM-slutspelet var laget ett enda mål ifrån att nå finalserien. Tingsryds AIF lyckades Bendelin föra från Div.2 till Div. 1-spel. I Linköpings HC fick Bendelin sparken under uppseendeväckande former med ett stort mediadrev. Bendelin har vidare arbetat som så kallad expertkommentator vid Radiosporten. Fram till 2007 var han förbundskapten för Sveriges herrjuniorer. Här ledde hans ledarskap inte till några nämnvärda framgångar. Säsongen 2007/2008 åtog sig Bendelin tillsammans med Bobo Simensen att återföra Malmö Redhawks till Elitserien, ett uppdrag som misslyckades kapitalt. Malmö darrade efter en bra inledning på Kvalserien och tappade en "given plats" i Elitserien under de fyra sista spelomgångarna.

Under åren 2009–2011 tränade han Nybro Vikings. Den 15 december 2013 tog Torgny Bendelin över som tränare i HV71 efter Ulf Dahlén.

Källor
 Profil på elitprospects.com

Fotnoter

Födda 1956
Levande personer
Män
Personer från Fole socken
Spelare i Tingsryds AIF
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska ishockeytränare
Tränare i AIK Ishockey
Tränare i EHC Lustenau
Ishockeytränare i HV71
Ishockeytränare i Leksands IF
Tränare i Linköping HC
Tränare i Malmö Redhawks
Ishockeytränare i Nacka HK
Tränare i Nybro Vikings
Ishockeytränare i Tranås AIF
Tränare i Vita Hästen
Sinebrychoff

Denna artikel handlar om bryggeriet Sinebrychoff. För andra betydelser, se Sinebrychoff (olika betydelser).

Oy Sinebrychoff Ab är ett finländskt bryggeri med produktion av öl, cider, andra alkoholdrycker och läsk i Kervo och Björneborg. 

Bryggeriet grundades 1819 av Nikolaj Sinebrychoff i Sandviken i Helsingfors och är Nordens äldsta fungerande industriella bryggeri. Bryggeriet verkade länge i byggnaderna vid Sandvikstorget, men 1992 flyttade produktionen till nya utrymmen i Kervo. I byggnaden som var bryggeriets tidigare huvudkontor och Nikolaj Sinebrychoffs representationshem, ligger idag Sinebrychoffs konstmuseum.

Björneborgs bryggeri grundlades 1853, och övergick 1972 i Sinebrychoffs ägo. Björneborgsbryggeriet lades ned 2009. 

Sinebrychoff har omkring 1 200 anställda och producerar årligen ungefär 400 miljoner liter drycker.
Bolagets främsta exportprodukt är energidrycken Battery.

År 1972 köpte Carlsberg en minoritetspost  i Oy Sinebrychoff Ab, och sedan 1999 är företaget helägt av Carlsberg. I samband med ägarbytet överfördes den finländska produktionen och distributionen av Coca-Cola till Sinebrychoff.

Exempel på varumärken

Öl
Koff
Karhu
Sinebrychoff Porter

Övriga alkoholdrycker
Golden Cap cider
Crowmoor cider
Classic Long Drink
Garage long drink

Läskedrycker
Battery energidryck
Bonaqua mineralvatten

Källor

Noter

Externa länkar
Oy Sinebrychoff Ab:s webbplats

Finländska bryggerier
Företag bildade 1819
Flottans glada gossar

Flottans glada gossar är en svensk komedifilm från 1954, i regi av Rolf Husberg och med bland andra Åke Söderblom och Gunnar Björnstrand i rollerna.

Handling 
Lasse Alm (Söderblom) och Harry Nyström (Egon Larsson) är vänner och arbetar för redaren Ludvig "Ludde" Ekman (Björnstrand). De båda vännerna vill låna pengar av Ekman till en egen båt, men Ekman lovar inget. Nyström blir inkallad i flottan, och när sedan också Ekman blir inkallad får han Alm att ta hans plats mot att de båda vännerna får lånet.

Emellertid blir även Alm inkallad, varför Ekman motvilligt inställer sig i Alms ställe. Alla tre hamnar på samma fartyg, kryssaren Gotland som är på väg till Monte Carlo. En mängd förvecklingar inträffar.

Om filmen 
Flottans glada gossar hade Sverigepremiär den 16 februari 1954 i på biograferna Kaparen och Victoria i Göteborg. Den har sedan dess flera gånger TV-visats på SVT, bland annat i oktober 2018.

Filmen spelades in i Monte Carlo, Stockholm och Karlskrona samt på kryssaren Gotland i Hårsfjärden utanför Nynäshamn.

Kritik 
När Flottans glada gossar kom, fick den tämligen dålig kritik; Robin Hood på Stockholms-Tidningen gav den godkänt i fråga om manus, och kallade den "[e]n fläkt från den gamla goda tiden, då man i Sverige kunde göra trevliga filmer trevliga, med vanlig enkel charm i stället för psykologiserande djupsinne och s k spirituella krysterier."

Andra kritiker var inte lika roade, och angav framförallt manuset som den största bristen i filmen. Nils Beyer på Morgon-Tidningen skrev: "[Regissören Husberg] har gett filmen ett raskt tempo, som man är tacksam för, och lyckats få med sig flera goda skådespelare. Men historien han berättar? Behövde den vara så enfaldig?" Lasse Bergström på Arbetaren skrädde inte orden, och kallade den "en film i vilken platt- och plumpheter presterar en segerrik kamp mot de sköna medelhavsvyer som producenten kostat på eländet."

Roller i urval 
Åke Söderblom – Lasse Alm
Egon Larsson – Harry Nyström
Åke Grönberg – flaggstyrman Eskil Bladh
Gunnar Björnstrand – skeppsredare Ludvig "Ludde" Ekman
Yvonne Lombard – Lilly Persson
Sonja Stjernquist – Nellie Berggren
Birgitta Valberg – Olga Ekman, Ludvigs hustru
Fylgia Zadig – Blondie
Lil Yunkers – Bébé
Franz von Lampe – croupier
Eddy Andersson – Man i krogslagsmål

Källor 

   
Filmer 1954
Svenska komedifilmer
Monaco på film
Filmer i regi av Rolf Husberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1950-talsfilmer
Scrapheap Challenge

Scrapheap Challenge är en brittisk TV-serie från 1998 till 2010, där två tävlande lag möts i varje avsnitt. De tävlande lagens uppgift är att bygga något av skrot som på bästa sätt fyller en uppgift. Detta kan vara allt från hydrokoptrar och träsk-skärare till katapulter och jetbilar. Det segrande laget går vidare och möter resterande kvarvarande lag. Det har producerats 11 säsonger av serien. Robert Llewellyn har varit programledare för alla säsonger fram till och med starten av säsong 11. I Sverige har TV-serien sänts på TV6 och Discovery Channel.

Det har även spelats in en amerikansk version under namnet Junkyard Wars och några avsnitt av en svensk version spelades även in under namnet Skrotslaget.

Brittiska TV-serier från 1990-talet
Brittiska TV-serier från 2000-talet
Brittiska TV-serier från 2010-talet
TV-seriestarter 1998
TV-serieavslutningar 2010
Blott den som längtan känt...

Blott den som längtan känt... (originaltitel: None but the lonely heart) är en amerikansk film från 1944 med Cary Grant i huvudrollen. Filmen är regisserad av Clifford Odets.

Handling
Cary Grant spelar en dagdrivare i Londons East End under 1930-talet som bestämmer sig för att ta tag i sitt liv efter att han får reda på att hans mor är döende.

Om filmen
Filmen nominerades till fyra Oscars, bland annat för bästa huvudroll: Cary Grant. Den vann en, för bästa kvinnliga biroll: Ethel Barrymore.

Rollista (i urval)
Cary Grant
Ethel Barrymore
Barry Fitzgerald
June Duprez
Jane Wyatt
George Coulouris

Externa länkar

Filmer 1944
Amerikanska dramafilmer
Flottans muntergökar

Flottans muntergökar är en svensk komedifilm från 1955 i regi av Ragnar Frisk.

Handling 
En svensk kryssare sätter kurs mot en arabisk hamn. Matroserna Halvard och Alexander, som lyckas få flaggstyrman Jansson att ramla överbord, är de enda som inte får permission när de väl är framme. De lyckas ändå, utan uniformer, smita iland och upplever sedan några händelserika dagar i hamn innan det blir dags att fara hem till Sverige.

Om filmen 
Flottans muntergökar hade Sverigepremiär den 29 augusti 1955 i Göteborg. Filmen har TV-visats på TV4.

Rollista i urval 
Stig Järrel - Kommendörkapten Rickard
Åke Söderblom - Kapten Bengtsson
Karl-Arne Holmsten - Löjtnant Björk
Marianne Löfgren - Berta, Rickards fru
Gus Dahlström - Halvard, matros
Carl-Axel Elfving - Alexander, matros
Fritiof Billquist - flaggstyrman Charlie Jansson
Gunvor Pontén - dansösen Zuleika
Rut Holm - Rosa
Hariette Garellick - dansösen Sabina, Zuleikas väninna
Gio Petré - Harriet, Rickards och Bertas dotter
Carl-Olof Alm - Salam Aleikum, Zuleikas man
Vickie Henderson - dansös och sångerska på nattklubben

DVD
Filmen gavs ut på DVD 2004 tillsammans med komedin Klarar Bananen Biffen?.

Filmer 1955
Svenska komedifilmer
Filmer i regi av Ragnar Frisk
Filmer från Svensk Talfilm
Svenskspråkiga filmer
Kalles kaviar

Kalles, tidigare Kalles kaviar, i Finland även Kalles romkräm, är ursprungligen ett svenskt varumärke för pålägg på tub av typen smörgåskaviar, gjort av rökt torskrom, socker, salt, potatisflingor och tomatpuré. Det lanserades av Aktiebolaget Bröderne Ameln (Abba Seafood) under 1950-talet. 

Lanseringsår anges av företaget självt till 1954, men det finns annonser och andra artiklar som nämner Kalles kaviar redan från 1950. Senare har produkten även utkommit i andra smakvarianter, och andra tillverkare säljer liknande produkter. Abba Seafood ingår i den norska Orkla-koncernen.

I början av 2022 lanserades Kalles Vegan, en vegansk variant gjord på tångkaviar, socker, salt, potatisflingor, vegetabilisk olja (delvis rökt) och tomatpuré.

Kalles är främst populär i Sverige, Finland och Norge. Den säljs även i andra länder, bland annat av Ikea.

Historia 
Saltad torskrom blev populär i Sverige på 1850-talet. På 1910-talet lanserades en mildare variant, genom att man blandade den saltade torskromen med olja. Mat förpackad i metalltub lanserades i sin tur under mellankrigstiden. I november 1936 gjorde Konsum reklam för rökt kaviar i olja på tub i flera av Sveriges dagstidingar och 1946 gjorde Abba reklam för sin egen rökta kaviar på tub.

Enligt Abba köptes receptet på det som kom att kallas för Kalles kaviar från en gårdfarihandlare 1950. Reklammannen Claes Mörner föreslog att tuben borde få en bild på en blond och blåögd kille med ett vanligt pojknamn och valet föll på VD:n Christian Amelns egen son Carl Ameln, och ett fotografi taget av hans mor, ur familjens fotoalbum. Ett tecknat porträtt utifrån fotografiet, där pojken har en kaviarsmörgås i handen förekom den 17 november 1950 i en reklam för "Kalles kaviar" i Svenska Dagbladet och Dagens Nyheter. Produkten blev en succé och företaget sålde över en miljon tuber redan första året.

"Kaviar" i produktnamnet har varit omtvistat eftersom det kan förväxlas med andra typer, som rysk kaviar och motsvarande. Originalprodukten hette länge Kalles kaviar i Sverige, men en bit in på 2000-talet ändrades produktnamnet formellt till Kalles, även om Kalles kaviar fortfarande förekommer i vardagligt tal. I Finland kallas den Kalles romkräm sedan tidigare.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Allers 12 juni 2007

Externa länkar 
Kalles kaviar lanserades 1950 – faktoider.blogspot.com, augusti 2021.
Om bilden på "Kalle" Carl Ameln i Lajkat, arkiverat från originalet, läst 6 maj 2018

Smörgåspålägg
Varumärken för dagligvaror
Maträtter uppkallade efter personer
Orkla Foods Sverige
Länsväg 142

Länsväg 142 går från Visby till Burgsvik på Gotland. Den är 74 km lång.

Anslutningar
På sin sträcka går den parallellt med länsväg 140 (någon mil ifrån) på nästan hela sin sträcka, närmare bestämt från Visby till Fidenäs. Detta gör att länsväg 142 och länsväg 140 ansluter till varandra på två ställen, både i Visby och i Fidenäs. Dock är länsväg 142 den kortaste vägen mellan dessa orter. Länsväg 142 ansluter även till länsväg 141 i Hemse.

Sträckning
Vägen har sin början vid färjeläget i Visby där den går gemensamt med Länsväg 148 söderut och sedermera österut längs med Visbys ringled. Ungefär där vägen från att ha gått söderut viker av åt öster korsar den Länsväg 140 i en rondell. Vidare österut korsar den bland annat ett trafikljus. Vid nästa rondell viker Länsväg 142 av åt söder, medan Länsväg 148 fortsätter norrut längs Visbys ringled.

Vägen fortsätter söderut och passerar bland annat Hemse. Strax norr om Hemse ansluter länsväg 144 från öster i en trevägskorsning där trafiken längs länsväg 142 kör rakt fram. Inne i Hemse ansluter länsväg 141 från väster där trafiken längs länsväg 141 får svänga. Länsväg 142 slutar inne i Burgsvik. Fortsätter man rakt fram längs vägen genom Burgsvik hamnar man så småningom vid Hoburgen, vilket är nära Gotlands sydspets.

Vägen har i sin helhet en körbana i varje riktning.

Vägen har haft numret 142 sedan reformen 1962, och gick exakt samma väg som då. Före 1962 var den väg mellan Visby och Hemse som nu är väg 142 inte nummerskyltad. Vägen Hemse - Burgsvik var 1945-1962 en del av länsväg 20.

Se även
Primära länsvägar på Gotland.

Referenser

Externa länkar

Länsvägar i Gotlands kommun
Robin Dunster

Robin Dunster, född 12 januari 1944, är kommendör i Frälsningsarmén. 2006 blev hon den första kvinnan att utses till stabschef (generalens ställföreträdande). Dessförinnan var hon ledare för Frälsningsarmén i Filippinerna.

Personer inom Frälsningsarmén
Kvinnor
Födda 1944
Levande personer