kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kapsockerfågel

Kapsockerfågel (Promerops cafer) är en fågel i familjen sockerfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kapsockerfågeln är en stor tätting med en nedåtböjd näbb och en lång avsmalnad stjärt. Ovansidan är brun med vitt mustaschstreck och gul undergump. Drakensbergsockerfågeln är mindre med mycket kortare stjärt, rostrött på bröst och hjässa. Den saknar även kapsockerfågelns mustaschstreck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydafrika (berg i Kapprovinsen). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kapsockerfågeln häckar i högväxta fynbos intill blommande proteor varifrån de tar nektar. Efter häckningen lever de ett kringflackande nomadiskt liv.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Sockerfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Sydafrika
Drakensbergsockerfågel

Drakensbergsockerfågel (Promerops gurneyi) är en fågel i den lilla afrikanska familjen sockerfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sockerfåglar är stora och långstjärtade fåglar med långa, nedböjda näbbar som lever av nektar. Drakensbergsockerfågel är mindre än kapsockerfågeln (kroppslängd 25–29 cm hos hanen, 23 cm hos honan), med kortare stjärt och tydligt rostbrun på hjässa och bröst. Den saknar även kapsockerfågelns bruna mustaschstreck. Den skallrande sången är ljusare och mer melodisk än kapsockerfågelns sång.

Utbredning och systematik 
Drakensbergsockerfågel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Promerops gurneyi ardens – förekommer från östra Zimbabwe till väst-centrala Moçambique norr om Limpopofloden 
 Promerops gurneyi gurneyi – förekommer i norra och östra Sydafrika (Limpopoprovinsen söderut utmed Drakensberg till Östra Kapprovinsen

Levnadssätt 
Drakensbergsockerfågel hittas i bergstrakter bland stånd av blommande protea och aloe vars nektar den lever av. I Sydafrika häckar fågeln huvudsakligen mellan september och februari.

Status och hot 
Drakensbergsockerfågel har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal. Det är dock osäkert hur kraftig denna minskning är. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad. Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Henry Gurney (1819–1890), engelsk bankman, parlamentsledamot, ornitolog specialiserad på rovfåglar samt grundarmedlem av British Ornithologist's Union. Tidigare kallades den Gurneys sockerfågel eller gurneysockerfågel även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Sockerfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Brun järnsparv

Brun järnsparv (Prunella fulvescens) är en liten asiatisk fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar. Den förekommer i bergstrakter från Afghanistan till Mongoliet, västra Kina och Himalaya. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läte 
Brun järnsparv är en relativt liten medlem av familjen med en kroppslängd på 14,5–15 centimeter. Fjäderdräkten är som namnet avslöjar övervägande brun med blekt gulbrun ostreckad undersida. Den har mörka örontäckare och ett vitt ögonbrynsstreck. Sången består av en repetetativ och melodisk drill.

Utbredning och systematik 
Brun järnsparv förekommer i Centralasien och delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Prunella fulvescens fulvescens – Tien Shanbergen till Afghanistan och Pakistan
 Prunella fulvescens dahurica (inklusive mongolica) – Altajbergen till Mongoliet
 Prunella fulvescens dresseri – bergstrakter i västra Kina (från sydvästra Xinjiang till västra Gansu och norra Tibet)
 Prunella fulvescens nanschanica – bergsskogar i västra Kina på gränsen mellan Qinghai och Gansu
 Prunella fulvescens khamensis – bergstrakter i västra Kina (från Xinjiang till södra Qinghai, Gansu och nordöstra Tibet)
 Prunella fulvescens sushkini – trädgränsen i bergssluttningar i södra Tibet

Underarten sushkini inkluderas ofta i khamensis

Släktskap 
DNA-studier visar att arten troligen är närmast släkt med mongoljärnsparven (Prunella koslowi).

Levnadssätt 
Arten ses under häckningstid på torra och snåriga sluttningar, vintertid kring höglänta byar. Den ses vanligen födosöka på marken, men hanen kan ses sjunga från toppen av ett litet träd eller från en byggnad.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i Centralasien, lokalt vanlig vintertid i Pakistan, lokalt vanlig i norra Indien och vanlig i nordvästra Nepal.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Altajjärnsparv

Altajjärnsparv (Prunella himalayana) är en asiatisk bergslevande fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Altajjärnsparven är en rätt stor medlem av familjen med en kroppsstorlek på 15-15,5 cm. Den har grått huvud, vit strupe inramad av svarta fläckar, kastanjebrun mörkstreckad mantel och rygg, med blekare brunt på övergumpen. Vingarna är rostbruna med två vita vingband. Undersidan är vit med roströd fläckning på bröst och flanker.

Utbredning 
Altajjärnsparven förekommer från bergsområden i södra Ryssland (Altaj österut till bergstrakter öster om Bajkalsjön) och nordvästra Mongoliet söderut till Tien Shan, Pamir och nordöstra Afghanistan. Utanför häckningstid ses den i Himalaya österut till åtminstone Bhutan. Utbredningsområdets yttre gränser är dock inte väl kända.

Systematik 
DNA-studier visar att fågeln är systerart till alpjärnsparven (Prunella collaris). Dessa två är systergrupp till resten av familjen järnsparvar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Altajjärnsparven häckar på steniga alpängar i sparsamt bevuxna klippiga sluttningar på mellan 2800 och 5000 meters höjd. Sommartid lever den mest av ryggradslösa djur, vintertid även bär. Fågeln häckar mellan maj och augusti och lägger troligen två kullar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som inte så talrik, dock i forna Sovjetunionen vanlig på vissa ställen, ganska vanlig i norra Indien och Nepal samt ovanlig i Bhutan.

Namn 
Fågelns svenska namn stavades tidigare altaijärnsparv, men altaj är den språkligt vedertagna stavningen av bergsområdet.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Vitögd järnsparv

Vitögd järnsparv (Prunella immaculata) är en asiatisk bergslevande fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitögd järnsparv är en 14,5 centimeter lång distinkt, mörk och ostreckad järnsparv. Den har grått huvud och bröst, purpurbrun rygg och en grå vingpanel. Karakteristiskt är även en gulvit ögoniris som gett arten dess svenska namn. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett "zeh dzit".

Utbredning 
Vitögd järnsparv häckar i östra Himalaya och södra Kina, från sydöstra Xizang österut till södra Gansu och Sichuan. Vintertid ses den västerut till centrala Nepal och söderut till centrala Yunnan. Den har även rapporterats från norra Myanmar, där dess status är oklar.

Systematik 
Arten verkar inte ha några nära släktingar i familjen, utan är systerart till alla arter bortsett från avvikande artparet alpjärnsparv och altajjärnsparv. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitögd järnsparv häckar i fuktiga barr- och rhododendronskogar, ofta nära vatten, på mellan 2900 och 5000 meters höjd. Den födosöker på marken, ofta under tät vegetation och sällan i det öppna, på jakt efter ryggradslösa djur, frön och vissa bär. Fågeln häckar mellan maj och juli och gömmer sitt bo väl, antingen lågt i en buske eller på marken. I övrigt är dess häckningsbiologi dåligt känd. Arten är stannfågel och höjdledsflyttare som rör sig till lägre regioner vintertid, ofta i flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt sällsynt i Kina och sparsam i norra Indien och Bhutan.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Mongoljärnsparv

Mongoljärnsparv (Prunella koslowi) är en östasiatisk fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar. Den häckar i torra bergstrakter i Mongoliet, möjligen även i angränsande norra Kina. Arten beskrivs som sällsynt men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Mongoljärnsparven är en brunt tecknad järnsparv med en kroppslängd på 15 cm. Hjässa och ovansida är brun med mörka streck, vingarna och stjärten bruna med beige kanter och på vingtäckarna vita spetsar som formar två otydliga vingband. Strupen är grå, resten av undersidan beigefärgad. Sången påminner om en tystlåten brun järnsparv.

Utbredning och systematik 
Mongoljärnsparven förekommer i bergstrakter i Mongoliet och omedelbart angränsande norra Kina (Ningxia). Möjligen häckar den inte i Kina utan uppträder där utanför häckningstid. DNA-studier visar att arten troligen är närmast släkt med brun järnsparv (Prunella fulvescens). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Mongoljärnsparven förekommer i buskmarker i halvöken och torra bergstrakter. Den födosöker ofta dolt nära marken eller under buskar. Endast två bofynd har gjorts, placerade nära marken med fyra till fem ägg. Den rapporteras återvända till häckningsplatser kring sjön Orog Nuur i mitten av maj, i övrigt råder det kunskapsbrist om dess rörelser.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som troligen sällsynt, men är troligen förbisedd på grund av sina tillbakadragna vanor.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn hedrar den ryske upptäcktsresanden Pjotr Kuzmitj Kozlov (1863–1935).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Svartkronad järnsparv

Svartkronad järnsparv (Prunella ocularis) är en bergslevande fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar som huvudsakligen förekommer i Kaukasus. En isolerad population på sydvästra Arabiska halvön urskildes tidigare som den egna arten jemenjärnsparv, men inkluderas numera i svartkronad järnsparv.

Kännetecken 
Svartkronad järnsparv är en liten sparvliknande fågel med tunn näbb, med kroppslängden 13–14 centimeter i storlek med järnsparven (Prunella modularis). Dräkten är mest lik sibirisk järnsparv (Prunella montanella) med mörka kinder, mörk hjässa, brett vitt ögonbrynsstreck och undersidan varmbeige. Ögonbrynsstrecket är dock smutsvitt och inte gulbeige, ovansidan kallt brun istället för varmbrun samt att undersidan snarare är orangetonad koncentrerad till bröstet. 

Arten är en livlig fågel som rastlöst kilar på marken eller flyger mellan låga buskar. Sången är en silverklar strof.

Utbredning och systematik 
Svartkronad järnsparv delas in i tvä underarter med följande utbredning:
 Prunella ocularis ocularis – stannfågel eller höjdledsflyttare i bergstrakter i Turkiet, Armenien, norra Georgien och Iran
 Prunella ocularis fagani – bergstrakter i Jemen

Underarten fagani kategoriserades tidigare som en egen art, jemenjärnsparv (Prunella fagani). Birdlife International inkluderade den dock i svartkronad järnsparv som en underart på basis av liknande utseende, läten och liten genetisk skillnad. Senare studier från 2017 har bekräftat detta och International Ornithological Congress och eBird/Clements har därefter följt efter. Även svenska Birdlife Sveriges taxonomikommitté reducerade den till underart 2022.

Ekologi 
Svartkronad järnsparv häckar i klippiga betesmarker med spriddsa berberisbuskar i Turkiet, i Kaukasus på klippiga bergssluttningar med låga enbuskar och ceder. Vintertid ses den även i buskmarker nära bergsbäckar. Dess häckningsbiologi är dåligt känd, men bon har hittats mellan juni och augusti med tre till fyra ägg.

Underarten fagani påträffas mellan 1.850 och 3.000 meters höjd i öppna och steniga sluttningar med relativt tät växtlighet, bestående av gräs och små buskar (Rumex, Acanthus), gärna kring nästan helt vertikala klippformationer. Några få vinterfynd från något söder om dess häckningsområde tyder på att åtminstone en del av populationen rör sig till lägre nivåer vintertid.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 40 000 och 121 000 vuxna individer. Beståndet i Jemen kategoriserades tidigare, när den ansågs utgöra en egen art, som nära hotad (NT) på basis av en begränsad utbredning och en liten om än stabil population på 2 500 till 10 000 individer.
Den är endast känd från sex lokaler, varav den är relativt vanlig vid enbart en.

Namn 
Fågeln kallas även på svenska kaukasisk järnsparv.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Rödbröstad järnsparv

Rödbröstad järnsparv (Prunella rubeculoides) är en höglänt levande asiatisk tätting i familjen järnsparvar.

Utseende och läte 
Fågeln är en relativt stor järnsparv med en kroppslängd på 16-17 centimeter. Den har enfärgat grått huvud, ett rostorange band över bröstet och en vit buk. Ungfågeln är rätt lik en ung rostbrynad järnsparv (Prunella strophiata) men har ostreckat bröst. Lätet är en hög drill eller ett upprepat tszi tszi, medan den musikaliska sången har återgetts som si-tsi-si-tsi-tsu-tsitsi.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas normalt in i två underarter med följande utbredning:
 Prunella rubeculoides rubeculoides – förekommer i Himalaya från norra Pakistan till Nepal, Sikkim och sydöstra Tibet
 Prunella rubeculoides fusca – förekommer i berg i östra Tibet och västra Kina (Xinjiang, Gansu och Shaanxi)

Det råder dock oenighet kring artens inre systematik. Underarten fusca inkluderas ofta i nominatformen samtidigt som en annan underart urskiljs, muraria med utbredning i västra Himalaya.

Arten är främst en stannfågel men genomför vissa altitudförflyttningar för att undvika kyla och snö.

Levnadssätt
Rödbröstad järnsparv förekommer i alpin miljö på mellan 3 000 och 5 300 meter över havet, där den häckar i dvärgväxta snår och klumpar med säv. Vintertid ses den i steniga områden nära bebyggelse. Den födosöker mest på marken efter insekter, andra ryggradslösa djur och frön, ibland i små grupper.

Häckning 
Fågeln häckar mellan mars och augusti och kan lägga två kullar. Honan lägger ungefär fyra blå eller gröna ofläckade ägg i ett skålformat bo. Honan parar sig ofta med ett flertal hanar, och varje hane försöker pilla bort andra hanars eventuella sperma från honans kloaköppning innan han själv parar sig med henne.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt förekommande i Pakistan, vanlig i norra Indien, ganska vanlig i Nepal och ovanlig i Bhutan.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Japansk järnsparv

Japansk järnsparv (Prunella rubida) är en östasiatisk fågel i familjen järnsparvar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Japansk järnsparv är en 14-16 centimeter lång och mörk järnsparv, i stort lik den europeiska järnsparven. Ovansidan är mörkt kastanjebrun kraftig brunsvart och blekare brun streckning. Den är grå på undersida, huvud (bortsett från brun hjässa och gråbrun nacke) samt ansikte, det senare dock "frostat" blekare grått. Flankerna och undergumpen är svagt streckade i rostrött. Den blågrå näbben är tunn och spetsig.

Läten  
Sången är en anspråkslös drill, i engelsk litteratur återgiven som "tsee-tsee syuu tsee-tsee-syuu", ofta levererad från ett pinjeträd. Bland lätena hörs ett tunt "tsuririri" eller "chiririri".

Utbredning och systematik 
Japansk järnsparv förekommer i södra Kurilerna i Ryssland samt i Japan. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Prunella rubida rubida – förekommer på södra Kurilerna, Shikoku och Hokkaido
 Prunella rubida fervida – förekommer på ön Honshu i Japan och övervintrar på Kyushu

Levnadssätt 
Japansk järnsparv häckar nära trädgränsen bland pinjeträd och täta rönnbuskar. Vintertid ses den i lövskog, ofta nära vattendrag, samt i snår och buskmarker. Den lever av ryggradslösa djur, framför allt vintertid även frön, som den födosöker efter huvudsakligen på marken, ofta under buskar och i undervegeationen. Fågeln häckar mellan maj och augusti och lägger två kullar. Liksom hos andra järnsparvar parar sig honan med flera hanar och två hanar kan ses mata samma ungar. Nordliga populationer är flyttfåglar, medan sydliga endast är höjdledsflyttare.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Japan
Rostbrynad järnsparv

Rostbrynad järnsparv (Prunella strophiata) är en bergslevande asiatisk tätting i familjen järnsparvar.

Utseende 
Rostbrynad järnsparv är en medelstor tätting med en kroppslängd på 15 centimeter. Bland järnsparvarna känns den igen på ett rostrött band över bröstet, ett rost-och-vit-färgat ögonbrynsstreck, svartaktiga örontäckare samt svarta strimmor på halssidorna och undersidan. Ungfågeln liknar en ung rödbröstad järnsparv (P. rubeculoides), men har streckad buk.

Läten 
Lätena beskrivs i engelsk litteratur som drillande "tirr r r r t" och "twitt twitt".

Utbredning och systematik 
Rostbrynad järnsparv delas in i två underarter med följande utbredning:
 Prunella strophiata jerdoni – bergsområden från östra Afghanistan till norra Indien (Kashmir och Kumaon)
 Prunella strophiata strophiata – Himalaya från Nepal till sydöstra Tibet, sydvästra Kina och norra Myanmar

DNA-studier visar att dess närmaste släktingar troligen är brun järnsparv (Prunella fulvescens) och mongoljärnsparv (Prunella koslowi).

Levnadssätt 
Rostbrynad järnsparv häckar på höglänta sluttningar och övervintrar i buskigt odlingslandskap. Den födosöker dolt på marken under buskar, på jakt efter ryggradslösa djur, bland annat maskar, men även små frön, bär och frukt. Arten häckar från maj till augusti och lägger två kullar. Den är en stannfågel, men rör sig till lägre nivåer vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som den vanligaste järnsparven i västra delen av utbredningsområdet, frekvent förekommande i Pakistan, vanlig i norra Indien, ganska vanlig i Nepal och vanlig i Bhutan. Statusen i Burmma är oklar.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Järnsparvar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Papuasnärtfågel

Papuasnärtfågel (Androphobus viridis) är en fågel i familjen snärtfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är på Nya Guinea (Sudirmanbergen och Weylandbergen). Den placeras som enda art i släktet Androphobus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Snärtfåglar
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Endemiska fågelarter i Indonesien
Eyrekilnäbb

Eyrekilnäbb (Psophodes cristatus) är en fågel i familjen snärtfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Eyrekilnäbben är en enfärgad grå knubbig fågel med mörk stjärt, vitt vingband och en liten framåtböjd tofs. Näbben är kort och knubbig, mörkare hos vuxna fåglar och ljusare hos ungfåglar. I flykten syns tydligt ljus stjärtspets. Arten är i stort sett identisk med västkilnäbben, men skiljer sig åt i läten, där sången består av en eller två snabba toner som följs av en kvick fallande drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från torra sydvästra Queensland till nordöstra South Australia och sydöstra Northern Territory i Australien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Snärtfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Västlig snärtfågel

Västlig snärtfågel (Psophodes nigrogularis) är en fågel i familjen snärtfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Västlig snärtfågel är en medelstor grå tätting med lång stjärt och spetsig huvudtofs. Fjäderdräkten är mestadels grå med ljusa stjärtspetsar och grönaktig ton på vingarna. Svart på strupen är inramat av ett brett vitt mustaschstreck. Bland lätena hörs utdragna visslade fraser.

Utbredning och systematik 
Västlig snärtfågel förekommer i södra och sydvästra Australien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 nigrogularis-gruppen
 Psophodes nigrogularis nigrogularis – förekommer i  sydvästligaste Western Australia (området vid Two Peoples Bay)
 Psophodes nigrogularis oberon – förekommer i sydvästra Western Australia
 leucogaster-gruppen
 Psophodes nigrogularis leucogaster – förekommer i mallee i södra Eyrehalvön och södra Yorkehalvön och näraliggande gränsen till Victoria
 Psophodes nigrogularis lashmari – förekommer på Kangaroo Island (South Australia)

Vissa urskiljer leucogaster-gruppen som en egen art, malleesnärtfågel.

Levnadssätt 
Västlig snärtfågel är en marklevande fågel som hittas i tätvuxna hed- och buskmarker. Den är vanligen mycket skygg och svår att få syn på.

Status 
Västlig snärtfågel har ett stort utbredningsområde, men beståndet är relativt litet, uppskattat till 13 500 vuxna individer. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Snärtfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien