kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vartofta-Åsaka socken

Vartofta-Åsaka socken i Västergötland ingick i Vartofta härad, före 1890 även en del i Redvägs härad, ingår sedan 1974 i Falköpings kommun och motsvarar från 2016 Vartofta-Åsaka distrikt.

Socknens areal är 24,68 kvadratkilometer varav 24,31 land. År 2000 fanns här 112 invånare.  Kyrkbyn Åsaka med sockenkyrkan Vartofta-Åsaka kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. Före den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) var namnet Åsaka socken. Socknen hörde till 1890 huvudsakligen till Vartofta härad i Skaraborgs län med en mindre del, Öja, till Redvägs härad i Älvsborgs län som 1890 överfördes till samma härad och län.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Åsaka församling och för de borgerliga frågorna bildades Åsaka landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Vartofta landskommun som 1974 uppgick i Falköpings kommun. Församlingen uppgick 2002 i Yllestads församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Vartofta-Åsaka, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Vartofta härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Vartofta kompani och Västgöta regemente, Vartofta kompani .

Geografi
Vartofta-Åsaka socken ligger sydost om Falköping. Socknen är en odlingsbygd på Falbygden och skogsbygd i söder och med höjder som i moränkullen Varkullen når 271 meter över havet.

Byar i Vartofta härad
Till 1 januari 1890 var kyrksocknen delad mellan Vartofta-Åsaka och Smula jordebokssocknar. Uppställningen nedan är enligt den äldre indelningen.
Åsaka

Gårdar i Vartofta härad

Björstorp
Jämnaberget
Korrarp
Kyrkenäs
Kyrkeslätt, frälsesäteri vid Ätran.
Landsvägen
Ledsbacken
Lockefalan
Möleberget
Stenhusgården, löjtnantsboställe vid Skaraborgs regemente och Vartofta kompani.
Stensholmen
Torp, säteri.
Vartofta, säteri.
Tången
Älåsen
Öjevalla, säteri.

Byar i Redvägs härad

Öja i Smula jordebokssocken av Redvägs härad.

Gårdar i Vartofta härad
Stockslunda, i Smula jordebokssocken och Redvägs härad

Fornlämningar
Tre gånggrifter och fyra hällkistor från stenåldern är funna. Från brons- och järnåldern finns skålgropsförekomster, gravhögar och stensättning. En runsten finns här, hitflyttad från Vårkumla socken.

Namnet
Namnet skrevs 1397 Asaka och kommer från kyrkbyn. Namnet har haft flera tolkningar, den nu förespråkade är att det innehåller as, 'asagud' och ek(e), 'ekdunge'.

Se även
 Vartofta-Åsaka församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Vartofta härad
Socknar i Redvägs härad
Indelningar i Falköpings kommun
Kävsjö kyrka

Kävsjö kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Kävsjö församling i Växjö stift. Kyrkan ligger omkring tre kilometer öster om Hillerstorp i Gnosjö kommun.

Kyrkobyggnaden
Kävsjö lilla  träkyrka är den tredje i ordningen. Den första kyrkan på platsen uppfördes i trä på 1200-talet. Det har antagits att den förintades genom en brand, men när det skedde finns inga uppgifter. Den andra träkyrkan byggdes under medeltidens senare del  och från denna härstammar troligen sakristian som är bevarad och ingår i den befintliga kyrkobyggnaden. Ett kyrktorn byggdes till  1741 vilket innebar att klockorna överfördes från  den tidigare  fristående klockstapeln från 1704 som revs.
Den nuvarande kyrkobyggnaden uppfördes under ledning av byggmästare Anders Jonsson. Kyrkan byggdes i etapper 1775-1776. Det rakslutande koret i öster uppfördes först följt av långhuset 1775. Tornbyggnaden i väster från föregående kyrka behölls. Tornet med huvudingången är försett med en större lanternin med dubbla ljudöppningar. Lanterninens tak består av en spira krönt med en korsglob.
Interiören med sina slutna bänkar präglas av draperimålningarna kring kyrkfönstren och i  koret utförda av Samuel Lindgren. En målningen i det platta långhustaket föreställande Treeningheten är  ett verk av Carl Ruuth, liksom  hans målning i kortaket med motivet Kristi himmelsfärd.

Inventarier
Dopfunten är  huggen i sandsten och daterad till  1200-talet. (Okänd stenmästare.) Över dopfunten en ljuskrona i järn, antagligen medeltida. Bildvävnaden på väggen intill funten är utförd 1966 av Ingrid Danielsson, Hjälmseryd. 
Triumfkrucifixet  i triumfbågen är utfört i lövträ under  1300-talet av en regional verkstad  i Östergötland.
Altarskåpet är framställt 1955 av Curt Thorsjö. Centralmotivet är ”Kristi  intåg i Jerusalem”.
Altarringen och predikstolen tillkom vid restaureringen i mitten av 1950-talet.

Galleri

Orglar
1953 byggde Wilhelm Hemmersam, Köpenhamn en orgel med 10 stämmor. Tidigare användes ett harmonium i kyrkan.
1973 byggde Olof Hammarberg, Göteborg en mekanisk orgel på läktaren till kyrkan. Alla manualstämmor, utom Principal 4' har ett gemensamt svällskåp.

Kororgel.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
Sörensen, Mattias (2006). Kävsjö kyrka: Kävsjö församling i Gnosjö kommun, Jönköpings län, Växjö stift : kulturhistorisk karakterisering och bedömning. Jönköping: Jönköpings läns museum

Webbkällor
 Informationsfolder om Kävsjö
  Riksantikvarieämbetet .Äldre bilder av Kävsjö kyrka
 
 Jönköpings läns museum, rapport
     Dopfunt
      Krucifix

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Gnosjö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1776
1776 i Sverige
Vartofta-Åsaka församling

Vartofta-Åsaka församling var en församling i Skara stift och i Falköpings kommun. Församlingen uppgick 2002 i Yllestads församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Före den 1 januari 1886 (ändring enligt beslut den 17 april 1885) var namnet Åsaka församling.

Församlingen var fram till 1 maj 1927 moderförsamling i det konsistoriella pastoratet Åsaka av tredje klassen i vilket annexförsamlingen Kälvene ingick. Pastoratet tillhörde Vartofta kontrakt i Skara stift..

Från 1 maj 1927 till 1998 var församlingen annexförsamling i pastoratet Yllestad, Näs, Vistorp, Vartofta-Åsaka och Kälvene. Församlingen ingick från 1998 till 2002 i Falköpings pastorat i Falköpings kontrakt och församlingen uppgick 2002 i Yllestads församling.

Kyrkor 
Vartofta-Åsaka kyrka

Se även
Vartofta-Åsaka socken

Källor 

Historiska församlingar i Skara stift
Indelningar i Falköpings kommun
Messier 35

Messier 35 (också känd som M35 och NGC 2168) är en öppen stjärnhop i stjärnbilden Tvillingarna. Den upptäcktes av Jean-Philippe de Cheseaux år 1745, och oberoende av detta även upptäckt av John Bevis någon gång före 1750.

Hopen är utspridd över en yta på himlen nästan lika stor som fullmånen och är belägen 2 800 ljusår bort från jorden. M35:s massa har beräknats genom en statistisk teknik baserat på hastigheten på egenrörelsen hos dess stjärnor. Massan i hopens centrala 3,75 parsec befanns motsvara 1 600-3 200 solmassor.

Källor

Externa länkar 
 Messier 35, SEDS Messiersidor

M035
M035
035
M035
Orionarmen
Adnan Dibrani

Adnan Dibrani, född 12 februari 1985 i Jugoslavien, är en svensk politiker (socialdemokrat). Han är ordinarie riksdagsledamot sedan 2010, invald för Hallands läns valkrets.

Biografi 
Adnan Dibrani är född i Kosovo, Mitrovica, och kom som flykting till Sverige 1992.

Han är utbildad nationalekonom och har arbetat som banktjänsteman. I politiken har han engagerat sig i frågor som rör småföretagare, patientsäkerhet, LSS och skattesystemet.

Dibrani valdes in i riksdagen 2014 på personligt mandat, efter att han fått över fem procent personkryss. I riksdagen är han ledamot i finansutskottet sedan 2018 och ledamot i Riksdagens ansvarsnämnd sedan 2022. Dibrani var ledamot i skatteutskottet 2014–2017. Han är suppleant i utrikesutskottet, Europarådets svenska delegation och riksdagens råd för Riksrevisionen. Dibrani har varit suppleant i bland annat finansutskottet, näringsutskottet, utbildningsutskottet och riksdagens överklagandenämnd.

Under 2010–2014 hade Dibrani ansvar för frågor om CSN och studenthälsa för Socialdemokraterna. Han sitter med i CSN:s insynsråd och Ekonomistyrningsverkets insynsråd. Han är vidare ledamot i Statens ansvarsnämnd.

Dibrani var en av Socialdemokraternas kandidater till EU-parlamentet i valet 2019. Han stod som nummer 10 på deras lista.

Referenser

Externa länkar 
  

Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 2000-talet
Personer från Mitrovica
Födda 1985
Levande personer
Män
M35

M35 kan syfta på:

 M53 – en stjärnhop, se  Messier 35
 M35 (Ungern) – en motorväg i Ungern
Joos de Momper

Joos de Momper den yngre, född 1564 i Antwerpen, död 5 februari 1635 i Antwerpen, var en flamländsk landskapsmålare. Han var son och elev till målaren och konsthandlaren Bartolomeus Momper, och han skrevs redan 1581 i Antwerpens målargille och gjorde därefter sannolikt studieresor i Italien, Tyrolen och Schweiz – det förekommer åtminstone osannolikt, att hans många alplandskap skulle vara blott fantasibilder. Det är emellertid ett stort antal målningar, som gå under Mompers namn, men som de nästan aldrig är signerade, är det särdeles svårt att avgöra, vilka som är hans egenhändiga verk och vilka är hans efterapares. Karakteristiskt för dem alla är en brun förgrund i tavlans ena hälft och en grön i den andra samt en blåtonig däld i bakgrunden. De flesta museer och större privatsamlingar ha att uppvisa prov på Mompers och hans skolas målningar. I Sverige är han bland annat företrädd i Nationalmuseum genom ett betydande Alplandskap.

Referenser

Noter

Flamländska målare
Män
Födda 1564
Avlidna 1635
Konstnärer från Antwerpen
Christer von Rosen

Christer Daniel von Rosen, ursprungligen Daniel Hubert Christoffer von Rosen, född 3 december 1928 på Åkerö, Bettna församling, Södermanlands län, död 2015, var en svensk greve, målare, tecknare och grafiker. 

Han var son till konstnären Reinhold von Rosen, far till Astrid von Rosen och bror till balettdansösen Elsa-Marianne von Rosen. Christer von Rosen studerade vid Konstfackskolan, Konstakademien och Åke Pernbys målarskola. Han gjorde studieresor till flera länder i Europa.

Inom konsten ägnade han sig åt grafik, måleri och teckning. I sin konst ägnade han människan och hennes villkor stort intresse. Han hade en klassisk skolning i grafik, men kunde inte utnyttja den på senare år på grund av en ögonsjukdom. Influerad av surrealism och expressionism uppvisade han humor och satirförmåga. Han arbetade med mycket skiftande stilmedel.

Totalt omfattar Christer von Rosens grafiska produktion cirka 90 blad. Han gav även ut bilderböcker.

1989 tilldelades han Palmærpriset. I samband med detta arrangerades en utställning på Östergötlands länsmuseum. Christer von Rosen är representerad på Nationalmuseum, Moderna museet, Gripsholms porträttsamling, Norrköpings konstmuseum och Eskilstuna Konstmuseum.

Han var på senare år bosatt i Kisa.

Bibliografi
Skandinavien är beskyddat, 1969
Handmålningar m.m., 1971
Jag har en publik, 1972
Teckningar, grafik, akvareller, 1975
Gympa och andra bilder, 1992

Källor
Gerda Antti: Christer von Rosen, 1979
Jane Rothlind: Svensk svart-vit grafik 1890-1990, s. 50-51 Bokförlaget Signum, Lund 1992
Konstnärslexionett Amanda

Referenser

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska målare under 1900-talet
Svenska grevar
Christer
Män
Födda 1928
Avlidna 2015
Personer från Bettna socken
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Pieter Snayers

Pieter Snayers, född 24 november 1592 i Antwerpen, död 1666 eller 1667 i Bryssel, var en flamländsk bataljmålare.

Snayers, som var elev till Sebastian Vrancx, blev "mästare" 1613 och hovmålare hos ståthållaren i spanska Nederländerna 1628. Han målade vanligen scener från trettioåriga kriget – stora dukar, som, därför att horisonten är för hög, ofta mer liknar väldiga kartor än tavlor, men alltid utmärks genom livligt och väl tecknade hästar och figurer. Som han emellertid lade mer vikt på topografisk och strategisk riktighet (han målade mest för huset Habsburgs räkning), har hans tavlor framför allt intresse i krigshistoriskt avseende. Snayers målade även mindre tavlor (jaktstycken, landskap med rövare och så vidare).

Källor

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Flamländska målare
Bataljmålare
Konstnärer från Antwerpen 
Födda 1592
Avlidna 1667
Män
Ugglan
Schwelm

Schwelm är en stad i Nordrhein-Westfalen (inom Ennepe-Ruhr-Kreis) i västra Tyskland. Staden har cirka  invånare.

Referenser 

Kommuner och städer i Ennepe-Ruhr-Kreis
Onni Wetterhoff

Kurt Alfred Onni Wetterhoff, född 28 december 1835 i Helsingfors, död där 11 februari 1892, var en finländsk skogsman och författare. Han var bror till Karl Wetterhoff, Fredrika Wetterhoff och Mathilda Asp samt far till Fritz Wetterhoff. 

Wetterhoff blev officer 1857, men efter några år forstman och sekreterare hos finländska Forststyrelsen, sedermera forstman hos Stockholms läns hushållningssällskap och var en tid anställd i en större rysk trävaruexportaffär. 

Wetterhoff författade Samlade skizzer af Felix (1869), Från skog och sjö. Jagt- och fångstfärder (två samlingar 1883 och 1887) samt bidrag till "Svenska jägarförbundets nya tidskrift".

Källor

Finländska jägmästare
Finlandssvenska författare
Finländska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1835
Avlidna 1892
Män
Finländska författare under 1800-talet
Författare från Helsingfors
Noriko Yamanaka

Noriko Yamanaka var en japansk före detta bordtennisspelare och världsmästare i mixed dubbel och lag.

Under sin karriär tog hon 8 medaljer i bordtennis-VM, 3 guld, 3 silver och 3 brons.

Meriter 
Bordtennis VM
 1963 i Prag
 Kvartsfinal singel
 3:e plats dubbel med Kazuko Ito-Yamaizumi)
 Kvartsfinal mixed dubbel
 1:a plats med det japanska laget
 1965 i Ljubljana
 3:e plats singel
 2:a plats dubbel med Masako Seki)
 Kvartsfinal mixed dubbel
 2:a plats med det japanska laget
 1967 i Stockholm
 3:e plats singel
 2:a plats dubbel med Naoko Fukazu)
 1:a plats mixed dubbel med Nobuhiko Hasegawa)
 1:a plats med det japanska laget

 Asian Games
 1962 i Jakarta
 1:a plats dubbel 
 4:e plats mixed dubbel 
 1:a plats med det japanska laget
 1966 i Bangkok
 2:a plats singel
 1:a plats dubbel 
 3:e plats mixed dubbel 
 1:a plats med det japanska laget

Källor 
Noriko Yamanaka i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Externa länkar 
 ITTF.com

Japanska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Kvinnor
Födelseår saknas
WP:Projekt Japan
Levande personer
Kevin Sorbo

Kevin David Sorbo, född 24 september 1958, är en amerikansk skådespelare, mest känd för rollerna som Hercules i Hercules The Legendary Journeys.

Filmografi (urval)

Referenser

Noter

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1958
Levande personer
Män
Alumner från University of Minnesota
Allmänfarlig sjukdom

Allmänfarlig sjukdom är enligt Smittskyddslagen en smittsam sjukdom som kan vara livshotande, innebära långvarig sjukdom eller svårt lidande eller medföra andra allvarliga konsekvenser och där det finns möjlighet att förebygga smittspridning genom åtgärder som riktas till den smittade.

Åtgärder 
Den som bär på en allmänfarlig sjukdom får isoleras om:
 det av omständigheterna klart framgår att den enskilde inte är beredd eller i stånd att frivilligt underkasta sig de åtgärder som krävs för att förebygga eller så långt som möjligt minska risken för smittspridning, eller
det finns grundad anledning anta att den enskilde inte följer de förhållningsregler som har beslutats.
Beslut om isolering får meddelas endast om det finns en påtaglig risk för att andra människor kan smittas. 
Förvaltningsrätten beslutar i fråga om isolering efter ansökan av smittskyddsläkaren. Om någon bär på eller misstänks bära på en allmänfarlig sjukdom och genom sitt beteende utsätter någon annan för omedelbar risk att smittas får smittskyddsläkaren besluta om tillfällig isolering. Ett sådant beslut förfaller om det inte senast inom fyra dagar underställs förvaltningsrätten. Tillfällig isolering som fastställts av förvaltningsrätten får bestå i högst två veckor, räknat från den dag beslutet verkställdes.

Sjukdomar 
Enligt Smittskyddslagen, Bilaga 1 är följande allmänfarliga sjukdomar:
 Campylobacterinfektion
 Covid-19
 Difteri
 Ebola
 Infektion med enterohemorragisk E.coli (EHEC)
 Fågelinfluensa (H5N1) 
 Giardiainfektion
 Gonorré
 Hepatit A-E
 HIV-infektion
 Infektion med HTLV I eller II
 Klamydiainfektion
 Kolera
 Infektion med meticillinresistenta gula stafylokocker (MRSA)
 Mjältbrand
 Paratyfoidfeber
 Pest
 Infektion med pneumokocker med nedsatt känslighet för penicillin G
 Polio
 Rabies
 Salmonellainfektion
 Shigellainfektion
 Smittkoppor
 Sars (Svår akut respiratorisk sjukdom)
 Syfilis
 Tuberkulos
 Tyfoidfeber
 Virala hemorragiska febrar exkl. denguefeber och sorkfeber (nefropathia epidemica)

Se även 
 Samhällsfarlig sjukdom
 Anmälningspliktig sjukdom

Referenser 

Sjukdomar
Epidemier
Smittskydd
Allmänfarliga sjukdomar
Michael Hurst

Michael Eric Hurst, född 20 september 1957, är en nyzeeländsk skådespelare, regissör och författare, mest på scen och TV. Han är kanske mest känd internationellt för att spela Iolaus i de TV-program Hercules The Legendary Journeys och följeslagare serien Xena - Krigarprinsessan. Senare har han gästspelat i ett avsnitt i Legend of the Seeker.

Externa länkar

Män
Födda 1957
Levande personer
Nyzeeländska skådespelare
Alumner från University of Canterbury
Messier 50

Messier 50 (M50) även känd som NGC 2323, är en öppen stjärnhop i stjärnbilden Enhörningen. Stjärnhopen upptäcktes möjligen av Giovanni Domenico Cassini före 1711 och upptäcktes 1772 oberoende av Charles Messier. Den beskrivs ibland som en "hjärtformad" figur eller en trubbig pilspets.

Egenskaper
Messier 50 befinner sig omkring 3 200 ljusår bort från jorden och är nära men inte säkert gravitationsbunden till Canis Major OB1-förening. Den har en kärnradie på 5,9 ljusår och har en fysisk bredd över 17,8 ljusår. I stjärnhopen ingår 508 bekräftade och 109 troliga stjärnor - deras kombinerade massa är mer än 285 solmassor, den genomsnittliga stjärntätheten skulle således vara 1,3 stjärnor per kubikparsek. Den är omkring 140 miljoner år gammal, med två vita dvärgar med stor massa och två kemiskt speciella stjärnor.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Messier 50, SEDS Messier pages

M50
M50
050
2323
124
M50
Astronomiska upptäckter av C Messier
Orionarmen
Världsarvscentret

Världsarvscentret () i Paris, ansvarar för att hålla koll på världsarvens status. Det har också huvudansvaret för att organisera världsarvskommitténs möten och för att ge länderna som är anslutna till världsarvskonventionen råd inför deras världsarvsnomineringar.

Historia
I takt med att världsarven blev allt fler uppstod ett behov av att skapa ett världsarvscenter som kunde arbeta med konventionen och världsarven kontinuerligt. när konventionen firade 20-årsjubileum, 1992, öppnades därför Världsarvscentret i Paris.

Referenser

Noter 

Världsarv
Organisationer bildade 1992
Paris
Samhällsfarlig sjukdom

Begreppet samhällsfarlig sjukdom definieras i  Smittskyddslagens första kapitel:

Vilka sjukdomar som klassas som samhällsfarliga regleras av smittskyddslagens bilagor. I särskilda fall där riksdagsbeslut inte hinner inväntas får regeringen under särskilda omständigheter genom särskild förordning bestämma att en viss sjukdom tills vidare klassas som samhällsfarlig enligt 9 kap. 2 § smittskyddslagen.

Listade samhällsfarliga sjukdomar 
Den 15 december 2020 var följande sjukdomar angivna som samhällsfarliga:

covid-19
 Ebolafeber
 SARS (svår akut respiratorisk sjukdom, engelska: severe acute respiratory syndrome)
 Smittkoppor

Se även 
 Allmänfarlig sjukdom
 Anmälningspliktig sjukdom

Referenser

Noter

Externa länkar 
Om smittskyddslagen på www.fass.se

Sveriges lagar
Epidemier
Waldschlösschenbron

Waldschlösschenbron () är en bro över floden Elbe i Dresden som har byggts för att minska innerstadens trafikstockningar. Bron öppnades 2013 efter en byggstart 2007

Bron är designad av ESKR: Eisenloffel och Sattler (ingenjörer) samt Kolb och Ripke (arkitekter) som vann den öppna tävlingen 1997.

Kontroverser inför byggandet
Brons eventuella negativa effekter på det intilliggande  världsarvet Elbes dalgång i Dresden medförde flera överklaganden, folkomröstningar och rättsliga turer inklusive hot att avnotera världsarvet..

Byggandet stoppades sedan efter att en administrativ domstol i augusti 2007 beslutat att åtgärder var nödvändiga för att skydda den utrotningshotade fladdermusarten dvärghästskonäsa, av vilken troligen endast omkring 640 fanns kvar i Tyskland, och där ett antal levde nära platsen där bron byggdes. Tyska domstolar fastställde i november 2007 att arbetet kunde fortsätta.

Världsarvskommittén beslutade vid sitt möte, den 25 juni 2009 i Sevilla, för att avnotera området.. Det blev därmed det andra objektet som förlorade sin världsarvsstatus.

Referenser 

Broar i Tyskland
Transportanläggningar i Dresden
Mikael Kihlman

Anders Mikael Kihlman, född 1953 i Uppsala, är en svensk grafiker och målare. 

Kihlman tillhör en finlandssvensk kultursläkt och är verksam som målare och grafiker. Sedan 1979 är han bosatt i Stockholm. Som grafiker är han främst känd för sina svartvita koppargrafiska verk i tekniken torrnål, ofta med motiv influerade av hans många resor i framför allt Östeuropa. För sin grafik har Kihlman tilldelats ett flertal internationella priser och utmärkelser i bland annat Kanada (Toronto och Montréal), Polen, Kina, Rumänien, Serbien, Spanien och Japan. I Sverige har han tilldelats Karlskoga Nobels Konststipendium 2001, Grafiska Sällskapets Erik Wessel-Fougstedts stipendium 2004 och tillsammans med kulturjournalisten Karl Haskel hedersstipendium ur Nils G. Stenqvists minnesfond 2009. År 2012 erhöll Kihlman Krzyzem Kawalerskim Orderu Zaslugi Rzeczypospolitej Polskiej (Republiken Polens förtjänstorden) och 2015 kreerades han till hedersdoktor vid Akademia Sztuk Pięknych im. Eugeniusza Gepperta we Wrocławiu i Wroclaw i Polen.

Kihlman är representerad i British Museum i London, Finska Statens Konstverkskommission, Nationalmuseum, Moderna museet, Malmö konstmuseum, Norrköpings konstmuseum, Borås Konstmuseum, Värmlands museum, Karlstad, Örebro läns landsting och Statens konstråd, landsting och kulturnämnder, privata samlingar samt i grafikbiennaler och triennalers samlingar världen över.

Sedan 2004 är Kihlman ordförande i Fridellsällskapet, som sprider kunskap om grafikern Axel Fridell. Han är sedan 2009 vice ordförande i Föreningen för Grafisk Konst. Sedan många år är Kihlman aktiv även i Grafikens Hus som ledamot av styrelsen för Grafikens Hus AB, men även som kurator för en mängd utställningar. Tillsammans med Karl Haskel ansvarade han bland annat för de årliga utställningarna Ur H.M. Konungens grafiksamling på Grafikens Hus mellan 2005 och 2011.

Kihlman är medlem i Grafiska Sällskapet, Finlands konstgrafiker och Konstnärernas riksorganisation. Mikael Kihlman är gift med journalisten Eva Landahl.

Bibliografi
 
 
 
 
 
 
 
 
Suéde – Hommage à Anders Zorn – Invité d´honneur Mikael Kihlman, Gravure Contemporaine, Pointe et Burin, Foundation Taylor 2016, katalog med förord av Karl Haskel och Monique Mouléne, Edition Pointe & Burin, Paris 2016.  
Kihlman, Mikael; Kristoffer Leandoer (2022), Minnet kastar långa skuggor, Almlöfs Förlag

Externa länkar
Mikael Kihlman på konstnärslexikonett Amanda
hemsida

Noter

Representerade vid Nationalmuseum
Sverigefinlandssvenskar
Svenska grafiker under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Män
Födda 1953
Levande personer
Konstnärer från Uppsala
Svenska grafiker under 2000-talet