kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tyskland runt

Tyskland runt, eller Deutschland Tour, är det viktigaste etappcykelloppet i Tyskland. Tävlingen brukade gå av stapeln i maj/juni, men sedan den blev UCI ProTour, 2005, flyttade tävlingen till i augusti. Den 16 oktober 2008 berättade organisatörerna att tävlingen 2009 inte skulle starta på grund av de dopningsproblem som cykelsporten hade genom under säsongen 2008. Cheferna för tävlingen sade att de inte kunde finansiera niodagarsloppet på grund av att få sponsorer var intresserade att ge pengar.

Amaury Sport Organisation återupplivade tävlingen 2018, varvid loppet minskades från tidigare åtta etapper till fyra.

Historia 
Redan 1911 gick ett nationellt cykellopp på över 1500 kilometer i Tyskland, som var uppdelat i flera territorier och riken. Flera etapplopp kördes i området fram till och med 1930. 1931 startade Tyskland runt för första gången och det dröjde sedan fram till 1937 och 1939, i början av Andra världskriget, när tävlingen gick av stapeln igen.

Cykelsporten i Tyskland har historiskt sett inte varit lika populär som i till exempel Belgien, Frankrike och Italien, vilket innebar att tävlingens popularitet har berott på de tyska cyklisternas meriter, vilket också innebär att tävlingen har blivit tvungna att ställas in flera gånger under årens lopp.

Efter Jan Ullrichs seger i Tour de France 1997 ökade cykelsportens popularitet i landet och Tyskland runt, som inte hade körts mellan 1983 och 1998, startade igen 1999.

Den tyska cyklisten Jens Voigt är den enda som hittills har lyckats vinna Tyskland runt två gånger i sin karriär (2006, 2007).

Prispallsplaceringar

Externa länkar 
Officiell webbplats

Referenser
 Deutschland Tour på ProCyclingStats

Cykeltävlingar i Tyskland
UCI Pro Tour
Sankt Eskils kyrka

Sankt Eskils kyrka är huvudkyrka i Österhaninge församling i Haninge pastorat (fr.o.m. 1/1 2018) i Södertörns kontrakt i Stockholms stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan ligger i centrala Handen i Haninge kommun och ingår i ett större komplex som inrymmer församlingens och delar av pastoratets expedition och förvaltning. Kyrkan ritades av Janne Feldt och invigdes 1994.

Föregångaren till nuvarande kyrka var ett kapell från 1937 på samma plats som utökades och invigdes som kyrka 1957.

Inventarier
 Från den gamla kyrkan kommer altaret av sten och dopfunten som tillverkades av Gustavsberg AB 1943 samt krucifixet i trä från Oberammergau skänkt 1937 till det gamla kapellet..

Orgel
1966 byggde Åkerman & Lund, Knivsta, en mekanisk orgel till den gamla kyrkan. Den flyttades 1994 till den nya kyrkan, varefter den våren 1999 skänktes till domkyrkan i församlingens vänort Haapsalu i Estland, där den har byggts om och till.

 Den nuvarande orgeln på 37 stämmor byggdes 1999 av Johannes Menzel Orgelbyggeri i Härnösand. 
 Mekanisk/elektrisk funktion med Setzerkombinationer.
 * Stämmor från Uppsala domkyrkas gosskörläktares Setterquistorgel; byggd 1924, riven 1975.
 ** Stämma från/*** vissa pipor från Årsta kyrksals Jacobyorgel; byggd 1970-tal, riven 2011, insatta 2017 av Martin Hausner, Tärnsjö.

Galleri

Diskografi
Genom fem sekler : Håkan Martinsson spelar på Menzelorgeln i S:t Eskils kyrka, Haninge . CD. Magic Fields Records MFCD005. 2008.

Referenser

Tryckta källor
 Christina Nilsson: Kyrkguiden: vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, Svenska kyrkan. Stockholms stift,

Webbkällor
 Österhaninge församling

Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader i Haninge kommun
Kyrkobyggnader invigda 1957
1957 i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1994
Duncan McNaughton

Nation:  

Duncan Anderson McNaughton, född 7 december 1910 i Cornwall i Ontario, död 15 januari 1998 i Austin i Texas, var en kanadensisk friidrottare som tävlade i höjdhopp. 

McNaughton blev olympisk mästare när han vann höjdtävlingen vid sommar-OS 1932 i Los Angeles med ett hopp på 1,97. Två blev amerikanen Robert van Osdel och trea Simeon Toribio från Filippinerna, alla med samma höjd.  

McNaughton och van Odsel var för övrigt goda vänner sedan studietiden vid University of Southern California (USC). Exempel på detta är att van Odsel hjälpte MacNaughton med goda råd under höjdfinalen i Los Angeles och att han tillverkade en förgylld replik av sin egen silvermedalj, då McNaugtons guldmedalj blev stulen 1933.

I det civila var McNaughton geolog, med petroleumgeologi som specialfält. Han verkade som professor vid USC och var starkt bidragande till oljeexploateringen i Amadeusdepressionen och Palm Valley i Australien.

Kanadensiska höjdhoppare
Olympiska guldmedaljörer 1932
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1932
Kanadensiska geologer
Födda 1910
Avlidna 1998
Män
Personer från Cornwall, Ontario
Idrottare från Ontario
Alumner från University of Southern California
Tsutomu Yamaguchi

Tsutomu Yamaguchi (山口 彊, Yamaguchi Tsutomu), född 16 mars 1916 i Nagasaki, död 4 januari 2010 i Nagasaki, var en japansk man som troligen var den siste person som överlevt båda atombomberna över Hiroshima och Nagasaki.

Den 6 augusti 1945 var den 29 år gamla ingenjören Tsutomu Yamaguchi på affärsresa i Hiroshima när amerikanskt flyg släppte den första atombomben Little Boy över staden. Tsutomu Yamaguchi brännskadades svårt, samtidigt som omkring 100 000 människor dödades omedelbart eller efter några dagar. Han lyckades efter en natt i skyddsrum emellertid ta sig hem till sin hemstad Nagasaki där han fick vård på sjukhus. Där befann han sig också den 9 augusti 1945, då nästa atombomb, Fat Man, släpptes över Japan. Hans överkropp var då täckt av bandage, vilket slets bort av explosionen. Mirakulöst nog överlevde han igen, tillsammans med sin son och fru.

Efter de båda bombningarna fick Tsutomu Yamaguchi intyg på att han var en hibakusha ("bomböverlevare"). Det innebär att han gavs rätt till fri läkarvård samt ekonomisk ersättning, efter att ha utsatts för joniserande strålning. Fram till 1960 fanns det intygat i Tsutomu Yamaguchis handlingar att han överlevt båda bombningarna, men efter en förnyelse borttogs den intygelsen. Efter vissa påtryckningar lyckades Tsutomu Yamaguchi övertyga myndigheterna att än en gång erkänna honom som överlevare av de båda attackerna 24 mars 2009. 

Tsutomu Yamaguchi var nästan döv på ena örat. Hans son avled i cancer endast 59 år gammal.

Under 1980-talet skrev han en bok om sina upplevelser och 2006 medverkade han i en dokumentärfilm om bomboffer, Nijuuhibaku, som visats på Förenta nationerna. Han var en stark motståndare till kärnvapen och förespråkare för nedrustning.

Yamaguchi avled av magcancer den 4 januari 2010 i Nagasaki, vid 93 års ålder.

Se även 
 Atombomberna över Hiroshima och Nagasaki
 Kärnvapen

Referenser

Noter 

Födda 1916
Japanska aktivister
Män
Personer i Japan under andra världskriget
Avlidna 2010
WP:Projekt Japan
Robert King (friidrottare)

Nation:  

Robert Wade King (född 20 juni 1906 i Los Angeles, död 29 juli 1965 i Walnut Creek, Kalifornien) var en amerikansk friidrottare som tävlade i höjdhopp. 

King blev olympisk mästare när han vann höjdtävlingen vid sommar-OS 1928 i Amsterdam med ett hopp på 1,94. Tvåa blev landsmannen Benjamin Hedges och trea Claude Ménard från Frankrike, bägge med höjden 1,91. Världsrekordhållaren och titelförsvararen Harold Osborn från USA kom på femte plats.

Amerikanska höjdhoppare
Olympiska guldmedaljörer 1928
Födda 1906
Avlidna 1965
Män
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från USA
Idrottare från Los Angeles
Idrottare i Stanford Cardinal
Alumner från Stanford University
Harold Osborn

Nation:  

Harold Osborn, född 13 april 1899 i Butler i Illinois, död 5 april 1975, var en amerikansk friidrottare som tävlade i höjdhopp och tiokamp.

Osborn förbättrade sitt personliga rekord i höjdhopp från 1,83 1920 till 1,99 1923. I en tävling i Urbana i Illinois 27 maj 1924 satte han världsrekord två gånger. Han klarade 2,025 i första försöket. Detta var nytt världsrekord. Strax därefter förbättrade han rekordet till 2,038 (som han klarade i andra försöket) i samma tävling. Detta rekord kom att stå sig ända fram till 13 maj 1933, då landsmannen Walter Marty hoppade 2,04 i Fresno i Kalifornien.
 
Osborn blev olympisk mästare då han vann höjdtävlingen vid sommar-OS 1924 i Paris med ett hopp på 1,98. Tvåa blev landsmannen Leroy Brown med 1,95. På tredje plats kom Pierre Lewden från Frankrike med höjden 1,92.

Men mästerskapet var inte ännu slut för Osborn. Han ställde även upp i tiokampen, där han segrade på resultatet 7 710,775 poäng, även det nytt världsrekord. Osborn blev därmed den förste (och hittills ende) som har vunnit olympiskt guld i både tiokamp och i en annan gren. Detta fick världspressen att kalla honom "världens främste idrottsman".

Harold Osborn deltog också i friidrott vid sommar-OS 1928 i Amsterdam, men kunde inte infria de på förhand högt ställda förväntningarna och hamnade bara på femte plats i höjdtävlingen.

Amerikanska höjdhoppare
Amerikanska mångkampare
Världsrekordhållare i höjdhopp
Världsrekordhållare i tiokamp
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1928
Idrottare från Illinois
Personer från Montgomery County, Illinois
Födda 1899
Avlidna 1975
Män
Real County

Real County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA. År 2010 hade county 3 309 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Leakey.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 813 km². 1 813 km² av den arean är land och 0 km² är vatten.

Angränsande countyn 
  Edwards County - norr och väster  
 Kerr County - nordost  
 Bandera County - öster  
 Uvalde County - söder

Källor
Elektrisk strömtäthet

Elektrisk strömtäthet är inom elektromagnetismen den elektriska ström som flödar vinkelrätt genom en area per areaenhet. 

Om  är strömstyrkan, ges den elektriska strömtätheten av gränsvärdet

där A betecknar arean.

Strömtätheten representeras ofta av en vektor  vars storlek är J och vars riktning är densamma som strömmens.

Givet en strömtäthetsvektor , kan laddningsmängden genom en yta S mellan tidpunkterna t1 och t2 beräknas med en ytintegral över S, i sin tur integrerad över tidsintervallet:

Om ström förekommer i en tunn yta eller tunn tråd, kan man analogt tala om ytströmtäthet och linjeströmtäthet med enheterna A/m respektive A.

Elektriska strömtätheten för halvledare
Elektriska strömtätheten definieras inom halvledartekniken som

där q är elementarladdningen,  är hålmobilitet,  är elektronmobilitet, E det elektriska fältet,  är diffusionskoefficient för hål,  är diffusionskoefficienten för elektroner, p(x) är hålkoncentrationen och n(x) är den fria elektronkoncentrationen.

Den totala elektriska strömtätheten j(x) har enheten A/cm2.

Källor
Cheng David K, Field and Wave Electromagnetics, Second Edition, Fourth Printing, 1991, USA & Canada

Elektromagnetism
Fysikaliska storheter
Brudarebacken

Brudarebacken är en slalombacke vid Brudaremossen i Göteborg i rekreationsområdet Delsjön.

Brudarebacken ligger på den övertäckta tidigare soptippen (och innan dess mossen) Brudaremossen. Slalombacken utgörs av den nordöstra sluttningen av berget och har en längd på ungefär 270 meter och en fallhöjd på 42 meter. Här finns en släplift som delar upp backen i två gröna pister. Skidanläggningen sköts av Göteborgs Skidklubb. I närheten finns Brudaremossenmasten.

Bilder

Vintersportanläggningar i Sverige
Delsjön
Sportanläggningar i Göteborg
Kjell Åke Modéer

Kjell Åke Otto Modéer, född 12 november 1939 i Malmö, är en svensk jurist, professor emeritus i rättshistoria vid Lunds universitet.

Modéer blev juris kandidat 1966, juris licentiat 1970 och juris doktor i Lund 1975. Han var verksam som advokat i Malmö 1971–1978. Modéer var docent i rättshistoria vid Lunds universitet 1976–1978 och utnämndes 1978 till professor i samma ämne. Åren 2005–2008 innehade han den särskilda "Torsten och Ragnar Söderbergs stiftelsers professur till Samuel Pufendorfs minne". Han var dekanus för juridiska fakulteten i Lund 1980–1983 och universitetets prorektor 1983–1989.

År 2000 utsågs han till rätts- och statsvetenskaplig hedersdoktor vid Greifswalds universitet. För sina "djupa insikter i förbindelserna mellan rättens teori och praxis å ena sidan och kristendomens (och även islams) historia och teologiska tänkande å den andra" utsågs han därtill 2004 till teologie hedersdoktor vid Lunds universitet. Han har bl.a. varit ledamot av 2008 års tystnadspliktsutredning, som inskärpte att prästs tystnadsplikt i Svenska kyrkan är absolut och som ligger till grund för kyrkoordningens nuvarande regelverk

Modéer var kurator på Malmö nation i Lund 1964 och inspektor för samma nation 1991–2004. Han var ordförande för Akademiska Föreningen 1983–1988. Hans näsa finns avgjuten som nr 17 i Nasoteket. Han har varit ordförande för Einar Hansens forskningsfond och Sällskapet Lundajuristerna. Modéer var ordförande för Malmö fornminnesförening 1978–1990.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Officer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (OffTyRFO 2007)
 Ledamot av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia (LSkS)
 Ledamot av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund (LLHS)
 Ledamot av Vetenskapssocieteten i Lund (LVSL, 1981)
 Ledamot av Wissenschaftliche Gesellschaft i Frankfurt

Källor

Noter

Externa länkar
 

Svenska advokater
Svenska professorer i rättshistoria
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma inom Akademiska Föreningen
Tidigare kuratorer vid nationer vid Lunds universitet
Hedersdoktorer vid Greifswalds universitet
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Ledamöter av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska jurister under 2000-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Jurister från Malmö
Födda 1939
Levande personer
Män
Per Emanuel Bergstrand

Per Emanuel Bergstrand, född 7 oktober 1834 i Västerås, död 2 april 1890 i Stockholm, var en svensk lantmätare, reseskildrare och vitterhetsidkare, även känd under signaturerna "Bias" och "Kapten Gulliver".
 
Bergstrand blev kartograf vid Rikets ekonomiska kartverk 1859, kommissionslantmätare 1865 och ingenjör i Generallantmäterikontoret 1870. Han skrev dels handböcker i sitt yrke, bland annat Anteckningar i fältmätningskonst (1863-64), Anteckningar i höjdmätningskonst (1864-65) och Om vattenmätningar för afdikningar och sjösänkningar (1884), dels skildringar av sina utlandsresor, som Reseanteckningar från Polen, Tyskland och Schweiz (1874), Petersburg-Astrakan (1882) och Stockholm-Konstantinopel (1883). Han visade sitt vittra intresse i bland annat ett par historiskromantiska skildringar samt sagan Skandinaver och araber (1869) och Grunderna för versskrifning (1879).

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska författare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska kartografer
Svenska lantmätare under 1800-talet
Födda 1834
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Författare från Västerås
Jokk

För andra betydelser, se Jock.

Jokk är ett vattendrag i fjällen, i storlek närmast motsvarande en bäck eller å. Ordet är ett samiskt lånord (nordsamiska: johka, lulesamiska/pitesamiska: jåhkå). Vattendrag större än en jokk kallas i regel "älv".

Källor
 Svenska fjällkartan, BD 10 

Vattendrag
Skandinaviska fjällkedjan
Valö kyrka

Valö kyrka är en kyrkobyggnad i Valö i Uppsala stift och tillhör Frösåkers församling. Fram till 2006 hörde kyrkan till Valö församling som sedan uppgick i Frösåkers församling. Den har alltsedan medeltiden varit sockenkyrka i Valö socken.

Söder om kyrkan finns en stiglucka från 1400-talets slut. På Rhezelius avbildning från 1636 framgår att det funnits stigluckor även i väster och öster. Strax utanför kyrkogårdens nordöstra hörn står en klockstapel uppförd 1739–1740. Rhezelius teckning visar att den nuvarande klockstapeln haft åtminstone en föregångare. I sydvästra hörnet av nya kyrkogården finns vidare ett bårhus uppfört 1939. Kring kyrkan och kyrkogården löper en kraftig stenmur.

Kyrkobyggnaden
Kyrkobyggnaden består av ett rektangulärt långhus med ett rakt avslutande kor. I norr finns en tillbyggd sakristia och i söder ett vapenhus där även huvudingången är placerad. Den vitputsade kyrkan är byggd av natursten med tegel i rösten och omfattningar. Fönstren har en stickbågig, gotisk form. Den ursprungliga sydportalen är tresprångig och rundbågig i romansk stil. Kyrkan är täckt med ett spåntäckt sadeltak. Interiören är välbevarad och präglas främst av valvmålningarna, samt av predikstolen, likaså av bänkinredningen och orgelläktaren som är från 1700-talet.

Kyrkans byggnadshistoria är oklar. Tidigare ansåg man att den uppfördes under 1200-talets slut som en salkyrka med tunnvalv av trä, och att sakristian och vapenhuset tillbyggdes kring skiftet mellan 1400- och 1500-talen. Under samma tidsperiod försågs kyrkan med tegelvalv och nya tegelrösten med blinderingar. De många senmedeltida dragen kan dock tyda på att kyrkan i sin helhet uppfördes under 1400-talet. Valvmålningarna utfördes av Örjan Målare under slutet av 1520-talet. Kyrkans exteriör är i stort sett oförändrad alltsedan medeltiden, förutom att fönstren förstorades under 1700-talet, samtidigt som kyrkorummets väggmålningar kalkades över. Vid en renovering 1926 togs målningarna åter fram och konserverades.

Inventarier
 I kyrkan finns tre stycken altarskåp som samtliga är från medeltiden. Skåpet som finns på altaret tillverkades i Antwerpen omkring år 1515. De övriga två skåpen är betydligt mindre och förfärdigades under förra hälften av 1400-talet. Det ena skåpet är svenskt och det andra är tyskt.
 I kyrkan finns träskulpturer föreställande bland annat Sankt Olof och Sankt Martin.
 Ett triumfkrucifix är från 1400-talet.
 Kyrkans orgel byggdes 1831 av orgelbyggaren Gustaf Andersson i Stockholm. Den är försedd med åtta stämmor och har genomgått förändringar 1957, 1971 och 1996.

Källor och information

Litteratur
 Våra kyrkor, sidan 31, Klarkullens Förlag AB, Västervik, 1990,

Webben

 www.roslagen.se

Vidare läsning

Kyrkobyggnader i Östhammars kommun
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
McLennan County

McLennan County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA, med 234 906 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är Waco.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 2 745 km². 2699 km² av den arean är land och 47 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Hill County - norr
 Limestone County - öster
 Falls County - sydost
 Bell County - söder
 Coryell County - sydväst
 Bosque County - nordväst

Orter 
 Bruceville-Eddy (delvis i Falls County)
 Crawford
 Hewitt
 Leroy
 McGregor (delvis i Coryell County)
 Moody
 Robinson
 Waco (huvudort)

Källor
Messier 74

Messier 74 (M74, också katalogiserad som NGC 628) är en frontalvänd spiralgalax i stjärnbilden Fiskarna.

Galaxen har två tydliga spiralarmar och används som ett skolexempel på spiralgalaxers struktur. M74 tillhör de Messierobjekt som är svårast att observera för amatörastronomer, på grund av galaxens låga ljusstyrka. För professionella astronomer är den däremot ett idealiskt observationsobjekt främst tack vare att galaxen är frontalvänd så att man har en perfekt vy över den.

Tre supernovor har identifierats i M74: SN 2002ap, SN 2003gd och SN 2013ej.

Misstänkt svart hål 
Den 22 mars 2005 meddelades att Chandra-teleskopet upptäckt en ultraluminös röntgenkälla i M74, som utstrålade mer röntgenenergi än en neutronstjärna i periodiska intervall på omkring två timmar. Källan beräknades ha en massa på omkring 10 000 solmassor. Detta tyder på ett mellanstort svart hål.

Referenser

Externa länkar 

M074
074
M074
NGC-objekt
01149
005974
+03-05-011
M074
M074
Erik Eriksson Niurenius

Erik Eriksson Niurenius, född på 1620-talet, död före 1665, var en svensk lantmätare; antagligen son till kyrkoherden i Umeå Erik Niurenius, som var bror till Olaus Petri Niurenius.

Niurenius skall ha blivit student redan 1638 och ägnade sig sedan åt lantmäteri och fortifikation samt var konduktör vid Fortifikationsstaten 1648, då han sändes till de norrländska städerna för att, efter Nicodemus Tessin d.ä.:s information, kring dem "avsticka staketer" (pålverk såsom tullstängsel).

År 1649 fick Niurenius instruktion angående gatornas "upprättande" i dessa städer, och 16 juli samma år utnämndes han till stadsingenjör för städerna i Västernorrland samt fick instruktion om reglering av samtliga städer från Gävle i söder till Torneå i norr. Han skulle närmast utstaka och uppmäta Sundsvall, som borde flyttas något, Luleå, som även skulle flyttas, och en planerad stad (Hedvigstad) vid Storkåge mellan Umeå och Piteå. I de övriga städerna skulle Niurenius övervaka, att vederbörande stadsplaner följdes samt att "staketer" uppsattes. Åren 1657–61 var han lantmätare i Öster- och Västerbotten.

Källor

 Bygdéns herdaminne

Svenska ämbetsmän under 1600-talet
Svenska lantmätare
Män
Födda 1620-talet
Avlidna 1660-talet
Bureätten
Gradskiva

En gradskiva är ett hjälpmedel för att mäta och rita ut vinklar. Gradskivor är vanligen formade som en halvcirkel eller cirkel på 180° respektive 360° eller 400 gon.

Vid navigation använder man transportörer, som är för detta ändamål specialtillverkade triangelformade gradskivor.

Referenser

Se även 
 Transportör (navigation)
 Burmesterschabloner
 Goniometer
 Vinkelgrad
 Linjal
 Vinkel
 Vinkelhake

Externa länkar 
 

Mätinstrument
Messier 77

Messier 77 (M77) även känd som NGC 1068, är en stavgalax i stjärnbilden Valfisken. Messier 77 upptäcktes den 1 mars 1780 av  Pierre Méchain, som ursprungligen beskrev den som en nebulosa. Méchain meddelade sedan sin upptäckt till Charles Messier, som senare listade objektet i sin katalog. Både Messier och William Herschel beskrev galaxen som en stjärnhop. I dag är dock objektet känt som en galax. Messier 77 ligger på ett avstånd av 47 miljoner ljusår från solen och är en aktiv galax med aktiv galaxkärna.

Egenskaper
Den morfologiska klassificeringen av NGC 1068 i De Vaucouleurs-systemet är (R)SA(rs)b, där "(R)" anger en yttre ringliknande struktur, "SA" betecknar en ickespärrad spiral, "(rs)" avser en inre övergångsring/spiralstruktur, och "b" säger att spiralarmarna är måttligt lindade. Ann et al. (2015) gav den en klass av SAa, som angav tätt lindade armar. Infraröda bilder av galaxens inre del avslöjar dock en framträdande stav som inte är synlig i visuellt ljus, och av denna anledning anses den nu vara en spiralgalax med stav.

Messier 77 är en aktiv galax med en aktiv galaktisk kärna (AGN), som skyms av astronomiskt stoft vid synliga våglängder. Diametern på den molekylära skivan och varm plasma som är förenad med det skymmande materialet mättes först vid radiovåglängder av VLBA och VLA. Det heta stoftet kring kärnan mättes därefter i mitten av infrarött av MIDI-instrumentet på VLT I. Den är den ljusaste och en av de närmaste och bäst studerade Seyfertgalaxerna av typ 2, och utgör en prototyp för denna klass.

Röntgenkälla 1H 0244+001 i Cetus har identifierats som Messier 77. Endast en supernova har upptäckts i Messier 77. Supernovan, som heter SN 2018ivc, upptäcktes den 24 november 2018 av DLT40 Survey. Det är en supernova av typ II, och vid upptäckten var den av 15:e magnituden och ljusare.

En stjärna av samma storleksordning som M77:s skenbara vinkelbredd i öster är HIP 12668. Denna har en parallax på 3,5640 ±0,0394 mas, vilket betyder att den ligger ca 915 ljusår bort i vår egen galax.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 

 ESO: Störtskön spiralgalax med ett händelserikt hjärta incl. Fotos & Animation
 "StarDate: M77 Fact Sheet"
 Spiral Galaxy M77 @ SEDS Messier pages
 VLBA image of the month: radio continuum and water masers of NGC 1068
 Press release about VLTI observations of NGC 1068
 ESO:Dazzling Spiral with an Active Heart incl. Potos & Animation
 

M077
M077
077
02188
Messier 77
10266
+00-07-083
037
M0677
M066