kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robin Sarstedt

Clive Robin Sarstedt, känd som Clive Sarstedt, Robin Sarstedt, Wes Sands eller Clive Sands, född 21 januari 1944 i Ajmer, Rajastan, norra Indien, död 22 januari 2022, var en brittisk popsångare.

Han fick en hit 1976 med en cover av Hoagy Carmichaels sång "My Resistance Is Low". Som bäst nådde den tredje plats på UK Singles Chart. Utan andra listlåtar är han en one-hit wonder. Som Clive Sands var han med i Deejays som satsade på en karriär i Sverige.
Han var yngste bror till sångarna Richard Sarstedt (också känd som Eden Kane) och Peter Sarstedt.

Diskografi (urval)

Som Wes Sands
Singlar
1963 – "There's Lots More Where This Came From" / "Three Cups"

Som Clive Sands
Singlar
1969 – "Hooked on a Feeling" / "Marie"
1969 – "Lo Mucho Que Te Quiero (The More I Love You)" / "Picture On The Wall"

Som Clive Sarstedt
Studioalbum

 (Peter & Clive Sarstedt)

Singlar
1970 – "Looking For Jesus" / "Anything You Want Me To Be"
1970 – "God Save The Queen" / "Anything You Want Me To Be"
1981 – "Love Can Hurt" / "Don't Kick Me Again"

Som Robin Sarstedt
Studioalbum

Singlar
1976 – "Sitting In Limbo" / "Love Is All I Need"
1976 – "Let's Fall In Love" / "So Long Lonely Nights"
1976 – "My Resistance Is Low" / "Love While The Music Plays"
1976 – "Vamos A Enamorarnos" / "Tengo Poca Resistencia"
1977 – "Just Tell Her Jim Said Hello" / "All Said And Done"
1977 – "Jewelry Store" / "(I Fell In Love Last Night) Down In Brazil"
1977 – "Manhattan" / "(I Fell In Love Last Night) Down In Brazil"
1978 – "French Waltz" / "Blackjack"
1978 – "Something's Goin' On" / "Down At The Disco"
1980 – "I Won't Dance" / "A Room With A View"
1980 – "Somebody Loves Me" / "Got A Date With An Angel"
1982 – "You're Just In Love" / "You Can't Have Your Cake And Eat It" (med Patti Love)
1985 – "My Resistance Is Low" / "A Little Love And Understanding" (delad singel: Robin Sarstedt / Gilbert Becaud)

Referenser

Externa länkar
 Clive Robin Sarstedt på AllMusic

Brittiska popsångare
Män
Födda 1944
Personer från Rajasthan
Avlidna 2022
Carl Fredrik Fredenheim

Carl Fredrik Fredenheim, före adlandet 1769 Mennander, född 4 mars 1748 i Åbo, död 6 mars 1803 i Stockholm, var en svensk ämbetsman.

Tidiga år

Bakgrund 
Carl Fredrik Mennander var son till biskopen i Åbo, sedermera ärkebiskopen i Uppsala Carl Fredrik Mennander och Johanna Magdalena Hassel, dotter till professorn i Åbo Henrik Hassel och Catharina Meurman, av samma släkt som Mannerstedt. Modern avled innan han hunnit fylla ett år, och han uppfostrades därför hos sina morföräldrar på Bussila säteri utanför Åbo.

Utbildning 
Han började studera 1754 i Åbo, men flyttade 1761 till Uppsala och fortsatte studierna där. Efter något år anställdes han vid Justitierevisionsexpeditionen, blev 1765 auskultant vid Åbo hovrätt och 1767 amanuens vid Lagkommissionen.

Karriär 
Fredenheim var efter avslutad utbildning verksam som kopist vid Riksarkivet och Kanslikollegium.

År 1769 adlades han för sin far biskopens förtjänster och han  introducerades 1772 på namnet Fredenheim och nummer 1980. Han anställdes därefter vid Kanslirätten och Utrikesexpeditionen. Fredenheim blev 1780 ceremonimästare vid hovet och kansliråd 1792.

Fredenheim invaldes som ledamot 152 av Kungliga Musikaliska Akademien den 31 december 1794 och var dess preses 1798–1799. Den 30 juli 1795 blev han hedersledamot av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien, ledamot där 1793-1795 med nr 28. Fredenheim var cembalist och medlem av Utile Dulci.

År 1795 valdes han till överintendent för Kongl. Målar- och bildhuggareakademien (Konstakademien). Fredenheim har betydelse för nordisk historieforskning eftersom han anskaffade cirka 300 avskrifter av påvliga bullor rörande Sverige och Finland 1782.

Familj 
Han var gift med Christina Fredenheim, född Hebbe, som var dotter till skeppsredaren och godsägaren Simon Bernhard Hebbe och Maria Ulrika von Bippen. Äldste sonen Gustaf Carl Henrik Fredenheim var överstelöjtnant och morfar till statsminister Erik Gustaf Boström. Yngste sonen Berndt Henric Fredenheim var museiintendent.

Bibliografi i urval

Utmärkelser
Kommendör av Vasaorden med briljanter

Fredenheim var inte riddare av Serafimerorden, men väl kamrerare vid Kungl. Maj:ts Orden och fick då rätt att bära dess lilla ordensdräkt samt dess officianttecken.

Referenser

Övriga källor 
 Anrep, Gabriel, Svenska adelns Ättar-taflor

Vidare läsning

Externa länkar 
 "Fredenheims resa till Rom förändrade svenskt kulturliv"
 Gustav III:s antikmuseum
 Fredenheims resedagbok i Nationalmuseums arkiv
 

Födda 1748
Svenskt museifolk
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Avlidna 1803
Män
Svenska musiker under 1700-talet
Medlemmar av Utile Dulci
Personer från Åbo
Kommendörer av Vasaorden
Mottagare av Serafimerorden

Carl Fredrik
Svenskt adlade
Umeå, Skellefteå och Piteå valkrets

Umeå, Skellefteå och Piteå valkrets var i valen till andra kammaren 1896–1908 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen, som utgjordes av städerna Umeå stad, Skellefteå stad och Piteå stad men inte den omgivande landsbygden, avskaffades vid införandet av proportionellt valsystem i valet 1911. Umeå fördes då till Västerbottens läns södra valkrets, Skellefteå till Västerbottens läns norra valkrets och Piteå till Norrbottens läns södra valkrets.

Riksdagsmän
Jesper Crusebjörn, vilde (1897–1902)
Albin Ahlstrand, lib s (1903–1911)

Valresultat

1896

Valkretsen hade 7 382 invånare den 31 december 1895, varav 752 eller 10,2 % var valberättigade. 391 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 52,0 %.

1899

Valet hölls den 15 september 1899. Valkretsen hade 7 509 invånare den 31 december 1898, varav 791 eller 10,5 % var valberättigade. 421 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 53,2 %.

1902

Valet hölls den 1 september 1902. Valkretsen hade 8 119 invånare den 31 december 1901, varav 923 eller 11,4 % var valberättigade. 526 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 57,0 %.

1905

Valet hölls den 3 september 1905. Valkretsen hade 8 903 invånare den 31 december 1904, varav 984 eller 11,1 % var valberättigade. 641 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 65,1 %.

1908

Valet hölls den 6 september 1908. Valkretsen hade 9 611 invånare den 31 december 1907, varav 1 114 eller 11,6 % var valberättigade. 427 personer deltog i valet, ett valdeltagande på 38,3 %.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 326

Noter

Historiska valkretsar i Norrbottens län
Historiska valkretsar i Västerbottens län
Jørgen Christian Schythe

Jørgen Christian Schythe, född 6 februari 1814 i Köpenhamn, död 30 januari 1877 i Valparaíso, Chile, var en dansk geolog, även verksam som guvernör i Chile.

Schythe blev student 1830, polyteknisk kandidat 1834 och höll på uppdrag av Selskabet for naturlærens udbredelse offentliga naturvetenskapliga föreläsningar i de mindre städerna vintrarna 1835-39 och 1841-42. Sommaren 1836 höll han privata föreläsningar för prins Frederik (VII) och företog 1838, i enlighet med kunglig resolution, en resa till Disko och Waigattet på Nordgrönland för att där undersöka möjligheterna till en lönsam stenkolbrytning; om detta föreligger ett manuskript Indberetning til Rentekammeret. Åren 1839-40 företog han resor på Island tillsammans med Japetus Steenstrup, vilka resulterade i uppsatser publicerade i "Naturhistorisk tidsskrift" och besökte 1846 åter detta land för att på kunglig befallning studera Heklas utbrott (Hekla og dens sidste udbrud 2 september 1845, 1847). Samma år erhöll han kammarassessors titel. På uppdrag av Landhusholdningsselskabet företog han 1842 studieresor i Skanderborg amt och utgav 1843 en beskrivning över detta amt.

Hans verksamhet under de närmast följande åren var huvudsakligen av skönlitterär art: således var han 1843-44 redaktör för "Portefeuillen", i vilken han bland annat publicerade Blade af min dagbog på en rese i Nordgrønland i sommeren 1838. Åren 1845-49 utgav han under pseudonymen "Asmodi" eller "A*****" olika noveller och skisser, av vilka kan nämnas Ungdomsminder (1845; andra upplagan 1849) och Den politiske skomager, et genrebillede fra 1848 (1849). 

I maj 1850 lämnade han Danmark för alltid, reste till Chile, där han 1852 utnämndes till professor i fysik och naturvetenskap vid det litterära kollegiet i Concepción, men blev redan året därpå guvernör över territoriet Magallanes, för vilket han ansågs särskilt lämpad på grund av sina kunskaper om de arktiska områdena. Med ett kort avbrott innehade han denna befattning tills han 1865 tog avsked och bosatte sig i San Jago de Chile. År 1870 blev han föreståndare för den chilenska nationalbankens filial i Chillán. Av hälsoskäl lämnade han denna befattning 1874 och bosatte sig därefter i Valparaíso.

Källor

Danska geologer
Danska professorer
Personer i Chile under 1800-talet
Födda 1814
Avlidna 1877
Män
Anthony Fokker

Anthony Herman Gerard Fokker, född 6 april 1890 i Blitar, död 23 december 1939 i New York, var en nederländsk ingenjör.

Fokker anlade 1913 en flygplansfabrik i Schwerin i norra Tyskland och blev efter första världskrigets utbrott föreståndare för Flugzeug-Waffenfabrik i Reinickendorf nordväst om Berlin.

Under första världskriget 
Fokker tog fram omkring 40 olika typer av flygplan åt Tyskland under första världskriget. Han var den som organiserade produktionen. Det mesta nyskapandet gjordes av hans konstruktionsstab. Den mest slående av nyheterna var avbrytarmekanismen som tillät en flygare att skjuta med kulsprutan genom propellern. Fokker hade hjälp av att man erövrat en fransk Morane med en primitiv anordning av liknande slag (uppfunnen av Raymond Saulnier). När Fokkers förbättrade avbrytare monterades på en Fokker Eindecker (monoplan) uppåddes en tydlig överlägsenhet över de allierade jaktplanen, vilket ledde till "Fokkergisslet" 1915.

Mellankrigstiden 
År 1919 grundade Fokker i Amsterdam N.V. Koninklijke Nederlandse Vlietuigenfabriek Fokker, som snart kom att bygga upp dotterfabriker i ett flertal länder.

Noter 

Födda 1890
Flygplanskonstruktörer
Nederländska uppfinnare
Personer inom Nederländernas näringsliv under 1900-talet
Avlidna 1939
Män
Henrik Renqvist

Henrik Renqvist, född Heikki Kukkonen den 1 augusti 1789 i Ilomants, död 5 november 1866 i Sordavala, var en finländsk präst och väckelseledare.

År 1836 blev han kapellan i Sordavala och här uppstod en väckelse under hans karismatiska inflytande; en renqvistsk väckelse, renqvistiläisyys, uppstod när Karelens "bedjare" (rukoilevaiset) anslöt sig till västra Finlands och Savolax tidigare väckelserörelser. Renqvist betonade helgelse och vardagsbotgöring; fromhetsövningar som bön på knä ledde enligt honom till upplevelser av ett "hemligt liv" (salattu elämä). Han fördömde Paavo Ruotsalainens och Fredrik Gabriel Hedbergs läror.

Renqvist var betydande inom mission och verkade för nykterhet.

Bibiliografi 
 Viinan kauhistus (1835)

Externa länkar 
 

Födda 1789
Finländska präster
Personligheter inom lutherdomen
Avlidna 1866
Män
Personer från Ilomants
Thomas Gorne

Thomas Alrik Gunnar Gorne, född 2 september 1936 i Örebro, är en svensk operasångare (baryton). Han är son till Alrik Gorne.

Gorne utbildade sig vid Kungliga Musikhögskolans solosång- och operaklasser mellan 1959 och 1962. Han var engagerad som operasångare vid olika scener i Tyskland, Österrike och Schweiz.

Roller i urval
Greve Luna i Trubaduren (Giuseppe Verdi)
Titelrollen i Rigoletto (Giuseppe Verdi)
Francesco i I due Foscari (Giuseppe Verdi)
Malatesta i Don Pasquale (Gaetano Donizetti)
Greve Almaviva i Figaros bröllop (Wolfgang Amadeus Mozart)
Marcel i La Bohème (Giacomo Puccini)
Nick Shadow i The rakes Progress (Igor Stravinskij)
Greve Liebenau i Der Waffenschmied (Albert Lortzing)

Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska barytonsångare
Män
Födda 1936
Levande personer
Musiker från Örebro
Åkerriddarsporresläktet

Åkerriddarsporresläktet (Consolida) är ett växtsläkte i familjen ranunkelväxter med omkring 40 arter från Europa, Afrika och västra Asien. Några arter odlas som ettåriga trädgårdsväxter i Sverige och säljs även som snittblommor. Åkerriddarsporrar är giftiga .

Referenser

Externa länkar
Flora of China - Consolida

Ranunkelväxter
Riddarsporresläktet

{{Taxobox
| name = Riddarsporresläktet
| status = 
| image = Delphinium oxysepalum a5.jpg
| image_caption = Dvärgriddarsporre (D. oxysepalum)
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Växter
| regnum = Plantae
| divisio_sv = Fröväxter
| divisio = Spermatophyta
| subdivisio_sv = Gömfröväxter
| subdivisio = Angiospermae
| classis_sv = Trikolpater
| classis = Eudicotyledonae
| ordo_sv = Ranunkelordningen
| ordo = Ranunculales
| familia_sv = Ranunkelväxter
| familia = Ranunculaceae
| genus_sv = Riddarsporresläktet
| genus = Delphinium
| taxon = Delphinium
| taxon_authority = Linné, 1754
| subdivision_ranks = Arter (urval)
| subdivision = *Azurriddarsporre (D. tatsienense)
Bhutan-riddarsporre (D. muscosum)
Drakriddarsporrre (D. likiangense)
Dvärgriddarsporre (D. oxysepalum 	
Eldriddarsporre (D. nudicaule)
Fransk riddarsporre (D. verdunense 	
Giftriddarsporre (D. staphisagria)
Gul riddarsporre (D. semibarbatum)
Himmelsblå riddarsporre (D. caeruleum)
Indisk riddarsporre (D. cashmerianum)
Kardinalriddarsporre (D. cardinale)
Kaskadriddarsporre (D. glareosum)
Kaukasisk riddarsporre (D. caucasicum 	
Kinesisk riddarsporre (D. grandiflorum)
Molnriddarsporre (D. oreophilum)
Myskriddarsporre (D. brunonianum'
Praktriddarsporre (D. Belladonna-Gruppen)
Rosenriddarsporre (D. ×ruysii)
Sorgriddarsporre (D. triste)
Stor riddarsporre (D. elatum)
Trädgårdsriddarsporre (D. Elatum-Gruppen)
Vårriddarsporre (D. tricorne)
| synonyms = *Chienia W. T. Wang.
}}

Riddarsporresläktet (Delphinium'') är ett växtsläkte i familjen ranunkelväxter med omkring 300 arter från Europa, Afrika, Asien och Nordamerika. Några arter odlas som trädgårdsväxter i Sverige. Arterna är giftiga .

Referenser

Externa länkar 

Flora of China - Delphinium
Flora of North America - Delphinium

Ranunkelväxter
Adhemar av Le Puy

Adhemar av Le Puy, död 1 augusti, 1098, var en fransk biskop och en av ledarna av det första korståget. Han skall ha myntat uttrycket Gud vill det.

Adhemar  föddes runt 1045 och utsågs till biskop av Le Puy 1080. Han var närvarande vid kyrkomötet i Clermont 1095 när påve Urban II kallade på korståg mot Jerusalem, Adhemar uppvisade stor iver för idén och utsågs till ledare för korståget. Adhemar ledde män i strid under ett antal slag under korståget men avled av en okänd sjukdom den 1 augusti 1098. 

Korsfarare
Män
Födda 1000-talet
Avlidna 1098
Vintergäckssläktet

Vintergäckssläktet (Eranthis) är ett växtsläkte i familjen ranunkelväxter med omkring 8 arter från Europa och Asien. En art, vintergäck (E. hyemalis), är en vanlig trädgårdsväxt i Sverige.

Externa länkar
Flora of China - Eranthis

Ranunkelväxter
Ernests Gulbis

Ernests Gulbis, född 30 augusti 1988 i Riga, Sovjetunionen, är en professionell tennisspelare från Lettland.

Karriär 
Ernests Gulbis blev professionell tennisspelare 2004 och började spela regelbundet på ATP-touren 2007. Gulbis genombrott kom i Franska Öppna 2008, där han tog sig till kvartsfinal och blev stoppad av Novak Đoković.
Gulbis nådde semifinal i Franska Öppna. 2014 där han åter föll mot Novak Đoković. Hans bästa resultat i Wimbledon är fjärde omgången 2018. Totalt har han vunnit sex singeltitlar på ATP-touren. 

Lettiska tennisspelare
Idrottare från Riga
Födda 1988
Levande personer
Män
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Lettland
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2008
Walther Hewel

Walther Hewel, född 25 mars 1904 i Köln, död 2 maj 1945 i Berlin, var en tysk diplomat och SS-Brigadeführer. Från 1938 var han chef för utrikesminister Joachim von Ribbentrops personliga stab. År 1943 utsågs Hewel till statssekreterare vid Nazitysklands utrikesministerium, Auswärtiges Amt.

Biografi 
Som fanbärare i Stoßtrupp Adolf Hitler deltog Hewel i Adolf Hitlers ölkällarkupp i München i november 1923. Hewel dömdes till ett år och tre månaders fängelse för medhjälp till högförräderi och satt internerad på Landsbergs fästning tillsammans med bland andra Hitler. I fängelset var Hewel Hitlers personlige betjänt. Han benådades och frisläpptes den 30 december 1924.

Efter frigivningen verkade Hewel som affärsman, först i Tyskland och senare i England. I slutet av 1920-talet företog Hewel resor i Asien och bedrev affärsverksamhet i bland annat Nederländska Ostindien. I mitten av 1930-talet blev han vid Auswärtiges Amt sakkunnig rörande Östasien.

Från 1944 var Hewel knuten till Hitlers innersta krets och befann sig i Führerbunkern i andra världskrigets slutskede. På eftermiddagen den 30 april 1945 begick Hitler och hans nyblivna hustru Eva Braun självmord. På kvällen dagen därpå lät Joseph och Magda Goebbels förgifta sina sex barn och begick därefter självmord. De kvarvarande personerna i bunkern gjorde då utbrytningsförsök gruppvis. I den första gruppen, som lämnade bunkern omkring klockan 22.00 den 1 maj, ingick bland andra Hewel, Wilhelm Mohnke, Otto Günsche och Hitlers tre sekreterare, däribland Traudl Junge. De försökte nå de tyska linjerna i västra Berlin, men tvingades väja för rysk artillerield och sökte sig till ett skyddsrum på Schönhauser Allee. Vid beskedet att de tyska trupperna i Berlin hade kapitulerat sköt sig Hewel med sin pistol.

Utmärkelser 
Walther Hewels utmärkelser

 NSDAP:s partitecken i guld
 Blodsorden nummer 90
 Ärmelband Stosstrupp Adolf Hitler
 Såradmärket för den 20 juli 1944 i svart
 SS-Ehrenring (Totenkopfring)
 SS Hederssvärd

Populärkultur 
I filmen Undergången från 2004 porträtteras Walther Hewel av Alexander Held.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Födda 1904
Avlidna 1945
Män
Personer från Köln
Tyska diplomater
Personer i Nazityskland
SS-officerare som begått självmord
Nazister
SS-Brigadeführer
Mottagare av Blodsorden
Deltagare i slaget om Berlin
Juho Malkamäki

Juho Malkamäki, född 23 maj 1844 i Ylistaro, död 13 januari 1928 i Ylistaro, var en finsk väckelseledare och jordbrukare. 

Malkamäki blev redan vid 19 års ålder husbonde på släktgården. Malkamäki innehade några offentliga uppdrag, som exempelvis i lantdagen 1888 som ledamot av bondeståndet och representerade 1909-1911 finska partiet samt var även kyrkoförsamlingens medlem. Han var tillsammans med Wilhelmi Malmivaara och Magnus Rosendal på 1880-talet en av den förnyade väckelsens ledare. 

Malkamäki var ingen medryckande talare, men övertygade genom värmen och djupet i sin personlighet. Han verkade främst för nykterhet och folkupplysning.

Externa länkar 
 Väckelsens ankomst till Lappo (på finska)

Födda 1844
Avlidna 1928
Bondeståndets lantdagsledamöter
Ledamöter av Finlands lantdag för Finska partiet
Personligheter inom lutherdomen
Män
Personer från Seinäjoki
Fru Sigrid

Fru Sigrid ska enligt källorna vara den person som donerade Varnhem till munkar från Cisterciensorden. I donationen ingick förutom storgården med dess mark och skog, även en gårdskyrka.

Fru Sigrid tros ha varit släkt med den dåvarande drottningen, Kristina Björnsdotter, gift med kung Erik den helige. Detta eftersom drottning Kristina gjorde anspråk på Varnhem som sitt arv, sedan Fru Sigrid dött. Kristina ska ha trakasserat munkarna så i den milda grad att munkarna valde att flytta till Danmark och där skapa Vitskøl kloster.

Eftersom Kristina var dotterdotter till kung Inge den äldre, tros även Sigrid tillhöra den Stenkilska ätten.

Vem Fru Sigrid var är det ingen som riktigt vet. Man tror att Fru Sigrid var änka, eftersom hon annars inte haft makt att skänka bort ett sådant stort gods i sitt eget namn. Det finns också en teori om att Fru Sigrid varit gift med en riddare, eftersom man endast då fick bära titeln Fru.

Sedan 2005 pågår utgrävningar av Fru Sigrids gårdskyrka i Varnhem. Ovanför utgrävningarna finns sedan 2017 en överbyggnad, döpt till Kata gård efter kvinnan som sannolikt styrde gården på 1000-talet.

Fiktion 
 I Jan Guillous roman-trilogi om Arn Magnusson är Fru Sigrid mor till Arn Magnusson. Hon spelas i filmen Arn - Tempelriddaren av Mirja Turestedt.

Referenser

Externa länkar 
Varnhem
Västergötlands museum

Personer i Sverige under 1100-talet
Stenkilska ätten
Födda okänt år
Avlidna 1100-talet
Kvinnor
Godsägare under 1100-talet
Magnus Rosendal

Magnus Rosendal, eller Mauno, född 8 september 1848 i Tavastkyro, död 21 oktober 1917 i Uleåborg, var en finländsk pedagog, väckelseledare och politiker.

Rosendal verkade i Uleåborg som det finskspråkiga lyceets rektor 1890-1902 och 1907-11 samt ledare för Uleåborgs finskspråkiga samskola. I mitten av 1880-talet anslöt sig Rosendal till väckelsen, och verkade vid sidan av Wilhelmi Malmivaara som ledargestalt för väckelsetrogna fram till sin död. Under förtrycksperioderna i Finland stod han för passivt motstånd och var en av dess ledare. Därför återfanns han i exil 1903-05. Åren 1905 och 1906 satt han i lantdagen samt var ledamot av enkammarlantdagen för Ungfinska partiet 1908-09.

Källor

Externa länkar 
 Riksdagens matrikel

Borgarståndets lantdagsledamöter
Ledamöter av Finlands lantdag för Ungfinska partiet
Personligheter inom lutherdomen
Finländska skolledare
Personer från Tavastkyro
Födda 1848
Avlidna 1917
Män
Gravsatta på Uleåborgs begravningsplats
Woldemar Hägglund

Johan Woldemar Hägglund, född 10 augusti 1893 i Viborg, död 12 februari 1963, var en finländsk generalmajor.

Biografi
Hägglund gick i skola i Viborg och studerade anläggningsteknik i fyra terminer vid Tekniska högskolan. Han anslöt sig till jägarrörelsen 1915 och var en av de unga män som åkte till Tyskland för militär utbildning för att senare delta i finska inbördeskriget 1918 för Finlands frigörelse från det ryska riket.

Under 1920- och 1930-talen var han anställd i finska armén och tillbringade också några år i Sverige för militär utbildning. 

Han var kommendör för 2. divisionen åren 1934 och 1939. Under vinterkriget ledde han IV. Armékåren och i fortsättningskriget VII. Armékåren. 1943–44 var han inspekterande general.

Källor

Födda 1893
Finländska militärer
Personer i finska inbördeskriget
Avlidna 1963
Män
Personer från Viborg, Finland
Finlandssvenska idrottare
Kleen

Kleen är ett efternamn som förekommer i Tyskland och i Sverige. En svensk släkt med detta namn, som antagits ha tyskt ursprung, är känd i Skåne sedan slutet av 1600-talet. En medlem av släkten, generallöjtnanten Johan Kleen, adlades 1858 med namnet af Kleen. Namnet, som finns i flera varianter, har upprepade gånger ärvts eller tagits från morssidan.

I april 2016 uppges följande antal personer bosatta i Sverige med namnvarianterna
 Kleen 61
 af Kleen 71
 Kléen 16
 Kleén 6
Tillsammans blir detta 154 personer. Antalet personer i Tyskland med efternamnet Kleen beräknas till 2008.

Personer med efternamnet Kleen eller med varianter av detta namn

 Anna Beata af Kleen (1813–1894), född Ehrenborg miniatyrmålare 
 Björn af Kleen (född 1980), journalist och författare
 Caroline Kléen (1815–1872), flickskoleföreståndare
 Else Kleen (1882–1968), journalist, samhällsdebattör, författare
 Emil Kleen (1847–1923), läkare och skriftställare
 Emil Kléen (1868–1898), journalist, författare och poet
 Erland Kleen (1911–2004), diplomat
 Johan af Kleen (1800–1884), officer, stamfar till den adlade grenen
 Lars Kleen (född 1941), konstnär
 Nils Kleen (1872–1965), agronom och jordbrukare
 Nils af Kleen (1894-1982), direktör
 Petter Kleen (1721-1777), guld- och silversmed
 Richard Kleen (1841–1923), diplomat, folkrättslig författare och donator 
 Tyra Kleen (1874–1951), konstnär och författare
 Willy Kleen (1884–1966), generalstabsofficer, skriftställare

Referenser

Noter

Svenska efternamn