kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Evinrude

Evinrude Motors grundades 1910 i Milwaukee i Wisconsin av norskfödde Ole Evinrude. Varumärket ingick i OMC, Outboard Motor Corporation från 1929. Varumärket ägs idag av Bombardier Recreational Products.

Historik
Den första utombordaren tillverkades år 1909 och var handgjord. Den hade inbyggd tank och en skild slang för kylarvatten på utsidan av riggen istället för ett rör på insidan som det är på dagens utombordare samt ett roder. Det var en encylindrig, 1,5 hk (1,1 kW) modell. Motorn började serietillverkas med maskiner och säljas till privatpersoner något år senare.

År 1921 bildade Ole Evinrude med sin hustru Bessie Elto Outboard Motor Company, där Elto står för Evinrude's Light Twin Outboard. Denna nya utombordsmotor var också mycket framgångsrik, och 1929 slogs Eltobolaget samman med den ursprungliga Evinrudebolaget.

Bessie Evinrude, som 1928 hade avgått av hälsoskäl, avled 1933 i Milwaukee, 48 år gammal. Ole Evinrude dog året därpå i Milwaukee, 57 år gammal. Företaget övertogs av deras son, Ralph. År 1936 slog Evinrudebolaget samman med Johnson Motor Company och bildade Outboard Marine Corporation (OMC). Under andra världskriget tillverkade bolaget motorer för olika typer av militära marina fartyg.

2001 återuppstod varunamnet Evinrude inom Bombardier Recreational Products. 2020 meddelade Bombardier Recreational Products att man skulle lägga ned tillverkningen av Evinrude utombordsmotorer.

Evinrude idag
Idag tillverkar Evinrude motorer från 3,5 hk till 300 hk. Evinrude tillverkar fyrtaktsmotorer upp till 15 hk, men därefter är det bara tvåtaktsmotorer upp till 300 hk.

Källor
http://www.boatingmag.com/boats/moving-tribute 
https://web.archive.org/web/20131111184037/http://my.boatus.com/consumer/OMCBankruptcy.asp
http://www.evinrude.com/en-us/ 
http://www.boattest.com/engine-review/Evinrude/22500090_E-TEC-G2-250-H-O-_2014

Noter

Båtmotortillverkare
Amerikanska tillverkningsföretag
Företag bildade 1910
NGC 6819

NGC 6819 är en öppen stjärnhop i stjärnbilden Svanen, belägen 7 200 ljusår från Jorden. Den upptäcktes av Caroline Herschel den 12 maj 1784.

Referenser

Externa länkar
SEDS - NGC 6819

6819
Öppna stjärnhopar
Stjärnbilden Svanen
Astronomiska upptäckter 1784
Astronomiska upptäckter av Caroline Herschel
Lazaristorden

Lazaristorden är en fransk romersk-katolsk prästorden grundad på 1625 av S:t Vincent de Paul. Dess officiella namn är på latin Congregatio missionis, missionskongregationen, förkortat CM. Dess medlemmar benämns vanligtvis lazarister.

Lazaristorden instiftades som en kongregation av "missionspräster", och hade som moderhus spetälskesjukhuset S:T Lazare i Paris. Ordensreglerna stadfästes 1633, och medlemmarna har verkat inom sjukvården som missionärer, pedagoger med mera, och verkat inom nästan alla världsdelar.

Källor 

Romersk-katolska ordnar och kongregationer
Burgers' Zoo

Burgers' Zoo i Arnhem är ett av Nederländernas största zoo, och täcker ungefär 45 hektar. Djurparken, som ligger i staden Arnhem, är en vidareutveckling av Johan Burgers fågelpark i staden 's Heerenberg. Den grundades 1913. År 1923 flyttades parken till Arnhem, där Burgers utvecklade en djurpark enligt moderna idéer av Carl Hagenbeck.  

1968 öppnades Burgers Safari, en park med en savann med afrikanska djur, samt en skog med lejon, som man kunde åka igenom med sin egen bil. Numera är det bilförbud, och man går istället på upphöjda gångvägar. 

Då man 1971 öppnade den s.k. schimpansön var det första gången att någon hade en schimpansgrupp av naturlig sammansättning, som omfattade flera vuxna hanar och honor, i fångenskap. Denna grupp kom att betyda mycket för forskningen. Bland annat den kände primatologen Frans de Waal forskade på den gruppen. Grundarens dotterson Antoon van Hooff började på 1980-talet utveckla en idé där man försökte skapa stora hallar och områden med olika ekosystem, där många arter lever tillsammans. Dessa miljöer är öken, djungel (kallad bush), ocean, rimba, safari och mangroveträsk.

Djungel (Burgers Bush) 
Denna del öppnades 1988 och var den första övertäckta "djungeln" i världen.

Rimba  
Rimba betyder skog på malajiska, och på det två hektar stora området har man försökt att efterlikna en malaysisk skog. Denna del av djurparken anlades 2008 och är därför fortfarande under uppbyggnad. Denna del är inte under tak och en del av djuren tas därför in under vintern. Exempel på djur som man kan se är sumatratiger, malajbjörn, siamang och binturong.

Djurpark 
Sedan 1971 har Burgers' Zoo en flock av schimpanser bestående av ungefär 20 individer.

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Djurparker i Nederländerna
Arnhem
Rallarsväng

Rallarsväng är ett studioalbum av det svenska dansbandet Lasse Stefanz, släppt 28 maj 2008. Albumet toppade singellistorna i såväl Sverige som Norge.

För albumet fick bandet även en Grammis i kategorin "Årets schlager-dansband". 

Den 12 juli 2009 tilldelades albumet dansbandspriset Guldklaven för "Årets album" under Svenska dansbandsveckan i Malung.

Låtlista 
Till Österlen
Hemmahamn
En runda i baren (duett med Plura Jonsson)
Innan allt är för sent
Hållplats 31
He'll Have to go
Kalla det drömmar om du vill
När skuggorna faller
Angel Lee
Hem igen
Slöseri med kärlek
Ensam weekend
Mot lugnare vatten
Jag lever för livet
En runda i baren (danskspråkig duett med Flemming "Bamse" Jørgensen)

Listplaceringar

Listföljd

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Album av Lasse Stefanz
Album utgivna på Warner Music Sweden
Guldklavenvinnare
Musikalbum 2008
Christina Lindbergs orkester

Christina Lindbergs orkester var ett dansband i Helsingborg i Sverige , med Christina Lindberg som sångerska. Bandet startades 1990  och upplöstes 1995 och ur det bildades bland annat Stensons . Bandet hade flera hitlåtar på Svensktoppen och turnerade på flera platser i Norden samt medverkade i radio och TV .

Medlemmar 
 Christina Lindberg - sång
 Calle Stenson - gitarr, saxofon
 Tommy Kjellqvist - gitarr, sång
 Roger Olsson  - keyboards, dragspel, sång
 Pär Hogland - bas
 Niclas Lindström - trummor

Diskografi

Album 
Vid flodens strand - 1991
Gyllene år - 1992
Vind och vågor - 1993
På begäran - 1995
Dig ska jag älska - 1995

Singlar 
En dag i veckan (One Night a Week Lovers) - 1990
Om du vet/Du får tro vad du vill (Don't Tell Me what to Do) - 1991
Om du vet/Du får tro vad du vill (Don't Tell Me what to Do)/Skogvaktarens Lisa - 1991
Gyllene år/I skymningen (Banks of the Ohio)/Sommarkänslor - 1992
Vind och vågor/Ta och ändra dej (You Gotta Get Serious)/En sorgsen sång (A Sad, Sad Song) - 1993
Sången till livet/Lika blå som då (Sweet Sixteen) - 1994

Melodier på Svensktoppen 
Vid flodens strand - 1991
Cheerio - 1992
Gyllene år - 1992
Billie Joe - 1993
Vind och vågor - 1993
Ett litet hus intill vägen - 1993
Under eken - 1994
Sången till livet - 1994

Källor

Fotnoter

Musik i Helsingborg
Musikgrupper bildade 1990
Musikgrupper upplösta 1995
Upplösta svenska dansband
Kompoundångmaskin

En kompoundångmaskin är en variant av en ångmaskin, i vilken ångan utvidgas i två eller flera faser. I strikt mening står begreppet kompound endast för tvåfas- eller dubbelexpansion, men begreppet används vanligen också för ångmaskiner med expansion i tre eller fyra faser.

I en kompoundångmaskin expanderar ångan först i en eller två cylindrar med högt tryck (högtryckscylindrar), varefter ångan med lägre temperatur och tryck leds till en eller flera cylindrar med större volym (lågtryckscylindrar). Cylindrarna arbetar således i serie, till skillnad från det normala sättet i en enkelfas- eller enkelexpansionsmaskin, där en ångstråles hela expansion sker i en enda cylinder. Fördelen är en bättre bränsleekonomi.

Försök började med kompoundmaskiner för lokomotiv på 1870-talet. Den schweiziska ingenjören Anatole Mallet var en pionjär, som satte in ett tvåcylinders kompoundmaskinlok på sträckan Biarritz-Bayonne 1876. 

För att få balans i kolvarnas kraft på vevaxeln måste volymförhållandet mellan cylindrarna med olika ångtryck bestämmas noggrant. Detta kan göras genom att öka cylinderdiametern eller genom att förlänga slaglängden. Det är ovanligt att kompoundmaskiner med fler än två faser har använts för lokomotiv, medan trippelexpansionsmaskiner var mycket vanliga i ångbåtar kring sekelskiftet mellan 1800- och 1900-talen. I dessa finns en serie cylindrar med steg för steg ökad cylindervolym.

Olika utföranden
Kompoundmaskiner kom under årens lopp att konstrueras i en mängd olika utföranden:

Två cylindrar:
Två cylindrar med alternerande högt och lågt tryck.
En cylinder med högt tryck, en med lågt.

Tre cylindrar:
Två cylindrar med högt tryck, en med lågt.
En cylinder med högt tryck, två med lågt.
En cylinder med högt tryck, en med mellantryck, en med lågt tryck (s.k. trippelexpansionsmaskin).

Fyra cylindrar: 
En cylinder med högt tryck, en med mellantryck, två med lågt tryck.
Två cylindrar med högt tryck, två med lågt tryck.

Sex cylindrar:
Två cylindrar med högt tryck, fyra med lågt tryck.

Se även
Ångmaskin
F-lok (ånga)

Källor

Ångmaskiner
Madrids konservatorium

Madrids konservatorium (på spanska Real Conservatorio Superior de Música de Madrid) är en musikskola i Madrid, Spanien.

Madrids kungliga musikkonservatorium grundades den 15 juli 1830, genom en kunglig förordning, och var ursprungligen placerad på Plaza de los Mostenses, Madrid. 1852 flyttades det till den Kungl Teatern, där det förblev fram till att byggnaden dömdes ut genom en kungl orden och undervisningen stoppades 1925. Under de följande sextiofem åren, hade skolan hade inget fast hem, utan var verksam på en mängd olika platser. Sedan 1990 har konservatoriet officiellt haft sitt residens i en byggnad från 1700-talet.

Kända elever i skolan är Tomás Breton, Manuel de Falla, Pablo Casals, Maria Galvany, Joaquín Turina, Amadeo Roldán, Ataúlfo Argenta, Luis de Pablo, Cristóbal Halffter, Teresa Berganza, Anton García Abril, Joaquín Achúcarro, Pedro Albéniz, Emilio Arrieta, Ruperto Chapí, Jesús de Monasterio, Celedonio Romero och Baltasar Saldoni.

Källa och fotnoter

Se även
 Drottning Sofias högre skola för musik

Externa länkar
 Madrid Conservatory website 

Kultur i Spanien
Utbildning i Spanien
Musikutbildning i Spanien
Nick Borgens orkester

Nick Borgens orkester var ett dansband i Göteborg , med Nick Borgen som sångare. Bandet bildades 1990 och upplöstes 2003. Bandet hade flera hitlåtar på Svensktoppen.

Diskografi

Album
Nick Borgens orkester - 1991
We Are All the Winners - 1993
Europa - 1994
 Maria - 1995
Du e' vår allra bästa vän - 1996
Hem igen - 1998
Sista dansen - 2003

Singlar
När sommaren har gått/We Can Rock the Night Away/Vi - 1991
O stora stund/Stilla natt/THis Boy - 1994
Ingen annan e' som du - 1994
Vill du följa med mig - 1999

Melodier på Svensktoppen
We Are All the Winners - 1993
Du e' det finaste jag vet - 1993-1994
Små minnen av dig - 1994
Ingen annan e' som du - 1994
Hur underbar du e' - 1997-1998
Vill du följa med mig - 1999

Missade Svensktoppens lista
Ester Ophelia - 1996

Referenser

Fotnoter 

Musikgrupper bildade 1990
Musikgrupper upplösta 2003
Upplösta svenska dansband
CCO

CCO är en engelsk akronym med flera uttydningar där de två vanligaste är:
Chief Communications Officer, dvs. informationschef, en person i chefsposition i ett företag som ansvarar för informations- och kommunikationsfrågor, PR, med mera.
Chief Commercial Officer, närmast liktydigt med försäljningschef, en person i chefsposition i ett företag som ansvarar för försäljnings- och marknadsaktiviteter respektive -organisation.

Se även
C*O

Verksamhetsstyrning
Titlar i näringsliv
Bernhard Lichtenberg

Bernhard Lichtenberg, född 3 december 1875 i Ohlau, Schlesien, Preussen, död 5 november 1943 under färden till koncentrationslägret Dachau, var en tysk romersk-katolsk präst och martyr. Han vördas som salig i Romersk-katolska kyrkan, med minnesdag den 5 november.

Biografi 
Bernhard Lichtenberg föddes som andre son av fyra till en handlare i det huvudsakligen protestantiska Ohlau under den tid då Kulturkampf som mest präglade det politiska livet i Tyskland.

Han prästvigdes den 21 juni 1899 i katedralen i Breslau av kardinal Georg von Kopp, och verkade i den egenskapen i Berlins församlingar från och med år 1900. Han deltog i att grunda ett katolskt gymnasium i Berlin som  jesuiterna fick driva. Han var under sju år (1913–1920) det katolska Centrumpartiets representant i Charlottenburgs stadsparlament. Såsom medlem av Friedensbund Deutscher Katholiken och ordförande för Arbeitsgemeinschaft der Konfessionen für den Frieden protesterade han emot nazisternas maktövertagande 1933. 1935 protesterade han mot grymheterna i de koncentrationsläger som hade upprättats. Han utsågs till domprost av Berlin 1938, varmed han hade sin tjänst förlagd i Berlins katolska katedral Sankta Hedwig. 

Efter kristallnatten i november 1938 började han offentligt be förböner för judarna under sina mässor samt opponera sig emot eutanasiprogrammet, varför han 1942 dömdes av naziregimen för att "av sentimentalitet" och "okristligt" ha hjälpt judar, och straffet fastslogs till två års fängelse. Under straffets verkställande beslutades att han skulle placeras i Dachau. Under fångtransporten dit avled Lichtenberg, en död som Katolska kyrkan betecknar som martyrdöden. Johannes Paulus II saligförklarade Bernhard Lichtenberg den 23 juni 1996 i Berlin.

Källor 
 Patron Saints Index, sidan läst 4 november 2008
 Ökumenisches Heiligenlexikon, sidan läst 4 november 2008
 Biografi vid Unabhängiges katholisches Nachrichtenportal, sidan läst 4 november 2008

Litteratur 
 Ludger Stühlmeyer: Gerechter unter den Völkern. Vesper zu Ehren des seligen Bernhard Lichtenberg. Mit einer Biografie und Zitaten. Geleitwort von Nuntius Eterovic. Verlag Sankt Michaelsbund, München 2017, .
 Barbara Stühlmeyer, Ludger Stühlmeyer: Bernhard Lichtenberg. Ich werde meinem Gewissen folgen. Topos plus Verlagsgemeinschaft, Kevelaer 2013, .
 Gotthard Klein: Seliger Bernhard Lichtenberg. Regensburg 1997.
 Erich Kock: Er widerstand. Bernhard Lichtenberg. Dompropst bei St. Hedwig. Berlin 1996.
 Otto Ogiermann SJ: Bis zum letzten Atemzug. Das Leben und Aufbegehren des Priesters Bernhard Lichtenberg. Leipzig 1985.

Externa länkar 

Födda 1875
Avlidna 1943
Tyska romersk-katolska präster
Saligförklarade personer
Personer i Tyskland under andra världskriget
Rättfärdig bland folken
Katolska martyrer
Män
Personer från Ohlau
Personer saligförklarade av påve Johannes Paulus II
Villa Gadelius, Lidingö

Villa Gadelius är en privatvilla vid Elfviksvägen 36 i kommundelen Rudboda i Lidingö kommun. Villan ritades 1961 av arkitekt Ralph Erskine för affärsmannen Taro Gadelius.

Beskrivning

Villan ligger högst upp på en brant södersluttning ner mot Kyrkvikens vatten. Erskine tillämpade här sin ”organiska” arkitekturstil med många rundningar, höjdskillnader och sidoförskjutningar i fasad och byggnad. Även Erskins förståelse för det hårda nordiska klimatet har lämnat sina spår vid gestaltning av denna byggnad. Husets plan liknar en tratt, smal mot norr och bred mot söder. Mot norr är fasaderna låga för att minimera påverkan av vind och kyla, mot söder och solen öppnar sig huset med stora fönster i tre våningar. Iögonfallande är en typisk Erskinsk detalj, två runda skorstenar som för tanken till ett fartygs skorstenar. 

Huset är konstruerat helt i betong med invändig isolering. Balkonger och skärmtak är något separerade från husets byggnadskropp, vattenavrinningen från skärmtaken sker via kraftiga vattenkastare, även dessa i betong. Taket är täckt med gräs. Fasaderna var ursprungligen omålade, idag är betongen vit avfärgat och detaljer som räcken, skärmtak, skorstenstoppen, stödmurar och fönstersnickerier håller en mörk antracitgrå nyans.

Byggherren Taro Gadelius var född och delvis uppvuxen i Japan. Han hade genom handelshuset Gadelius Holding Ltd. goda kontakter i Japan och huset skulle fungera både som hem men även kunna användas för representation, vardagsrummets yta kunde utökas med hjälp av skjutväggar mot två angränsande rum. 

Tidskriften Betongs ”Sveriges sju underverk i betong” rankar Villa Gadelius under övriga kandidater tillsammans med bland annat Årstabron, Berwaldhallen och Dunkers kulturhus.

Historiska bilder
Den 4 augusti 1961 besökte arkitekturfotografen Sune Sundahl nybyggda Villa Gadelius och dokumenterade byggnaden:

Nutida bilder

Se även
 Villa Molin, ännu en av Erskines villor på Lidingö som trädgårdsarkitekten Ulla Molin lät rita 1947.
 Villa Gadelius, Saltsjöbaden i Saltsjöbaden, ritad av arkitekt Gustaf Wickman 1896 och köpt av familjen Knut Gadelius 1928.

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar

Ralph Erskine
Gadelius
Byggnader och anläggningar i Lidingö kommun
Sherman Minton

Sherman Minton, född 20 oktober 1890 i Georgetown, Indiana, död 9 april 1965 i New Albany, Indiana, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han var ledamot av USA:s senat 1935-1941 och domare vid USA:s högsta domstol 1949-1956.

Minton avlade 1915 juristexamen vid Indiana University. Han studerade sedan vidare vid Yale University. Han deltog i första världskriget och befordrades till kapten. Han flyttade 1925 till Miami men återvände tre år senare till Indiana.

Minton besegrade sittande senatorn Arthur Raymond Robinson i senatsvalet 1934. Han var demokratisk whip i senaten 1939-1941. Under sin tid i senaten blev han god vän med Harry S. Truman. Minton kandiderade 1940 till omval men förlorade mot republikanen Raymond E. Willis. Efter valförlusten blev han utnämnd till en federal appellationsdomstol.

USA:s president Truman utnämnde Minton 1949 till högsta domstolen efter att Wiley Blount Rutledge hade avlidit i ämbetet. Minton avgick 1956 på grund av dålig hälsa och efterträddes av William J. Brennan.

Mintons grav finns på Holy Trinity Cemetery i New Albany, Indiana.

Källor

Externa länkar 
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Domare vid USA:s högsta domstol
Alumner från Yale Law School
Alumner från Paris universitet
Personer från Floyd County, Indiana
Födda 1890
Avlidna 1965
Män
Avenbokar

Avenbokar (Carpinus) är ett släkte träd och buskar med cirka 25 arter i familjen björkväxter. Släktet beskrevs vetenskapligt 1754 av Philip Miller och förekommer i den tempererade delen på norra halvklotet och vidare söderut till Indien och Iran. I Sverige förekommer avenbok (Carpinus betulus) naturligt.

Dottertaxa till Avenbokar, i alfabetisk ordning 

 Avenbok (Carpinus betulus)
 Carpinus caroliniana
 Carpinus chuniana
 Carpinus cordata  
 Carpinus dayongiana
 Carpinus eximia
 Carpinus faginea
 Carpinus fangiana
 Carpinus fargesiana
 Carpinus hebestroma
 Carpinus henryana
 Japansk avenbok (Carpinus japonica)
 Carpinus kawakamii
 Carpinus kweichowensis
 Carpinus laxiflora
 Carpinus lipoensis
 Carpinus londoniana
 Carpinus luochengensis
 Carpinus mengshanensis
 Carpinus mianningensis
 Carpinus microphylla
 Carpinus mollicoma
 Carpinus monbeigiana
 Carpinus omeiensis
 Orientalisk avenbok (Carpinus orientalis)
 Carpinus paohsingensis
 Carpinus polyneura
 Carpinus pubescens
 Carpinus purpurinervis
 Carpinus putoensis
 Carpinus rankanensis
 Carpinus rupestris
 Carpinus schuschaensis
 Carpinus shensiensis
 Carpinus shimenensis
 Carpinus tientaiensis
 Carpinus tropicalis
 Carpinus tsaiana
 Carpinus tschonoskii
 Carpinus turczaninowii 
 Carpinus viminea

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 
Flora of North America - Carpinus
Svensk Kulturväxtdatabas

 
Av Växtindex
Björkväxter
Kommunalval i Finland

Kommunalval i Finland, det vill säga val till kommunfullmäktige, hålls vart fjärde år, med eventuella fyllnadsval för enskilda kommuner däremellan. Alla som fyllt 18 år har rösträtt i sin hemkommun, för personer som inte är medborgare i ett nordiskt land eller i EU krävs dessutom att personen haft hemort i Finland i drygt två år innan valet.

Valbar är den som är röstberättigad och inte är omyndig, med vissa begränsningar. Till kommunfullmäktige kan inte väljas personer i ledande ställning anställda hos kommunen eller relaterade sammanslutningar, inte heller statstjänstemän med tillsynsuppgifter vad gäller kommunen.

Se även
 Val i Finland
 Kommunalval på Åland

Externa länkar

Kommunalval i Finland
Vance Hartke

Rupert Vance Hartke, född 31 maj 1919 i Pike County, Indiana, död 27 juli 2003 i Falls Church, Virginia, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Indiana i USA:s senat 1959-1977.

Hartke utexaminerades 1940 från Evansville College. Han deltog i andra världskriget i USA:s flotta och befordrades till löjtnant. Han avlade 1948 juristexamen vid Indiana University. Han var borgmästare i Evansville 1956-1958.

Senator William E. Jenner bestämde sig för att inte kandidera till omval i kongressvalet 1958. Hartke vann valet och tillträdde som senator för Indiana 3 januari 1959. Han omvaldes 1964 och 1970. Hartke kandiderade utan framgång i demokraternas primärval inför presidentvalet i USA 1972. Han var känd som motståndare till Vietnamkriget. Hartke kandiderade 1976 till omval men förlorade mot republikanen Richard Lugar.

Hartke var lutheran. Hans grav finns på Arlingtonkyrkogården.

Externa länkar
Rupert Vance Hartke på Arlingtoncemetery.net
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Indiana
Amerikanska presidentkandidater
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Pike County, Indiana
Födda 1919
Avlidna 2003
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Personer som tjänstgjort i USA:s kustbevakning
Renault Sport Spider

Renault Sport Spider är en roadster som producerades av den franska biltillverkaren Renault Sport  (ett dotterbolag till Renault) mellan 1996 och 1999.

I början av 1995 presenterade Renault Sport sin Spider på bilsalongen i Genève. Produktionen startade i december 1995 vid Alpine-fabriken i franska Dieppe.

Renault Sport Spider utvecklades av ”Nogaro Technologies” under överinseende av Claude Fior. Claude Fior är mer känd från hans medverkan i utvecklingen av Renaults Formel-bilar. Den tekniska plattformen kom till största delen från Renault Mégane 2.0 16V. Ramen utvecklades helt i aluminium av Fior och karossen var tillverkad i kompositmaterial, mestadels glasfiber. Vindavvisaren som användes istället för vindruta på de första bilarna patenterades av Claude Fior. Senare under 1996 kom en mer praktisk version med vindruta. Luftkudde introducerades också på förarsidan. Från början producerades Spidern i tre färgkombinationer: gul (535), blå (250) och röd (273), alla med ett grått parti som sett från sidan följde drivlinan (motor, växellåda, drivaxel och bakhjul). 1997 introducerades ytterligare en färg: titangrå (647) (enfärgad, utan det grå partiet).

Aluminiumchassit levererades av Hydro-Aluminium i Norge. Spidern monterades för hand i Alpine-fabriken i Dieppe, där det tog cirka 90 timmar att sätta samman en Spider.

Renault Sport Spider fanns även i en egen tävlingsklass kallad "Trophy". Dessa bilar var utan vindruta och utrustade med en sexväxlad sekventiell växellåda, en annorlunda kamaxel, oljekylare, släckningsutrustning, ej öppningsbara dörrar med mera. Ungefär 90 stycken tillverkades i denna version. Totalt tillverkades ungefär 350 bilar utan vindruta (enbart med den patenterade vindavvisaren).

Antal tillverkade bilar 
1 640 stycken Renault Sport Spider-bilar ska enligt Renault ha tillverkats, men ingen verkar veta de exakta siffrorna, som varierar från beroende på källa från 1 493 till 1 920.

Renaults siffror är:
 524 under 1996
 675 under 1997
 380 under 1998
 61 under 1999

Externa länkar 

 RS Spider.de  
 Spiderforum 
 Renault Spider.de

Sport Spider
Bakhjulsdrivna fordon