kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Björnö, Värmdö

Björnö är en halvö öster om Ingarö i Värmdö kommun. Området innehåller Björnö naturreservat.

Historia
Björnö har varit bebott sedan 1600-talet och i början på 1700-talet fanns här fyra torp under gården Björnö på Ingarö. I slutet av 1800-talet köptes Björnö tillsammans med andra delar av Svartlösa härad av Knut Wallenberg. 1981 köpte Skärgårdsstiftelsen Björnö av Wallenbergfamiljens fastighetsbolag Stockholm-Saltsjön och två år senare blev området naturreservat.

Natur
En av de första åtgärderna som Skärgårdsstiftelsen vidtog efter övertagandet var att börja återställa de igenväxta beteshagarna och ängsmarkerna. För detta byggdes Småängsgården upp vid Småängsviken.

Björnö har blivit ett populärt utflyktsmål på grund av den fina sandstranden vid Torpesand och badklipporna längst öns södra kust. Dessutom går området att nå med bil. Även lägerverksamhet bedrivs på Björnö av bland annat sjöscouterna.

Externa länkar
Björnö Skärgårdsstiftelsen

Se även
Ingarö socken

Källor

Björnö naturreservat Länsstyrelsen i Stockholms län

Öar i Värmdö kommun
Halvöar i Sverige
Stockholms skärgård
Björnö naturreservat, Kalmar kommun

Björnö är ett naturreservat i Åby socken i Kalmar kommun i Småland (Kalmar län). Området är en del av ett större odlingslandskap kring Björnö gård norr om Kalmar. Det omfattar 103 hektar. På en halvö vid Kalmar sund finns hagmarker bevuxna med gamla ekar. På strandängarna finns uppstickande moränholmar. Några av de förekommande växtarterna i reservatet är gullviva, ängsviol, knippfryle, Adam och Eva, svinrot, bockrot, blåsuga, mandelblomma, stor blåklocka, liten blåklocka. Området har även mycket lavar och skalbaggar.

Källor

Naturreservat i Kalmar kommun
Naturskyddsområden bildade 1998
Lorens Münter Philipson

Lorens Münter Philipson (Philipsen), född 17 mars 1765 i Ystad, död 3 november 1851 i Stockholm, var en svensk läkare och publicist.

Philipson blev student i Lund 1782 samt 1791 medicine doktor och docent i medicin. Samma år flyttade han till Stockholm, där han genom bekantskapen med Thorild och de nya idéer, vilka den franska revolutionen satt i omlopp, snart leddes in på författarbanan. Hans första skrift, den Thorild själv ibland tillskrivna Bevis at det så kallade bevis för ärfteligt adelskap är intet bevis (1792), var en frukt av de samtal han haft med Thorild, med anledning av Zibets inträdestal i Svenska akademien 1790. Den är av intresse bl.a. därför, att den visar, att den revolutionära rörelsen nu börjar rikta sig även mot aristokratn. Skriften väckte uppseende och framkallade en hel liten litteratur av mot- och försvarsskrifter. 1792-94 utgav Philipson tidningen "Patrioten", som försvarade radikala, nästan kommunistiska åsikter och hade åtskilliga äventyr med de maktägande, tills den i mars 1794 upphörde. Emellertid hade Philipson 1792 blivit vald till vice professor i målaranatomi vid kungliga målar- och bildhuggarakademien (han erhöll 1794 professors titel), men skötte denna befattning mest genom andra och tog avsked 1798. Han utgav på Thorilds uppdrag dennes skrifter under landsflykten, varibland "Rätt eller alla samhällens eviga lag", som visserligen mycket stred mot hans radikala åsikter. 1795 lät han trycka ett häfte Tal och afhandlingar (översättningar från franskan), vilket undertrycktes. Efter ett besök i Paris 1796-97 offentliggjorde han L'observateur, ou recueil de lectures instructives et agréables (1798), vilken publikation även upphörde med första häftet, till följd av en skarp artikel mot England; en kompilation om Napoleon Bonaparte mötte en del censursvårigheter. Philipson blev 1806 - i tävlan med Berzelius - sekreterare i Collegium medicum, sedermera Sundhetskollegium, från vilken befattning han 1835 tog avsked. Han framlevde sina sista år blind.

Källor

Noter

Externa länkar 
  "Rätt, eller Alla Samhällens eviga Lag (1794)"

Svenska publicister
Svenska poeter
Män
Födda 1765
Avlidna 1851
Personer från Ystad
Sky's the Limit

Sky's the Limit är en låt skriven av Ola Svensson, J-Son och Hamed Pirouzpanah, framförd av Ola Svensson. Den släpptes 22 juni, samma dag framträdde Ola med den i TV4:s allsångsprogram "Lotta på Liseberg". Singeln sålde guld och toppade den svenska singellistan. Texten handlar om att man skall våga satsa för fullt för att lyckas, ta sikte på stjärnorna så når man kanske till månen...

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 2009
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Sverige
Munkholmen, Värmdö

Munkholmen är en ö öster om Björnö i Värmdö kommun. Ön är privatägd och ingår inte i Björnö naturreservat, men den har en välskyddad och populär naturhamn där Skärgårdsstiftelsen underhåller  ett utedass och en grillplats.

Källor

Externa länkar

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Staffordshire Regiment

The Staffordshire Regiment (Prince of Wales'), ofta bara förkortat "Staffords", var ett infanteriregemente tillhörande den brittiska armén som en del av Prince of Wales' Division. 

Regementet omfattade en bataljon och grundades 1959 som en sammanslagning av The South Staffordshire Regiment och The North Staffordshire Regiment (Prince of Wales's). Regementets historia går tillbaka till 1705 när ett regemente känt som 38th Foot grundades vid Lichfield av överste Luke Lillingstone. 

Staffordshire Regiment upplöstes 2007.

Referenser 

Organisationer bildade 1959
Organisationer upplösta 2007
Regementen
Infanteriregementen
Jens Byskov

Jens Byskov, född 1 juni 1867 och död 3 juli 1955, var en dansk pedagog och politiker.

Byskov var lärare vid Gjedved privata seminarium 1889, dess föreståndare 1896 och slutligen dess ägare från 1903. Byskov var undervisningsminister i Madsen-Mygdals vänsterregering 1926-29. Byskov har varit verksam som lärobokförfattare inom flera ämnen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Födda 1867
Avlidna 1955
Män
Danmarks undervisningsministrar
Danska skolledare
Gordon Highlanders

Gordon Highlanders var ett infanteriregemente tillhörande den brittiska armén som bildades 1794 och upplöstes 1994. Regementet namngavs efter klanen Gordon och rekryterade huvudsakligen från Aberdeen och nordöstra Skottland.

Under första världskriget bidrog regementet med 21 bataljoner på västfronten och i italienska fronten. 65 segernamn vanns, även om regementet förlorade 1 000 officerare och 28 000 man. Folksångaren och resenären Jimmy MacBeath deltog i kriget för regementet.

Under andra världskriget vanns ytterligare 27 segernamn och man tjänade i Frankrike, Brittiska Malaya, Nordafrika, Sicilien, Italien och nordvästra Europa.

Referenser

Externa länkar 
 Gordon Highlanders museum
 Regementets historia
 Gordon Highlanders Online
 Gordon Highlanders Newsletter The Stags Heid - Gordon Highlanders nyhetsbrev

Regementen
Infanteriregementen
Organisationer bildade 1794
Organisationer upplösta 1994
Anders Båld

Anders Båld kan syfta på:

Anders Båld d.ä. (1679-1751), svensk präst och teolog.
Anders Båld d.y. (1720-1780), den föregåendes son, svensk präst.

Namnförgreningssidor
Anders Båld d.y.

Anders Båld, född 1720 och död 1780, var en svensk präst, son till Anders Båld d.ä..

Biografi
Båld blev filosofie magister i Uppsala 1746, och därefter kyrkoherde Enköping 1762, i Maria Magdalena församling i Stockholm 1766. Båld gjorde sig känd som en framstående predikant och mycket nitiskt kyrkoherde. Teologiskt följde han sin far i fotspåren och var en strängt ortodoxt protestantisk präst, som hårt bekämpade varje form av pietism inom kyrkan.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Svenska teologer under 1700-talet
Födda 1720
Avlidna 1780
Män
Petrus Bång

Petrus Bång, född 1633 i Norrbro, Sverige och död 1696 i Viborg, Finland, var en teolog verksam i östra Sverige (dagens Finland och Ryssland).

Bång blev teologie professor i Åbo 1664, superintendent i Narva 1678 och biskop i Viborg 1681. En värdefull svensk kulturgärning utförde Bång som stiftschef i gränstrakterna. Han har ansett som en stridens man, strängt ortodox, men human och fördomsfri.

Han utgav en kommentar till Hebreerbrevet, ett arbete om sakramenten och Piscorum sveogothorum ecclesia seu historia ecclesiastica (1675), den svenska kyrkans historia från Adams tid, ett alster av samma överdrivna patriotism som Rudbecks Atlantica.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Vidare läsning 
 
 

Svenska teologer under 1600-talet
Biskopar i Viborgs stift
Finländska professorer
Svenska professorer
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Rektorer vid universitet och högskolor i Finland
Personer i Finland under 1600-talet
Födda 1633
Avlidna 1696
Män
De röda djävlarna

De röda djävlarna, Red Devil och The Red Devils kan syfta på:

 Red Devil  (detaljhandelskedja) – självständig detaljhandelskedja som tidigare ägts av Stadium
 Red Devils MC – supporterklubb till motorcykelklubben Hells Angels
 Gefle Red Devils – en idrottsförening för amerikansk fotboll från Gävle
 Röda djävlarna – sydkoreanska fotbollslandslagets officiella stödgrupp, se Bulgeun Ahgma
 The Red Devils – smeknamn på engelska fotbollsklubben Manchester United FC
 Die Roten Teufel – smeknamn på 1. FC Kaiserslautern
 Rode Duivels / Diables Rouges – smeknamn på Belgiens herrlandslag i fotboll
 Red Devil, Alaska – en by i Alaska
Pons, Charente-Maritime

Pons är en liten stad i västra Frankrike, belägen i departementet Charente-Maritime i regionen Nouvelle-Aquitaine.

1998 blev Pons historiska stadskärna uppsatt på Unescos världsarvslista.

Läge

Pons ligger 90 km sydöst om La Rochelle, som är huvudstad i Charente-Maritime och 90 km norr om Bordeaux, den stora staden i sydvästra Frankrike. Staden ligger också 60 km sydväst om Rochefort, 40 km öst om Royan och 20 km söder om Saintes. De tre andra huvudorterna i Charente-Maritime.

Pons ligger 23 km sydväst om Cognac som är en stad i departement Charente.

Den lilla floden Seugne, som är en biflod till Charente, rinner genom Pons som ligger söder om den gamla provinsen Saintonge.

Näringsliv

Staden är framför allt känd som livsmedelsindustricentrum i Charente-Maritime. Där finns det en kexfabrik som tillverkar 25 000 ton kex varje år. Staden är också ett industrisamhälle (verkstadsindustri, spritfabriker, silor).

Pons blev en turistortstad genom sitt berömda fästningstorn, sitt slott och sina fornlämningar, sin romanska kyrka och sitt gamla sjukhus från medeltiden. Hela stadskärnan med skuggiga torg och flera gågator är belägen på toppen av en hög backe, medan vissa stadsdelar är belägna utmed de högra och vänstra stränderna av Seugne.

Det är en viktig handelsplats med köpcentrum och flera snabbköp.

Befolkning

Pons är en liten stad med ungefär 4 400 invånare. År 1946 hade orten omkring 3 600 invånare och ungefär 4 900 år 1975.

Dess invånare kallas på franska Pontoises (f) och Pontois (m).

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pons

Bilder på Pons

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Charente-Maritime

Källor

Externa länkar

Artiklar på franska
  Officiell webbplats om staden Pons
 Turistbyrån i Pons
 Webbplats om Pons, bilder
 Officiell Webbplats om Colibri, kexfabrik

Orter i Nouvelle-Aquitaine
Kommuner i Charente-Maritime
Ernst Bång

Ernst August Bång, född 24 december 1861 i Gävle, död 6 augusti 1927 i Stockholm, var en svensk ämbetsman och mecenat.

Bång blev tillförordnad registrator i Statskontoret 1902, och ordinarie registrator 1910. I sitt testamente donerade han 2,5 miljoner kronor till sociala ändamål.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
Stiftelsen Karin och Ernst August Bångs minne

Svenska donatorer
Födda 1861
Avlidna 1927
Män
Johan Bååth

Johan Fredrik Bååth, född 19 februari 1870 i Norrköpings Hedvigs församling, Norrköping, död 29 december 1953 i Helsingborgs Maria församling, Helsingborg, var en svensk ämbetsman och kommunalman. Han var brorson till Johan Ludvig Bååth.

Bååth var borgmästare i Helsingborg 1911–1936 och blev förlikningsman i arbetstvister 1927. Han var ledamot av kommittén för kommunala nybildningar 1913-1918 och ordförande i krigslagstiftningskommittén 1920-22. Bååth deltog även i flera kommunala och allmännyttiga företag i hemorten samt i föreningen Nordens arbete för skandinaviskt samförstånd.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Vidare läsning 

Helsingborgs borgmästare
Födda 1870
Avlidna 1953
Män
Svensk uppslagsbok
Vitbukig blåsmyg

Vitbukig blåsmyg (Malurus cyaneus) är en liten insektsätande tätting inom familjen blåsmygar endemisk för Australien.

Utseende
Hanar i häckningsdräkt har en kraftfullt blåfärgad panna, örontäckare, mantel och stjärt, vart ögonmask och med svart eller mörkblå strupe. Icke-häckande hanar, honor och juveniler är mestadels gråbruna. Detta gav upphov till uppfattningen att hanen var polygama då alla gråbruna individer bedömdes som honor.

Utbredning och biotop 
Vitbukig blåsmyg förekommer enbart i sydöstra Australien och på Tasmanien. Den är en stannfågel och mycket territoriell, och uppvisar en hög grad av sexuell dimorfism. I sitt utbredningsområde är den mycket vanlig och kan återfinnas i nästan vilken typ av område som helst som har den minsta antydan till tjock undervegetation, inklusive gräsmarker med enstaka snår, skogsmark, hedmark och trädgårdar. Den har anpassat sig väl till den urbana miljön och är vanlig i förorter till Sydney, Canberra och Melbourne.

Ekologi
Som andra blåsmygar uppvisar den vitbukiga blåsmygen ett antal ekologiska särdrag. Den är socialt monogam och sexuellt promiskuös, vilket innebär att trots att den bildar par med en hane och en hona så parar sig båda parter med andra individer och hjälper även till att föda upp ungar som kan bli resultatet ifrån sådana möten. Hanarna plockar gula blomblad och visar upp dem för honan som en del av parningsleken. Den äter främst insekter och förstärker dieten med frön.

Taxonomi
Vitbukig blåsmyg är en av tolv arter inom släktet Malurus som alla återfinns i Australien och på Nya Guineas lågland. Dess närmsta släkting är praktblåsmyg och dessa båda helblå arters närmsta släkting utgörs av purpurkronad blåsmyg (Malurus coronatus) som förekommer i nordvästra Australien. Idag erkänns två underarter: den större och mörkare nominatformen som förekommer på Tasmanien och den mindre ljusare cyanochlamys som förekommer på fastlandet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Blåsmygar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Ludvig Magnus Bååth

Ludvig Magnus Bååth, född 4 mars 1874 på Truveholm i Skeby socken, död 7 juni 1960 i Stocksund, var en svensk arkivman. Han var son till Johan Ludvig Bååth.

Bååth blev 1905 filosofie doktor i Uppsala med avhandlingen Bidrag till den kanoniska rättens historia i Sverige, var extra ordinarie amanuens vid Riksarkivet från 1902, andre arkivarie 1910 och blev förste arkivarie 1918. Inom riksarkivet arbetade Bååth främst med medeltidsavdelningen och hade där i uppdrag att revidera och komplettera det av tidigare forskare sammanförda materialet till Sveriges medeltidshistoria ur Vatikanarkivet. Bååth utgav även det topografiskt kulturhistoriska Helgeandsholmen och Norrström (2 band 1916–1918) och var redaktör för och författade delar av de tre första banden av stadsmonografin Helsingborgs historia (1925–1934), samt en mängd andra historiska arbeten. Genom Bååths ingripande kunde även drottning Kristinas arkiv, som befann sig i släkten Azzolinos ägo, återbördas till Sverige 1926. Bååth är begravd på Danderyds kyrkogård.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Bååth, Ludvig Magnus på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska arkivarier
Medeltidshistoriker
Svenska historiker under 1900-talet
Personer från Skeby socken
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1874
Avlidna 1960
Män
Svensk uppslagsbok
Mitrofan Nedelin

Mitrofan Ivanovitj Nedelin (ryska: Митрофа́н Ива́нович Неде́лин), född 9 november 1902 i Borisoglebsk i Kejsardömet Ryssland, död 24 oktober 1960 i Bajkonur i Kazakiska SSR, var en sovjetisk marskalk som givit namn åt Nedelinkatastrofen.  

Nedelin gick med i Röda armén 1920 och deltog i det ryska inbördeskriget. Efter det genomgick han militärutbildning och blev medlem i det sovjetiska kommunistpartiet 1924. Han gjorde karriär inom militären och deltog i det spanska inbördeskriget, Finska vinterkriget och andra världskriget. Han var artillerichef för Sydvästfronten och den efterföljande 3:e ukrainska fronten från juni 1943 till slutet av kriget. Efter kriget blev han befälhavare för artilleristyrkorna 1953. År 1959 utnämndes han till överbefälhavare för de strategiska rakettrupperna.

Nedelinkatastrofen 
I sin roll inom artilleriet var han ansvarig för utvecklingen av Sovjetunionens första användbara interkontinentala ballistiska robot, R-16. Den tidigare R-7 Semjorka var visserligen världens första interkontinentala ballistiska robot, men den var mer eller mindre praktiskt oanvändbar på grund av sitt kryogena bränsle, som medförde att det tog 20 timmar att förbereda roboten för avskjutning och att den därefter kunde stå tankad i högst ett dygn.

Den nya R-16-roboten använde IRFNA som oxidationsmedel och UDMH som bränsle som båda hade egenskapen att de var flytande vid rumstemperatur och därmed kunde roboten stå tankad under längre perioder. Dock var båda vätskorna frätande, giftiga och hypergoliska vilket innebar stora utmaningar vid hanteringen av robotarna. Eftersom man ville genomföra en lyckad provskjutning innan den 43:e årsdagen av revolutionen pressades tidsplanen. Den första provroboten transporterades till ramp 41 vid Kosmodromen i Bajkonur den 21 oktober 1960.

På kvällen den 23 oktober tankades roboten. När roboten var tankad och förberedd för provskjutningen upptäcktes ett antal elektriska fel i roboten och ett antal pyrotekniskt opererade ventiler utlöstes. Istället för att tömma roboten på bränsle beslutade Nedelin att man skulle reparera den tankade roboten på rampen för att spara tid, och han övervakade personligen arbetena med att reparera roboten. Under arbetena uppehöll sig närmare 250 personer på eller omkring rampen. När arbetena var i det närmaste klara orsakade en felaktig elektrisk signal klockan 18.45 en oplanerad start av motorerna i robotens andra steg. Detta kom i sin tur att antända bränslet i robotens första steg.

Det efterföljande eldmolnet uppslukade de som befann sig närmast roboten, medan andra dog av de giftiga ångorna från bränslet. Totalt dog 122 människor i olyckan, varav 74 dog omedelbart och ytterligare 48 senare på sjukhus. Chefskonstruktören för R-16 Mikhail Yangel klarade sig undan katastrofen genom att han befann sig i ett rökrum för att röka. Leonid Brezjnev ledde undersökningskommissionen som skulle utreda katastrofen. Katastrofen offentliggjordes dock inte av Sovjetmyndigheterna förrän 1989. Den officiella hållningen fram till dess var att Nedelin dött i en flygplansolycka.

Referenser 

Sovjetiska militärer
Födda 1902
Avlidna 1960
Män
Levi K. Fuller

Levi Knight Fuller, född 24 februari 1841 i Westmoreland, New Hampshire, död 10 oktober 1896 i Brattleboro, Vermont, var en amerikansk republikansk politiker och uppfinnare. Han var den 44:e guvernören i delstaten Vermont 1892–1894.

Fuller arbetade som ingenjör på Estey Organ Company där han avancerade till vice verkställande direktör och gifte sig med ägarens dotter Abby Estey. Fuller fick patent för över hundra uppfinningar och byggde sitt eget observatorium.

Fuller tjänstgjorde som viceguvernör i Vermont 1886–1888 under guvernör Ebenezer J. Ormsbee. År 1892 vann han guvernörsvalet i Vermont och under den tvååriga mandatperioden förbättrades delstatens skolsystem.

Baptisten Fuller gravsattes på Morningside Cemetery i Brattleboro.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Levi K. Fuller Collection vid University of Vermont
Political Graveyard

Amerikanska uppfinnare
Viceguvernörer i Vermont
Guvernörer i Vermont
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Westmoreland, New Hampshire
Födda 1841
Avlidna 1896
Män
Beninbukten

Beninbukten är en bukt på Afrikas västra kust som omfattar ungefär 650 km från Cape St. Paul till ett av floden Nigers utlopp, Nun. Beninbukten är en del av Guineabukten, och fortsätts i öster, på andra sidan Nigers utlopp av Bonnybukten, som tidigare kallas Biafrabukten.

Historiskt var området ett sådant centrum för slavhandel, både en länge etablerad afrikansk slavhandel och en senare och mer omfattande transatlantisk slavhandel, att det också kallades för Slavkusten.

Källor 

Bukter i Afrika
Benins geografi
Baltzar Bäck

Baltzar Bäck, död 1618, var en svensk militär.

Bäck var en av Karl IX:s mest använda män vid dennes försök att med stöd av Freden i Teusina utsträcka Sveriges välde över Finnmarken ända till Ishavet och Atlanten. 1606-08 utkrävde Bäck skatt i fjordarna vid Ishavet, anlade en skans i Alta och bosatte sig själv vid Vadsø, men mötte energiskt motstånd av de danska myndigheterna. 1609-11 fick Bäck upprepade order att inta Kolahus, och på hösten 1610 blev en expedition av, vilken dock misslyckades. Trots att Karl IX i kraftiga ordalag uttryckte sitt missnöje för Bäck, satte han honom i spetsen för expeditionen mot Jämtland, vilket Bäck erövrade i den så kallade Baltzarfejden. 1612 kommenderades Bäck med sina trupper söderut, och resten av hans liv är okänt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Svenska militärer under 1600-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1618
Män
Irisgruppen

Irisgruppen är en svensk bolagsgrupp som verkar inom nischen funktionsnedsättning med funktionsstärkande produkter och tjänster. Irisgruppen ägs av Synskadades Stiftelse som också står bakom Synskadades riksförbund. Specialnischen är områdena syn, läs- och skriv samt kommunikation.

Företaget erbjuder bland annat konsulttjänster för myndigheter,  organisationer och arbetsgivare med ett behov av att stödja personer med särskilda behov. Irisgruppen producerar också bland annat ljudböcker och har instiftat priset Iris Ljudbokspris.

Referenser 
SRF

Hjälpmedelsinstitutet

Externa länkar
Irisgruppen

Svenska företag
Bombus hedini

Bombus hedini (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) med karakteristisk, varmgul färg, som lever i Kina.

Utseende 
Bombus hedini är en liten humla med medellång tunga; drottningen är omkring 17 mm lång, arbetarna mellan 10 och 11 mm, och hanarna blir omkring 12 mm långa. Huvudet har svart ansikte, annars är hela humlan orangebrun. Mellankroppens sidor är dock något ljusare färgade. Vingarna är bruna. Förutom storleksskillnaderna är det inga större skillnader mellan de tre kasterna; hanen har inte större ögon än honan, till skillnad från vad som är fallet hos många andra humlor.

Vanor 
Humlan besöker framför allt kardborrar. Den är mindre vanlig på höjder mellan 1 300 och 1 900 m i kuperade landskap vid foten av högre berg. Flygperioden varar från slutet av maj till slutet av september.

Utbredning 
Bombus hedini finns i norra till östra Kina (Peking, regionen Inre Mongoliet samt provinserna Jilin, Hebei, Shanxi, Gansu och Sichuan). Den har även påträffats i Turkestan.

Källor 

 
Humlor
Bombus
Lista över avsnitt av House

Detta är en avsnittslista för den amerikanska TV-serien House, som ursprungligen sändes mellan 2004 och 2012 i Fox.

__NoToC__

Säsongerna

Säsong 1

Säsong 2

Säsong 3

Säsong 4

Säsong 5

Säsong 6

Säsong 7

Källor

Fotnoter

House

it:Dr. House - Medical Division#Episodi