kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nathan F. Dixon III

Nathan Fellows Dixon, född 28 augusti 1847 i Westerly, Rhode Island, död 8 november 1897 i Westerly, Rhode Island, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Rhode Island i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset från februari till mars 1885 och sedan i senaten 1889-1895.

Dixon utexaminerades 1869 från Brown University. Han studerade sedan juridik i Albany, New York och inledde 1871 sin karriär som advokat i Westerly. Han arbetade som federal åklagare 1877-1885.

Kongressledamoten Jonathan Chace avgick 1885 för att tillträda som ledamot av USA:s senat. Dixon fyllnadsvaldes till representanthuset för de sista veckorna i Chaces mandatperiod. Han efterträddes som kongressledamot av William A. Pirce. Dixon var ledamot av delstatens senat 1885-1889. Senator Chace avgick sedan 1889 och efterträddes av Dixon. Den gången avgick Chace alldeles i början av mandatperioden och Dixon fick sitta i senaten nästan i sex år. Han efterträddes 1895 av George P. Wetmore.

Dixons grav finns på River Bend Cemetery i Westerly. Fadern Nathan F. Dixon var ledamot av USA:s representanthus 1849-1851 och 1863-1871. Farfadern Nathan F. Dixon var ledamot av USA:s senat 1839-1842.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Män
Födda 1847
Avlidna 1897
Alumner från Brown University
Bodjal (album)

Bodjal är ett musikalbum av Ale Möller Band, utgivet 2004 av Bonnier Amigo Music Group. Titeln på albumet kommer efter en traditionell senegalesisk låt. Albumet blev även 2004 tilldelad en grammis för "Årets folkmusik".

Låtlista
Alla traditionella låtar är arrangerade av Ale Möller.
"Ilios (The Sun)" (Ale Möller, Trad.) – 6:03
"Bodjal" (Trad.) – 4:18
"Styggen (The Nasty One)" (Ale Möller) – 3:54
"Tango Greco/Vrisi" (Ale Möller/Trad.) – 7:44
"Tid Balkah (The Dark Birdies)" (Musik: Ale Möller – text: Ale Möller, Mamadou Sene) – 6:36
"Dao Bidaai/Livadhia" (Trad.) – 4:06
"Epese" (Trad.) – 3:44
"Atlan Dok" (Kurash Sultan arr; Ale Möller) – 5:37
"Nje Pajem" (Musik: Ale Möller – text: Ale Möller, Mamadou Sene, Maria Stellas) – 5:22
"Sandpolskan" (Ale Möller) – 3:07
"Atlaz" (Ale Möller) – 2:40
"Bachaar Larai" (Trad.) – 1:53
"Xanalego" (Trad.) – 5:24

Medverkande
Ale Möller Band:
Ale Möller — mandola, luta, flöjt, dragspel, kör 
Maria Stellas — grekisk sång, "reg" (tamburin), zilja (finger cymbals)
Mamadou Sene — västafrikansk sång 
Magnus Stinnerbom — fiol, mandolin, tamburin
Sebastian Dubé — kontrabas, (kör på 2, 7)
Rafael Sida Huizar — percussion 
Gästmusiker:
Shipra Nandy — indisk sång (6, 12)
Kurash Sultan — uiguriskansk sång, "dutar" (uiguriskansk luta) (8)
Mats Öberg — keyboards 
Jonas Knutsson — barytonsaxofon (1, 8, 12)

Mottagande
Skivan fick ett mycket gott mottagande när den kom ut med ett snitt på 4,2/5 baserat på tre recensioner.

Externa länkar
Ale Möllers webbplats

Källor

Musikalbum 2004
Svenska folkmusikalbum
Jonathan Chace

Jonathan Chace, född 22 juli 1829 i Fall River i Massachusetts, död 30 juni 1917 i Providence i Rhode Island, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Rhode Island i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1881–1885 och sedan i senaten 1885–1889.

Chace var verksam inom bomullsproduktionen i Rhode Island. Han var ledamot av delstatens senat 1876–1877.

Kongressledamot Latimer Whipple Ballou kandiderade inte till omval i kongressvalet 1880. Chace vann valet och efterträdde Ballou i representanthuset i mars 1881. Chace efterträdde sedan 1885 William Paine Sheffield som senator för Rhode Island. Han avgick 1889 och efterträddes av Nathan F. Dixon.

Chace återvände till affärslivet och var verksam som bankdirektör i Providence. Hans grav finns på North Burial Ground i Providence.

Referenser

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Amerikanska politiker under 1800-talet
Födda 1829
Avlidna 1917
Män
Molitors malmgård

Molitors malmgård är en av Stockholms kvarvarande malmgårdar som ligger på Södermalm, nedanför Årstabroarna.

Historik
Malmgården har sitt namn efter apotekarsläkten Molitor, som invandrade från Tyskland vid mitten av 1600-talet och innehavare av apoteket Engelen i Gamla stan. Familjen Molitor var känd för sin medicinalväxtträdgård, som förmodligen låg vid malmgården. Gårdens första byggnader uppfördes i början av 1700-talet. Här gick gamla vägen från Brännkyrka socken och här låg också Dantobommen, en av Stockholms många tullar. På Petrus Tillaeus karta från 1733 finns de första husen inritade. 

I släkten Molitor fanns tre Christian, den förste kom från Tyskland och blev ägare till Apoteket Engelen. Den tredje Christian, sonsonen till invandraren från Tyskland, ägde apoteket och malmgården fram till sin död 1736,  44 år gammal. Hans dotter övertog egendomen, men sålde den till kronan, som i sin tur sålde den till apoteksfiskalen G. Sandberg år 1847. År 1855 kom gården i Tanto sockerbruks händer, som köpte till mark och ägde egendomen fram till 1962.

Av malmgårdens medicinalträdgård finns idag inget kvar, bara huvudbyggnaden och en putsad stenbyggnad samt ett rödmålat timrat uthus som står intill Årstavikens strand. Tidigare fanns ännu en flygelbyggnad i sten, vilken revs, samt en byggnad i trä som brunnit ner. Enligt vissa dokument skall även ett uthus och ett lusthus ha funnits på egendomen.  När östra Årstabron byggdes i slutet av 1920-talet hamnade byggnaden i skuggan av denna bro och när västra Årstabron byggdes i början av 2000-talet hamnade båda byggnaderna under bron.

Referenser

Källor
 

Malmgårdar i Stockholm
Byggnader och anläggningar på Södermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
George P. Wetmore

George Peabody Wetmore, född 2 augusti 1846 i London, England, död 11 september 1921 i Boston, Massachusetts, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Rhode Island 1885-1887. Han representerade Rhode Island i USA:s senat 1895-1907 och 1908-1913.

Wetmore utexaminerades 1867 från Yale College. Han avlade 1869  juristexamen vid Columbia Law School. Han var elektor i 1880 och 1884 års presidentval i USA. Han efterträdde 1885 Augustus O. Bourn som guvernör. Han efterträddes 1887 av John W. Davis.

Wetmore efterträdde 1895 Nathan F. Dixon som senator för Rhode Island. Han satt för två mandatperioder i senaten men sedan kunde inte delstatens lagstiftande församling välja en efterträdare för mandatperioden som började år 1907. Till sist valdes Wetmore till sin egen efterträdare i januari 1908. Han efterträddes 1913 av LeBaron B. Colt.

Wetmores grav finns på Island Cemetery i Newport, Rhode Island.

Referenser

Noter

Se även
 Lista över guvernörer i Rhode Island

Externa länkar

Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1846
Avlidna 1921
Guvernörer i Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Män
Alumner från Columbia Law School
Cementit

Cementit, även kallat järnkarbid, är en till färgen mörkgrå förening mellan järn och kol.
Järnkarbid har den kemiska beteckningen Fe3C och har en kolhalt på 6,7 wt%. Järnkarbid förekommer i stål med en kolhalt på minst 0,85%, om man bortser från den som förekommer i strukturbeståndsdelen perlit tillsammans med α-ferrit. Järnkarbid är metastabilt och kan lösas upp vid långvarig glödgning.

Metallurgi 
I järnkol-systemet (det vill säga rent kolstål och gjutjärn) är cementit en vanlig beståndsdel eftersom ferrit kan innehålla högst 0,02 viktprocent rent kol. Därför, i kolstål och gjutjärn som får svalna långsamt, förekommer en del kol i form av cementit. Cementit bildas direkt från smältan vid  vitt gjutjärn. I kolstål utfälls cementit från austenit som austenittransformationer till ferrit vid långsam kylning, eller från martensit under anlöpning. En blandning med ferrit, den andra produkten av austenit, bildar en lamellär struktur kallad perlit.

Även om cementit är termodynamiskt instabil, omvandlas den slutligen till ferrit och grafit vid högre temperaturer och sönderdelas ej vid uppvärmning vid temperaturer under den eutektiska temperaturen (723 °C).

Ren form 

Cementit förändras från  ferromagnetisk till  paramagnetisk vid dess curietemperatur på ungefär 480 K.
En naturlig järnkarbid (som innehåller mindre mängder nickel och kobolt) förekommer i järnmeteoriter och kallas cohenit efter den tyska mineralogisten Emil Cohen som först beskrev den. Eftersom kol är en av de möjliga mindre lättlegeringskomponenterna i metalliska planetkärnor, är cementiternas högtrycks-/ högtemperaturegenskaper (Fe3C) som en enkel proxy för cohenit studeras experimentellt. Figuren visar kompressionsbeteendet vid rumstemperatur.

Se även
 Austenit
 Bainit
 Martensit
 Perlit (stål)

Referenser

Noter

Järnföreningar
Karbider
Metallurgi
Perlit (stål)

Perlit är en tvåfasig, lamellär (eller skiktad) struktur bestående av alternerande lager av ferrit (88 vikt%) och cementit (12 vikt%) som förekommer i några stålsorter och i gjutjärn. Det lamellära utseendet är vilseledande eftersom de enskilda lamellerna inom en grupp är förbundna i tre dimensioner; en enda grupp är därför en ömsesidigt genomträngande tvåkristall av ferrit och cementit. Vid långsam kylning av en järnkol-legering, bildas perlit genom en eutektoid reaktion av austenit under 727 °C (eutektoidtemperaturen). Perlit är en mikrostruktur som förekommer i många vanliga stålkvaliteter.

Den eutektoida sammansättningen av austenit är ungefär 0,76 % kol; stål med mindre kolhalt kommer att innehålla en motsvarande andel relativt rena ferritkristalliter som inte deltar i eutektoidreaktionen och som därmed inte kan omvandlas till perlit. På samma sätt kommer stål med högre kolhalt att bilda cementit innan de når eutektoidpunkten. Andelen ferrit och cementit som bildas ovanför eutektoidpunkten kan beräknas från järn/järnkarbidjämvikten i ett fasdiagram.

Stål med perlitisk (eutektoid komposition) eller nära-perlitisk mikrostruktur (nära eutektoid sammansättning) kan dras i tunna trådar. Sådana trådar, ofta sammanbundna till vajrar, används kommersiellt som pianotrådar, vajrar för upphängningsbroar och som stålkord för däckförstärkning. Hög grad av kallbearbetning genom lindragning (logaritmisk töjning över 3) leder till perlitiska vajrar med hållfasthet i storleksordningen GPa. Det gör perlit till ett av de starkaste strukturella bulkmaterialen . . 
Vissa hypereutektoida perlitiska ståltrådar, som kalldras till (logaritmiska) töjning över 5, kan uppnå en maximal draghållfasthet över 6 GPa. 
Även om perlit används i många tekniska applikationer, är mekanismerna till dess extrema styrka inte väl utredd. Det har visats att kalltrådsdragning inte bara stärker perliten genom att rena lamellstrukturen men också samtidigt orsakar partiell kemisk sönderdelning av cementit i samband med en ökat kolhalt i ferritfasen och till och med genom en strukturell övergång från kristallin till amorf cementit. Den deformationsorsakade sönderdelningen och mikrostrukturförändringen av cementit är nära relaterade till flera andra fenomen, såsom en betydande omfördelning av kol och andra legeringselement som Si och Mn i både cementit- och ferritfasen; en variation av deformationsberoendet vid fasgränssnitten på grund av en förändringar i kolkoncentrationsgradienten vid gränsytorna.

Perlit identifierades först av Henry Clifton Sorby och namngavs  ursprungligen som sorbit, men likheten i mikrostruktur till pärlemor och särskilt den optiska effekten, som orsakades av strukturen i skalen, gjorde det alternativa namnet mer populärt.

Bainit är en liknande struktur med lameller som är mycket mindre än våglängden av synligt ljus och saknar sålunda perlitens visuella mönster. Bainiten åstadkoms genom snabbare kylning.

Se även
 Austenit
 Cementit
 Ferrit (metallurgi)
 Martensit

Referenser

Noter

Metallurgi
Koldioxidekvivalent

Koldioxidekvivalenter eller CO2e är ett mått på utsläpp av växthusgaser som tar hänsyn till att olika sådana gaser har olika förmåga att bidra till växthuseffekten och global uppvärmning. När man uttrycker utsläppen av en viss växthusgas i koldioxidekvivalenter anger man hur mycket koldioxid som skulle behöva släppas ut för att ge samma verkan på klimatet. 

Räknat per utsläppt ton bidrar exempelvis metan (CH4) 28 gånger mer till växthuseffekten än koldioxid. Ett metanutsläpp på 1 ton motsvarar därför 28 ton koldioxidekvivalenter.

Genom att uttrycka växthusgasutsläpp i koldioxidekvivalenter kan man enkelt jämföra de enskilda gasernas bidrag till växthuseffekten och addera dem. Omräkningen sker genom att man multiplicerar utsläppen av varje växthusgas med gasens så kallade GWP-värde (Global Warming Potential).

Se även
 Global Warming Potential
 Koldioxidavtryck

Källor

Noter

Klimatologi
Måttenheter
Global uppvärmning
Roger Averill

Roger Averill, född 14 augusti 1809, död 9 december 1883, var en amerikansk jurist och politiker och viceguvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Roger Averill föddes i Salisbury, Connecticut. En del av hans förfäder tillhörde de första europeiska bosättarna i Connecticut. Hans farfar Samuel Averill och morfar John Whittlesey kom från Washington, Connecticut. Hans föräldrar, Nathaniel P. Averill och Mary Whittlesey, flyttade till Salisbury 1805. Han var ett av sju barn och uppfostrad på en liten gård, så han fick ansvara för mycket av sin utbildning på egen hand. Han gick i en offentlig skola och använde ett allmänt bibliotek. Han förberedde sig för universitetsstudier med hjälp av sin bror Chester, som var professor vid Union College, och han tog examen med goda betyg från detta college 1832. Han lsäte juridik och antogs till advokatsamfundet 1837. Han öppnade sin första byrå i Salisbury, men fick en mer framgångsrik praktik sedan han hade flyttat till Danbury 1849.

Han gifte sig med Maria D. White från Danbury i oktober 1844. Fyra av deras barn överlevde honom och alla hans söner blev jurister.

Politisk karriär
Roger Averill hade flera offentliga uppdrag, bland annat var han ledamot av Connecticuts parlament. På våren 1861 var han en framstående ledare för dem som var motståndare till valet av Abraham Lincoln till president. Han ändrade sig dock så fort han fick höra nyheterna om angreppet på Fort Sumter. Då höjde han sin fana och ville inte acceptera några kompromisser. Från den tidpunkten ägnade han sig åt att hjälpa unionsarmén att segra. Han valdes till viceguvernör på våren 1862 och tjänstgjorde som sådan under resten av kriget, under de sista fyra åren av de åtta då William A. Buckingham var guvernör i delstaten, till 1866.

Senare år
Averills fru Maria avled i februari 1860. I september 1861 gifte han sig med Mary A. Perry från Southport, som kom att överleva honom.

Efter tiden som viceguvernör, var Averill en av dem som organiserade amerikanska advokatsamfundet. I många år var han ordförande för advokatsamfundets avdelning i sitt hemcounty.

Han avled i Danbury den 9 december 1883, 74 år gammal.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser
Brief Descriptions of Connecticut State Agencies, Lieutenant Governor
Memorials of Connecticut Judges and Attorneys, Obituary Notice of Roger Averill, tryckt i Connecticut Reports
volym 50, ss. 620-622

Födda 1809
Avlidna 1883
Viceguvernörer i Connecticut
Män
Värdedepå

En värdedepå är en plats eller depå för förvaring av värdesaker. I en kontanthanteringsdepå förvaras kontanta pengar som skall räknas och distribueras av ett bevakningsföretag till exempelvis banker och penningautomater.

Svenska förhållanden
Fram till 2000-talet skötte Sveriges riksbank landets kontanthanteringskontor. Sedan var det meningen att marknaden (bankerna) skulle ta hand om den dyra kontanthanteringen. År 2002 hade Riksbanken 14 värdedepåer, året därpå fanns bara fyra kvar. I dag (2009) har Riksbanken två kontanthanteringskontor, ett i Tumba och ett i Mölndal. På sikt ska båda stängas och ersättas av ett nytt och säkert kontanthanteringskontor. Där ska Riksbanken sköta all sin kontanthantering, alltså makulering av gamla sedlar och mynt samt distribution av nytryckta sedlar.

Efter en lagändring den 1 juli 2010 klassas värdedepåer i Sverige som skyddobjekt., vilket innebär till exempel fotoförbud, kameraövervakning och möjlighet till polisskydd.

Referenser

Finansiell ekonomi
Finansmarknad
Henry B. Anthony

Henry Bowen Anthony, född 1 april 1815 i Coventry i Rhode Island, död 2 september 1884 i Providence i Rhode Island, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Rhode Island 1849–1851. Han representerade Rhode Island i USA:s senat från 1859 fram till sin död.

Anthony utexaminerades 1833 från Brown University. Han var verksam som publicist i Providence och han gick med i whigpartiet. Han skrev antikatolska ledare som resulterade i det ökade hatet mot personer med katolsk tro i delstaten. De som träffades speciellt hårt var de av Rhode Islands invånare som var av irländsk eller fransk-kanadensisk härkomst. Han efterträdde 1849 Elisha Harris som guvernör. Han efterträddes 1851 av Philip Allen. Anthony bytte sedan parti till republikanerna. Han efterträdde 1859 Allen som senator för Rhode Island. Anthony var en stark anhängare av Abraham Lincoln. Han var tillförordnad talman i senaten (president pro tempore of the United States Senate) 1869-1873 och på nytt från januari till februari 1875. Han avled 1884 i ämbetet och efterträddes som senator av William Paine Sheffield.

Anthony var kväkare. Hans grav finns på Swan Point Cemetery i Providence.

Se även 
 Lista över guvernörer i Rhode Island

Externa länkar 

 Biografi på National Governors Associations hemsidor
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

Guvernörer i Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Publicister
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Brown University
Gravsatta på Swan Point Cemetery
Personer från Coventry, Rhode Island
Födda 1815
Avlidna 1884
Män
Philip Allen

Philip Allen, född 1 september 1785 i Providence i Rhode Island, död 16 december 1865 i Providence, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Rhode Island 1851-1853. Han representerade sedan Rhode Island i USA:s senat 1853-1859.

Allen utexaminerades 1803 från Rhode Island College (numera Brown University). Han gifte sig 1814 med Nancy Aborn. Han var verksam inom utrikeshandeln och tillverkningen av bomullstyg.

Allen efterträdde 1851 Henry B. Anthony som guvernör. Han efterträddes 1853 av Francis M. Dimond. Allen efterträdde sedan 1853 John Hopkins Clarke som senator. Han efterträddes efter en mandatperiod i senaten av tidigare guvernören Anthony, som hade bytt parti från whigs till republikanerna.

Allens grav finns på North Burial Ground i Providence.

Se även
 Lista över guvernörer i Rhode Island

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Guvernörer i Rhode Island
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Providence
Födda 1785
Avlidna 1865
Män
Alumner från Brown University
LeBaron B. Colt

LeBaron Bradford Colt, född 25 juni 1846 i Dedham, Massachusetts, död 18 augusti 1924 i Bristol, Rhode Island, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten Rhode Island i USA:s senat från 1913 fram till sin död.

Colt studerade vid Yale och avlade sedan 1870 juristexamen vid Columbia Law School. Han tillbringade ett år på resande fot i Europa och inledde 1871 sin karriär som advokat i Chicago. Han flyttade 1875 till Rhode Island. President James Garfield utnämnde 1881 honom till en federal domstol. President Chester A. Arthur utnämnde honom tre år senare till chefsdomare vid en federal appellationsdomstol.

Colt efterträdde 1913 George P. Wetmore som senator för Rhode Island. Han avled 1924 i ämbetet och efterträddes av Jesse H. Metcalf. Colts grav finns på Juniper Hill Cemetery i Bristol.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Federal Judicial Center
Political Graveyard

Födda 1846
Avlidna 1924
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Rhode Island
Män
Alumner från Yale University
Alumner från Columbia Law School
Daniel Sangouma

Daniel Sangouma, född den 7 februari 1965 i Saint-Denis, Réunion, är en fransk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning.

Sangoumas främsta meriter har kommit med det franska stafettlaget på 4 x 100 meter. Han var med i laget som blev bronsmedaljörer vid Olympiska sommarspelen 1988. Vidare blev han silvermedaljör vid VM 1991. Dessutom har han två gånger vunnit EM-guld, både 1990 och 1994. 

Individuellt är den främsta meriten silvret på 100 meter vid EM 1990 i Split.

Personliga rekord 
 100 meter - 10,02 från 1990
 200 meter - 20,20 från 1991

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1965
Personer från Réunion
Franska kortdistanslöpare
Män
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Franska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Levande personer
Alvikstunneln

Alvikstunneln, vars formella namn är Alviksstrandstunneln, är en dubbelspårig spårvägstunnel för Tvärbanan i Västerort inom Stockholms kommun.  Den anlades mellan åren 1996 och 2000, är cirka 250 meter lång och går i berget under Alvik. Den förbinder hållplatserna Alviks strand och Alvik.

Se även
 Tranebergstunneln
 Årstadalstunneln

Spårvagnstrafik i Stockholm
Järnvägstunnlar i Stockholms län
Alvik
Raymond Stewart

Nation:  

Raymond Stewart, född den 18 mars 1965 i Kingston, är en jamaicansk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning.

Stewart deltog vid VM 1987 i Rom där han blev silvermedaljör efter Carl Lewis på 100 meter. Vid VM 1991 slutade han sexa trots tiden 9,96. Han var i final vid Olympiska sommarspelen 1992 då han slutade på sjunde plats. Vidare var han i final både vid VM 1993 och 1995, båda gångerna slutade han på åttonde plats. 

Under 1997 var han i final på 60 meter vid inomhus-VM i Paris där han blev fyra. 

Han hade även framgångar som en del av Jamaicas stafettlag på 4 x 100 meter. Han tog OS-silver på 4 x 100 meter vid friidrottstävlingarna 1984 i Los Angeles och vid VM 1987 blev han också silvermedaljör.

Personliga rekord 
 60 meter - 6,52 från 1997
 100 meter - 9,96 från 1991

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats
Sports-reference.com 

Jamaicanska kortdistanslöpare
Jamaicanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Jamaica
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Män
Födda 1965
Levande personer
Idrottare från Kingston
Premiär

Premiär är den första föreställningen av ett verk som skall framföras flera gånger, till exempel en teaterpjäs, en konsert, en film eller ett sportevenemang. Om det är den första föreställningen någonsin efter verkets skapande kan man tala om en urpremiär eller ett uruppförande. En teaterpremiär är traditionellt ett festligt tillfälle, med specialinbjudna gäster och festklädd publik.

En smygpremiär (av engelska sneak preview) är en filmvisning som äger rum före den egentliga premiären.

Historia 
Raymond F. Betts tillskriver introduktionen av filmpremiären till filmproducenten Sid Grauman, som grundade Grauman's Chinese Theatre. Den första Hollywood-premiären någonsin var för filmen Robin Hood från 1922, med Douglas Fairbanks i huvudrollen, framför Grauman's Egyptian Theatre.

Se även 
 Generalrepetition

Referenser 

Teater
Filmtermer