kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bombus vagans

Bombus vagans (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Nordamerika.

Beskrivning 
Hos honorna (drottning och arbetare) är huvudet övervägande svarthårigt med en gul tofs på hjässan, medan det är gulhårigt hos hanen. Mellankroppen är gul, hos honorna med en svart, naken fläck i mitten. Det första och större delen av det andra bakkroppssegmentet framifrån är gulhårigt, resten svart (dock med en del inblandade gula hår hos hanen). Arten är ingen stor humla, även om kroppslängden kan variera påtagligt hos i synnerhet arbetarna med en längd mellan 6 och 15,5 mm, men även hos drottningarna som varierar mellan 14,5 och 19 mm. Hanarna är mera stabila med en kroppslängd mellan 11 och 13 mm.

Ekologi 
Boet kan förläggas både ovan och under jord. Det förekommer att snylthumlan Bombus citrinus tar över det. Aktivitetsperioden varar från april till oktober för drottningarna, maj till september för arbetarna och juni till oktober för hanarna. Arten är polylektisk, den besöker ett stort antal olika blommande växter som bland andra penstemoner, tistlar, astrar, sidenörter, flocklar och spireor. Till skillnad från många andra humlor, söker denna art gärna föda i dunkla, skuggiga skogsområden.

Utbredning 
Bombus vagans finns från Ontario till Nova Scotia i Kanada och söderut till Georgia i USA.

Externa länkar 
 (Utbredningskarta)

Källor 

Humlor
Bombus
Lista över Sveriges äldsta företag

Detta är en lista över Sveriges äldsta företag.

Enligt en undersökning genomförd 2008 av kreditupplysningsföretaget Soliditet fanns 512 svenska företag som var minst 100 år gamla. De vanligast förekommande branscherna var fastighetsverksamhet, handel och tillverkning. De 512 företagen hade i snitt 135 anställda. 84 procent av företagen var aktiebolag. Företagen var avsevärt mer kreditvärdiga än svenska företag i genomsnitt.

Referenser

 Lista över Sveriges äldsta företag
Äldsta företag
Sveriges äldsta företag
Queen Elizabeth Theatre

Queen Elizabeth Theatre (förkortat QET) är en teater- och operabyggnad i Vancouver, British Columbia, Kanada. Queen Elizabeth Theatre uppfördes 1959 och rymmer 2 929 besökare. Teatern drivs tillsammans med Orpheum och Vancouver Playhouse av Vancouver Civic Theatres Department. Vancouver Symphony Orchestra huserade tidigare i byggnaden tills man flyttade till Orpheum. Vancouver Opera och balettgruppen Ballet BC använder byggnaden, samt även andra musikarrangemang året om.

Externa länkar

 Vancouver Civic Theatres 
 Vancouver Opera 

Vancouver
Teatrar i Kanada
Skyllbergs bruk

Skyllbergs bruk i Skyllberg i Lerbäcks socken, numera i Askersunds kommun, i Närke har anor sedan 1346, vilket gör det räknas som Sveriges näst äldsta företag efter Stora Kopparbergs bergslags AB Bruket är också landets sista sammanhållna bruksföretag där järnmanufaktur (bland annat spik och tråd), jord- och skogsbruk, kraftrörelse och bostadsförvaltning finns kvar i samma familjeägda företagsgrupp.

Skyllbergs bruk har många olika verksamheter. Stommen är tillverkning och bearbetning av stålprodukter. Det ingår även ett elkraftnät med 1500 abonnenter. I företaget ingår dessutom bostäder samt jord- och skogsbruk. 

Herrgården uppfördes förmodligen av familjen De Geer i början av 1700-talet. Den har byggts om flera gånger och fick sitt nuvarande utseende 1912. Brukets VD bor som brukligt i herrgården. Bolaget Skyllbergs Bruk omsatte år 2012 drygt 22,5 miljoner kronor och har tillgångar på närmare 100 miljoner kronor.

Historia
Skyllbergs bruk har under åren ägts av fem olika släkter över flera generationer. Bruket drevs på 1630-talet av den vallonske bruksidkaren Louis de Fineman. Det tillhörde från 1600-talets mitt släkten De Geer till 1775, då det såldes till brukspatron Olof Burén, senare adlad Burenstam, och ägdes av dennes son och sonson, kapten Axel Burenstam. Han överlät det 1876 till ett aktiebolag, där han stod kvar som störste delägare till 1888, då familjen Svensson blev huvudägare till bolaget. 1879 köptes Skönnarbo i Östergötland och 1888 Mariedamms bruk, som tidigare tillhört Godegårds bruk. Nils Ahlgren AB köptes 1982 och Degerfors Förzinknings AB 1996. 2005 blev kammarherre Gustaf Svensson ensam ägare av bolaget. 2013 är Ivan Svenssons yngste son Erik styrelseledamot i Skyllbergs Bruks intressenter. Den äldre sonen Gustaf Svensson är ordförande i Skyllbergs Bruks intressenter och även styrelseledamot samt vd för familjeföretaget Skyllbergs Bruk.

Referenser

Externa länkar
Företagets officiella hemsida

Svenska järnbruk
Svenska skogsindustriföretag
Svenska energiföretag
Företag bildade 1346
Wedevåg Tools

Wedevåg Tools som bland annat tillverkar och säljer verktyg för skärande bearbetning, räknas som landets äldsta existerande järnmanufakturföretag. Företaget grundades 1545 av Gustav Vasa som "kronohammaren Kvarnbacka" i Vedevåg i Västmanland för vapenproduktion. Wedevågs Bruk utvecklades under 1700-talet till landets största järn- och stålmanufakturverk. Man tillverkade 1717 över 200 olika artiklar och blev pionjär med reklamtryck 1720 och prislista 1726.

Fredrik I kallade det för ”den svenska industrins moderverk”. Carl von Linné fann på hemväg från sin resa i Västergötland 1746 manufakturverket ”mycket väl inrättat”.

Flera aktiva företag i Vedevåg har rötter i bruket.

Ägaren till Wedevåg Tools begärde bolaget i konkurs den 28 juni 2022, bolaget hade varit konkurshotat i månader, bland annat på grund av skatteskulder på 3,4 miljoner.

Företag bildade 1545
Svenska tillverkningsföretag
Scipione de' Ricci

Scipione de' Ricci, född den 19 januari 1740 i Florens, död den 26 januari 1810 i Rignana, var en italiensk jansenistiskt sinnad romersk-katolsk biskop.

Ricci uppfostrades först i ett jesuitkollegium i Rom och fortsatte sedan sina studier i Pisa och Florens, där han infördes i det strängt augustinska systemet, som han sedan förblev trogen. Han prästvigdes 1766 och blev, efter att ha tjänstgjort vid nuntiaturen i Florens, 1780 biskop i Pistoja och Prato (i Toskana). 

De antipapistiska reformsträvanden, som i Österrike utgick från Josef II, upptogs i Toskana av dennes bror storhertig Leopold. I dessa reformförsök stod den fromme, av pastoral nitälskan besjälade Ricci vid storhertigens sida. 

Han höll 1786 en stiftssynod i Pistoja, vilken inte endast proklamerade den gallikanska kyrkofrihetens grundsatser, varigenom landskyrkan skulle emanciperas från det stränga beroendet av den påvliga kurian, utan även fattade flera andra viktiga beslut, som hade till syfte att göra Augustinus lära till norm för den kyrkliga undervisningen.

Man beslöt vidare att stäcka munkordnarnas dominerande inflytande, att reformera kulten bland annat genom att införa parallellformulär på folkspråket, att främja den heliga skrifts studium med mera. Dessa synodalbeslut mötte kraftigt motstånd från andra biskopar, och en toskansk landssynod i Florens 1787 tillbakavisade bestämt varje kyrkoreform. 

Riccis verksamhet i sitt stift blev efter detta betydligt försvårad, och sedan Leopold lämnat Toskana, nedlade han 1791 sitt ämbete och levde därefter som privatman. 1794 fördömde en påvlig bulla de vid synoden i Pistoja uttalade grundsatserna. 

Ricci, som 1799 för någon tid kastats i fängelse, förmåddes 1805 att underteckna en underkastelse. På äldre dagar skrev han sina memoarer.

Källor

Noter

Italienska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Födda 1740
Avlidna 1810
Män
Ugglan
Personer från Florens
Wedevåg Färg

Wedevåg Färg AB i Vedevåg är ett svenskt företag för tillverkning av färg. Färgproduktionen startades år 1902, som en del av dåvarande Wedevågs Bruks AB.

En hytta omtalas i Vedevåg 1538. Den ägdes 1629-1633 av Louis De Geer och inköptes 1633 tillsammans med ett tillhörande hemman av Pierre Dress, som lät anlägga en stångjärnshammare. Under 30-åriga kriget var Vedevågs bruk en betydande leverantör av krigsmateriel till den svenska armén i Tyskland. Bruket tillhörde senare kronan och under 1600- och 1700-talen Hans Preuss och hans son Hans Ehrenpreus och senare Carl C:son Broman samt släkterna Hallencreutz, Schön, Adelborg och Sparre och Keiller.

1723 stiftades Wedevog och Qvarnbacka jern och ståhl-compagnie med 34 lottägare, däribland Henrik Harmens av släkten Harmens. Bolaget hade stor export och ombud i bland annat Hamburg, Paris, Amsterdam, Lissabon och Alger.

Från 1860-talet startade den produktion av olika typer av verktyg; yxor, spadar, skyfflar, plogbillar, grepar, hackor och högafflar vilka för lång tid framöver kom att bli brukets främsta produkter och under slutet av 1800-talet var bruket en av de främsta tillverkarna av dessa varor i Sverige. Under 1880-talet gick dock bruket allt sämre. 1887 ombildades bruket till aktiebolag, men sedan i början av 1890-talet var aktiekapitalet förbrukat. En grupp intressenter köpte upp bruket och bildade 1893 Vedevågs Bruks Nya Aktiebolag. Den gamla tillverkningen fortsatte men även nya produkter togs upp i sortimentet, bland annat trädgårdsmöbler, och en ny färg- och fernissfabrik uppfördes för att själva kunna måla sina möbler.

Från 1913 uppgick man tillsammans med Koppoms bruk i Wedevåg-Koppom AB.

År 2012 såldes Wedevåg Färg AB till finskägda Teknos AB och verkade under hela 2013 under bolagsnamnet Teknos Wedevåg Färg AB. Från och med 2014 fusionerades Teknos AB och Teknos Wedevåg Färg AB och verkar nu enbart under bolagsnamnet Teknos AB.

Referenser

Noter

Externa länkar
Företagets webbplats

Svenska kemisk-tekniska företag
Företag bildade 1538
Färgtillverkare
Landkreis Nordsachsen

Landkreis Nordsachsen är det nordligaste distriktet i det tyska förbundslandet Sachsen. Distriktet bildades den 1 augusti 2008 genom sammanslagning av de tidigare distrikten Torgau-Oschatz och Delitzsch, med staden Torgau som ny gemensam huvudort (Kreisstadt). Huvudkontoret har sina lokaler i Schloss Hartenfels i Torgau.

På distriktets territorium ligger flygplatsen Leipzig/Halle.

Till Landkreis Nordsachsen ansluter i norr förbundsländerna Sachsen-Anhalt och Brandenburg, i sydöst distriktet Meißen samt i syd distrikten Mittelsachsen, Landkreis Leipzig och staden Leipzig.

Administrativ indelning
I förvaltningsrättslig mening finns i modern tid ingen skillnad mellan begreppet Stadt (stad) gentemot Gemeinde (kommun). Följande städer och Gemeinden ligger i Landkreis Nordsachsen:

Städer

Kommuner

Referenser 

Nordsachsen
WestCoast Racing

WestCoast Racing är ett svenskt racingstall som grundades 1994 av Dick Jönsson-Wigroth.

Stallet som är baserat i Halmstad på svenska västkusten (därav namnet) är ett av Sveriges mest meriterade racingteam. 
WestCoast Racing har sedan mitten på 1990-talet haft ett starkt samarbete med BMW och de svenska återförsäljarna och stallet går även under namnet BMW Dealer Team. 
Stallet har främst tävlat i Swedish Touring Car Championship, men även i European Touring Car Cup, FIA Sportscar Championship, Formel Ford, Volvo S60 Challenge samt Swedish GT Series. Sedan 2015 tävlar de även i TCR International Series.

Källor
STCC

Externa länkar
Officiell webbplats

STCC-team
Svenska racingstall
Hinkmar av Reims

Hinkmar av Reims (franska: Hincmar de Reims), född 806, död 21 december 882 i Epernay, var ärkebiskop av Reims.

Hinkmar tillhörde en förnäm släkt. Han uppfostrades i klostret i Saint-Denis, där han sedermera ingick som munk. Då detta klosters abbot, Hilduin, på grund av att han i striden mellan kejsar Ludvig den fromme och hans söner tagit parti för de senare, landsförvisades till hertigdömet Sachsen, följde Hinkmar honom i landsflykten, men blev snart återkallad och utverkade även att Hilduin återinsattes i abbotsvärdigheten. Hinkmar återvann fullständigt kejsarens ynnest och fick ännu större inflytande hos Ludvig den frommes yngste son, Karl den skallige. Av denne fick Hinkmar flera abbotsstift och valdes 845 till ärkebiskop i Reims.

Som ärkebiskop utvecklade Hinkmar en stor både kyrklig och politisk verksamhet. Han var ett kraftigt stöd åt Karl den skallige och bidrog väsentligen genom sitt inflytande att omintetgöra Ludvig den tyskes försök att inkräkta dennes rike. Samma trohet visade han Karl den skalliges son och efterträdare, Ludvig den stammande, och dennes båda söner Ludvig III och Karloman II. Men å andra sidan tvekade han icke att mot den världsliga makten föra ett frimodigt språk och hävda kyrkans anseende, ty ehuru konungskt sinnad, var han dock på samma gång hierark.

Framförallt sökte han upprätthålla sin ärkebiskopliga myndighet och drog i fejd till och med mot en sådan påve som Nicolaus I. I striden mot denne drog han dock det kortare strået. Biskopar som avsattes av Hinkmar blev av påven återinsatta i sina ämbeten. Obehagligast för honom var hans långvariga tvist med munken Gottschalk, som i en skrift ensidigt hyllat läran om den gudomliga predestinationen samt därför blivit på Hinkmars befallning fängslad och offentligen gisslad. Den allmänna meningen åtog sig Gottschalks sak, och flera lärde teologer uppträdde till försvar för hans åsikter. Även denna sak drogs inför påve Nikolaus I, som också i denna fråga uttalade sitt ogillande mot Hinkmar, utan att dock fälla något bestämt utslag i själva lärotvisten, som föranlett Hinkmar att i denna fråga själv uppträda såsom teologisk författare.

Även på annat sätt gjorde Hinkmar sig känd som skriftställare, och man har ännu i behåll en mängd kyrkliga stadgar, brev och avhandlingar, som flutit ur hans penna. Av dessa förtjäna särskilt omnämnas skriften De regis persona et de regio ministerio, ett slags "konungaspegel", framställande en konungs kall och plikter, samt en lång skrivelse till de franska stormännen, som rådfrågat honom rörande inrättandet av Karlomans styrelse. Sistnämnda skrift innehåller ett utdrag ur Adalhards avhandling De ordine palatii, en upplysande redogörelse för ordningen vid Karl den stores hov och herredagar.

Hinkmar dog 21 december 882 i Epernay, dit han flytt undan nordmännen, som belägrade Reims.

Källor

Män
Födda 806
Avlidna 882
Franska ärkebiskopar
Marja

Marja (), eller Marjah, är ett distrikt i Helmand, Afghanistan, sydväst om provinshuvudstaden Lashkar Gah.

Marja är ett av Afghanistans 24 provisoriska distrikt och beräknades ha omkring  invånare år 2022.

Under det senaste Afghanistankriget var området ett mål för attacker från Natostyrkor, eftersom det ansågs vara ett centrum för talibanska styrkor, bland annat i ”operation Moshtarak” som inleddes i februari 2010.

Referenser 

Indelningar i Helmand (provins)
Carolina Wallin Pérez

Carolina Wallin Pérez, född 4 augusti 1982 i Mellerud, är en svensk pop- och jazzsångare.

År 2005 bidrog hon med sång på I Won't Stay på Monster & Maskiners studioalbum Never Die!.

Pérez blev känd först genom musiksajten MySpace och skrev därefter avtal med Family Tree Music (distribueras av Sony Music). Hon debuterade 2009 med albumet Pärlor och svin, med covers av Kent-låtar. Albumet nådde som högst plats 23 på den svenska albumlistan, och den bäst säljande singeln blev Utan dina andetag, som hamnade på plats 30 på den svenska singellistan. Albumet producerades av Fredrik Okazaki Bergström och spelades in av Kents producent Stefan Boman.

18 februari 2012 framträdde Pérez med låten Sanningen när hon medverkade i 2012 års upplaga av Melodifestivalen.

År 2012 släppte Pérez sitt andra album, Där vi en gång var (Razzia Records, Family Tree Music), med egna låtar. På albumet samarbetade hon även med låtskrivare som Andreas Mattsson (Popsicle) och Ludwig Bell. Albumet spelades in på Decibel Studio i Stockholm, producerades av Fredrik Okazaki Bergström med Pérez som medproducent, samt mixades av Simon Nordberg.

8 februari 2013 tilldelades Pérez pris för Årets Textförfattare på Manifestgalan. Priset delades ut av SKAP och Manifest.

17 november 2017 kom första singeln från nya plattan: Du som hade fel. Den följdes upp av Håller rent 3 mars 2018, Gå, men ta mig med dig 18 maj och Synd om dig 12 oktober. Fredag 2 november 2018 släpptes Carolinas tredje album Innan jag dör vill jag leva igen, där hon samarbetat med bl.a. Anton Toorell från gruppen Invader Ace.

28 oktober 2019 var 10-årsdagen för Carolina som albumartist, vilket firades med singeln Förlåtelsen. Även detta en kentcover, tillsammans med den 120 personer stora Kentkören.

Diskografi

Studioalbum

Singlar

Referenser

Noter

Webbkällor
 Johan Åkesson: Carolina Wallin Pérez gör jazz av Kent-låtar, Dagens Nyheter Kultur 2009-10-25, läst 2010-02-13

Externa länkar
 Officiell webbplats

Svenska popsångare
Svenska jazzsångare
Deltagare i Melodifestivalen 2012
Personer från Mellerud
Födda 1982
Levande personer
Kvinnor
Bainbridge Wadleigh

Bainbridge Wadleigh, född 4 januari 1831 i Bradford, New Hampshire, död 24 januari 1891 i Boston, Massachusetts, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten New Hampshire i USA:s senat 1873-1879.

Wadleigh gick i skola i internatskolan Kimball Union Academy. Han studerade sedan juridik och inledde 1850 sin karriär som advokat i Milford, New Hampshire.

Wadleigh efterträdde 1873 James W. Patterson som senator för New Hampshire. Han var ordförande i senatens patentutskott (United States Senate Committee on Patents) 1875-1877. Wadleigh ställde upp för omval men det uppstod ett dödläge i delstatens lagstiftande församling. I brist på en vald efterträdare utnämndes Charles Henry Bell till senaten några dagar efter att Wadleighs mandatperiod hade löpt ut. Delstatens lagstiftande församling valde sedan Henry W. Blair i juni 1879.

Wadleigh flyttade sedan till Boston där han fortsatte att arbeta som advokat. Han avled 1891 och gravsattes på West Street Cemetery i Milford.

Externa länkar 

 Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Bradford, New Hampshire
Födda 1831
Avlidna 1891
Män
Dieter Zetsche

Dieter Zetsche, född 5 maj 1953 i Istanbul, är en tysk affärsman samt styrelseordförande för Daimler AG sedan 2006.

Zetsche växte upp i Frankfurt am Main och studerade till ingenjör vid Karlsruhes universitet. 1976 började han arbeta vid Daimler-Benz AG. 1981 började han som assistent till utvecklingsledningen vid nyttofordonsdivisionen. Han promoverade vid Paderborns universitet 1982. 1998 blev han styrelsemedlem i DaimlerChrysler och från 2000 framgångsrik chef för DaimlerChrysler Corporation, koncernens verksamhet i USA. Han blev styrelseordförande för DaimlerChrysler 2006, idag Daimler AG.

Källor

Personer inom Tysklands näringsliv
Personer med anknytning till Mercedes-Benz
Män
Födda 1953
Levande personer
Pistoiasynoden

Pistoiasynoden hölls i september 1786 på föranstaltande av den reformvänlige storhertigen Leopold av Toskana, med biskopen av Pistoia, Scipione de Ricci, som ordförande. 

Mötet var en stiftssynod i syfte att reformera den toskanska kyrkan; det fattade flera viktiga beslut, bland annat antogs de fyra gallikanska artiklarna av 1682, Jansenius lära om nåden, gudstjänstens hållande på landets språk, åtgärder för bibelns spridning med flera. 

En nationalsynod av toskanska biskopar i Florens 1787 understödde dessa beslut med endast tre röster, och påven Pius VI fördömde dem genom bullan Auctorem fidei den 28 augusti 1794.

Katolska kyrkans historia
Italien under 1700-talet
James W. Patterson

James Willis Patterson, född 2 juli 1823 i Henniker i New Hampshire, död 4 maj 1893 i Hanover i New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten New Hampshire i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1863–1867 och sedan i senaten 1867–1873.

Patterson utexaminerades 1848 från Dartmouth College. Han arbetade i två år som rektor för skolan Woodstock Academy i Woodstock, Connecticut. Patterson undervisade från och med 1854 i matematik, astronomi och meteorologi vid Dartmouth College.

Patterson blev invald i representanthuset i kongressvalet 1862. Han omvaldes 1864. Han efterträdde 1867 George G. Fogg som senator för New Hampshire. Han efterträddes 1873 i senaten av Bainbridge Wadleigh.

Patterson avled 1893 och han gravsattes på Dartmouth College Cemetery i Hanover.

Referenser

Externa länkar

Ledamöter av USA:s representanthus från New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Dartmouth College
Personer från Merrimack County
Födda 1823
Avlidna 1893
Män
Jürgen Schrempp

Jürgen Schrempp, född 15 september 1944 i Freiburg im Breisgau, tysk företagsledare, styrelseordförande för Daimler AG (Daimler-Benz, DaimlerChrysler) 1995-2005. 

Schrempp började sin utbildning som mekaniker vid Daimler-Benz och studerade sedan vid ingenjörsskolan i Offenburg. 1967 tog han examen och återanställdes vid Daimler-Benz. 1974-1987 var han verksam vid Mercedes-Benz of South Africa förutom 1982-1984 då han var med och sanerade Euclid Trucks i USA. 1989 blev han chef för DASA och drev igenom stora besparingar och 16 000 anställda avskedades. Han var även ansvarig för det förlustbringade köpet av Fokker. 

När Edzard Reuter avgick som styrelseordförande för Daimler-Benz 1995 tog Schrempp över och lämnade idén om en diversifierad högteknologikoncern för att koncentrera sig på fordonsindustrin. Schrempp var en av de som drev igenom fusionen mellan Daimler-Benz och Chrysler till DaimlerChrysler 1998. Koncernen gick även in i Mitsubishi Motors men samarbetet fungerade aldrig och Schrempp fick offentlig kritik. Fusionen med Chrysler upplöstes 2007 och aktierna i Mitsubishi såldes.

2005 lämnade han posten som styrelseordförande för DaimlerChrysler och efterträddes av Dieter Zetsche.

Källor

Personer inom Tysklands näringsliv
Personer med anknytning till Mercedes-Benz
Män
Födda 1944
Levande personer
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Daniel Clark

Daniel Clark, född 24 oktober 1809 i Stratham, New Hampshire, död 2 januari 1891 i Manchester, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten New Hampshire i USA:s senat 1857-1866. Han var tillförordnad talman i senaten, president pro tempore of the United States Senate, 1864-1865.

Clark utexaminerades 1834 från Dartmouth College. Han studerade sedan juridik och inledde 1837 sin karriär som advokat i Epping, New Hampshire. Han flyttade 1839 till Manchester, New Hampshire.

Senator James Bell avled 1857 i ämbetet och efterträddes av Clark. Han avgick 1866 för att tillträda en befattning i en federal domstol. Clark arbetade sedan som domare fram till sin död. Han gravsattes på Valley Cemetery i Manchester.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1809
Avlidna 1891
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska jurister
Män
Alumner från Dartmouth College
Benedikt av Aniane

Benedikt av Aniane (egentligen Witiza), född omkring 750 i Languedoc av förnäma föräldrar, död 821, var en fransk munk, känd som benediktinordens reformator. 

Benedikt tillbragte sin ungdom vid det frankiska hovet, men övergav vid 24 års ålder hovlivets bullrande nöjen för att underkasta sig munklivets försakelser. Kraftfull, beslutsam och ytterligt sträng i uppfyllandet av alla det ursprungliga klosterlivets fordringar, ägnade han hela sin återstående levnad åt en reformation av klosterväsendet i mera strängt asketisk anda. Den gamla benediktinregeln tjänade honom som mönster. Munkarnas förvärldsligade levnadssätt skulle vika för ett uteslutande åt botövningar och praktiska sysselsättningar ägnat lif. På samma gång ville han också införa större enhet och sammanhållning mellan de särskilda klostren, vilka dittills bildat egna samhällen var för sig. 

Benedikt lyckades under sin livstid verkligen genomföra dessa grundsatser, och det i ett ganska vidsträckt omfång. Med Ludvig den frommes medgivande hade han snart alla de frankiska klostren under sin omedelbara uppsikt. På riksdagen i Aachen 817 upphöjdes hans anordningar till gällande lag för hela det frankiska riket - en reaktion mot de kulturuppgifter, som Karl den store sökt införlifva med klosterarbetet. 

Snart nog efter hans död gick dock frukterna av hans verksamhet förlorade. Benedikts lärjunge Ardo Smaragdus har författat hans levernesbeskrivning, utgiven av Mabillon i Acta sanctorum ordinis sancti Benedicti, IV.

Franska benediktiner
Födda okänt år
Avlidna 821
Män
Personer från Occitanien