kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Einar Blidberg

Carl Einar Blidberg, född den 20 september 1906 i Gudmundrå församling, död den 21 mars 1993 i Stockholm, var en svensk sjömilitär. 

Blidberg tog sjöofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1928 och utnämndes då till fänrik. Han befordrades till underlöjtnant 1930, löjtnant samma år och kapten 1939. Han uppnådde graden viceamiral 1971. Bland kommenderingarna kan nämnas att han var chef för Kustflottan fram till 1966 och därefter chef för Ostkustens örlogsbas. 

Blidberg var ordförande i Sjöofficerssällskapet i Stockholm 1966–1971 och ordförande i Sjöhistoriska samfundet 1968–1987. Han var hedersledamot i Kungliga Örlogsmannasällskapet.

Einar Blidberg var son till häradsskrivare Tage Blidberg och Ragnhild Vilhelmina Ekelund. Han vilar på Galärvarvskyrkogården.

Utmärkelser 

   Riddare  av Svärdsorden, 1946.
   Kommendör av Svärdsorden, 6 juni 1957.
   Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 28 november 1959.
   Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 6 juni 1968.

Källor 

 Kungliga Sjökrigsskolan 1867–1942, del II, Redaktör kommendörkapten Georg Hafström, Eskilstuna 1942
 Sjöofficerssällskapet i Stockholm 1849–1999, minnesskrift med anledning av Sällskapets 150-årsjubileum, sammanställd och bearbetad av kommendör 1 gr Ulf Samuelsson, Elanders tryckeri 2000
 Blidberg, Karl Einar på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska amiraler
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Gudmundrå socken
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Födda 1906
Avlidna 1993
Män
Tonto nationalmonument

Tonto nationalmonument ligger i delstaten Arizona i USA. Nationalmonumentet grundades för att bevara byggnader från 1300-talet.

Källor
 National Park Services i USA

Externa länkar
 Officiell webbplats

Nationalmonument i USA
Gila County
Arizonas historia
Anders Nilsson i Rinkaby

Anders Nilsson (i riksdagen kallad Nilsson i Rinkaby), född 4 juli 1825 i Rinkaby församling, Kristianstads län, död där 17 februari 1905, var en svensk hemmansägare och politiker. Han var ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Villands härads valkrets.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1825
Avlidna 1905
Män
Personer från Rinkaby socken, Skåne
Tuzigoot nationalmonument

Tuzigoot nationalmonument ligger i Yavapai County i delstaten Arizona i USA. Här bevaras byggnader från puebloindianerna.

Källor
 National Park Services i USA

Externa länkar
 Officiell webbplats

Nationalmonument i USA
Yavapai County
Nordamerikanska indianer
Walnut Canyon nationalmonument

Walnut Canyon nationalmonument ligger i delstaten Arizona i USA. Här finns byggnader och ruiner från indianer som levde här på 1300-talet.

Källor
 National Park Services i USA

Externa länkar
 Officiell webbplats

Nationalmonument i USA
Arizona
Nordamerikanska indianer
Dag Arvas

Dag Gustaf Christer Arvas, född 22 september 1913 i Arvidsjaur, död 1 februari 2004 i Stockholm, var en svensk sjöofficer.

Arvas tog sjöofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1935 och utnämndes då till fänrik. Befordrades till löjtnant 1937. Han uppnådde senare graden konteramiral. Bland kommenderingarna kan nämnas att Arvas var chef för Kustflottan från 1966.  

Arvas invaldes 1954 som hedersledamot i Kungliga Örlogsmannasällskapet och dess ordförande fram till 1969. Han invaldes 1959 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien. Dag Arvas är gravsatt i minneslunden på Djursholms begravningsplats.

Utmärkelser 
   Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 6 juni 1973.
   Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 6 juni 1966.

Källor 
 
 Kungliga Sjökrigsskolan 1867-1942, del II, Redaktör Kommendörkapten Georg Hafström, Eskilstuna 1942
 Arvas, Dag Gustaf Christer på SvenskaGravar.se

Noter

Svenska amiraler
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Arvidsjaurs socken
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1913
Avlidna 2004
Män
Arona, Italien

Arona är en stad och kommun i provinsen Novara i regionen Piemonte i norra Italien vid Lago Maggiore, Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Angera, Comignago, Dormelletto, Invorio, Meina, Oleggio Castello och Paruzzaro.

Stadens huvudnäring är turism.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 La Chiesa dei Santi Martiri

Kommuner i provinsen Novara
Orter i Piemonte
Wupatki nationalmonument

Wupatki nationalmonument ligger i delstaten Arizona i USA. Mitt på en het och ofruktbar platå ligger ett flertal ruiner av pueblo-hus. Man tror att detta var ett av de större samhällena på 1200-talet.

Ligger i närheten av Sunset Crater Volcano nationalmonument.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Källor
 National Park Services i USA

Nationalmonument i USA
Arizona
USA:s ursprungsbefolkning
Čukarica

Čukarica (Чукарица) är en av 17 kommuner i Serbiens huvudstad Belgrad. Efter invånarantalet är Čukarica den näst största kommunen i Belgrad efter Novi Beograd. På en yta av 156 km² lever 168 508 personer (2002). Enligt inofficiella källor hade Čukarica 175 057 invånare 2005.

Området Čukarica, som har gett namn åt kommunen, ligger på en klippa vid floden Savas östra strand, sydväst om Belgrads centrum.

Kvarter

Befolkningshistorik

1961 - 53 060
1971 - 102 189
1981 - 132 123
1991 - 150 257
2002 - 168 508
2005 - 175 057

Galleri

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20081224051429/http://www.cukarica.org.yu/

Stadsdelar i Belgrad
Lars Pålsson

Lars Pålsson (i riksdagen kallad Pålsson i Hemmesdynge), född 9 maj 1833 i Hemmesdynge församling, Malmöhus län, död 23 januari 1901 i Hemmesdynge, var en svensk lantbrukare och politiker. Han var ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Vemmenhögs härads valkrets.

Källor

Noter 

Födda 1833
Avlidna 1901
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Henry Maitland Wilson

Henry Maitland Wilson född den 5 september 1881, död den 31 december 1964 var en brittisk militär, fältmarskalk 29 december 1944.

Biografi
Wilson tjänstgjorde bland annat i andra boerkriget och deltog i striderna vid slaget vid Somme under första världskriget. 

Under andra världskriget var Wilson chef för bland annat britternas och samväldets försvar av Egypten och Sudan 1939-1941, chef för den brittiska expeditionskåren i Grekland 1941, chef för den nionde armén i Syrien och Brittiska Palestinamandatet 1941-1942, chef för Persia and Iraq Command 1942-1943, och de allierades befälhavare i Mellanöstern från 1943 och 8 januari - 11 december 1944 de allierades högste befälhavare i Medelhavsområdet (Supreme Allied Commander Mediterranean Theatre). 

Wilson tjänstgjorde även i Washington D.C. som Storbritanniens representant 1945-1947.

Externa länkar 
Brittish Officers, Henry Wilson

Födda 1881
Avlidna 1964
Brittiska fältmarskalkar
Personer i Storbritannien under andra världskriget
Män
Prima donna

Prima donna, eller primadonna, italienska för "första damen", är en term ursprungligen använd i operakompanier. Termen användes som titeln för ensemblens främsta stjärna, den som skulle ha de främsta rollerna. Det var vanligen, men inte nödvändigtvis, fråga om en sopran. Motsvarande term, dock betydligt mindre använd, för den manliga motsvarigheten, vanligtvis en tenor, var primo uomo.

Framstående primadonnor har ofta fått operaentusiaster att gå ihop i rivaliserande "klackar", som håller en sångerska framför en annan. En av de mest kända rivaliteterna är den mellan anhängarna till de båda sopranerna Maria Callas och Renata Tebaldi, trots att de två sångerskorna faktiskt privat var vänner. I modern tid har termen prima donna nästan blivit synonym med diva och används som benämning för uppskattade kvinnliga operasångerskor, särskilt sopraner.

Referenser

Noter

Webbkällor 

Opera
Bajraklimoskén

Bajraklimoskén (serbiska: Бајракли џамија/Bajrakli džamija) är en sunnimuslimsk moské belägen i Belgrad, Serbien. Under tiden då det Osmanska riket styrde Belgrad fanns runt 80 moskéer i staden. Idag är Bajraklimoskén den enda kvarvarande. Moskén byggdes runt 1575. "Bayrakli" betyder "vit flagga" på turkiska.

Då Österrike styrde Belgrad 1717-1739 fungerade moskén som en romersk-katolsk kyrka. De flesta moskéerna förstördes under samma period. Moskén renoverades 1741 av Husein-beg och togs igen i bruk som moské.

Den 18 mars 2004 sattes moskén i brand i samband med oroligheterna i Kosovo där flera medeltida serbisk-ortodoxa kyrkor förstördes. Moskén har sedan dess reparerats.

Bajraklimoskén ligger i området Dorćol, på adressen Gospodar Jevremova 11.

Bilder

Se även 
Islamisk konst
Islamisk arkitektur

Referenser

Noter

Externa länkar 
Bajraklimoskén på Belgrads officiella hemsida

Byggnader och anläggningar i Belgrad
Moskéer i Serbien
Lego Indiana Jones

Lego Indiana Jones är en Lego-serie som kom år 2008 i samband med den nya filmen Indiana Jones och Kristalldödskallens rike (2008)

Modeller från Lego Indiana Jones

Se även
Lego Indiana Jones: The Original Adventures
Indiana Jones
Lego

Externa länkar
Lego Indiana Jones hemsida
Lego Indiana Jones - Trailer

Indiana Jones
Indiana Jones
2000-talets leksaker
Produkter lanserade 2008
Chevrolet small-block

Chevrolet small-block är en typ av (jämförelsevis) små V8-motorer tillverkade av Chevrolet. Samtliga motorer är bensindrivna toppventilmotorer med centralt placerad kamaxel. Den första motorn lanserades 1955. Flera motorvarianter med slagvolym mellan 262 och 400 kubiktum ( och  liter) har tillverkats. För ett givet produktionsår av motorerna kunde man få sin Chevrolet med i stort sett vilken motor man ville, motorerna var alltså inte bundna till särskilda modeller utan kunde beställas som tillval. Chevrolet small-block är sannolikt världens mest tillverkade bilmotor med över 100 miljoner tillverkade motorer mellan 1954 och 2003. Motorn tillverkas fortfarande för eftermarknaden.

262 kubiktum
Denna motor har en cylinderdiameter på 3,67 tum och en slaglängd på 3,10 tum. Effekten var 110 hästkrafter och vridmomentet 180 Nm.

Den monterades i följande bilar:

Chevrolet Monza (1975-1976)
Chevrolet Nova (1975)
Checker A11E (1980)

265 kubiktum
Motorn tillverkades mellan 1955 och 1957 med en slagvolym på 265 in³ ( liter). Denna motor har en cylinderdiameter på 3,750 tum och en slaglängd på 3,00 tum med en kompression på 8,00:1. Effekten var mellan 162 och 240 hästkrafter.

Under det första tillverkningsåret år fanns inga motorfästen på sidorna. Det fanns inte heller något utrymme för att montera oljefilter på själva blocket, utan det fick monteras på termostathuset och var ett tillval..

283 kubiktum
Denna motor är en utveckling av 265, med större cylinderdiameter på 3,875 tum och en slaglängd på 3,00 tum. Den tillverkades mellan 1957 och 1967.

302 kubiktum

Motorn tillverkades bara 3 år, 1967–1969, och satt monterad i Z/28 Camaro. Cylinderdiametern var 4,00 tum och slaglängden 3,00 tum

305 kubiktum
Denna motor har en borrning på 3,736 tum och en slaglängd på 3,48 tum. Den tillverkades mellan 1976 och 2002. 305:an monterades bland annat i följande bilmodeller:
Chevrolet Camaro
Chevrolet Caprice
Pontiac Firebird
GMC/Chevrolet C/K 1500 Serie Trucks/Vans 
305 cui motorn är primärt designad för god bränsleekonomi.

307 kubiktum
Denna motor tillverkades mellan 1968 och 1973. Den har en borrning på 3,875 tum och en slaglängd på 3,25 tum. 307:an monterades bland annat i följande fordon:

Chevrolet Chevelle
Chevrolet Impala
Chevrolet Camaro
Chevrolet Caprice

327 kubiktum
Denna motor har en borrning på 4,00 tum och en slaglängd på 3,25 tum. Den tillverkades mellan 1962 och 1969. Motorn monterades bland annat i följande bilar:

Chevrolet Camaro
Chevrolet Impala 1967 SS
Chevrolet Corvette 
Opel Diplomat 5,4
L30    327
275 hp V8 (327 cu. in.)275hk @4800rpm. 
327:an fanns även med 300 hp 350 och 375 hp Även en 327 cui motor med 235 hk fanns tillgänglig 1969, denna hade en snällare kam och något mindre förbränningsrum.

350 kubiktum
Denna motor lanserades 1967. Den har en borrning på 4,00 tum och en slaglängd på 3,48 tum. 350-motorn har bland annat monterats i följande fordon:

Chevrolet Camaro
Chevrolet Nova
Chevrolet C/K Truck

400 kubiktum

år:1970–1981
storlek: 400 cu in (6.6 L)
Effekt: 150 hk (112 kW)-265 hk (198 kW)
Borr och slag: 4.125 in × 3.75 in (104.8 mm × 95.2 mm)

Se även
Big block

Referenser

Small block
V8-motorer
REC

För solenergiföretaget, se Renewable Energy Corporation.

REC (eller [●REC]) är en spansk skräckfilm från 2007 i regi av Jaume Balagueró och Paco Plaza. Filmen hade premiär i Spanien i november 2007. Den har fått en uppföljare, REC 2, som tar vid där den första filmen slutade.

Handling 
Handlingen i REC kretsar kring tv-reportern Ángela och hennes kameraman Pablo som gör ett inslag om ett nattskift på en av Barcelonas brandstationer. Hon får under en natt följa med brandmännen Álex och Manu. Stationen får in ett larm från en gammal kvinna som är instängd i sin lägenhet. När de anländer och brandmännen och två polismän bryter upp dörren till kvinnans lägenhet attackerar plötsligt kvinnan en av poliserna och biter honom. Snart framkommer det att en våldsam, okänd, muterad sjukdom infekterar personer i huset via saliv. Polisen och militären sätter huset under karantän och kamerateamet, brandmännen, polismännen och invånarna i huset blir instängda samtidigt som kameramannen fortsätter att filma händelserna.

Om filmen 
2002 gjorde Balagueró och Plaza dokumentären OT, The Movie tillsammans. Grundkonceptet och fotot i REC påminner om det i The Blair Witch Project och Cloverfield då den är filmad av en "amatörfotograf" som också är en av rollerna i handlingen. Filmens namn kommer från den blinkande text som syns i kameran då den spelar in och understryker således filmens idé.

Det finns i dagsläget tre trailers till filmen där de två första består av klipp från filmen, medan den tredje inte visar filmen alls utan den skräckslagna publiken på filmpremiären filmade med mörkerkamera.

Innan filmen ens hade haft premiär köptes rättigheterna till den upp för att göra en nyinspelning kallad Quarantine, regisserad av John Erick Dowdle. Den nya filmen hade premiär den 10 oktober 2008 i USA och 5 december samma år i Sverige.

Rollista i urval 
 Manuela Velasco - Ángela Vidal
 Pablo Rosso - Pablo
 Ferrán Terraza - Manu
 Jorge Serrano - Sergio
 David Vert - Álex

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 
 

Filmer 2007
Spanska skräckfilmer
Zombiefilmer
Spanskspråkiga filmer
Odöda på film
Valrav

Valrav eller spermaceti är ett ämne som bildas i spermacetiorganet i kaskelotvalarnas huvuden. Dess konsistens är som vax. 

I spermacetiorganet finns en blandning av flera olika ämnen som tillsammans kallas valravsolja. På den tiden när man jagade kaskelotvalar utvanns valraven och användes till exempel som huvudsaklig beståndsdel i vaxljus och i salvor. Valraven extraherades från valravsoljan genom kristallisering vid temperaturen 6 °C, under ökat tryck och i en ammoniaklösning. Valraven renades därefter genom silning och pressning och fick stelna långsamt i ett tennkärl. En enda kaskelot kunde ge  renad valrav.

Egenskaper
I renat tillstånd bildar valrav vita, pärlemorglänsande, genomlysbara, spröda kristaller, som känns feta och hala, har en mild, fettartad smak och nästan ingen lukt.

Smältning av olika beståndsdelar börjar vid  Vid 62 °C har alltsammans blivit flytande. Vid 100 °C avges vit rök.

Valrav kan lösas i varm etanol, dietyleter, oljor och liknande. Den brinner med en klart lysande låga och lämnar inte någon fettfläck på tyg eller papper. Densitet 0,780–0,926. 

I kemisk mening är valrav inte ett fett utan en blandning av flera likartade fasta estrar, av vilka den största delen är cetin, C32H64O2, så kallat valravsfett, som i hög grad liknar den renade valraven, men har något högre smältpunkt (49 °C). Cetin är cetylpalmitat, estern av palmitinsyra och cetylalkohol, med den kemiska formeln

Bilder

Artikelursprung

Valar
Kosmetika
Bronsålderns svärd

Den nya metallen brons som uppkommer under bronsålderns tidigaste skede ger möjligheter för ett nytt vapen, svärdet. Svärdet har förmodligen utvecklats ur dolken så snart bronshantverket tillät framställningen av längre klingor. Detta skedde troligen omkring 1700 f.kr i medelhavsområdet. Under bronsåldern förekommer flera olika typer av svärd, vanligen var dessa inte så långa utan de längst var strax över en meter. Från början var klingorna fastnintade vid hjaltet, men under mitten av bronsåldern övergår man till att göra svärd i ett stycke.

Äldre bronsålder

Krumsvärd
Krumsvärd är typ av eneggat svärd vars svärdspets är omböjd som en krumsabel. Krumsvärden anses tillhöra tidig bronsålder (Period 1: 1800-1500 f.Kr.) och är gjutna i brons. Ett avvikande krumsvärd har man funnit, tillverkad av parallellhuggen flinta i Favrskov i Danmark.

Bronsålderns krumsvärd föreställer sannolikt ett sticksvärd i en skida med krumböjd doppsko ... en helgjuten symbol för fred? Krumskidor fanns vid denna tid närmast hos hettiterna i Mindre Asien.

Yngre bronsålder

Antennsvärd
Antennsvärd är en form av svärd som uppkallats efter de antennliknande spiralornamenten på avslutet till fästet. Antennsvärden härstammar från Centraleuorpa men förekommer som importföremål i Norden. Antennsvärdet förekommer såväl i en rak form, som i en böjd, sabelliknande variant.

Grepptungesvärd
Grepptungesvärd är en svärdstyp från yngre bronsålder där grepptungan eller handtaget har låga sidokanter för att kunna infatta fästplattor av till exempel ben eller horn. Grepptungesvärden förekommer i den så kallade Hallstattkulturen och kunde tillverkas i både brons och järn.

Noter

Arkeologiska artefakter
Bronsåldern
Svärd
Wilhelm Wretlind

Erik Wilhelm Wretlind, född den 17 december 1838 i Nyköping, död den 31 juli 1905 i Stockholm, var en svensk läkare, skriftställare, riksdagsman och nykterhetsman. 

Wretlind blev student i Uppsala 1857, promoverades till medicine doktor 1867, öppnade samma år i Göteborg ett mediko-gymnastiskt institut och var 1879-1891 överläkare vid Djursätra brunn. Han deltog 1874 i upprättandet av Göteborgs Veckoblad och var verksam i dess redaktion. Han var styrelsemedlem i Göteborgs evangelisk-lutherska missionsförening från 1869 och 1875-1887 ordförande i densamma. Genom hans initiativ tillkom Betlehemskyrkan i Göteborg (invigd 1881). År 1887 flyttade han till Stockholm. Han redigerade 1882-1897 läkartidskriften "Eira" och utgav därjämte från 1886 halvmånadsskriften "Hälsovännen" samt sedan 1888 månadsskriften "Jordemodern".

Bland Wretlinds i bokform utgivna skrifter märks Om rörelsekuren eller kinesitherapien (1874), Mannens slägtlif (1890; sjunde upplagan 1905) och Kvinnans slägtlif (1891; sjätte upplagan 1914). Av hans i medicinska tidskrifter införda uppsatser kan nämnas Undersökningar rörande Stockholms mortalitet (i "Nordiskt medicinskt archiv", 1866). I riksdagens andra kammare, där han var ombud för Göteborgs stad 1885-1887 och 1888-1890, gjorde han sig bemärkt som en bland nykterhetsivrarnas och de frireligiösas ledare. Allmänna svenska nykterhetsförbundet, som hade sin första konferens 1889, tillkom väsentligen på tillskyndan av honom. Han invaldes 1872 som ledamot av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg.

1878 ingick han äktenskap med Emma Wretlind, pionjär inom nykterhetsrörelsen Vita Bandet.

Källor

Noter 

Svenska läkare under 1800-talet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Nyköping
Födda 1838
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Rune Johan Andersson

Rune Johan Andersson född 5 mars 1945, är en norsk illustratör, tidningstecknare och barnboksförfattare. 

Rune Johan Andersson har utbildning från bland annat Westerdals reklameskole i Oslo. Han gjorde teckningar till Dagbladet från 1970 till 1984 och till Aftenposten från 1984 till 1998. Han har även illustrerat en stor mängd böcker, däribland bilderböcker för barn, varav nio egna titlar.  

Rune Johan Andersson verk är inköpta av bland andra Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet och Norsk Kulturråd. Sedan 2007 är Rune Johan Andersson en av sju medlemmar i styrelsen för Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere (NBU).

Rune Johan Andersson bor på Nesodden utanför Oslo.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Far sover 1989

Priser och utmärkelser 
 Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur 1979 för Paradox
 Riksmålsförbundets barn- och ungdomsbokspris 2005 för Post

Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Norskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Norska illustratörer
Norska författare under 1900-talet
Norska författare under 2000-talet
Födda 1945
Levande personer
Män
Welcome to Hebron

Välkommen till Hebron (engelska: Welcome to Hebron) är en svensk dokumentärfilm från 2007 om 17-åriga Leila Sarsours vardag på Al-Qurtuba skolan i Hebron på Västbanken. Filmen är regisserad av frilansjournalisten och dokumentärfilmaren Terje Carlsson.

Den 55 minuter långa filmen skildrar ockupationen och Leilas vardag. Al-Qurtuba är en palestinsk flickskola som ligger innanför israeliska avspärrningar, där Leila och hennes kompisar dagligen visiteras av israeliska soldater och trakasseras av religiösa israeliska bosättare. I filmen intervjuas flera palestinier och israeler, bland annat den israeliske soldaten Yehuda Shaul från organisationen Breaking the Silence som vittnar om vad ockupationen innebär för den palestinska lokalbefolkningen.

Visningar i urval 
Stockholms filmfestival  , november 2007.
Oslo filmfestival , november 2007.
SVT , februari 2008.
BUFF Filmfestival i Malmö , mars 2008.

Referenser

Externa länkar 
 

Filmer 2007
Svenska dokumentärfilmer
Fredrik Cöster

Fredrik Leonard Cöster, född 9 juni 1834 i Maria Magdalena församling, Stockholm, död 15 april 1892 i Uddevalla församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk fabriksägare och riksdagsman.

Cöster var fabriksidkare i Uddevalla och som politiker ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Uddevalla, Strömstads, Marstrands och Kungälvs valkrets.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1834
Avlidna 1892
Män
Politiker från Stockholm
Riccardo Broschi

Riccardo Broschi, född cirka  1698 i Neapel, död 1756 i Madrid, var en italiensk operakompositör och bror till operasångaren Carlo Broschi, mer känd som Farinelli.

Biografi 
Hans far Salvatore Broschi var kompositör och kapellmästare vid Puglinesekatedralen, och modern hette enligt dopböckerna i Nicolaikyrkan Caterina Berrese.

Familjen flyttade till Neapel i slutet av 1711, och skrev in sin förstfödde, Riccardo, vid konservatoriet Santa Maria di Loreto, där han fick studera komposition för G. Perugino och F. Mancinipresso. Salvatare avled oväntat vid 36 års ålder den 4 november 1717. Caterina utsåg Riccardo till familjens överhuvud.

Han gjorde debut som operakompositör 1725 med La Vecchia Sorda, varfter han flyttade till London 1726 där han blev kvar till 1734, under vilken tid han skrev 6 heroiska operor, varav den mest framgångsrika blev Artaserse.

1737 flyttade han vidare till Stuttgart och tjänstgjorde en kort tid vid hovet hos Hertig Carl Alexander av Württemberg, innan han återvände till Neapel för att sedermera göra sin bror sällskap i Madrid 1739.

Operor (i urval) 
Originaltitel och stad och år för urpremiären.
 La Vecchia Sorda (Neapel 1725)
 L’Isola Di Alcina (Rom 1728)
 Idaspe (Venedig 1730) 
 Arianny e Teseo (Milano 1731)
 Merope (Turin 1732)
 Artaserse (London 1734)
 Nerone (Rom 1735)
 Adriano In Siria (Milano 1735)

Referenser

Webbkällor

Externa länkar 
 http://www.haendel.it/compositori/broschi.htm

Födda 1698
Avlidna 1756
Italienska kompositörer
Män
Personer i Italien under 1700-talet
Personer från Neapel
Italienska musiker under 1700-talet
Cabrillo nationalmonument

Cabrillo nationalmonument ligger i San Diego i Kalifornien i USA. Minnesplats över var Juan Rodriguez Cabrillo steg i land 1542 som första europé på västkusten av vad som senare kom att bli USA.

Källor
 National Park Services i USA

Externa länkar
 Officiell webbplats

Nationalmonument i USA
San Diego