kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Fredrik Lagerroth

Lars Fredrik Barthold Lagerroth, född den 10 september 1885 i Önnestads församling i Kristianstads län, död den 30 juli 1974, var en svensk statsvetare, känd för att ha föreslagit en omvärdering av frihetstidens politik och för sina övriga studier i den svenska författningshistorien.

Biografi 
Fredrik Lagerroth var son till kyrkoherden Lars Elias Lagerroth och Anna Ulrika, född Ennes. Han tog mogenhetsexamen i Kristianstad, inskrevs därefter vid Lunds universitet, där han 1907 blev fil.kand., 1913 fil.lic. och 1915 filosofie doktor på avhandlingen Frihetstidens författning. Efter ett par år vid Saltsjöbadens samskola fick Lagerroth en docentur i historisk statskunskap vid Lunds universitet och året därpå i allmän statskunskap. Några år under 1920-talet var han verksam som lektor vid Nya Elementarskolan i Stockholm, men återkom till Lund när han 1929 blev professor i statskunskap där. Han kvarblev i den befattningen tills han blev emeritus 1950.

Redan för sin doktorsavhandling väckte Lagerroth uppmärksamhet, eftersom hans forskning antydde att frihetstiden hade felvärderats vad beträffar dess konstitution. Därmed bestred han den gällande uppfattning som förfäktades av bland andra Ludvig Stavenow och historikern Carl Gustaf Malmström. Avhandlingen bemöttes av skarp kritik från den konservativa sidan av historikerskrået och från konservativa politiker. Lagerroth fortsatte historien framåt i nästföljande arbete, Konung och adel (1917), som behandlar den gustavianska tiden. Ett av Lagerroths kännetecken var att han tolkade den konstitutionella utvecklingen som en kamp mellan kungligt envälde och konstitutionell folkmakt; denna "folkmakt" hade enligt Lagerroth sprungit fram ur adeln och därefter hade allt flera omfattats. Mot Axel Brusewitz uppfattning hävdade han i 1809 års regeringsform den historiska kontinuitetens betydelse i stället för att tolka grundlagen i ljuset av moderna teorier som framkommit i utlandet. I ett par andra verk, bland annat Platons stats- och rättsbegrepp (1928), skriver Lagerroth under inflytande av Hans Kelsens rättsfilosofi. Lagerroth var under andra världskriget sysselsatt med den konstitutionella friheten i de skandinaviska länderna. Efter det stora verket om Moderna författningar (1955) och en tids svår sjukdom återkom Lagerroth på äldre dagar som statsvetenskaplig och historisk författare med bl.a. Den svenska monarkin inför rätta samt jämförande studier av 1809 års regeringsform och förslagen till det som blev 1974 års regeringsform.

1952 invaldes Lagerroth i Vitterhetsakademien. Han är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Tryckta skrifter 
Se "Fredrik Lagerroths tryckta skrifter" Bibliografi redigerad av Per Stjernquist i Studier tillägnade Fredrik Lagerroth, Lund 1950, s. 411-423.

Källor 

Anno 74, Stockholm 1975, s. 105
Svenska män och kvinnor, band 4, Stockholm 1948, s. 434 f
Statsvetarporträtt, Stockholm 1992, ss. 173ff

Noter 

Svenska professorer i statsvetenskap
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Födda 1885
Avlidna 1974
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Havssalt

Havssalt är tekniskt sett inte koksalt, utan är en blandning av jonföreningar som finns i världshaven. Sammansättningen av havssalt är praktiskt taget konstant trots att salthalten varierar i haven – kalciumkarbonat 2,5 % (massprocent), kaliumsulfat 3,6 %, magnesiumsulfat 4,7 %, magnesiumklorid 10,8 % (tumregel: motsvarar summan av de förra dvs 2,5+3,6+4,7) och natriumklorid 77,7 % dvs i stort sett resten.

Havssalt som man använder i matlagning tvättas och därför får man samma del natriumklorid som vanligt bordssalt, cirka 97 %. Till bordssalt tillsätts dessutom ofta jod eftersom detta essentiella mineral endast förekommer sparsamt i havssalt.

Se även 
 Salin
 Halit

Källor 

Oceanografi
Salt
Madeiras Laurisilva

Madeiras laurisilvaskog () är en sällsynt relikt av en tidigare utspridd skogstyp. Det är den största överlevande laurisilvaskogen med en yta på cirka 15 000 hektar och man tror att upp till 90% är ursprunglig. Den innehåller en unik flora och fauna, inklusive endemiska arter som madeiraduvan (Columba trocaz). Det blev utsett till ett världsarv 1999.

Källor

Externa länkar 

Världsarv i Portugal
Sevärdheter i Portugal
Världsarv inskrivna 1999
Internationella astronomiåret

År 2009 utsågs till Internationella astronomiåret av Förenta nationernas (FN) 62:a generalförsamling (den 20 december 2007). Året hade proklamerats av IAU och stöddes av Unesco, European Southern Observatory (ESO) och flera andra internationella och nationella astronomiorganisationer.

År 2009 var det 400 år sedan Galilei riktade sitt teleskop mot himlen första gången. Samma år (1609) publicerade Johannes Kepler sitt verk Astronomia Nova. Syftet med Astronomiåret var därmed att stimulera intresset för astronomi och vetenskap i allmänhet över världen, särskilt bland unga. Aktiviteter under året planerades lokalt, regionalt och nationellt. Detta innebar samarbeten mellan professionella och amatörastronomer, vetenskapscentra och vetenskapsjournalister.

Astronomiåret i Sverige 
Information om Astronomiåret i Sverige fanns under året på den nationella hemsidan www.astronomi2009.se.
Bengt Gustafsson vid Uppsala universitet hade utsetts av den svenska Nationalkommitté för astronomi att tillsammans med en referensgrupp och lokala kontaktpersoner samordna de nationella insatserna under året.

Det mesta av den verksamhet som ägde rum inom det Internationella året skedde lokalt, med deltagande astronomer, både proffs och amatörer, och andra astronomiintresserade som främsta aktörer.

Posten uppmärksammade det hela genom att den 29 januari ge ut två 12 SEK temafrimärken med astronomiskt motiv och en bild på ett ballongburet instrument, PoGOLite för gammaastronomi.

Några av de svenska aktörerna 
 Svenska astronomiska sällskapet
 Populär Astronomi
 Svensk amatörastronomisk förening
 Stockholms amatörastronomer
 Astronomiska sällskapet Tycho Brahe
 Mariestads astronomiska klubb
 Uppsala amatörastronomer
 Lunds observatorium
 Onsala rymdobservatorium
 Uppsala astronomiska observatoriet
 Stockholms observatorium
 Institutet för solfysik, Stockholm
 Nordita, Stockholm
 Observatoriemuseet, Stockholm
 Mittuniversitetet, Härnösand
 Umeå universitet
 Luleå tekniska universitet
 Institutet för rymdfysik i Kiruna och Uppsala
 Framtidsmuseet
 Teknikens hus
 Rymdgymnasiet
 Swedish Space Corporation, Esrange
 Rymdstyrelsen

Noter och referenser

Se även 
 Galileo Galilei
 Teleskop
 Astronomi

Externa länkar 
 Svenska nationella hemsidan för det internationella Astronomiåret
 International Year of Astronomy 2009 main web site
 IYA2009 Brochure
 Proclamation of 2009 as International Year of Astronomy (UNESCO Executive Board)
 United Nations

Astronomi
FN:s historia
Vetenskapsåret 2009
Temaår
Kristianstads läns sydöstra valkrets

Kristianstads läns sydöstra valkrets var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1911–1920 en egen valkrets med fyra mandat. Valkretsen avskaffades inför andrakammarvalet 1921, då den uppgick i Kristianstads läns valkrets.

Riksdagsmän

1912–första riksmötet 1914
Victor Ekerot, lmb
Raoul Hamilton, lib s
Nils Larsson, lib s (1912–1913)
Johannes Åkesson, lib s (1914)
Gustaf Nilsson, s

Andra riksmötet 1914
Victor Ekerot, lmb
Raoul Hamilton, lib s
Bror Petrén, lib s
Gustaf Nilsson, s

1915–1917
Victor Ekerot, lmb (1915)
Swen Persson, lmb (1916–1917)
Raoul Hamilton, lib s
Swen Jönsson, lib s
Gustaf Nilsson, s

1918–1920
Swen Persson, lmb
Raoul Hamilton, lib s
Swen Jönsson, lib s
Gustaf Nilsson, s (1918–lagtima riksmötet 1919)
Nils Björk, s (urtima riksmötet 1919–1920)

1921
Swen Persson, lmb
Raoul Hamilton, lib s
Swen Jönsson, lib s
Nils Björk, s

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 93

Historiska valkretsar i Kristianstads län
Giovanni Battista de Rossi

Giovanni Battista de Rossi, född 23 februari 1822 i Rom, död 20 september 1894 i Castel Gandolfo, var en italiensk fornforskare och arkeolog. De Rossi är framför allt känd för sina utgrävningar av Roms katakomber, och kallas "grundaren av den kristna arkeologin" av Catholic Encyclopedia.

Biografi 

Giovanni Battista de Rossi föddes i Rom som son till Commendatore Camillo Luigi De Rossi och Marianna Marchesa Bruti. Han företog sina grundläggande studier i Rom, fortsatte vid jesuiternas Collegio Romano och därefter vid Sapienza, där han blev 1843 doctor utriusque juris ad honorem och sedermera professor. 

Utrustad med ovanligt skarpsinne och stor viljekraft, ådrog han sig redan tidigt den lärda världens uppmärksamhet genom sina tidskriftsartiklar, i vilka han redogjorde för sina upptäckter i och omkring Rom. Särskilt slog han sig på studiet av de äldsta kristna minnesmärkena. För katakomberna och kristendomens urhistoria samt den äldsta församlingsorganisationen är hans arbeten epokgörande. Hans husvudverk i dessa ämnen är Martyrologium Hieronymianum, Inscriptiones christianæ urbis Romæ septimo sæculo antiquiores (1857-61) samt Roma sotterranea cristiana (1864-77). Från detta arbete har alla de många senare verk, som behandlat Roms kristna katakomber, i stor utsträckning hämtat sina uppgifter. Hans Codicum latinorum bibliothecae Vaticanae används av Vatikanbiblioteket som register över dess handskrifter.

År 1849 återupptäckte han Calixtus katakomber, vid Via Appia Antica. Där finns påvarna fram till 300-talet begravda. Han återfann även flera av deras epitafer. År 1888 fann han Codex Amiatinus, den äldsta versionen av Vulgata.

Källor 

Catholic Encyclopedia, Volume IV (1908)

Italienska arkeologer
Personer i Italien under 1800-talet
Födda 1822
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Forskare från Rom
Alumner från Universitetet La Sapienza
Personer verksamma vid La Sapienza
Robert M. Gagné

Robert Mills Gagné, född 21 augusti 1916 i Massachusetts, död 28 april 2002, var en amerikansk psykolog.

Teorier 
som lade ner stort arbete på att samordna en rad olika inlärningsteorier till ett enhetligt system. De olika teorierna förklarar olika typer av inlärningsinnehåll. Gagné identifierade åtta olika typer av inlärning, som står i ett hierarkiskt beroendeförhållande till varandra. 

Dessa inlärningskategorier är i huvudsak:

 Signalinlärning (barnet lär sig att när mamma tar fram nappflaskan får det mat)
 Stimulus-respons-inlärning (eleven läser till exempel ord på ett främmande språk. Läraren bekräftar med sina kommentarer det rätta uttalet.)
 Inlärning av stimulus-respons-sekvenser (barn lär sig att be om saker med namn, till exempel "Kan jag få en mandarin?")
 Verbala associationer (man associerar till ngt annat och lär sig den vägen)
 Diskriminationsinlärning (associationskedjorna bildar grupper, till exempel "Kan jag få frukt?")
 Begreppsinlärning (man lär sig att kategorisera abstrakt stimuli, till exempel färger, former och antal).
 Princip- och regelinlärning (man lär sig att förstå till exempel regler inom matematik eller fysik och kemi).
 Inlärning av kognitiva strategier (man kombinerar principer som man har tillägnat sig tidigare. Man uppfattar problemen och kan lösa dem med hjälp av logisk tankeförmåga).

Ett huvuddrag i Gagnés teori är att all ny inlärning står i ett hierarkiskt förhållande till vad som redan är inlärt.

Referenser 

Amerikanska psykologer
Amerikanska pedagoger
Personer i USA under 1900-talet
Personer från North Andover
Födda 1916
Avlidna 2002
Män
Capitol Reef nationalpark

Capitol Reef nationalpark ligger i delstaten Utah i USA. Namnet antyder att det skulle vara fråga om ett rev men det handlar om att förkastingsbranten liknar ett rev. Själva förkastningen är 160 km lång. Några mil av den inkluderas i nationalparken.

Parken genomkorsas av en väg, men i övrigt är nationalparken svårtillgänglig då den knappt har några vandringsleder. Längs vägen genom parken ligger Frutia, en liten by kring en vattenkälla. Där finns historiska byggnader och en fruktträdgård med självplockning.

I nationalparken finns även naturliga broar och jättegrytor.

Källor 
 National Park Services i USA

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Nationalparker i Utah
Naturskyddsområden bildade 1971
Garfield County, Utah
Sevier County, Utah
Virgin Islands nationalpark

Virgin Islands nationalpark ligger i Amerikanska Jungfruöarna och består av omkring  av  Saint John och stora delar av Hassel Island. Nationalparken på Saint John grundades 1956 när Laurance Rockefeller donerade sina egendomar på ön till National Park Service med förbehållet att området inte fick exploateras.

Nationalparken är mest känd för sina stränder och korallrev men rymmer även historiska värden bland annat ruiner av byggnader från öns tidigare sockerplantager och de år 2011 återupptäckta
hällristningarna på Reef Bay Trail Mycket av vegetationen på öarna är återställd från före den tid då allt kalhöggs för sockerrörsplantager.

Nationalparken utökades med delar av Hassel Island år 1978 och med stora vattenområden när Virgin Islands Coral Reef nationalmonument skapades år 2001.

Se även 
 Jungfruöarna

Källor 

 

Nationalparker i USA
Amerikanska Jungfruöarna
Naturskyddsområden bildade 1956
Europeiska unionens personaldomstol

Europeiska unionens personaldomstol var en specialdomstol som var knuten till tribunalen vid EU-domstolen mellan den 2 december 2005 och den 31 augusti 2016. Dess syfte var att avlasta tribunalen genom att i första instans ansvara för att avgöra tvister mellan unionen och dess anställda. Den inrättades av Europeiska unionens råd genom ett beslut i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande. Personaldomstolen upphörde att existera den 1 september 2016 då dess befogenheter överfördes till unionens tribunal.

Personaldomstolen bestod av sju domare. I stort sett jobbade de enligt samma förfaranden som domstolens övriga instanser. Domarna valde en ordförande bland sig själva för en period av tre år samt en justitiesekreterare för en period av sex år. Personaldomstolen var organiserad i avdelningar bestående av tre domare, men kunde i vissa fall även sammanträda i plenum. Den hade behörighet att dels pröva tvister mellan institutionerna och deras anställda, dels mellan unionens organ och byråer och deras anställda då den hade getts sådan behörighet. Däremot saknade den helt möjlighet att pröva tvister mellan nationella myndigheter och deras anställda. Personaldomstolens avgöranden kunde överklagas till tribunalen inom två månader men överklagandet var tvunget att vara begränsat till rättsfrågor. Domstolen meddelade totalt 1 549 domar under sin existens.

Se även 
 Europeiska unionens domstol

Referenser 

Domstolar i Luxemburg
Personaldomstol
Europeiska unionens historia
Organisationer bildade 2005
Organisationer upplösta 2016
Adenakulturen

Adenakulturen är den tidigaste högbyggarkulturen med centrum i Ohiodalen. Den anses som föregångare till Hopewellkulturen och uppstod troligen ca 1000 f.Kr och varade till ca 200 e.Kr.

Tidigare tillskrevs Serpent Mound Adenakulturen, men nu menar forskningen att den tillhör Fort Ancient-kulturen.

Bildgalleri

Referenser

Litteratur 
 Englund, Erik & Yvonne Svenström, Indianernas När Var Hur (1981)

Arkeologiska kulturer
Nordamerikanska indianer
Mellanhand

Mellanhand kan avse:

Mellanhand (anatomi) – en del av handen i människans kropp
Mellanhand (ekonomi) – en tredje part som erbjuder tjänster mellan två handelspartners
Folsomkulturen

Folsomkulturen är en förhistorisk indiankultur som dateras till cirka 10 000-8 000 f.Kr. Den är uppkallad efter Folsom i New Mexico, där man 1926 fann bl.a. spjutspetsar från denna tidsperiod. Folsomspetsar har kunnat kol 14-dateras till 8000-talet f.Kr. Den anses ha vuxit fram ur Clovisspetsen, och var kortare och lättare, räfflad till nästan hela sin längd och med sin maximala bredd relativt nära den avtrubbade spetsen. Det mindre formatet kan mycket väl bero på att man övergått till en ny typ av bytesdjur.

Litteratur 
 Clark, Grahame, Människans äldsta historia (1969)
 Englund, Erik & Yvonne Svenström, Indianernas När Var Hur (1981)

Arkeologiska kulturer
Nordamerikanska indianer
Fornfynd i USA
Åke Larsson (politiker)

Karl Åke Larsson (i riksdagen kallad Larsson i Karlskoga), född 18 juni 1910 i Ramundeboda församling, Örebro län, död 31 december 2000 i Karlskoga, var en svensk arbetsförmedlingsföreståndare och socialdemokratisk politiker.

Larsson, som var son till sågverksarbetare David Larsson och Maja Andersson, var sågverks- och metallarbetare till 1943, ombudsman i Svenska metallindustriarbetareförbundets avdelning 76 i Bofors 1943–1946 (ordförande 1941–1943) och assistent vid arbetsförmedlingen i Karlskoga från 1947. Han var styrelseledamot i Karlskoga arbetarekommun från 1947 (ordförande 1947–1952) och ordförande i Karlskoga stads partikrets av SAP 1952–1958. Han blev ledamot av stadsfullmäktige 1942, av drätselkammaren 1952, var ordförande i polisnämnden, blev landstingsman 1963 och var ledamot av landstingets sociala nämnd.

Larsson var ledamot av första kammaren 1959–1970 (ledamot av bankoutskottet, suppleant tredje lagutskottet samt suppleant bank- och fondinspektionen). Han var också ledamot av den nya enkammarriksdagen från 1971, invald i Örebro läns valkrets.

Källor

Noter

Svenska kommunalpolitiker
Svenska socialdemokrater
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Personer i Karlskogas historia
Män
Födda 1910
Avlidna 2000
Personer från Ramundeboda socken
Rustaveli

Rustaveli kan syfta på:
 Sjota Rustaveli (1172–1216), georgisk poet
 Rustaveliavenyn – i Georgiens huvudstad Tbilisi, uppkallad efter poeten
 Rustaveliteatern – dramateater i Tbilisi, uppkallad efter poeten
 Rustaveli (tunnelbanestation) – station i Tbilisis tunnelbana, uppkallad efter poeten
 Rustavelibiografen – filmteater i Tbilisi, uppkallad efter poeten
 Sjota Rustaveli-toppen – bergstopp på gränsen mellan Georgien och Ryssland
 Rustaveli (titel) – titeln på den georgisk-ortodoxa biskopen i Rustavi (och i Marneuli)
Himmel och jord må brinna

Himmel och jord må brinna är en historisk dokumentärroman av Ola Larsmo, utgiven 1993.

Handling 
I fokus är händelserna i Västervik 1917. Det är hungerstider och krigshot. Från Ryssland lyser revolutionen. Svenska arbetare är i rörelse och det talas om revolution. Arbetarna i Västervik tar täten, storstrejk och värdighet. Arbetare kräver kontroll över livsmedelsdistributionen. Den svenska revolutionen glöder i östra Småland. Många väntar på en brand. Men hur gör man revolution? Hur tar man makt över sitt liv? Alltså på riktigt. Vänta eller storma? Vad ska vi göra? Vad händer härnäst? Boken berättar om handling och passivitet. Syndikalisterna är framträdande, tvingas representera, men representerar. Man väntar på övriga Sverige, övriga Sverige väntar. Glöden blir inte till en brand. Rösträtt, välfärd och rationaliseringar följer.

Boken har tre huvudpersoner, alla knogandes inom tändsticksindustrin men med olika bakgrund. Karl är grovarbetare, jobbar med virket som anländer till fabriken. Märta har flytt från pigjobbet och hamnat på tändsticksfabriken, där jobbar hon vid sidan av pojken Georg. Boken hoppar mellan ögonblick och skeenden. Misär, makt och människors liv. Ibland byter boken vinkel och tid. En ögonblicksbild från styrelserummet, ingenjörens tankar, Motalas mekaniska 30 år tidigare, Lenins resa genom Sverige tillbaka till Ryssland, scener från den nedlagda fabriken under senare delen av 1900-talet. Bilden av människor och kapital. Kapitalet växer, koncentreras. Det lever på människor.

Se även 
 Hunger- och militärdemonstrationerna 1917

Dokumentärromaner
Historiska romaner
Skönlitteratur 1993
Svenska romaner
Roland Sundgren

Eskil Roland Sundgren, född 20 december 1929 i Gryta församling, Uppsala län, död 7 oktober 2019 i Västerås, var en svensk ombudsman och socialdemokratisk politiker.

Sundgren var ledamot av första kammaren 1970. Han var också ledamot av den nya enkammarriksdagen från 1971, invald i Västmanlands läns valkrets.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Födda 1929
Avlidna 2019
Män
Personer från Gryta socken
Beringshavkulturen

Beringshavkulturen växte fram under århundradena närmast före Kristi födelse på båda sidor om Berings sund och befolkade Tjuktjerhalvöns kust så långt västerut som till Björnöarna i norr.

Den gamla beringshavskulturen i Alaska, på S:t Lawrenceön och i nordöstra Sibirien är den äldsta specifikt eskimåiska grupp som hittills har identifierats. Av kol 14-dateringar att döma tycks denna kultur gå tillbaka till de sista förkristna århundradena. Människorna här hade anpassat sig till kustmiljön och bodde i halvt underjordiska hus, som var rektangulära och nåddes genom en smal gång, en hustyp som kan spåras tillbaka till Sibiriens yngre paleolitikum. De tillverkade sina viktigaste redskap av huggen sten och slipad skiffer och hade kokkärl och lampor av keramik. Det förefaller som om olika regionala kulturer så småningom växte fram ur denna ursprungskultur, till exempel punukkulturen på S:t Lawrenceön och birnikkulturen på Point Barrow och Alaskas ishavskust.

Litteratur 
 Clark, Grahame, Människans äldsta historia (1969)

Arkeologiska kulturer
Stenåldern
Jeanne Du Londel

Marie-Jeanne Du Londel, född Chateauneuf 1706, död 1772 i Stockholm, var en fransk skådespelare och teaterdirektör. Hon var ledare för den franska Du Londel-truppen som uppträdde i Sverige under frihetstiden från 1753 till 1756. 

Jeanne Du Londel var gift med skådespelaren Jean Du Londel (eller Dulondel). Hon blev mor till Louis Du Londel och Louise Du Londel. Omkring år 1734 fick hon sonen Adolf Fredriksson med den blivande svenske kungen Adolf Fredrik.

Hon var aktiv i Haag 1738–1740. Mellan 1748 och 1753 var hon engagerad i Köpenhamn med sin makes teatersällskap. De uppträdde då även i Norge 1749.  Sällskapet var uppskattat, och P. F. Suhm skrev en satir över det 1750. 

År 1753 blev hon sällskapets direktör i kompanjonskap med Pierre de Laynay. Detta år upphörde sällskapets engagemang i Köpenhamn. Hennes kollega Laynay vistades under våren i Stockholm som sällskapets ombud för att underhandla om ett engagemang vid svenska hovet, där drottning Lovisa Ulrika länge hade velat engagera ett franskt teatersällskap. Teatersällskapet anlände samma år till Sverige, där de under säsongen 1753–1754 fick dela lokal med det svenska teatersällskapet i Bollhusteatern innan detta helt överläts på dem. Du Londel och Laynay fick först samarbeta med Fredrik Wilhelm Hastfehr, som dock i november 1754 byttes ut mot överintendenterna Cronstedt och Adelcrantz. Truppen var mer eller mindre en hovtrupp, som följde det kungliga hovet och spelade offentligt i Bollhuset vid Slottsbacken på vintern och i slottsteatrarna på somrarna.

Jeanne Du Londel överlät år 1756 ledarskapet för sällskapet på sin son Louis Du Londel: hennes svärdotter Marguerite Morel kom att bli en av teaterns största stjärnor. Den franska teatertruppen avskedades av Gustav III efter hans trontillträde år 1771. Jeanne Du Londel stannade i Stockholm där hon avled året därpå.

Referenser 
 Ludvig Holberg, F. J. Billeskov Jansen, Epistler 7: Kommentar til epistel 184-539
 
 
 Gidlunds förlag, Ny svensk teaterhistoria. Teater före 1800
 Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. theatrarnes personal 1773-1863 med flera anteckningar

Noter

Födda 1706
Teater i Sverige under 1700-talet
Kvinnor
Personer under frihetstiden
Avlidna 1772
Teaterchefer under 1700-talet
Franska teaterchefer
Ove Karlsson (politiker)

Knut Ove Karlsson, född 2 december 1933 i Malungs församling, Kopparbergs län, död där 8 augusti 2008, var en svensk arbetsledare och socialdemokratisk politiker.

Karlsson var ledamot av första kammaren 1968–1970. Han var också ledamot av enkammarriksdagen 1971–1991, invald i Kopparbergs läns valkrets.

Referenser

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Födda 1933
Avlidna 2008
Män
Personer från Malungs socken
Mazuninokulturen

Mazuninokulturen är en järnålderskultur i Kama-Ural-området, som troligen påverkade uppkomsten av tre permiska språk, udmurtiska, komi och komipermjakiska.

Litteratur 
 Wiik, Kalevi, Eurooppalaisten juuret (2002)

Järnåldern
Arkeologiska kulturer
Historiska ryska kulturer
Finsk-ugriska folk