kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kinesisk juveltrast

Kinesisk juveltrast (Pitta nympha) är en östasiatisk tätting, den mest nordliga förekommande arten i familjen juveltrastar.

Kännetecken

Utseende 
Kinesisk juveltrast är en liten (16-19,5 cm) och färgglad juveltrast. På huvudet syns kastanjefärgad hjässa och panna med ett svart längsgående centralt hjässband, ett brett, svart streck från tygeln till nacken samt ett ljusbeige ögonbrynsstreck. 

Ovansidan är grön med lysande blå övergump och övre stjärttäckare. Handpennorna är brunsvarta med en liten vit fläck, handpennetäckarna mörkblå, större och mellersta täckarna mörkgröna och de mindre täckarna lysande blå. Hakan är vitaktig medan resten av undersidan är beigefärgad med röd undergump och centralt på buken.

Liknande blåvingad juveltrast är större med beigefärgade hjässidor, mörkare bige undersida och blått på alla övre vingtäckarna. I flykten syns att den vita handpennefläcken är större.

Läten 
Sången är ett klart och visslande "kwah-he khwa-wu", längre och långsammare än sången hos blåvingad juveltrast.

Utbredning och systematik 
Kinesisk juveltrast häckar i östra Asien, i östra och sydöstra Kina, Sydkorea (ön Jeju och möjligen även på sydvästra delen av Koreahalvön, södra Japan (södra Honshu, Shikoku och Kyushu samt Taiwan. Vintertid flyttar den så långt söderut som till Borneo. Tillfälligt har den påträffats i Indonesien och Australien Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kinesisk juveltrast häckar i subtropisk skog, i Japan huvudsakligen i städsegrön lövskog nära kusten mestadels under 500 meters höjd, medan den i Sydkorea påträffas i tät och fuktig skog upp till 1200 meters höjd. I Japan har den även noterats i plantage, varför arten troligen kan anpassa sig till att leva i skogar även påverkade av människan.

Föda 
Fågeln födosöker bland löv på marken efter ryggradslösa djur som skalbaggar, myror, enkelfotingar och sniglar. Den har också noterats ta ormar, ödlor och faktiskt små gnagare. Ett studerat par på Taiwan matade ungarna nästan uteslutande med daggmaskar.

Häckning 
Kinesisk juveltrast häckar mellan maj och juli i Japan och Taiwan, i juni i Guangxi i sydöstra Kina och mellan maj och juni i Korea. Den bygger ett upp till 45 cm brett kupolformat bo som placeras i en skreva eller i lövverk ett till fem meter ovan mark.

Status och hot 
Kinesisk juveltrast har ett rätt stort utbredningsområde, men tros minska kraftigt i antal, framför allt på grund av skogsavverkning i dess häckningsområde. Den hotas också lokalt av insamling för burfågelsindustrin. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar (VU). Världspopulationen uppskattas till mellan 2500 och 10.000 individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Rostjuveltrast

Rostjuveltrast (Hydrornis oatesi) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostjuveltrasten är en relativt färglös medlem av familjen, men ändå vackert tecknad. Ovansidan är alggrön, undersidan jordbrun med mjukt orangefärgad nacke och ett tunt streck bakom ögat. Honan är mattare i färgen än honan. Lätet är ett upprepat explosivt "chom-WIT!".

Utbredning och systematik
Rostjuveltrasten beskrevs först av amatörornitologen Allan Octavian Hume 1873. Den förekommer i Kina, Laos, Malaysia, Myanmar, Thailand och Vietnam. Dess naturliga miljö är fuktiga subtropiska och tropiska skogsområden och bambuskogar. Den hittas vanligen på över 800 meters höjd över havet.

Rostjuveltrast delas för närvarande i fyra underarter med följande utbredning:
 Hydrornis oatesi oatesi – Myanmar, nordöstra Laos och sydvästra Thailand 
 Hydrornis oatesi castaneiceps – södra Kina (södra Yunnan) till centrala Laos och i nordvästra Vietnam 
 Hydrornis oatesi bolovenensis – södra Laos och södra Annam
 Hydrornis oatesi deborah – södra Malackahalvön

Levnadssätt 
Denna art föredrar djupa och tätt bevuxna raviner. Liksom andra juveltrastar är den skygg och svår att få syn på där den hoppar fram på marken på jakt efter ryggradslösa djur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den brittiske naturforskaren Eugene William Oates (1845-1911).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Öronjuveltrast

Öronjuveltrast (Hydrornis phayrei) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Bangladesh till Myanmar, Thailand, södra Kina, södra Kambodja och centrala Annam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Grönbröstad juveltrast

Grönbröstad juveltrast (Pitta reichenowi) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Afrika från Kamerun till norra Gabon, sydvästra Centralafrikanska republiken, Kongo-Kinshasa och sydvästra Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa betraktar den som en underart till afrikansk juveltrast (P. angolensis).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Juveltrastar
Blåryggig juveltrast

Blåryggig juveltrast (Hydrornis schneideri) är en fågel i familjen pittor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blåryggig juveltrast är en medelstor (22 cm), skygg, skogslevande juveltrast. Hanen är lysande blå på mantel, vingtäckare, övergump och stjärt. Vingarna är brunsvarta. Resten av fjäderdräkten är rostbrun, på strupen ljusare och varmast på hjässa och nacke. Vidare syns ett svart streck genom ögat som sträcker sig till örontäckarnas bakre del. Den har även ett varierande svart bröst- och halsband. Honan liknar hanen, men saknar halsbandet och har brun mantel. Lätet består av en mörk och rätt mjuk utdragen dubbelvissling som stiger på första tonen och faller på andra.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i Batakbergen på norra Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Blåryggig juveltrast har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Gustav Schneider (1867–1958), schweizisk zoolog och samlare av specimen i Ostindien 1888 samt 1897–1899.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Blågumpad juveltrast

Blågumpad juveltrast (Hydrornis soror) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Blågumpad juveltrast är en skygg, marklevande knubbig fågel med jordbrun fjäderdräkt. Båda könen är övervägande bruna med mossgrön rygg och elektriskt puderblått på hjässa, nacke och övergump. Honan är mycket mer färglös än hanen, med mindre utbrett grönt och blått ovan. Ansiktet är varmt gråbrunt, ljusare än den jordbruna undersidan. Den i övrigt lika arten blånackad juveltrast saknar blått på hjässa och övergump. Vidare är ansiktet brunare utan grå toner. Sången består av en enkel barbettliknande serie av vitt åtskilda "choo".

Utbredning och systematik 
Blågumpad juveltrast förekommer i Sydöstasien från södra Kina till sydöstra Thailand och södra Vietnam. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Hydrornis soror tonkinensis – förekommer i södra Kina (Guangxi) och norra Vietnam (centrala Tonkin)
 Hydrornis soror petersi – förekommer i sydöstra Tonkin, norra Annam och centrala Laos
 Hydrornis soror douglasi – förekommer på Hainan (Qizhi Shan)
 Hydrornis soror soror – förekommer i sydöstra Laos och Vietnam (södra Annam och Cochinchina)
 Hydrornis soror flynnstonei – förekommer i sydöstra Thailand och sydvästra Kambodja

Levnadssätt 
Arten förekommer i olika skogstyper från låglänta områden till 1700 meters höjd i Vietnam, 850 meter i Laos och 1650 meter i Thailand. Enda rapporterade födan är snäckor, men tar troligen också insekter och daggmaskar. Arten använder stenar som städ för att krossa snäckskalen.

Status 
Blågumpad juveltrast har ett stort utbredningsområde. Dess beståndsutveckling är oklar, men tros inte minska tillräckligt mycket för att anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Azurjuveltrast

Azurjuveltrast (Pitta steerii) är en tätting i familjen juveltrastar som förekommer i Filippinerna.

Utseende 
Azurjuveltrasten är en färgglad marklevnade tätting med en kroppslängd på 18-19.5 centimeter. Huvudet är svart, strupen vit och ovansidan grön bortsett från den azurblå övergumpen och en fläck på vingen. Undersidan är blekare blå med en svart fläck på bukens mitt som övergår till lysande scharlakansrött på nedre delen av buken och undre stjärttäckarna. Benen är grårosa, näbben mörk. Lätet är en högljudd och explosiv serie av fyra till fem korta visslingar.

Utbredning och systematik 
Azurjuveltrast delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pitta steerii coelestis – förekommer på de filippinska öarna Samar, Leyte och Bohol.
 Pitta steerii steerii – förekommer på ön Mindanao i södra Filippinerna.

Sedan 1980 har den dock påträffats vid endast tre lokaler: Rajah Sikatuna National Park på Bohol, där den är lokalt vanlig samt  Bislig och en lokal på Zamboangahalvön på Mindanao.

Levnadssätt 
Fågeln bebor låglänt skog på kalkstenskarst eller skog med spridda kalkstensblock, upp till 750 meters höjd. Sentida studier visar att den finns i samröre med den endemiska trädarten Xanthostemon verdugonianus på östsluttningen av Mount Hilong Hilong på Mindanao samt i dvärgvuxen skog i låglänta områden vid Mount Hamiguitan.

Status 
Arten har en begränsad och mycket fragmentiserad utbredning med en världspopulation på endast 3.500-15.000 individer. Den tros också minska i antal till följd av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joseph Beal Steere (1842-1940), amerikansk ornitolog, zoolog, paleontolog, antropolog och upptäcktsresande verksam i bland annat Moluckerna och Filippinerna 1874-1875 och 1887-1888.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Manusjuveltrast

Manusjuveltrast (Pitta superba) är en utrotningshotad fågel i familjen juveltrastar.

Utseende och läten 
Manusjuveltrasten är en 22 cm lång, mycket vacker juveltrast. Fjäderdräkten är glansigt svart med himmelsblå vingtäckare. På nedre delen av buken och undre stjärttäckarna är den lysande scharlakansröd. Hona och ungfåglar är generellt mattare i färgerna. Lätet är ett högjutt "ku-ku".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer på Manus Island i ögruppen Amiralitetsöarna. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Amiralitetsöarna
Sabahjuveltrast

Sabahjuveltrast (Erythropitta ussheri) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sabahjuveltrasten är en mycket färgglad fågel, med mörkblå ovansida och gnistrande scharlakansröd undersida. Huvudet är mörkt, vingtäckarna lysande blå och en glittrande silverfärgad linje sträcker sig från bakom ögat. Granatjuveltrasten är mycket lik men har röd hjässa. Sången består av en ren stigande vissling som avslutas plötsligt.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för låglandet på norra Borneo. Vissa behandlar den som underart till granatjuveltrast (E. granatina).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Herbert Taylor Ussher (1836-1880), brittisk diplomat i Guldkusten 1866-1872 samt dess guvernör 1879-1880.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Sumatrajuveltrast

Sumatrajuveltrast (Erythropitta venusta) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Sumatrajuveltrasten är en liten (16 cm) och färgglad juveltrast. Den är svartaktig på huvud, ovansida och strupe, rödbrun på bröstet och bjärt karmosinröd på resten av undersidan. Från ögat till nacken går ett azurblått streck. Vingarna är blåglansiga med även här ett azurblått streck från yttre kanten av vingen på sittande fågel. Liknande granatjuveltrasten är karmosinsörd på bakre delen av hjässan och nacken. Lätet består av en lång och sorgesam vissling, mörkare än granatjuveltrasten och vanligen på jämn tonhöjd, ibland uppåt på slutet.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i höglänta områden på Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Sumatrajuveltrasten har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Larmjuveltrast

Larmjuveltrast (Pitta versicolor) är en fågel i familjen juveltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Larmjuveltrasten är en knubbig tätting med kort stjärt och långa ben. Arten är mycket färgglad, med grönt och svart på vingarna, mattgul undersida, kastanjebrun hjässa, en svart strimma i ansiktet, lysande blå fläck på skuldran och en röd fläck under stjärten. Lätet är som namnet avslöjar mycket ljudligt, en kort ramsa som ofta återges med frasen "walk to work".

Utbredning och systematik 
Larmjuveltrast delas in i tre underarter:
 Pitta versicolor simillima – förekommer i nordöstra Queensland (East Cape York-halvön och öar i Torres Strait)
 Pitta versicolor intermedia – förekommer i nordöstra Queensland (Cooktown till Cairns och Atherton, Eungella)
 Pitta versicolor versicolor – förekommer i östra Australien (Gladstone, Queensland till Sydney-området, New South Wales)

Levnadssätt 
Larmjuveltrasten hittas huvudsakligen inne i regnskog, men kan göra säsongsmässiga förflyttningar och påträffas mycket nära kusten vintertid, även i mangroveskogar. Trots den praktfulla dräkten kan den vara svår att få syn på när den hoppar runt på marken inne i skogen. Den hörs därför oftare än ses, ropande från låg nivå, men ibland även från högt i trädtaket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Juveltrastar
Endemiska fågelarter i Australien
Fåglar i australiska regionen
Kapbatis

Kapbatis (Batis capensis) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 erythrophthalma-gruppen
 Batis capensis erythrophthalma – östra högländerna i Zimbabwe och angränsande västra Moçambique
 Batis capensis kennedyi – sydvästra Zimbabwe (Mopoto Hills-området)
 Batis capensis hollidayi – nordöstra Sydafrika Swaziland och Moçambique (Lebombobergen)
 Batis capensis capensis – södra Sydafrika, österut till Fristatsprovinsen och södra KwaZulu-Natal till Fristatsprovinsen och Kapprovinsen

Tidigare inkluderades malawibatis (B. dimorpha) i arten, men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Ruwenzoribatis

Ruwenzoribatis (Batis diops) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Demokratiska republiken Kongo till västra Uganda, Rwanda, Burundi och nordvästra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Ruwenzori är namnet på ett bergsmassiv på gränsen mellan Uganda och Demokratiska Republiken Kongo där arten förekommer.

Referenser

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Brunbröstad batis

Brunbröstad batis (Batis fratrum) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer från södra Malawi till östra Zimbabwe, Moçambique och Natal.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar bröderna Robert Blake (1848-?1905) och John Deverell Stewart Woodward (1849-?1905), engelska missionärer i Natal tillika naturforskare, upptäcktsresande och samlare av specimen. Tidigare kallades den woodwardbatis även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Ituribatis

Ituribatis (Batis ituriensis) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar. Den förekommer i fuktiga skogar i Demokratiska republiken Kongo och angränsande västra Uganda. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Margaretbatis

Margaretbatis (Batis margaritae) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende
Fågeln är en typisk Batis, en relativt liten (12 centimeter lång), aktiv och törnskatelik flugsnappande fågel. Hanen liknar strupfläcksbatis (Batis molitor) som förekommer i samma område, men är kraftigare och har bredare svart bröstband som inte smalnar av längst fram på bröstet. Honan har till skillnad från strupfläcksbatisens hona svart istället för kastanjefärgat bröstband, strupen saknar fläck, ögat är rött istället för guldfärgat och vingbandet är kastanjefärgat, inte vitt.

Läte
Lätet är en serie av fem till tio visslande ljud, första tonen vanligtvis något ljusare.

Utbredning och systematik 
Margaretbatis förekommer lokalt i sydcentrala Afrika och delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 B. m. margaritae – västra delen av centrala Angola (Morro do Moco)
 B. m. kathleenae – bergstrakter i nordvästra Zambia och angränsande sydöstligaste Kongo-Kinshasa

Ekologi 
Nominatformen förekommer i städsegrön skog på övre sluttningarna av Morro do Moco som reser sig till en höjd av över 2.500 meter över havet. Underarten kathleenae trivs i Cryptosepalum-forest och andra typer av torra skogar, men också flodnära skog, städsegrön skog och buskage skapade av människan. Arten lever av insekter som den födosöker efter två till fem meter över mark, lägre ner än strupfläcksbatis (Batis molitor). Nominatformen födosöker dock på alla nivåer. Ett bo har hittats vid Mount Moco som innehöll två gräddvita ägg med mörka fläckar i mitten av juli. Själva boet av gräs och mossa sammanfogat med spindelväv, satt i en trädklyka 90 centimeter ovan mark.

Status 
Arten beskrivs som inte ovanlig och lokalt vanlig. I avsaknad av några uppenbara hot kategoriserar IUCN arten som livskraftig, trots det relativt begränsade utbredningsområdet.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Margaret Kernochan Pulitzer (1893-1974, född Leech), amerikansk författare och historiker och fru till publicisten och sponsorn Ralph Pulitzer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Gabonbatis

Gabonbatis (Batis minima) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga skogar i södra Kamerun och västra Gabon. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Sotkronad batis

Sotkronad batis (Batis minor) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sotkronad batis är en typisk svart vit och mörkgrå batis. Noterbart är bröstbandet (svart hos hanen, kastanjebrunt hos honan), mörkgrå hjässa och ett långt och tunt, vitt ögonbrynsstreck. Arten liknar moçambiquebatis men är genomgående mörkare. Hanen liknar även hane strupfläcksbatis men har smalare bröstband och mörkare hjässa. Sången är distinkt, bestående av tunna och ljusa, stigande visslingar i korta eller långa serier, på samma tonhöjd eller alternerande.

Utbredning och systematik 
Sotkronad batis delas in i två underarter med följande utbredning:
 B. m. minor – förekommer i södra Somalia
 B. m. suahelica – förekommer i sydöstra Kenya och östra Tanzania

Svartkronad batis (B. erlangeri) behandlades tidigare som underart till sotkronad batis.

Levnadssätt 
Sotkronad batis hittas i skogslandskap, buskmarker, mangroveträsk och savann, både torr och fuktig. Den ses ofta i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Kongobatis

Kongobatis (Batis minulla) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skogar från sydöstra Gabon till västra Angola, Cabinda och angränsande Kongo-Kinshasa. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Skogsbatis

Skogsbatis (Batis mixta) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tropiska fuktiga skogar i södra Kenya och norra Tanzania. Den föredrar bergsskogar men i sydöstra Kenya uppträder den även i låglänta skogar i närheten av kusten. Tidigare behandlades mikindanibatis (B. reichenowi) som en underart till skogsbatis och vissa gör det fortfarande. Taxonet ultima behandlades tidigare som underart men ingår numera i nominatformen, medan den tidigare södra populationen av mixta idag kategoriseras som den egna arten iringabatis (B. crypta).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen

ceb:Batis reichenowi