kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Forststyrelsen

Forststyrelsen (finska: Metsähallitus/ samiska:  Meahciráđđehus) är ett finländskt statligt affärsverk som förvaltar drygt 12 miljoner hektar statsägda mark- och vattenområden. Dess verksamhet innefattar både affärsverksamhet och offentliga förvaltningsuppgifter. 

Forststyrelsen administrerar bland annat nationalparker i Finland och andra naturreservat på statlig mark, sammanlagt 9,1 miljoner hektar statlig mark och 3,4 miljoner hektar vattenområde. Av dessa är 3,9 miljoner hektar respektive 3,2 miljoner hektar naturvårdsområden. Sammanlagt finns 37 nationalparker, 19 naturreservat och omkring 500 andra naturvårdsområden samt 12 ödemarksområden.

Forststyrelsen grundades år 1859 som ett ämbetsverk för skogsskötsel.

Webbplatsen Utinaturen
Utinaturen.fi är en webbplats som upprätthålls av forststyrelsen. Webbplatsen innehåller information som antas vara intressant vid friluftsliv, framförallt beskrivningar av nationalparker, ödemarksområden, naturskyddsområden, strövområden och andra utflyktsmål, men också till exempel goda råd för utfärderna. Tjänsten är avsedd för privatpersoner och får enligt användningsvillkoren inte användas till exempel för kommersiella ändamål, annat än med skriftligt tillstånd. Sidorna finns på finska, svenska, samiska och engelska.

Se även
Finlands naturcentrum Haltia

Källor

Noter

Externa länkar
Forststyrelsens svenska webbplats
Forststyrelsens natursidor
Forststyrelsens karttjänst
förstasida

Naturskydd i Finland
Finländska statliga affärsverk
Organisationer bildade 1859
Sundbybergs Norra–Ulvsundasjöns järnväg

Sundbybergs Norra-Ulvsundasjöns järnväg (SUJ) var en Stockholms kommun tillhörig järnväg, endast upplåten för godstrafik. Spåret utgick från Sundbyberg, passerade på bro över Bällstaån, passerade sedan Mariehäll fram till Ulvsunda industriområde. Där delade den upp sig i ett antal industrispår.

Banan, som byggdes av Stockholms stad för att betjäna det nya industriområdet, var 3,6 km lång och öppnades för godstrafik den 1 oktober 1915. Till en början var Ranhammar ändstation men banan förlängdes några veckor senare, den 18 oktober 1915, till Ulvsunda station vid Ulvsundasjön. Stationen hade aldrig någon persontrafik men tog emot styckegods in på 1950-talet. Inspektorsbostaden och godsmagasinet finns kvar.  

Tankar fanns om att förlänga järnvägen till Lillsjönäs för att år 1918 anknyta till den planerade spårvägen från Alvik (linje 13, Ulvsundabanan). Spåren knöts dock samman först i början av 1940-talet men någon trafik kom aldrig till stånd och förbindelsespåren revs upp.

Trafiken utfördes av Stockholm-Westerås-Bergslagens Jernvägar (SWB) fram till dess förstatligande och därefter av Statens Järnvägar (SJ). Banan fick ett uppsving sedan Pripps byggt ett nytt bryggeri i området - 1971 flyttade Pripps från Münchenbryggeriet till Ulvsunda. Bryggeriet var banans största godskund med 5000 vagnar/år till slutet av år 2000. Sedan ville Banverket inte ansvara för spåren längre, och när bryggeriet dessutom lades ned år 2004 tynade trafiken bort.

Banan revs upp i september 2006 och 2009 återstod bara några få spårfragment här och där.  2010 försvann även dessa sista spårrester då Tvärbanans förlängning genom Ulvsunda industriområde byggdes ovanpå den gamla banvallen. I övrigt finns banvallen kvar nästan helt och hållet. Bron över Bällstaån samt två viadukter är dock avlägsnade. Banvallen under Bällstavägen har asfalterats och används som en gång- och cykelväg.

Externa länkar
Svenska Motorvagnsklubbens utflykt på Ulvsundabanan i maj 2004

Referenser

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Västerort
Peter Mandl

Peter Mandl, folkbokförd som Petr Mandl, född  4 mars 1947  i Prag, Tjeckoslovakien (nuvarande Tjeckien), är en tjeckisk -svensk skulptör. Han flydde med sin familj till Sverige när Warszawapaktens styrkor invaderade Prag 1968. Han är bosatt i Påarp utanför Halmstad med sin hustru Gunilla.

Peter Mandl har bland annat gjort ett antal kvinnofigurer i brons och glas, vilka för tankarna till hav och vind.

Offentliga verk i urval
Fyrvaktare i Halmstad
Hebe (1992), brons, Vårdcentralen, Urmakaregatan 2 i Falkenberg
Kassandra (1996), Höllvikens skulpturpark
Kvinnogestalt (1988), brons, S:t Jörgens kyrkogård i Varberg
Musica (1994), brons, parken vid Kungsgatan 12 i Varberg
Oasen, brons, vid HFAB:s bostadskvarter Klotet i Halmstad

Mandl är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar
 Peter Mandls webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1947
Män
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska skulptörer under 2000-talet
Gabriel Sparre

Det finns flera personer med detta namn:

Gabriel Sparre (1730-1809) – kapten vid Prins Fredrik Adolfs regemente, gift med Maria Vendla Ulfsparre af Broxvik, far till Bengt och Wendela Gustafva Sparre
Gabriel Sparre (1646-1707) –  överstelöjtnant, son till Axel Carlsson Sparre, gift med Ingeborg Christina Ribbing 
Gabriel Erik Sparre (1726-1804) – landshövding i Kristianstads län
Mosina

Mosina (; tyska: Moschin) är en stad i västra Polen, belägen 22 km söder om Poznań. Staden hade 13 574 invånare (2016). Mosina ligger i Storpolens vojvodskap, i distriktet Poznań, och är centralort i kommunen Mosina.

Referenser

Externa länkar 

Städer i Storpolens vojvodskap
Gabriel Erik Sparre

Gabriel Erik Sparre, född 1726, död 1804 i Kristianstad, var en svensk friherre och landshövding.

Sparre deltog i det pommerska kriget och befordrades till sekundmajor 1759. Därefter var han landshövding i Kristianstads län 1776–1786. 

Han var son till landshövdingen Fredrik Henrik Sparre och Virginia Christina Lilliehöök af Fårdala samt bror till Carl Sparre och rikskanslern Fredrik Sparre. Han var gift med Helena Juliana Coyet (1724–1769) och far till Ulrika Lovisa Maria Sparre, gift med riksdrotsen Carl Axel Trolle-Wachtmeister.

Källor
Svenskt biografiskt lexikon

Landshövdingar i Kristianstads län
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska friherrar
Födda 1726
Avlidna 1804
Män
Gabriel
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Ulf Granberg (1945)

Ulf Leo Granberg, född 9 maj 1945, är en svensk serieförfattare, tidningsredaktör och förgrundsfigur på förlaget Semic Press (sedermera Egmont). Granberg är framför allt känd från tidningen Fantomen, som han 1972/1973 tog över som redaktör.

Redaktör 
Ulf Granberg är mest känd som långvarig redaktör för den svenska Fantomen-tidningen. Det första numret med Granberg som redaktör gavs ut 1973, och med honom vid rodret kom Team Fantomen (den svenska produktionen av Fantomenäventyr) igång på allvar. År 1986 lämnade Granberg redaktörsposten till Mats Jönsson, men fortsatte att vara ansvarig för Fantomenproduktionen och tog sig titeln Gammelredax. Vid årsskiftet 2003/2004 blev han åter redaktör för Fantomen, en funktion han hade fram till 2012 då han efterträddes av Mikael Sol.

Under årens lopp har Granberg även varit redaktör och ansvarig utgivare för många andra serietidningar. Han har bland annat varit drivande bakom tidningen Svenska Serier.

Granberg har också översatt en mängd serier, främst för de tidningar han själv jobbat med. Bland hans övriga översättningsarbeten kan nämnas albumutgåvan av Prins Valiant.

Serieskapare 
Granberg har skrivit ett trettiotal manus till Fantomen. Han har som redaktör varit inblandad i så gott som samtliga äventyr som producerats för den svenska tidningen.

Han har bidragit med manus och idéer till serier som Bacon & Egg, Achilles Wiggen, Tybalt och Det okända – myter och mysterier.

Familj 
Ulf Granberg är far till skådespelaren och författaren Fredde Granberg.

Utmärkelser 
 Svenska Serieakademins diplom 1979
 Unghunden 2007
 2015 tilldelades han en Mini-Adamson.

Redaktörskap (urval) 
 1973–1986, 2003–2012 – Fantomen
 1993–1996, 2003 – Fantomen Krönika

Referenser

Noter 

Svenska serieskapare
Svenska redaktörer
Män
Födda 1945
Levande personer
Urhundenvinnare
Erik Sandewall

Erik Sandewall, född 1945 i Oskarshamn, är en svensk professor i datalogi vid Institutionen för datavetenskap  vid Linköpings universitet.

Sandewall är ledare för Laboratoriet för kognitiva autonoma system (CASL) och sedan 2007 gästprofessor vid KTH, avdelningen för publiceringens infrastruktur.

Erik Sandewall studerade vid Uppsala universitet och disputerade 1969 i informationsbehandling. Han har varit gästforskare vid Stanford University, vid MIT och vid LAAS i Toulouse. 1975 blev han professor vid Linköpings universitet och blev därmed Sveriges första professor i ämnet datalogi, jämför Informationsbehandling.

Sandewall är en av Sveriges mest framstående forskare inom ämnet artificiell intelligens och är ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien sedan 1992 och av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 1981. Han är riddare av Hederslegionen och hedersdoktor vid Université Paul Sabatier, Toulouse.

Externa länkar
Publikationer Erik Sandewall, Linköping University Electronic Press.

Källor

Svenska professorer i datalogi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1945
Levande personer
Personer från Oskarshamn
Riddare av Hederslegionen
Segelsportföreningen - Ungdomarnas Båtbygge

Segelsportföreningen - Ungdomarnas Båtbygge, UBB, är en ideell förening i Stockholm som hjälper ungdomar att bygga egna små segelbåtar. Verksamheten påbörjades 1959 och övergick 1963 i kommunal regi med både båtbygge och seglarläger. UBB expanderade till att som mest omfatta tre bygglokaler på olika ställen i Stockholm. Sedan de kommunal anslagen drogs in 1983 drivs UBB i form av en ideell förening.

Ända sedan verksamheten började har långseglaren och kanotkonstruktören Nils-Göran Bennich-Björkman varit en viktig del av UBB.

Sedan starten har ca 600 båtar byggts. De flesta är konstruerade av föreningens egna instruktörer för att vara bra, lättbyggda och passa in i verksamheten.

Målet för ungdomarna är att få segla den egenhändigt byggda båten. Minst lika viktig är dock vägen dit, att man får lära sig hantera verktyg och material och hur saker fungerar.

UBB har idag (2018) sin verksamhet ombord på MS Stenfjell vid Söder Mälarstrand.

Båtbyggeri
Ungdomarna bygger jollar, katamaraner och segelkanoter av olika slag. Vanligaste typerna finns på denna webbsida

Seglarläger
Seglarlägret är årets höjdpunkt då ungdomarna får segla sin egenhändigt byggda båt.

Första veckan är alla grupper tillsammans på Ägnö, en ö utanför Saltsjöbaden.

Efter första veckan skiljs grupperna åt för olika vidare äventyr i Stockholms skärgård.

Kappseglingar
UBB deltar i och arrangerar kappseglingar.

Externa länkar
Föreningens webbplats

Sportklubbar bildade 1959
Sportklubbar bildade 1963
Sportklubbar i Stockholms kommun
Segelsällskap i Sverige
Ungdomsorganisationer i Sverige
Leo Lionni

Leo Lionni, född 5 maj 1910 i Amsterdam, död 11 oktober 1999 i Radda in Chianti, var en barnboksförfattare och illustratör. 

Lionni föddes i Nederländerna. Fadern var diamanthandlare och modern operasångerska. Tidigt i livet fick Lionni resa i olika länder och han lärde sig flera språk. Familjen flyttade till Italien 1925. Lionni gjorde sig ett namn som futuristisk målare. 1932 gifte sig Lionni med Nora Maffi, dotter till en inflytelserik medlem av det italienska kommunistpartiet. Paret Lionni fick två söner. 1939 emigrerade familjen till USA där man bosatte sig i Philadelphia. Lionni arbetade som art director i reklambranschen. 1945 blev han amerikansk medborgare. 1948–1960 var han art director vid tidskriften Fortune. 1962 flyttade Lionni tillbaka till Italien och inledde en karriär som barnboksförfattare i bilderboksgenren. Totalt utgav Lionni ett fyrtiotal böcker. 17 titlar har (2008) utkommit i svensk översättning. Till de mer kända av Lionnis böcker hör Lilla blå och lilla gul.

Verk i svensk översättning 
Lilla blå och lilla gul, 1967
Simmi, 1970 
Tico och de gyllene vingarna, 1972 
En fisk är en fisk, 1972  
Alexander och leksaksmusen, 1973 
Fredrik, 1973
Teodor och den talande svampen, 1974 
Musen med den gröna svansen, 1974
I kaninträdgården, 1976 
En egen färg, 1976 
Pezzettino, 1977 
Bit för bit, 1978 
En loppsaga : jag vill vara kvar här! : jag vill flytta på mig! 1978 
Musikmusen Geraldine, 1979 
Musens år : en bilderbok, 1981 
Alberts dröm, 1991

Externa länkar
Greenville public library : en biografi
Information från förlaget Random house
American Institute of Graphic Arts : en biografi
Art Directors Club. En biografi, bilder

Engelskspråkiga författare
Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1910
Avlidna 1999
Män
Författare från Amsterdam
Otto Taube

Otto Fredrik Taube, född 27 december 1832 i Norrköping, död 11 januari 1906 i Stockholm, var en svensk militär och statsråd; krigsminister 1880–1882.

Biografi

Taube blev 1851 underlöjtnant vid Andra livgrenadjärregementet, och 1872 befordrad till överstelöjtnant. År 1858 anställdes han vid Generalstaben. År 1879 befordrades han till överste i armén. År 1880 blev Taube utsedd till krigsminister, det vill säga statsråd och chef för Lantförsvarsdepartementet, men lämnade redan 1882 denna plats åt Axel Ryding. Under tiden (1881) hade Taube blivit överste och chef för Bohusläns regemente. År 1882 förflyttades Taube till Västgöta-Dals regemente samt utnämndes 1888 till generalmajor och 1890 till chef för 5. militärdistriktet och 1893 chef för V. arméfördelningen. År 1897 blev han generallöjtnant i armén och erhöll 1899 avsked.

Som ordförande eller ledamot deltog han i ett flertal militära kommittéers arbeten. Åren 1898–1902 var han militär ledamot av Högsta domstolen. Taube invaldes 1869 till ledamot av Krigsvetenskapsakademien och blev riddare av Kungliga Svärdsorden 1872 samt kommendör med stora korset av.samma orden 1894. Under sin statsrådstid genomförde han bland annat att ingen av manskapet fick av överordnad tilltalas med du.

Otto Taube var äldste son till Otto Evert Taube (1795–1860) av adliga ätten nr 734 och Emilia Wolffelt (1809–1834). Han gifte sig 1863 i Vadstena med friherrinnan Augusta Maria Rehbinder (1836–1918). Barn: Anna Maria Emilia Adamina (född 1865), Catharina Augusta Emilia (1869–1926, gift med överste Axel August Meister) och Märta Sofia Emilia (född 1871). Otto Taube är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi
Träffningen vid Weissenburg d. 4 aug. 1870., Stockholm 1885
Några ord om officerskåren : anförande i K. Krigsvetenskapsakademien år 1898 vid nedläggandet af styresmannabefattningen, Stockholm 1901

Källor 
Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 

 Taube, Otto Fredrik på SvenskaGravar.se

Noter 

Sveriges krigsministrar
Generallöjtnanter i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Militära ledamöter av Sveriges högsta domstol
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Norrköping
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Otto
Födda 1832
Avlidna 1906
Män
Ugglan
Ulf Johansson (journalist)

Ulf Johansson, född 19 juli 1958 i Uddevalla, är en svensk journalist och debattör, som mellan 2005 och 2011 var chefredaktör och ansvarig utgivare på Nerikes Allehanda, då han efterträdde Krister Linnér. Han uppmärksammades i riksmedierna i samband med en publicering av en Muhammedbild (rondellhund) av Lars Vilks, där han och Vilks mordhotades av den jihadistiska terrororganisationen Islamiska staten. Sin journalistiska karriär började han som sportreporter på Göteborgs-Posten.

Johansson var chefredaktör för tidningen Bohusläningen i Uddevalla mellan augusti 1995 och 1997, då han efterträdde Sven-Eric Lindberg. Ulf Johansson började som reporter på Bohusläningen 1982 efter att bland annat ha arbetat som plåtslagare på Uddevallavarvet. I maj 1990 blev han nyhetschef på tidningen, och sedan början av 1995 var han redaktionschef och ansvarig utgivare. Han var även tidningschef, chefredaktör och ansvarig utgivare för Smålandsposten mellan 1997 och 2004. Johansson är redaktör för boken Plåt, svets och båtar. 40 år med Uddevallavarvets verkstadsklubb (1989), som är utgiven av Industrifacket Metall.

Från september 2011 har Johansson varit programchef på SVT Nyheters riksredaktion och ansvarig utgivare för bland annat Rapport, Aktuellt och Gomorron Sverige. Från den 1 september 2017 är han projektledare för SVT Opinion och Opinion live. I december samma år meddelades det att Johansson skulle bli projektledare och ansvarig utgivare för Uppdrag granskning med start i mars 2018.

Bibliografi

Referenser

Män
Födda 1958
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Personer från Uddevalla
Borelmått

Ett Borelmått är inom matematik ett mått så att alla Borelmängder är mätbara, uppkallat efter franske matematikern Émile Borel.

Formell definition

Låt  vara ett topologiskt rum och  en sigma-algebra i X. Då är ett mått 

 

Borel om alla Borelmängder är mätbara. Mer precist,

Borel yttre mått

Låt  vara ett topologiskt rum, då ett yttre mått  är Borel om alla Borelmängder är -mätbara: 

Om X är ett metriskt rum så är ett yttre mått Borel om och endast om det är metriskt yttre mått.

Konstruktion för vissa Borel yttre mått

Huvudartikel: Carathéodorys konstruktion.

I ett metriskt rum kan man alltid konstruera ett naturligt Borel yttre mått med hjälp av den metriska strukturen. Den här konstruktionen är viktig eftersom vi kan konstruera den i alla metriska rum.

Exempel

Lebesguemåttet, Yttre Lebesguemåttet, Hausdorffmåttet och Yttre Hausdorfmåttet är Borel.

Se även
Mått
Yttre mått

Måtteori
Dirichlets test

Dirichlets test är inom matematik en metod för att testa om en serie konvergerar uppkallad efter matematikern Dirichlet.

Givet två följder av reella tal,  och , konvergerar serien

om  och  uppfyller:

 för varje naturligt tal .

En följd av Diriclets test är Leibniz kriterium, som säger att serien

konvergerar om följden  är minskande mot noll. Följden  är i det här fallet  vars serie uppenbart är begränsad av talet 1.

Matematiska serier
Åke Pettersson (journalist)

Åke Pettersson, född 12 september 1947 i Lund, är en svensk journalist, som arbetar på Sveriges Radio I Malmö. 

Åke Pettersson var mellan februari 2007 och januari 2013 programledare för programmet  Publicerat i Sveriges Radio P1. Tidigare var han producent och programledare för det granskande medieprogrammet Vår grundade mening i samma kanal mellan 1981 och januari 2007.

Priser 
 1993: Stora journalistpriset
 2001: Stiftelsen Staten och Rättens journalistpris på 30 000 kronor för år 2000
 2000: Torgny Segerstedts frihetspenna
 2006: Ollénpriset

Källor

Externa länkar
 Om Publicerat på Sveriges Radios webbplats 

Män
Födda 1947
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska radioprogramledare
Svenska redaktörer
Journalister från Lund
Alumner från Lunds universitet
Levande personer
Vinnare av Stora journalistpriset
Antropocen

Antropocen är en föreslagen geologisk epok. Den har ingen vedertagen gräns men kan räknas från industriella revolutionen på sent 1700-tal (eller år 1800) till nutid. Den kan definieras som den tid då människans verksamhet globalt har påverkat jordens klimat och ekosystem, bland annat genom global uppvärmning. Om antropocen blir vetenskapligt accepterad som geologisk epok, kommer den att efterträda den nuvarande holocen. Antropocen kan översättas med "människans tidsålder" efter grekiskans antropos som betyder människa och cen som betyder ny.

Definition och begreppshistorik
Antropocen föreslogs år 2000 av nobelpristagaren och atmosfärskemisten Paul Crutzen, som ser mänsklig påverkan av jordens miljö som så signifikant att det motiverar införandet av en ny geologisk epok. Ordet blev först använt på 1980-talet av den amerikanska forskaren Eugene F. Stoermer.

Den italienske geologen Antonio Stoppani föreslog redan år 1873 att människans påverkan på naturen hade påbörjat en ny geologisk epok som han kallade antropozoikum. Stoppanis förslag ignorerades och ansågs ovetenskapligt av hans samtida; han var här alltför långt före sin tid.

Paleoklimatologen William Ruddiman från Virginias universitet anser att antropocen inte inleddes vid industrialiseringens början. Han vill förlägga starten till för ungefär 8 000 år sedan, då de första bönderna högg ner stora mängder skog för att få åkerfält för sina grödor.

Hos den internationella geologiska organisationen IUGS förbereder en arbetsgrupp en definition av begreppet antropocen. Arbetsgruppens definition väntas läggas fram senast år 2016.

Indicier på epokskifte
De forskare som arbetat med begreppet antropocen pekar på ett antal miljöeffekter av människans verksamhet. Baserat på mätningar av iskärnor har man konstaterat kraftigt ökade nivåer av växthusgaserna koldioxid och metan efter mitten av 1900-talet. Kärnvapensprängningar från och med 1945 har också lämnat tydliga spår i de geologiska lagren. Vidare har urbanisering och ett alltmer intensifierat jordbrukande medfört ökad erosion och transport av sediment. Halterna av kol, kväve, fosfor och metaller i atmosfären, oceanerna och i jordytan har också förändrats. För djur- och växtlivet har människans närvaro medfört habitatförluster, utrotning av ett stort antal arter och introducerande av invasiva arter.

För närvarande upplever vi den geologiska epoken holocen. Den tog sin början för cirka 11 500 år sedan och definieras av slutet på den senaste istiden – den senaste stora miljöhändelsen i jordens historia.

Referenser

Se även 
Antropocentrism

Geologiska tidsperioder
Global uppvärmning
Biologisk mångfald
Humanekologi
Hållbar utveckling
Neologismer
Krister Linnér

Krister Linnér, född 1944, är en svensk journalist och före detta chefredaktör. Linnér var chefredaktör och ansvarig utgivare på Nerikes Allehanda mellan våren 1998 och 2005, då han efterträdde Margaretha Engström. Han efterträddes av Ulf Johansson. Innan Krister Linnér blev chefredaktör var han verksam som redaktionschef på tidningen.

År 2003 råkade han i blåsväder då Nerikes Allehanda och lokaleditionen Bergslags-Posten avslöjade namnen på de personer som hade lämnat Expedition Robinson. År 2004 åtalades han för brott mot lotterilagen då tidningen tog in en annons för det utländska spelbolaget Unibet. Han friades i tingsrätten men fälldes i hovrätten.

Efter sin avgång som chefredaktör stannade Linnér kvar på tidningen i två år till sin pension. Numera är han engagerad i Örebro SK Fotboll.

Referenser
 

Män
Födda 1944
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Riksdagsstyrelsen

I Sverige är riksdagsstyrelsen det högsta ledningsorganet inom riksdagsförvaltningen. 

Styrelsen beslutar om planeringen av riksdagsarbetet, leder riksdagsförvaltningen samt beslutar i ärenden av större vikt rörande riksdagens internationella kontakter. Styrelsen får även lägga förslag i riksdagen om hur riksdagsarbetet ska skötas. Riksdagsstyrelsen består av riksdagens talman som ordförande samt tio andra ledamöter som riksdagen utser inom sig för en mandatperiod. Vid styrelsens sammanträden deltar (utan rösträtt) även riksdagens vice talmän, representanter för de riksdagspartier som inte har ledamöter i riksdagsstyrelsen samt riksdagsdirektören, som väljs av riksdagen och är kammarens sekreterare samt chef för riksdagsförvaltningen. Riksdagsordningen (2014:801) och lagen (2011:745) med instruktion för riksdagsstyrelsen är de lagar som främst styr riksdagsstyrelsens verksamhet.

Se även 
 Talmanskonferens

Källor

Externa länkar 
 Sveriges riksdag: Riksdagsstyrelsen

Sveriges riksdag
Organisationer bildade 2000