kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Victorinus Pingel

Johan Victorinus Pingel, född 25 februari 1834 i Köpenhamn, död där 18 maj 1919, var en dansk filolog, geolog och politiker, son till Christian Pingel.

Pingel blev student 1850 och avlade filologisk-historisk ämbetsexamen 1858. Han ägnade sig emellertid även åt naturvetenskapliga studier, särskilt geologi. Han blev 1864 filosofie doktor i filologi på avhandlingen De gigantibus, 1871 lärare och 1882 överlärare vid Metropolitanskolan i Köpenhamn. Han visade i denna egenskap utmärkt duglighet, men erhöll 1883 avsked på grund av sin utpräglade politiska opposition.

Han var 1882 Studentersamfundets förste ordförande, var 1883 en bland stiftarna av Köpenhamns liberala valmansförening och länge styrelseledamot där samt 1884-92 medlem av Folketinget. Ursprungligen hyllade han en mycket radikal politisk åskådning och stod Viggo Hørup nära, men sedermera (från 1890) anslöt han sig till den förhandlande vänstern under Frederik Bojsens ledning. Hans viktigaste insats på politikens område var sannolikt inrättandet 1888 av Danmarks geologiske undersøgelse, vars ledning han själv, tillsammans med Frederik Johnstrup, tillhörde under några år. År 1892 lämnade han det politiska livet. Om sin politiska verksamhet författade han Et politisk tilbageblik (1891).

Källor

Danska filologer
Danska geologer
Födda 1834
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Salmonsens
Danska Folketingsledamöter
Personer från Köpenhamn
Kunibert

Kunibert är ett gammaltyskt mansnamn som idag är vanligare i kortformen Kuno eller Cuno. Namnet är sammansatt av "kunni" (släkt, gemenskap) och "beraht" (glänsande).

Varianter 
 maskulin: Kunibertus, Cunibert, Cuniberto, Cuniperto, Cuno, Hunebert
 feminin: Kuniberta, Cuniberta, Cuniberte, Kuna, Cuna, Kuniza

Kända personer 

 Kunibert av Köln, tysk biskop och helgon.
 Cunincpert, kung i Lombardiet.
 Cuno Amiet, schweizisk målare.
 Cuno Hoffmeister, tysk astronom.

Se även
 Konrad

Mansnamn
Rymdstoft

Rymdstoft eller kosmiskt stoft är partiklar i olika storlek, sammansättning och koncentration. Detta förekommer såväl interplanetärt, interstellärt som mellan galaxerna, men dess studium brukar inom astronomin hänföras till det interstellära mediet. Med infrarödastronomin fick dessa tidigare besvärande stoftpartiklar en roll och kunde observeras vara betydande och vitala cykliska komponenter i astrofysiska processer.

Rymdstoft driver till exempel massförlusten i stora stjärnors slutstadier och supernovaexplosioner har nyligen visats vara huvudkällan till kosmiskt stoft. Det spelar en huvudroll i stjärnbildningen och bildandet av planeter. I solsystemet är rymdstoftet ansvarigt för zodiakalljuset, planetringar och kometer.

Studiet av rymdstoft är ett mångfacetterat forskningsfält, som sammanför skilda vetenskapsområden: fysik (fasta tillståndets fysik, elektromagnetism, ytfysik, statistisk fysik, termodynamik), fraktal matematik, kemi (kemiska reaktioner på kornytor), meteoritik, liksom flertalet grenar inom astronomi och astrofysik.

Se även 
 Stoftnebulosor
 Protoplanetär skiva
 Fragmentskiva
 Solsystemets uppkomst och utveckling
 Interplanetärt stoft

Noter och referenser 
 

Astrofysik
Diffusa nebulosor
Astrokemi
Vektor (epidemiologi)

Se även vektor (genteknik) och vektor (olika betydelser).

En vektor är inom biologin och medicin en organism som är smittbärare men inte själv framkallar sjukdomsförloppet. Vektorn kan däremot förmedla en parasit eller ett annat smittämne (patogen), som kan framkalla sjukdom. Exempel på vektorer är malariamyggan som sprider malaria, och fladdermöss som kan sprida rabies. Man skiljer härvid på mekaniska vektorer, där vektorn endast förflyttar patogenet fysiskt, och biologiska vektorer, vari patogenet genomgår ett nödvändigt stadium i sin utveckling. Biologiska vektorer påverkas ofta negativt av patogenet. Med andra ord blir då även vektorerna "sjuka".

Biologiska vektorer
 fästingar sprider borrelia 
 myggor sprider malaria, West Nile-feber, denguefeber
 loppor sprider pest
 löss sprider fläckfeber, Q-feber

Se även
 Medicinsk entomologi
 Värdorganism
 Zoonos

Referenser

Externa länkar
 

Epidemiologi
Immunsystemet
Markus Pöyhönen

Markus Pöyhönen, född 25 oktober 1978 i Vanda, är en finländsk kortdistanslöpare. Han tränas av Asser Pettinen.

Vid EM i München 2002 blev han den förste manlige finländaren någonsin att nå finalen på 100 meter i ett internationellt mästerskap. Han slutade på fjärde plats. Vid inomhus-VM i Birmingham 2003 kom han sjua på 60 meter. 

Pöyhönens personliga rekord på 100 meter, 10,23 sekunder, är två hundradelar från det finska rekordet och hans personliga rekord på såväl 50 meter, 5,77 sekunder, som 60 meter, 6,58 sekunder, är gällande finska rekord (2008).

Personliga rekord

Utomhus
100 meter – 10,23 sekunder (Joensuu 20 juli 2002)
200 meter – 22,60 sekunder (Palafrugell 11 maj 2002)

Inomhus
50 meter – 5,77 sekunder (Liévin 23 februari 2003, finländskt rekord)
60 meter – 6,58 sekunder (Helsingfors 4 mars 2003 och Birmingham 14 mars 2003, finländskt rekord)
100 meter – 10,42 sekunder (Tammerfors 4 februari 2002)

Årsbästa
100 meter

Externa länkar
Biografi på IAAF:s webbplats

Finländska kortdistanslöpare
Personer från Vanda
Födda 1978
Levande personer
Män
Webbstrateg

Webbstrateg tituleras ofta en övergripande webbansvarig i större organisationer med ett flertal olika webbplatser och webbansvariga. Webbstrategen har ansvar för övergripande webbstrategi, samordning och prioritering av webbrelaterade aktiviteter som driver utvecklingen framåt över flera parallella webbrelaterade ansvarsområden. Webbstrategen arbetar i regel med stöd av någon typ av webbråd där organisationens samtliga webbansvariga ingår.

Definition 
Webbstrategi är att ha en medveten plan för att uppnå organisationens mål med hjälp av webben. 

Den ser till att en satsning i digitala medier

 tillgodoser företagets behov
 tillgodoser användarnas behov
 har mätbara mål

Se även 
Webbansvarig
Webbredaktör
Webbdesign
Webbproducent
Webbanalys

Källor 
Definition of Done: 10 skäl varför webbstrategi är viktigt
Web Strategy by Jeremiha Owyang: Web Strategy: The Three Spheres of Web Strategy (and the skills required)

Yrken inom IT
World Wide Web
Harald Andersin

Harald Andersin, född 7 mars 1883 i Viborg, död 10 mars 1936 i Helsingfors, var en finländsk arkitekt. Andersin studerade vid Dresdens tekniska högskola åren 1904-05 och utexaminerades som arkitekt från Polytekniska institutet i Helsingfors 1907. 

Efter examen började Andersin arbeta som arkitekt vid Överstyrelsen för allmänna byggnaderna. Åren 1909-17 var han länsarkitekt i Uleåborg. Efter att ha arbetat som länsarkitekt började Andersin igen vid överstyrelsen för allmänna byggnader, men avgick från sin tjänst år 1919. Senare arbetade Andersin huvudsakligen som industriarkitekt i Uleåborg, Kemi och Jyväskylä innan han blev lärare vid Tekniska högskolan år 1925.

Galleri

Externa länkar 

Finländska arkitekter under 1900-talet
Finländska länsarkitekter
Alumner från Tekniska högskolan i Helsingfors
Personer verksamma vid Tekniska högskolan i Helsingfors
Personer från Viborg, Finland
Män
Födda 1883
Avlidna 1936
Webbredaktör

En webbredaktör arbetar med organisationers webbplats på Internet, eller i dess interna nätverk – intranät. Webbredaktören ser till att webbplatsen uppfyller de behov användarna har och fungerar som garant för att informationen som publiceras är aktuell, relevant och korrekt. Det kan röra sig om allt från information som företag vill förmedla till sina anställda eller till sina kunder, till att redigera och publicera texter till ett webbaserat nyhetsmedium, till att producera texter och annonser i en kommersiell webbutik, till att ansvara för innehållet i en opinionsbildande blogg. Förutom det mer redaktionella arbetet är det vanligt att webbredaktören även får ansvara för underhåll och teknikutveckling, samt för grafisk produktion och design.

Webbredaktörens kompetens spänner därför över ett mycket brett register och området avgränsas ofta utifrån organisationens storlek och tillgång till ytterligare kompetens. Yrket handlar i stor omfattning om förmåga till kommunikation, samarbete och flexibilitet, vilket förutsätter initiativförmåga och kreativitet.

Se även 
Webbansvarig
Webbdesign
Webbproducent
Webbstrateg

Källor 

Yrken inom IT
Yrken inom media
World Wide Web
Andreas Nicolaus Kornerup

Andreas Nicolaus Kornerup, född 7 februari 1857 i Köpenhamn, död där 3 september 1881, var en dansk geolog. Han var son till Lars Andreas Kornerup, bror till Valdemar Kornerup och farbror till Bjørn Kornerup.

Kornerup blev polyteknisk kandidat i tillämpad naturvetenskap 1878 och utnämndes till docent i marklära vid Landbohøjskolen 1880. Redan 1876 deltog han i en expedition till Julianehåb distrikt på Grönland. År 1878 var han åter på Grönland och deltog i Jens Arnold Diderich Jensens isvandring. År 1879 besökte han Holsteinsborgs och Egedesmindes distrikt 1879 tillsammans med Jensen och Hammer. Om dessa expeditioner skrev Kornerup i "Meddelelser om Grønland" och i "Geografisk Tidsskrift" en rad avhandlingar, illustrerade med teckningar av honom själv. År 1880 valdes han till utländsk medlem av Geologiska Föreningen i Stockholm. Trots sin tidiga bortgång, till följd av en lungsjukdom som han ådragit sig på Grönland, hann han förvärva sig ett ansett namn som geolog och grönlandsforskare.

Källor

Noter

Externa länkar 

Danska geologer
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1857
Avlidna 1881
Män
Salmonsens
Anders Gustafsson (kanotist)

Anders Gustafsson, född 7 april 1979 i Jönköping är en svensk kanotist som tävlar för Jönköpings kanotklubb. Han mäter 192,5 cm och väger 92 kg.

Gustafsson var med i det svenska K4-laget vid OS i Sydney 2000 som kom på 8:e plats i K4-1 000m. I Aten 2004 tävlade han i K1-500m och nådde semifinal. I Peking 2008 gick Gustafsson till final i K1-500m och slutade där på 7:e plats. Han deltog även i K2-1000m i par med Markus Oscarsson, men de gav upp i försöksheatet. I London 2012 gick Gustafsson till final i K1-1000m och slutade 5:a.

Gustafsson är Stor grabb nummer 130 på Svenska Kanotförbundets lista över mottagare för utmärkelsen Stor kanotist.

Meriter
2007: EM-Silver K1 500m
 2009: VM-Silver K1 500m, VM-silver K1 1000m
2009: Europamästare K1 500m, EM-silver K1 1000m
2009: Totalsegrare Världscupen, (2 guld, 2 silver,1 brons)
2010: Världsmästare på K1 500 meter
 2010: EM-Silver K1 500m 
 2011: VM-Silver K1 1000m
 2011: EM-Silver K1 500m
 2012: Europamästare K1 500m

Externa länkar
 Officiell webbplats

Europamästare i kanotsport
Världsmästare i kanotsport
Svenska kanotister
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Sverige
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 2012
Män
Födda 1979
Levande personer
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Idrottare från Jönköping
Annika Nordgren Christensen

Annika Theresia Nordgren Christensen, född 14 april 1972 i Friggeråkers församling i Skaraborgs län, är en tidigare svensk riksdagsledamot (miljöpartist).

Biografi 
Hon började sin politiska bana som språkrör för Grön ungdom i Skaraborg och språkrör för Miljöpartiet de Gröna i Skaraborg under senare delen av 1980-talet. 1994 valdes hon in som riksdagsledamot från Skaraborgs län. I Sveriges riksdag var hon ordinarie ledamot av Försvarsutskottet och ersättare i Justitieutskottet. Hon representerade också miljöpartiet under de ärenden som det sammanslagna Försvars- och Utrikesutskottet behandlade. Under åren i riksdagen satt Nordgren Christensen också i miljöpartiets partistyrelse och i partistyrelsens arbetsutskott/valplaneringsgrupp.

Annika Nordgren Christensen var mellan 1995 och 2009 ledamot i Försvarsberedningen. Hon avgick frivilligt våren 2009. Försvarsberedningen är ett samrådsorgan mellan regeringen och riksdagens partier. Hon har också suttit i Sveriges Radios styrelse samt styrelsen för insamlingsstiftelsen Kvinna till Kvinna. Sedan 1998 har hon arbetat som pr-konsult och kommunikationsstrateg, bland annat på Skylark PR, med inriktning miljökommunikation och opinionsbildning.

2005-2006 rekryterades hon till en tjänst som politiskt sakkunnig i regeringskansliet. Under 2007 ingick Nordgren Christensen som paneldeltagare i Global Utmanings Expertgrupp Säkerhet.

Hon startade en av Sveriges första försvarsbloggar, Försvarsbloggen och har skrivit på gruppbloggen Världens blogg. Hon bloggar nu om försvars- och säkerhetspolitik på annikanc.com.

Annika Nordgren Christensen var marknadschef och analyschef på debattsajten Newsmill mellan 2010 och 2012.

Annika Nordgren Christensen driver idag kommunikationsbyrån Tjäderns Byrå.

Sedan 13 september 2021, är Annika Nordgren Christensen ny militärpolitisk rådgivare till Sveriges överbefälhavare Micael Bydén.

Hon invaldes som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 2007 och som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet 2022.

Hon är sedan 2002 gift med brigadgeneral Fhleming Christensen.

Referenser

Externa länkar 
 Annika Nordgren Christensens blogg

 Tjäderns Byrå 
 Världens blogg

Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Personer från Falköpings kommun
Ledamöter av Sveriges riksdag för Miljöpartiet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Carl Hintze

Carl Hintze, född 17 augusti 1851 i Breslau, död där 28 december 1916, var en tysk mineralog.

Hintze var vid universitetet i Breslau elev till Ferdinand von Roemer, och efterträdde 1886 honom som professor i kristallografi och mineralogi, en befattning han behöll fram till sin död. Hans viktigaste verk var utgivningen av Handbuch der Mineralogie, en omfattande handbok vilken började utges 1889 och vid hans bortgång ännu ej var avslutad.

Källor

Tyska mineraloger
Tyska professorer
Födda 1851
Avlidna 1916
Män
Salmonsens
Fårö fyr

Fårö fyr på Fårö utanför norra Gotland byggdes år 1846–1847 och invigdes den 21 oktober 1847, ett år efter Hoburg fyr på södra Gotland.

Ursprungligen bestod ljuskällan av rovoljelampor, som senare byttes mot betydligt ljusstarkare fotogenlampor. År 1891 installerades en roterande linsapparat, varefter fyren visade en fyra sekunder lång blänk var 20:e sekund. 1953 elektrifierades fyren.

Fårö fyr avbemannades 1977. Den siste fyrmästaren var Joe Nordberg. Fyren är fortfarande i bruk. Den ägs och sköts av Sjöfartsverket.

Referenser

Källor
Sjöfartsverkets hemsida Fårö fyr

Externa länkar

Fyrar i Sverige
Fårö
Statliga byggnadsminnen i Sverige
Södersysslets domsagas valkrets

Södersysslets domsagas valkrets (fram till och med valet 1872 kallad Gillbergs och Näs häraders valkrets) var i riksdagsvalen till andra kammaren 1866–1908 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen, som motsvarade Gillbergs och Näs härader, avskaffades vid införandet av proportionellt valsystem inför valet 1911 och uppgick i Värmlands läns västra valkrets.

Riksdagsmän 
Anders Andersson, lmp (1867–1869)
Roland Martin (1870–1872)
Anders Andersson, lmp (1873–1885)
Lars Persson, lmp 1887, nya lmp 1888–1893 (1886–1893)
Oscar Lindh, nya lmp 1894, lmp 1895–1896 (1894–1896)
Karl Hultkrantz, vilde 1897, Bondeska 1898–1899, lib s 1900–1907, högervilde 1908 (1897–1908)
Johan Igel, lib s  (1909–1911)

Valresultat

1896

1 röst kasserades.

1899

Valet ägde rum den 20 augusti 1899. Inga röster kasserades.

1902

Valet ägde rum den 14 september 1902. 1 röst kasserades.

1905

Valet ägde rum den 10 september 1905. 1 röst kasserades.

1908

Valet ägde rum den 6 september 1908. 2 röster kasserades.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 367
 Kungliga biblioteket: Svenska dagstidningar 
 SCB Riksdagsmannavalen 1894-1896
 SCB Riksdagsmannavalen 1897-1899
 SCB Riksdagsmannavalen 1900-1902
 SCB Riksdagsmannavalen 1903-1905
 SCB Riksdagsmannavalen 1906-1908

Historiska valkretsar i Värmlands län
Black box

Black box eller Blackbox är engelska och kan översättas till svenska med svart låda. Det kan avse:

 Black box (teater) – ett tomt svartmålat rum
 Black Box Teater – teaterscen i Oslo
 Black Box (musikgrupp) – italiensk housemusikgrupp som var populär på 1980- och 1990-talen
 Black Box BRD – tysk film från 2001
 Blackbox - minimalistisk fönsterhanterare för unixliknande operativsystem

Se även
 Svart låda – tekniskt och vetenskapligt begrepp för en process där man studerar in- och utdata utan att känna processens inre egenskaper eller uppbyggnad
 Svarta lådan – flygplans färdskrivare som används vid utredning av olyckor
John K. Shields

John Knight Shields, född 15 augusti 1858 i Grainger County, Tennessee, död 30 september 1934, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Tennessee i USA:s senat 1913-1925.

Shields studerade juridik och inledde 1879 sin karriär som advokat i Tennessee. Han blev 1902 domare i Tennessees högsta domstol. Han var domstolens chefsdomare 1910-1913. Delstatens lagstiftande församling valde honom därefter till senaten. Valsättet ändrades och Shields omvaldes 1918 i ett folkval. Han kandiderade till en tredje mandatperiod i senaten men förlorade i demokraternas primärval inför 1924 års senatsval mot Lawrence Tyson.

Shields grav finns på Highland Memorial Cemetery i Knoxville.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1858
Avlidna 1934
Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Tennessee
Män
Jouko Kuha

Jouko Santeri Kuha, född 30 september 1939 i Ranua, var en finländsk hinder-, långdistans- och terränglöpare. 

Jouko Kuha löpte i Stockholm den 17 juli 1968 nytt världsrekord på 3000 m hinder med tiden 8.24,2 representerande klubben Kaipolan Vire.

Externa länkar
Tilastopaja-profil för Jouko Kuha (finska)
Track & Field News herrvärldsranking, 1947-2002

Födda 1939
Finländska hinderlöpare
Finländska långdistanslöpare
Män
Levande personer
Personer från Ranua
Personer i Finland under 1900-talet
Finländska terränglöpare
Jorma Kinnunen

Jorma Vilho Paavali Kinnunen, född 15 december 1941 i Pihtipudas, död 25 juli 2019 i Äänekoski, var en finländsk spjutkastare, olympisk silvermedaljör och världsrekordhållare.
 
Jorma Kinnunen vann silvermedaljen vid OS i Mexiko 1968. Vid OS 1964 var han sexa (landsmannen Pauli Nevala vann) och i München 1972 likaså sexa. 18 juni 1969 kastade Kinnunen nytt världsrekord 92,70 m vid tävlingar i Tammerfors.

Han var finländsk mästare 1964, 1965, 1966, 1968 och 1969.

Spjutkarnevalen i Pihtipudas, en finländsk specialtävling för spjutkastare på Kinnunens födelseort, vann han åren 1972 och 1975.

Den småväxte (175 cm/75–80 kg) Kinnunens smeknamn var "den lille jätten från Äänekoski". Hans son Kimmo Kinnunen blev världsmästare i spjutkastning 1991.

Källor

Externa länkar
 

Finländska spjutkastare
Olympiska silvermedaljörer 1968
Världsrekordhållare i spjutkastning
Finländska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Finländska idrottare under 1900-talet
Personer från Pihtipudas
Födda 1941
Avlidna 2019
Män
Nordiska biskopskonferensen

Nordiska biskopskonferensen (latin: Conferentia Episcopalis Scandiae) är ett samarbetsorgan för de tolv romersk-katolska biskoparna i Norden, som grundades 1960 i Bergen, Norge. Biskopskonferensen innehar samma behörighet som de olika nationellt indelade katolska kyrkoprovinserna runt om i världen, enligt stadgar godkända av 1985 av Vatikanen.

Generalsekretariatet är beläget i Köpenhamn, Danmark. Nuvarande ordförande är biskop Anders Arborelius från katolska kyrkan i Sverige genom Stockholms katolska stift.

Historik 
Nordiska biskopskonferensen grundades den 4 maj 1960 i Bergen. Den 19 januari 1985 godkändes konferensens stadgar av Vatikanen.

Organisation 
Konferensens högsta beslutande organ är plenarmötet, som sammankallas två gånger per år. Dessutom finns det ständiga rådet som förbereder plenarmötena och avgör brådskande ärenden. Generalsekretariatet finns i Köpenhamn. Nuvarande ordförande för konferensen är den svenske biskopen Anders Arborelius.

De cirka 300 000 katolikerna i Norden är fördelade på sju stift:

 Stockholms katolska stift
 Helsingfors katolska stift
 Köpenhamns katolska stift
 Oslo katolska stift
 Trondheims katolska stift
 Tromsø katolska stift
 Reykjaviks katolska stift

Externa länkar 
 

Religiösa organisationer bildade 1960
Romersk-katolska kyrkan i Europa
Kyrklig organisation
Romersk-katolska kyrkan i Sverige
Romersk-katolska kyrkan i Danmark
Romersk-katolska kyrkan i Finland
Romersk-katolska kyrkan i Norge
Destiny

Destiny kan syfta på:

 Destiny (ISS) – ett laboratorium på Internationella rymdstationen
 Destiny (musikgrupp) – ett hårdrocksband från Göteborg
 Destiny (musikalbum) – ett musikalbum av The Jacksons
 Destiny (musikalbum av Stratovarius) – ett musikalbum av Stratovarius
 Destiny (musikalbum av No Angels) – ett musikalbum av No Angels
 Destiny (datorspel) – ett konsollspel utvecklat av Bungie
 Destiny (seriefigur) – en seriefigur (flera?)
Samuel Lewis Penfield

Samuel Lewis Penfield, född 16 januari 1856 i Catskill, New York, död 12 augusti 1906 i Woodstock, Connecticut, var en amerikansk mineralog.

Penfield studerade ursprungligen kemi, men övergick senare till mineralogi och blev 1888 professor i detta ämne vid Sheffield Scientific School, Yale University i New Haven, Connecticut. Han publicerade en rad viktiga avhandlingar, särskilt om olika minerals sammansättning och kristallformer.

Källor

Externa länkar
Biographical Memoir of Samuel Lewis Penfield 1856-1906 by Horace L. Wells (1907, pdf-fil)

Amerikanska mineraloger
Amerikanska professorer
Professorer i geologi
Personer verksamma vid Yale University
Geologer under 1800-talet
Geologer under 1900-talet
Amerikanska forskare under 1800-talet
Amerikanska forskare under 1900-talet
Födda 1856
Avlidna 1906
Män
Salmonsens
Lawrence Tyson

Lawrence Davis Tyson, född 4 juli 1861 i Pitt County, North Carolina, död 24 augusti 1929 i Strafford, Pennsylvania, var en amerikansk demokratisk politiker och general. Han representerade delstaten Tennessee i USA:s senat från 1925 fram till sin död.

Tyson utexaminerades 1883 från United States Military Academy i West Point, New York. Han deltog i strider mot apacher i västra USA. Han var professor i krigsvetenskap vid University of Tennessee 1891-1895. Samtidigt som han undervisade vid universitetet, avlade han 1894 juristexamen och inledde därefter sin karriär som advokat i Tennessee. Han deltog sedan i spansk-amerikanska kriget som överste och återgick 1899 till arbetet som advokat.

Han var talman i Tennessee House of Representatives, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1903-1905. Han kandiderade 1913 till USA:s senat utan framgång. Han deltog i första världskriget som brigadgeneral. Tysons son McGhee Tyson stupade i kriget. Sonen rapporterades först som försvunnen och efter att liket hade hittats, fick Lawrence Tyson identifiera sin son. Tyson donerade senare mark åt Knoxvilles flygplats som heter McGhee Tyson Airport efter hans denna i första världskriget stupade son. Tysons dotter Isabella var Drew Gilpin Fausts farmor. Historikern Faust är dotter till Isabella Tyson Gilpins son McGhee Tyson Gilpin.

Tyson besegrade sittande senatorn John K. Shields i demokraternas primärval inför 1924 års senatsval. Han vann sedan själva senatsvalet och avled under sin första mandatperiod som senator på ett sanatorium i Pennsylvania.

Tysons grav finns på Old Gray Cemetery i Knoxville.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Tennessee Encyclopedia
Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s senat från Tennessee
Generaler i USA:s armé
Amerikanska professorer
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Pitt County
Födda 1861
Avlidna 1929
Män
Alumner från United States Military Academy