kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
How Much Is the Fish?

How Much Is the Fish? är en låt skriven och framförd av musikgruppen Scooter. Den gavs ut som singel av gruppen 1998. Låtens text är skriven av Scooters medlemmar och låten innehåller samplingar från låten Zeven Dagen Lan av det holländska bandet Bots. Melodin kommer ursprungligen från den bretonska folkvisan Son ar chistr (eng), som spelas på albumet Reflets från år 1970 av Alan Stivell.

Externa länkar 
 How Much Is the Fish? på Netzpropaganda.de

Musiksinglar 1998
Weekend!

Weekend! är en låt av det tyska ravebandet Scooter, utgiven 2003 på albumet The Stadium Techno Experience samt som singel.

Låtens refräng ("Love in a woman's heart...") kommer ursprungligen från Earth & Fires låt med samma titel (Dock utan "!" i titeln).

Radio Edit
Extended

Musiksinglar 2003
Villa Wingårdh

Villa Wingårdh är en villa i stadsdelen Tågaborg i Helsingborg. Den uppfördes som en av de största privata villorna i staden och är genom sin placering vid landborgen ett betydelsefullt inslag i Helsingborgs stadsbild. I Helsingborgs stads bevarandeprogram för Västra Tågaborg från 1995 klassificeras byggnaden som "särskilt värdefull bebyggelse" enligt äldre Plan- och bygglagen (3:12§).

Arkitektur
Byggnaden är belägen på randen av landborgsbranten med en vid utsikt över Öresund. Den är uppförd i jugendstil med inslag av nybarock genom dekorationer av festonger och hörnkedjor. Huset är asymmetriskt utformat i två våningar plus en valmad mansardvåning. I byggnadens norra del står ett tre våningar högt torn, vars fasader pryds av bokstaven W inramad i ovaler och är krönt av en rikt böljande kopparhuva. Mot väster har huset en vinterträdgård och norr om tornet har en sentida tillbyggnad i tvåvåningar tillkommit i mer avskalad modernistisk stil.  Interiören pryddes bland annat av stuckaturer med motiv från H.C. Andersens sagor, döbattanger, boaseringar och parkettgolv, varav vissa ännu finns kvar, trots ombyggnader. Byggnaden bildar med sin prominenta placering en karaktäristisk silhuett i Helsingborg, sedd nedanför landborgen.

Historik
Villan byggdes 1905-06 som bostad åt skeppsredare Wilhelm Wingårdh (1858-1919). Ursprungsritningarna har förkommit, men det mesta pekar på att byggnaden ritades av hans gode vän Malmöarkitekten August Stoltz, som Wilhelm Wingårdh tidigare anlitat för andra uppdrag. Efter Wilhelm Wingårdhs död lät familjen Wingårdh på 1920-talet inrätta villan som vilohem, vilket man drev fram till 1945. Det året köptes villan av Gösta Wallenstrand som fortsatte i samma tradition och drev ett sjukhem i byggnaden. Från 1956 och framåt var det inhyst ett hotell med restaurang i villan, driven av Kerstin och Christer Wallenstrand och under denna tid gick villan under namnet Villa Vingård. Verksamheten lades ner 1986 och byggnaden omgjordes till kontor och lägenheter. Byggnaden hade då 1 500 m² uthyrbar yta, varav 500 kvadratmeter var bostäder och 1 000 kvadratmeter var lokaler. År 2005 köptes villan av fastighetsbolaget Brinova för 23 miljoner kronor. Företaget lade 2008 fram planer på att omvandla hela villan till totalt 12 bostadsrätter och skissade även på att uppföra ytterligare en byggnad på tomtmarken öster om villan. Dessa planer överklagades dock av boende i närheten.

Referenser

Noter

Källor
Gustavsson, Karin; Ranby, Henrik & Åsgrim-Berlin, Agneta (1996). Bevarandeprogram för Västra Tågaborg. Helsingborg: Helsingborgs museum.
Helsingborgs lokalhistoriska förening (2006). Helsingborgs stadslexikon. Helsingborg: Helsingborgs lokalhistoriska förening. 
Ranby, Henrik (2005). Helsingborgs historia, del VII:3: Stadsbild, stadsplanering och arkitektur. Helsingborgs bebyggelseutveckling 1863–1971. Helsingborg: Helsingborgs stad. 

Byggnader och anläggningar i Helsingborg
Soforasläktet

Soforasläktet (Sophora) är ett växtsläkte i familjen ärtväxter med cirka 40 arter från varmtempererade områden på båda halvkloten. Tidigare fördes arterna i pagodträdssläktet (Styphnolobium) till soforasläktet.

Källor 
 World Conservation Monitoring Centre (1998). Sophora toromiro. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. IUCN 2006. Retrieved on 11 May 2006
 Lista över ärtväxternas släkten

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas
 International Plant Names Index

Ärtväxter
So Växtindex
Nordische Sammlungen

Nordische Sammlungen är ett pietistiskt bokverk utgivet av den i Altona landsflyktige svenske friförsamlingsledaren Lars Segerholm.

Samlingsverket, som först utgavs på svenska 1749 av pietisten Johan Forssel, och sedan översattes till tyska och utgavs 1755 (band 1) och 1761 (band 2), innehåller levnadsteckningar och dokument om och av några nordiska profet- och martyrgestalter, som ställdes inför rätta för sin tros skull.

Det svenska originalet är såvitt känt inte bevarat, vilket kan bero på att böckerna kan ha förbjudits i Sverige och blivit insamlade och förstörda.

Böckernas innehåll

ERSTER BAND.

Die erste Nordische Sammlung:

I. Laurentii Ulstadii merkwürdiger Lebenslauf

II. Peter Hinrichson Schäfers Schrift an das Aboischee Consistorium

III. Olai Ulhegii Memorial an das Königl. Hof-Gericht zu Abo.

Die andere Nordische Sammlung:

I. Magni Sternells Klage wider den Pastor Boetium.

II. Mag. Jacobi Boetii Verantwortung vorhergehender Klage halben.

III. Sternells nochmalige Klage wider den Mag. Boetium.

IV. Past. Boetii fernere Verantwortung.

V. Summarischer Bericht in obiger Sache, sammt der Einwendung Boetii.

VI. Das Urtheil des Hof-Gerichts über den Pastor Boetium.

VII. Boetii Erkl. gegen das Urtheil.

VIII. Jacobi Boetii Brief an König Carl den Zwölften.

X. Kurzgefasste Lebens-Historie Mag. Boetii, sammt einem Anhang dreyer Auszüge.

Der dritte Nordische Sammlung:

I. Assessor Georg Lübeckers Bericht und Glaubens-Bekenntnitz.

II. Auszug Pietistischer Acten.

III. P. H. Schäfers Ermahnungs-Schreiben an Esther Jens-Tochter; Sammt desselben Urtheil über sel. Gottfr. Arnolds Schriften.

IV. Secretaire Nils Langs und Kaufmann Michael Grubbs Bittschrift an den König.

V. Königl. Majest. Endschluss, das angegebene Unwesen zu Uhmo betreffend.

VI. Probsten Nils Grubbs erbauliche Predigt.

VII. Königl. Majest. Endschluss, in Ansehung der zu Sikla gehaltenen Zusammenkünfte.

VIII. Frau Metta Widmanns kurzbeschriebenes Leben.

ZWEYTER BAND.

Der Vierte Nordische Sammlung:

I-V. Eric Tolstadius

___

Kända personer
Flera av personerna i bokverket är kända namn ur den svenska pietismens historia:

Lars Ulstadius, Peter Schaefer, Jakob Boëthius, Georg Lybecker, Nils Grubb, Erik Tolstadius.

Översättningar till svenska
Delen om Tolstadius levnadshistoria i andra bandet har översatts till svenska och utgivits i något förkortad form 1770, med nya upplagor 1785, 1824 och 1841.

Ett annat utdrag ur boken, från första bandet, "Probsten Nils Grubbs erbauliche Predigt", utgavs med titeln "Predikan öfwer evangelium på Böne-Söndagen hållen uti Hans Excellenses grefwe Arwid Horn hof i Sthm 1723" i Stockholm 1765, och omtrycktes i Kalmar 1799.

Se även 
 Pietism
 Radikalpietism

Externa länkar
 Die erste Nordische Sammlung: Laurentii Ulstadii Merkwürdiger Lebenslauf

Nordische Sammlungen
Svensk frikyrkorörelses historia
Rebuild of Evangelion

är en tetralogi i animeserien Neon Genesis Evangelion. Hideaki Anno skrev manuset och var projektets generalregissör samt manager. Kazuya Tsurumaki och Masayuki var regissörer i de tre första filmerna, Kazuya Tsurumaki även i den fjärde filmen. Rollfigurerna formgavs av Yoshiyuki Sadamoto och mechas av Ikuto Yamashita.

Den 6 september 2006 publicerade den japanska tidningen Newtype en notis om att Gainax nästa projekt Rebuild of Evangelion skulle ha premiär sommaren 2007. Den 9 september 2006 bekräftade Gainax officiella hemsida att Rebuild of Evangelion skulle bestå av fyra filmer. De tre första skulle återge serien med nya scener, rollfigurer, miljöer och bakgrunder, medan den fjärde filmen skulle bestå av ett helt nytt slut på berättelsen, tänkt att göra serien lättare att förstå än originalserien och de tidigare filmerna.

Filmer

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats 
Hideaki Annos pressmeddelande 

Neon Genesis Evangelion
Kanagawa prefektur på film
Filmer i regi av Hideaki Anno
Rebootfilmer
WP:Projekt Japan
Erik Pallin

Erik Johan Pallin född 26 november 1878 i Gävle, död 3 augusti 1964, var en svensk journalist och författare. Han var verksam under signaturen Flying och bror till författaren Anders Pallin och professor Nils Pallin.

Pallins huvudområde inom journalistiken var sport och teknik, han räknas som Sveriges första flygjournalist. Han blev den första flygpassageraren i landet då han 1909 fick följa med Georges Legagneux på en flygtur över Gärdet i Stockholm. Flygturen beskrevs utförligt i flera tidningsartiklar och i boken Flygande människor. 

Som journalist medverkade han i tidningarna Idun, Kamraten, Stockholms Dagblad och Stockholmstidningen, han kom senare att bli redaktör för tidskrifterna Till rors och Svensk motortidning. Under första världskriget var han krigskorresponent med placering i England. Han var ordförande för Svenska idrottsjournalisters klubb 1922-1937 och Svenska gångförbundet 1934-1936.

Bibliografi i urval
1930 - KSSS 100 års historia
1930 - Boken om år 1878 tillsammans med Hugo Duhs
1921 - Sportfolk
1919 - Skidlöperskan
1909 - Flygande människor
samt ett 10-tal pojkböcker.

Källor
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Noter

Vidare läsning 

Födda 1878
Avlidna 1964
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Författare från Gävle
Journalister från Gävle
Vicuña

Vicuña kan syfta på:

 Vicuña (kommun) – en kommun i Chile
 Vicuña (ort) – en ort i Chile

Personer
 Eladio Vicuña Aránguiz (199-2008) en biskop från Chile
 Francisco Ramón Vicuña Larraín (1775-1849) politiker
 José Manuel Vicuña (född 1972) fotograf
 Laura Vicuña (1891-1904) chilensk martyr
Bengt af Geijerstam

Bengt Gustaf af Geijerstam, född 9 juli 1902 i Stockholm, död 30 januari 1962, var en svensk ingenjör och flygdirektör. 

Efter studentexamen i Skövde 1920 sökte sig af Geijerstam till Kungliga tekniska högskolan i Stockholm. Han var verksam som ingenjör vid ASEA 1925–1926. Hans intresse för flyg ledde till att han under ett år var verksam vid Bristol Aeroplane Co i England, efter återkomsten till Sverige 1927 anställdes han vid flygförvaltningens centrala flygverkstad i Stockholm, och året efter vid centrala flygverkstaden i Västerås. Han var flygvapnets representant och kontrollingenjör vid Svenska Flygmotor i Trollhättan 1931–1937. Han blev chef för Flygförvaltningens motorbyrå 1942 och flygdirektör i Flygvapnet 1943.

Han gifte sig 1949 med Brita af Geijerstam och var farbror till Claes af Geijerstam.

Födda 1902
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Män
Avlidna 1962
Ingenjörer från Stockholm
Bengt
Blå bolltistel

Blå bolltistel (Echinops bannaticus) är en art i familjen korgblommiga växter.

Galleri

Externa länkar
Den virtuella floran 
  

Korgblommiga växter 
Bl Växtindex
Konstnärernas Riksorganisation

Konstnärernas Riksorganisation, KRO, är de svenska konstnärernas fackliga organ. Det bildades januari 1937. Sedan 2015/2017 ingår även det tidigare KIF, vilket samlade landets konsthantverkare och industriformgivare.

Historia 
I "Onsdagsakademien" med bland annat Olle Hjortzberg, Otte Sköld, Sven X:et Erixson och Emil Johanson-Thor diskuterade man hur man skulle kunna samla alla konstnärerna i en enda "fackförening", för att kunna bevaka sina rättigheter och skyldigheter. 

I den första styrelsen var Erik Lindeberg ordförande och Emil Johanson-Thor vice ordförande. Övriga styrelseledamöter var Carl Gunne, Olle Hjortzberg, Ewald Dahlskog, Eigil Schwab och Johan Lundquist. Som representanter för landsorten ingick även Sigfrid Ullman, Johan Johansson, Hugo Gehlin och C.G. Christensson.

De krävde bland annat ett aktivt statligt stöd till Sveriges konstnärer. Det blev sedan Statens konstråd, och efter amerikanskt och tyskt mönster en enprocentsregel, som innebär att en procent av kostnaderna för statlig nybyggnad ska avsättas till konstnärlig utsmyckning.

Under beredskapsåren utfärdade man ett slags passerkort "frikort till naturen" för att förhindra att man i fortsättningen blev misstänkta för spionage.

2008 lyckades man, tillsammans med bland andra Sveriges konsthantverkare och industriformgivare, få igenom ett beslut om statligt ramavtal för konstnärers medverkan och ersättning vid utställningar, det så kallade MU-avtalet. 2015 slogs de båda organisationerna samman, och 2017 återgick den sammanslagna organisationen till namnet Konstnärernas Riksorganisation.

Ordförande 
Några av de konstnärer som varit ordförande för organisationen sedan starten.
 Erik Lindeberg, 1937–19xx
 Donald William-Olsson, 1941–1946
 John Lundqvist, 1946–1948
 Nils Sjögren, 1948–19xx
 Georg Suttner, 1970–1972
 Margareta Carlstedt, 1972–1974
 Dag Malmberg, 1974–1981
 Karin Willén, 2005–2013
 Katarina Jönsson Norling, 2013–2019
 Sara Edström, 2019–

Referenser

Externa länkar
KRO:s webbplats
Anders Olofsson, 75 år med Konstnärernas Riksorganisation, kro.se, 2012

Svenska fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1937
Konstinstitutioner i Sverige
Alfred Nervø

Alfred Christian Nervø, född 10 oktober 1879 i Köpenhamn, död 11 augusti 1921 på samma ort, var en dansk flygpionjär, journalist och författare. Han var från 1905 medarbetare i Politiken, lärde sig flyga 1909 och företog den 3 juni 1910 den första flygningen över Köpenhamn. Han var även en av bilsportens föregångsmän i Danmark. Hans memoarer, Ti aar bag rattet, utkom 1917–1918.

Flygarmeriter 
Tillsammans med Gustav M Salomonsen och Robert Svendsen besökte han den internationella flygveckan 22-29 augusti 1909 i Reims. Salomonsen blev intresserad av att köpa ett Blériot XI, men eftersom de inte fick ett bra mottagande av Louis Blériot vände man sig till bröderna Voisin. Från dem köpte Salomonsen ett Voisin-biplan, som han döpte till Diana, med aviatörutbildning för 20 000 franc. Nervø fick sin utbildning på flygskolan i Mourmelon-le-Petit. I slutet av september var flygplanet färdigt och Nervø inledde sin flygträning vid flygfältet Issy-les-Moulineaux utanför Paris. Under oktober deltog han i flygveckan i Frankfurt, där han vann 3 000 mark i tävlingen om vem som kan flyga långsammast. 

I maj 1910 levererades ett nytt Voisin-biplan till Nervø som döptes till Wampa. Efter leveransen tränade han flitigt för att klara uppflygningen för ett danskt aviatördiplom. Efter att han klarat sina prov tilldelades han den 2 juni 1910 danskt aviatördiplom nr 3. Redan dagen efter tog han hem ett pris på 500 kr uppsatt av Nordisk Film, genom att flyga från Langelinie in över Köpenhamn och runda Rådhustornet på 200 meters höjd.
 
26 juni 1910 kom Carl Cederström till Köpenhamn för att delta i tävlingen om Öresund. Eftersom man var beroende av bra väder kom Nervø, Svendsen och Cederström att spionera och lurpassa på varandra. Både Nervø och Cederström blev besegrade när Svendsen genomförde flygningen 17 juli 1910.

Källor 

Danska flygpionjärer
Danska journalister
Födda 1879
Avlidna 1921
Män
Personer från Köpenhamn
Magrathea

Magrathea är en fiktiv planet som förekommer i boken och filmen Liftarens guide till galaxen.

På denna planet (eller snarare i ett hålrum inuti) finns en tillverkningsindustri där man tillverkar kundanpassade planeter som beställts av förmögna personer/livsformer i galaxen. Inom detta industrikomplex arbetar den berömde designern av kustlinjer Slartibartfast, som gjort Norges fjordar i ursprungsmodellen av jorden, men satts som ansvarig för att göra Afrika i "Jorden version 2".

Fiktiva platser
Liftarens guide till galaxen
Hjärtbergenia

Hjärtbergenia (Bergenia cordifolia) är en växtart i familjen stenbräckeväxter som förekommer naturligt i Altaj och Mongoliet. Arten är en vanlig trädgårdsväxt i Sverige. Vissa botaniker anser att hjärtbergenia bör föras till arten bergenia (B. crassifolia).

Synonymer
Bergenia crassifolia var. cordifolia (Haworth) A. Borissova
Geryonia cordifolia (Haworth) Schrank ex Steud
Megasea cordifolia (Haworth) Haworth
Saxifraga cordifolia Haworth

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas
Flora of China - Bergenia crassifolia

Stenbräckeväxter 
Hj Växtindex
Fylkesväg 6880

Fylkesväg 129 är en sekundär fylkesväg som går mellan Heir och Munkrøstad i Levangers kommun i Trøndelag fylke i Norge. Vägen är 5,3 km lång.

Korsande vägar 
Fylkesväg 6878
Fylkesväg 6874

Fylkesvägar i Trøndelag fylke
Levangers kommun
PIK (flygklubb)

Polyteknikkojen ilmailukerho (PIK) är en finländsk flygklubb och konstruktionsgrupp för flygplan vid Aalto-universitetet.

PIK grundades den 26 mars 1931 för att skapa och stödja intresse och kunskap om flyg för elever anslutna till Tekniska högskolan. Sedan starten har över 24 PIK flygplan konstruerats varav åtta bara nådde fram till en papperskonstruktion. 16 konstruktioner har nått prototypstadiet varav några senare har serietillverkats. Största framgången är PIK-20 som i alla varianter har producerats i 409 exemplar.

Som flygklybb flyger man från det finska segelflygcentret i Räyskälä där klubben disponerar ett par segel och motorflygplan. Klubbens byggverksamhet och vinteraktiviteter bedrivs i egna lokaler i Otnäs där även Aalto-universitetet är beläget.

Föreningens första konstruktion PIK-1 konstruerades 1938 av Sergei Forsblom och Paavo Järvenpää. Flygplanet var ett högvärdigt segelflygplan som hade mycket gemensamt med de tyska konstruktionerna Fafnir och Windspiel. Eftersom det Finska vinterkriget bröt ut kom inte flygplanet i produktion, när freden kom och möjligheten att producera flygplanet öppnades var konstruktionen föråldrad.

Det första motorflygplanet PIK-8 konstruerades 1948 av Juhani Heinonen. Flygplanet var lågvingat och kunde med sin luftkylda Continetal C-115 motor prestera en maxfart av 216 km/h. Flygplanet var tvåsitsigt och var tänkt som ett bogserflygplan för segelflyg och grundskolning i flygning.

Man fick sin första internationella framgång med segelflygplanet PIK-16 Vasama som valdes till bästa konstruktion av OSTIV vid VM i segelflyg 1963. Flygplanet konstruerades av Tuomo Tervo, Jorma Jalkanen och Kurt Hedström, efter de regler som gällde för segelflygplans standardklass. Prototypen provflögs av Jorma Jalkanen under sommaren 1961 redan samma år slog han ett antal finska segelflygrekord med flygplanet. En produktionslinje med 52 stycken flygplan tillverkades av K K Lehtovaara i Jämijärvi varav 40 stycken exporterades.

PIK-19 Muhini var klubbens första konstruktion av glasfiberarmerad plast som tillkom tack vare den finske professorn Veikko Linnaluotos uppbyggnad av ett plastlaboratorium vid universitetet. Efter tre års konstruktionsarbete av Jukka Tervamäki, Ilkka Rantasalo och Pekka Tammi flög prototypen med en 180 hästars Lycomingmotor första gången 1972.

Största framgången PIK-20 flög första gången 1973. Flygplanet var ett högvärdigt segelflygplan tillverkat i glasfiberarmerad plast. Grundkonstruktionen ritades av Pekka Tammi och de förbättrades av en grupp vid Otnäslaboratoriet för lätta konstruktioner. Man inledde en serietillverkning av flygplanet i Jämijärvi där totalt 409 exemlar tillverkades när produktionen upphörde 1980 såldes formarna och tillverkningsrätten till det franska företaget Siren SA. Flygplanet deltog i segelflyg VM 1976 där australiensaren Ingo Renner vann guldmedalj i standardklassen, flygplanets goda prestanda visades av att även silver och bronsmedaljörerna flög PIK-20.   
   
Finländska flygplanstillverkare
Flygklubbar
Finländskt flygväsen
Aalto-universitetet

fi:Polyteknikkojen ilmailukerho
Fylkesväg 6878

Fylkesväg 6878 är en sekundär fylkesväg som går mellan Levanger och Buran i Levangers kommun i Trøndelag fylke i Norge. Vägen är 13,8 kilometer lång.

Korsande vägar 
Fylkesväg 6876
Fylkesväg 6880
Fylkesväg 6884
Fylkesväg 6882

Fylkesvägar i Trøndelag fylke
Levangers kommun
Fylkesväg 6770

Fylkesväg 6770 är en sekundär fylkesväg som går mellan Turifoss och Kluksdal i Meråkers kommun i Trøndelag fylke i Norge. Vägen är 16,1 km lång.

Korsande vägar 
Fylkesväg 6774
Europaväg 14

Fylkesvägar i Trøndelag fylke
Meråkers kommun
Fylkesväg 6772

Fylkesväg 6772 är en sekundär fylkesväg som går mellan Nustad och Sulåmo i Meråkers kommun i Trøndelag fylke i Norge. Vägen är 22,8 kilometer lång.

Korsande vägar 
Europaväg 14
Fylkesväg 6778

Fylkesvägar i Trøndelag fylke
Meråkers kommun
Bertil Florman

Bertil Florman, född 29 oktober 1902 i Klara församling Stockholm, död 4 juli 1987 i Kungsholms församling Stockholm, var en svensk flygare och flygplatschef. Han var son till hovfotografen Ernest Florman samt kusin till Adrian och Carl Florman. 

Florman tjänstgjorde som värnpliktig flygförare vid svenska marinen och tilldelades svenskt aviatördiplom 302. Ett haveri med ett sjöflygplan stoppade hans karriär som flygare. Han studerade vid Stockholms högskola och Kungliga Tekniska högskolan 1921-1924.

Han arbetade först som stationschef för AB Aerotransport på Bulltofta och Torslanda. År 1929 utsågs han till stationschef för Stockholms stads internationella sjöflygplats vid Lindarängen. När Stockholms stadsfulläktige 1933 beslutade att man skulle bygga en ny flygplats i Bromma kom han att ingå i projekteringsgruppen redan från början. Hösten 1933 inleddes byggandet som ett statskommunalt reservarbete för arbetslösa. Bergen sprängdes med dynamit och marken jämnades till med hjälp av släggor och spadar. När Bromma flygplats invigdes 23 maj 1936 kunde han som flygplatschef hälsa kungen och inbjudna gäster välkomna till den då modernaste flygplatsen i Europa, och fortsatte som flygplatschef till 1958.

Han var flygplatschef för Arlanda från 1958. Den nya flygplatsen invigdes 14 december 1959, men eftersom flygplatsen utvecklades och nya lokaler behövde uppföras, blev det många invigningar. 1962 invigde han tillsammans med kungen en ny temporär utrikesterminal. Bara några år senare behövdes en ny byggnad. Florman for över till USA för att där studera deras senaste lösningar för byggnader och passagerarströmmar. Väl åter i Sverige räknade han ut att om han inledde en byggnation skulle den bara vara halvfärdig när han gick i pension. Om byggnaden inte skulle fungera kunde man då hänvisa till en person som inte längre var verksam vid flygplatsen. Han ansåg att den nya terminalen skulle projekteras av en chef som kunde övervaka hela byggnadens tillblivelse, och han slutade som flygplatschef 1963.

Vid sidan av arbetet som flygplatschef var han verksam på en lång rad förtroendeposter och med utredningar. Han var bland annat ordförande i Flygsportsförbundet under 1970-talet, och VD för Aero Material AB från 1964 till 1969.

Källor

Noter 

Svenska flygare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1902
Män
Avlidna 1987
Näringslivspersoner från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Alborga

Alborga är en småort i Gävle kommun och by i Valbo socken och. 

Alborga omtalas första gången 1319 ('i Alebärga'), då Hille kyrka ägde jord i byn. 1461 deltog två bönder från byn i häradets synenämnd. 1547–1567 fanns 4 mantal skatte i Alborga.

I byn finns äventyrshuset Alborgen.

Befolkningsutveckling

Referenser 

Valbo
Orter i Gävle kommun
Småorter i Sverige