kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kvarteret Stenbrottet 2 i Lidingö

Kvarteret Stenbrottet 2 i Lidingö omfattar en fastighet på 3717 kvadratmeter tomt med två trevånings bostadshus. Den ägs, sedan husen byggdes, av HSB:s bostadsrättsförening Stenbrottet i Lidingö och adressen är Skolvägen 4-14 i stadsdelen Torsvik i Lidingö.

Byggnaderna är uppförda 1945 och ritade av arkitekterna Carl-Axel Acking (1910–2001) och Sven Hesselgren (1907–1993) för HSB:s arkitektkontor. Dessa två hade några år tidigare som nyutexaminerade arkitekter startat ett gemensamt arkitektkontor. HSB spelade vid denna tid, och under flera år, en framträdande roll när det gällde bostadsbyggandet i landet. Acking har även ritat ett flertal bostadshus, kontorsbyggnader, skolor samt möbler. Han var professor i formlära vid Lunds Tekniska Högskola. Hesselgren har svarat för villabostäder och kyrkor. Han innehade en forskningsprofessur i arkitekturperception vid Kungliga Tekniska Högskolan och publicerade bland annat ”Hesselgrens färgatlas”. 

Husen har sadeltak med rött tegel och fasaderna är gulputsade med grå sockel. Husdjupet är 10,5 m och samtliga lägenheter är genomgående. De flesta lägenheter har balkong eller fransk balkong. Flera lägenheter i markplanet har egen uteplats. Det är hög kvalitet på material, som marmoromfattningar kring portarna och marmor i trapporna. Badrummen hade ursprungligen också tidstypiskt golv av marmor. Samma sten återkommer även i fönsterbänkarna. All marmor är av sorten Brännlyckan, från trakten av Askersund. Vardagsrum och matrum har ekparkettgolv. Innerdörrarna har ytskikt av björkfaner.

Byggnaderna har en karakteristisk 1940-talsform med tre våningar, flacka tak och smalt husdjup. Husen har trapphus med fönster och bottenvåningen ligger en halvtrappa upp. De har genomarbetade detaljer som ekräcken och smidesdetaljer vid de franska balkongerna. Husen ligger indragna och snedställda (i öst-västlig riktning) i förhållande till gatan så att varierade gaturum uppstår. På entrésidan mot norr finns en anlagd trädgård, med grusgångar och mjuka former med olika planteringar bland annat kring en flack bergknalle. Där finns även flera björkar och tallar, som fanns på tomten innan husen kom till. Mot söder finns uteplatser, samt en naturtomt med bland annat tallar.

Bostadshusen omfattar 36 lägenheter och två mindre lokaler. De flesta lägenheterna är på ett eller två rum med kök. Det finns även några få trerumslägenheter. I källarplan finns bland annat förråd och tvättstuga.

Husen har vattenburen värme och är anslutna till fjärrvärmenätet. Ventilationen är självdrag. Bredband finns numera genom Bredbandsbolaget.

Byggnaderna har renoverats vid olika tillfällen. Ytterportarna är utbytta och samtidigt byggdes sopförråden om. Fasaderna är omputsade år 2001. Stambyte med badrumsrenoveringar genomfördes 2004 och samtidigt drogs elnätet om till jordat nät. År 2010 installerades en ny värmecentral för fjärrvärmen.

Källor
Arkitekturmuseets arkiv, Arkdok
Lidingö stad, Bygglovarkivet
Sven Backström och Stig Ålund, Fyrtiotalets svenska bostad, 1950
Cecilia Björk, Per Kallstenius och Laila Reppen, Så byggdes husen 1880-2000, 2003

Byggnader och anläggningar i Lidingö kommun
Budweiser Grand Prix of Cleveland 1992

Budweiser Grand Prix of Cleveland 1992 var ett race som var den elfte deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1992. Racet kördes den 9 augusti på Burke Lakefront Airport i Cleveland, Ohio. Emerson Fittipaldi tog hem segern, vilket gjorde att han räddade sina möjligheter att tävla om mästerskapet. Michael Andretti blev tvåa, följd av Al Unser Jr. och mästerskapsledaren Bobby Rahal.

Slutresultat

1992 i USA
Cleveland
1992
Iowa Corn 300

Iowa Corn 300 , tidigare: Iowa Corn Indy 250 och Iowa Corn Indy 300, är en deltävling i NTT IndyCar Series och körs på ovalbanan Iowa Speedway i Newton, Iowa. Loppet kördes första gången 2007 och kördes då över 250 varv (218,75 miles) Och gjordes så fram till 2013. Från 2014 körs loppet över 300 varv (262,5 miles). Under tävlingshelgen körs även Indy Lights.

Tidigare vinnare

Verizon IndyCar Series

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

IndyCar-evenemang
Motorsportevenemang i USA
Strömkriget

Strömkriget (engelska: The War of the Currents) var den bittra kampen mellan elkraftsystemen för växelström och likström under den tidiga elektrifieringen av USA i slutet av 1800-talet. Likströmmen marknadsfördes av Thomas Edison, och växelströmmen av George Westinghouse med Nikola Tesla som affish-namn. Strömkriget omfattande bland annat en kamp om marknadsandelar mellan konkurrerande bolag och en debatt kring elektrisk säkerhet.

Historik 
Kampen mellan likströmmen (som dominerade bland de tidigare elinstallationerna) och växelströmmen (som lätt kunde transformeras, för att undvika strömförluster) var särskilt hård under åren kring 1890. Bland annat försökte Edison misskreditera växelströmmens förespråkare genom att offentligt döda djur med växelström.

Både Edisons General Electric och konkurrenten Westinghouse lade in anbud på uppdraget att elektrifiera Världsutställningen i Chicago (1893). Det senare, billigare anbudet antogs.

I samma veva fick Westinghouse i uppdrag att låta elektrifiera hela staden Buffalo, via ström från det närbelägna vattenkraftverket vid Niagarafallen. När växelströmsinstallationen var färdig 1896 hade även General Electric övergett sitt motstånd mot växelström, efter att J. P. Morgan genom en kupp avsatt Edison och avlägsnat Edisons namn från företaget. Därmed var strömkriget i princip över.

Referenser 

Elektricitet
Teknikhistoria
Rosemarie Köhn

Rosemarie Köhn, född 20 oktober 1939 i Rathenow i Brandenburg, död 30 oktober 2022 i Hamar, var en tyskfödd norsk teolog och biskop emerita av Hamar. Köhn var Norska kyrkans första kvinnliga biskop, och de lutherska kyrkornas andra i världen (efter tyska Maria Jepsen). Köhn var biskop i Hamar 1993–2006.

Bakgrund och utbildning
Köhn har tysk far och norsk mor. I slutet av 1940-talet kom hon till Norge, där hon efter artium studerade teologi och blev cand. theol. 1966. 1969 blev hon ordinerad till präst av biskop Per Lønning.

Tidig karriär
Hon arbetade som hjälplärare i hebreiska vid Universitetet i Oslo 1967-1977 och var vetenskaplig assistent i gammaltestamentlig teologi från 1968 till 1970. Därefter var hon stipendiat i gammaltestamentlig teologi fram till 1975. Hon anställdes som universitetslektor i bibelvetenskap vid Institutt for religionshistorie og kristendomskunnskap 1976, och undervisade också i själavård, homiletik och pastoralteologi, och vid Institutt for sykepleievitenskap i principiell etik. 1989 blev hon rektor vid Det praktisk-teologiske seminar vid Universitetet i Oslo.

Norges första kvinnliga biskop

Hon utnämndes av kungen i statsråd till biskop av Hamar 1993. Som biskop räknades hon till den liberala flygeln inom kyrkan och hennes vigning av praktiserande homosexuella präster var kontroversiell. 

Hennes utnämning ledde till en del splittring inom Norska kyrkan. Kritiken mot henne har huvudsakligen gällt hennes liberala syn på homosexualitet och i synnerhet hennes installation av den lesbiska prästen Siri Sunde mot Kirkemøtets flertal 1997. Hon är själv sammanboende med en kvinnlig dansk präst.

Den 13 januari 2006 blev det tillkännagivet genom ett pressmeddelande att Köhn valde att dra sig tillbaka som biskop då hon nådde pensionsåldern i oktober. Orsaken till detta var sjukdom. Köhn hade högt blodtryck och har haft flera små proppar. Hennes avgång fastställdes till den 1 november.

Utmärkelser
Rosemarie Köhn blev 2004 utnämnd av kung Harald V till kommendör av St. Olavs Orden.
2004 fick hon Olav Selvaags minnepris.

Bibliografi
Håpstreet - Roses bok. Oslo. Pax 2002.

Litteratur
Gry Espedal: Rose. En biografi om Rosemarie Kõhn. Gyldendal 2007.

Referenser
  

Norska biskopar
Norsk kvinnohistoria
Norska teologer
Evangelisk-lutherska biskopar
Personer från Rathenow
Födda 1939
Avlidna 2022
Kvinnor
Norska präster under 1900-talet
Norska präster under 2000-talet
Alumner från universitetet i Oslo
Hagapoolen

Hagapoolen, vid Hagakyrkan,  var en fontän i centrala Göteborg, bakom Kurs- och tidningsbiblioteket. Den började på 1980-talet att användas för skateboardåkning när fontänen inte var igång och fick benämningen Hagapoolen. Betonggrytor gjorda för skateboardåkning kallas även pooler. Den var känd för att vara svåråkt med tvära transitioner, det vill säga tvära övergångar mellan horisontella och vertikala ytor.

Under hösten 2009 beslutade Göteborgs Park och Naturförvaltning att poolen skulles fyllas med jord och planteras med prydnadsgräs och perenner. Detta eftersom de ansåg att skateboardåkandet orsakat skador på fontänens teknik och damm som medfört stora kostnader. Protester mot beslutet skedde bland annat i form av en namninsamling. Den 10 november 2009 var poolen fylld med jord, och våren 2010 skedde planteringen.

Källor 

Göteborg
Skateboardanläggningar
Johan Gottlob Brusell

Johan Gottlob Brusell(Johan Gottfrid Bruselle), född 25 december 1756 i Sankt Gertruds församling i Stockholm, död 1829, var en svensk dekorationsmålare.

Johan Gottlob Brusell anställdes 1781 som dekorationsmålare vid Kungliga Teatern, och vistades 1783-1784 på studieresor i Frankrike och Italien. År 1787 blev han förste dekorationmålare och kvarstod som sådan till omkring 1808. Han arbetade tillsammans med Desprez som anlände till Stockholm 1784, och var efter 1791 den ende som utförde denne mästares skisser. Brusell hade titel av Kunglig hovmålare och blev 1816 kammarförvaltare eller så kallad garde des tableaux vid Kungliga Museet. Brusell finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm.

Han var son till Gottlob Brusell och Maria Christina Gick.

Källor
 
Sankta Gertrud CI:2 (sida 271)

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska dekorationsmålare
Födda 1756
Avlidna 1829
Män
Ugglan
Svenska målare under 1700-talet
Svenska målare under 1800-talet
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska teatermålare
Eva Dozzi

Eva Marie Dozzi (uttalas Dotsi), under en period Dozzi Sohlberg, född 20 mars 1957, är en svensk författare, speaker och programpresentatör på SVT och SR.

Eva Dozzi är berättarröst till TV-dokumentärer och uppläsare av ljudböcker och talböcker. Hon har också varit sångerska.  År 2008 utgav hon boken Jävla John och 2010 Pick up – en romantisk komedi, bägge på Alfabeta förlag, 2011 Att leva istället för att överleva tillsammans med Eva Berlander på Podium  och 2020 Sista spiken på Lind & Co.

Böcker
 Jävla John, 2008.  
 Pick up – en romantisk komedi, 2010.  
 Att leva istället för att överleva, 2011. 
Sista spiken, 2020,

Referenser 

   
Svenska programpresentatörer
Svenska författare under 2000-talet
Födda 1957
Kvinnor
Levande personer
Cloud Appreciation Society

Cloud Appreciation Society är en förening grundad av Gavin Pretor-Pinney från Storbritannien i januari 2005. Föreningens syfte är att sprida förståelse och uppskattning av moln och har cirka 60 000 medlemmar från ca 120 länder. Föreningen har gett ett antal böcker om moln, där en finns översatt till svenska. På föreningens hemsida finns ett stort urval av molnfotografier.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Föreningar i Storbritannien
Moln
Inkarri

Inkarrimyten (av Inca och rey 'kung' på spanska) är en nutida andinsk myt som handlar om hur den sista inkakungen blev halshuggen av de invaderande spanjorerna. Huvudet ska sedan ha blivit nedgrävt i marken där det sedan har börjat återväxa från huvudet och neråt. När Inkarris kropp återigen är hel kommer han återvända för att driva ut spanjorerna och återupprätta Inkariket. Myten har stora likheter med vad inkafolket kallade pachacuti, vilket betyder omvändande av tid och rum. När Inkarri återvänder signalerar han en ny pachacuti med en ny världsordning där inkafolkets ättlingar får återupprättelse för spanjorernas förtryck.

Källor

Inkafolkets mytologi
Olofströms köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Olofströms köping. För orten se Olofström. För kommunen, se Olofströms kommun.

Olofströms köping var en tidigare kommun i Blekinge län.

Administrativ historik
Olofströms köping bildades 1941 genom en utbrytning ur Jämshögs landskommun. 1967 inkorporerades i köpingskommunen Jämshögs och Kyrkhults landskommuner. 1971 ombildades köpingen till Olofströms kommun.

Köpingens församling var Jämshögs församling, som var gemensam med köpingen och Jämshögs landskommun.

Heraldiskt vapen
Blasonering: I fält av guld en stolpvis ställd svart smideshammare, omgiven av elva i cirkel ordnade svarta rundlar.

Vapnet fastställdes av Kungl Maj:t den 10 augusti 1950. På förslag av Riksheraldikerämbetet beslöt kommunalfullmäktige att använda sig av smideshammaren i Villands härads vapen samt cirklarna i Johan Wilhelm Petrés stångjärnsstämpel. Bokstäverna P.F. kunde inte användas eftersom bokstäver inte får förekomma i ett heraldiskt vapen.

Geografi
Olofströms köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 27,15 km², varav 25,38 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Olofströms köping fanns tätorten Olofström, som hade 6 336 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 94,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1942–1966

Referenser

Indelningar i Olofströms kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Blekinge län
Sydvietnams ekonomi

Sydvietnams ekonomi var en marknadsekonomi, utvecklande och öppen. Ekonomin var framför allt fri mellan 1963 och 1973. Men ändå var ekonomisk utveckling starkt baserad på femårsplan eller fyraårsplan. Ekonomin stod stabil de första tio åren, för att sedan möta svårigheterna på grund av det krig som ledde till instabil ekonomisk tillväxt, höga statsbudgetunderskott, hög inflation och underskott i handelsbalansen. Den sydvietnamesiska staten tvingades dirigera landreformerna två gånger. USA spelade en viktig roll i ekonomin genom ekonomiska och tekniska bistånd.

Tillväxtstadium

Före 1965 
Under perioden före 1965 såg Sydvietnams ekonomi av en ganska snabb ökning av BNP, och en mindre höjning av KPI. I statsbudgeten fanns till en början ett överskott, men från och med 1961 övergick det till ett underskott. Industrin och jordbruket höll tillväxten uppe, och man fortsatte investera. År 1955 grundade Ngô Đình Diệms regering nationalbanken Foreign Exchange Bureau, ersatte den tidigare valutan fransk Indokinapiaster med dong, och definierade den nyas växelkurs i förhållande till amerikanska dollar som 35:1. En jordreform, där oanvänd mark togs och delades ut till jordbrukarna, påbörjades och fortsatte fram till 1960. Markytan som varje person fick maximalt fick äga var en kvadratkilometer, och det som blev över blev man tvungen att sälja till regeringen, som i sin tur sålde det till de behövande bönderna. Markägarna och jordbrukarna var tvungna att skriva ett utnyttjandekontrakt, i vilket hyran för marken var en obligatorisk punkt. De upprepade reformerna ledde istället till att två tredjedelar av Sydvietnams mark ägdes av rika markägare. Därför införde Nguyễn Văn Thiệus regering senare jordreformerna på nytt. År 1956, antog Sydvietnam en förordning, i vilken upprättandet av Nationella Ekonomiska Rådet och dess uppgift specificerades. Rådet styrdes av landets vicepresident. samma år, gick Sydvietnam med i International Monetary Fund (IMF). I mars 1957, utlyste Ngô Đình Diệm Deklarationen av den första republikens president (Tuyên ngôn của Tổng thống Đệ nhất Cộng hòa), vilket ledde till ökade privata investeringar såväl utrikes som inrikes. Det ledde även till att regeringen började värna om investerarnas intressen, och en politik inriktad på att uppmuntra vidare investeringar (sänkt skatt, sänkt markhyra osv.).

Referenser 
 

Ekonomisk historia
Ekonomi
Stig Andersson (fysiker)

Stig Andersson, född 1941, är en svensk fysiker. Han disputerade 1970 vid Göteborgs universitet där han också är professor i fysik efter att tidigare ha varit professor i samma ämne vid Chalmers tekniska högskola. Han invaldes 1991 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin.

Källor

Tryckt litteratur 
Kungl. vetenskapsakademien, Matrikel 1994/95, ISSN 0302-6558, sid. 49.

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska professorer i fysik
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1941
Levande personer
Panamerikanska spelen 1995

Panamerikanska spelen 1995 hölls i Mar del Plata, Argentina 11-26 mars 1995. Det var först gången sedan 1951 som spelen anordnades i Argentina.

Översikt 
Spelen hölls i Mar de Plata, med 600 000 invånare, belägen 400 kilometer söder om Buenos Aires. 5 144 deltagare från 42 PSO-medlemsländer deltog, och tävlade i 34 olika sporter. Spelen hölls tidigt för norra halvklotets standard, men tidigt på hösten på södra halvsklotet. 

Organisatörerna spred 1995 års spelen ut över Argentina, till Buenos Aires, Parana, och förstås Mar del Plata.

Maskot och logo 
Maskoten, Lobi, är ett sjölejon, ett vanligt djur i vattnen kring Mar de Plata. Han symboliserar värdortern och välkomnar med öppna armerna. Orden i postern skall föreställa en prispall.

Medaljtabell

Sporter 
Sporterna karate, racquetball, squash och triathlon fanns med för första gången.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Panamerikanska spelen 1995
Skeleton vid olympiska vinterspelen

Skeleton var med i olympiska vinterspelen då de hölls i St. Moritz 1928 och igen 1948, men togs sedan bort från programmet. Sporten återvände till spelen 2002 med tävlingar för både kvinnor och män.

Grenar

Medaljfördelning

Externa länkar
Snowboard vid olympiska vinterspelen

Snowboard har varit olympisk sport sedan olympiska vinterspelen 1998 i Nagano, Japan.

Grenar 

Programmet har ändrats för varje spel då sporten varit med, enbart halfpipe har varit med sen 1998. Storslalomen byttes till parallellstorslalom till spelen 2002. Vid  olympiska vinterspelen 2014 tillkom slopestyle och parallellslalom på snowboardprogrammet och 2018 introducerades big air samtidigt som parallellslalom togs bort.

Medaljfördelning

Källor

Externa länkar
Kåken (restaurang)

Kåken var en bakficka till Restaurang Niklas belägen i Kungshuset på Regeringsgatan 66 på Norrmalm i Stockholm, öppnad i april 2009. Bakfickan ritades och drevs av konceptansvarige Carl M Sundevall fram till hösten 2012. Tidigare barchef var Mathin Lundgren. Niklas Ekstedt står för maten. Hösten 2016 blev Kösten & Bullen nöjesansvariga. 

Bakfickan har blivit tillhåll för folk inom media och musik, och har en liten scen där bland annat Fibes! Oh Fibes!, Kim Wilde, jj, Moneybrother, Howlin' Pelle, Hamilton Fox och Lisa Milberg uppträtt. Maten är av enklare gastropub-stil.

Kåken har belönats med Restauranggalans pris för "Bästa Barkoncept" 2009, Dagens Nyheters Gulddraken för "Bästa Bar 2009" samt Nöjesguidens Stockholmspriset för "Bästa bar 2009".

Referenser

Noter

Externa länkar

 Kåken
 Ny restaurang och klubb i Stockholm

Restauranger i Stockholm
Norrmalm
Företag bildade 2009
Vinnare av Gulddraken
Robin Cederberg

Robin Cederberg, född 25 februari 1983, är en svensk fotbollsspelare som spelar för Ifö/Bromölla IF.

Karriär
Cederberg kom till Mjällby AIF 2000 från Hoby GIF. Han kom som vänsterback men spelade mittback i Mjällby AIF fram till 2009 då Patrik Rosengren kom till klubben, då fick han under våren återigen spela vänsterback innan William Leandersson fick förtroendet på vänsterbacken under hösten. I början på säsongen 2012 satt Cederberg mycket på bänken, och under den tiden tränade han på att spela innermittfältare så under höstsäsongen fick han mycket speltid på innermittfältet. Cederberg fick, efter 14 säsonger i Mjällby, lämna klubben efter säsongen 2013 då han inte fick förnyat kontrakt.

I januari 2014 skrev Cederberg på ett tvåårskontrakt med Superettan-nykomlingarna Husqvarna FF.

I mars 2017 värvades Cederberg av division 3-klubben Ifö/Bromölla IF.

Referenser

Robin Cederberg på fotbolltransfers.com
Robin Cederberg på lagstatistik.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Mjällby AIF
Fotbollsspelare i Husqvarna FF
Spelare i Notodden FK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1983
Levande personer
Män
Personer från Ronneby kommun
Ramón Sampedro

Ramón Sampedro, född 5 januari 1943 i Porto so don i Spanien, död 12 januari 1998 i Borio, var en spansk skeppsmekaniker och fiskare som vid 25 års ålder blev totalförlamad i en dykolycka och som därefter stred för rätten att få dödshjälp under de kommande 29 åren.

Sampedros problem var att han inte ville leva som totalt förlamad men på grund av detta inte var fysiskt kapabel att begå självmord, Sampedro argumenterade därför för att få dödshjälp. Sampedro drev sitt mål om rätten att få dö ända upp i Spaniens högsta domstol, något som gjorde honom världskänd. Domstolen gav honom avslag, vilket upprörde många.

Sampedro dog av cyanidförgiftning den 12 januari 1998, ett par dagar senare greps en av Sampedros närmsta vänner, Ramona Maneiro, av polisen anklagad för ha hjälpt Sampedro att begå självmord, men släpptes i brist på bevis. Även om Ramona Maneiro i efterhand har erkänt att hon hjälpte Sampedro att dö, har fallet aldrig prövats igen.

Filmen Gråta med ett leende från 2004 bygger historien om Ramón Sampedro.

Spanjorer
Födda 1943
Avlidna 1998
Män
Personer som har avlidit med dödshjälp
Bänkerträsket

Bänkerträsket är en sjö i Piteå kommun i Norrbotten som ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet.

Sjön är den största sjön i flodområdet kring Lillpiteälven.

Sjön återfinns i Selma Lagerlöfs ”Nils Holgerssons underbara resa genom Sverige”. Gässen övernattar i Bänkerträsket på sin färd mot Kebnekaise.

Delavrinningsområde 
Bänkerträsket ingår i delavrinningsområde (727735-171551) som SMHI kallar för Utloppet av Bänkerträsket. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 16 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Lillpiteälven mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (70 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Piteå kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Lillpiteälvens avrinningsområde
Insjöar i Norrbotten
Insjöar i Piteå kommun
Insjöar i Sverige om minst fem kvadratkilometer
Från Nya världen

Från Nya världen – Symfoni nr 9 i e-moll (op. 95, B. 178) – skrevs av Antonín Dvořák 1893. Dvořák skrev symfonin under sin vistelse i USA, vilken varade mellan 1892 och 1895.

Referenser 

Verk av Antonín Dvořák
Dvorak, Antonin, 09
Symfonier med namn
Musikverk