kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bo Källstrand

Bo Källstrand, född 18 januari 1949 i Västerås, är en svensk företagsledare och ämbetsman; han var landshövding i Västernorrlands län från 1 oktober 2008 till och med 30 september 2014 då han avgick med pension.

Källstrand blev civilingenjör 1971 vid Kungliga Tekniska högskolan och genomgick Försvarets Tolkskola 1971–1972. Han anställdes 1972 vid ASEA, där har var verksam i olika befattningar vid anläggningar i Spanien, Brasilien och Ludvika. Under åren 1990 till 2000 var han verkställande direktör och koncernchef i Graninge AB (publ). Han var verksam i Frankrike som vice VD i Eléctricité de France 2000–2003. Från 2003 och fram till tillträdet som landshövding var han verkställande direktör för Svensk Energi. Han har suttit i styrelsen för Mittuniversitetet, AB Ångpanneföreningen (publ) och varit ordförande för Handelsbanken Region Norr.  Han var ordförande för Svenska Kraftnät 2009–2015 och för Sjunde AP-fonden 2010–2018 samt för Skandias fullmäktige 2016-2021.

Källstrand är sedan 2005 ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och sedan 2009 av Kungliga Patriotiska Sällskapet.

Referenser 

Landshövdingar i Västernorrlands län
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1949
Levande personer
Näringslivspersoner från Västerås
Joseph Holt

Joseph Holt, född 6 januari 1807 i Breckinridge County, Kentucky, död 1 augusti 1894 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker, jurist och general. Han var USA:s postminister (Postmaster General) 1859-1860, krigsminister 1860-1861 och arména generalauditör (Judge Advocate General) 1862-1875. Han var en av tre domare som hade hand om rättegången efter mordet på USA:s president Abraham Lincoln.

USA:s postminister Aaron V. Brown avled 1859 i ämbetet och efterträddes av Holt. Följande år efterträdde han John B. Floyd som krigsminister. Holt tjänstgjorde därefter först som överste i nordstaternas armé och utnämndes 1862 till generalauditör. Han befordrades till general.

Holt County, Nebraska har fått sitt namn efter Joseph Holt.

Externa länkar
Biografi på arméns webbplats
Political Graveyard

USA:s krigsministrar
Amerikanska generaler
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Breckinridge County
Födda 1807
Avlidna 1894
Män
USA:s postministrar
Gentry County

Gentry County är ett administrativt område i delstaten Missouri, USA, med 6 738 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Albany.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 274 km². 1 273 km² av den arean är land och 1 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Worth County - nord
 Harrison County - öst
 Daviess County - sydost
 DeKalb County - syd
 Andrew County - sydväst
 Nodaway County - väst

Orter 
 Albany (huvudort)
 King City

Källor
Dunklin County

Dunklin County är ett administrativt område i delstaten Missouri, USA, med 31 953 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Kennett.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 417 km². 1 414 km² av den arean är land och 3 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Stoddard County - nord
 New Madrid County - nordost
 Pemiscot County - öst
 Mississippi County, Arkansas - sydost
 Craighead County, Arkansas - syd
 Greene County, Arkansas - sydväst
 Clay County, Arkansas - väst
 Butler County - nordväst

Orter 
 Arbyrd
 Campbell
 Cardwell
 Clarkton
 Holcomb
 Hornersville
 Kennett (huvudort)
 Malden
 Senath

Källor
Löparknä

Löparknä (Iliotibialbandssyndrom) är smärta i mjukdelarna kring knäna som kan uppkomma vid överansträngning. Löparknä skall inte förväxlas med inflammation över knäskålens bursa, så kallat skurgummeknän eller prepatellarbursit.

Löparknä drabbar oftast långdistanslöpare, därav namnet, men kan även drabba cyklister, skidåkare och tyngdlyftare. Problemen uppstår på grund av att senan som går längs utsidan av låret, iliotibialbandet, orsakar friktion och inflammation i en bursa (slemsäck) på utsidan av knät, över lårbenets epikondyl. Särskilt vid löpning i nedförslut och vid fristilsskidåkning är skaderisken stor. Löparknä upplevs oftast som en skärande smärta på knäts utsida.

För att bli av med problemen räcker det ofta att träna lättare, alternativt byta träningsform och kombinera detta med stretching och eventuellt något antiinflammatoriskt läkemedel.

Se även
 Patellofemoralt smärtsyndrom
 Knäsmärta

Externa länkar

Idrottsskador
Benskador
Smärta
Bindvävssjukdomar
Knät
Militärdistrikt

Militärdistrikt är en benämning på en organisatorisk enhet för indelning av ett lands väpnade styrkor i fredstid. Liknande benämningar är militärområde, militärregion, militärlän och arméfördelning.

Finland
Militärkommittén på den vita sidan i Finland delade på hösten 1917 landet i tolv militärdistrikt.

I det självständiga Finland inrättades 1932 militärdistrikt som försvarsmaktens regionala förvaltningsmyndigheter. När de avskaffades 1992, var antalet militärdistrikt 23. Militärdistrikten ersattes då fram till 2015 av fyra operativa militärlän (Södra Finlands militärlän, Västra Finlands militärlän, Östra Finlands militärlän och Norra Finlands militärlän), vilka lydde under arméstaben. Dessutom fanns de regionala militärlänen Österbottens, Savolax-Karelens och Lapplands militärlän samt regionalbyråer, vilka lydde under det operativa militärlän som de befann sig inom.

Denna typ av militär regional förvaltningsindelning upphörde i Finland 2015.

Sverige
Huvudartikel: Sveriges militärterritoriella indelning
Namnet "militärdistrikt" för militära regionala förvaltningsenheter har använts i Sverige i två omgångar: under 1800-talet och 2000–2005.

Militärdistrikt i Sverige 1833 [1889]–1893
 1. militärdistriktet (Helsingborg)
 2. militärdistriktet (Eksjö)
 3. militärdistriket (Skövde)
 4. militärdistriktet (Stockholm)
 5. militärdistriktet (Stockholm)
 6. militärdistriktet (Gävle)
 Gotlands militärbefäl (Visby)

Militärdistrikt i Sverige 2000–2005
 Södra militärdistriket (Göteborg)
 Mellersta militärdistriktet (Strängnäs)
 Norra militärdistriktet (Boden)
 Gotlands militärdistrikt (Visby)

Numera är Sverige militärterritoriellt uppdelat i fyra militärregioner: Södra, Västra, Mellersta och Norra.

Ryssland
Huvudartikel: Militärdistrikt i Ryssland
Ett militärdistrikt i Ryssland är en territoriellt baserad, militäradministrativ enhet för uppdelning av merparten av Rysslands väpnade styrkor i fredstid, både markstyrkor, flotta och flygvapen.

Militärdistriktets befälhavare har kommando över alla militära enheter inom distriktets geografiska område, med undantag av Rysslands strategiska robotstridskrafter och Rysslands luft- och rymdförsvarsstridskrafter, vilka styrs direkt från försvarsministeriet i Moskva.

Militärdistrikt i Ryssland från 2021 
 Norra militärdistriktet med högkvarter i Murmansk
 Västra militärdistriktet med högkvarter i Sankt Petersburg 
 Södra militärdistriktet med högkvarter i Rostov-na-Donu
 Centrala militärdistriktet med högkvarter i Jekaterinburg
 Östra militärdistriktet med högkvarter i Chabarovsk

Källor

Militärdistrikt på www.structure.mil.ru, läst den 18 januari 2023

Noter

Militärområden
Militär organisation
Everything Is Great

Everything Is Great är ett musikalbum från 1979 med den jamaicanska reggaegruppen Inner Circle. Bandet bestod av Jacob Miller, lead vocals, Ian Lewis basgitarr, Roger Lewis, rytmgitarr, Bernard Harvey, keyboard, Calvin McKenzie, trummor, Charles Farquharson, keyboard, David Jahson, percussion och Joe Ortiz, lead guitar.

Låtförteckning
 "Music Machine"
 "Mary Mary"
 "Stop Breaking My Heart"
 "Roots Rock Symphoni"
 "Everything Is Great"
 "Playing It"
 "We 'A' Rockers"
 "I've Learned My Lesson"

Musikalbum 1979
Reggaealbum
Finger Lakes

Finger Lakes är ett område med avlånga sjöar i Upstate New York som liknar fingrar, därav namnet. De två längsta sjöarna, Cayuga Lake och Seneca Lake, är några av de djupaste i USA. Området utgjorde irokesernas hemland innan de fördrevs av de europeiska bosättarna.

Området är känt bland annat för sina vinodlingar.

Externa länkar 

Insjöar i delstaten New York
Robert Dickson (1782–1858)

Robert Dickson d.ä., född 19 juni 1782 i Montrose, Skottland, död 9 december 1858 i Göteborg, var en svensk industriman och mecenat.

Biografi
Han var son till köpmannen James Dickson och Christina Murray. Robert Dickson kom till Göteborg 1802 och fick anställning hos den amerikanske konsuln Gardiner och senare hos dennes efterträdare grosshandlare David Airth. År 1809 gifte han sig med Wilhelmina Charlotta Bratt (1781–1845), änka efter Airth och dotter till grosshandlaren Benjamin Henrik Bratt och Petronella Maria Lauterbach. Dickson blev 1816 delägare i brodern James Dicksons firma James Dickson & Co.

Robert Dickson skänkte 330 000 riksdaler till uppförande av arbetarbostäder i stadsdelarna Haga och Majorna i Göteborg. Den härpå grundade fonden Robert Dicksons stiftelse kom 1931 att äga ett trettiotal fastigheter. Makarna Dickson är begravda på Stampens kyrkogård i Göteborg.

Se även
 Dickson (släkt)
 Robert Dicksons stiftelse

Källor

Fredberg, C. R. A.Det gamla Göteborg: lokalhistoriska skildringar, personalia och kulturdrag - staden i väster, Första delen, (1921), Faksimil med omfattande kommentarer och tillägg, 1977, Sven Schånberg, Arvid Flygare, Bertil Nyberg, Walter Ekstrands Bokförlag 1977  s. 860
Westergren, Jan Robert Dicksons stiftelse: dess byggnadshistoria 1856-1998, om bostadsstiftelsens tillkomst och utveckling, Robert Dicksons stiftelse, Göteborg 1998 
 Dickson, Robert på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 

Födda 1782
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Svenska donatorer
Näringslivspersoner från Göteborg
Avlidna 1858
Grosshandlare i Göteborg
Robert 1782
Gravsatta på Stampens kyrkogård
Män
Fernando Navarro

Fernando Navarro, född den 25 juni 1982 i Barcelona, är en spansk före detta fotbollsspelare som senast spelade för Deportivo de La Coruña.

Meriter

Klubb 
Barcelona
 La Liga: 2004/2005

Sevilla
 Copa del Rey: 2008/2009
 Uefa Europa League: 2013/2014, 2014/2015

Spanien 
 EM-guld: 2008

Externa länkar 
Sevilla official profile
BDFutbol profile
National team data

Födda 1982
Spanska fotbollsspelare
Spanska landslagsspelare i fotboll
Fotbollsspelare i FC Barcelona
Spelare i Albacete Balompié
Spelare i RCD Mallorca
Spelare i Sevilla FC
Spelare i RC Deportivo de La Coruña
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Män
Levande personer
Komi (språk)

Komi (коми кыв) är ett finsk-ugriskt språk tillhörande den permiska delen av den finsk-permiska grenen. Det talas av komier, och har ungefär  talare. Det är offentligt språk i den ryska delrepubliken Komi. Språket delas in i komi-syrjänska, komi-permjakiska (som talas i Komi-Permjakien) och komi-jazva.

Det skrivs med det kyrilliska alfabetet utökat med de två bokstäverna І och Ӧ. Från 1300-talet till 1600-talet skrevs språket med det fornpermiska alfabetet, därefter med det kyrilliska. Efter ryska revolutionen användes en speciell variant, anpassad av forskaren V. A. Molodtsov. Under 1930- och 1940-talet skrevs det med det latinska alfabetet.

Fotnoter

Källor 
 Frändefolksutskottet vid Studentkåren vid Helsingfors universitets artikel Umoj! Vidža olan!. Läst 31 juli 2008.
 Omniglots artikel Old Permic alphabet. Läst 31 juli 2008.
 E. A. Tsypanov The Finno-Ugric language family (1992). Läst 31 juli 2008.
 Esa Anttikoski ”Komi-Zyrian (Komi) language” från Minority languages of Russia on the Net. Läst 31 juli 2008.

Permiska språk
Språk i Ryssland
Subjekt–objekt–verb-språk
Ångsåg

Ångsåg är ett sågverk som drivs av ånga.

Tunadals sågverk - Sveriges första kommersiella ångsåg 
Den första kommersiella ångsågen i Sverige anlades 1849 i Tunadal utanför Sundsvall i Medelpad. Den följdes i Sundsvallsdistriktet av ångsågar i Mon 1851 och i Skönvik, Sundsbruk, 1856. I början av 1870-talet var antalet ångsågar i Medelpad uppe i 24 för att fördubblas till sekelskiftet 1900. På Alnön utanför Sundsvall fanns ett tag hela 16 sågverk.

Ångkraften möjliggör sågverk där vattenkraft saknas

Ångsågarna revolutionerade sågverksindustrin genom att det tidigare starka beroendet av vattenkraft som drivkälla försvann. Nu kunde man förlägga sågverken till hamnarna vid älvmynningar, kuster och ute på öar. 

Därmed kunde Sundsvallsområdet på kort tid utvecklas till Sveriges ledande distrikt för trävaruexport. Till det bidrog också att trävarutullarna avvecklades 1835–1864 och att de engelska importtullarna avskaffades. Ett pärlband av sågverkssamhällen växte fram i Sundsvallsdistriktet, som under 1880-talet svarade för 20 procent av rikets trävaruexport.

Sågverkssamhället Norrbyskär
På ön Norrbyskär i Ångermanland, i nuvarande Umeå kommun, anlade Mo och Domsjö AB 1895 en ångsåg, Mo ångsåg, som blev en av norra Europas största. Det av bolagets VD Frans Kempe anlagda sågverkssamhället framstod som ett mönstersamhälle. Idag finns här bland annat väl bevarade arbetarbostäder och maskinhus.

Vattenkraftens återkomst som viktigaste drivkraft för sågverken: eldrivna sågverk
När billig elektricitet började producerades i älvarna blev vattenkraften återigen den viktigaste drivkraften för sågverken, även om det nu genom elen skedde indirekt.

Drängsmarks ångsåg utnämndes till Årets industriminne 2007
Den i Skellefteå kommun belägna Drängsmarks ångsåg utsågs till Årets industriminne 2007.

Se även
Forsa ångsåg
Sandviks Ångsågs AB

Externa länkar
Om Tunadals Ångsåg
Om Sveriges idag äldsta bevarade ångsågsbyggnad
Fotogalleri Sunds såg och Skönviks såg
Sprängsvikens Ångsåg i Ådalen 1872-1911
Bergsjö Ångsåg i Hälsingland 1897-1928
Mo Ångsåg på Norrbyskär
Drängsmarks ångsåg

Skogsbruk
Träbearbetning
Träindustri
Sågar
Industrihistoria
Sveriges industrihistoria
Sågverk
Magnus Olofsson

Magnus Olofsson, född 8 december 1965, är en svensk energiforskare och verkställande direktör vid Energiforsk AB. Sedan februari 2011 är han VD för Elforsk AB och från mars 2013 även för Värmeforsk vars båda verksamheter överfördes till Energiforsk vid årsskiftet 2014/2015. Innan tiden vid Elforsk var han generaldirektör och chef för Elsäkerhetsverket.

Olofsson har en doktorsexamen i elektriska energisystem från Kungliga Tekniska Högskolan (KTH) i Stockholm från 1996 där han också avlade civilingenjörsexamen i elektroteknik. Han är sedan mars 2013 invald ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien.

Olofsson var anställd i ABB under åren 2002–2008 där han från 2003 innehade en tjänst som global produktchef för effektbrytare inom affärsområdet för högspänningsprodukter vid huvudkontoret i Zürich. Under våren 2007 flyttade han från Ludvika till Peking, där han förutom den globala tjänsten under en tid var utvecklingschef vid det lokala affärsområdet för högspänningsprodukter.

Olofsson var engagerad i etableringen av det akademiska forskningscentret High Voltage Valley i Ludvika som forskningsdirektör respektive administrativ direktör från 2004 till 2006. Åren 1998 – 2002 arbetade han vid STRI AB i Ludvika, bland annat som forskningschef för elkraftsystem. Olofsson var systemingenjör respektive gruppchef vid Banverket åren 1996 – 1998.

Olofsson har varit ledamot i styrelsen för Ångpanneföreningens forskningsstiftelse där han nu är suppleant. Han är vidare ledamot i det strategiska rådet för Skolan för elektro- och systemteknik vid KTH. Under tiden som generaldirektör och chef för Elsäkerhetsverket var Olofsson ordförande i Elektriska Nämndens styrelse och vice ordförande i SEK Svensk Elstandard.

Källor 

Svenska generaldirektörer
Svenska elektroingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1965
Levande personer
Lucien Cayeux

Lucien Cayeux, född 26 mars 1864 i Semousies, departementet Nord, död 1 november 1944, var en fransk geolog.

Cayeux tjänstgjorde efter universitetsstudier i Lille först vid Frankrikes geologiska undersökning samt vid École des Mines och vid École nationale des ponts et chaussées samt blev 1900 professor i mineralogi och geologi vid Institut national agronomique och slutligen även vid Collège de France.

Cayeux ägnade sig särskilt åt de sedimentära bergarternas petrografi och utgav 1916 en synnerligen förtjänstfull handbok i detta ämne. År 1897 hade han i sin doktorsavhandling utförligt och tydligt framställt sin (redan tidigare uttalade) åsikt om att skrivkritan, som man tidigare varit böjd att anse som en djuphavsbildning, analog med globigerinidaslammet i nutida hav, är en bildning från ganska grunt vatten, 200-300 meter eller mindre.

Bibliografi (i urval) 
Contribution à l'étude micrographique des terrains sédimentaires. I. Étude de quelques dépôts siliceux secondaires et tertiaires du Bassin de Paris et de la Belgique. II. Craie du Bassin de Paris (doktorsavhandling, 1897)
Introduction à l'étude pétrographique des roches sédimentaires (1916)
Les roches sédimentaires de France (1929)
Les phosphates de chaux sédimentaire de France (1941)
Causes anciennes et causes actuelles en géologie (1941)

Källor

Franska geologer
Franska professorer
Personer verksamma vid Collège de France
Geologer under 1800-talet
Geologer under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Personer från Nord
Födda 1864
Avlidna 1944
Män
Ugglan
Cooper County

Cooper County är ett administrativt område i delstaten Missouri, USA, med 17 601 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Boonville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 477 km². 1 463 km² av den arean är land och 13 km² är vatten.

Angränsande countyn 
  Howard County - nord 
  Boone County - nordost 
 Moniteau County - sydost 
  Morgan County - syd 
 Pettis County - väst 
  Saline County - nordväst

Källor
Charles L. McNary

Charles Linza McNary, född 12 juni 1874 i Salem, Oregon, död 25 februari 1944 i Fort Lauderdale, Florida, var en amerikansk politiker (republikan). Han satt i den amerikanska senaten 1917–1918 och åter igen från 1918–1944, och han var minoritetsledare i senaten från 1933–1944.
I senaten medverkade han bland annat till byggandet av dammen Bonnevilledammen vid Columbiafloden.
Innan han blev senator tjänstgjorde han som biträdande distriktsåklagare i sin hemstat Oregon. Distriktsåklagare var hans bror John Hugh McNary.

Han avled den 25 februari 1944 efter att ha fått en hjärntumör och den operation som han genomgått tidigare under året hade misslyckats.

Politisk karriär

År 1917 utsågs han till senator av guvernören i Oregon tills val skulle hållas eftersom den sittande senatorn Harry Lane hade avlidit. McNary vann senatsvalet 1918, samtidigt som Frederick W. Mulkey vann fyllnadsvalet som gällde de sista månaderna av Lanes mandatperiod. Mulkey installerades den 6 november 1918 men avgick redan den 17 december 1918. McNary utsågs åter till senator den 12 december 1918 och installerades den 18 december samma år. Han skulle senare vinna valen till senaten 1924, 1930, 1936 och 1942. McNary var minoritetsledare i senaten 1933–1944 då senaten kontrollerades av demokraterna under New Deal-eran. Han stödde dock vissa av reformerna i Roosevelts New Deal-program. Han röstade också för the Lend-Lease Act 1941 och den allmänna värnplikten år 1940.

År 1940 var McNary republikanernas vicepresidentkandidat i valet. McNary stödde dock inte utnämningen av Wendell Willkie som presidentkandidat, och under sitt tal efter att ha accepterat att bli vicepresidentkandidat, uttryckte han sitt stöd för Tennessee Valley Authority, något som Willkie hade varit emot.

Willkie och McNary förlorade elektorsrösterna mot president Roosevelt och Henry Wallace med 449 röster mot 82.

Externa länkar

Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Oregon
Födda 1874
Avlidna 1944
Män
Personer från Salem, Oregon
Lamborn

Lamborn är en by i norra delen av Envikens socken, belägen längs riksväg 50. Byn ligger inte långt från Bingsjö, där en stor spelmanstämma äger rum varje år. I början av 1900-talet fanns det diverse småindustrier i byn.

Orter i Falu kommun
Martela

Martela Group är Finlands största tillverkare av möbler för offentliga miljöer. Företaget grundades 1945.

Martela har fabriker i Nummela, Kides och Reso i Finland, i Bodafors i Sverige och Warszawa i Polen.

Martela är sedan 1986 börsnoterad på Helsingforsbörsen.

Källor

Externa länkar 
 Martelas webbplats

Finländska företag
Möbelföretag
Företag listade på Helsingforsbörsen
Företag bildade 1945
Ryno Rockers

Ryno Rockers bildades i Enviken 1974, och anses av många vara ett av de mest genuina band som spelade 50-talsrock under 1970- och 1980-talet.
Från starten har kapellmästaren Ryno Erikols, samt Lars-Rune Wikström och Michael Wikström varit med till 2005 då Ryno Rocckers gjorde sin hittills sista spelning.

Diskografi 
Album
1979 – Good rockin' tonight (Marilla, MALP-1047)
1980 – Rockin' 'n' shakin''' (Marilla, MALP-1052)
1980 – Rockabilly bop (Scana, SCANACD 8541)
2000 – Still rocking'' (Enviken, ENREC CD 106)

Singlar
1978 – "Right Behind You Baby" / "Till I Waltz Again With You" (Roldex)
2004 – "My Heart is Acin' for You" / "I'm Gonna Find You" (Enviken, ENRECS 1)

Referenser 

Svenska rockgrupper
Svenska dansband
Dumme mosses naturreservat

Dumme mosse är ett naturreservat i Bottnaryds, Järstorps, Sandseryds och Mulseryds socknar i Jönköpings kommun i nordvästra Småland (Jönköpings län), med mindre delar i Bankeryds och Angerdshestra socknar i Jönköpings kommun samt Habo socken i Habo kommun. Mossen genomkorsas av riksväg 40.

Höjden över havet är omkring 225 meter. Större delen av Dumme mosse är bildad genom försumpning av fastmark, och torven utgörs huvudsakligen av föga förmultnad vitmosstorv. Dess djup i de centrala delarna är 4-6 meter. Mossen avvattnas dels och huvudsakligen genom Dummeån och dels genom Dunkehallaån. Stora landsvägen över mossen anlades av danskarna vid deras angrepp mot Jönköping 1567.

I slutet på 1960-talet blev södra delen av Dumme mosse naturreservat. År 1998 utökades reservatet till 2 865 hektar och omfattar då huvuddelen av Dumme mosse, samt de intilliggande myrarna Ulvakullamossen och Store mosse.

Vid Dumme mosse finns gångplankor för besökare att vandra på.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
Dumme mosse, Länsstyrelsen i Jönköpings län

Externa länkar 

Naturreservat i Habo kommun
Naturreservat i Jönköpings kommun
Torvmossar i Sverige
Sojuz TMA-01M

Sojuz TMA-01M () var en flygning i det ryska rymdprogrammet. Flygningen gick till Internationella rymdstationen. Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur, med en Sojuz-FG-raket, den 7 oktober 2010. Man dockade med rymdstationen den 10 oktober 2010. 

Efter att ha tillbringat 159 dagar i rymden lämnade farkosten rymdstationen den 16 mars 2011. Några timmar senare återinträdde den i jordens atmosfär och landade i Kazakstan.

I och med att farkosten lämnade rymdstationen var Expedition 26 avslutad.

Det var den första flygningen med den nya varianten av Sojuz, kallad Sojuz-TMAT.

Referenser

Noter 

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Sojuzprogrammet
Internationella rymdstationen
2010 i Ryssland
2010 i Kazakstan
Rymdfartsåret 2010
Rymdfartsåret 2011