kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Liten toppkaktus

Liten toppkaktus (Matucana krahnii) är en suckulent växt inom toppkaktussläktet och familjen kaktusväxter.

Liten toppkaktus växer vanligtvis ensam, men kan i sällsynta fall bilda små tuvor. Den blir något tillplattat klotformad till kort cylindrisk, 10 till 14 centimeter hög och 5 till 10 centimeter i diameter.

Utbredning
Liten toppkaktus är endemisk i ett litet område i Peru.

Etymologi
Det vetenskapliga namnet krahnii gav John Donald arten för att hedra Wolfgang Krahn, en kaktussamlare som verkade och levde under 1900-talet.

Referenser 

Kaktusväxter
Li Växtindex
Växter i Peru
Augusta av Cambridge

Prinsessan Augusta av Cambridge, född 19 juli 1822 i Hannover, död 5 december 1916 i Neustrelitz, var en medlem av det brittiska kungahuset.Hon var storhertiginna av Mecklenburg-Strelitz 1860-1904 som gift med storhertig Fredrik Vilhelm av Mecklenburg-Strelitz.

Biografi
Hon var dotter till Adolf, hertig av Cambridge (1774-1850) och Augusta av Hessen-Kassel (1797-1889).

Gift 28 juni 1843 på Buckingham Palace i London med sin kusin, storhertig Fredrik Vilhelm av Mecklenburg-Strelitz (1819-1904). Hon blev storhertiginna när maken efterträdde sin far 1860. Hon tillbringade större delen av sitt liv i Tyskland men besökte regelbundet sin mor i England och deltog i den brittiska societeten.

Augusta ansågs vara en rättfram person, som med skarpsynthet och humor livet igenom kommenterade händelserna i Mecklenburg-Strelitz, Berlin och London i brev till systern Mary Adelaide av Cambridge och senare till systerdottern, Mary av Teck, gift med Georg V av Storbritannien.

Barn 
 Son utan namn (1845-1845)
 Adolf Fredrik V av Mecklenburg-Strelitz (1848-1914), gift med Elisabeth av Anhalt (1857-1933)

Galleri

Referenser

 Edwards, Anne, "Matriarch - Queen Mary and the House of Windsor", 1984

Födda 1822
Avlidna 1916
Huset Hannover
Kvinnor
Storhertiginnor
Tyska hertiginnor
Brittiska prinsessor
Personer från Hannover
Fotomuseet

Fotomuseet i Sundsvall är en del av Sundsvalls museum.

Fotomuseet bildades som ett projekt 1993 och övergick till att fungera som kunskapscentrum 1997. Den första utställningen i egna utställningshallar hölls 1998. Museet var under tolv år beläget i det femte magasinshuset i Sundsvall, på Magsinsgatan 12. I september 2010 flyttade utställningsenheten, kunskapscentrumet och kanslier med samlingar till Kulturmagasinet.

Fotomuseet arbetar med kommunikativ bild, såsom historiska fotografier, fotojournalistik och dokumentärfotografi. Fotomuseet har en av Europas största samlingar av kameror.

Fotomuseet har sedan 1998 producerat mer än 100 utställningar i Sundsvall, 25 i övriga Sverige och cirka 40 utomlands. Utställande fotografer har varit bland andra Mary Ellen Mark, Lennart Olson, Kent Klich, Aleksandr Rodtjenko, Lee Friedlander och Emil Heilborn.

Externa länkar
Fotomuseets webbplats

Fotografiska museer
Konstmuseer och konsthallar i Sverige
Museer i Sundsvall
Museer invigda 1998
Winston

Winston kan avse: 

 Winston (cigarettmärke) – ett amerikanskt cigarettmärke

Personer
 Winston (namn)

Förnamn
 Winston Churchill

Geografi

Storbritannien
 Winston, Durham, ort i England
 Winston, Suffolk, ort i England

USA
 Winston Field – flygplatsen i Snyder, Texas
 Winston, Oregon – stad i Douglas County i Oregon

Se även 
 Winston County, Alabama
 Winston County, Mississippi
 Winston-Salem, North Carolina
Winston (namn)

Winston är ett engelskt namn som härrör från fornengelskans wynnstān (god/gynnsamm sten). Namnet är vanligast i engelskspråkiga länder. Namnet används både som efternamn och som manligt förnamn.

Personer med förnamnet Winston 
Winston Blackmore, kanadensisk mormonledare och polygamist
Winston Churchill, brittisk premiärminister
Winston Graham, brittisk författare
Winston Peters, politiker från Nya Zeeland
Winston Reedy, brittisk sångare
Winston Zeddemore, fiktiv figur i Ghostbusters

Mansnamn
Engelska efternamn
Engelska förnamn
August von Voit

August von Voit, född 17 februari 1801 i Wassertrüdingen, död 12 december 1870 i München, var en tysk arkitekt. Han var far till Carl von Voit.

Voit studerade i München för Friedrich von Gärtner och företog studieresor i Italien och Frankrike. Han vände sig med förkärlek till den romanska konsten och fann rikligt tillfälle att använda denna vid kyrkobyggnader i Rhenbayern, liksom även vid restaureringen av slottet Hambach i samma trakt (1846 och framåt). År 1841 blev han professor vid akademien i München och utgav vid samma tid avbildningarna till Franz Kuglers "Denkmäler der Kunst".

I München byggde han 1846 Neue Pinakothek i München, vilket ansågs sakna arkitektonisk karaktär (förstört under andra världskriget) och 1854 efter förebild av Kristallpalatset i London det stora Glaspalatset i järn och glas, vilket oftast användes som för konstutställningar innan det brann ned 1931.

Galleri

Källor

Noter

Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska professorer
Personer i Münchens historia
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Wassertrüdingen
Födda 1801
Avlidna 1870
Män
Ugglan
Sendai kärnkraftverk

är ett kärnkraftverk i Japan.

Kärnkraftverket har två tryckvattenreaktorer. Det ligger i staden Satsumasendai i Kagoshima prefektur. Det ägs och drivs av Kyūshū Electric Power Company. Bygget startade den 15 december 1979.

Efter Fukushimaolyckan 

För att få återstarta reaktorer efter sina respektive periodvisa underhåll följande Fukushima-olyckan behöver de godkännas efter nya och strängare säkerhetsregler.

Sendai blev det första kraftverket att bli godkända och återstarta sina reaktorer efter att de strängare reglerna trätt i kraft efter att domstol avlagit en överklagan från 12 personer att stoppa återstarten. Reaktor 1 återstartades i augusti 2015 och reaktor 2 i oktober 2015.

Inför återstarten av reaktorerna godkändes detta av Kagoshima prefektur politiska ledning under guvernören Yuichiro Ito. Under valkampanjen 2016 kandiderade Satoshi Mitazono bland annat på att stänga kraftverket, han blev vald och skickade en begäran till Kyushu Electric Power Company att stänga ner reaktorerna för genomgång av säkerheten. Guvernören har dock ingen makt att stänga kärnkrafverk i Japan varför driften fortsatte. Mitazono ersattes 2020 som guvernör av Koichi Shiota.

I ett tredje steg av nya säkerhetsregler ska alla kärnanläggningar i Japan ha ett alternativt kontrollrum i form av en bunker inom fem år efter att de fått godkännande enligt det tidigare steget. Ingen av anläggningarna i Sendai hade dessa på plats i tid och stängdes därför ner i mars respektive maj 2020. Reaktor 1 återstartades med ett godkänt alternativt kontrollrum i november 2020.

Reaktorer

Källor 

Kärnkraftverk i Japan
WP:Projekt Japan
Kagoshima prefektur
Sojuz 23

Sojuz 23 () var en flygning i det sovjetiska rymdprogrammet. Farkosten sköts upp från Kosmodromen i Bajkonur med en Sojuz-U-raket den 14 oktober 1976. Uppdraget var att leverera de båda kosmonauterna till rymdstationen Saljut 5, men dockningen misslyckades och man fick återvända till jorden utan att ha kunnat ta sig in i rymdstationen. Man återinträdde i jordens atmosfär och landade i Sovjetunionen den 16 oktober 1976.

Landningen 
Av en händelse landade kapseln i Kazakstan på en frusen sjö, vars is inte klarade kapselns tyngd varvid kapseln sjönk. Efter ett antal försök att nå kapseln med olika medel, lyckades till slut dykare fästa en vajer vid kapseln så att en helikopter kunde lyfta den ur sjön.

Källor och referenser 

Sojuzprogrammet
Saljutprogrammet
1976 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1976
HMS Ulvön

HMS Ulvön har två fartyg döps till i svenska flottan:

, minsvepare sjösatt år 1941.
, minröjningsfartyg sjösatt år 1992.

Se även
Ulvön
Shika kärnkraftverk

är ett kärnkraftverk i Japan. 

Kärnkraftverket ligger i kommunen Shika och har två reaktorer. Det ägs och drivs av Hokuriku Electric Power Company.

Efter Fukushimaolyckan 
För att få återstarta reaktorer efter sina respektive periodvisa underhåll följande Fukushima-olyckan behöver de godkännas efter nya och strängare säkerhetsregler.

Det finns tio geologisk sprickbildningar i området för kärnkraftverket, varav en går direkt under reaktor 2 och det har blossat upp som en fråga för omstarten av den reaktorn om det går att utesluta att det kan finnas geologisk aktivitet i sprickorna. Ägaren Hokuriku Electric Power Company hävdar att det är ett geologiskt säkert läge och tillståndsmyndigheten genomför i november 2021 provborrningar på platsen för att bedöma läget.

Reaktorer

Källor 

Kärnkraftverk i Japan
WP:Projekt Japan
Ishikawa prefektur
HMS Koster

HMS Koster har två fartyg döpts till i svenska flottan:

, minsvepare sjösatt år 1940.
, minröjningsfartyg sjösatt år 1986.

Se även
Koster (olika betydelser)
HMS Vinga

HMS Vinga har två fartyg döpts till i svenska flottan:

HMS Vinga (65), minsvepare sjösatt år 1940
HMS Vinga (M75), minröjningsfartyg sjösatt år 1987

Se även
Vinga
A42 (motorväg, Tyskland)

A42 är en motorväg i västra Tyskland. Den går i väst-östlig riktning i norra delen av Ruhrområdet och är 58 km lång. Vägen börjar i Kamp-Lintfort och går till Dortmund via Norra Duisburg, Oberhausen, Bottrop, Norra Essen, Gelsenkirchen och Herne. Vägen kallas för Emscherschnellweg. Vägen är inte europaväg längs någon del av sträckan, den korsas däremot av europavägarna E34, E35 och E41.

Historia
Vägen byggdes på 1970-talet mellan A45 (Dortmund) och trafikplats Bottrop-Süd. Den andra delen mellan Bottrop och Duisburg-Nord byggdes ut på 80-talet. Den tredje delen av sträckan, den mellan Duisburg och Kamp-Lintfort byggdes också ut på 80-talet.

Vägstandard
Vägen har två filer i vardera riktning mellan Tpl. Castrop-Rauxel Ost (d.v.s. Dortmund) och Tpl. Bottrop-Süd. Väster om den sträckan har vägen tre filer i vardera riktning.

Framtida utbyggnad
Vägen kommer inte inom en snar framtid att byggas ut. Man kommer i framtiden förlänga några motorvägar som kommer korsa A42, vilket kräver ny korsningar.

Det motorvägar som kan tänkas att korsa A42 i framtiden är:
A31, vilken kommer korsa A42 mellan trafikplatserna Oberhausen-Neue Mitte och Bottrop-Süd.
A52, vilken kommer korsa A42 vid Tpl. Essen-Nord.
A41, vilken kommer korsa A41 vid Tpl. Gelsenkirchen-Schalke. A41 är idag på planeringsstadiet.

Trafikplatser

|}

A042
A042
Listor över avfartsnummer
Sangen om Rondane

Sangen om Rondane är en norsk film från 1934. Regissör var Helge Lunde, foto av Reidar Lund. I huvudrollerna spelade Einar Vaage, Kirsten Heiberg och Georg Løkkeberg. Egil Sætren stod för scenografin.

Rollista 
 Kirsten Heiberg – Greta
 Georg Løkkeberg – Knut
 Einar Vaage – grosshandlaren
 Arne Bang-Hansen – Erik, Gretas bror
 Robert Dahl
 Ole Grepp – Petter
 Theodor Hald – hallåa
 Thoralf Klouman – doktorn
 Dagmar Myhrvold – Kari, Knuts mor
 Gerd-Lise Nore – Gretas och Knuts dotter
 Eva Steen – tant Augusta
 Einar Tveito – en hästhandlare
 Ottar Wicklund – Hans, Knuts bror
 Sonja Wigert – Astrid, Gretas vän

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1934
Norska dramafilmer
Norskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Norska 1930-talsfilmer
Trimplan

Trimplan eller skäddor används på båtar för att kontrollera gången i vattnet. Ett trimplan är en plan, horisontell yta, oftast av metall, som anbringas i båtens akter eller på dess roder. Ett trimplan kan vara fast eller rörligt. Planande båtar har ofta två trimplan, ett på var sida om båtens mittlinje.
Det vanligaste trimplanet är egentligen ett horisontellt roder som fungerar ungefär likadant som ett flygplans höjdroder. Volvo Penta säljer en annan modell, där det bara är en mindre platta som sitter monterad bakom akterspegeln och fälls rakt vertikalt ned i vattenströmmen bakom akterspegeln.

Trimplanet gör att en spetsgattad deplacementbåt gräver ner sig mindre med aktern vid höga farter. Även på planande båtar gör trimplanet att aktern inte gräver ner sig lika kraftigt innan planingströskeln nåtts. Planingsläge uppnås på så sätt tidigare. Under färd kan variabla trimplan på en planande båt användas för att justera gången genom vattnet. Variabla trimplan kan vara justerbara antingen enbart mekaniskt före avfärd eller också även under gång, elektroniskt eller hydrauliskt. Det finns även trimplan att fästa på utombordsmotorers antikavitationsplatta.
Moderna trimplan kan utrustas med gånglägesautomatik, som med hjälp av en lägesgivare ombord automatiskt justerar trimplanen efter båtens aktuella gångläge.
Utombordare och inudrev har ibland en utrustningsdetalj som kallas för "power trim", denna justerar drevets eller utombordarens vinkel gentemot akterspegeln och kan i vissa fall uppvisa samma effekt som trimplanen, men inte justera båtens gångläge i tvärsled.

Historia
När motoriseringen av båtar skedde under 1900-talet och motorstyrkan successivt ökade noterades att de vanligen förekommande spetsgattade allmogebåtarna vid ökande fart grävde ner sig med aktern. För att justera detta anbringades trimplan, ofta i fantasifulla utföranden, framför allt gällande stagningen. I en del fall monterades skäddan på rodrets överkant.

Båtbyggarteknik
Lista över svenska minsvepare

'''Detta är en lista över svenska minsvepare.

Minsvepare
Sökaren-klass
HMS Sökaren (47)
HMS Sveparen (48), Motala varv
HMS Sprängaren (49), Motala varv

Styrbjörn-klass
HMS Starkodder (51)
HMS Styrbjörn (52)

Arholma-klass
HMS Arholma (53)
HMS Landsort (54)
HMS Bremön (55)
HMS Holmön (56)
HMS Sandön (57)
HMS Ulvön (58)
HMS Bredskär (59)
HMS Grönskär (60)
HMS Ramskär (61)
HMS Örskär (62)
HMS Koster (63)
HMS Kullen (64)
HMS Vinga (65)
HMS Ven (66)

Fiskeminsvepare
HMS Gåssten (M31), Knippla skeppsvarv
HMS Norsten (M32)
HMS Viksten (M33), Karlskronavarvet
HMS Orust (M41)
HMS Tjörn (M42), Djupviks varv
HMS Hisingen (M43), Holms varv
HMS Blackan (M44),  Knippla skeppsvarv
HMS Dämman (M45), Djupviks varv
HMS Galten (M46)
HMS Gillöga (M47), Karlskronavarvet
HMS Rödlöga (M48), Karlskronavarvet
HMS Svartlöga (M49), Karlskronavarvet

Kustminsvepare
Hanö-klass
HMS Hanö (M51)
HMS Tärnö (M52) - omklassad till vedettbåt 1979
HMS Tjurkö (M53) - omklassad till vedettbåt 1979
HMS Sturkö (M54) - omklassad till vedettbåt 1979
HMS Ornö (M55) - omklassad till vedettbåt 1979
HMS Utö (M56)

Arkö-klass
HMS Arkö (M57)
HMS Spårö (M58)
HMS Karlsö (M59)
HMS Iggö (M60)
HMS Styrsö (M61)
HMS Skaftö (M62)
HMS Aspö (M63)
HMS Hasslö (M64)
HMS Vinö (M65)
HMS Vållö (M66)
HMS Nämdö (M67)
HMS Blidö (M68)

M-serien

M1 – M2
HMS M1 (1937)
HMS M2 (1937)

M3 – M14 (39-båtarna)
HMS M3 (1940)
HMS M4 (1940)
HMS M5, Norrköpings varv 1940
HMS M6, Norrköpings varv 1940
HMS M7, Holms Yachtvarv 1940 
HMS M8, Holms Yachtvarv 1940
HMS M9, Fisksätra varv 1940
HMS M10, Kungsörs Båtvarv 1940
HMS M11 (1940)
HMS M12 (1941)
HMS M13, Ystads Skeppsvarv 1940
HMS M14 (1941)

M15 – M26 (40-båtarna)
HMS M15, Långedrag 1941
HMS M16, Ramsö 1941
HMS M17, Sverres varv 1941
HMS M18, Neglingevarvet 1941
HMS M19, Neglingevarvet 1942
HMS M20, Neglingevarvet 1941
HMS M21, Norrköpings varv 1941
HMS M22, Karlskronavarvet 1941
HMS M23 Vinö, Kungsörs Båtvarv 1941 
HMS M24, Fisksätra varv 1941
HMS M25, Fisksätra varv 1941
HMS M26, Holms Yachtvarv i Gamleby 1941

Externa länkar

 
Minsvepare
Svenska minsvepare
Wassertrüdingen

Wassertrüdingen är en stad i Landkreis Ansbach i Regierungsbezirk Mittelfranken i förbundslandet Bayern i Tyskland. Staden har cirka  invånare.

Källor

Kommuner, köpingar och städer i Landkreis Ansbach
HMS Tjurkö

HMS Tjurkö är namnet på två olika minsvepare:

 HMS Tjurkö (M52)
 HMS Tjurkö (M53)
Folkets hjälte

Folkets hjälte (originaltitel Young Mr. Lincoln) är en amerikansk långfilm från 1939 i regi av John Ford. Henry Fonda spelar president Abraham Lincoln, och i filmen får vi följa hans liv, från uppväxten i Kentucky till vuxen ålder, då han arbetar som jurist i Springfield, Illinois. Filmen hade svensk premiär den 29 november 1939.

Rollista 
 Henry Fonda - Abraham Lincoln
 Alice Brady - Abigail Clay
 Marjorie Weaver - Mary Todd
 Arleen Whelan - Sarah Clay
 Eddie Collins - Efe Turner
 Pauline Moore - Ann Rutledge
 Richard Cromwell - Matt Clay
 Donald Meek - Åklagare John Felder
 Judith Dickens - Carrie Sue 
 Eddie Quillan - Adam Clay
 Spencer Charters - Domare Herbert A. Bell
 Ward Bond - John Palmer Cass
 Milburn Stone - Stephen A. Douglas

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 1939
Amerikanska dramafilmer
Abraham Lincoln på film
Filmer i regi av John Ford
Engelskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Domstolsfilmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Overhofretten

Overhofretten var en historisk norsk rättsinstans. Den upprättades 14 mars 1666 och fungerade fram till 11 augusti 1797. Overhofretten dömde på en nivå närmast under den för Norge och Danmark gemensamma högsta domstolen i Köpenhamn, Højesteret. Overhofretten upphörde när stiftsoverretterne, fyra till antalet, infördes. Overhofretten höll till på Akershus fästning.

Källor

Norsk rättshistoria
Lucien Bianchi

Luciano "Lucien" Bianchi, född 10 november 1934 i Milano, Italien, död 30 mars 1969 på Circuit de la Sarthe nära Le Mans, Frankrike, var en belgisk racerförare. Lucien Bianchi var farbror till Jules Bianchi som omkom under Japans Grand Prix 2014.

Racingkarriär
Lucien Bianchis far, som var mekaniker hos Alfa Romeo i Italien, fick jobb i Belgien att supporta jazzmusikern Johnny Claes, som tävlade i racing på sin fritid. Lucien och hans bror Mauro blev snart fångade av sporten, och Luciens första tävling blev Alpine Rally 1951.

Bianchi var en framstående sportvagnsförare och han vann Tour de France Automobile tillsammans med Olivier Gendebien 1957. Bianchi vann även tävlingen 1958 och 1959. Han vann även Paris 1000 km i Montlhéry två gånger.

Bianchi provade på formel 1 i  där han deltog med en Cooper T51 för ENB (Ecurie Nationale Belge) men han lyckades inte kvalificera sig till sitt debutlopp. Säsongerna  och  körde han några lopp i Cooper T45, Emeryson och Lotus-Climax för olika stall. 

Efter denna erfarenhet återvände Bianchi att med framgång tävla i standardvagnar, sportvagnar och rally. Han vann Paris 1000 km för tredje gången och dessutom bland annat Nürburgring 500 km och Watkins Glen 6-timmars 1961. Han vann sedan Sebring 12-timmars tillsammans med Joakim Bonnier i en Ferrari TR 1962.  

1962-1965 körde Bianchi ytterligare fyra F1-lopp, varav tre i Belgien, för tre stall i fyra olika bilar. Säsongen  fick han en förarplats i Cooper, vilket blev hans sista formel 1-stall.

Bianchi vann Le Mans 24-timmars tillsammans med Pedro Rodríguez i en Ford GT40 för JW Automotive-Gulf Racingteam 1968. Året efter körde Bianchi för Alfa Romeos sportvagnsstall. Han kraschade under testkörning inför Le Mans 24-timmars 1969. Bianchi råkade ut för ett mekaniskt fel på Mulsannerakan, tappade kontrollen, åkte av banan och kolliderade med en telefonstolpe och dog direkt.

F1-karriär

 
|}

Referenser

Noter

Födda 1934
Avlidna 1969
Belgiska racerförare 
Belgiska Formel 1-förare
Cooper F1-förare
Förolyckade F1-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
Män
IS/LM-modellen

IS/LM modellen är en vidareutveckling av den Keynesianska korsmodellen. 

IS står för Investment (investering) och Saving (sparande) modellen medan LM står för Liquidity (likviditet) och Money (pengar)

IS-Kurvan är en negativt lutande kurva och LM-kurvan är en positivt lutande kurva där X-axeln utgörs av BNP och Y-axeln av ränta. Där kurvorna korsas råder jämvikt på både varumarknaden och penningmarknaden.

IS-kurvan härleds av varumarknaden (den Keynesianska korsmodellen) och visar vilken ränta som krävs vid varje given BNP för att varumarknaden skall vara i jämvikt. En förändring i statliga utgifter (G eller T) förskjuter IS-kurvan. 

LM-kurvan härleds av penningmarknaden och visar vilken BNP som krävs vid varje given ränta för att penningmarknaden skall vara i jämvikt. En förändring av penningutbudet (Ms) förskjuter LM-kurvan.

Modellen illustrerar det jämviktsförhållande mellan BNP och ränta som både penningmarknaden och varumarknaden kommer att eftersträva. Penningmarknaden är mer lättrörlig än varumarknaden och kommer därför att anpassa sig först. 

Vid en öppen ekonomi antas att räntan anpassas för omvärlden och alltså är oberoende. Modellen utvidgas då till Mundell-Fleming-modellen (också kallad IS-LM-FE-modellen). 

Till bilden intill med diagrammet AS-AD står AS för aggregerade utbudet (Aggregated Supply) och AD står får aggregerade efterfrågan (Aggregated Demand).

Se även 
Keynesianism
Keynesianska korsmodellen
Mundell-Fleming-modellen
AA/DD-modellen

Nationalekonomiska modeller
Nationalekonomiska kurvor
Makroekonomi
Fritidsskada

Fritidsskada är en försäkringsterm som avser skador som har ådragits utanför arbetet, och därmed inte anses vara en arbetsskada.

Se även
Idrottsskada

Referenser 

Försäkringsväsen
Sår och skador
Mina (namn)

Mina som skandinaviskt kvinnonamn är en kortform av Vilhelmina och den äldsta dokumenterade användningen i Sverige är från 1799. Se även Minna.

Namnet förekommer i många delar av världen med andra betydelser.

Den 31 december 2021 fanns det 2 344 kvinnor och 235 män i Sverige med förnamnet Mina, varav 1 781 respektive 173 med det som tilltalsnamn.

Personer med namnet Mina 
 Mina Aït Hammou (1978–), en marockansk friidrottare
 Mina Andersson (1867–1955), en svensk kvinna som emigrerade till USA år 1890
 Mina Assadi (1943–), en poet, författare, låtskrivare och journalist
 Mina Azarian (1959–), en svensk skådespelare
 Mina Backlund-Cygnaeus (1851–1936), en svensk skådespelare
 Mina Caputo (1973–), en sångare i heavy metal bandet Life of Agony från New York
 Mina Carlson-Bredberg (1857–1943), en svensk målare
 Mina Lindbäck (1985–), en svensk skådespelare
 Hanna Mina (1924–), en syrisk romanförfattare
 Yerry Mina (1994–), en professionell fotbollsspelare

Fiktiva personer med namnet Mina
 Mina Harker, nyckelperson i romanen Dracula av Bram Stoker.

Källor
SCB - Namnstatistik
Nomina - Historiska museets namnsökning

Noter

Kvinnonamn
Isaac van Geelkerck

Isaac van Geelkerck var en holländsk arkitekt verksam på 1600-talet i Norge. van Geelkerck är känd för stadsplanering och fortifikationsarbeten. Han utformade stadsplaner bland annat för Fredrikstad och Marstrand. van Geelkerck ledde genomgripande förändringsarbeten på Akershus fästning. 

Nederländska arkitekter
Män
Personer i Norge under 1600-talet