kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gråkindad grönduva

Gråkindad grönduva (Treron griseicauda) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Gråkindad grönduva är en knubbig duva med kraftig vit näbb, silvergrå hjässa och nästan komiska limegröna ringar runt ögonen. Hanen har mörkt rödbrunt på rygg och skuldror, vilket honan saknar. Honan kan förväxlas med hona gråhättad grönduva och orangebröstad grönduva, men särskiljande är den grå hjässan, gröna "glasögonen" och bjärt gröngula inslag i vingen. Lätet är bland annat ett utdraget och darrande kutter.

Utbredning och systematik 
Gråkindad grönduva delas in i fyra till fem underarter med följande utbredning:
 T. g. sangirensis – Talaudöarna och Sangihe
 T. g. wallacei – Sulawesi, Banggaiöarna och Sulaöarna
 T. g. vordermani – Kangeanöarna (Javasjön)
 T. g. pallidior – öarna Kalao, Kalaotoa och Tanahjampea mellan Sulawesi och Flores; inkluderas ofta i wallacei
 T. g. griseicauda – Java och Bali

Levnadssätt 
Gråkindad grönduva hittas i olika skogstyper från låglänta områden till lägre bergstrakter. Den ses ofta i par, men kan samlas i stora flockar vid fruktbärande träd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Mindre grönduva

Mindre grönduva (Treron olax) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Mindre grönduva är som namnet avslöjar en liten grönduva, med kroppslängden 21–22 cm minst av alla. Hanen är distinkt teckad, med blågrått på huvud och hals, orangefärgat bröst, skärbrun rygg och grön buk. Honan är mer färglös, en har en unik kombination av liten storlek, grå hjässa och kontrasterande gulgrönt bröst. Sången består av en serie märkligt sträva stigande visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden i södra Thailand, på Malackahalvön och på Stora Sundaöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Mindre grönduva hittas i skogsområden, parker, trädgårdar och ungskog upp till 1400 meters höjd. Liksom andra duvor samlas den ofta vid fruktbärande träd. Par ses ofta födosöka och sitta tillsammans, ofta på exponerade bara grenar. Häckning har noterats i februari på södra Borneo samt i april och juni på Sumatra. Liksom andra grönduvor bygger den ett slarvigt löst bo av levande kvistar. Däri läggs vanligen två vita ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförlust, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Sumatragrönduva

Sumatragrönduva (Treron oxyurus) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Sumatragrönduvan är en relativt enfärgad och otecknad grönduva med lång och spetsig stjärt. Hanen har en svag orangefärgad anstrykning på bröstet, men detta kan vara svårt att se. Båda könen har blågrön näbb och ringar runt ögonen i samma färg. De helt jämnt olivgröna vingarna skiljer den från andra grönduvor i sitt utbredningsområde. Den kan likna kilstjärtad grönduva, men denna är kraftigare byggd med kortare stjärt. Lätet består av stigande och fallande serier med ljusa hoanen, ofta lite hickande eller snyftande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på Sumatra och västra Java. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sumatragrönduvan hittas i bergsskogar. Liksom andra grönduvor samlas den i större mängder i fruktbärande träd.

Status 
Sumatragrönduvan antas ha en liten världspopulation som dessutom tros minska i antal till följd av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Pembagrönduva

Pembagrönduva (Treron pembaensis) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Pembagrönduvan är en rätt liten (25 cm) trädlevande duva. Adulta fåglar är mattgröna med grått på huvud, hals och undersida. På ovansidan syns en stor purpurfärgad skulderfläck. På undergumpen och undre stjärttäckarna är den vågigt bandad i gröngult, kastanjebrunt och gräddvitt. Ungfåglar är mer dämpade i färgerna och saknar skulderfläck. Lätet liknar afrikansk grönduva men är något mjukare. Det tre- eller fyrdelade lätet består av serier med flöjtande visslingar eller drillar, uppblandade med stönande och morrande ljud. Även rätt dämpade kluckande ljud kan höras.

Utbredning och status 
Pembagrönduvan förekommer enbart på Pembaön, utanför Tanzanias kust. Den har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Arten tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Pemba
Gulfotad grönduva

Gulfotad grönduva (Treron phoenicopterus) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar. Den förekommer i södra och sydöstra Asien från Pakistan till Vietnam. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende 
Gulfotad grönduva är en stor (33 cm) medlem av släktet, med ett brett olivgult halsband och arttypiska gula fötter och ben. Ovansidan är ljust grågrön med en malvafärgad skulderfläck och ett gulaktigt band över stjärtroten. Fåglar i södra Indien och på Sri Lanka (underarten chlorigaster, se nedan) är mer gröngul på buk och flanker.

Utbredning och systematik 
Gulfotad grönduva delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Treron phoenicopterus phillipsi – förekommer på Sri Lanka
 Treron phoenicopterus chlorigaster – förekommer på Indiska halvön söder om Gangesslätten
 Treron phoenicopterus phoenicopterus – förekommer från östra Pakistan och norra Indien till Assam och Bangladesh
 Treron phoenicopterus viridifrons – förekommer från sydvästligaste Kina (Yunnan) till Myanmar och nordvästra Thailand
 Treron phoenicopterus annamensis – förekommer från östra Thailand till södra Laos och södra Vietnam

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som vanlig och vida spridd.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Ceylongrönduva

Ceylongrönduva (Treron pompadora) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Ceylongrönduvan är en medelstor (28 cm) grönduva tillhörande pompadoura-komplexet med sex arter som tidigare behandlades som en och samma art. Alla dessa har rödbrun rygg hos hanen (grön hos honan), gula och svarta kanter på vingpennorna samt grått ändband på stjärten. Liknande tjocknäbbad grönduva (T. curvirostra) skiljer sig genom just kraftigare näbb med röd näbbrot och tydligt grönaktig orbitalring.

Inom artkomplexet utmärker sig ceylongrönduvan gentemot geografiskt närmaste malabargrönduvan (T. affinis) genom gul panna (ej vitaktig), vita undre stjärttäckare istället för gräddbruna, längre näbb och stjärt men kortare och spetsigare vingar samt mattare brunt på ryggen och grönt på övergumpen. Sången beskrivs som en lång och växlande människolik vissling.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Sri Lanka. Tidigare fördes flera andra taxon som numera betraktas som egna arter till Treron pompadora, då under trivialnamnet pompadourgrönduva, och vissa gör det fortfarande. Arterna som ingick är, förutom ceylongrönduva, malabargrönduva, gråhuvad grönduva, andamangrönduva, filippinsk grönduva och burugrönduva.

Status och hot 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka
Timorgrönduva

Timorgrönduva (Treron psittaceus) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen duvor som förekommer i Små Sundaöarna.

Utseende och läten 
Timorgrönduva är en medelstor (28 cm), trädlevande grön duva. Hanen är grågrön, mer bjärt färgad på strupe samt över- och undergump. Vingarna är gråsvarta med gulkantade täckare. Stjärten är grå med mörkare band och grönt centralt. Honan är mattare grön med ljusare kanter på vingtäckarna. Lätet består av sex till sju accelererande men fallande toner som i engelsk litteratur åter ges "see-saw", därefter en mix av ljusa, bubblande och gurglande ljud.

Utbredning och systematik 
Timorgrönduvan förekommer i låglänta områden i östra Små Sundaöarna (Timor, Roti och Semau). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Timorgrönduvan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6600–2 200 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och även jakt, åtminstone på Roti. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (EN).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Sãotomégrönduva

Sãotomégrönduva (Treron sanctithomae) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Sãotomégrönduvan är en satt, medelstor duva med grön rygg och grå undersida. Vidare har den purpurfärgade skuldror och en vitaktig näbb med röd näbbrot. Flykten är snabb och direkt. Lätet består av en dämpat men galen serie med visslande, kacklande och fräsande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön São Tomé (utrotad på den intilliggande Ilha Das Rolas). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sãotomégrönduvan hittas i trädtaket i regnskog, ungskog och plantage, där den är vanligast på medelhög höjd. Den påträffas ofta enstaka, men vanligen i smågrupper. Fågeln kan ses klättra klumpigt omkring som en papegoja, men håller sig ofta dold.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Endemiska fågelarter på São Tomé
Fåglar i etiopiska regionen
Gulgumpad grönduva

Gulgumpad grönduva (Treron seimundi) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Gulgumpad grönduva är en rätt mörkt grön duva med svartspetsade olivgröna vingar och en lång, nålspetsad stjärt. Båda könen har en vit fläck långt ner på buken och en citrongul undergump som gett arten dess namn. Spetsstjärtad grönduva har också just en spetsig stjärt, men är ljusare i färgarna med varmt gulorange på bröstet och mer bjärt gula vingpennor. Lätena består av melodiska serier med ekande och rätt ljusa hoande visslingar.

Utbredning och systematik 
Gulgumpad grönduva förekommer i kontinentala Sydostasien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Treron seimundi seimundi – förekommer i bergen på Malackahalvön
 Treron seimundi modestus – förekommer i bergen i Laos och Vietnam (centrala och södra Vietnam)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som ovanlig till frekvent förekommande. Fågeln är generellt ovanlig till sällsynt i hela utbredningsområdet.

Levnadssätt 
Arten bebor bergsskogar, men även mangroveskogar på fastlandet. Liksom andra grönduvor födosöker den rätt högt upp i trädtaket. Födan består av frukt. Häckningsbiologin är okänd bortsett från en rapport om en nyligen flygg fågel i juni på Malackahalvön.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar E. C. H. Seimund, brittisk taxidermist och samlare av specimen bland annat verksam på Malackahalvön 1916.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Vitbukig grönduva

Vitbukig grönduva (Treron sieboldii) är en östasiatisk fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Vitbukig grönduva är en 33–36 cm lång, färgglad duva med gräddfärgade flanker, undergump och undre stjärttäckare. Hanen är gulgrön på huvud, hals och bröst. Manteln är grå medan vingtäckare och  armpennor är matt mörkgröna, med en bred rödbrun fläck på skapularerna. Honan är jämnfärgat grön, på flanker och undergump blekare.Båda könen har mörka fläckar på bakre flankerna och undergumpen, men i mycket mindre utsträckning än taiwangrönduvan. Den är även lik kilstjärtad grönduva, men är blekare under och har mindre eller saknar gyllene anstrykning på bröst, panna och hjässa.

Läten 
Den vitbukiga grönduvans sång är ett långt, utdraget och sorgesamt "oh aooh" eller ett mer flöjtande "ooaa aaoo".

Utbredning och systematik 
Vitbukig grönduva delas vanligen in i fyra underarter med följande utbredning:
 Treron sieboldii sieboldii – Japan och östra Kina (Jiangsu, Fujian)
 Treron sieboldii fopingensis – centrala Kina (östra Sichuan och södra Shaanxi)
 Treron sieboldii sororius – bergstrakter i Taiwan
 Treron sieboldii murielae – sydcentrala Kina (Guizhou, Guangxi, Hainan) till nordligaste Thailand, Laos och centrala Vietnam

Underarten sororius inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Vitbukig grönduva är en skogslevande fågel som ses i tempererade blandskogar i norr, söderöver städsegröna lövfällande skogar. Den födosöker tystlåtet och obemärkt i trädtopparna, under häckningstid enstaka eller i par, under resten av året i större grupper. Födan består huvudsakligen av frukt, men har också setts ta ekollon och ollon från Pasania. I Japan inleds häckningen i maj-juni, med revirhävdande läten från mitten av februari. Arten är mestadels stannfågel med endast lokala flyttningar efter födotillgång. Märkligt nog besöker flockar kuster för att dricka saltvatten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till sällsynt.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Philipp Franz Balthasar Freiherr von Siebold (1796-1866), tysk läkare i holländsk tjänst, naturforskare och samlare av specimen i Japan 1823-1829.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Kilstjärtad grönduva

Kilstjärtad grönduva (Treron sphenurus) är en asiatisk fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Kilstjärtad grönduva är en 33 cm stor, grön duva med karakteristiskt lång och kilformad stjärt. Den har jämfört med andra grönduvor i regionen rätt otydliga gula kanter på vingtäckare och tertialer samt mörkgrön övergump och stjärt. Hanen har en rödbrun fläck på ovansidan, mindre utbredd än i pompadora-artkomplexet, samt orange anstrykning på hjässa och bröst. Honan har enfärgat grönt huvud.

Fåglar i Vietnam och på Malackahalvön är något mindre och mörkare. De har även hos hanen mindre eller ingen orange anstrykning på bröstet samt den rödbruna fläcken på ovansidan begränsad till skuldrorna.

Läten 
Den kilstjärtade grönduvans sång består av en lång och ljus serie, ofta med en rullande inledning.

Utbredning och systematik  
Kilstjärtad grönduva delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Treron sphenurus sphenurus – förekommer i bergstrakter från Kashmir till sydvästra Kina, Myanmar, norra Thailand och Laos
 Treron sphenurus robinsoni – förekommer i bergstrakter på Malackahalvön och centrala Vietnam
 Treron sphenurus korthalsi – förekommer i höga berg på Sumatra, Java, Bali och Lombok

Ofta urskiljs även underarterna etorques och delacouri med utbredning på Sumatra respekive i centrala Vietnam. Den är närmast släkt med vitbukig grönduva (T. sieboldii) och taiwangrönduva (T. formosae).

Levnadssätt 
Kilstjärtad grönduva förekommer i städsegrön lövskog och skogsbryn, framför allt med inslag av ek, alm, lager och rhododendron. I Sydostasien ses den på mellan 770 och 2565 meters höjd. Den lever av olika sorters frukt och bär, bland annat fikon, mullbär och pors. Fågeln häckar mellan april och augusti i norra Indien, i vissa områden som Assam med två kullar. Den bygger ett bräckligt bo i ett träd, sex till tolv meter ovan mark, där den lägger två vita ägg. Arten är huvudsakligen stannfågel, med vissa rörelser i höjdled vintertid, framför allt i norra delen av utbredningsområdet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig till ovanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Sumbagrönduva

Sumbagrönduva (Treron teysmannii) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning 
Den förekommer i lågland på Sumba (västra Små Sundaöarna).

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johannes Elias Teijsmann (1808-1882), holländsk botaniker, upptäcktsresande i Ostindien samt kurator för Buitenzorgträdgårdarna på Java 1831-1869.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumba
Gulbukig grönduva

Gulbukig grönduva (Treron waalia) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar som förekommer i Afrika strax söder om Sahara, men även på sydvästra Arabiska halvön.

Utseende 
Gulbukig grönduva är en 28 centimeter lång duva, lik afrikansk grönduva (Treron calvus), men har grått på huvud, hals och övre delen av bröstet tydligt åtskilt från lysande gult på nedre delen av bröstet och buken. Den har stora lila skulderfläckar samt kastanjefärgade centrala stjärtfjädrar. Ungfågeln är mattare och saknar det lila på vingen.

Läte 
Den gulbukiga grönduvans läte liknar afrikansk grönduva, en märklig och inte alls duvlik komplex serie med gnällande, sprakande och morrande inslag. Gulbukig grönduva är dock ännu mer sprakande och vass i tonen, ett nästan galet spinnande och skrattande.

Utbredning och systematik 
Fågeln påträffas i Afrika i Sahelregionen strax söder om Sahara från södra Mauretanien, Senegal och Gambia till Eritrea och norra Somalia samt vidare söderut till norra Uganda. Den förekommer även på ön Sokotra samt sydvästra Arabiska halvön i Jemen, sydvästra Saudiarabien och allra västligaste Oman (Dhofar). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten påträffas i skogklädda dalar och halvarida gräsmarker från havsnivån till 1.900 meters höjd, framför allt kring fruktbärande fikonträd. Häckning är noterad från december till september i Västafrika, november till maj i delar av Östafrika och april till maj i resten av Östafrika.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och exploatering. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent förekommande till lokalt mycket vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn kommer av det abessinska namnet Waalia för arten. På svenska har den även kallats gulbröstad grönduva.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhättad grönduva

Gråhättad grönduva (Treron vernans) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Gråhättad grönduva är en färgglad duva. Hanen har puderskär hals, en orange fläck på bröstet, gråblått huvud och gult på buken. Honan är mer färgglös, grön ovan och gulgrön under. Båda könen har slående gula och svarta vingpennor samt gul fläckning på undre stjärttäckarna. Olikt andra duvor är den inte särskilt ljudlig, även om märkliga hoanden kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydostasien till Filippinerna och Indonesien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Gråhättad grönduva hittas i en rad olika miljöer, från mangroveträsk och kustnära skogar, till parker trädgårdar och kanter av plantage. Arten återfinns huvudsakligen i låglänta områden, men ibland även i lägre bergstratker. Den är en social fågel som ofta samlas i flockar, ibland med andra grönduvor.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Gladiatorduva

Gladiatorduva (Trugon terrestris) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Gladiatorduvan är en stor och kraftig duva med mörk undersida och ljust roströda flanker. På huvudet syns vit kind med en lite huvudtofs i nacken och rött öga. Benen är ljusa och den långa och tjocka näbben har ljus spets. Lätet består av ett regelbundet återgivet flöjtlikt "hoo!", liknat vid ljudet av att blåsa över en tom glasflaska.

Utbredning och systematik 
Arten placeras som enda art i släktet Trugon. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Trugon terrestris terrestris – förekommer på Salawati Island och nordvästra Nya Guinea i öster till Geelvink och Etna
 Trugon terrestris mayri – förekommer på norra och centrala Nya Guinea (Mamberamofloden till Humboldt Bay)
 Trugon terrestris leucopareia – förekommer på södra Nya Guinea (Setekwafloden till Milne Bay)

Levnadssätt 
Gladiatorduvan hittas på marken i skogsområden i lågland och lägre bergstrakter. Fågeln skygg och svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågeln kallades tidigare tjocknäbbad markduva på svenska, men fick ett nytt namn eftersom arten inte är särskilt nära släkt med markduvorna i släktena Gallicolumba och Alopecoenas.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen