kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Projekt 205 Tsunami

Projekt 205 Tsunami eller Osa-klass var en serie robotbåtar utvecklade för Sovjetiska flottan i början av 1960-talet.

Bakgrund
Sovjetunionens första robotbåtar av typen Projekt 183R var motortorpedbåtar ombyggda att bära sjömålsrobotar. De var snabba, billiga och relativt slagkraftiga, men deras uthållighet och sjövärdighet var inte imponerande. Dessutom var de sårbara; Träskrovet var känsligt för skador och den defensiva beväpningen bestod bara av en handriktad 25 mm dubbelpjäs.

För att komma till rätta med dessa problem designades Projekt 205 med ett stålskrov med mer än tre gånger så stort deplacement som Projekt 183R. Det gav utrymme för dubbelt så många sjömålsrobotar, dubbelt så stor besättning och två radarstyrda luftvärnskanoner.

Historia
Tsunami-klass robotbåtar har exporterats till ett flertal länder och använts i strid i bland annat sexdagarskriget, oktoberkriget och Iran–Irak-kriget. Tre indiska Tsunami-båtar sänkte den pakistanska jagaren PNS Khaibar och minsveparen PNS Muhafiz under Operation Trident i december 1971.

Att Tsunami-klass båtarna fortfarande var väldigt sårbara visades 7 oktober 1973 då Syrien förlorade tre Tsunami-båtar vid slaget vid Latika. Den irakiska flottan förlorade också många Tsunami-klass båtar 29 november 1980 på grund av iranska flyganfall. Trots det har ingen flotta bytt ut AK-230-kanonerna mot de betydligt eldkraftigare och fullt kompatibla AK-630. Däremot har några fartyg fått Strela 2-robotar.

Varianter
Projekt 205 (Osa I) – Ursprunglig modell, lätt igenkännlig på de lådformade avfyringstuberna för P-15 Termit. 160 byggda.
Projekt 205E – Försöksmodell med bärplan som kunde nå 50 knop. En byggd.
Projekt 205U (Osa II) – Förbättrad modell med kraftigare motorer och cylindriska robottuber med hydraulisk lucka. 32 byggda.
Projekt 205ER – Exportversion av 205U utan radarvarnare, radiopejl och IFF-system.
Projekt 205M – Beväpnad med den modernare sjömålsroboten P-15M. 20 byggda.
Projekt 205P Tarantul (Stenka) – Patrullbåt med större överbyggnad, hydrofon och 400 mm torpedtuber i stället för Termit-robotar. 114 byggda.

Användare
 – Åtta Projekt 205ER
 – Sex Projekt 205ER
 – En Projekt 205U
 – Fem Projekt 205
 – Två Projekt 205
 – Tre Projekt 205ER
 – Nio Projekt 205, varav fem köpta från Serbien 2007. Dessutom fyra Tuima-klass köpta från Finland 2003.
 – Fem Projekt 205ER
 – Fyra Projekt 205ER, även kända som Tuima-klass. Sålda till Egypten 2003.
 – Åtta Projekt 205, avrustade under 1980-talet. Åtta Projekt 205ER, avrustade i början av 2000-talet.
 – 18 Projekt 205ER
 – Tio Projekt 205
 – Över 120 båtar tillverkade på licens.
 – En Projekt 205, avrustad på 1990-talet.
 – 13 Projekt 205ER
 – Sex Projekt 205 köpta från Östtyskland, avrustade på 1990-talet.
 – 12 Projekt 205
 – 13 Projekt 205, avrustade 1984–2006
 – Sex Projekt 205, avrustade 2004
 – Två Projekt 205ER
 – 175 Projekt 205 och 114 Projekt 205U. De sista avrustades 1990 eller fördes över till andra länder i samband med Sovjetunionens fall..
 – Åtta Projekt 205 och tolv Projekt 205ER
 – Åtta Projekt 205ER
 – 15 Projekt 205

Källor

Sovjetiska robotbåtar
Robotbåtsklasser
WW 3

WW 3 är en amerikansk TV-film från 2001 som regisserades av Robert Mandel.

Handling 
Larry Sullivan är en ärlig FBI-agent. När ett mystiskt virus drabbar ett kryssningsfartyg skickas han till sin farbror John, som var en av de ledande experterna på att framställa kärnvapen under 1960-talet. John och hans gamle ryske vän Yuri bekräftar att det rör sig om det väldigt farliga och dödliga Marburg-viruset. Marburg-viruset orsakas av kärnvapen och är tillräckligt kraftigt för att kunna utplåna allt liv på en hel kontinent.

Om filmen 
WW 3 blev Lane Smiths sista film.

Rollista i urval 
 Timothy Hutton - Larry Sullivan
 Lane Smith - John Sullivan
 Marin Hinkle - Judy Rosenberg
 Michael Constantine - Yuri Zenkovsky
 Peter Benson - Peter Mint
 Gary Perez - Edward Cruz
 Vanessa Williams - M.J. Blake

Externa länkar 
 WW 3 på IMDb

TV-filmer 2001
Amerikanska thrillerfilmer
Leon Russell

Leon Russell, egentligen Claude Russell Bridges, född 2 april 1942 i Lawton i Oklahoma, död 13 november 2016 i Nashville i Tennessee, var en amerikansk musiker och låtskrivare. Han var främst sångare och pianist, men spelade även gitarr. 

Han började som studiomusiker på 1960-talet och albumdebuterade under eget namn 1970. Han medverkade på The Concert for Bangladesh 1971. Under 1970-talet hade han ett flertal album på Billboard 200-listan. Till hans mest kända låtar hör "A Song For You", "Tight Rope", "This Masquerade" och "Lady Blue". 1979 toppade han tillsammans med Willie Nelson Billboards countrysingellista med en version av "Heartbreak Hotel". Han spelade med en stor mängd kända musiker och 2010 gjorde han tillsammans med Elton John albumet The Union.

Diskografi
Album
1968 – Look Inside the Asylum Choir (med Marc Benno)
1970 – Leon Russell
1971 – Leon Russell and the Shelter People
1971 – Asylum Choir II (med Marc Benno)	
1972 – Carney
1973 – Leon Live
1973 – Hank Wilson's Back
1974 – Stop All That Jazz
1975 – Will o' the Wisp
1976 – Wedding Album (med Mary Russell)
1977 – Make Love to the Music (med Mary Russell)
1978 – Americana
1979 – One for the Road (med Willie Nelson)
1979 – Life and Love
1981 – The Live Album (med New Grass Revival)
1984 – Hank Wilson, Vol. II
1984 – Solid State
1989 – Leon Russell
1991 – Delta Lady
1992 – Anything Can Happen	
1992 – Crazy Love
1995 – Hymns of Christmas
1997 – Retrospective
1998 – Hank Wilson, Vol. 3: Legend in My Time
1999 – Face in the Crowd
1999 – Blues: Same Old Song
2000 – Live at Gilley's
2001 – Guitar Blues
2001 – Signature Songs
2001 – Rhythm & Bluegrass: Hank Wilson, Vol. 4 (med New Grass Revival)
2002 – Moonlight & Love Songs (med the Nashville Symphony)
2003 – In Your Dreams
2003 – Bad Country
2003 – Almost Piano
2006 – A Mighty Flood
2006 – Angel in Disguise
2010 – The Union (med Elton John)
2014 – Life Journey

Singlar
1970 – "Roll Away the Stone"
1971 – "A Hard Rain's a-Gonna Fall"
1972 – "Tryin' to Stay 'Live"
1972 – "Tight Rope" (#11 på Billboard Hot 100)
1973 – "Queen of the Roller Derby"
1973 – "Rollin' in My Sweet Baby's Arms" (som Hank Wilson)
1973 – "I'm So Lonesome I Could Cry" (som Hank Wilson)
1974 – "A Six Pack to Go" (som Hank Wilson)
1974 – "If I Were a Carpenter"
1975 – "Lady Blue" (#14 på Billboard Hot 100)
1976 – "Back to the Island"
1976 – "Rainbow in Your Eyes"
1978 – "Heartbreak Hotel" (med Willie Nelson)
1984 – "Good Time Charlie's Got the Blues"
1984 – "Wabash Cannonball" (med Willie Nelson, som Hank Wilson)	
1992 – "Anything Can Happen"
1992 – "No Man's Land"

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats
Leon Russell på allmusic.com
Dagens Nyheter: Leon Russell har gått bort

Födda 1942
Män
Avlidna 2016
Amerikanska pianister
Amerikanska popmusiker
Lane Smith

Walter Lane Smith III, född 29 april 1936 i Memphis, Tennessee, död 13 juni 2005 i Northridge, Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Biografi 
Smith gifte sig med Sydne MacCall år 1985, och de fick sonen Robby Smith två år senare. Äktenskapet med MacCall tog slut, och Lane Smith gifte om sig med Debbie Benedict i september år 2000. Äktenskapet varade fram till Smiths död och de fick två barn.

Lane Smith porträtterade president Richard Nixon i filmen The Final Days år 1989. Han har även medverkat i en rad TV-serier.

Filmografi i urval 

 1973 – Racerbanans hjälte
 1973 – Snutar som robbar
 1975 – Kojak (gästroll i TV-serie)
 1977 – Björnligan slår till igen
 (TV-film)
 1979 – Den stora tågkraschen
 1980 – Mark, I Love You
 1981 – Dallas (gästroll i TV-serie)
 1983 – The American Snitch

 1985 – Spanarna på Hill Street (TV-serie)
 1986 – The Twilight Zone (gästroll i TV-serie)
 1986 – Tracys hämnd
 1986 – Alfred Hitchcock presenterar (gästroll i TV-serie)
 1987 – Upplopp i Creedmorefängelset
 1989 – Mord och inga visor (gästroll i TV-serie)
 1989 – The Final Days
 1990 – Blind hämnd
 1993 – En svärson på halsen
 1993–1997 – Lois & Clark (TV-serie)
 1997 – Alien Nation - Udaras arv
 2001 – WW 3
 2002 – Vem dömer Amy? (gästroll i TV-serie)

Externa länkar 
 Lane Smith på IMDb

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1936
Avlidna 2005
Män
Personer från Memphis
John McVie

John Graham McVie, född 26 november 1945 i Ealing, London, är en brittisk basist. Han är mest känd som medlem i Fleetwood Mac från dess grundande 1967 och framåt. Han började dock sin karriär som basist i John Mayall's Blues Breakers 1963. McVie träffade Christine Perfect när Fleetwood Mac var på turné med Chicken Shack, och de gifte sig sedan. Det var också McVie som övertygade henne att bli medlem i gruppen 1970 efter att Peter Green hoppat av. 1976 skilde sig paret, men båda fortsatte i Fleetwood Mac.

Diskografi 
Album med Fleetwood Mac
Se: Fleetwood Macs diskografi

Album med John Mayall's Bluesbreakers
1965 – John Mayall Plays John Mayall
1966 – Blues Breakers with Eric Clapton
1967 – A Hard Road
1967 – Crusade

Soloalbum
1992 – John McVie's "Gotta Band" with Lola Thomas

Album med Lindsey Buckingham och Christine McVie
2017 – Lindsey Buckingham / Christine McVie

Externa länkar 

 Fleetwood Macs officiella webbplats

Brittiska basister
Brittiska rockmusiker
Rock and Roll Hall of Fame
Födda 1945
Män
Levande personer
It's a Beautiful Day

It's a Beautiful Day var en amerikansk rockgrupp från San Francisco, Kalifornien som bildades 1967. Gruppen leddes av sångaren och violinisten David LaFlamme. De hade listnoterade album på Billboard 200-listan men nådde aldrig samma kommersiella framgång som flera andra band från Kalifornien under 1960-talet. De blandade flera musikstilar och fick en unik ljudbild tack vare sitt prominenta användande av violin, men allmänt brukar de klassas som en psykedelisk grupp.

Gruppen bestod från början av LaFlamme, hans fru Linda LaFlamme (keyboard), Pattie Santos (sång), Mitchell Holman (basgitarr), Hal Wagenet (gitarr), och Val Fuentes (trummor). De singeldebuterade 1968 och albumdebuterade 1969 med ett självbetitlat album. Det innehåller även deras kändaste låt "White Bird". På albumet fanns också den instrumentala låten "Bombay Calling", som delvis "lånades" till Deep Purple-låten "Child in Time". 1970 hade Linda LaFlamme lämnat gruppen (och skiljt sig från David) och var ersatt av Fred Webb. 1970 släpptes gruppens andra album Marrying Maiden vilket blev deras framgångsrikaste kommersiellt sett. Jerry Garcia medverkade på två av albumets spår. Efter ytterligare två album upplöstes gruppen 1974. David LaFlamme spelade 1976 in en egen version av "White Bird" som gick in på Billboard Hot 100. Han återförenade bandet med den gamla trummisen Val Fuentes och nya medlemmar 1997.

Diskografi 
Studioalbum
It's a Beautiful Day, 1969
Marrying Maiden, 1970
Choice Quality Stuff/Anytime, 1971
At Carnegie Hall, 1972
It's a Beautiful Day...Today, 1973
Creed of Love, 1999	
Beyond Dreams (David LaFlamme soloalbum), 2013
Samlingsalbum
1,001 Nights, 1974
It's a Beautiful Day/Marrying Maiden, 1999
Collector's Box Set [Blue], 2008
Collector's Box Set [Red], 2008	
Collector's Box Set [Mahogany], 2008
Live at the Fillmore '68, 2013
Singlar
"Bulgaria" / "Aquarian Dream", 1968
"White Bird" / "Wasted Union Blues", 1969
"Soapstone Mountain" / "Good Lovin' ", 1970
"The Dolphins" / "Do You Remember the Sun" 1970
"Anytime" / "Oranges and Apples", 1972
"White Bird" (live) / "Wasted Union Blues" (live), 1973
"Ain't That Lovin' You Baby" / "Time" 1973

Källor

 Biografi på Allmusic.com

Musikgrupper bildade 1967
Amerikanska musikgrupper
Psykedeliska musikgrupper
Qanat Äbutälipov

Qanat Qalizjanuly Äbutälipov (), född 22 mars 1983 i Barsjino i Kazakiska SSR i Sovjetunionen, är en kazakisk boxare. Äbutälipov har tävlat i viktklassen Bantamvikt (-54 kg).

Han representerade Kazakstan vid de olympiska sommarspelen 2008 i Peking. Där förlorade han dock i en match mot den blivande silvermedaljören Yankiel León från Kuba. Äbutälipov tävlade även i de olympiska sommarspelen 2012 i London. Där förlorade han återigen mot den blivande silvermedaljören, denna gången John Joe Nevin.

Referenser 

Kazakiska boxare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kazakstan
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kazakstan
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 2012
Födda 1983
Levande personer
Män
Seramsjön

Seramsjön, Ceramsjön, havsområde i Australasiatiska medelhavet norr om ön Seram. Seramsjön gränsar till Arafurahavet i öst, Bandasjön i söder och väster och Molucksjön och Halmaherasjön i norr. 
 
Det är en del av Stilla havet med en yta på cirka 12 000 kvadratkilometer och ligger mellan Buru och Seram, som ingår i  provinsen Moluckerna. Dessa öar är den naturliga livsmiljön för växter som länge varit eftertraktade för deras användning som kryddor, som muskot, kryddnejlika och svartpeppar, och de hav som omger dem var mycket använda farleder.  Seramsjön är också hemvist för flera arter av tropiska smörbultar och många andra fiskar. Liksom många andra små indonesiska hav är Seramsjön stenig och mycket tektoniskt aktiv.

Referenser 

Hav
Asiens geografi
Stilla havet
Heinrich August Lübben

Heinrich August Lübben, född 21 januari 1818 i Hooksiel, död 15 mars 1884 i Oldenburg, var en tysk språkforskare.

Lübben var verksam som bibliotekarie i Oldenburg. Han författade Mittelniederdeutsche Grammatik (1884) och, tillsammans med Karl Schiller, Mittelniederdeutsches Wörterbuch (sex band, 1871–1881) samt utgav från och med 1875 Jahrbuch des Vereins für niederdeutsche Sprachforschung.

Källor

Allgemeine Deutsche Biographie:  Lübben, Heinrich August

Tyska germanister
Tyska lexikografer
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1818
Avlidna 1884
Män
Ugglan
Personer från Niedersachsen
Hydra 20

Hydra är en segelbåt i plast som tillverkades mellan åren 1972 och 1981, konstruerad av Heinz-Jürgen Sass och byggd av Boo Marin. Den beskrivs av i boken av Curt Gelin som ...utmärkt seglare, styv, bra pentry men saknade skjutlucka, mastheadrigg.

Referenser 
Maringuiden Nordic AB Hydra 20

Kölbåtar
Pierre Rolland

Pierre Rolland, född 10 oktober 1986 i Gien, är en fransk professionell cyklist. År 2011 vann han en etapp samt ungdomstävlingen i Tour de France.

Biografi

2006 
Pierre Rolland började sin professionella karriär som stagiaire för Credit Agricole under säsongen 2006.

2011 
Rolland vann i klassen för cyklister under 25 år i Tour de France. I samma tävling vann han etappen till Alpe d'Huez. Han var också Team Europcars främste hjälpryttare i bergen till totalfyran Thomas Voeckler.

Meriter

2007 
Etapp 1 av La Tropicale Amissa Bongo
Etapp 2 av Tour du Limousin
2:a, La Tropicale Amissa Bongo
2:a, Tour du Doubs

2009 
3:a, La Tropicale Amissa Bongo

2010 
Etapp 4 av Circuit de Lorraine
2:a, Circuit de Lorraine
8:a, Critérium du Dauphiné

2011 
Tour de France
Etapp 19
 Ungdomstävlingen
10:a, Tour de France

2012 
Etapp 3 av Étoile de Bessèges
Etapp 11 av Tour de France
8:a, Tour de France

2013 
 1:a Circuit Cycliste Sarthe
 1:a
 Etapp 4

2014 
 Giro d'Italia
 4:a 
 3:e på etapp 16

2015
 Vuelta a Castilla y León
 1:a
 Etapp 3
 10:a, Tour de France

2017
 Etapp 17 av Giro d'Italia
 Etapp 3 av Route du Sud

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Pierre Rollands officiella webbplats

Franska tävlingscyklister
Födda 1986
Män
Levande personer
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Frankrike
Friedrich Windischmann

Friedrich Heinrich Hugo Windischmann, född 13 december 1811 i Aschaffenburg, död 23 augusti 1861 i München, var en tysk romersk-katolsk teolog och orientalist; son till Karl Joseph Hieronymus Windischmann.

Windischmann studerade teologi, filosofi och ariska språk samt blev 1836 präst och 1838 e.o. professor i kyrkorätt och Nya Testamentets exegetik vid Münchens universitet. Han beklädde sedan efter vartannat flera andliga ämbeten, tills han 1846 blev "Generalvikar des Erzbischofs" i metropolitankapitlet München-Freising.
 
Windischmanns främsta arbeten, som företrädesvis rör sig på det eranska området, är Sancara sive de theologumenis vedanticorum (1833), Die Grundlage des Armenischen im arischen Sprachstamme (1843), Der Fortschritt der Sprachenkunde und ihre gegenwärtige Aufgabe (1844), Über den Somakultus der Arier (1846), Ursagen der arischen Völker (1852), Die persische Anāhitā oder Anaitis (1854), de fyra sistnämnda i "Abhandlungen der köninglichen Bayerischen Akademie der Wissenschaften", Mithra, ein Beitrag zur Mythengeschichte des Orients (1857) samt flera avhandlingar i de av Friedrich Spiegel efter Windischmanns död utgivna "Zoroastrische Studien". Han sysselsatte sig även med de persiska kilskrifterna (i "Münchener gelehrte Anzeigen").

Källor

Allgemeine Deutsche Biographie: Windischmann, Friedrich

Tyska teologer
Tyska orientalister
Iranister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Münchens universitet
Födda 1811
Avlidna 1861
Män
Ugglan
Personer från Aschaffenburg
Karl Joseph Hieronymus Windischmann

Karl Joseph Hieronymus Windischmann, född 24 augusti 1775 i Mainz, död 23 april 1839 i Bonn, var en tysk läkare och filosof; far till Friedrich Windischmann.

Windischmann var professor vid Bonns universitet och en katoliserande anhängare av Friedrich von Schellings åsikter. Han var en tid livmedikus hos kurfursten av Mainz, Friedrich Karl Joseph von Erthal. Windischmann förfäktade teorin om den animala magnetismen.

Källor

Tyska filosofer
Tyska läkare
Tyska professorer
Personer verksamma vid Bonns universitet
Födda 1775
Avlidna 1839
Män
Ugglan
Personer från Mainz
Rune Rydelius

Lars Rune Rydelius, född 21 februari 1946 i Hofors, är en svensk skulptör. Han är gift med konstnären Pia Knöppel.

Rune Rydelius är uppvuxen i Hofors och arbetade några år på 1960-talet som tidningstecknare på Arbetarbladet i Gävle. Han utbildade sig på Konstfack i Stockholm 1965-70  och på Kungliga Konsthögskolan i Stockholm 1970-75. Han fick 1980 Moderna Museets Vänners skulpturpris - K. A. Linds hederspris och är ledamot av Konstakademien sedan 2003.

Offentliga verk i urval
Staty över Jan Fridegård, brons, Fridegårdsparken i Enköping. Förlagan finns i Bildningscentrum i Bålsta.
Stående figur, 1998, Katarina Bangata i Stockholm
Stående figur med kjol och vingar, Sländan, 2007, Liljeholmstorget i Liljeholmen i Stockholm
Båt med figur, omgiven av en ram, 2010, Liljeholmstorget i Liljeholmen i Stockholm
Vem tror på sagor här, Teaterplan i Örebro
Spelande, 2008, Drömparken i Enköping

Fotogalleri

Bibliografi
Ulf Linde: Rune Rydelius, Carlsson, Stockholm 1996, , i serien Apoteksbolagets konstförenings årsskrift, nr 13, ISSN 0283-0426

Källor 
Arbetarbladet Niels Hebert: Hoforsarvet märks i Rydelius konst i Arbetarbladet 31 augusti 2011, läst 2013-08-29

Noter

Externa länkar

Rune Rydelius webbplats
Rydelius rara gubbar i Arbetarbladet 2009-03-18

Svenska skulptörer under 1900-talet
Personer från Hofors socken
Födda 1946
Levande personer
Män
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Ledamöter av Konstakademien
Division 1 i amerikansk fotboll 2005

Division 1 2005, Superettan 2005, var den näst högsta serien i amerikansk fotboll för herrar i Sverige säsongen 2005. Serien spelades 7 maj - 14 augusti 2005 och vanns av Limhamn Griffins. Lagen möttes i enkelmöten. Vinst gav 2 poäng, oavgjort 1 poäng och förlust 0 poäng.

Vinst gav 2 poäng, oavgjort 1 poäng och förlust 0 poäng. 

Division 1 skulle spelas som två serier, norra och södra, men då tre lag från den södra serien drog sig ur innan säsongen startade valde man att slå ihop serierna till en nationell serie, i folkmun kallat superettan.

Tabell

S = Spelade matcher; V = Vunna matcher; O = Oavgjorda matcher; F = Förlorade matcher
GP = Gjorda poäng; IP = Insläppta poäng; P = Poäng

 – Final

Matchresultat

Final

Se även
Division 1 i amerikansk fotboll för herrar
Superserien för herrar
Superserien för damer

2005
Sport i Sverige 2005
Erik Perwe

Erik Hjalmar Perwe, född 1 januari 1905 i Karlskrona, död 29 november 1944 vid Måkläppen söder om Falsterbo, var en svensk präst, flyktinghjälpare och nazistmotståndare.  

Efter teologiska studier vid Lunds universitet och prästvigning 1931 knöts Erik Perwe till Linköpings stift där han bl.a. tjänstgjorde som stiftsadjunkt under 1930-talet med ansvar för sjömansvården och Linköpings Stiftsblad. I januari 1942 tillträdde han som kyrkoadjunkt vid Hedvigs församling i Norrköping, men lämnade Norrköping drygt ett halvår senare för tjänsten som kyrkoherde och legationspastor vid Svenska Victoriaförsamlingen i Berlin. 

I Berlin efterträdde Perwe kyrkoherde Birger Forell, som inte längre ansåg sig kunna utföra sitt arbete på grund av att tyska myndigheter kände till att han hjälpte regimkritiker och flyktingar. Perwe fortsatte och fördjupade arbetet med att bistå Berlinsvenskar och hjälpa förföljda människor undan Gestapo och deportation till koncentrations- och förintelselägren. Perwes räddningsinsatser pågick ända tills han förolyckades i november 1944, när Lufthansas trafikflygplan på rutten Berlin-Malmö-Stockholm sköts ned utanför Falsterbo. Erik Perwe efterträddes av Erik Myrgren, tidigare sjömanspräst i Stettin, som fortsatte arbetet till krigsslutet våren 1945.  ´

Perwe gifte sig 26 mars 1933 med folkskollärarinnan Märtha Sofia Aurora Werkström (1901-1979) i Asarum, Blekinge. 

Till Erik Perwes minne restes 1999 skulpturen Omnia Gratia (allt av nåd) vid Hedvigs kyrka, skapad av Bianca Maria Barmen. År 2006 fick han den israeliska utmärkelsen Rättfärdig bland folken. En minnesplakett finns på väggen till Svenska skolan i Berlin.

Bibliografi
Johan Perwe: Livräddare. Bombprästen Erik Perwe på uppdrag i krigets Berlin. Carlssons Bokförlag, Stockholm 2018.
Johan Perwe: Bombprästen. Erik Perwe på uppdrag i Berlin under andra världskriget, Carlssons Bokförlag 2006, .

Källor

Johan Perwe, Bombprästen. Erik Perwe på uppdrag i Berlin under andra världskriget, Carlssons 2006,

Referenser

Externa länkar

Svenska präster under 1900-talet
Födda 1905
Avlidna 1944
Män
Svenska Rättfärdig bland folken
Svenskar i Tyskland under andra världskriget
Präster från Karlskrona

Erik Perwe född med efternamnet Persson. Hans maka född Werkström. Paret skapade ett nytt efternamn Perwe.
Erik Perwes född Persson biologiska bror var Nils Persson som var född låghalt och det föll inte i god jord i familjen inkl för Erik.
Nils Persson fick tre barn alla akademiker och flera barnbarn. Familjen var bofasta i Stockholm. Men Eriks familj odlade inte kontakt med sin biologiska bror. Att via vänlighet om sina närmaste och skapa trevliga stunder låg inte för Erik Perwe född Persson.
Karl August Hahn

Karl August Hahn, född 14 juni 1807 i Heidelberg, död 20 februari 1857 i Wien, var en tysk språkforskare.

Hahn blev 1849 professor vid Karlsuniversitetet i Prag och 1851 vid Wiens universitet. Han utgav Mittelhochdeutsche Grammatik (1843–1847; fjärde upplagan 1884), Neuhochdeutsche Grammatik (1848) och Althochdeutsche Grammatik (1852; femte upplagan utgiven av Joseph Strobl 1882) samt flera forntyska diktverk.

Källor

Tyska germanister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Karlsuniversitetet
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Heidelberg
Födda 1807
Avlidna 1857
Män
Ugglan
Enzio av Sardinien

Enzio av Sardinien, född omkring 1220, död 14 mars 1272 i Bologna, var kung av Sardinien 1243-1249.

Enzio var oäkta son till kejsar Fredrik II, och blev 1238 gift med den sardinska furstinnan Adelasia och antog 1243 titeln kung av Sardinen. Från 1239 var han kejserlig generalagent i Italien och deltog med stor tapperhet i faderns kamp mot påvedömet och dess bundsförvanter. Han påbörjade erövringen av markgrevskapet Ancona och besegrade i slaget vid Meloria 1241 den genuesiska flottan. 1249 tillfångatogs han i slaget vid Fossalta av bolognesarna och hölls av dem i fångenskap fram till sin död. Hans öde har behandlats av flera personer, bland annat av Karl August Nicander i dikten Konung Enzio (1827).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Sardiniens regenter
Födda 1200-talet
Avlidna 1272
Män