kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mindre klyvstjärt

Mindre klyvstjärt (Enicurus scouleri) är en liten asiatisk tätting som numera förs till familjen flugsnappare. Den återfinns i bergstrakter utmed rinnande vattendrag.

Utseende och läte 
Mindre klyvstjärt är en svartvit, liten (12-14 cm) och knubbig fågel, mycket mindre och mer kortstjärtad än övriga klyvstjärtar. Främre delen av fågeln (huvud, bröst, mantel och skapularer) är övervägande svart bortsett från vitt i pannan. På nedre delen av ryggen, övergumpen och buken är den lysande vit, med ett svart band som åtskiljer ryggen och övergumpen. Vingarna är svarta med vita band på täckarna och den korta, kluvna stjärten är svart med vita yttre stjärtpennor. Lätet är ett genomträngande "ts-youeee".

Utbredning och systematik 
Mindre klyvstjärt behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Enicurus scouleri scouleri – bergstrakter från sydöstra Ryssland till Himalaya, norra Indien och sydvästra Kina
 Enicurus scouleri fortis – bergsbäckar på Taiwan

Familjetillhörighet 
Klyvstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Mindre klyvstjärt förekommer utmed forsande vattendrag i bergstrakter, i östra Asien vanligen mellan 500 och 2500 meters höjd, men kan ses ner till 200 meter. Den är mycket aktiv och ses niga, knixa med vingarna och breda ut den klyvna stjärten. Födan består huvudsakligen av vattenlevande insekter och kräftdjur. Fågeln häckar i april i Afghanistan, april till juli i Pakistan och Indien samt från mars och framåt i södra Kina. Åtminstone i södra Kina tros den lägga två kullar per säsong. Arten är höjdleds- och kortflyttare, möjligen enbart övervintrare i Myanmar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig i Tien Shan och Pamir-Alai, lokalt frekvent förekommande dock generelt ovanlig i Pakistan och ganska vanlig i Nepal.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Scouler (cirka 1804-1871), skotsk naturforskare, botaniker och upptäcktsresande i Nordamerika 1824-1826 och Indien 1826-1827.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Sundaklyvstjärt

Sundaklyvstjärt (Enicurus velatus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sundaklyvstjärten är en typisk klyvstjärt med svartvit dräkt och lång, kluven stjärt. Denna art har mörkgrå ovansida, vit undersida, mörk strupe och ett smalt vitt band runt pannan. Hanen har grå hjässa, honan mörkt rödbrun. Vitkronad klyvstjärt är betydligt större, med vita vingband och större vit fläck i pannan. Lätena är ljudliga, särskilt när den är upprörd, med ljusa och tunna visslingar.

Utbredning och systematik 
Sundaklyvstjärt förekommer enbart i Indonesien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Enicurus velatus sumatranus – bergsbäckar på Sumatra
 Enicurus velatus velatus – bergsbäckar på Java

Familjetillhörighet 
Klyvstjärtarna ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, stentrastar, rödstjärtar vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Sundaklyvstjärten hittas i bergstrakter på mellan 600 och 2000 meters höhd. Den påträffas vanligen utmed smala och snabbt strömmande forsar, ofta vippande på stjärten.

Status och hot 
Arten har ett relativt begränsat utbredningsområde och populationen är okänd men stabil. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Nilgiriflugsnappare

Nilgiriflugsnappare (Eumyias albicaudatus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i södra Indien.

Utseende 
Nilgiriflugsnapparen är en medelstor (15 cm), långstjärtad flugsnappare. Båda könen har inslag av vitt vid stjärtroten och suddiga vitaktiga kanter på de blågrå undre stjärttäckarna. Hanen är nästan helt djupt indigoblå, med blågrå buk, svart tygel och mer gnistrande blå på pannan och i ögonbrynsstrecket. Honan är mer blågrå, på undersidan ljusare. Ungfågeln är beigefläckad ovan och har svartaktig fjällning på vit botten på undersidan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i sydvästra Indien, från södra Mysuru till Kerala, i skogar i bergig terräng. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Nilgiri är namnet på en bergskedja i sydvästra Indien.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Indigoflugsnappare

Indigoflugsnappare (Eumyias indigo) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Indigoflugsnapparen är en mycket vacker blå flugsnappare. Kännetecknande är en liten, mörk ögonmask, vitaktig buk och glänsande akvamarinblått på pannan. Könen är lika. Sången består av en haltande stigande och fallande serie med ljusa visslingar. Bland lätena hörs ett torrt tjatter och hårda "tchak".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta bergsskogar på Stora Sundaöarna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Eumyias indigo indigo – Java
 ruficrissa-gruppen
 Eumyias indigo ruficrissa – Sumatra
 Eumyias indigo cerviniventris – Borneo

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN ruficrissa och cerviniventris tillsammans som den egna arten "rostgumpad flugsnappare".

Levnadssätt 
Arten hittas i bergsskogar, där den ofta kommer ner nära marken eller sitter på stolpar och trädstumpar intill stigar. Den kan vara rätt tam och lätt att komma nära. Fågeln ansluter gärna till kringvandrande artblandade flockar.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Cyanflugsnappare

Cyanflugsnappare<ref name="SOF">Sveriges ornitologiska förening (2015) Officiella listan över svenska namn på världens fågelarter. Del 2 , version 1, 11 februari 2015, <www.sofnet.org >, läst 2015-02-14</ref> (Eumyias panayensis) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. 

 Utseende och läte 
Cyanflugsnapparen är en lsyande turkosblå flugsnappare med vit buk och en tydlig svart teckning mellan näbb och öga. Ungfågeln är brun med kraftig fläckning och blått på vingar och stjärt. Sången är kort utan tydlig inledning eller avslut, vilket ger intrycket att den börjar och slutar mitt i. 

 Utbredning och systematik 
Cyanflugsnapparem förekommer från Filippinerna söderut till Moluckerna och Sulawesi i Indonesien. Den delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Eumyias panayensis septentrionalis – norra, centrala och sydöstra Sulawesi; populationen på Taliabu (Sulaöarna) förs hit men kan utgöra en egen underart
 Eumyias panayensis meridionalis – södra Sulawesi
 Eumyias panayensis obiensis – Obi (södra Moluckerna)
 Eumyias panayensis harterti – Seram (södra Moluckerna)
 Eumyias panayensis nigrimentalis – norra Filippinerna (Luzon och Mindoro)
 Eumyias panayensis panayensis – centrala Filippinerna (Negros och Panay)
 Eumyias panayensis nigriloris'' – södra Filippinerna (Mindanao)

Levnadssätt 
Cyanflugsnapparen hittas i bergsskogar. Den ses enstaka eller i par, ofta i artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Värdspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som generellt allmän, lokalt ovanligare.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Ceylonflugsnappare

Ceylonflugsnappare (Eumyias sordidus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar, endemisk för Sri Lanka. IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Utseende och läte 

Ceylonflugsnapparen är ungefär 15 cm lång och är den enda helblå flugsnapparen på Sri lanka. Som adult har den askblå fjäderdräkt med gråvit buk. Den har en svart tygel kantad av koboltblått, vilket syns speciellt på pannan. Honan är bara något mattare än hanen. I juvenil dräkt är den mörkbrun på ovansidan med sandfärgade prickar, medan bröstet är ljusare gråbrunt vattrat i svart och sandfärgade prickar. Vingen och stjärten har samma färg som hos adult men med sandfärgade fjäderspetsar på de större täckarna.

Sången är mjuk och har en sorgsen ton, med sex till åtta toner som höjs och sänks.

Utbredning och systematik 
Ceylonflugsnappare förekommer enbart i högt belägna skogsområden på södra centrala Sri Lanka. Arten tillhör det asiatiska släktet Eumyias med ganska stora flugsnappare som alla är ganska lika med helblå adulta fjäderdräkter hos båda könen. Ceylonflugsnapparen behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Ekologi 
Ceylonflugsnapparen lever i par men hanen och honan kan uppträda långt ifrån varandra, och hävdar sitt revir. Den förekommer i högt belägna täta skogsområden men uppträder även i skogskanter och skuggiga trädgårdar, från 1220 till 1830 meters höjd. Som andra flugsnappare lever den främst av flygande insekter, men även skalbaggar, larver och andra insekter samt bär som den plockar lågt i undervegetationen eller på marken stenar. Häckningen äger rum från mitten av mars till september.

Ceylonflugsnappare och människan

Status och hot 
Ceylonflugsnapparen tros ha ett rätt litet utbredningsområde i vilket dess levnadsmiljö minskar i både omfattning och kvalité. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

I kulturen 
Trots att den lever i skogshabitat är den förhållandevis lätt att få se och den är en välkänd fågel. Den förekommer på sedeln för 50 lankesiska rupee som gavs ut 2010 och på ett lankesiskt frimärke från 1983.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sri Lanka
Turkosflugsnappare

Turkosflugsnappare (Eumyias thalassinus) är en syd- och sydostasiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Turkosflugsnapparen är en medelstor till stor (kroppslängd 15–17 centimeter), slank och långstjärtad flugsnappare som sitter upprätt. Hanen är nästan helt grönblå med svart tygel. Honan är dovare och gråare i färgen och har mer sotfärgad tygel. Ungfågeln är fläckad i orangebeige med turkosa vingar och stjärt samt turkos anstrykning både ovan och under. Sången består av en rask serie högfrekventa, böljande men gradvis dalande toner.

Utbredning och systematik 
Turkosflugsnappare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Eumyias thalassinus thalassinus – förekommer i Himalaya från norra Pakistan (Murree Hills), österut fläckvis till nordöstra Indien (Arunachal Pradesh, Assam, Meghalaya), centrala och södra Kina (södra Xizang österut till södra Shaanxi och Hubei, söderut till Yunnan och Guangdong, Myanmar, Thailand (förutom centrala och södra delarna) och Indokina; vintertid söderut till centrala och södra Indien, Bangladesh, centrala Myanmar, centrala Thailand och sydöstra Kina
 Eumyias thalassinus thalassoides – förekommer på thailändska halvön, Malackahalvön, Sumatra och (sällan) Borneo

Den har även vid ett tillfälle påträffats i Iran, 28 mars 2001.

Levnadssätt 
Arten påträffas i öppen skog i låglänta områden samt låga berg, i skogskanter, öppningar och buskage utmed vattendrag. Födan är dåligt känd, men den har noterats ta små ryggradslösa djur men även mogna bär av släktet Macaranga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanligt förekommande.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Skifferflugsnappare

Skifferflugsnappare (Ficedula basilanica) är en hotad fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer i centrala och södra Filippinerna.

Utseende och läten 
Skifferflugsnapparen är en liten (12 cm) flugsnappare med relativt kraftig näbb och kort stjärt. Hanen har skiffergrått på huvud och ovansida med brunare vingpennor. Bakom ögat syns ett lysande vitt ögonbrynsstreck som ofta är dolt men som syns tydligt under sången. Undersidan är vit med ett otydligt grått bröstband och grå flanker. Benen är ljusskära.

Honan är rostbrun istället för skiffergrå ovan och på huvudet, färgstarkast på övre stjärttäckarna. I ansiktet syns en ljusbeige ögonring. Den vita undersidan har roströd anstrykning på bröst och flanker. Hanen liknar hona nunneflugsnappare men skiljs på mörkare ovansida och ögonbrynsstrecket. Honan liknar mindanaoflugsnapparen, men denna saknar ögonring.

Lätet är en tystlåtet, ljust och fallande tretonig serie. Sången består av vackra flödande melodiska serier.

Utbredning och systematik 
Skifferflugsnappare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ficedula basilanica samarensis – förekommer i centrala Filippinerna (Leyte och Samar)
 Ficedula basilanica basilanica – förekommer i södra Filippinerna (Basilan, Dinagat och Mindanao)

Levnadssätt 
Fågeln hittas i tät undervegetation i låglänta skogar, vanligen under 900 meters höjd men tillfälligt upp till 1 200. Den verkar tolerera gallrad skog och frekventerar även skog på karstmark. Den utgår lätt upptäckt och håller sig nära marken.

Status och hot 
Skifferflugsnapparen är begränsad till låglandsskogar i ett område där de avverkas i snabb takt. Fågeln tros därför minska kraftigt i antal. Den tas upp på rödlistan för hotade arter av internationella naturvårdsunionen IUCN, i kategorin sårbar. Världspopulationen uppskattas till mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer.

Namn 
På svenska har arten även kallats basilanflugsnappare.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Lompobattangflugsnappare

Lompobattangflugsnappare (Ficedula bonthaina) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen flugsnappare som förekommer i Indonesien.

Utseende 
Lompobattangflugsnapparen är en mycket liten (10–11 cm) och oansenlig medlem av familjen. Hanen är olivbrun ovan, på stjärt och övre stjärttäckare djupt kastanjefärgad. Den har en stor orange fläck ovan tygeln samt orangebeige strupe och övre del av bröstet. Från nedre delen av bröstet till undergumpen är den vit med gråbruna flanker. Honan har ljusare bröst och strupe.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på sydvästra Sulawesi i det så kallade Lompobattangmassivet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Fågeln har en mycket liten världspopulation och begränsat utbredningsområde. Den tros dessutom minska i antal till följd av habitatförlust. IUCN kategoriserar den därför som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Bandaflugsnappare

Bandaflugsnappare (Ficedula buruensis) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Bandaflugsnapparen är en liten tvåfärgad flugsnappare, med enhetligt svartaktig ovansida och aprikosfärgad undersida. På Buru är det röda begränsat till strupe och bröst, medan buken är vit. På Kai Besar och Seram är undersidan helt rödfärgad. Den skiljs från liknande vitbrynad flugsnappare genom avsaknad av ansiktsteckningar. Den ljusa sången, återgiven i engelsk litteratur som "tsi-tsi-tsew-tsew-twew", stiger först och faller sedan. Även metalliska och hårda "tschik" kan höras, liksom sorgsamt visslande "tsew-tsew-tsew".

Utbredning och systematik 
Bandaflugsnapparen förekommer i södra Moluckerna i östra Indonesien. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Ficedula buruensis buruensis – förekommer på Buru
 Ficedula buruensis ceramensis – förekommer på Seram 
 Ficedula buruensis siebersi – förekommer på Kai Besar i Kaiöarna

Levnadssätt 
Bandaflugsnapparen hittas inne i skogar i låglänta områden och förberg. Där ses den enstaka eller i par i undervegetationen, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns svenska artnamn syftar på Bandasjön kring vilken den förekommer.

Referenser

Externa länkar 

 buruensis Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Moluckerna
Mindanaoflugsnappare

Mindanaoflugsnappare (Ficedula crypta) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Mindanaoflugsnapparen är en liten och brun tätting. Ovansidan är mörkbrun med roströd stjärt, undersidan vit på buken och ljusgrå på bröstet. På ansikte och strupe är den beigefärgad. Arten liknar hona skifferflugsnappare, men skiljer sig genom den rostfärgade stjärten, men även brun strupe och svarta, ej orangefärgade ben. Lätet består av en kort fallande drill.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på ön Mindanao i södra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten beskrevs så sent som 1951.

Levnadssätt 
Mindanaoflugsnapparen hittas i skogsområden i förberg och lägre bergstrakter. Den födosöker nära eller på marken och kan sitta helt stilla under långa perioder.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao
Luzonflugsnappare

Luzonflugsnappare (Ficedula disposita) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Luzonflugsnapparen är mörkbrun ovan, undertill vit med ett grått band över bröstet. På stjärten syns roströda yttre stjärtpennor och ett svart ändband. Sången består av en varierad fras med tre visslade toner, med den mellersta lägst: "piii puu piiit!".

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns i bergsskogar på norra delen av ön Luzon i norra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Luzonflugsnapparen har ett rätt litet utbredningsområde och tros minska i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Luzon
Orangebröstad flugsnappare

Orangebröstad flugsnappare (Ficedula dumetoria) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Orangebröstad flugsnappare delas in i två underarter:
 F. d. muelleri – förekommer på Malackahalvön, Sumatra och Borneo
 F. d. dumetoria – förekommer på Java, Bali och västra Små Sundaöarna (Lombok, Sumbawa och Flores)

Tidigare betraktades tanimbarflugsnappare (F. riedeli) utgöra en underart, men den urskiljs numera oftast som egen art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Sumbaflugsnappare

För fågelarten Muscicapa segregata, se drillflugsnappare.

Sumbaflugsnappare (Ficedula harterti) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer enbart på ön Sumba i Indonesien.

Utseende och läte 
Sumbaflugsnapparen är en liten rostbrun flugsnappare. Ovansidan är rödbrun, undersidan ljus med roströda fläckar på bröstsidorna. Ungfågeln uppvisar två ljusa vingband. Kombination av roströd ovansida, avsaknad av ögonring och helmörk näbb skiljer den från drillflugsnappare, sandelflugsnappare och glasögonflugsnappare. Sången är enkel, en kort serie visslingar på samma tonhöjd, ibland uppblandat med ett kort och strävt skallrande. Även cikadaliknande "tzeee" och "chikik" kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden på Sumba (västra Små Sundaöarna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sumbaflugsnapparen hittas i låglänta områden i skogar och skogsbryn. Där ses den enstaka eller i par i lägre delen av undervegetationen.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Dess vetenskapliga namn är en hyllning till den tyska samlaren och ornitologen Ernst Hartert (1859-1933).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sumba
Ernst Lindh

Ernst Lindh, född 18 juli 1879 i Norrtälje, död 23 april 1954, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör.  

Efter avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för väg- och vattenbyggnad 1903 och officersexamen 1904 tjänstgjorde Lindh i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen 1904, var kontrollant och arbetsledare vid Fortifikationens byggnadsarbeten i Umeå 1905–08, förste byråingenjör hos kasernbyggnadsnämnden 1909–18, byggnadschef där 1919–25, hos Byggnadsstyrelsen och chef för dess byggnadsbyrå sedan 1925 samt överste och chef för Väg- och vattenbyggnadskåren 1934–46.

Lindh var sakkunnig i olika uppdrag från 1905, tekniskt sakkunnig åt försvarsberedningen 1913 och hos Statens byggnadsbyrå 1920–21, sakkunnig för utredning om anskaffning av byggnadsmaterial åt egnahemsbyggande 1920, statens delegat vid bostadskongressen i London 1920, ledamot av Byggnadsstyrelsens sakkunniga 1923–26, av reservbefälssakkunniga 1925–26, av 1934 års byggnadsindustrisakkunniga, av 1940 års civila byggnadsutredning samt ordförande i 1940 års militära byggnadsutredning och i Svenska arméns reservofficersförbund 1925–40.

Källor

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren 
Födda 1879
Avlidna 1954
Män
Personer från Norrtälje