kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Klapplärka

Klapplärka (Mirafra apiata) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Klapplärkan är en medelstor satt lärka med liten näbb och rostgrå tvärband huvudets och ovansidans fjädrar, vilket ger den ett fjälligt utseende. Undersidan är varmt beigefärgad med diffusa streck på bröstet. Liknande kastanjettlärkan är större, med mer rostrött på kropp och vingar och ett annorlunda spelbeteende (se Levnadssätt nedan).

Utbredning och systematik 
Klapplärkan förekommer i södra Afrika. Den delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Mirafra apiata apiata – förekommer i sydvästra Namibia samt västra kustremsan och inlandet i Sydafrika
 Mirafra apiata marjoriae – förekommer i Sydafrika (kustnära slätten i Västra Kapprovinsen)

Levnadssätt 
Klapplärkan bebor tätbevuxna buskmarker i fuktiga fynbos och halvtorr karroo. Där springer och kryper den på marken, födosökande i den höga vegetationen och är svår att få syn på, utom under häckningstiden mellan augusti och oktober. Då utför hanen en spelflykt tre till fem meter upp i luften då den accelererande klappar med vingarna (därav namnet) och avger ett visslat "seeeooo" eller "tseee-tseeeooo" innan den faller ner mot marken med resta vingar. Liknande kastanjettlärkan klappar istället konstant med vingarna snarare än accelererar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Uarsheklärka

Uarsheklärka (Mirafra ashi) är en utrotningshotad afrikansk tätting i familjen lärkor med en mycket liten utbredning i Somalia.

Utseende och läte 
Ashlärkan är en liten, 14 centimeter lång lärka. Ovansidan är gråbrun med blekare kanter på mantelns fjädrar. Undersidan är beige med brunaktiga streck, men blekare på undergump och buk. Den har en liten tofs samt ett beigefärgat ögonbrynsstreck. Liknande sångbusklärkan och rosabröstad lärka är mindre grå och är mindre markerad på manteln. Den förra har tjockare näbb och den senare rosa bröst. Rödnackad lärka och rödvingad lärka är båda större. Lätet är ej dokumenterat.

Utbredning och systematik 
Uarsheklärkan förekommer enbart i kustnära områden i södra Somalia, strax norr om Uarshek som i sig ligger 80 km norr om Mogadishu. Det är dock möjligt att den förekommer längre norrut till åtminstone 3°N, men detta område är i princip ornitologiskt outforskat territorium. Nio andra lärkarter förekommer i området och uarsheklärkan kan lätt ha förbisetts och förväxlats med rödvingad lärka av nominatformen eller somalialärka av underarten rochei. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Sedan 2021 behandlar BirdLife International och IUCN ashlärkan som del av somalialärka.

Levnadssätt 
Uarsheklärkan förekommer på halvtorra och gräsrika kustnära slätter med få, små och spridda buskar. Inte mycket är känt om dess levnadssätt. Likt somalialärkan ses den ofta springa på bar mark mellan grästuvor innan den sätter sig i toppen på dem. Både föda, häckningsbiologi och dess rörelsemönster är helt okända.

Status och hot 
Fågeln har ett mycket begränsat utbredningsområde och antas ha en mycket liten världspopulation på mellan 3 500 och 15 000 individer som dessutom minskar i antal. Dock beskrivs den som vanlig i vissa områden. internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserade därför arten fram till 2021 som starkt hotad, men behandlar den numera som en underart till somalialärka, varför dess hotstatus inte längre bedöms.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn hedrar den engelske ornitologen John Sidney Ash (1925-2014). Tidigare kallades den ashlärka även på svenska, men justerades 2023 till ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Somalia
Bengallärka

Bengallärka (Mirafra assamica) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Den förekommer i öppna gräsmarker och fält i södra Asien, från norra Indien till västra Burma. Arten är nära släkt med gräshoppslärka, indokinesisk lärka och burmalärka, och tidigare behandlades de som en och samma art. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Bengallärkan är en 16 cm lång och rätt knubbig lärka med kraftig näbb, kort stjärt, korta vingar och rätt långa ben. Den har rostfärgat inslag i vingen, rostbeigefärgade yttre stjärtpennor, tydligt mörkfläckat bröst. Den har även mörka fläckar på örontäckarna och kring strupsidan och undersidan har en ljust rostbeige anstrykning. Jämfört med nära besläktade gräshoppslärkan är ovansidan grå och undersidan mer rostfärgad. Sången består av en upprepad serie med tunna, ljusa och tvåstaviga toner, vanligen levererad i en utdragen sångflykt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från norra Indien till södra Nepal, Bhutan, Bangladesh och västra Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderade den dock gräshoppslärkan (Mirafra affinis), indokinesisk lärka (M. erythrocephala) och burmalärkan (M. erythroptera) som underarter. Dessa urskiljs dock som egna arter baserat på skillnader i läten, sångflykt, beteenden och habibatval. Bengallärkan hybridiserar troligen med gräshoppslärkan i ett litet område i nordöstra Indien.

Levnadssätt 
Bengallärkan hittas på öppen gräsmark och fält, generellt men inte nödvändigtvis med spridda buskar och träd. Födan är dåligt känd, men tros bestå av frön och ryggradslösa djur. Fågeln häckar mellan mars och augusti, huvudsakligen i maj och juni. Arten är stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i orientaliska regionen
Sångbusklärka

Sångbusklärka (Mirafra cantillans) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar, förekommande både i stora delar av Afrika, på Arabiska halvön och i norra Indien.

Kännetecken

Utseende 
Sångbusklärkan är en 14 centimeter lång lärka med kraftig näbb och rostfärgat inslag på vingen. Jämfört med andra Mirafra-lärkor i Indien har den svagare och mer begränsad fläckning på övre delen av bröstet, ett diffust brunaktigt eller rostbeige bröstband, vitaktig strupe, mer diffus streckning ovan samt längre stjärt med vita yttre stjärtpennor.

Läte 
Sångbusklärkan har en mer varierad sång än andra Mirafra-lärkor, påminnande om sånglärkor med spelflykt på hög höjd.

Utbredning och systematik 
Sångbusklärkan har en mycket vid utbredning från Senegal i Afrika till Indien. Den delas in i fyra underarter:
 Mirafra cantillans marginata – förekommer i södra Sudan, östra Uganda, norra och sydöstra Etiopien, Eritrea, Somalia, västra Kenya och nordöstra Tanzania
 Mirafra cantillans chadensis – förekommer från Senegal och Mali till Sudan och västra Etiopien
 Mirafra cantillans simplex – förekommer på västra Arabiska halvön, i allra sydvästligaste Saudiarabien, västra Jemen och södra Oman
 Mirafra cantillans cantillans – förekommer i norra Indien

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International sångbusklärka som en del av australisk lärka (M. javanica) på basis av DNA-studier som visar att de är mycket nära släkt, samt små skillnader i sång.

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i öppet och torrt busklandskap, odlingbygd i träda samt gräsmarker. I Nepal förekommer den mellan 200 och 350 meters höjd, där den födosöker på marken efter frön och insekter. Den häckar mellan mars och september och lägger två till fyra grön- eller gråaktiga ägg.

Status
Internationella naturvårdsunionen IUCN behandlar den inte längre som egen art, varför dess hotstatus inte bedöms.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Härmlärka

Härmlärka (Mirafra cheniana) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Härmlärkan är en liten och kompakt lärka med en liten näbb. På huvudet syns en distinkt ansiktsteckning med ett tydligt ögonbrynsstreck. Ovansidan är streckad med roströd vingpanel. Det lätt streckade beigefärgade bröstet skiljer vit strupe från gräddbeige buk. Liknande monoton lärka är större, med renare ansikte, mindre tydligt ögonbrynsstreck och avvikande sång. 

Sången består av melodiska visslingar och drillar, men även sträva toner, formade till serier eller upprepade fraser och inkorporerande en fenomenal repertoar av härmingar från andra fågelläten.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde sträcker sig från Botswana till Zimbabwe och inre nordöstra Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Härmlärkan hittas i frodiga men kortvuxna gräsmarker med endast högst 50 cm högt gräs och gärna med öppna ytor mellan tuvorna. Mellan september och mars levererar hanen sången i en mycket utdragen spelflykt som kan pågå i 30 till 40 minuter. Då hänger den helt still i luften innan den faller till en ny hängande postion.

Status 
Fågeln har tidigare kategoriserats som nära hotad, men sedan 2017 anser internationella naturvårdsunionen IUCN att artens population är livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Halsbandslärka

Halsbandslärka (Mirafra collaris) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Halsbandslärkan är en elegant lärka med roströd ovansida och vita fjäderspetsar som skapar ett fjälligt utseede. Det mörka bandet tvärs över bröstet och den mörka streckningen på nacken är unik. Vit strupe och vitt ögonbrynsstreck skapar ett tydligt tecknat ansikte. Undersidan är ostreckad. Sången består av en lång och utdragen vissling, ibland utförd i spelflykt då den klappar med vingarna och stiger tio till 15 meter innan den faller ner mot marken.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på torr akaciasavann på rödfärgad jord i sydöstra Etiopien, Somalia och nordöstra Kenya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Kordofanlärka

Kordofanlärka (Mirafra cordofanica) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kordofanlärkan är en liten och kompakt lärka. Den är guldbrun ovan med i fräsch dräkt ett fjälligt utseende. På huvudet syns ett kort och svagt ögonbrynsstreck som inte sträcker sig förbi ögat och en tvåfärgad näbb, med ljust under spetsen och mörkt högst upp på övre näbbhalvan. 

Undersidan är ljus, med svaga gulbruna streck på bröstet. Stjärten är trefärgad: mestadels svartaktig med guld- till rödbrunt centralt och vitt på yttre stjärtpennorna. Arten är mycket lik streckad ökenlärka men denna är ljusare, saknar strecken på bröstet och har en enfärgat skäraktig näbb. 

Lätena är dåligt kända, men sången tros bestå av visslingar, spinnande ljud och kvitter, inklusive härmningar, levererad i flykten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Senegal och Gambia till Mauretanien, Niger och Sudan (Darfur och Kordofan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt  
Kordofanlärkan hittas i buskig halvöken på rödaktig jord med inslag av gräs. Dess rörelser är okända, men smågrupper verkar vara partiella flyttfåglar och leva nomadiskt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Indokinesisk lärka

Indokinesisk lärka (Mirafra erythrocephala) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Indokinesisk lärka är en kortstjärtad lärka med brunstreckad rygg och svartstreckat bröst. Den liknar flera andra lärkarter, men den korta stjärten urskiljer den. Olikt sånglärkan sitter den också i träd och buskar. Sången består av en serie klara gräshoppsliknande drillar. Bland lätena hörs liknande ljud, men även visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Myanmar, Thailand, Kambodja, Laos och södra Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett rätt stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i orientaliska regionen
Indisk lärka

Indisk lärka (Mirafra erythroptera) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Som namnet avslöjar förekommer den huvudsakligen i Indien, i torra låglänta områden. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utseende och läten 
Indisk lärka är en 14 cm lång medlem av familjen med rätt kraftig näbb, rätt kort stjärt och korta, rostfärgade vingar. Vidare är den tydligt mörkfläckad på bröstet, liksom utmed strupens sidor och på örontäckarna, medan resten av undersidan är mer enhetligt vitaktig. De yttre stjärtpennorna är beigefärgade. Liknande sångbusklärkan har vita yttre stjärtpennor och är mycket svagare fläckad. Sången beskrivs i engelsk litteratur som ett "tit-tit-tit" följt av ett utdraget "tsweeeih-tsweeeih-tsweeeih".

Utbredning och systematik 
Indisk lärka förekommer i Indien men även i sydöstra Pakistan, där den dock möjligen inte häckar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Indisk lärka förekommer i arida, låglänta områden, helst något buskiga och klippiga miljöer. Födan är dåligt känd men tros bestå av frön och ryggradslösa djur. Fågeln häckar mellan mars och oktober, huvudsakligen maj–juli, och lägger oftast minst två kullar. Arten är stannfågel, men rör sig möjligen lokalt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Ogadenlärka

Ogadenlärka (Mirafra gilletti) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Den förekommer på torr savann i nordöstra Afrika, i Etiopien, Somalia och nordöstra Kenya. Arten ökar i antal och beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Ogadenlärkan är en medelstor lärka. På huvudet syns ett ljust ögonbrynsstreck mellan rostrött på hjässa och kinder, och på bröstet roströd streckning. Vingarna uppvisar till skillnad från många andra lärkor i området ingen roströd vingpanel. Näbben är längre och slankare än hos sångbusklärkan. Sången består av en enkel serie med ljusa och klingande toner, vanligen i ett fallande mönster.

Utbredning och systematik 
Ogadenlärkan förekommer i nordöstra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Mirafra gilletti gilletti – förekommer i östra Etiopien och nordvästra Somalia
 Mirafra gilletti arorihensis – förekommer från centrala Somalia till nordöstra Kenya

BirdLife International och IUCN placerar istället arten i släktet Calendulauda. Vissa urskiljer även underarten degodiensis i sydöstra Etiopien som tidigare även betraktades som egen art.

.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Levnadssätt 
Ogadenlärkan hittas i torr savann och törnbuskmark.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Frederick Alfred Gillett (1872–1944), major i British Army, storviltsjägare och upptäcktsresande i Somaliland 1894-1895. Fram tills nyligen kallades den även gillettlärka på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Ogaden är ett omstritt område i den sydöstra delen av Somaliregionen i östra Etiopien, vid gränsen till Somalia.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Madagaskarfinklärka

Madagaskarfinklärka (Eremopterix hova) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Tidigare placerades den i släktet Mirafra. Arten är mycket vanlig och beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Madagaskarfinklärkan är en liten fågel med streckad och brunaktig fjäderdräkt. Den liknar ytligt madagaskarcistikolan, men har kortare stjärt och näbb, samt streckat bröst och annorlunda vanor. Alla andra arter har annan näbbform. Sången består av en enkel blandning av "chirrup" och drillar, avgiven i sångflykt.

Utbredning och systematik 
Madagaskarfinklärka förekommer som namnet avslöjar på Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Madagaskarfinklärkan placerades tidigare bland busklärkorna i Mirafra. DNA-studier visar dock att den förvånande nog är en finklärka.

Levnadssätt 
Madagaskarfinklärkan är en mycket vanlig fågel som hittas i stort sett i alla öppna miljöer och saknas enbart i tät skog. Den tillbringar den mesta av tiden promenerande på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Rödvingad lärka

Rödvingad lärka (Mirafra hypermetra) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rödvingad lärka är en stor lärka med lång och kraftig näbb och en lång stjärt. Ryggen har ett fjälligt utseende, medan undersidan är ljus med en svart teckning på bröstsidan. Vingarna verkar rostfärgade i flykten, därav namnet. Arten liknar rödnackad lärka, men överlappar knappt i utbredningsområde. Den skiljs dessutom på större storlek och fläcken på bröstsidan. Sången är en varierad men upprepad blandning av visslingar och härmningar från andra arter, oftast avgiven från en busktopp men ibland även i flykten.

Utbredning och systematik 
Rödvingad lärka delas in två grupper med fyra underarter som har följande utbredning:
 Mirafra hypermetra gallarum – östra och södra Etiopien
 hypermetra-gruppen:
 Mirafra hypermetra kidepoensis – sydöstra Sydsudan och nordöstra Uganda
 Mirafra hypermetra kathangorensis – sydöstra Sydsudan och nordvästra Etiopien
 Mirafra hypermetra hypermetra – Somalia till Kenya och norra Tanzania

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Burmalärka

Burmalärka (Mirafra microptera) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Burmalärkan är en brun fläckad lärka med tjock näbb och kort stjärt. Buken är vit med tydlig mörk streckning på bröstet. Ögonbrynsstrecket är också relativt kontrastrikt, vilket skiljer den från brunare och mindre tydligt tecknade arten australisk lärka med vilken den delvis överlappar med i utbredning. Hanen sjunger en visslande sång från sittplats eller låg sångflykt. Bland lätena hörs tunna och ljusa "seep".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer endast i centrala Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett rätt begränsat utbredningsområde men beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Endemiska fågelarter i Myanmar
Fåglar i orientaliska regionen
Monoton lärka

Monoton lärka (Mirafra passerina) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Monoton lärka är en medelstor och kompakt lärka med en liten näbb. Ovansidan är streckad med en tydligt roströd vingpanel. Ansiktet är rent med ett svagt ögonbrynsstreck. På bröstet syns ett lätt streckad beigefärgat bröst som skiljer den vita strupen från den ljusa buken. Liknande härmlärkan är mindre med tydligare ansiktsteckning och avvikande sång. Sången som gett arten dess namn är ett mycket enformigt kväkande eller gurglande fyrstavigt ljud, återgiven i engelsk litteratur som "for-syrup-is-sweet". Det avges var tredje till var femte sekund i timmar, dag som natt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydvästra Angola till södra Zambia, norra Namibia, Zimbabwe och Norra Kapprovinsen i Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Monoton lärka hittas i rätt torr savann och torrt skogslandskap med mopane eller akacior. Den uppträder nomadiskt och oförutsägbart i stora antal för att häcka när regnsäsongen inletts. Hanen ses sjunga från en sittplats, med utsträckt nacke, rest tofs och uppuffade strupfjädrar. Ibland kan den även utföra en sångflykt då den stiger fem till tio meter upp i luften på snabba vingslag, varefter den faller snabbt ner till en framträdande sittplats.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Vissellärka

Vissellärka (Mirafra pulpa) är en fågel i familjen lärkor inom ordningen tättingar. Den förekommer mycket sällsynt och lokalt i Östafrika.

Utseende och läte 
Vissellärkan är en liten (13–14 cm), rosttonad lärka med ett ljust ögonbrynsstreck. Den har rostbruna centra på större täckarna, en rostfärgad vingpanel, vit strupe och beigefärgad undersida. Fågeln är mycket lik sångbusklärkan, men den senare har brunsvarta fjädercentra. Lätet är också diagnostiskt , ett visslande "hoo-eee-oo" som upprepas varje eller varannan sekund.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i sydvästra Etiopien och norra Kenya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Vissellärkan beskrivs som mycket sällsynt och den tros minska i antal till följd av överbetning och omvandling av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser dock att kunskapen om dess status är för bristfällig för att kunna placera den i någon hotkategori.

Taxonomi och namn 
Vissellärkan beskrevs som art av Herbert Friedmann som beskrev arten 1930. Fram tills nyligen kallades den även friedmannlärka på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Tidigare har den även hetat sagonbusklärka.

Referenser

Externa länkar 

 pulpa-Läten på xeno-canto.org

Lärkor
Fåglar i etiopiska regionen