kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
LeMarcologi

LeMarcologi är ett samlingsalbum av Peter LeMarc från 1996.

Låtlista 
Starkare än ord 
Sången dom spelar när filmen är slut 
Det finns inga mirakel 
Little Willie John 
Ett av dom sätt 
Tess 
Tootoolah 
Det finns inget bättre 
Mellan dej och mej 
Välkommen hem 
Fyra steg i det blå 
Lyckliga ögon 
Ända till september 
Sång för april 
Mellan månen och mitt fönster 
Vänta dej mirakel 
Håll om mej 
Gå hel ur det här

Medverkande
 Peter LeMarc - (medverkande, upphovsman)

Listplaceringar

Källor

 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Peter LeMarc
Samlingsalbum 1996
Svenska samlingsalbum
Svenskspråkiga samlingsalbum
Album utgivna på MNW
Nio broars väg

Nio broars väg är ett studioalbum av Peter LeMarc från 1997.

Låtlista 
Ring i dina klockor 
Små simpla ting 
Jag försöker lära mig att älska dej 
Nio broars väg 
Du och jag mot världen 
Hon gråter inte mer 
Brudbuketten 
En mans tomma löften 
När vi gick i solen 
Bara dej 
Gabriel på vita hästen 
Merkuri 
I väntan på vågorna

Medverkande
Peter LeMarc
Ola Gustavsson
Pelle Sirén
Werner Modiggård
Tony Thorén

Listplaceringar

Källor

Information i Svensk mediedatabas.

Album av Peter LeMarc
Musikalbum 1997
Album utgivna på MNW
LeMarcLive!

LeMarcLive! är ett livealbum av Peter LeMarc från 2008.

Låtlista 
Evelina 
Så gott att må gott igen 
Lycklig idiot 
Tootoolah 
Älskad från första stund 
I mitt andra liv 
Drivved 
Så långt mina armar räcker 
Tidvatten 
Bra dagar 
Skönt att finnas till 
Mellan månen och mitt fönster 
Vänta dig mirakel 
Little Willie John 
Du är bra/Här kommer din älskling 
Ända till september 
Vaggsång kl.4 
Nio broars väg 
Sången dom spelar när filmen är slut 
Kärlek i tystnadens tid

Medverkande
Peter LeMarc, - (sång: munspel, gitarr, kompositör, textförfattare)
Christer Jansson - (trummor)
Peter Forss - (bas, klockspel)
Jesper Nordenström - (piano, orgel, klockspel)
Mattias Torell - (gitarr)
Johan Lindström - (gitarr, pedal steel, orgel, piano)

Listplaceringar

Källor

 Information i Svensk mediedatabas.

Album av Peter LeMarc
Livealbum 2003
Svenska livealbum
Svenskspråkiga livealbum
Klassiker (musikalbum)

Klassiker är ett samlingsalbum av Peter LeMarc från 2009.

Låtlista 
Vägen (låter oss längta) 
Håll om mej! 
Vänta dej mirakel! 
Jag ska gå hel ur det här 
Det finns inga mirakel 
Sång för april 
Välkommen hem! 
Mellan månen och mitt fönster 
Mellan dej och mej
Vaggsång kl. 4 
Ett troget hjärta 
Little Willie John 
Drivved 
Sången dom spelar när filmen är slut 
Ett av dom sätt 
Tootoolah 
Det finns inget bättre 
Tidvatten 
Evelina 
Ända till september 
Senast jag såg änglarna 
Fyra steg i det blå 
Tess 
Starkare än ord 
Jag försöker lära mej att älska dej 
Du och jag mot världen 
Nio broars väg 
Det som håller oss vid liv 
Skönt att finnas till 
Så långt mina armar räcker 
Älskad från första stund 
Så gott att må gott igen 
I mitt andra liv 
Kärlek i tystnadens tid

Medverkande
Peter Lemarc - (sångare, kompositör)

Listplaceringar

Källor

Information i Svensk mediedatabas.

Album av Peter LeMarc
Samlingsalbum 2009
Svenska samlingsalbum
Svenskspråkiga samlingsalbum
Album utgivna på MNW
Vladislav II av Böhmen

Vladislav II av Böhmen, född omkring 1110 och död 18 januari 1174, var en Böhmisk monark. Han regerade från 1140 till 1172; först som hertig, men från 1158 med titeln kung. Gift med Judith av Thüringen.

Referenser
 

Böhmens regenter
Födda 1100-talet
Avlidna 1174
Män
Huset Přemyslid
Personer i Böhmen under 1100-talet
Kalvshälla

Kalvshälla var en medeltida gård och sedermera by i Järfälla socken i Stockholm, vars historia går tillbaka till järnåldern. Byn låg på en kulle strax väster om vad som idag är Barkarby flygfält.

Historia 
Byn nämns för första gången i text i ett fastebrev från år 1347. I närheten finns dock gravfält från yngre järnålder vilket indikerar att platsen bebotts i lång tid innan dess. De äldsta byggnaderna av vilka det finns rester kvar dateras till första hälften av 900-talet, alltså vikingatid. När fastebrevet skrevs bestod Kalvshälla av en gård som brukades av en bonde vid namn Knut. Gården ödelades vid en brand år 1625 men byggdes upp igen. Från 1630-talet och ungefär trettio år framåt fanns ett gästgiveri på gården, och 1690 ett soldattorp. Gården delades vid ett arvskifte år 1723 men några år senare sålde de båda arvingarna sina delar till Säby säteri. Vid den tiden fanns två gårdar och efter försäljningen anlades ytterligare en, vilken dock lades ner några årtionden senare. De båda gårdarna kallades Övergården och Nedergården och var i bruk fram till mitten av 1850-talet. Några år senare kom de åter i bruk då tjänstefolk inhystes i Kalvshälla, men 1872 övergavs de för gott.

Utformning 
De två första gårdarna låg tillsammans på kullen medan den tredje låg ungefär 100 meter norr om dem. De yngre av byggnaderna som grävts ut har varit knuttimrade och antas ha haft torvtak. I byns norra del finns resterna av ett stall. I anslutning till detta, och i ett intilliggande bostadshus har man bland annat hittat ett beslag från en värjeslida, mynt, keramik och en öltapp vilket tyder på att det var på denna plats gästgiveriet låg. De vikingatida byggnaderna har i stor utsträckning utgjorts av så kallade grophus.

Moderna skador 
Delar av lämningarna förstördes på 1930-talet då försvaret anlade ett fort på platsen, vilket bland annat innehöll skyddsrum, bunkrar, kanonvärn och underjordiska tunnlar. Gamla Enköpingsvägen passerar dessutom över delar av området.

Källor 
Stockholms läns museum, Forntid i ny dager, Raster Förlag, Sid. 308-217.

Fornminnen i Uppland
Förhistoriska boplatser i Sverige
Gravfält i Sverige
Gårdar i Uppland
Jakob Michael Reinhold Lenz

Jakob Michael Reinhold Lenz, född 23 januari 1751 i Seßwegen, Livland (idag Cēsvaine, Lettland), död 1792 i Moskva, var en tysk dramatiker.

Lenz studerade i Dorpat och senare i Königsberg, där han påverkades av Herder och Kant. Han begav sig sedan till Strassburg, där Goethe och han blev bekanta. Han förälskade sig i Friederike Brion, och följde 1776 Goethe till Weimar. På grund av någon taktlöshet mot denne blev han emellertid avvisad därifrån och levde sedan ett oroligt och olyckligt vagabondliv, tidvis omtöcknad till förståndet, i Schweiz, Elsass och Ryssland - från 1781 i Moskva. 

Lenz första större dikt, hexameterskildringen Die Landplagen (1769), är bildad efter Klopstock, Thomson med flera. Gripen av de nya strömningarna under Herders och Goethes ledning, blev Lenz en av de djärvaste bland "Sturm und Drangs" banérförare. Hans Anmerkungen über Theater nebst angehängtem übersetzten Stücke Shakespeares (1774) är en av riktningens mest karakteristiska programskrifter, och hans originaldramer, Der Hofmeister (1774), Der neue Menoza (1774) (Erik Pontoppidan skrev Menoza, en asiatisk prinds, som rejste om og søgte christne 1742-43) och Die Soldaten (1776), nämndes vid sidan av Goethes ungdomsverk som de banbrytande. 

Utom ytterligare några dramatiska arbeten och utkast (Die Freunde machen den Philosophen, samma år, Der Engländer (1777), och Pandœmonium Germanicum (1819) och (1896), Die sicilianische Vesper, Dramatischer Nachlass (1896) skrev Lenz en wertheriserande brevroman, Der Waldbruder (tryckt 1797 i Schillers tidskrift "Die Horen", ny upplaga 1882), ett par berättelser och uppsatser samt dikter (Gedichte, utgiven 1891). 1774 gav han ut några berättelser av Plautus. En originell och kraftfull karakteriseringskonst, genial dramatisk blick och djup lyrisk djupsinnighet kännetecknar Lenz. Den diktsamling, Die Sessenheimer Lieder, som Friederike Brion bevarade, innehåller dikter av både Goethe och Lenz, vilka inte med bestämdhet kunnat fördelas mellan dem. Okonstnärlig överdrift vanställer dessutom en stor del av hans verk, liksom hans liv ödelades av bristande självbehärskning.

Källor

Noter

Tyska dramatiker under 1700-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska poeter under 1700-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1700-talet
Tyskspråkiga författare
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Personer från Livland
Män
Födda 1751
Avlidna 1792
Ugglan
The Last Resort

The Last Resort är ett brittiskt Oi!-band som influerat den internationella skinheadscenen alltsedan 80-talet. Deras mest kända låtar är "Violence In Our Minds" och "Skinhead in Sta press" från det kultförklarade debutalbumet. Bandet har en engelsk profilering, bland annat har deras ledmotiv namnet "Always True (is the Red and White and Blue)" och de har ofta Union Jack på sina omslag. Bandet turnerar fortfarande (2022).

Diskografi

Studioalbum
A Way Of Life - Skinhead Anthems (1982)
Death Or Glory  (delad album med Combat 84)  (1987)
Resurrection (2005)
You'll Never Take Us - Skinhead Anthems II (2009)
This Is My England - Skinhead Anthems III (2013)
Skinhead Anthems IV (2021)

Livealbum
Live And Loud 2011 (2012)

EP
Violence In Our Minds (2008)
The Last Resort / The Old Firm Casuals (delad EP med The Old Firm Casuals) (2011)

Samlingsalbum
The Best Of The Last Resort (1993)
Violence In Our Minds (1997)
King Of The Jungle (1999)

Externa länkar
The Last Resort på Spirit of Rock
The Last Resort på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Punkband
Högerextremism
Bara för ros skull

Bara för ros skull är ett musikalbum av Anders Svensson, utgivet 2005 av GIGA Folkmusik. Titeln på albumet är taget ifrån en polska efter den småländske storspelmannen August Strömberg.

Låtlista
Alla låtar är traditionella.
"Polonesse efter Andreas Dahlgren, Tryserum" – 3:02
"Polonesse ur Enshultsamlingen" – 2:21
"Polska efter Gabriel Fredrik Johansson, Karlstorp" – 2:24
"Polska efter Anders Larsson, Östra Ryd" – 2:24
"Polonesse efter Andreas Dahlgren, Tryserum" – 2:36
"Polska efter Johan Fogelberg, Aringsås" – 2:05
"Polska efter Anders Fredrik Andersson, Tryserum" – 1:48
"Dragonmössan, polska ur Andreas Grevelius samling" – 3:37
"Bara för ros skull, polska efter August Strömberg, Jät" – 3:16
"Vals efter Johan Dahl, Skatelöv" – 2:04
"Polonesse efter Otto Rosvall, Edshult" – 2:04
"Schottis efter Karl Magnus Olsson, Ramsberg" – 2:44
"Polska efter Johan Dahl, Skatelöv" – 2:00
"Mormors visa, vals efter August Strömberg, Jät" – 3:03
"Midsommardansen, polska efter Alfred Pettersson, Nättraby" – 3:01
"Vals efter Kungs Otto Johansson, Voxtorp" – 1:59
"Vals efter Håkan Johansson, Västra Torsås" – 2:09
"Polska efter Sven Donat, Ormesberga" – 2:20
"Polska efter Anders Fredrik Andersson, Tryserum" – 2:30
"Schottis efter Johan på Tuvan, Urshult" – 1:56
"Polska efter Anders Fredrik Andersson, Tryserum" – 2:21
"Gammal schottis efter Bengt Håkansson, Jät" – 2:55
"Polska efter Jonas Anckarman, Djursdala" – 2:28
"Gamla minnen, schottis efter August Strömberg, Jät" – 2:52
"Visvals efter Petter Olas Anna, Jät" – 2:28
Total tid: 63:19

Medverkande
Anders Svensson  — fiol

Externa länkar
GIGA Folkmusik

Musikalbum 2005
Svenska folkmusikalbum
Johann Anton Leisewitz

Johann Anton Leisewitz, född den 9 maj 1752, död den 10 september 1806 som geheimejustitieråd i Braunschweig, var en av Göttinger Dichterbunds medlemmar. 

Leisewitz enda drama, sorgespelet Julius von Tarent (1776), är ett av Sturm und Drangtidens mest karakteristiska; dess motiv, striden mellan två bröder och den av dem båda älskade unga kvinnan, upptogs samtidigt av Klinger och senare av Schiller, som i mycket påverkades av Leisewitz.

Källor

Noter

Tyska dramatiker under 1700-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyska poeter under 1700-talet
Tyska författare under 1700-talet
Tyskspråkiga författare
Tyska ämbetsmän under 1700-talet
Tyska jurister
Alumner från Göttingens universitet
Personer från Hannover
Födda 1752
Avlidna 1806
Män
Ugglan
Wilhelm Heinse

Johann Jakob Wilhelm Heinse,  född den 15 februari 1749 i Thüringen, död den 22 juni 1803 i Aschaffenburg, var en tysk författare. Han tillhörde Sturm und Drangtiden.

Heinse var under sina ungdomsår omfattad med mycken tillgivenhet av Wieland och Gleim. En tid följde han en äventyrare, kapten von Liebenstein, som hade ett olyckligt inflytande på honom, samt kallades 1774 av
Johann Georg Jacobi att delta i redaktionen av tidskriften "Iris" i Düsseldorf. Besöken i denna stads tavelgallerier väckte Heinses konstsinne, och 1780-84 fick han, med understöd av Jacobi, vistas i Italien. Därefter trädde han i tjänst hos kurfursten av Mainz, vilken utnämnde honom till "lektor" (1787) samt hovråd och bibliotekarie i Aschaffenburg (1789). 

Efter debuten med en volym Sinngedichte (1771) följde översättningarna Begebenheiten des Enkolp (1773) från Petronius, Die Kirschen (samma år) från Dorat och Laidion (1774) samt prosatolkningen av Det befriade Jerusalem och Orlando furioso. Heinses tre romaner, Ardinghello, oder die glückseligen Inseln (1787), Hildegard von Hohenthal (1795-1796) och Anastasia und das Schachspiel (1803), är fulla av estetiska resonemang, som på flera ställen alldeles överflyglar berättelsen, men i gengäld bjuder på en rikedom av fina iakttagelser och en konstuppfattning,  som är modernare och mer utvecklad än både Winckelmanns och Lessings. 

Framställningen är glödande färgstark; i tillfredsställandet av de sinnliga begären utmynnar Heinses lära, som är en utlöpare av genitidens åskådning. Litterärt utgår Heinse delvis från Wieland, men överträffade denne i uttryckets kraft. Hans Briefe über die Düsseldorfer Galerie (i Wielands "Merkur", 1776) är mönster av konstkritik och konstbeskrivning. Laube utgav hans Sämmtliche Schriften (1838).

Källor

Vidare läsning 

 Haglund, Rolf: "Lycksalighetens öar". I tidskriften Janus, nummer 16 (1981:4), sidorna 3-23

Tyska romanförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Översättare från latin
Översättare från franska
Översättare från italienska
Poeter under 1700-talet
Tyska författare under 1700-talet
Personer från Thüringen
Walhalla
Födda 1749
Avlidna 1803
Män
Ugglan
Heinrich Leopold Wagner

Heinrich Leopold Wagner, född den 19 februari 1747 i Strassburg, död den 4 mars 1779 i Frankfurt am Main, var en tysk dramatiker. 

Wagner, som var advokat, tillhörde  Goethes ungdomskrets och Sturm und Drangriktningen. Hans alster röjer begåvning för satiren och det borgerliga skådespelet. Farsen Prometheus, Deukalion und seine Rezensentenen (1775) är riktad mot Goethes vedersakare. Vidare bör nämnas skräckdramat Die Kindesmörderin (1776), i vilket Wagner inte tvekade att använda det från Goethe undansnappade motivet till avslutningen av Fausts första del.

Källor

Noter

Tyskspråkiga dramatiker
Tyska dramatiker under 1700-talet
Tyska författare under 1700-talet
Tyska advokater
Alumner från Strasbourgs universitet
Personer från Strassburg
Män
Födda 1747
Avlidna 1779
Ugglan
Christian zu Stolberg-Stolberg

Christian zu Stolberg-Stolberg, greve, tysk poet, född 15 oktober 1748 i Hamburg, död 18 januari 1821 i Windeby, var son till Christian Günther zu Stolberg-Stolberg, danskt geheimeråd och kammarherre vid hovet i Köpenhamn. Bror till Friedrich Leopold zu Stolberg-Stolberg. Han hörde till Sturm und Drangriktningen.

Stolberg studerade 1770–1773 i Halle och Göttingen samt deltog därunder i stiftandet av Göttinger Dichterbund. Åren 1777–1800 var han amtman i Tremsbüttel i
Holstein och bodde sedermera på sitt gods Windeby (danska Vindeby) vid Eckernförde i Kreis Rendsburg-Eckernförde. Stolberg utmärker sig i synnerhet för en fin och innerlig känsla, som kommer till sin fulla rätt i skildringar ur hemmets liv. Han utgav tillsammans med sin bror en samling dikter (1779; ny uppl. 1822), Schauspiele mit Chören (1787) och en samling patriotiska dikter Vaterlandische Gedichte (1810;
2:a uppl. 1815). Dessutom var han ensam författare till 
Gedichte aus dem Griechischen (1782) samt översatte Sofokles
1787. Hans poetiska arbeten är samlade i Werke der Brüder Stolberg.

Han gifte sig 1777 med Louise Reventlow (1746–1824) i hennes andra äktenskap. De hade inga barn.

Källor

Noter

Tyska poeter under 1700-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyska grevar
Författare från Hamburg
Män
Födda 1748
Avlidna 1821
Ugglan
Göttinger Dichterbund

Göttinger Dichterbund (även kallat Göttinger Hainbund, efter en dikt av Klopstock) var en del Sturm und Drangrörelsen och stiftades 1772 vid högskolan i Göttingen av en krets unga män, vilka i sina samhälleliga och poetiska strävanden utgick från Klopstocks
"teutonism", ivrade för dygd och tyskhet, hatade de "sedefördärvande" Wieland och Voltaire samt hyste en svärmisk frihetslängtan. Själen i det hela var Johann Heinrich Voß, som utgav den poetiska kalendern "Göttinger Musenalmanach", 1774-98;
jämte honom var Hölty, Miller, Hahn och de båda bröderna Christian och Friedrich Leopold zu Stolberg-Stolberg verksamma medlemmar. I
närmare eller avlägsnare förhållande till förbundet stod Leisewitz, Gerstenberg, Claudius och Bürger. Förbundet upplöstes efter några år därigenom, att medlemmarna lämnade Göttingen.

Källor

Litterära sällskap
Romantiken
Ugglan
Leopold Budde

Carl Christian Leopold Gether Budde, född den 15 april 1836, död den 24 augusti 1902, var en dansk skolman och författare. 

Budde blev student 1854, men tog magisterkonferens i matematik först 1867. Däremot blev han redan 1861 lärare vid Hindholms folkhögskola i södra Själland, var 1869–1875 föreståndare för en nyupprättad folkhögskola och övertog 1879 ledningen av uppfostringsanstalten Holsteinsminde för försummade barn. 

Han skötte detta värv med stor duglighet och framgång, men måste avgå från sin plats 1896 på grund av oenighet med skolans ägare, greve Holstein-Holsteinborg, som önskade att skolan skulle styras i "indre missionens" anda, varemot Budde var grundtvigian. 

Budde grundade då själv en liknande skola, Himmelbjerggaarden, vid Ry i norra Jylland, vilken genast fick stort tillopp och mycket understöd samt efter hans död övertogs av staten. Budde lär ha haft en sällsynt förmåga att leda och påverka dessa svårskötta barn och framdraga deras bästa sidor; han vann också deras tillit och hängivenhet i hög grad. 

Samma förtrogenhet med barnnaturen framträder i hans författarverksamhet. Denna började 1871 med En ungdommelig Historie, som upptogs i Fædrelandet och vann mycket bifall, och 1872 utkom en samling Smaahistorier, berättade med mycken älskvärdhet, varefter följde många andra berättelser, vilka företrädesvis skildrar barn. 

Vidare skrev Budde ett större arbete, En Historie fra fattige Steder (1874), och julberättelsen Dødens Gudsøn (1886; "Dödens gudson", 1891). En samlad upplaga av hans berättelser utkom 1894 i 2 band och en samling Julefortællinger 1890 (3:e upplagan 1902).

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Folkhögskollärare
Danska skolledare
Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Danska novellförfattare
Danskspråkiga novellförfattare
Danska lärare under 1800-talet
Danska författare under 1800-talet
Födda 1836
Avlidna 1902
Män
Johann Georg Jacobi

Johann Georg Jacobi, född den 2 september 1740, död den 4 januari 1814, var en tysk skald, bror till Friedrich Heinrich Jacobi.

Jacobi, som var professor i de sköna vetenskaperna i Freiburg im Breisgau, stod i nära vänskapsförhållande till Gleim, med vilken han förde en poetiserande brevväxling (utgiven 1768) och som hjälpte honom att redigera tidskriften "Iris" (1774-76, 8 band). Hans Sämmtliche werke utgavs 1807-13 (ny upplaga 1825). Jacobi var en efterbildare av Gresset och Sterne.

Källor

Noter

Tyska poeter under 1700-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska professorer
Personer verksamma vid Wittenbergs universitet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Helmstedts universitet
Personer från Düsseldorf
Män
Födda 1740
Avlidna 1814
Five card major

Five card major eller femkorts högfärg är ett budgivningssystem i Bridge, vilket karakteriseras av att om en spelare med tillräckligt stark hand har 5 kort i en högfärg (spader och hjärter)eller fler, så öppnar denne budgivningen (om möjligt; någon annan spelare kan hinna före) med öppningsbuden 1 Hjärter eller 1 Spader. Andra bud betyder avsaknad av fem kort i högfärg. Detta innebär att partnern kan stödja öppningsfärgen med endast tre kort. Om möjligt söker man i första hand s.k. utgång (vilket ger hög extra bonus) i högfärgerna. Är detta inte möjlig kan utgång utan trumf (sang) bli aktuell. Lågfäger (klöver och ruter) är mycket svårare att komma till utgång i, och används i budgivningen enbart i nödfall, för såvida man inte tror sig kunna spela hem en s.k. slam. Systemet är det vanligaste i USA, men har på senare år fått allt starkare fotfäste i Europa, då det har många fördelar i jämförelse med till exempel modern standard, framförallt då det gäller att hitta högfärger med kortfördelning 5-3 inom paret, utan att göra det svårare att hitta 4-4 fördelning. 

Öppningsexempel (gränserna kan variera, men ska vara klargjorda inför spelet)
 1 Klöver   12-21p, max 4 kort i hjärter och spader (kan vara 3 kort i klöver om fördelningen är ex.vis 4423 eller 4333) (fördelningen är i spader-hjärter-ruter-klöver)
 1 Ruter    12-21p, max 4 kort i hjärter eller spader (kan vara 3 kort i ruter om fördelningen 4432)
 1 Hjärter  12-21p, min 5 kort i hjärter
 1 Spader   12-21p, min 5 kort i spader
 1 Sang     14-17 hp, (i nödfall även 18 hp) ej 5 kort i hjärter eller spader . Jämn hand. (4333/4432/4423/3352/3325, dvs utan 5 korts högfärg)
 2 Klöver   22p- eller mer (utom då 3 Sang kan passa bättre), partnern får ej passa
 Övriga tvåöppningar i färg är omdiskuterade i alla grundsystem - följande är bara exempel:
 2 Ruter    (särskilt omdiskuterat) ibland kortfördelning 4450 / 4405 / 4441 (ej 5 kort i hjärter/spader) & 18-21p;helt andra versioner finns också.
 2 Hjärter c:a 9-11p och 7 kort i hjärter (inkl Äss/K+D) eller c:a 12p och 6 kort i hjärter (versioner med höga poäng finns)
 2 Spader c:a 9-11p och 7 kort i spader (inkl Äss/K+D) eller c:a 12p och 6 kort i spader (versioner med höga poäng finns)
 2 Sang     20-21 hp, (i nödfall även 19 hp), ej 5 kort i hjärter eller spader. Jämn hand som 1 Sang.
 3 färg-uppåt spärrbud
 3 Sang     "Jag spelar hem 3 Sang utan hjälp" - öppningsbudet 2 klöver är dock att föredra framför 3 sang, särskilt om partnern inte bjudit ännu. Om partnern skulle råka ha en hyfsad hand (trots att öppnaren lär ha minst 25 honnörspoäng av de 40 som finns i leken) så kan budutrymmet mellan 2 ruter och 3 spader utnyttjas bättre. Öppningsbudet 2 klöver är krav, och med undantag av utvecklingen svar 2 ruter följt av återbudet 2 sang av öppnaren, dessutom krav till utgång. Det är därför svårt att se fördelen med att öppna på 3 sang framför 2 klöver. 
Bridge
Friedrich Müller (författare)

Friedrich Müller, född den 13 januari 1749 i Kreuznach, död den 13 april 1825 i Rom, var en tysk konstnär och poet, även kallad Maler Müller och Teufelsmüller.

Müller studerade i Mannheim och var en tid hovmålare hos hertigen av Zweibrücken. Han reste 1778 till Rom. Müller ägnade sig med iver åt poesin och skrev i alla diktarter, även dramer, i vilka han helt och hållet sällade sig till de grundsatser som förkunnades inom "Sturm und Drang", såsom Fausts Leben om sagogestalten Faust (I, 1778), Niobe (samma år), vari märks ett inflytande från hans konstnärliga strävanden, samt Golo und Genoveva (påbörjad 1776, utgiven av Tieck 1811), där han genom upptagandet av ett medeltida sagoämne blev en förelöpare till romantiken och skapade ett av riktningens bästa stycken. Av hans dikter blev somliga (till exempel Heute scheid' ich) ganska populära. Slutligen skrev han under samma tid idyller, dels i antik anda, såsom Der Satyr Mopsus, dels med ämnen ur tyskt bondeliv, såsom Die Schafschur (1775), hållen i folkton i motsats till den förut vanliga lärda idyllen. Som målare tog han Michelangelo till sin förebild och framkom med överspända saker, i vilka satan spelade huvudrollen och som rent av ansågs vara karikatyrer. För övrigt sysselsatte han sig med konstteori och arkeologi samt var en lärd "ciceron" åt främlingar. Under en sjukdom 1781 övergick han till romersk-katolska kyrkan. Ett urval av hans verk ombesörjde Tieck.

Källor

Noter

Tyska poeter under 1700-talet
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska författare under 1700-talet
Tyska författare under 1800-talet
Tyska landskapsmålare
Tyska tecknare
Tyska målare under 1700-talet
Tyska målare under 1800-talet
Personer från Bad Kreuznach
Män
Födda 1749
Avlidna 1825
Ugglan