kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rolf Gustafsson (journalist)

För andra med samma eller liknande namn, se Rolf Gustafsson (olika betydelser)Rolf Gunnar Gustafsson, född 6 juni 1934 i Svenljunga i Sjuhäradsbygden, död 27 september 2013, var en  svensk journalist boende i Hisings Backa i Göteborg. Gustafsson var främst känd för sin tid som programledare i det regionala nyhetsprogrammet Västnytt i SVT. 

Gustafsson påbörjade en pilotutbildning men hoppade av mot slutet av utbildningen för att istället bli journalist. Journalistkarriären började 1957 på Västgöta-demokraten i Borås, för att sedan fortsätta på tidningen Ny Tid i Falkenberg 1959, och därefter på Sveriges Radio i Göteborg 1970 där han var lokalreporter.År 1977 började han arbeta som programledare för det regionala nyhetsprogrammet Västnytt i Göteborg. Bland de större nyheter som Rolf Gustafsson rapporterade om finns Tuveraset (1977), Almöbroraset vid Tjörn (1980), järnvägsolyckan i Lerum (1987), branden på Scandinavian Star (1990) och spårvagnsolyckan vid Vasaplatsen (1992).

Efter 23 år och tusentals sändningar i Västnytt gick han i pension den 23 december 1999 (då han gjorde sin sista sändning). Liksom Claes Elfsberg och Jonas Eek, hör Rolf Gustafsson till de personer som varit nyhetsankare i tv under en längre tid. Gustafsson kom även att kallas för "Mr Västnytt" i västsvensk media.

Gustafsson målade bland annat akvarellmålningar samt tecknade. Under sommaren 1996 ställde han ut 22 av sina akvareller på Falkenhus i Falkenberg. Motivet är ofta havsmiljöer, bland annat kring Morups Tånge vars fyr han målat i ett antal olika varianter.

Rolf Gustafsson var nyhetsuppläsare i det fiktiva nyhetsinslag som visades i förfilmen till åkattraktionen UFO 23 (Lisebergstornet) på Liseberg 1990.

Humorserietecknaren Sture Hegerfors hade i sin enrutesserie P.S. med Andesson och Läling i Göteborgs-Posten en gång en sketch där de refererar till Rolf Gustafsson:
– Har du sett vad han Gustafsson byter väst ofta?– Vesst, de' e' ju Väst-nytt!''

Källor

Externa länkar
Bild på Rolf Gustafsson (arkiverad 1997)
Youtube.com: Rolf Gustafsson i fiktivt nyhetsinslag i förfilmen till Lisebergstornet (1990)
Youtube.com: Rolf Gustafsson i Västnytt (sist i filmen)

Svenska TV-personligheter
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Svenljunga
Födda 1934
Avlidna 2013
Män
Autograph (album)

Autograph är Svante Karlssons andra studioalbum, utgivet den 23 april 2003. Skivan är en tematisk uppföljare till Karlssons solodebut från 1999, och består enbart av låtar skrivna av amerikanska upphovsmän. Plattan innehåller duetten ”Love Minus Zero/No Limit” med Py Bäckman och gitarristen Albert Lee medverkar på ”I Feel Like I'm Fixin' to Die-Rag”. Albumet producerades av Magnus Helgesson & Svante Karlsson.

Låtlista 
 ”I'd Lie to You For Your Love” (Miller/Bellamy/Bellamy/Barry) - 3.42
 ”Quinn the Eskimo (The Mighty Quinn)” (Dylan) - 4.20
 ”Love Minus Zero/No Limit” (Duet with Py Bäckman) (Dylan) - 5.10
 ”Autograph” (Friedman/Red) - 3.22
 ”Crimson & Clover” (James/Lucia) - 4.11
 ”Men's Room, L.A.” (Fowler) - 2.59
 ”I Feel Like I'm Fixin' to Die-Rag” (Featuring Albert Lee) (McDonald) - 2.45
 ”American Skin (41 Shots)” (Springsteen) - 5.54
 ”One More Night” (Dylan) - 2.19
 ”I Dreamed I Saw St. Augustine” (Dylan) - 2.27
 ”Highway Patrolman” (Springsteen) - 7.34
 ”Emotionally Yours” (Dylan) - 5.29

Musiker
 Svante Karlsson - sång, akustisk gitarr, munspel [3, 4, 9 & 11], piano [1, 4, 8, 11 & 12], Hammondorgel [1, 6, 11 & 12], elgitarr [8 & 11], keyboards [4], percussion [1] & stråkarrangemang [12]
 Magnus Helgesson - trummor & percussion [1–9, 11 & 12], dragspel [3, 6 & 9], Hammondorgel [1, 4–6 & 12], piano [4, 5 & 12], keyboards [4, 5, 8 & 12], sampling [4, 6 & 8] & mellotron [5 & 12] & kör [7]
 Fredrik "Gicken" Johansson - elbas [2–4, 7 & 11], kontrabas [9], akustisk gitarr [4, 7, 11 & 12], elgitarr [9], elektriskt & akustiskt gitarrsolo [12], slidegitarr [9 & 11] & kör [7] 
 Py Bäckman - sång [3] & kör [3 & 8]
 Mats "MP" Persson - elgitarr [2, 3, 5 & 11] & piano [8 & 11]
 Albert Lee - elgitarr & elgitarrsolo [7]
 Göran Fritzson - Farfisaorgel VIP/233-b [2]
 Stigge Ljunglöf - elbas & kör [1 & 5]
 Nalle Bondesson - elgitarr [4], slidegitarr & banjo [6]
 Micke "Syd" Andersson - Jesus röst [6]
 Bengt Skogholt - piano [6]
 Mikael Bolyos - piano [5]
 Kjell Segebrant - elgitarr & kör [1]
 Eddie Jonsson - elbas [6]
 Lars Åke "Snus" Svensson - piano, Hammondorgel & cello [3]
 Micke Vigh Svensson - piano [4]
 Christof Jeppsson - elgitarr & kör [8]
 Beppe Wackelin - percussion [8]
 Helena Helgesson - röst [6]
 Micke Davidsson - dubbelpipigt Bajkalgevär [6]
 Staffan Karlsson - editing [1, 4, 5, 8, 9 & 12]

Inspelning
Inspelad i Henhouse Music, Rydslund 21 mars 2001 till 26 juni 2002 av Magnus Helgesson. Overdubs inspelade i The Kitchen, Stockholm av Kjell Segebrant [1], Studio Roev, Halmstad av Stigge Ljunglöf [1] och Studio Margit, Halmstad av Nalle Bondesson [4 & 6]. Mixad av Magnus Helgesson & Svante Karlsson. Mastrad av Mats MP Persson i Studio Tits & Ass, Halmstad. Editering av Staffan Karlsson i Studio Landgren, Halmstad.

Se även 
Svante Karlsson

Referenser 

Album av Svante Karlsson
Musikalbum 2003
Nunkiang

Nunkiang, också känd som Nenjiang, var en provins som var belägen i nordöstra Kina och som har fått sitt namn från floden med samma namn.  Med undantag av de mera höglänta västra och norra delarna var Nunkiang ett lågland kring floden Nonni. Huvudstad var Lungkiang.

Provinsen grundades då området var en del av den japanska lydstaten Manchukuo och efter Japans förlust i det andra sino-japanska kriget blev Nunkiang en officiell kinesisk provins i Republiken Kina.

1950 avskaffade Folkrepubliken Kinas regering provinsen som uppgick i Heilongjiang-provinsen. Även om provinsen upphörde att existera 1949, så markerades provinsen på officiella kartor publicerade i Republiken Kina på Taiwan.

Källor

Svensk uppslagsbok, 1955.
Forna provinser i Kina
WP:Projekt Kina
Manchuriet
WP:Projekt Japan
Nenjiang

Nenjiang kan avse:

 Nenjiang (flod) – en flod i Manchuriet i nordöstra Kina
 Nenjiang, Heihe – ett härad i Heilongjiang-provinsen i Folkrepubliken Kina
 Nenjiang (häradshuvudort i Kina) –  i provinsen Heilongjiang
 Nenjiang – den forna provinsen Nunkiang i nordöstra Kina

WP:Projekt Kina
Lorna Raver

Lorna Raver, född 9 oktober 1943, är en amerikansk skådespelerska. Förutom rent skådespeleri, har Raver också på senare år gjort en framgångsrik karriär som uppläsare av ljudböcker.

Filmografi (urval) 
1996 - Cityakuten (gästroll i TV-serie)
1996 - Freeway
2001 - Gilmore Girls (gästroll i TV-serie)
2001 - Star Trek: Voyager (gästroll i TV-serie)
2004 - Desperate Housewifes - (gästroll i TV-serie)
2009 - Drag Me to Hell
2009 - One Tree Hill (gästroll i TV-serie)

Externa länkar 

Levande personer
Födda 1943
Kvinnor
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
San Juan (provins i Dominikanska republiken)

San Juan är en provins i västra Dominikanska republiken. Den totala folkmängden är cirka cirka  invånare och den administrativa huvudorten är San Juan de la Maguana. Provinsen skapades 1938, och var fram till 1961 känd som Benefactor.

Administrativ indelning
Provinsen är indelad i sex kommuner och sjutton kommundistrikt:
Bohechío
Arroyo Cano (kommundistrikt)
Yaque (kommundistrikt)
El Cercado
Batista (kommundistrikt)
Derrumbadero (kommundistrikt)
Juan de Herrera
Jínova (kommundistrikt)
Las Matas de Farfán
Carrera de Yeguas (kommundistrikt)
Matayaya (kommundistrikt)
San Juan de la Maguana
El Rosario (kommundistrikt)
Guanito (kommundistrikt)
Hato del Padre (kommundistrikt)
La Jagua (kommundistrikt)
Las Charcas de María Nova (kommundistrikt)
Las Maguanas-Hato Nuevo (kommundistrikt)
Pedro Corto (kommundistrikt)
Sabana Alta (kommundistrikt)
Sabaneta (kommundistrikt)
Vallejuelo
Jorgillo (kommundistrikt)

Källor

Dominikanska republikens provinser
Stater och territorier bildade 1938
Alfred Berger

Alfred Berger, född 1961 i Salzburg, är en österrikisk arkitekt.

Alfred Berger studerade arkitektur vid Wiens tekniska universitet 1979-83 och därefter vid Akademie der bildenden Künste Wien 1983-89). Åren 1992-94 samarbetade han med Timo Penttilä och Werner Krismer innan han startade den egna firman Berger + Parkkinen tillsammans med Tiina Parkkinen 1995, med bas i Wien och Helsingfors. Detta vann i december 1995 en internationell arkitekttävling om de Nordiska ambassaderna i Berlin.

Källor

Externa länkar
Berger + Parkkinens webbplats

Österrikiska arkitekter under 1900-talet
Födda 1961
Män
Levande personer
Personer från Salzburg
Marc Planus

Marc Planus, född 7 mars 1982, är en fransk före detta fotbollsspelare (försvarare) som under hela sin karriär spelade för Bordeaux.

Meriter 
 Ligue 1: 2008/2009
 Franska supercupen: 2008, 2009
 Franska ligacupen: 2007, 2009

Källor

Externa länkar 
 Marc Planus statistik i franska ligan på LFP.fr 

Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 2010
Födda 1982
Levande personer
Män
Tiina Parkkinen

Tiina Parkkinen, född 1965 i Wien, är en finländsk arkitekt.

Tiina Parkkinen började studera arkitektur vid Akademie der bildenden Künste Wien för professor Timo Penttilä. År 1986 studerade hon stadsbyggnad i Fès i Marocko och tog 1994 examen vid Akademie der bildenden Künste Wien. År 1995 grundade hon tillsammans med Alfred Berger arkitektkontoret Berger + Parkkinen med bas i Wien och Helsingfors. Detta vann i december 1995 en internationell arkitekttävling om de Nordiska ambassaderna i Berlin.

Källor

Externa länkar
Berger + Parkkinens webbplats

Finländska arkitekter under 1900-talet
Födda 1965
Kvinnor
Levande personer
Personer från Wien
Drentsche patrijshond

Drentsche patrijshond är en hundras från Nederländerna. Den är en stående fågelhund av spanieltyp, besläktad med kleiner münsterländer och épagneul français. Patrijshond syftar på att den använts till jakt på rapphöna. Dess ursprung är förlagt till den nederländska provinsen Drenthe. Det brukar hävdas att den kom dit under det spanska styret under andra halvan av 1500-talet. Den äldre spanieltyp som patrijshonden representerar finns avbildad på holländska målningar från 1600-talet. Som ras blev den erkänd 1942 och rasklubben i hemlandet bildades 1948.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Drentsche Patrijshond, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC) (läst 2011-07-28)

Externa länkar
Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Specialklubb för Kontinentala Fågelhundar 
Vereniging De Drentsche Patrijshond, Nederländerna

 
Stående fågelhundar
Hundraser från Nederländerna
Épagneul bleu de picardie

Épagneul bleu de picardie är en hundras från Picardie i Frankrike. Den är en stående fågelhund av spanieltyp. Dess främsta användningsområde har varit jakt på beckasiner i våtmarker. Den är även en stötande hund och apportör. Ursprungligen var den en färgvariant av épagneul picard. 1938 blev de blå en egen ras. Det är omtvistat var den blå (svartskimmel) färgen kommer från. Vissa hävdar att färgen kommer från inblandning av engelsk setter där den vit- och svartspräckliga färgen kallas blue belton. Andra menar att den svarta färgen härrör från spanielar som funnits i Normandie och Ardennerna. Även hos långhårig vorsteh skall det ha förekommit en blå variant. Första gången blå épagneul picard beskrivs är 1897 i Henri de Bylandts (1860-1943) Les Races de Chiens.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Épagneul bleu de Picardie, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2011-07-28)
 Epagneul Bleu de Picardie, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2011-07-28)
 Blue Picardy Spaniel, Dogs in Canada, Canadian Kennel Club (CKC) (läst 2011-07-28)

Externa länkar 
 Club de l'Epagneul Picard, du Bleu de Picardie et de l'Epagneul de Pont Audemer, Frankrike

Stående fågelhundar
Hundraser från Frankrike
Épagneul de pont-audemer

Épagneul de pont-audemer är en hundras från Normandie i Frankrike, den är döpt efter staden Pont-Audemer. Den antas vara besläktad med épagneul français och épagneul picard, liksom med vattenhundarna. Rasen är ett resultat av en inventering av den franska kennelklubben Société Centrale Canines dåvarande ordförande under 1880-talet. Efter andra världskriget var avelsbasen så liten att man var tvungen att rädda rasen genom inkorsning av irländsk vattenspaniel. Pont-audemerspanieln är en stående fågelhund av spanieltyp, som även används som stötande hund och vattenapportör.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Épagneul de Pont-Audemer, Fiche de race, Société Centrale Canine (SCC) (läst 2011-07-28)
 Epagneul de Pont Audemer, Rasselexikon, Verband für das Deutsche Hundewesen (VDH) (läst 2011-07-28)

Externa länkar 

 Club de l'Epagneul Picard, du Bleu de Picardie et de l'Epagneul de Pont Audemer, Frankrike

Stående fågelhundar
Hundraser från Frankrike
Landa landskommun, Hallands län

Landa landskommun var en tidigare kommun i Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Landa socken i Fjäre härad i Halland denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna landskommun i Löftadalens landskommun som senare 1974 uppgick i Kungsbacka kommun.

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Kungsbacka kommun
Ormberget, Gröndal

Ormberget är ett berg och ett bostads- och parkområde på norra Gröndal i Stockholm med kulturhistoriskt värdefull bebyggelse från sekelskiftet 1900. Ormbergets högsta punkt ligger 43 meter över Mälaren. Ända fram till 1900-talets början fanns i dalgången mellan Mörtviken och sjön Trekanten (sydväst om Ormberget) en liten insjö med namnet Ormsjön.

Bebyggelsen

Bostadsbebyggelsen på Ormbergets östra del längs gatan Utkiksbacken och Sjöbjörnsvägen i kvarteren  Blocket och Taljan är den enda samlade bebyggelsen som finns bevarad av de vid sekelskiftet 1900 vanliga arbetarbostäderna i Stockholms ytterkant och förstäder. De flesta husen uppfördes som självbyggeri. Virket köptes från Olson & Rosenlunds såg i Hägersten och transporterades med båt på Mälaren till Ormberget och drogs sedan upp av hästar till tomterna. 

Husen är idag kulturhistoriskt värdefulla och ett riksintresse för kulturmiljövården. Husen var rivningshotade på 1970-talet men räddades och är grönmärkta av  Stadsmuseet i Stockholm vilket innebär ”att bebyggelsen har ett högt kulturhistoriskt värde och är särskilt värdefull från historisk, kulturhistorisk, miljömässig eller konstnärlig synpunkt”.

Bakom flera av dem stod Carl J. Forss som både ritade och byggde husen i egen regi, bland dem "Villa Linnéa", "Villa Furuberg" och "Villa Utsikten". Mest känt av husen på Ormberget är "Villa Utsikten" med adressen Utkiksbacken 30. Husets lökkupol har blivit ett  bekant inslag i Stockholms stadsbild och syns från Essingeleden, Lilla Essingen och från sjösidan, Mälaren. Under kupolen ett finns ett rum med ett antal fönster, med en grandios utsikt åt samtliga väderstreck.

Klippbadet, Gröndal
Väster om bebyggelsen leder en lång trappa ner till en promenadstig som sträcker sig längs Mälaren från Ekensberg i väster till Gröndalshamnen i öster. Här finns även ett klippbad som iordningställdes år 2009. Badet upprustades 2019 med nya trädäck.

Bilder

Källor

Noter

Externa länkar

Gröndal
Stockholms geografi
Berg i Södermanland
Badplatser i Stockholms län
Riksintressen för kulturmiljövården i Stockholms län
John Blund (TV-program)

John Blund ( eller Sandmann) är ett tyskt animerat barnprogram som i sin mest kända version skapades i Östtyskland (DDR) 1959. Den östtyska versionen har efter 1990 fortsatt i tysk TV. Serien är skapad utifrån den litterära figuren som återfinns i flera berättelser, bland annat av E.T.A. Hoffmann och Hans Christian Andersen.

Historik 
I Västtyskland startades ett program med Sandmännchen 1959 vilket gjorde att den östtyska televisionen snabbt skapade en egen motsvarighet, som kom att bli den mest framgångsrika. Gerhard Behrendt fick i uppdrag att skapa en östtysk Sandmännchen inom två veckor. Harald Serowski skapade kulisser och fordon i studion i Mahlsdorf i Berlin. 1960 fick Sandmännchen sin slutliga form med sitt typiska getskägg. 

DDR-serien innehöll ofta vardagsscener, och besök i olika länder, framförallt socialistiska sådana, och även rymden. DDR-serien utmärker sig även genom att en figur som John Blund, som traditionellt förknippas med sagor och fantasy, placeras i realistiska miljöer.

En Sandmännchen-docka fanns bland annat med när Sigmund Jähn blev första tysk i rymden 1978. Sandmännchen har ett stort antal olika fordon, bland annat Trabantbil. Under DDR-tiden fanns det också ett patriotiskt anslag där han besökte östtyska armén, gränstrupper och pionjärerna. Sandmännchen har också många vänner, bland andra Pittiplatsch och Schnatterinchen, hunden Moppi, Herr Fuchs (räv) och Fru Elster. Efter ett flyktförsök vid Berlinmuren i september 1979, där två östtyska familjer flydde till väst i en luftballong, slutade John Blund åka luftballong. Vid scener som utspelade sig då han var på semester vid Östersjöns kust var det viktigt att han inte åkte båt. Detta eftersom det ansågs viktigt att inte inspirera tittarna att anförskaffa sig flyktfordon och fly från Östtyskland.

Serien såldes senare till utländska TV-bolag. Så köptes den in av Sveriges Television, där den med start 1971 visades i magasinsprogrammet Halvsju samtidigt som den försvenskades till John Blund, med Lennart Swahn som berättarröst.

Signaturmelodin komponerades av Wolfgang Richter och den tyska texten "Sandmann, lieber Sandmann" skrevs av Walter Krumbach. Den svenska texten "Titta, kom och titta" skrevs av Sten Carlberg och framfördes av Siv-Inger Svensson.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 

Tyska TV-program
Television i Östtyskland
TV-seriestarter 1959
Barnprogram på TV
Nils Posse

Nils Posse är namnet på flera personer, bland andra:

 Nils Posse (d. 1493), väpnare
 Nils Posse (1660-1723), landshövding i Göteborgs och Bohus län
 Nils Posse (1739-1818), greve, en av rikets herrar
 Nils Posse (1853-1919), godsägare och riksdagsman
 Nils Posse (1862–1895), friherre och gymnastiklärare
 Nils Posse (född 1962), greve, borgmästare och godsägare
Colpitts-oscillator

En Colpitts-oscillator, namngiven efter dess uppfinnare Edwin H. Colpitts, kallas ett antal kretslösningar som använder en kombination av en induktans (L) och en kondensator (C) för frekvensbestämmandet. De kallas därför även LC-oscillatorer. Den utmärkande egenskapen för Colpitts-kretsen är att återkopplingssignalen tas från en spänningsdelare som är uppbyggd av två kondensatorer i serie. En av nyckelegenskaperna hos denna typ av oscillator är dess enkelhet
(behöver bara en spole) och robustheten.

En Colpitts-oscillator är den elektriska dualiteten av en Hartley-oscillator. Figuren visar en basic Colpitts-oscillator. där två kondensatorer och en induktans bestämmer frekvensen för oscillerandet. Återkopplingen som erfordras tas från en spänningsdelare som består av de två kondensatorerna medan i Hartley-oscillatorn tas återkopplingen från en spänningsdelare som består av två spolar (eller en tappad spole).

Som med alla oscillatorer ska förstärkningen hos det aktiva elementet vara marginellt större än dämpningen hos den kapacitiva spänningsdelaren för att erhålla stabil operation. Om man därför använder Colpitts-oscillatorn som VFO görs det bäst om man använder en variabel induktans för fininställning i stället för att variera kondensatorerna. Om man vill styra oscillationen med en varierbar kondensator bör man placera en tredje kondensator parallellt med induktansen 
(eller i serie som hos Clapp-oscillatorn).

Teori

Oscillationsfrekvens
Den ideala frekvensen för oscillation är:

där seriekombinationen av C1 och C2 skapar den effektiva kapacitansen för LC-kretsen.

Verkliga kretsar kommer att oscillera med något lägre frekvens på grund av interna kapacitanser hos transistorn samt strökapacitanser.

Se även
 Oscillator
 Hartley-oscillator
 Elektriska svängningskretsar

Referenser

 https://archive.is/20130101050158/http://bmf.ece.queensu.ca/mediawiki/index.php/RF_Oscillators

Elektroteknik
Kevin Conroy

Kevin Conroy, född 30 november 1955 i Westbury i Nassau County, New York, död 10 november 2022 i New York, var en amerikansk skådespelare och röstskådespelare. 

Han är kanske mest känd för att ha gjort rösten som Batman i flera animerade tv-serier och datorspel inom det så kallade DC Animated Universe, däribland Batman: The Animated Series, The New Batman Adventures, Batman Beyond och Batman: Rise of Sin Tzu. Andra spel där Conroy gör rösten till Batman är Batman: Arkham Asylum, Batman: Arkham City, Batman: Arkham Knight och DC Universe Online. En känd replik från Batman är "I am vengeance! I am the night! I am Batman!".

Conroy avled 10 november 2022 i New York av cancer.

Filmografi

TV

Animerade TV-serier

Filmer

Animerade filmer

Datorspel

Referenser

Externa länkar 
 Kevin Conroy talks life, Batman and video games
 
 Audio Interview w/ The Rafferty/Mills Connection Podcast (2009)
 HoboTrashcan - One on One with Kevin Conroy (2009)

Födda 1955
Män
Avlidna 2022
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Nassau County, New York
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från delstaten New York
Alumner från Juilliard School
Épagneul français

Épagneul français är en hundras från Frankrike, en stående fågelhund av spanieltyp.

Historia
Greven av Foix Gaston Phoebus (1331-1391) skriver i sin jakthandbok Livre de chasse från 1387 om Chien d'Oisel (fågelhund) som står för fågel och som han anser är den äldsta spanieln.

Den första rasstandarden för épagneul français skrevs 1891. Under 1900-talets första decennium blev tre regionala varianter egna raser: Épagneul picard från Picardie och Ardennerna, épagneul breton från Bretagne och épagneul de pont-audemer från Normandie. 1921 fick épagneul français en egen rasklubb ansluten till den franska kennelklubben Société Centrale Canine (SCC). Men inte förrän 1986 blev rasen erkänd av den internationella hundorganisationen FCI.

Egenskaper
Jämfört med en brittisk setter arbetar den långsammare och med kortare sök. Liksom övriga kontinentala fågelhundar både står den för fågel samt är apportör på land och i vatten.

Utseende
Till exteriören är den franska spanieln högre och smäckrare än de brittiska, mer påminnande om settrar.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Bo Bengtson: All världens hundar, Stockholm 1995, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 L'Epagneul Français - Historique, Club de l'Épagneul Français (läst 2011-07-29)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Specialklubb för Kontinentala Fågelhundar 

Stående fågelhundar
Hundraser från Frankrike