kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ѕ

Dze (Ѕ, ѕ) är en bokstav från det tidiga kyrilliska alfabetet. Den används i dag endast i makedonska, där den representerar ljudet /dz/. Före 1735 användes den även i ryskan, där den representerade ljudet /z/.

Bokstaven härstammar från bokstaven dzelo eller zelo i det tidiga kyrilliska alfabetet, som användes i fornkyrkoslaviska, ukrainska, ryska och rumänska samt numera i modern kyrkoslaviska. Den vanligaste tidiga skrivformen påminner om ett latinskt ‹S› (ѕ), men förekommer också spegelvänd eller genomstruken.

Ursprung 

Bokstaven härstammar från dzělo () i det tidiga kyrilliska alfabetet. Bokstaven Dzělo baserades i sin tur på bokstaven Dzelo () i det glagolitiska alfabetet. På fornkyrkoslaviska kallades den "" (uttalas dzeló), och på kyrkoslaviska  "" (uttalas zeló).

Ursprunget för det glagolitiska dzelo är oklart.

Utveckling 

Ursprungligen betecknade ‹Ѕ› i fornkyrkoslaviska ett mjukt /dz/ eller /z/, vilket i kognat (ord med samma ursprung) ofta motsvaras av /g/ i nutida ryska — till exempel мъноѕи — мъногъ, по ноѕѣ — нога och растрьѕати — растръгати. Redan under den fornkyrkoslaviska tiden började dock gränsen suddas ut mellan ‹Ѕ› och ‹З›, och från mitten av 1600-talet användes ‹Ѕ› i kyrkoslaviska endast som en formalitet. Skillnaderna mellan ‹Ѕ› och ‹З› var:

 ‹Ѕ› representerade talet 6, medan ‹З› representerade 7;
 ‹Ѕ› användes initialt (till exempel: ѕвѣзда, ѕвѣрь, ѕеліе, ѕлакъ, ѕлый, ѕмій, ѕѣлѡ och deras avledningar);
 För övrigt användes ‹З›.

I ryska benämndes bokstaven зѣло (zelo, ) och betecknade fonemen ,  eller .

I den första versionen av Peter den stores "civila alfabet" (1708) hade ‹Ѕ› ljudvärdet  medan ‹З› uteslutits. I den följande versionen (1710) återkom dock ‹З›, medan ‹Ѕ› uteslöts. Båda versionerna av alfabet förekom dock fram till (1735), vilket anses vara slutpunkten för ‹Ѕ› i ryska.

‹Ѕ› användes också i det rumänska kyrilliska alfabetet, där det hade ljudvärdet , fram till ca 1860-62, då man övergick till ett latinskt baserat alfabet. ‹Ѕ› användes också, om än sällsynt, fram till mitten av 1800-talet i serbisk skrift, vars skriftspråk jämfört med ryskans stod fornkyrkoslaviskans närmare. Vuk Karadžićs serbiska kyrilliska alfabet (1868) innehöll dock inte ‹Ѕ›, utan föredrog kombinationen ‹ДЗ› för att representera .

Även i ukrainska skrivs  som ‹ДЗ›. Detta skedde som en följd av flera lingvistiska reformer i det ryska imperiet med syfte att eliminera likheter med latin.

Nutida användning 
‹Ѕ› används idag endast i det makedonska alfabetet. En kommission för att standardisera det makedonska språket och ortografin beslutade den 4 december 1944, efter en omröstning som slutade 10-1, att anamma bokstaven. Bokstaven står för ljudet /dz/ (till exempel: ѕид /dzid/, 'vägg' och ѕвезда /dzvezda/, 'stjärna'). Ljudet förekommer i alla makedonska dialekter, företrädesvis i början av ord.

‹Ѕ› finns också på den serbiska versionen av kyrilliskt tangentbord, trots att bokstaven inte används i det serbiska kyrilliska alfabetet.

Referenser

Kyrilliska alfabetet
Ozark, Arkansas

Ozark är en stad och administrativ centralort i Franklin County i delstaten Arkansas, USA. Den har enligt United States Census Bureau en area på 18,7 km². Ozark har 3 525 invånare (2000).

Ozark ligger vid Arkansas Rivers nordligaste punkt. De franska upptäckarna gav platsen namnet Aux Arc, vilket sedan kom att förenklas till Ozark.

Se även
 Ozarkbergen

Källor

Orter i Arkansas
Franklin County, Arkansas
Stora Kungsladugården

Stora Kungsladugården är en kungsgård i Sankt Nicolai socken i Nyköpings kommun, två kilometer sydväst om Nyköping.

Kungsgården tros ha mycket gamla anor. I anslutning till kungsgården vid Kilaån finns ruinerna efter Kilakastalen, som av byggnadstekniken att döma verkar vara uppförd före 1200-talet. I närheten finns även Kaffebackens gravfält som med största sannolikhet hört till byn som föregått Kungsgården.

Någon sådan by finns dock inte omtalad i historiska källor. Stora Kungsladugården förekommer i källorna först under 1500-talet, då fanns det fyra ladugårdar under Nyköpingshus: Stora Kungsladugården, Lilla Kungsladugården (fram till 1580-talet kallad nya), Östra Kungsladugården samt Väderbrunn. I takt med att förvaltningen vid Nyköpingshus minskas minskar också behovet av ladugårdar, och redan före 1620-talet var Stora Kungsladugården den enda som fortfarande sörjde för slottets behov. När slottet brann 1665 upphörde behovet av en Kungsladugård helt, och Stora Kungsladugården pantsattes till Gerdt Störning. 1721 gick förpantningstiden ut men hans ättlingar, som adlats von Berchner fortsatte att arrendera Stora Kungsladugården fram till 1817, då Hedvig von Berchner, den sista av ätten gick bort.

I samband med rysshärjningarna 1719 förstördes alla ekonomibyggnader och ladugården plundrades. Huvudbyggnaden klarade sig dock, och användes en tid efteråt som sessionssal för Nyköpings magistrat då byggnader saknades inne i staden. De bevarade flygelbyggnaderna uppfördes under 1700-talet, den västra med bodarna 1755 och den östra 1795. Kofferdikaptenen Isak Öberg hade redan 1810 börjat ett andrahandsarrende vid Stora Kungsladugården, och sedan den sista av ätten von Berchner gått bort 1817 tog han över arrendet, hans familj kom att inneha detsamma fram till 1933. Isak Öberg arrenderade även Väderbrunn, och drev en omfattande rederirörelse i Nyköping.

Huvudbyggnaden var redan i början av 1800-talet förfallen, och en planritning uppgjordes redan 1805 av länsarkitekten Leatz  efter Carl Hårlemans typritning för kronogårdar, men det dröjde till 1816 innan byggnationen kom igång och 1819 stod byggnaden klar.

Natten till den 28 oktober 2006 ödelades delar av St Kungsladugården efter en brand i mangårdsbyggnaden. Vindsvåningen förstördes och alla bjälklag skadades svårt. Under 2007–2008 återuppbyggdes huset och i januari 2009 stod den nyrenoverade mangårdsbyggnaden klar. I och med renoveringen har fasaden återfått sin ursprungliga kulör.

Stora Kungsladugården är statligt byggnadsminne sedan 1935.

Nutida bilder

Referenser

Källor 
Sörmlandsbygden 1988:2 Nyköpings kommun, Kulturhistoriskt värdefulla miljöer.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nyköpings kommun
Byggnadsminnen i Södermanlands län
Kungsgårdar i Sverige
Herrgårdar i Södermanland
Joseph Hartmann Stuntz

Joseph Hartmann Stuntz, född 23 juli 1793 i Arlesheim, död 18 juni 1859 i München var en schweizisk tonsättare och dirigent.

Stuntz, kom 1808 till hovkapellet i München och avslutade sin musikaliska utbildning, bland annat som elev till Antonio Salieri mellan 1813 och 1816. Från 1816 till 1818 var han kapellmästare vid den italienska operan i München, 1824 blev han operadirektör och 1825 förste hovkapellmästare. Framför allt gjorde han sig ett namn som kompositör av vokalmusik, förutom operor, många sånger och körmusik skrev han kyrko- och kammarmusik.

I Sverige är Stuntz mest bekant som tonsättare av studentsången Dåne liksom åskan bröder.

Källor

Noter

Män
Schweiziska kompositörer
Schweiziska operatonsättare
Födda 1793
Avlidna 1859
Hans Niclas Schwan

Hans Niclas Schwan, född 12 juni 1764 i Kalmar, död 1 maj 1829 i Stockholm, var en svensk köpman och politiker. Schwan tillhörde den så kallade "Skeppsbroadeln", och var medlem av börsen. Vidare var han politiskt aktiv från 1809, liksom borgarståndets talman.

Tidiga år
Schwan föddes som son till rådmannen i Kalmar, Johan Schwan (1727–1799) och Helena Catharina Botin, syster till Anders af Botin. Schwan blev student i Uppsala 1780 och strax därefter informator i grosshandlare Johan Schöns och konstnären Elisabeth Palms hem i Stockholm.

Karriär 
Han erhöll snart därefter plats på kontoret, blev kompanjon i affären och övertog slutligen, gift med en syster till sin förre elev, ledningen av husets angelägenheter, vilket då tillhörde huvudstadens allra förnämsta. Vid sidan om sin affärsverksamhet arbetade han i det allmännas tjänst, bland annat som ledamot i konvojkommissariatet, drätselkammaren, direktionen för Svenska Ostindiska Companiet, Stockholms stads femtio äldste, Generaltullkommissariatet och styrelsen över Stockholms stads undervisningsverk och som ledamot av ett stort antal kommittéer.

Schwan valdes till ledamot av borgarståndet vid den riksdag, som sammanträdde efter statsvälvningen 1809. Samtidigt utsågs han av riksföreståndaren till ståndets talman och insattes av sina ståndsbröder i det hemliga utskott, som behandlade frågorna om tronföljden, frederna och det avsatta kungahusets öde. Han var ävenledes vid riksdagarna 1812, 1815 och 1823 borgarståndets talman; vid den sistnämnda lät ståndet prägla en minnespenning till hans ära. Åren 1810–1828 var han bankofullmäktig. I sin egenskap av att vara en energisk och högt ansedd man, tillkallades han den 6 februari 1828 att bli ledamot av Konungens statsråd (det första ofrälse statsrådet), och av Vetenskapsakademien.

Familj 
Schwan var gift med Sara Gustava Adelaide Schön, dotter till grosshandlaren Johan Schön och konstnären Elisabeth Palm. Vidare var han svärfar till Elias Lagerheim. I äktenskapet med Gustava Adelaide föddes flera barn, däribland Johan Gustaf Schwan och Helena Elisabeth Schwan som var gift med en rysk vicekonsul, Claës Peyron.

Eftermäle och minnen 
Schwan finns representerad vid Stadsmuseet i Stockholm.

Anmärkningar

Referenser

Tryckta källor

Vidare läsning 
 

Svenska grosshandlare under 1700-talet
Borgarståndets talmän
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Kalmar
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1764
Avlidna 1829
Män
Ugglan
Arnøy

Arnøy är en ö i Troms og Finnmark fylke i norra Norge, norr om Lyngsfjorden. Ön omfattar 269,34 kvadratkilometer. Ön hade 1920 765 bofasta, år 2021 fanns 295 bofasta.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Öar i Troms og Finnmark
Skjervøy kommun
Regeringen Sorsa III

Regeringen Sorsa III var Republiken Finlands 62:a regering, i vilken partierna SDP, Centern, SFP och DFFF ingick. DFFF lämnade regeringen i december 1982 varvid Liberala folkpartiet tog dess plats. Ministären regerade 19 februari 1982–6 maj 1983.

Referenser

1982 i Finland
1983 i Finland
Sorsa 3
Bildanden 1982
Upplösningar 1983
Trolla

Trolla kan syfta på:

Geografi

Norge 

 Trolla, Trøndelag, en tätort i Trondheims kommun, Trøndelag fylke, 
 Trolla (berg), ett fjäll i Sunndals kommun, Møre og Romsdal fylke,

Se även
 Trolling – en teknik inom fiske
 Trolleri
 Internettroll
 Magi

Robotskapade Norgeförgreningar
David Rawlings

David Todd Rawlings är en amerikansk gitarrist, sångare, låtskrivare och musikproducent. Han är inte minst känd som långvarig samarbetspartner till musikern Gillian Welch. Hans eget debutalbum A Friend of a Friend gavs ut 2009.

Karriär
Rawlings träffade Welch medan de båda studerade vid Berklee College of Music i Boston. Han medverkade 1996 på Welchs debutalbum Revival liksom på uppföljaren Hell Among the Yearlings två år senare. På Welchs tredje album, Time (The Revelator) (2001), gjorde han sin första insats som producent och han producerade även hennes fjärde album, Soul Journey (2003).

Rawlings medverkade 2000 på Ryan Adams solodebutalbum Heartbreaker, som inleds med en diskussion mellan Rawlings och Adams angående en Morrissey-låt och innehåller låten "To Be Young (Is to Be Sad, Is to Be High)", skriven av Rawlings och Adams. De skrev även låten "Touch, Feel & Lose" från Adams andra album Gold tillsammans. Rawlings har även bland annat medverkat på Bright Eyes album Cassadaga (2007). 

Som producent har Rawlings utöver Welch bland annat arbetat med bandet Old Crow Medicine Show, för vilka han producerade albumen Old Crow Medicine Show (2004) och Big Iron World 2006.

Med det egna bandet Dave Rawlings Machine gav Rawlings 2009 ut albumet A Friend of a Friend.

Diskografi
Soloalbum

Album tillsammans med Gillian Welch

Bidrag på andra album
2000 – Swing Set – Ani DiFranco
2000 – Heartbreaker – Ryan Adams
2002 – Demolition – Ryan Adams
2004 – Old Crow Medicine Show – Old Crow Medicine Show
2004 – Spooked – Robyn Hitchcock
2007 – Cassadaga – Bright Eyes
2007 – Four Winds – Bright Eyes
2008 – Swim – Whispertown 2000
2009 – Sara Watkins – Sara Watkins

Externa länkar 

 David Rawlings på MySpace
 David Rawlins på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Rawlings, David
Rawlings, David
Rawlings, David
Rawlings, David
Rawlings, David
Rawlings, David
Hiro Matsushita

Hiro Matsushita, född den 14 mars 1961 i Kobe, Japan, är en japansk racerförare samt sonson till Konosuke Matsushita som grundade Panasonic, son till Masaharu Matsushita som var VD för företaget 1961-1976 och yngre bror till Masayuki Matsushita som varit vice styrelseordförande.

Racingkarriär 
Matsushita tävlade i Indy Lights under 1989, och gick sedan vidare till PPG IndyCar World Series med Dick Simon Racing. Matsushita blev den förste japanske föraren att delta inom amerikansk professionell racing, men han hade inga större framgångar. Han köpte sig till platser tack vare sitt understöd från Panasonic, och lyckades aldrig bli bland de fem bästa. Matsushita lyckades inte heller bland de tjugo bästa i mästerskapet någon gång. Efter att ha kört fram till säsongen 1998 avslutade Matsushita sin karriär och 1992 köpte han Swift Engineering, samt började jobba med marknadsföring.

Se även
 Swift Engineering
 Swift Xi

Referenser

Externa länkar 

Födda 1961
Japanska racerförare
Champ Car-förare
Indianapolis 500-förare
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Pehr af Bjerkén den yngre

Pehr af Bjerkén, född 2 januari 1765 i Stockholm, död 24 februari 1818 i Jönköping, var en svensk kirurg. Han var son till Pehr af Bjerkén den äldre.

Biografi
af Bjerkén avlade i Uppsala mediko-filosofisk examen, inskrevs 1788 som kirurgie student vid Kirurgiska societeten i Stockholm, förordnades samma år till sjukhusläkare vid arméns sjukhus i Göteborg och visade i denna egenskap så stor skicklighet, att han beordrades till armén i Finland, där man var i största förlägenhet om dugliga fältläkare. 

Sedan han efter krigets slut tagit sina medicinska examina i Uppsala och under Olof af Acrel tjänstgjort på Serafimerlasarettet i Stockholm, reste han 1793 till London. Där levde och verkade då de över hela Europa kända kirurgerna John Hunter och Henry Cline, och inom kort tillvann sig den svenske läkaren båda dessa mäns uppmärksamhet. Cline antog honom till sin medhjälpare såväl i sin kliniska som i sin privata praktik. 

År 1796 återvände af Bjerkén till Sverige, där han snart blev den högsta auktoriteten i kirurgiska frågor. Den på beröm så njugge Acrel lovordade hans kunskaper, och ryktet om hans skicklighet drog även långväga patienter till Stockholm. Det var också af Bjerkén, som den i Finland sammandragna armén begärde att få till läkare. 

År 1808 utnämndes han till förste fältmedikus. Vid bataljerna var han närvarande på själva slagfältet, förband de sårade och verkställde mitt under kanonelden de nödvändiga kirurgiska operationerna. Samma ömhet, som han ägnade sina sårade landsmän, ägnade han även åt sårade fångar av den fientliga armén. 

År  1809 lämnade han Finland för att överta den genom Carl Fredrik von Schulzenheims död ledigblivna överkirurgsbefattningen vid Serafimerlasarettet. Vetenskapsakademien kallade honom samma år till sin ledamot, och flera andra hedersbevisningar och förtroendeuppdrag följde därefter tätt på varandra. Han avled under en resa till Göteborg, där han skulle utföra en operation.

1810 blev han överfältläkare och 1817 brigadläkare. Pehr af Bjerkén var på sin tid Sveriges största kirurg och har kallats den svenska kirurgins fader. Men med åren sviktade hans hälsa och handlag och det berättas att han vid underrättelsen om Karl XIII:s död skall ha yttrat: "Då dör kungen i kirurgien snart också", en profetia som slog in tre veckor därefter, då han drabbades av det slaganfall som ledde till hans död.

Övrigt
Pehr af Bjerkén finns omnämnd i Fänrik Ståls sägner i raderna "Två ting dock lärt mig akta läkarns yrke: Min bräckta panna och min vän Bjerkén" ur dikten Döbeln vid Jutas. En gata i Lerum är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Militärläkare
Svenska kirurger
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svensk obetitlad adel
Svenska läkare under 1700-talet
Svenska läkare under 1800-talet
Läkare från Stockholm
Födda 1765
Avlidna 1818
Män
Ugglan
SBH
Mottagare av Illis Quorum
Pehr 02
Min plats på jorden

Min plats på jorden är en sång skriven av bland andra Py Bäckman, Anders Hansson, Fredrik Kempe, och inspelad av Malena Ernman på albumet La Voix du Nord 2009 och framfördes på en konsert under födelsedagsfirandet av Kronprinsessan Victoria den 14 juli 2009. Låten blev även en stor hit på Svensktoppen, där den gick in den 20 september 2009 och hördes på listan för sista gången, efter 26 veckor, den 14 mars 2010. Veckan därpå hade den blivit från listan.

Malena Ernman framförde låten vid ett ekumeniskt evenemang i Malmö Arena den 31 oktober 2016. Närvarande var bland annat påve Franciskus, generalsekreterare för Lutherska världsförbundet Martin Junge, samt ordförande för Lutherska Världsförbundet Munib Younan.

Källor

Externa länkar

Låtar av Py Bäckman
Låtar av Anders Hansson
Låtar av Fredrik Kempe
Svenskspråkiga sånger
Svensktoppsmelodier 2009
Svensktoppsmelodier 2010
Havasupai

Havasupai är en urfolkstam som bor i Grand Canyon. Idag har stammen ungefär 600 medlemmar.

I samband med att Grand Canyon blev nationalpark 1919 berövades de en stor del av sitt landområde, och återfick det först 1975.

Ursprungsfolk i Nordamerika
Majestic Record Corporation

Majestic Record Corporation var ett amerikanskt skivmärke 1916-1917. Namnen bakom var J.C. Reis, R.V. Schoenfeld och D. Green.

Källor

Amerikanska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1916
Skivbolag och skivmärken upplösta 1917
Long Beach Grand Prix 2007

Long Beach Grand Prix 2007 var den andra deltävlingen i Champ Car 2007. Racet kördes den 15 april på Long Beach gator. Sébastien Bourdais tog revansch för sitt misslyckande i Las Vegas, och tog hand om sin första seger för säsongen. Oriol Servià fick hoppa in för Forsythe Racing efter att Paul Tracy skadat sig, och slutade tvåa, medan Will Power behöll sin mästerskapsledning tack vare sin tredjeplats.

Slutresultat

2007 i USA
Champ Car-tävlingar 2007
2007
Sveriges herrlandskamper i fotboll 2010

Sveriges herrlandskamper i fotboll 2010.

Matcher

Sveriges målgörare 2010

Källor
Herrlandskamper 2010 på Fotbollförbundets hemsida

Fotbollsåret 2010
2010
Efraim Otto Runeberg

Efraim Otto Runeberg, född 29 juli 1722 på Drottningholm, död 19 januari 1770 i Vasa, var en svensk-finländsk lantmäteridirektör och nationalekonomisk författare,

Runeberg blev student i Uppsala 1733, ingick 1746 som volontär vid Fortifikationen och utnämndes 1750 till uppsyningsman vid befästningsarbetena på Sveaborg. Samma år blev han direktör för Finlands geografiska mätningskommission. Han var från 1759 ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm. 

Som lantmäteridirektör verkställde Runeberg en omreglering av de under hans uppsikt stående arbetena från geografiska till geometriska samt påbörjade och ledde storskiftet i landet. Han uppträdde även ganska flitigt som författare, företrädesvis inom statsekonomins område, där han i flera fall hyllade grundsatser, som vid den tiden var mindre allmänna. Så framhöll han i Tankar om et rätt kammar- och skattläggningswärk (1761), att alla utlagor småningom borde utbytas mot personliga avgifter samt att näringarna och sjöfarten så mycket som möjligt borde befrias från särskilda skatter. Mindre lyckad var han i sina förslag, då han i Nödige påminnelser wid tjenstehjons-stadgan (1761) yrkade, att genom särskild lag tjänstehjonen inom varje socken borde fördelas efter en viss proportion på de olika gårdarna. 

Även som filosofisk författare försökte Runeberg sig genom sina Samtal om människans själ (I–II, 1770), till formen en efterbildning av Bernard le Bovier de Fontenelles "Entretiens sur la pluralité des mondes" och till innehållet anslutande sig till John Locke och Magnus Rydelius. För övrigt lämnade han till Vetenskapsakademiens Handlingar fem uppsatser, av vilka den utförligaste innehåller en ganska fullständig beskrivning över Laihela socken i Österbotten och ett par andra behandlar frågan om vattenminskningen, vilken han ansåg vara obevisad.

Källor

Externa länkar 
 

Svenska nationalekonomer
Svenska lantmätare
Finländska lantmätare
Finländska ämbetsmän
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Nationalekonomer under 1700-talet
Svenska forskare under 1700-talet
Personer från Lovö socken
Födda 1722
Avlidna 1770
Män
Ugglan
Grand Prix of Houston 2007

Grand Prix of Houston 2007 var ett race som var den tredje deltävlingen i Champ Car 2007. Racet kördes den 22 april på Houstons gator. Sébastien Bourdais tog hem sin andra raka seger, och gick med det upp i mästerskapsledning. Newman/Haas/Lanigan Racing tog en dubbelseger tack vare 18-årige Graham Rahals andraplats, vilket gjorde Rahal till den yngste föraren att komma på pallen i Champ Cars historia. Robert Doornbos tog sin andra pallplats för säsongen, genom att sluta trea.

Slutresultat

2007 i USA
Houston
2007
Daniel af Thunberg

Daniel af Thunberg, född av bondeföräldrar 15 maj 1712 på Tunsjö i Dals socken, Ångermanland, död i januari 1788 nära Karlskrona, var en svensk mekaniker och vattenbyggare.

Thunberg blev student i Uppsala 1731 och studerade till präst, men drogs alltmer över till mekaniken, fick 1745 anställning vid Christopher Polhems Laboratorium mechanicum och antogs 1747 till byggmästare vid fästningsbyggnaderna i Finland. Där var han huvudsakligen sysselsatt med dockanläggningarna på Sveaborg samt med strömrensningar. På en av Sveaborgs dammar lät Augustin Ehrensvärd inrista: "Utom Thunberg hade icke Ehrensvärd byggt denna damm". Thunberg fick 1748 titeln slottsbyggmästare och 1759 direktörs fullmakt, utnämndes 1773 till överdirektör och adlades 1776. 

Sedan 1759 ägnade han sig huvudsakligen åt att utföra dockbyggnaderna i Karlskrona, för vilka han utsett plats 1756. Samtidigt verkställde han dock undersökningar om strömrensningar och möjligheten att anlägga kanaler i flera av Finlands län. År 1757 kallades han att delta i ständernas kommission för Trollhätte kanal. Det förslag till kanalled förbi Trollhättefallen samt tillhörande slussverksanläggning, vilket av kommissionen samma år framlades, var baserat på Thunbergs uppslag, vidare utarbetade och förbättrade av S. Sohlberg.

Förslaget lades till grund för arbetets utförande vilket dock betydligt fördröjdes. Thunberg hade i egenskap av direktör ledningen av arbetena 1773–79. Han var ledamot av Vetenskapsakademien i Stockholm (1759) och av Fysiografiska sällskapet i Lund. På grund av sin framstående förmåga och redbara karaktär omfattades han av Ehrensvärd med varm vänskap. Nämnas bör, att Thunberg uppgjorde ett förberedande förslag till Göta kanal, vilket Baltzar von Platen i huvudsak följde vid utförandet. Thunberg finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor

Noter

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska mekaniker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Personer under frihetstiden
Födda 1712
Avlidna 1788
Män
Ugglan
Personer från Dals socken
Svenskt adlade