kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gräddfil

Gräddfil är en mjölkprodukt, normalt med 12 % fetthalt, som homogeniserats, pastöriserats och sedan syrats med en syrningskultur. Gräddfilen började användas i Sverige under tidigt 1950-tal och sågs då som tillhörig sommaren, kanske särskilt midsommarens festmåltid, där den påminde om gamla tiders johannesfil. Idag används den året runt, främst som tillbehör till sill och potatis samt som bas för kalla såser, dressingar och dipp, men även till varma rätter och efterrätter.

Källor

Noter

Mejeriprodukter
Syrade maträtter
Midsommarmat
Under en filt i Madrid

Under en filt i Madrid är en svensk sång skriven av Claes Eriksson, och inspelad/framförd av Galenskaparna och After Shave. Sången framfördes i radioprogrammet En himla många program från 1984, och i revyn Cyklar från 1985. 

Flera orter nämns i sången. Sången, som i presentationen sägs vara skriven av "Jacques Brel...s bror, Kjell Brel", är en parodi på en typisk Brel-sång som ofta är berättande, lång och utan tydlig struktur och slut. Alldeles särskilt torde den syfta på Amsterdam. 

"Under en filt i Madrid" låg på Svensktoppen i nio veckor under perioden 21 februari 1988–17 april 1988, med sjätteplats som högsta placering .

Källor

Galenskaparna och After Shave
Geografisånger
Svensktoppsmelodier 1988
Svenskspråkiga sånger
Färgen

Färgen är namnet på två sjöar, Stora Färgen och Lilla Färgen, i Alingsås kommun, söder om Alingsås tätort. Sjöarna är förbundna med varandra med ett smalt sund. Fiskbeståndet i sjöarna omfattar abborre, braxen, gädda, lake, mört, ål och öring. Sjöarna utgör häckningsområde för storlom, fiskgjuse och häger. Färgens tillflöden utgörs av småbäckar och åar, bland annat från Lygnösjön och via Kvarndammen från Marydsån. Utflödet sker via Forsån, Gerdsken och Gerdska ström till Säveån. Vattennivån i sjöarna är reglerad med hjälp av dammbyggnader vid såväl tillflöde som utflöde.

Stora Färgen 
Stora Färgen är med cirka sex kvadratkilometer den avsevärt större av de två sjöarna. I sjön finns sex öar. Granön utgör ett naturreservat vars skogsbestånd till stor del fälldes av en storm 1969. Sedan dess har växtligheten på ön lämnats i det närmaste orörd och tydliga spår av stormen kan fortfarande skönjas. Hela ön sluttar upp mot sydost, där den stupar brant ner i sjön. Även Stora Slättön på cirka två hektar är ett naturreservat, och är sedan 1960 skyddad till förmån för fågellivet. Lilla Slättö som ligger intill är däremot ett populärt mål för kanotutflykter.

Vid sjöns sydöstra strand ligger Lygnared med kommunal badplats med sandstrand, samt campingplats.

Lilla Färgen 
Lilla Färgen ligger vid Hjälmared och täcker en yta av cirka 0,4 kvadratkilometer. Vid sjön ligger Alingsås vattenverk, och kommunens vatten hämtas från sjön. Vid sjöns östra strand ligger Hjälmared folkhögskola.
Det är möjligt att promenera runt lilla färgen på ömsom stig, ömsom väg. Promenaden är ca 4km lång.

Källor 
 SMHI:s sjöregister
 Västkuststiftelsens översikt över skyddad natur i Västra Götaland

Referenser 

Insjöar i Alingsås kommun
Säveåns avrinningsområde
Sverige-Tyskland

Sverige-Tyskland var en svensk tidskrift utgiven av Riksföreningen Sverige–Tyskland.

Tidskriften började ges ut 1938 som organ för Riksföreningen Sverige-Tyskland som hade som ändamål att " på rent svensk grundval, utan ställningstagande i partipolitiken, verka för ett rättvist bedömande av det nya Tyskland" där man ville motverka den hets som man ansåg förekom i svensk press mot Nazi-Tyskland.

Riksföreningen och tidskriften behöll sin pronazistiska hållning under hela kriget.

Tidskriften utkom inte 1946, men viss verksamhet förekom till 1958.

Ansvarig utgivare var:

 Herman Nilsson-Ehle (1938:1)
 P.E. Liljeqvist (1938:2–1941:5)
 Hugo Odeberg (1941:6–1945:3)
 S. Johnsson (1945:4–1950, 1954:2–1958)
 S. Jonsson (1953)

Referenser

Externa länkar 

Relationer mellan Sverige och Tyskland
Svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1938
Tidskrifter nedlagda 1958
Björsells Briar 899

Björsells Briar 899, ibland endast kallad Briar, född 1991, död 11 januari 2022, var en svenskt halvblodshingst. Han var Jan Brinks förstahäst.

Bakgrund 
Briar var en mörk fuxhingst, vilket också kallas "svettfux", med bred bläs och tre vita helstrumpor. Briar föddes upp i Fuglie hos Hans-Yngve Göransson på Dalhem 1991, efter Magini 695 och undan stoet Charis (efter Krocket 651). Han tävlade i dressyr. Briar hade en mankhöjd på 1,74 meter.

Karriär 
1995 blev Briar tvåa i Årgångsprovet och fick bland annat högsta betyg i ridprovet. Briar tätplacerades i alla årgångsklasser som 5-, 6- och 7-åring.

År 2005 reds Briar av Jan Brink i EM i dressyr där ekipaget fick dubbelt brons, både lag och individuellt. Samma år blev Briar historisk med en överlägsen seger i Grosse Preis, det inofficiella VM och Dressyrchampionatet i Aachen. År 2006 blev Briar Elitpremierad, bland annat efter att han slagit rekordet i flest antal vunna SM-guld med sitt 5:e vunna guld, det kom att bli sammanlagt 7 SM-guld. Samma år utnämndes Briar även till Årets Häst på Ryttargalan.

Som avelshingst 
Briar pensionerades vid 18 års ålder år 2009, och var därefter verksam som avelshingst på Dalhem Farms. Briar blev far till över 600 registrerade avkommor, och flera av de blev framgångsrika inom banhoppning, bland annat Bamboocha i Danmark och Brunetti II i Tyskland.

Briar var registrerad som ett Svenskt halvblod men var även godkänd för avel för Hannoveranare, KWPN och Oldenburgare, samt flera andra utländska avelsförbund. Under 2006 hade Briar betäckt fler ston utomlands än i Sverige.

Meriter 
2006 blev Briar framröstad som Årets Häst på Ryttargalan och blev också det året tilldelad Elit. Briar blev genom ASVH utnämnd till Årets Hingst åren 2004, 2010 och 2011. 2011 låg han på 11:e plats som dressyrförvärvare, tar man hänsyn till antal avkommor respektive hingst har hamnar Briar betydligt högre (topp 3).
SM-guld år 2001, 2002, 2003 och 2005. Innehar rekordet för flest vunna SM-guld i dressyr, sammanlagt 7 guld (för hästar).
EM-silver individuellt 2003, EM-brons både individuellt och lag 2005. 
Vinnare i inofficiella VM, Dressyrchampionatet i Aachen 2005.
Världscupsegrar i Globen 2002, 2003, 2005 och 2006 samt i Neumünster 2006 och Scandinavium 2007.
1:a på FEI:s världsranking, tio månader i rad (2007).
1:a på FEI:s världsranking för dressyrhingstar 10 år i rad.
Utnämnd till Årets Häst på Ryttargalan år 2006
Kvalificerat sig till och gjort 8 världscupfinaler
Deltagit i 3 OS
Utnämnd till Årets Hingst 2004, 2010 och 2011

Referenser 

Hästar födda 1991
Hästar avlidna 2022
Dressyrhästar
Eisnerpriset

Eisnerpriset är ett av de mest betydelsefulla amerikanska priserna för kreativa insatser inom området tecknade serier. Prisets är uppkallat efter den banbrytande författaren och konstnären Will Eisner, som deltog i prisutdelningen fram tills sin död 2005. Eisnerpriset instiftades när Kirbypriset slutade att delas ut 1987.

Priset delas ut inom en rad olika kategorier, som nomineras av en panel bestående av fem medlemmar. Yrkesverksamma inom serietidningsproduktion röstar på de nominerade och resultaten presenteras vid det årliga konventet Comic-Con International i San Diego, Kalifornien, USA. Sedan 1990 har Jackie Estrada fungerat som prisförrättare.

Man brukar kalla Eisnerpriset för de tecknade seriernas Oscar.

Vinnare av Eisnerpriset

Bästa nya album 
 1991 Elektra Lives Again, av Frank Miller och Lynn Varley (Marvel)
 1992 To the Heart of the Storm, av Will Eisner (Kitchen Sink)
 1993 Signal to Noise, av Neil Gaiman och Dave McKean (VG Graphics/Dark Horse)
 1994 A Small Killing, av Alan Moore och Oscar Zarate (Dark Horse)
 1995 Fairy Tales of Oscar Wilde Vol. 2, av P. Craig Russell (NBM)
 1996 Stuck Rubber Baby, av Howard Cruse (Paradox Press)
 1997 Fax from Sarajevo, av Joe Kubert (Dark Horse Books)
 1998 Batman & Superman Adventures: World's Finest, av Paul Dini, Joe Staton, och Terry Beatty (DC)
 1999 Superman: Peace on Earth, av Paul Dini och Alex Ross (DC)
 2000 Acme Novelty Library #13, av Chris Ware (Fantagraphics)
 2001 Safe Area Goražde, av Joe Sacco
 2002 The Name of the Game, av Will Eisner (DC)
 2003 One! Hundred! Demons! av Lynda Barry (Sasquatch Books)
 2004 Blankets, av Craig Thompson (Top Shelf)
 2005 The Originals, av Dave Gibbons (Vertigo/DC)
 2006 Top Ten: The Forty-Niners, av Alan Moore och Gene Ha (ABC)

Bästa författare/tecknare 
 1988 Alan Moore och Dave Gibbons, Watchmen (DC)
 1989 Paul Chadwick, Concrete (Dark Horse)
 1991 Frank Miller och Geof Darrow
 1992 Peter David och Dale Keown, The Incredible Hulk (Marvel)
 1993 Frank Miller, Sin City, Dark Horse Presents (Dark Horse)
 1993 Mike Baron och Steve Rude, Nexus: The Origin (Dark Horse)
 1994 Jeff Smith, Bone (Cartoon Books)
 1995 Mike Mignola, Hellboy: Seeds of Destruction (Dark Horse/Legend)
 1996 David Lapham, Stray Bullets (El Capitan) - Best Writer/Artist: Drama
 1997 Mike Mignola, Hellboy: Wake the Devil (Dark Horse/Legend)
 1998 Mike Mignola, Hellboy: Almost Colossus; Hellboy Christmas Special; Hellboy Jr. Halloween Special (Dark Horse)
 1999 Frank Miller, 300 (Dark Horse)
 2000 Daniel Clowes, Eightball (Fantagraphics)
 2001 Eric Shanower, Age of Bronze (Image)
 2002 Daniel Clowes, Eightball (Fantagraphics)
 2003 Eric Shanower, Age of Bronze (Image)
 2004 Craig Thompson, Blankets (Top Shelf)
 2005 Paul Chadwick, Concrete: The Human Dilemma (Dark Horse)
 2006 Geof Darrow, Shaolin Cowboy (Burlyman)

Amerikanska seriepris och utmärkelser
Priser och utmärkelser instiftade 1991
Tadeusz Kościuszko

Tadeusz Kościuszko, född 4 eller 12 februari 1746 i Mereszowszczyzna i landskapet Polesien i Polen-Litauen, död 15 oktober 1817 i Solothurn i Schweiz, var en polsk och amerikansk frihetskämpe. Kościuszko deltog i det amerikanska frihetskriget som generalmajor och adjutant åt George Washington och i kampen för ett oberoende Polen i samband med landets andra och tredje delning.

Paris
Kościuszko studerade måleri 1769-1774 i Paris, vilket sammanföll med Polens första delning 1772 mellan Ryssland, Preussen och Österrike.

Amerika
År 1776 anlände Kościuszko till Amerika, två månader efter USA:s självständighetsförklaring, och där fick han till uppdrag ett antal fortifikationsprojekt, bland annat uppförande av fästningen West Point vid Hudsonfloden och ett antal andra projekt i sydstaterna som bidrog till USA:s seger. Av den amerikanska kongressen blev han 1783 för sina ingenjörsinsatser utnämnd till brigadgeneral och fick en stor finansiell belöning som han använde till befrielse av svarta slavar och medel för deras utbildning. Thomas Jefferson blev den som genomförde Kościuszkos idéer.

Polen

År 1784 återvände Kościuszko till Polen där det politiska tillståndet blev allvarligt. När 1788-1792 den polska sejmen beslutade om återuppbyggnad av den polska republiken och att öka de militära styrkorna till 100 000 man från 10 000 som avtalet vid första delningen påbjöd, blev Kościuszko utnämnd till generalmajor. Under det följande polsk-ryska kriget (1792) vann polackerna några slag, men slutligen förlorade kriget, vilket resulterade i Polens andra delning. Kościuszko gick då i landsflykt till Leipzig, Paris och Dresden. 

24 mars 1794-16 november 1795 ledde han Kościuszko-upproret med stort deltagande av illa beväpnade bondebataljoner (med bland annat de legendariska omgjorda liarna som vapen). Upproret misslyckades vilket slutligen ledde till Polens tredje delning 1795 . Polen upphörde som oberoende nation och blev självständigt igen först 1918. Kościuszko blev fängslad, men frigiven av ryssarna 1796.

Sista år
Efter frigivningen besökte han USA igen men återvände 1797 till Paris där han träffade Napoleon Bonaparte och tackade nej till dennes försök att erbjuda honom en generalstjänst, då Kosciuszko inte litade på Napoleons vilja att återupprätta Polen. Slutligen bosatte han sig i Schweiz till sin död 1817. År 1818 fördes hans kvarlevor till Polen och begravdes i de polska kungarnas slott Wawel i Kraków.

Eftermäle
För att hedra hans minne har polackerna 1820-1823 rest en kulle (Kopiec Kosciuszki) i Kraków. Mt. Kosciuszko i Australien har tilldelats hans namn av den polske upptäcktsresanden Paweł Edmund Strzelecki.

Referenser

Noter

Externa länkar
Mt Kosciuszko Inc Perth Australia 

Personer i Polen under 1700-talet
Personer i amerikanska frihetskriget
Amerikanska generaler
Födda 1746
Avlidna 1817
Män
Personer från Brests voblast
Estádio da Luz

Estádio da Luz är en fotbollsarena i Lissabon, Portugal. Arenan är hemmaarena för Benfica och har en kapacitet på 66 147 åskådare. Den kallas av supportrarna för A Catedral, vilket betyder Katedralen.

Estádio da Luz öppnades den 25 oktober 2003 med en vänskapsmatch mellan SL Benfica och Club Nacional de Football. En match som Benfica vann med 2-1. Den byggdes för Fotbolls-EM 2004. 

Sportanläggningar i Portugal
Sport i Lissabon
Sportanläggningar invigda 2003
Finalarenor i Uefa Champions League
Finalarenor i Uefacupen
Martin Pringle

Martin Pringle, född 18 november 1970 i Göteborg och uppvuxen i Stenungsund, är en svensk före detta fotbollsspelare som senare bland annat också varit sportchef i Varbergs BoIS.

Spelarkarriär 
Han har spelat i Vallens IF, Stenungsunds IF, Helsingborgs IF, Charlton Athletic FC och SL Benfica. Pringles spelarkarriär fick ett olyckligt slut när han vid 31 års ålder tvingades lägga av efter att ha blivit glidtacklad av Dave Challinor och brutit ena benet på två ställen. Han spelade två landskamper och gjorde ett landslagsmål.

Pringle gjorde comeback som fotbollsspelare i början av juli 2009, då han byttes in i den 76:e minuten i en träningsmatch för Örgryte IS mot Grundsunds IF (kombinationslag), en match som ÖIS vann med 6-0. Sedan dess har han dock inte spelat någon match och comebacken var troligen bara tillfällig.

Tränarkarriär 
Han har varit huvudtränare i Kopparbergs/Göteborg FC i damallsvenskan, och har även tidigare varit assisterande tränare i Gais. Till säsongen 2008 fick Martin Pringle rollen som assisterande för Örgryte IS. Efter säsongen blev han istället huvudtränare för Västra Frölunda IF. Den 11 juli skrev Pringle på som assisterande tränare till Roland Nilsson i FC Köpenhamn, rollen som assisterande tränare delade han med Johan Lange.

I september 2015 tog Pringle över som tränare i Eskilsminne IF. I november 2018 lämnade han klubben. I november 2019 meddelade Varbergs BoIS att Pringle var klar som ny akademi- och sportchef i klubben. Pringle var sportchef i Varberg till 2022.

Referenser 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Stenungsunds IF
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i Charlton Athletic FC
Spelare i Grimsby Town FC
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Tränare i Gais
Tränare i Örgryte IS Fotboll
Fotbollstränare i Västra Frölunda IF
Tränare i FC Köpenhamn
Födda 1970
Levande personer
Män
Idrottare från Göteborg
Sportchefer inom fotbollen
Fotbollstränare i Eskilsminne IF
Estádio José Alvalade

Estádio José Alvalade är en fotbollsarena i Lissabon i Portugal.                                                                                                                                                                                                       
Den är hemmaarena för fotbollsklubben Sporting Lissabon och har en kapacitet på 50466 åskådare.
                                                                       
Arenan byggdes till EM 2004 och är klassificerad som en femstjärnig fotbollsarena av Uefa.

Bilder

Se även 
Sporting Lissabon

Referenser

Externa länkar 

 Sporting Lissabons webbplats

Sporting CP
Sportanläggningar i Portugal
Sport i Lissabon
Sportanläggningar invigda 2003
Finalarenor i Uefacupen
Timor

Timor är den östligaste och största av öarna i Små Sundaöarna i Sydostasien. Den är uppdelad i den självständiga staten Östtimor och i Västtimor som är en del av provinsen Nusa Tenggara Timur i Indonesien.

Östtimor utgjorde tidigare en portugisisk och Västtimor en nederländsk koloni. 

Timor var ockuperat av Japan 1942–1945 och Västtimor blev efter det Indonesiska självständighetskriget en del av Indonesien 1949 medan Östtimor var portugisiskt fram till självständighetsförklaringen 1975.
 
I samband med omvälvningarna i moderlandet 1974 kunde portugiserna inte längre kontrollera Östtimor. Den 28 november 1975 utropade Östtimor sig som självständig stat (precis som övriga tidigare portugisiska kolonier gjorde). Indonesien invaderade emellertid landet 7 december 1975 och förklarade området införlivat. Under den därpå följande frihetskampen fick  människor sätta livet till. Vid en folkomröstning 1999 röstade 78,5% av östtimorianerna för självständighet, vilket förverkligades 20 maj 2002. Västtimor är däremot en del av Indonesien.

Källor 
Store norske leksikon Timor 
 Store norske leksikon/ Øst-Timor

Indonesiens öar
Östtimor
Västtimor

Västtimor, västra delen av ön Timor, förutvarande nederländsk besittning (ingick i Nederländska Indien, nuvarande Indonesien). Västtimor är sedan Indonesiens frigörelse från Nederländerna en del av den indonesiska provinsen Östra Nusa Tenggara (Nusa Tenggara Timur). Dess huvudort är Kupang, Västtimors största stad. Västtimor gränsar till den självständiga republiken Östtimor, som också innehar enklaven Oe-Cusse Ambeno.

Timor
Metalingvistisk medvetenhet

Metalingvistisk medvetenhet eller språklig medvetenhet betecknar förmågan att kunna resonera kring och leka med språket. Det man främst brukar syfta på med språklig medvetenhet är fonologisk medvetenhet, medvetenhet om språkljudens natur, som till exempel yttrar sig i lek med rim och som påverkar förmågan att lära sig läsa och skriva. Man tror att bristande fonologisk medvetenhet är den främsta orsaken till dyslexi (läs- och skrivsvårigheter).

Metalingvistisk medvetenhet börjar uppträda redan vid cirka 18 månaders ålder och är en förutsättning för barnets tal- och språkutveckling. I 5-6-årsåldern är den språkliga medvetenheten normalt sett fullt utvecklad.

Språkinlärning
Kumamoto

Kumamoto  är residensstad i Kumamoto prefektur på ön Kyushus västkust, Japan. Kumamoto är ett handels- och kulturcentrum med bland annat universitet, staden är även känd för trädgårdsparken Suizenji.

Administrativ indelning 
Kumamoto är sedan 2012 en av landets tjugo signifikanta städer med speciell status (seirei shitei toshi). 
och delas som sådan in i ku, administrativa stadsdelar. Kumamoto består av fem sådana stadsdelar.

Kommunikationer 

Kumamoto har ett spårvägssystem som drivs av staden. Spårvägen i Kumamoto var 1997 först i Japan med att införa låggolvsvagnar, dessa byggs i Japan på licens från Adtranz.

Kyushu Shinkansen trafikerar Kumamoto sedan april 2011 och ger anslutning med höghastighetståg till Kagoshima i söder och till Fukuoka och Sanyo Shinkansen i norr. Hohi huvudlinje går österut till Oita och i västlig riktning går Misumilinjen. Samtliga dessa linjer ägs och drivs av JR Kyushu.

Kumamoto flygplats ligger i angränsande Mashiki och har inrikes anslutningar i Japan samt till Seoul i Sydkorea.

Sport 
Roasso Kumamoto spelar i J-League J2 i fotboll.

Kumamoto var arrangörsort vid Världsmästerskapet i handboll för herrar 1997.

Referenser 

Orter i Kumamoto prefektur
WP:Projekt Japan
Gustaf Hermansson

Per Frans Gustaf Hermansson, född 9 oktober 1864 i Katarina församling, Stockholm, död 3 mars 1931 i Högalids församling, Stockholm, var en svensk arkitekt.

Utbildning 
Hermansson utbildades till arkitekt vid Kungliga Tekniska högskolan och Konstakademien i Stockholm mellan åren 1882 och 1888. Efter studier flyttade han till Sundsvall, där han efter Sundsvallsbranden 1888 var verksam i stadens återuppbyggnad.

Liv och verk 

I Sundsvall har han utfört ritningar till en mängd byggnader, såsom kyrka, sparbank, folkskola, flickskola och ett flertal privata hus. Från och med 1896 var han stadsarkitekt i Sundsvall. Från 1897 tjänstgjorde han vid Överintendentsämbetet (vilket 1918 ombildades till Byggnadsstyrelsen), tidvis som tillförordnad byggnadsråd.

Hans byggnader i tegel och natursten speglar stilistiskt den europeiska arkitekturutvecklingen från 1880-talet och framåt. Han anknyter till historiska stilar som nygotik och renässans, men även romansk byggnadskonst samt, efter 1900, stormaktstidens arkitektur. Jugendstilen förekommer lite, för att inte säga sparsamt, i hans i byggnader. Arkitekturstilen han företrädde gjorde att han tillhörde 1880-talsarkitekturens främsta fullföljare i Sverige. Men han var knappast en arkitekt som gick några egna vägar i sitt konstnärliga skapande. 

Efter 1900 kom han också, trots sina försök att följa de nya idealen i flera kraftfullt utformade profanbyggnader, att helt stå i skuggan av generationskamrater som Carl Westman, Ragnar Östberg och andra inom den så kallade nationalromantiska riktningen. De angrepp han fick utstå som en av företrädarna för den efter sekelskiftet förkättrade åttiotalsarkitekturen, liksom uteblivandet av mera spektakulära uppdrag, fördystrade starkt hans sista år.

Han var gift med Sigrid Elisabeth Fjellström (1872–1926). De är begravda på Djursholms begravningsplats.

Byggnader i urval 
 Gustav Adolfs kyrka, Sundsvall (1894) 
 Asmundtorps kyrka (1895–1897)
 Gustav Adolfs kyrka, Helsingborg (1897)
 Mälarborgen, Stockholm (1889–1890)
 Ovikens nya kyrka (1903–1905)
 Oscarskyrkan i Stockholm (1903)
 Arvidsjaurs kyrka (1903)
 Sofia kyrka i Stockholm (1906)
 Örnsköldsviks rådhus (1907)
 Grotte 7 ("Prinsvillan"), Djursholm (1907–1908)
 Fällfors kyrka (1912–1913)
 Telehuset i Östersund (1912)

Därtill en hel del kyrkorestaureringar samt en rad statliga, kommunala och privata byggnader av olika typer som seminarier, affärs- och bostadshus, villor och arbetarbostäder.

Bilder

Källor 
 
 Stockholms byggnader, Prisma Stockholm, 1977
 Hermansson, Gustaf på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

 Gustaf Hermansson i Nationell arkivdatabas

Svenska arkitekter under 1900-talet
Sundsvalls stadsarkitekter
Arkitekter från Stockholm
Gustaf Hermansson
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1864
Avlidna 1931
Män
Practical joke

Ett practical joke (ungefär spratt, busstreck eller rackartyg), även kallat prank, kännetecknas av att en eller flera personer utsätts för ett skämt som är av mer praktisk natur än vanliga verbala skämt. Ett practical joke är ofta avsett att chockera lite grann. Vissa practical jokes är av taskig och burdus natur och andra mer oskyldiga. Klassiska practical jokes är att bädda säck, hartsfiol, att limma fast ett mynt på till exempel trottoaren och att lägga något ovanpå en dörrkant som sedan trillar ned på den som öppnar dörren. 

TV-serie-konceptet Dolda kameran (engelska "Candid Camera") är ett konkret exempel på tillämpningar av practical jokes. En annan typ av practical joke är en screamer, som oftast tar formen av en film som skrämmer tittaren med en spöklik bild och ett högt skrik (därav namnet). Vissa practical jokes tenderar att vara våldsamma och hänsynslösa.

Under 2000-talet har det blivit vanligt med "prankvideor", att människor utsätter bekanta eller främlingar för prank, filmar det och lägger ut filmerna till allmän beskådan på en videotjänst.

Uttrycket "practical joke" är belagt i svenska språket sedan 1944.

Galleri

Referenser

Se även 
 Aprilskämt
 Bus eller godis

Humor