kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Natalie Clifford Barney

Natalie Clifford Barney, född 31 oktober 1876, död 2 februari 1972, var en amerikansk författare och poet.

Hon bodde i Paris där hon kunde var öppet lesbisk och började publicera kärleksdikter till kvinnor under sitt eget namn redan 1900 och betraktade skandalen som "det bästa sättet att bli av med olägenheter" (vilket betyder heterosexuell uppmärksamhet från unga män). Hon skrev på både franska och engelska. I sina skrifter stödde hon feminism och pacifism. Hon motsatte sig monogami och hade många överlappande långa och kortvariga relationer, däribland återkommande romanser med poeten Renée Vivien och dansaren Armen Ohanian och ett 50-årigt förhållande med målaren Romaine Brooks. Hennes liv och kärleksaffärer fungerade som inspiration för många romaner skrivna av andra, allt från den franska oanständiga bästsäljaren Idylle Saphique till Ensamhetens brunn, den mest berömda lesbiska romanen under 1900-talet.

I hennes salonger rörde sig författare som Marcel Proust, André Gide, Lucie Delarue-Mardrus samt och Duchesse de Clermond-Tonnerre och Colette.

Verk

Verk på franska 
 Quelques Portraits-Sonnets de Femmes (Paris: Ollendorf, 1900)
 Cinq Petits Dialogues Grecs (Paris: La Plume, 1901; som "Tryphé")
 Actes et entr'actes (Paris: Sansot, 1910)
 Je me souviens (Paris: Sansot, 1910)
 Eparpillements (Paris: Sansot, 1910)
 Pensées d'une Amazone (Paris: Emile Paul, 1920)
 Aventures de l'Esprit (Paris: Emile Paul, 1929)
 Nouvelles Pensées de l'Amazone (Paris: Mercure de France, 1939)
 Souvenirs Indiscrets (Paris: Flammarion, 1960)
 Traits et Portraits (Paris: Mercure de France, 1963)

Verk på engelska 
 Poems & Poèmes: Autres Alliances (Paris: Emile Paul, New York: Doran, 1920) -- tvåspråkig diktsamling
 The One Who Is Legion (London: Eric Partridge, Ltd., 1930; Orono, Maine: National Poetry Foundation, 1987)

Engelska översättningar 
 A Perilous Advantage: The Best of Natalie Clifford Barney (New Victoria Publishers, 1992); redigerad och översatt av Anna Livia
 Adventures of the Mind (New York University Press, 1992); översatt av John Spalding Gatton

Se även 
 Homosexualitet i Paris

Referenser

Externa länkar 
 Natalie Barneys webbplats
 The Temple of Friendship på ruevisconti.com (Franskspråkig, dussintals bilder)

Amerikanska författare
Födda 1876
Avlidna 1972
Kvinnor
Palauiska köket

Palauiska köket kännetecknas ofta av fisk och skaldjur. 

I Palau har man ett rikt havsliv. Exempel på vanliga havsdjur är musslor, hummer, mangrovekrabba, landkrabbor och rocka. En specialrätt i Palau är grillad sköldpadda. 

Palau hade väldigt begränsade tillgångar på färsk produktion och inga lokala kött eller mjölkprodukter. Beroende av det månatliga fraktfartyget från USA med basvaror förlitar sig palauerna mest på ymnigheten av färsk fisk och skaldjur. 

En annan viktig stapelvara är frukter som ofta äts i form av soppor. Det finns många restauranger från olika delar av världen i de turismrika delarna av landet, även om lokalbefolkningen sällan besöker dessa. Vanligtvis är det männen som fiskar och kvinnorna som tillagar maten. Maten tillagas oftast i utomhuskök och äts med hela familjen. Fisk, jättemusslor, krabbor och kräftor tillagades ofta alla råa och tillagades primitivt i en kruka över en träeld. Många rätter serveras med ris, tapioka, sötpotatis eller frukt.Kokosnötter och bananer växer vilt i Palau och äts därför ofta. 

Flyghundar som kokas i kokosmjölk med ingefära samt några andra kryddor i några timmar är traditionella lokala specialiteter.

Referenser 

 
Olika regioners kök i Oceanien
Reinhard Hauff

Reinhard Hauff, född 23 maj 1939 i Marburg, är en tysk regissör och manusförfattare. Hauff vann Guldbjörnen vid filmfestivalen i Berlin 1986 för filmen Stammheim (1986). Under 1970-talet samarbetade han med Volker Schlöndorff.

Externa länkar 
 

Tyska filmregissörer
Män
Födda 1939
Levande personer
Love Story

Love Story är en amerikansk långfilm från 1970 i regi av Arthur Hiller, med Ali MacGraw, Ryan O'Neal, John Marley och Ray Milland i rollerna.

Rollista

Utmärkelser
Francis Lai belönades med en Oscar och en Golden Globe för ledmotivet till filmen. Den vann ytterligare fyra Golden Globes: bästa spelfilm - drama, bästa kvinnliga huvudroll i en spelfilm - drama (Ali MacGraw), bästa regi - spelfilm och bästa manus - spelfilm.

Källor

Referenser

Externa länkar

Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer om bröllop
Filmer 1970
Amerikanska filmer baserade på böcker
Massachusetts på film
Engelskspråkiga filmer
Golden Globe Award för bästa film – drama
Filmer från Paramount Pictures
Arvid Fredrik Lönnroth

Arvid Fredrik Lönnroth, född 27 augusti 1823 i Göteborg, död 13 mars 1880 i Torpa församling,,  var en svensk officer och konstnär. Han arbetade mest med djurmåleri, särskilt hästar.

Biogarafi 
Hans far, Arvid Lönnroth, var officer vid Göta artilleriregemente. Som kadett på Karlbergs kadettskola visade Arvid Fredrik Lönnroth sådana anlag för teckning att han av Oscar I 1852 fick ett enskilt understöd för att utveckla sin talang vid Konstakademien i Stockholm. Förutom undervisningen på akademien tog han även lektioner i målning av Carl Staaff. År 1856 gjorde han en studieresa till Düsseldorf, där han uppehöll sig till våren 1859 och studerade under professor Wilhelm Camphausen. 

År 1862 fick han ett resestipendium från Konstakademien och gjorde en ny resa utomlands. Han tillbringade denna studietid i Berlin och Dresden.

På den militära banan avancerade han till kapten vid Älvsborgs regemente 1864 och blev 1879 vid sitt avsked major i armén. 
Lönnroth är representerad vid Nordiska museet. och Nationalmuseum
Gift 1865 med Kristina Elisabet Adelsköld, dotter till fideikommissarie Erik Sebastian Adelskiöld och Sofia Maria von Proschwitz.

Utmärkelser 
   Riddare av Svärdsorden.

Webbkällor

Noter 

Svenska målare under 1800-talet
Födda 1823
Avlidna 1880
Män
Konstnärer från Göteborg
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska militärer under 1800-talet
Militärer från Göteborg
Riddare av Svärdsorden
Osmo Soininvaara

Osmo Heikki Kristian Soininvaara, född 2 september 1951 i Helsingfors, är en skallig finländsk politiker och författare.

Politisk karriär 
Soininvaaras första mandatperiod i riksdagen var 1987–1991, den andra 1995–1999. Sedan satte han i riksdagen 1999–2007. I riksdagsvalet 2007 Soininvaara kandiderade inte sig. Då sade han att politiken hade blivit för ytlig.. 

Soininvaara har suttit i Helsingfors stadsfullmäktige sedan 1985. 

I riksdagsvalet 2011 gjorde Soininvaara en comeback till riksdagen då han blev invald med 8285 röster. 

Osmo Soininvaara var hälsominister under Paavo Lipponen mellan 14 augusti 2000 och 19 april 2002. Soininvaara har också varit ledare för Gröna förbundet från 2001 till 2005.

Åsikter 
Soininvaara har också skrivit flera böcker om medborgarlön. I Hyvinvointivaltion eloonjäämisoppi, som fick pris som bästa ekonomiska bok 2004, gör han ett detaljerat förslag på medborgarlön där nivån differentieras beroende på hur hushållet ser ut.

Privatliv 
Sedan 1989 har Soininvaara varit gift med Anna-Maria Soininvaara. Paret har tre barn..

Soininvaara har dömts till böter för två gånger: för olaglig fördämning i Koijärvi (40 dagsböter) och ockupation av ämbetshus i Tammerfors (4 dagsböter).

Källor

Vidare läsning 

 

Gröna förbundets partiledare
Finlands ministrar
Personer associerade med basinkomstdebatten
Politiker från Helsingfors
Författare från Helsingfors
Födda 1951
Levande personer
Män
Ingvar Flink

Ingvar Flink, född 3 april 1946, är en svensk före detta fotbollsspelare (mittfältare). Han spelade i Allsvenskan för IS Halmia, IF Saab och Halmstads BK.

Flink började spela fotboll i Alets IK och gick till IS Halmia 1961. Han debuterade i Allsvenskan som 17-åring, den 15 september 1963 mot Hälsingborgs IF, och gjorde ytterligare två matcher i slutet av säsongen när Halmia slutade sist i tabellen. Han spelade kvar i Halmia fram till 1967 då han, efter att ha kommit in på Linköpings tekniska högskola, bytte klubb till IF Saab. 1971 tog laget sig till allsvenskt kval, i vilket man förlorade mot Halmstads BK, men året därpå tog man steget upp. Samma år debuterade Flink i Sveriges landslag. Totalt gjorde han 5 A-landskamper.

Saabs sejour i Allsvenskan blev bara ettårig och efter en till säsong i division II flyttade Flink tillbaka till Halmstad, han valde nu dock spel i Halmstads BK. Han var med när HBK vanns sitt första SM-guld 1976 men valde att efter den säsongen avsluta sin aktiva karriär. Han gjorde comeback på lägre nivå i början av 1980-talet, som spelande tränare för Harplinge IK.

Klubbar
Alets IK (1957-1960)
IS Halmia (1961-1967)
IF Saab (1968-1974)
Halmstads BK (1975-1976)
Harplinge IK (1980-1982)

Födda 1946
Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IS Halmia
Fotbollsspelare i Halmstads BK
Män
Levande personer
Fotbollsspelare i IF Saab
Heliantheae

Heliantheae är ett tribus i familjen korgblommiga växter. För närvarande räknas 112 släkten till gruppen. Ungefär 95 procent av gruppens arter förekommer i nya världen.

Arterna är vanligen örter men det finns ett fåtal buskar och träd.

Korgblommiga växter
He Växtindex
Teemu Wirkkala

Teemu Sakari Wirkkala, född den 14 januari 1984 i Karleby, är en finländsk friidrottare som tävlar i spjutkastning.

Wirkkala vann Ungdoms-VM 2001 då han kastade det mindre 700-grams-spjutet 76,18. Samma år kastade han 81,85 vilket var ungdomsvärldsrekord fram till 2009. Hans genombrott kom när han med ett kast på 79,90 blev juniorvärldsmästare 2003. Han vann sitt första finska seniormästerskap 2009.

Han deltog vid VM i Osaka 2007 där han slutade på en 12:e plats. Han var i final vid Olympiska sommarspelen 2008 och slutade då femma.

Personligt rekord 
 Spjutkastning:  87,23 meter Joensuu 3 juni 2009

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1984
Finländska spjutkastare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Personer från Karleby
Australiska köket

Australiska köket har skapats av Australiens bosättare och sedermera invånare. Genom större delen av Australiens historia har det australiska köket baserats på traditionell brittisk mat som tagits till landet av de första brittiska bosättarna.

Under 1800- och 1900-talet började mattraditioner från Medelhavet och Asien påverka det australiska köket, då många invandrare från områdena kom till Australien.

Nuförtiden är det australiska köket mycket globaliserat. Ekologisk, biodynamisk, kosher- och halalmat finns alla tillgängliga i Australien. Snabbmatskedjor finns över hela landet. Brittiska traditioner finns fortfarande i varierande grad, både i hushållsmatlaningen såväl som i takeawaybranschen, med pajer och fish and chips som exempel på rätter som är populära i Australien.

En rörelse för återupptagning av de gamla mattraditionerna startades av de australiska temarestaurangerna under mitten av 1980-talet. Upptäckten av kryddliknande inhemska växter formade grunden till ett gourmetkök. Vissa maträtter som aboriginerna uppskattat har dock inte gått hem hos gourmeterna, som känguru och emu.

Frukost 

Frukosten i Australien liknar frukosten i många västländer. På grund av det varma vädret på vissa ställen i Australien är frukosten ganska lätt men i de kallare regionerna är den lik den engelska frukosten med gröt och andra måltider. Den lätta frukosten består vanligtvis av müsli, toast och frukt. En tyngre frukost innehåller ofta bacon, ägg, svamp, bönor, korv, tomat och toast. Drycker som förtärs vid frukosten är bland annat te, kaffe, smaksatt mjölk eller juice.

En populär frukosträtt i Australien är Vegemite som används till toast eller bröd.

Middag 

Kvällsmålet är dagens huvudmål för de flesta australiensare. Större delen av tiden äter man middagen hemma tillsammans med familjen eller hushållet. Maten varierar mycket beroende på familj. Vanliga maträtter är till exempel stek och grönsaker, pasta, pizza, grytor, grillad mat, grönsaker, soppor och snabbstekta maträtter.

En restaurang eller cafe i Australien som inte erbjuder något speciellt etniskt utbud serverar ofta mackor och focaccia, pasta, risotto, sallad eller curryrätter, stekar, kyckling eller andra köttbaserade rätter, kakor eller andra desserter och juice, rött- och vitt vin, läsk, öl och kaffe.

Typisk australisk mat 

Ett typiskt australiskt mattillbehör är vegemite. Andra typiska rätter är drycken milo och macadamianötter. En variant av napoleonbakelsen, så kallad vanilla slice är populär. Pavlovan anses vara en australisk rätt även om det äldsta befintliga receptet är från Nya Zeeland.

Källor 

 
Olika regioners kök i Oceanien
Angelo Mosso

Angelo Mosso, född 31 maj 1846 i Turin, död där 24 november 1910, var en italiensk fysiolog.

Mosso studerade för Jacob Moleschott och i Leipzig för Carl Ludwig samt blev 1876 professor i farmakodynamik i Turin och 1880 professor i fysiologi där. Han gjorde sig bland annat känd som uppfinnare (1884) av den så kallade ergografen ("kraftskrivare"), ett instrument, medelst vilket man kan studera muskelkraft och trötthet (hos människor).

Mosso är också fysiologen som uppfann den första Funktionell magnetresonanstomografi tekniken någonsin. Mosso började med att registrera pulsationen av den mänskliga cortexen hos patienter med skalledefekter efter neurokirurgiska ingrepp: från hans fynd att dessa pulsationer förändras under mental aktivitet, utgick han att under mentala aktiviteter ökar blodflödet till hjärnan. Sedan uppfann Mosso "människans cirkulationsbalans", återupptäckt av Stefano Sandrone och kollegor, att icke-invasivt mäta omfördelningen av blod under emotionell och intellektuell aktivitet även i friska ämnen.

Under de senare åren av sitt liv var Mosso mycket intresserad av alpforskning, och genom hans kraftiga ingripande inrättades på Monte Rosa ett särskilt för denna forskning avsett laboratorium, som efter honom fick sitt namn. Sedan 1882 utgav han tillsammans med Carlo Emery "Archives italiennes de biologie", vilken tidskrift har till uppgift att i utlandet sprida kännedom om i Italien utkommande arbeten av biologiskt innehåll. Mosso valdes 1897 till ledamot av svenska Vetenskapsakademien.

Bibliografi i (urval)
Über die Bewegungen der Speiserohre (Moleschotts "Untersuchungen", 1872)
Von einigen neuen Eigenschaften der Gefässwand (Ludwigs "Arbeiten", 1874)
Die Diagnostik des Pulses (1879)
Über den Kreislauf des Blutes im menschlichen Gehirne (1881)
La respirazione periodica e la respirazione superflua e di lusso (1885)
Sulla paura (1885)
Die Ermüdung (1892)
Die körperliche Erziehung der Jugend (1894)
Die Temperatur des Gehirns (1894)

Källor

Noter

Italienska fysiologer
Italienska professorer i medicin
Alumner från universitetet i Turin
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1846
Avlidna 1910
Män
Ugglan
Personer från Turin
Riksdagsmarsch

Riksdagsmarsch eller Marsch till Riksdagen 1789, är ett musikstycke komponerat av den svenske tonsättaren Joseph Martin Kraus för öppnandet av 1789 års Riksdag. Kung Gustav III ville under denna Riksdag stärka sin makt, samt skaffa fram mer medel och pengar för det pågående kriget mot Ryssland. Musiken användes under öppnandet av Riksdagen, och var beställd särskilt till detta tillfälle av kungen. Kraus har uppenbarligen blivit inspirerad av Mozarts opera Idomeneo, och då särskilt Prästmarschen.

Kopisten Fredrik Samuel Silfverstolpe skrev följande om marschen: ""Denna Marche, satt och nyttjad för processionen i St. Nicolai Kyrka i Stockholm vid Riksdagen 1789..."

Se även
Sveriges riksdag

Referenser

Noter

Källor 
levandemusikarv.se

Musikverk
Sveriges ståndsriksdag
Verk av Joseph Martin Kraus
Sami Saksio

Sami Petteri Saksio, numera Sami Sax född den 28 april 1969 i Posio, är en finländsk före detta friidrottare som tävlade i spjutkastning.

Saksio vann det finska seniormästerskapet i Villmanstrand 1997. Han tillhörde inte favoriterna men i hans första försök kastade han karriärens längsta kast 84,26 och vann överraskade tävlingen. Segern gav honom en plats i det finska laget vid VM i Aten där han blev utslagen i kvalet. Han vann silver vid finska mästerskapet 2001 med 80,95 och avslutade spjutkarriären 2002.

Han dömdes 2005 i Uleåborgs tingsrätt till åtta månaders villkorligt fängelsestraff för grovt häleri.

Personlig rekord 
 Spjutkastning:  84,26 Villmanstrand 20 juli 1997

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1969
Finländska spjutkastare
Män
Levande personer
Personer från Lappland, Finland
A (musikgrupp)

A är ett brittiskt alternativ rock-band från Leeds, som bildades år 1995.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
Jason Perry – sång (1993–)
Mark Chapman – gitarr (1993–)
Adam Perry – trummor (1993–)
Giles Perry – keyboards, bakgrundssång (1993–)
Dougie Poynter – basgitarr, bakgrundssång (2017–)

Tidigare medlemmar
Steve Swindon – basgitarr (1993–1997)
John Mitchell – basgitarr (2008–2009)
Daniel P. Carter – basgitarr, bakgrundssång (1997–2007, 2010–2012)
Andrew "Shay" Sheehy – basgitarr (2015)

Diskografi 
Studioalbum
1997 – How Ace Are Buildings
1999 – 'A' vs. Monkey Kong
2002 – Hi-Fi Serious
2005 – Teen Dance Ordinance

Livealbum
2000 – Eight Stage Right 
2003 – Rockin' Like Dokken

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
1998 – "Foghorn" (#63)
1998 – "Number One" (#47)
1998 – "Sing-a-Long" (#57)
1998 – "Summer on the Underground" (#72)
1999 – "Old Folks" (#54)
1999 – "I Love Lake Tahoe" (#59)
2002 – "Nothing" (#9)
2002 – "Starbucks" (#20)
2002 – "Something's Going On" (#51)
2003 – "Good Time" (#23)
2005 – "Rush Song" (#35)
2005 – "Better Off With Him" (#52)

Källor

Externa länkar
A på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska rockgrupper
Engelska rockgrupper
Musik i Leeds
Musikgrupper bildade 1995
Brittiska musikgrupper
Marco Enríquez-Ominami

Marco Antonio Enríquez-Ominami Gumucio, född 12 juni 1973 i Concepción, är en chilensk filmproducent och politiker. Hans far var Miguel Enríquez, ledare för Movimiento de Izquierda Revolucionaria (MIR) som mördades 1974 under det första året under Augusto Pinochets diktatur. Han adopterades efter sin fars död av senatorn Carlos Ominami, då denne gifte sig med hans mor. Enríquez-Ominami har rötter i Tyskland och Skottland på faderns sida, och Bolivia och Baskien på moderns sida.

Enríquez-Ominami var oberoende kandidat i presidentvalet i Chile 2009. Han lämnade Partido Socialista de Chile (PS) i juni 2009 och hans kandidatur stöddes av Partido Ecologista (Miljöpartiet) och Partido Humanista (Humanistpartiet).

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats för presidentkampanjen

Personer från Concepción, Chile
Chilenska politiker under 2000-talet
Män
Födda 1973
Levande personer
Carlo Emery

Carlo Emery, född 25 oktober 1848 i Neapel, död 11 maj 1925 i Bologna, var en italiensk zoolog.

Emery blev professor i zoologi vid universitetet i Cagliari 1878 och i Bologna 1881. En stor del av hans forskning ägnades åt myrornas systematik. Studiet av dessa djur, deras polymorfism och variabilitet hade stort inflytande på hans ställning till de allmänna biologiska frågorna. Hans uppfattning av artbildningen och ärftligheten överensstämde ursprungligen närmast med August Weismanns; senare närmade han sig dock Hugo de Vries. Han lämnade även viktiga bidrag till kunskapen om extremitetskelettet hos ryggradsdjuren i Studi sulla morfologia dei membri degli amfibie sulla filogenia del chiropterigio (1890) och i Beiträge zur Entwickelungsgeschichte und Morphologie des Hand- und Fußskeletts der Marsupialier (1897). Sedan 1882 utgav han tillsammans med Angelo Mosso tidskriften "Archives italiennes de biologie".

Övriga skrifter i urval 
 Fierasfer (1880)
 Gedanken zur Descendenz- und Vererbungstheorie (1893-97)
 Zur Kenntniss der nordamerikanischen Ameisenfaima (1895)

Källor 

Italienska entomologer
Födda 1848
Avlidna 1925
Män
Ugglan
Personer från Neapel
Italienska professorer i zoologi
Miguel Enríquez

Miguel Enríquez Espinosa, född 27 mars 1944 i Talcahuano, död 5 oktober 1974 i Santiago de Chile, var en chilensk läkare och politiker. Från 1967 till sin död 1974 var Miguel Enríquez generalsekreterare för det marxist–leninistiska partiet Movimiento de Izquierda Revolucionaria (MIR).

Biografi 
Miguel Enríquez var son till Edgardo Enríquez Frödden, som var rektor vid Universidad de Concepción 1969–1972 samt utbildningsminister i Salvador Allendes regering 1973. Efter militärkuppen i september 1973 ledde och organiserade Enríquez motståndet mot diktatorn Augusto Pinochet. Efter ett års sökande och en intensiv och brutal jakt på vänsteroppositionella som kännetecknades av mycket grova och omfattande människorättsbrott från militärregimens sida, upptäcktes hans gömställe i San Miguel, en förort till Santiago, av underrättelsetjänsten DINA. 5 oktober 1974 omringades hans hus av hundratals DINA-agenter, pansarfordon och helikoptrar. Enríquez vägrade att överlämna sig, och dödades under granatattackerna mot huset.

Efter Enríquez död gick hans familj i exil i Frankrike. Hans son, Marco Enríquez-Ominami, är dokumentärfilmare och politiker, och har kandiderat till presidentposten I Chile flera gånger sedan 2009.

Källor

Referenser 

Män
Födda 1944
Avlidna 1974
Chilenska politiker under 1900-talet
Chilenska kommunister
Chilenska antifascister
Mördade sydamerikanska politiker
Milo (dryck)

Milo (engelska:) är en mjölkdryck med choklad och malt som produceras av Nestlé och härstammar från Australien. Drycken utvecklades av Thomas Mayne 1934. Milo säljs även i andra länder såsom Singapore, Malaysia, Kina, Thailand, Indonesien, Filippinerna, Vietnam, Nya Zeeland, Hongkong, Indien, Japan, Jamaica, Trinidad och Tobago, Chile, Colombia, Peru, Nigeria, Kenya, Ghana, Papua Nya Guinea, Sydafrika, Sri Lanka, Syrien och Taiwan. Namnet kommer från den kända grekiska atleten Milo av Croton på grund av hans legendariska styrka.

100 gram dryck innehåller cirka 1 760 kilojoule, därför klassas drycken som energidryck.

Det finns även andra produkter baserade på Milo, såsom flingor, yoghurt, glass och chokladkakor. Förutom den pulveriserade formen finns det en flytande version i burkar och lådor. I Australien finns även drycken med maltsmak, och burken har då en rödaktig färg.

Referenser

Mat och dryck i Australien
Drycker
Jacob Moleschott

Jacob Albertus Willebrordus Moleschott, född 9 augusti 1822 i 's-Hertogenbosch, död 20 maj 1893 i Rom, var en nederländsk-italiensk fysiolog.

Moleschott blev medicine doktor i Heidelberg 1845, professor i fysiologi i Zürich 1856, i Turin 1861 och i Rom 1878. Han utnämndes till italiensk senator 1876. Moleschott kan anses som grundläggaren av moderna italienska fysiologin. Hans egna undersökningar berörde en mängd olika grenar av denna vetenskap, blodet, andningen, ljusets inverkan på ämnesomsättningen med mera. 

Hans viktigaste arbeten är Kritische Betrachtung von Liebigs Theorie der Ernährung der Pflanzen (1845), Holländische Beiträge zu den anatomischen und physiologischen Wissenschaften (tillsammans med Donders och van Deen; 1846-48), Physiologie der Nahrungsmittel (1850) och Der Kreislauf des Lebens (1852; femte upplagan 1875-85).

Av hans tal utkom en samling, Licht und Leben (tredje upplagan 1897), av hans erinringar ett postumt band 1894. Han utgav även Untersuchungen zur Naturlehre des Menschen und der Thiere (1857-93, 15 band, fortsatt av Colasanti och Fubini), huvudsakligen avsedd att utom Italien sprida kunskapen om italienska forskares arbeten.

Källor

 

Nederländska fysiologer
Nederländska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Födda 1822
Avlidna 1893
Män
Ugglan
Personer från 's-Hertogenbosch
Vox

Vox kan syfta på

 VOX – tillverkare av musikinstrument, till exempel förstärkaren
 Vox AC30 – en gitarrförstärkare tillverkad av det brittiska företaget Vox
 Vox humana – en teaterpjäs av Jean Cocteau från 1930
 Vox (artist) 
 Vox (politiskt parti) – ett nationalkonservativt och högerpopulistiskt parti i Spanien
 Vox (skivbolag) – ett tyskt skivbolag
 Vox (tidskrift) – en litterär lundatidskrift
 Vox (tv-kanal) – en tysk TV-kanal
 Vox (webbplats) –  en amerikansk nyhetshemsida
 Vox Media – ett amerikanskt företag

Se även 
 Vox in excelso