kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ludwig Theodor Choulant

Ludwig Theodor Choulant, född 18 juli 1827 i Dresden, död där 12 juli 1900, var en tysk arkitekt och konstnär.

Choulant var elev vid Polytechnikum och akademien i Dresden, där han blev lärjunge till Gottfried Semper. Hans första studieresa 1850-51 gick till Italien, varvid han besökte även Sicilien, samt reste på nytt dit och vistades 1858-61 i Rom, varefter han på hemresan studerade arkitekturen i Venedig och andra italienska städer.

Hemkommen ledde han uppförandet av kyrkan i Dresdens Neustadt, byggde diakonisskapellet, flera villor och boningshus samt målade arkitekturtavlor i olja och akvarell. Till hans förnämsta verk hör väggmålningar i vestibulen till hovteatern, vapensalen i kungliga slottet (sachsiska kungahusets åtta stamborgar) samt oljemålningar: Albrechtsburg vid Meissen, Tiberön, S. Anastasia i Verona, S. Angelo i Rom, motiv från Venedig m.m.

Källor
 

Tyska arkitekter under 1800-talet
Tyska målare under 1800-talet
Födda 1827
Avlidna 1900
Män
Ugglan
Personer från Dresden
Orangeburg County

Orangeburg County är ett administrativt område i delstaten South Carolina, USA. År 2010 hade countyt 92 501 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Orangeburg.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 2 922 km². 1 619 km² av den arean är land och 57 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Calhoun County, South Carolina - nord
 Clarendon County, South Carolina - nordöst
 Dorchester County, South Carolina - sydöst
 Berkeley County, South Carolina - sydöst
 Bamberg County, South Carolina - syd
 Colleton County, South Carolina - syd
 Aiken County, South Carolina - väst
 Barnwell County, South Carolina - väst
 Lexington County, South Carolina - nordväst

Orter 
 Bowman
 Branchville
 Orangeburg (huvudort)
 Vance
 Woodford

Referenser 

 
Stater och territorier bildade 1785
Carlos Eduardo

Carlos Eduardo, född 18 juli 1987, är en fotbollsspelare från Brasilien som spelar i ryska Rubin Kazan dit han kom 2010 från 1899 Hoffenheim. Han har spelat i Brasilianska U-20 landslaget i Sydamerikanska turneringen. Där hamnade Brasilien dock på en bronsplats efter att ha förlorat mot Argentina med hela 4-1. Carlos Eduardo stod för Brasiliens enda mål.

Brasilianska fotbollsspelare
Spelare i Grêmio FBPA
Spelare i TSG 1899 Hoffenheim
Spelare i FC Rubin Kazan
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Födda 1987
Levande personer
Män
Tsuruga kärnkraftverk

är ett kärnkraftverk i Japan.

Kärnkraftverket ligger i staden Tsuruga i Fukui prefektur. Det drivs av Japan Atomic Power Company (JAPC). Det finns två reaktorer, en nedlagd och en inte officiellt nedlagd men tveksamt om den kommer få återstartas, två ytterligare är planerade.

Efter Fukushima-olyckan 2011 stängdes kärnkraftverket liksom andra kärnkraftverk i Japan ner och behöver ett nytt tillstånd från tillsynsmydigheten NRA enligt nya regler för att få återstartas. 2015 bestämde JAPC att lägga ner reaktor 1 i stället för att begära tillstånd om att få återstarta den.

Bråket om återstart av reaktor 2 
2012 beskylldes JAPC av forskare för att undanhålla resultat från undersökningar de gjort redan 2005 och som pekade på att det kan förekomma seismisk instabilitet på platsen för kärnkraftverket.

En vetenskaplig sammanställning av det geologiska läget kom i maj 2013 fram till att det inte kan uteslutas att den förkastningsspricka som reaktor 2 är byggd på varit aktiv under de senaste 130 000 åren, vilket gör att anläggningen förmodligen inte uppfyller seismiska krav enligt nya kärnkraftsregler som trädde i kraft i juli 2013. Det är därför osäkert om reaktor 2 kommer att tillåtas att återstarta. Den fond som satts upp för rivning av anläggningen var budgeterad för en drifttid på 40 år medan reaktorn nu drivits endast 26 år.

Under tiden sedan kraftverket stoppades har diskussioner mellan JAPC och NRA pågått om huruvida det är en aktiv förkastningszon. En till undersökning som också kom fram till att förkastningen ska betraktas som aktiv presenterades 2015. JAPC har gjort egna undersökningar som de påstår visar att det inte är en aktiv förkastning. NRA beskyllde 2021 JAPC för att ha manipulerat data i sina undersökningar och ställde in den vidare prövningen om öppnande av reaktor 2 för att inte bolaget presenterar tillförlitliga data.

Reaktorer

Planerade reaktor 3 och 4 
Ansökan om att få bygga två till reaktorer, 3 och 4 lämnades in 2004 och förberedande markarbeten påbörjades. Efter 5 år av diskussioner kring lokaliseringen och nya geologiska undersökningar fick man klartecken från Fukui prefektur och lämnade in en reviderad asökan till den dåvarande tillståndsmyndigheten 2009. Ärendet beräknades ta två år för godkännande men överlämnades till den nybildade tillståndsmyndigheten NRA och kom att ifrågasättas i samband med turerna kring läget för de befintliga reaktorerna. De föreslagna reaktorerna är Mitsubishis advanced pressure water reactor á 1538 MW elektrisk effekt och var tänkta att bli de första av den typen.

Källor

Kärnkraftverk i Japan
WP:Projekt Japan
Fukui prefektur
Hampton County

Hampton County är ett administrativt område i delstaten South Carolina, USA. År 2010 hade countyt 21 090 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) Hampton.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 458 km². 1 450 km² av den arean är land och 8 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Bamberg County, South Carolina - nord
 Colleton County, South Carolina - öst
 Beaufort County, South Carolina - sydöst
 Jasper County, South Carolina - syd
 Effingham County, Georgia - sydväst
 Screven County, Georgia - väst
 Allendale County, South Carolina - nordväst

Orter 
 Brunson
 Estill
 Furman
 Gifford
 Hampton (huvudort)
 Luray
 Scotia
 Varnville
 Yemassee (delvis i Beaufort County)

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1878
Povel Huitfeldt

Povel (eller Poul) Huitfeldt, född omkring 1520, död den 21 sep 1592, var en dansk-norsk ämbetsman och bror till riksrådet Christoffer Huitfeldt, samt farbror till historikern Arild Huitfeldt.

Biografi
Huitfeldt var länsherre i Nordfjord i Norge 1546-56 och var befallningsman för Halmstads län 1563-67 där han under nordiska sjuårskriget tappert försvarade staden mot Erik XIV anfall. Senare 1567 var han till 1568 också länsherre för Halmstads län. Huitfeldt blev 1572 utnämnd till det nyupprättade ämbetet som riksståthållare i Norge, befallningsman på Akershus, samt förlänades Akershus län och Tromsø län till 1577. Som ersättning efter Tromsø förlänades han 1581 Laholms län i Halland fram till sin död 1583.

Han är begraven i Sankt Nikolai kyrka, Halmstad med sin fru Margareta Breide.

Referenser

Noter

Skriftliga källor 
 Dansk biografisk Lexikon VIII. Bind. Holst - Juul (1887-1905), sid 165 
Artikeln är delvis en översättning från Bokmålsnorska Wikipedia.

Externa länkar 
 

 

Norges statsministrar
Personer i Norge under 1500-talet
Födda 1520
Avlidna 1592
Män
Nowp
WSP (bromsar)

WSP, Wheel Slide Protection, är en beteckning för låsningsfria bromsar. Det är ett uttryck som används främst inom tågindustrin.

Se även
 järnvägsbroms

Bromssystem
Järnvägsteknik
August Soller

Johann August Karl Soller, född 14 mars 1805 i Erfurt, död 6 november 1853 i Berlin, var en tysk arkitekt.

Soller var lärjunge till Karl Friedrich Schinkel. Han är mest bekant genom sina ritningar till den i romansk stil byggda katolska Sankt-Michaels-Kirche (uppförd 1851–59) i Berlin. Kyrkan skadades svårt under andra världskriget men har återuppbyggts.

Tyska arkitekter under 1800-talet
Födda 1805
Avlidna 1853
Män
Vårholma

Vårholma är en cirka 3 km lång och 1 km bred ö i Stockholms skärgård. Ön är belägen i mellersta skärgården, norr om Lindalssundet vid Värmdö.

Vårholma är tätbefolkat och halva ön är klassat som tätortsområde.

Rhenborgen
På 1890-talet lät professorn i arkitektur Claes Grundström uppföra en ”Rhenborg” i miniatyr vid Ryssviken på östra Vårholma.

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Testakten

Testakten (eng. the Test Acts, eg. "testlagarna") är ett samlingsnamn på flera engelska lagar som utgjorde test av religionstillhörighet för att få inneha offentliga ämbeten. Den första engelska testakten är från 1400-talet, men det var först på 1600-talet, under Karl II:s tid, som man krävde att den som innehade ett offentligt ämbete skulle ta emot nattvarden enligt den engelska kyrkans ritual. Den första av Karl II:s testakter var Corporation Act från 1673, som förutom en ed som erkände monarkens överhöghet i religiösa spörsmål (Oath of Supremacy) även avkrävde engelska ämbetsmän att ta nattvarden inom statskyrkan inom ett år från tillträdandet. I Skottland hade en liknande lag införts 1567, mer än 100 år tidigare. På Irland infördes en testakt 1704.

1673 års testakt, vars fullständiga namn var An act for preventing dangers which may happen from popish recusants (En lag för att förhindra de faror som kan hota från papistiska rekustanter), utökade kraven. Nattvarden skulle nu tas inom tre månader, och ämbetsmannen skulle skriva under en deklaration mot transsubstantiationsläran. Denna lag omfattade inte adelsmän, vilket åtgärdades 1678 av en ny akt. I denna krävde att adelsmän samt medlemmar av underhuset skulle uttala sig mot transsubstiationsläran, åkallande av helgon samt mässoffret.

Kravet på att ta emot kyrkans sakrament för att kunna hålla ett offentligt ämbete avskaffades av Georg IV. Alla lagar som innebar krav på eder och deklarationer mot transsubstiationsläran och liknande avskaffades genom en lag från 1829, Roman Catholic Relief Act 1829. Helt avskaffades religionstvånget för ämbetsmän i England först på 1870-talet, 1871 på Irland och 1889 i Skottland. Motsvarande lagar, för jämförelse, i Sverige förhindrade katoliker från att ingå i Sveriges regering eller utbilda sig till lärare eller sjuksköterska fram till 1951, även om aktiva krav på att ingå i Svenska kyrkan endast kvarstår för konungen och tronföljaren.

Källor 
 Nationalencyklopedins artikel "testakten", besökt 2008-03-01
 Engelska Wikipedias artikel "Test Act", besökt 2008-03-01

Storbritanniens historia
Engelska lagar
Kristendom i Storbritannien
Religionsedikt
Engelska kyrkan
Trullhalsars gravfält

Trullhalsars gravfält är ett gravfält från järnåldern i Fjäle, Anga socken på östra Gotland.

Gravfältet består av 320 synliga gravar av olika typer, däribland ett gravröse, 291 runda stensättningar, en skeppssättning, 26 domarringar, 31 resta stenar och en stenrad. En del stensättningar är prydda med gravklot. Den största domarringen är 15 meter i diameter och består av klumpstenar som är upp till 1,2 meter höga.  

Gravfältet beskrevs första gången av Carl Gustav Gottfried Hilfeling 1801. En arkeologisk undersökning av gravfältet gjordes 1915-1916 av Birger Nerman. Mellan 2004 och 2006 gjordes nya undersökningar. Fynden som påträffades härrörde från 600- och 700-talen efter Kristus, men spänner troligen över en vidare tidsrymd.

Gravfältet inköptes 1930 av Gotlands fornvänner och restaurerades 1933.

Bilder

Referenser

Externa länkar
 Den arkeologiska undersökningen
 , Riksantikvarieämbetet.
Trullhalsar, text och bilder samt sevärdheter i närheten

Fornminnen på Gotland
Gravfält i Sverige
Gravrösen i Sverige
Stenkretsar i Sverige
Motorseglare

Motorseglare kan syfta på:

 Motorsegelflygplan – en flygplanstyp som huvudsakligen använder termik för sin framdrivning men har en förbränningsmotor
 Motorseglare (båt) – fritidsbåt som kombinerar egenskaper hos motorbåtar med egenskaper hos segelbåtar
Tunnband

Ett tunnband är ursprungligen ett band av metall eller vidjor som håller samman en tunna.

Inom lek och idrott 
Tunnband kallas också ett redskap som används i rytmisk gymnastik (tidigare rytmisk sportgymnastik).

Tunnband ser nästan ut som en rockring (förutom att den är lite större, tjockare, och mindre böjbar) och används även som leksak.

Referenser 

Gymnastik
Idrottsredskap
Leksaker
Ernst Ebeling

Ernst Ebeling, född i Hannover 1804, död 1883, var en tysk arkitekt.

Ebeling studerade byggnadskonst i Karlsruhe under Friedrich Weinbrenner och gjorde efter dennes död (1826) studieresor i Italien. Återkommen till Hannover 1829, utvecklade han en omfattande verksamhet, avbruten av konstresor till England eller Italien. Han utförde Polytekniska skolan i Hannover (1835-37) efter förebilden av Palazzo Riccardi i Florens, Tyghuset, även den i florentinsk stil (1849), Kadettskolan, Lantdagshuset, i engelsk gotik, samt många privata hus.

Källor

Tyska arkitekter under 1800-talet
Födda 1804
Avlidna 1883
Män
Personer från Hannover
Kungliga slottet i Aranjuez

Palacio Real de Aranjuez (Kungliga palatset i Aranjuez) är ett av residensen för kungen av Spanien. Slottet ligger i Aranjuez "Det kungliga slottet och staden Aranjuez" i Madrid, och drivs och underhålls som ett nationellt kulturminne ("Patrimonio Nacional"). Det ligger vid kanten av floden Tajo.

När kejsaren Karl V började intressera sig för att utveckla Aranjuez som en kunglig stad med stora jaktmarker, bosatte han sig, liksom även Filip ’’den vackre’’ hade gjort 1501, i det gamla palatset som tillhört Santiagoorden. 

I palatset märks främst Sala China (”Kinasalen”) eller Gabinete de Porcelana (”Porslinskabinettet”), liksom även Sala de los Espejos (”Spegelsalen”).

Palatset uppfördes på orden av Filip II av Spanien, som gav uppdraget till arkitekten Juan de Herrera, som dog under arbetets gång, varvid hans elev Juan Bautista de Toledo blev ansvarig för att slutföra verket. Under Ferdinand VI av Spanien gjorde man en betydande tillbyggnad, som fortsattes av Karl III av Spanien som gav det några flyglar som omger vapengården, så som man kan se det i dag. Ett mindre palats, kallat Casa del Labrador ("Jordbrukarens hus"), ligger utanför det inhägnade området, och är en del av Jardín del Príncipe ("Prinsens trädgård").

De vidsträckta trädgårdarna, anlades för att pryda det kungliga residenset på den ofruktbara och torra mesetan i mitten av Spanien. De bevattnas med vatten från floderna Tajo och Jarama och är de mest betydande från perioden för Habsburgarna i Spanien. De har fått särskild uppmärksamhet tack vare Aranjuezkonserterna av Joaquín Rodrigo, som räknas som den spanska musikkomposition som lyssnas på mest i världen.

Stadens kulturlandskap blev 2001 uppsatt på Unescos Världsarvslista.

Källor 
 

Aranjuez
Slott i Spanien
Kungliga residens i Spanien
Ludvig Munk

Ludvig Ludvigsen Munk (född 1537 i Vejle, död 8 april 1602 på Fyn) var en dansk-norsk ämbetsman och greve. Han var son till Ludvig Munk (1500-1537), och är också känd under namnen Ludvig Ludvigsen Munk von Schleswig-Holstein och Ludvig Munk til Nørlund.

Munk blev hovjunker 1561, tjänstgjorde i marinen och deltog i sjuårskriget (1563-70 både på land och till sjöss. I slaget vid Axtorna togs han till fånga tillsammans med sjöfararen Christoffer Urne, men Munk var, till skillnad från Urne, snart på fri fot igen. 

1571 flyttade han till Trondheim, där han arbetade som länsherre över Trøndelag, Jämtland och Härjedalen fram till 1577. Därefter satt han på Akershus fästning som Norges riksståthållare från 1577 till 1583. Efter 1583 var han "amtmann"/länsherre över Hedmark (1587), därefter Lister (1588-89) och ytterligare en gång över Trøndelag (från 1589). Hans arbete som länsherre har genom tiderna både kritiserats och berömts.

Med den mycket yngre Ellen Marsvin til Lundegaard og Ellensborg (1572-1649) fick han dottern Kirsten Munk (1598-1658), som 1615 kom att ingå i ett morganatiskt äktenskap med den danske kungen Kristian IV.

Externa länkar 
 

Dansk adel
Personer i Norge under 1500-talet
Personer från Vejle
Födda 1537
Avlidna 1602
Män
Jödde i Göljaryd

Jödde i Göljaryd (artistnamn för Carl Petter Rosén), född 12 februari 1855 i Hjälmseryd i nuvarande Sävsjö kommun, död 25 januari 1900 i Stockholm, var en svensk bondkomiker.
Han är berömd för sin sten, Jöddes sten vid Bollnässtugan på Skansen, på vilken han uppträdde. År 1893 uppträdde han för första gången på Skansen, anställd av Artur Hazelius, med allehanda berättelser och små anekdoter, ofta på småländska, och med "bonniga" visor med lantlig anknytning.

Jödde i Göljaryd har kommit att kallas "den svenska bondkomikens fader".

Biografi
Rosén föddes i Bodatorp, Hjälmseryds socken, i norra Småland som son till en folkskollärare. Han avlade studentexamen vid Jönköpings högre allmänna läroverk 1877, och kom året därefter till Uppsala universitet för prästutbildning. Han var dock mer intresserad av naturvetenskap, och efter studier vid Filipstads bergsskola blev han 1886 bergsingenjör. Rosén var även intresserad av landsmål, och reste runt i Sverige och nedtecknade texter till visor, historier och berättelser. Dessa började han senare själv framföra, oftast på småländskan från sin hembygd. Han blev snart känd, och började då använda artistnamnet "Jödde i Göljaryd". Artur Hazelius anställde honom år 1893, och han fick en egen "estrad" på Skansen där han uppträdde med ackompanjemang av dragspel. Under vintrarna reste han ut på turnéer, och han blev då känd och populär i hela Sverige. Vid sin död efterlämnade han ett stort antal nedtecknade visor och berättelser. Han är begravd på Norra begravningsplatsen i Solna.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
Bilder
Jödde i Göljaryd
Visor och Berättelser
Sångtexter 
Alundavisan
Jag såg åt öster, jag såg åt väster
Nu står jag på min resa 
Diskografi
Jödde i Göljaryd-visor på Victor: Alundavisan, Beväringsvisa, I Värmeland där ä dä så gutt, gutt, gutt och Ja' gick mig ut en sommardag. 
Visböcker 
Olle i Skratthult-visbok (1908): sex Jödde i Göljaryd-visor och historier
Jödde i Göljaryd-visbok (2014) 
Strömmande ljud
Jödde i Göljaryd på Internet Archive
Videoklipp
Jag såg åt öster, jag såg åt väster 
Nu står jag på min resa   

Bondkomiker
Svenska komiker
Personer från Hjälmseryds socken
Män
Födda 1855
Avlidna 1900
John Russell

John Russell kan syfta på flera personer, bland andra:

 John Russell, 1:e earl av Bedford
 John Russell, 4:e hertig av Bedford
 John Russell, 6:e hertig av Bedford
 John Russell, 1:e earl Russell
 John Russell, viscount Amberley
 John Russell, 4:e earl Russell
 John Russell Bartlett, amerikansk författare på 1800-talet
 John Russell Hind, brittisk astronom på 1800-talet
 John Russell (biskop) (död 1494)
 John Russell (skådespelare), 1921–1991, amerikansk skådespelare
 John Russell (roddare), född 1935, brittisk roddare

Se även 
 earl Russell
 earl av Bedford
 hertig av Bedford
Walter Lini

Walter Hadye Lini, född 1942, död 1999, var en anglikansk präst, grundare av Vanua'aku Pati och Vanuatus förste premiärminister (1980-1991).

Han var född på Pentecost Island. 

Regeringen Lini hade ansträngda relationer till USA och en del andra västländer, p.g.a. sina nära förbindelser med olika socialistiska regimer och sitt starka motstånd mot kärnvapenprov i regionen.
Lini stödde den kanakiska befrielserörelsen i Nya Kaledonien och Vanuatu var, under hans styre, det enda landet i regionen som stödde Östtimors kamp mot den indonesiska ockupationsmakten.

1991 tvingade meningsmotståndare inom det egna partiet bort Lini från premiärministerposten.
Han hoppade då av Vanua'aku Pati och bildade Vanuatu National United Party (VNUP) som han ledde fram till sin död den 21 februari 1999, i huvudstaden Port Vila. 

Hans syskon, Hilda och Ham Lini, är också politiskt aktiva. Den sistnämnde efterträdde Walter Lini som partiledare för VNUP och valdes 2004 till premiärminister.

Födda 1942
Avlidna 1999
Vanuatiska politiker
Män
Whitney (efternamn)

Whitney är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adeline Dutton Train Whitney (1824–1906), amerikansk författare 
 Anne Whitney (1821–1915), amerikansk skulptör och poet
 Eli Whitney (1765–1825), amerikansk uppfinnare
 Gertrude Vanderbilt Whitney (1875–1942), amerikansk konstnär och konstmecenat
 Grace Lee Whitney (född 1930), amerikansk skådespelare
 Harry Payne Whitney (1872–1930), amerikansk affärsman och hästuppfödare
 Joe Whitney (född 1988), amerikansk ishockeyspelare
 Josiah Whitney (1819–1896), amerikansk geolog
 Lawrence Whitney (1891–1941), amerikansk kulstötare och basebollspelare
 Mary Watson Whitney (1847–1921), amerikansk astronom
 Phyllis Whitney (1903–2008), amerikansk deckarförfattare
 Ray Whitney (född 1972), kanadensisk ishockeyspelare
 Ryan Whitney (född 1983), amerikansk ishockeyspelare
 William Collins Whitney (1841–1904), amerikan politiker och finansman
 William Dwight Whitney (1827–1894), amerikansk språkforskare, lexikograf och sanskritist
 Willis R. Whitney (1868–1958), amerikansk kemist

Se även 
 Familjen Whitney – amerikansk familj verksam inom affärsvärlden
 Whitney (förnamn)

Engelska efternamn
Precisionsstyrd ammunition

En precisionsstyrd ammunition är ammunition som styrs mot sitt mål med hjälp av ett styrsystem. Av massmedier används ibland termen smart bomb, men detta begrepp förekommer inte i militär terminologi. Dessutom är precisionsstyrning inte begränsat till bomber utan även granater och framför allt robotar kan precisionsstyras.

Styrsystemet kan bestå i att ammunitionen styrs mot en laserljuspunkt, eller att den orienterar sig mot ett fast mål med hjälp av satellitnavigation. Det finns även varianter med noskamera som manuellt styrs mot målet av den som skjuter. Satellit-varianten har stora fördelar, och har använts mycket i senare krig, exempelvis Irakkriget.

Precisionsstyrda vapen har minskat behovet av stor sprängkraft. En extrem konsekvens av detta är betongbomben.

Ammunition
Bruno Paul

Bruno Paul, född 19 januari 1874 i Seifhennersdorf i Sachsen, död 17 augusti 1968 i Berlin, var en tysk arkitekt, designer och konstnär.

Biografi
Paul studerade i Dresden och München och var länge en av de allra främsta tecknarna i satirtidskriften "Simplicissimus"  och förgrundsgestalt i jugendrörelsen. Som arkitekt byggde han bland annat lanthus, men först och främst utförde han interiörer och möbler i modern karaktär, av sträng konstruktion och fin smak. Han erhöll stora priset på världsutställningen i Paris 1900, deltog därefter med stor framgång på utställningarna i Saint Louis 1904, Dresden 1906, Bryssel 1910 med flera. År 1907 blev han direktor för Kunstgewerbeschule i Berlin. Åren 1924–1933 var han professor och ledare för Vereinigte Staatsschulen für freie und angewandte Kunst i Berlin.

Källor

Externa länkar

Tyska arkitekter under 1900-talet
Tyska tecknare
Karikatyrtecknare
Tyska formgivare
Tyska professorer
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Tyska konstnärer under 1900-talet
Personer från Sachsen
Födda 1874
Avlidna 1968
Män
Ugglan
Axel Gyldenstierne

Axel Knudsen Gyldenstierne, född omkring 1542, död den 13 juli 1603 i Sandviken på Gotland, var en dansk ämbetsman och norsk riksståthållare. Han var son till Knud Pedersen Gyldenstierne och Sidsel Ulfstand.

Litet är känt om Gyldenstjernes ungdomsår, han gör sig märkt i historien först under nordiska sjuårskriget (1563-70, då han var vid danske kungen Fredrik II:s hov, och ute i krigsoperationer. Efter kriget belönades hans insatser med län i Danmark och Skåne. 1579 blev han landsdomare i Skåne, från 1581 var han medlem i Riksrådet i Danmark och 1585 var han tillsammans med Christoffer Valkendorf ansvarig för styrandet av Danmark under kungens frånvaro.

När Fredrik dog 1588 och den 11 år gamla Kristian IV blev kung under en förmyndarregering, utnämndes Gyldenstjerne till ståthållare i Norge och länsherre över Akershus. Under hans tid som ståthållare upprättades sorenskriverämbetet, Akershus fästning rustades upp, skattetrycket ökade, gränsen mot Sverige i norr markerades, och Gyldenstjerne uppmuntrade personligen Peder Claussøn Friis till att översätta konungasägnerna till norska.

Gyldenstjerne avgick efter eget önskemål 1601, och mottog två län i Blekinge. 1602-03 deltog han i en resa till Ryssland, som ledsagare för den danske kungens bror, prins Hans, som skulle gifta sig med den ryske tsaren Boris Godunovs dotter. Prinsen dog dock före bröllopet, och Gyldenstjerne dog själv under hemresan i Sandviken. 

Axel Gyldenstierne skrev en skildring av nordiska sjuårskriget, tyckt i Monumenta historiæ, 1875.

Noter

Litteratur
 Rian, Øystein. «Axel Gyldenstjerne» I: Norsk biografisk leksikon; Bd 3. 2. utg. 2001
 Beyer, Jürgen. «Se Gotland och sedan dö. Axel Gyldenstiernes besök på ön 1603» I: Haimdagar 2010:1/2, s. 52-54. ISSN 1402-943X

Danska ämbetsmän
Personer i Norge under 1500-talet
Födda 1542
Avlidna 1603
Män