kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John W. Weeks

John Wingate Weeks, född 11 april 1860 nära Lancaster, New Hampshire, död 12 juli 1926 i Lancaster, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker. Han var USA:s krigsminister 1921-1925.

Weeks utexaminerades 1881 från United States Naval Academy och tjänstgjorde i USA:s flotta 1881-1883. Han blev rik inom bankbranschen under 1890-talet. Han var borgmästare i Newton, Massachusetts 1903-1904.

Weeks var ledamot av USA:s representanthus 1905-1913 och ledamot av USA:s senat 1913-1919. Han var en tidig anhängare av Warren G. Harding i presidentvalet i USA 1920. President Harding utnämnde Weeks till USA:s krigsminister och han fortsatte i den befattningen också under Calvin Coolidge. Weeks drabbades 1925 av ett slaganfall och han avgick på grund av hälsoskäl.

Sonen Sinclair Weeks tjänstgjorde som USA:s handelsminister under Dwight D. Eisenhower.

Källor

Externa länkar

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
USA:s krigsministrar
Borgmästare i Newton, Massachusetts
Födda 1860
Avlidna 1926
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s flotta
Alumner från United States Naval Academy
Giuseppe Favalli

Giuseppe Favalli, född 8 januari 1972 i Orzinuova i Italien, är en italiensk före detta fotbollsspelare som under sin karriär spelade för bland annat Lazio, Inter och Milan.

Favalli påbörjade sin karriär i Cremoneses ungdomslag 1987 där han spelade ett år innan han fick komma med i seniorlaget. Han var med i truppen då laget gick upp i Serie A 1989, tillbaka ner i Serie B 1990 och sedan upp till högsta serien igen 1991. Sommaren 1992 skrev han på för Lazio där han tillbringade 12 år av sin karriär och blev både lagkapten och en stor favorit hos fansen. 2004 flyttade han dock till Internazionale och sedan vidare till Inters ärkerivaler, AC Milan, i en gratis övergång, 2006.

Han spelade i sina unga är i både Italiens U18- och U21-lag och spelade totalt 8 matcher mellan 1994 och 2004 i det italienska seniorlandslaget.

Meriter
 Uppflyttning till Serie A: 1989, 1991
 Italienska cupen: 1998, 2005, 2006
 Serie A: 2000
 Cupvinnarcupen: 1999
 UEFA Super Cup: 1999
 Italienska supercupen: 1999, 2000, 2005
 Champions League: 2007

Externa länkar
Giuseppe Favalli på 123Football.com

Födda 1972
Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AC Milan
Spelare i FC Internazionale Milano
Fotbollsspelare i SS Lazio
Spelare i US Cremonese
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Italien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1992
Cyklofosfamid

Cyklofosfamid är en kemisk förening med formeln C7H15Cl2N2O2P. Ämnet är ett alkylerande cytostatika, det vill säga ämnet skapar dubbelbindningar och brott i DNA-strängar i celler som genomgår celldelning. Dessa fel ska driva cellen mot apoptos. Då den är extra verksam mot celler som delar sig mycket kan cyklofosfamid användas för att bekämpa till exempel cancerceller.

Användning 
Cyklofosfamid kan användas mot olika cancerformer till exempel leukemi, ovarialcancer, bröstcancer, småcellig lungcancer med flera, samt som immunosuppressiv behandling och i vissa fall vid till exempel reumatoid artrit och nefrotiskt syndrom SLE.

Bieffekter 
Cyklofosfamid ska vara relativt skonsamt för att vara ett cytostatika. Förutom direkta överkänslighetsreaktioner är andra system i kroppen med högt cellutbyte utsatta för störningar: till exempel benmärgen och därmed immunförsvaret med risk för infektion, blödningsrubbningar på grund av trombocytopeni, anemi. Illamående, aptitlöshet och andra bieffekter från mage och tarm är också ganska vanligt. Vid användning brukar mesna ges samtidigt för att skydda njurarna.

Effekt 
Cyklofosfamid är en så kallad prodrug, vilket innebär att den måste aktiveras i kroppen. I människan aktiveras cyklofosfamid av CYP 450 i levern genom att metaboliseras till i slutändan akrolein och fosforamidsenapsgas. Den senare anses reagera med DNA.

Läkemedel 
I Sverige finns ett läkemedel med den aktiva substansen cyklofosfamid registrerat och heter Sendoxan.

Referenser

Noter

Källor 
 FASS.se

Klororganiska föreningar
Prodroger
Oxazafosfinaner
Cytostatika
Charles Hårfager

Charles Hårfager var ett svenskt trallpunkband som var aktivt i mitten av 1990-talet.

Bandet bildades 1989 av Fredrik Karlsson, Erik Ohlsson, John och Rickard Mahrle. Gitarristen Erik Ohlsson hoppade av bandet strax innan albumet Korpen faller kom ut och gick till skatepunkbandet Millencolin. Senare, sedan albumet Knapra och Fly släppts, bytte Charles Hårfager namn till bara Charles för att få en mer seriös framtoning och släppte albumet Orden inom mig. Alla album är utgivna av Kamel Records utom I svält och nöd som var självfinansierat, men senare gavs ut av Kamel records.

Medlemmar
Anders Jakobson, trummor
 Erik Ohlsson, gitarr.
 Fredrik Karlsson, bas
 Mieszko Talarczyk, gitarr och kör. Mieszko hoppade in då Eric hoppade av. Mieszko omkom 2004 i tsunamikatastrofen i Thailand.
 Rickard Mahrle, sång, gitarr och tvärflöjt
 John, gitarr (var bara med på demobanden)

Diskografi

Demoskivor
Svenske mannen är en mes
Sid A
Karl XII
Säpo Toalett läsaren
Rösta blankt

Sid B
Gör dig berädd Greta
A Lagaren Råttan

Inspelad i studio "Ap Staden" 1991-05-09

Galningars lek

Album

Som Charles Hårfager
Korpen faller - 1994
Knapra och Fly - 1995

Som Charles
Orden inom mig - 1995

EP
I svält och nöd

Svenska punkband
Musikgrupper från Örebro
Orusts härader

Orusts härader bestod av:

Orusts västra härad, ett härad i mellersta Bohuslän inom nuvarande Orusts kommun och Lysekils kommun
Orusts östra härad, ett härad i mellersta Bohuslän inom nuvarande Orusts kommun
John Bouvin

Ulf John Fredrik Bouvin, född 13 september 1947 i Mariestad, är en svensk politiker som varit riksdagsman 1991–1994 och partiledare 1997–1998 för Ny demokrati.

Politisk karriär 
Bouvin, till yrket stålverksarbetare och grävmaskinist, engagerade sig tidigt för Ny demokrati genom att utan tillstånd sätta upp affischer för partiet i Halmstad när Ian Wachtmeister och Bert Karlsson kom för att kampanja. Som riksdagsledamot gjorde sig kanske mest känd för sin kritik av en lag om registrerat partnerskap, en kritik som han illustrerade med hjälp av obscena gester i riksdagens talarstol. Bouvin kritiserade även svenskt bistånd till Afrika då han menade att det minskade barndödligheten och därmed orsakade en kraftig befolkningsökning.

Han menade att riksdagen var för inaktiv i förhållande till en växande statsskuld och demonstrerade det genom att kräva att riksdagen borde ”brännas ner” eller ”rivas”. I april 1994 demonstrerade han denna uppfattning genom att låna en grävmaskin från en närbelägen byggarbetsplats och köra fram den till riksdagshusets entré.

År 1997 gav John Bouvin ut sin bok Riksdagen kan dra åt helvete som ett slags politiskt testamente från riksdagstiden. Han inledde inför valet 1998 ett samarbete med Konservativa partiet, vilket ledde till splittring i Ny demokrati. I samband med en högerextrem demonstration utan tillstånd den 1 maj 1998 omhändertogs Bouvin av polis för störande av ordning, och efter detta fick partikamraterna nog – fyra av fem länsansvariga krävde hans avgång och Bouvin avsattes på nästa partistämma. Han efterträddes av Per-Anders Gustafsson. Bouvin menar dock själv att han avsattes för att han inte var tillräckligt politiskt korrekt.

Efter tiden som partiledare har John Bouvin bland annat förespråkat att avskaffa riksdagen och regeringen, samt ett stopp för asylinvandring. I januari 2018 uppgav han sig vilja återstarta partiet igen (vilket Bert Karlsson beskrev som "dödsdömt"). I riksdagsvalet samma år toppade han dock istället Skånepartiets riksdagslista.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Ny demokrati
Ny demokratis partiledare
Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Personer från Mariestad
Födda 1947
Män
Levande personer
Charles Sumner

Charles Sumner, född 6 januari 1811 i Boston, död 11 mars 1874 i Washington DC, var en amerikansk republikansk politiker och abolitionist. Han var en av de ledande radikala republikanerna (Radical Republicans), republikanska slaverimotståndare som arbetade för de frigivna slavarnas fullständiga rättigheter. Han representerade delstaten Massachusetts i USA:s senat från 1851 fram till sin död.

Han gick i skola i Boston Latin School och studerade vid Harvard University. Han avlade 1834 juristexamen vid Harvard Law School. Han föreläste 1836-1837 vid Harvard Law School och reste sedan i tre år i Europa. Efter sina resor talade han flytande franska, tyska och italienska.

Sumner var en av grundarna av Free Soil Party. En viktig impuls för partiets grundande var att whigpartiet nominerade Zachary Taylor, en slavägare från Sydstaterna, som sin kandidat i presidentvalet i USA 1848. Sumner tillträdde i senaten 1851 som senator för Free Soil Party. Efter ett tal mot slaveriet misshandlades han följande år av kongressledamoten Preston Brooks från South Carolina. Sumner kunde inte delta i senatens arbete i tre år på grund av misshandeln. Han fortsatte sin karriär i det nya Republikanska partiet.

Som republikan lyckades Sumner behålla goda relationer till Abraham Lincoln trots att han som företrädde en annan gruppering inom partiet. Han var ordförande i senatens utrikesutskott 1861-1871. I presidentvalet i USA 1872 bröt han med republikanerna och stödde Horace Greeley i stället.

Externa länkar
 
 Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens webbplats

Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Harvard University
Födda 1811
Avlidna 1874
Män
Alumner från Harvard Law School
Kommittén för befrielsen av folken i Ryssland

Kommittén för befrielsen av folken i Ryssland (ryska: Комитет освобождения народов России, Komitet osvobozjdenija narodov Rossii, КОНР, KONR) var en kommitté av antikommunister från Ryssland som bildades under andra världskriget i syfte att befria Ryssland från kommunismen med hjälp av Tyskland.

Ordförande i kommittén var general Andrej Vlasov (1901-1946) som också var befälhavare för den ryska befrielsearmén (ROA).

Kommitténs målsättning uttrycks i Pragmanifestet 14 november 1944. Den innefattar bland annat ett avbrytande av kriget med Tyskland och en hedersam fred samt en återgång till den politiska ordning som rådde före bolsjevikernas maktövertagande (Oktoberrevolutionen).

Sovjetunionen under andra världskriget
Ryssland under 1900-talet
Rysslands politiska historia
Skandinaviske Stjerneflyvning

Den Skandinaviske Stjerneflyvning var en dansk flygtävling som var föregångare till Nordiska Mästerskapen i Motorflyg.

Tävlingarna genomfördes i samband med den andra Skandinaviska flygutställningen i Köpenhamn 1919. Tävlingen var öppen för danska, svenska och norska flygare med internationellt flygcertifikat som var anslutna till respektive lands flygorganisation eller var i tjänst som militärflygare. Valet av flygplanstyp var fritt och en distansflygning skulle genomföras på en och samma dag under tävlingsperioden 12 - 20 april. Målet var Köpenhamn och sjöflygplanens målgång var förlagd till marinens flygbåtstation, medan landflygplanen landade vid militärflygplatsen vid Klövermarksvej.

Danmark ställde upp med två arméflygare och fyra marinflygare, medan Norge sände en arméflygare och två marinflygare. Sverige anmälde två marinflygare och tre arméflygare samt tre civila piloter.

De svenska marinflygarna, som hoppats få tävla med det nyligen inköpta Fredrichshafen FF 49C, blev tvingade att dra sig ur tävlingen eftersom flygplanen inte var färdigrustade. Arméflygarna var tvingade att vänta på Karl Amundsons, samt Kgl maj:ts medgivande för att få använda flygkompaniets flygplan. När medgivandet kom återstod bara några dagar av tävlingsperioden. Ingen av de svenska tävlingsdeltagarna lyckades nå Köpenhamn på grund av dåligt väder över södra Sverige samt krånglande motorer.

Tävlingens segrare blev dansken Bjarkow som flög 850 km inom Själlands gränser, tvåa blev Riiser-Larsen och Lutzow-Holm med 775 km, medan trean Gylling avverkade 560 km. Arméflygaren löjtnant Ibsen som genomfört en 500 km lång flygning under ursla förhållanden fick ett tröstpris. 

Lutzow-Holm tilldelades Svenska Aeronautiska Sällskapets Orrefors-pokal för att han blivit den första flygare som under en och samma färd överflugit de tre skandinaviska länderna. De svenska arméflygarnas pokal tilldelades Saetter-Lassen för den vackraste stormflygningen. 

Flygtävlingar
Joseph Smith den äldre

Joseph Smith den äldre, 1771–1840, var far till den Joseph Smith som grundade Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga. Joseph Smith den äldre var mästare i en frimurarloge i Canandaigua, Ontario County, New York.

Joseph Smith d.ä. föddes den 12 juli 1771 i Topsfield, Massachusetts, som son till Asael Smith och Mary Duty. Vid 24 års ålder gifte han sig med Lucy Mack i Tunbridge, Vermont, den 24 januari 1795. De fick elva barn tillsammans.

En av deras söner, Joseph Smith, började, under 1820-talet, berätta för familjen om graverade guldplåtar innehållande information om forntida invånare i Amerika. I september 1827 sade sonen sig ha kommit i besittning av dessa plåtar, som Smith d.ä. vittnade om att han känt och lyft medan de var invirade i tyg. Under de följande åren dikterade sonen, sittande bakom ett skynke, guldplåtarnas text från reformerad egyptiska till engelska med hjälp av Urim och Tummim, ett slags heliga glasögon som han fått av en ängel. När detta arbete närmade sig sitt slut, underskrev Joseph Smith d.ä. och sju andra personer en vittnesutsaga i vilken man bedyrade att man både hade burit guldplåtarna och sett inskriptionerna på dem.
Detta "Åtta vittnens vittnesbörd" publicerades i första utgåvan av Mormons bok och har funnits med i de flesta av de följande utgåvorna.

Joseph Smith d.ä. döptes som en av sex grundare av Kristi Kyrka när denna organiserades den 6 april 1830 och utsågs också till kyrkans förste Sittande Patriark den 18 december 1833. I denna egenskap satt han ordförande vid rådsmöten i kyrkan, ordinerade andra patriarker och utförde patriarkaliska välsignelser. Den 6 december 1834 utsågs Smith d.ä. också till biträdande president inom kyrkan.

Familjen Smith flyttade 1838 till Far West, Missouri och 1839 till Nauvoo, Illinois där kyrkans nya högkvarter inrättades. Döende samlade Smith d.ä. året därpå familjen omkring sig för att utdela patriarkaliska välsignelser. Han välsignade bland annat sin äldste överlevande son Hyrum Smith och överlät till denne att efterträda honom som Sittande Patriark. 

Joseph Smith d.ä. dog den 14 september 1840.

Fotnoter

Personligheter inom Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga
Personer från Essex County, Massachusetts
Födda 1771
Avlidna 1840
Män
Henry L. Dawes

Henry Laurens Dawes, född 30 oktober 1816 i Cummington, Massachusetts, död 5 februari 1903 i Pittsfield, Massachusetts, var en amerikansk republikansk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1857-1875 och ledamot av USA:s senat 1875-1893. Han var ordförande i senatens utskott för indianärenden 1881-1893.

Dawes utexaminerades 1839 från Yale College och studerade därefter juridik. Han inledde 1842 sin karriär som advokat i North Adams. Han var distriktsåklagare för Massachusetts västra distrikt 1853-1857.

Dawes är främst ihågkommen för 1887 års Dawes Act (General Allotment Act), som möjliggjorde fördelningen av indianstammarnas land mellan indianfamiljer med tillstånd av USA:s president. Ett av lagens syften var att ersätta indianernas kollektivism med individualism.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens webbplats

Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Alumner från Yale University
Personer från Hampshire County, Massachusetts
Födda 1816
Avlidna 1903
Män
John Davis (politiker)

John Davis, född 13 januari 1787 i Northborough, Massachusetts, död 19 april 1854 i Worcester, Massachusetts, var en amerikansk politiker (whig).

Han utexaminerades 1812 från Yale College och studerade sedan juridik. Han inledde 1815 sin karriär som advokat i Worcester.

Davis var ledamot av USA:s representanthus 1825-1834 och guvernör i Massachusetts 1834-1835 samt 1841-1843. Han representerade Massachusetts i USA:s senat 1835-1841 och 1845-1853.

Hans grav finns på Rural Cemetery i Worcester, Massachusetts.

Källor

Externa länkar 
biografi på delstatens webbplats
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens webbplats
Political Graveyard

Guvernörer i Massachusetts
Ledamöter av USA:s representanthus från Massachusetts
Ledamöter av USA:s senat från Massachusetts
Alumner från Yale College
Födda 1787
Avlidna 1854
Män
Eriksdal, Sjöbo kommun

Eriksdal är en ort i Röddinge socken i Sjöbo kommun belägen i Fyledalen.

Eriksdal var stationsort vid Malmö-Simrishamns Järnvägar (MSJ). På höjden norr om stationen fanns tidigare en kolgruva. Numera används åsen som sandtäkt.

Orter i Sjöbo kommun
Arvid Enarsson

Arvid Enarsson, född 20 juli 1912 i Laxarby socken, Älvsborgs län, död 28 april 1971 i Laxarby, var en svensk politiker i moderaterna.

Enarsson var riksdagsledamot i första kammaren 1961-1968, i andra kammaren 1969-1970 och tillhörde den nya enkammarriksdagen efter valet hösten 1970.

Källa

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Personer från Laxarby socken
Födda 1912
Avlidna 1971
Män
Nils Carlshamre

Nils Oskar Gerhard Carlshamre, född 28 april 1921 i Uddevalla, död 7 april 2005 i Kungälvs församling, Kungälv, var en svensk lektor, journalist, bland annat på Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning och Bohusläningen, och moderat riksdagspolitiker.

Nils Carlshamre föddes i Uddevalla, men levde större delen av sitt vuxna liv i Kungälv. Han tillhörde andra kammaren 1965-1970 och blev invald i den nya enkammarriksdagen vid valet hösten 1970, där han satt till 1988. Under sin verksamhet i riksdagen sysslade han främst med sociala frågor, och var känd för sin relativt sett vänsterbetonade position inom sitt parti, samt för sin förmåga som talare. Efter sin pensionering var han under ett antal år förbundsordförande för Sveriges Pensionärsförbund (SPF).

Han var far till filosofen Staffan Carlshamre.

Noter 

Födda 1921
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna

Män
Avlidna 2005
Tjurkö

Tjurkö är en ö som ligger sydost om Karlskrona, och ingår i Sturkö församling. Ön Tjurkö bildar tillsammans med de övriga större öarna Hasslö, Aspö, Sturkö och Senoren en ring av öar utanför Karlskrona. Bandet av öar ansågs vara en lämplig och lättförsvarad plats för en stor örlogsbas, därför anlades Karlskrona på Trossö 1680. Tjurkö har idag cirka 250 fast boende invånare.
Från 2015 avgränsar SCB två småorter på ön.

Historia 
På Tjurkö har man hittat Tjurköbrakteaten, en brakteat i guld från omkring 400 till 600 e.Kr., med runinskrift i den äldre futharken.

Tjurkö blev i slutet av 1800-talet centrum för stenhuggerinäringen i Blekinge. Graniten och gnejsen var utmärkt att göra gatsten av och folk anställdes vilket gjorde att befolkningen ökade markant på Tjurkö samt grannön Sturkö. År 1877 kom ett hundratal stenhuggarfamiljer från Bayern. Tyskarna medförde en mängd förut okända verktyg och nya arbetssätt, vilka åstadkom en betydande uppryckning av svensk granitindustri. Tjurkö blev ett slags skola för svenska stenhuggare, vilka sedan i sin tur förde med sig de nya arbetsmetoderna till andra delar av Blekinge och till Bohuslän. Tjurkö stenhuggeri var vid sekelskiftet en av landets största arbetsplatser med 2 000 anställda och de stora stenbrotten vittnar än i dag om det hårda hantverket. Stenindustrins minne finns bevarat på Tjurkö och det var här verksamheten bedrevs i stor skala. 

Genom området vid Herrgården löper nu en cirka 1,5 km lång markerad kulturstig som passerar flera anläggningar och minnesmärken. Vid Herrgården växte Stenhuggerisamhället upp med kaserner, kontor, smedja, handelsbod med mera.

Kyrkan på ön är byggd av fångar som kommenderats till stenhuggeriet i slutet av 1800-talet. Enligt sägen syns en av fångarna, Abel Andersson, på altartavlan. Han målade dit sig själv i bojor bland Jesu följeslagare.

Tjurkö har broförbindelse med Sturkö samt skärgårdsbåt på sommaren till Karlskrona. Tjurkö har ända sedan Karlskrona grundades, varit en militär befäst ö som har byggts ut efter hand. Ett flertal intakta anläggningar och fastigheter vittnar om öns militära betydelse samt närheten till Kungsholms fort strax väster om ön. På Tjurkö fanns mellan 1942 och 2002 ett tungt fast batteri som bemannades bland annat under U137-affären 1981.

Se även
Tjurkö socken
Tjurkö församling

Källor

Externa länkar 
Tjurkö Intresseförening
Tjurkö stenhuggeri

Öar i Blekinge skärgård
Orter i Karlskrona kommun
Småorter i Sverige
Singstar (spel)

Singstar är en del av tv-spelsserien Singstar. Singstar fungerar som en utvecklad karaokemaskin, där spelaren kan välja en sång och sjunga den. Spelarna kan även tävla om vem som håller den rätta tonen bäst. Däremot bedöms inte sångröst och resultatet kan därför möjligen vara missvisande i hur vackert man sjunger. Programmet finns även för PC, se Ultrastar. Spelarna använder USB-mikrofoner och sjunger gentemot musikvideor för att samla poäng. Sångtexterna visas längst ner på skärmen.

Låtlista 

Playstation 2-spel
Musikspel
Datorspel 2004
Musikåret 2004
Sony Interactive Entertainment-spel
Sony Ericsson Z800i

Sony Ericsson Z800i är en 3G-mobiltelefon med en kamera om 1,3 megapixlar. Den har videosamtalfunktion, musikfunktion, spel, med mera.

Z800i
Centrala staden, Lund

Centrala staden är en administrativ stadsdel i Lund som omfattar de delar av staden som ligger inom den medeltida stadsvallen samt anslutande områden norr och söder därom. Gränserna för stadsdelen utgörs i väster av järnvägen och i söder av Ringvägen. I öster går gränsen vid Arkivgatan-Hardebergaspåret-Dalbyvägen-Östra Vallgatan-Biskopsgatan-Allhelgona kyrkogata-Bredgatan-Norra kyrkogårdens västra gräns-Kävlingevägen och slutar vid Norra Ringen. Stadsdelen hade 2007 13 358 invånare.

Fram till 1800-talet bestod Lund enbart av det som idag benämns Lunds stadskärna, bebyggelsen inom vallarna. Mycket av det medeltida gatunätet finns bevarat. Bebyggelsen domineras däremot av 1900-talet samt några 1800-talsbyggnader. Det finns bara en handfull bevarade byggnader från tiden före 1800.

Den sydöstra delen av stadsdelen utanför stadsvallen omfattar bland annat delar av den tidigare byn Lilla Råby, som idag utgörs av flerfamiljshus från 1930-talet och framåt, studentbostadsområdena Parentesen och Ulrikedal, samt det nyare Margretedal. Den sydvästra delen består av Stadsparken och de koloniområden och grusplaner som finns sydväst därom.

Den norra delen utanför stadsvallen heter Spoletorp och ligger mellan Norra kyrkogården och järnvägsspåret. Detta område bebyggdes under slutet av 1800-talet samt första halvan av 1900-talet och består främst av bostadsområden. Längst i norr ligger Monumentparken.

Externa länkar

Stadsdelar i Lund
Björknäsgymnasiet

Björknäsgymnasiet är en gymnasieskola i Björknäs i Bodens kommun. Invigdes 1985 och hette då Björknässkolan, men bytte år 2007 namn till Björknäsgymnasiet. Antal elever år 2005 var 1100 stycken. Skolområdet står idag på det område som förr kallades Björknäsparken.

Externa länkar
Björknäsgymnasiet

Gymnasieskolor i Norrbottens län
Utbildningsinstitutioner bildade 1985
Byggnader och anläggningar i Bodens kommun
Utbildning i Bodens kommun
1985 i Sverige