kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Arthur Auwers

Arthur Julius Georg Friedrich von Auwers, född 12 september 1838 i Göttingen, död 24 januari 1915 i Berlin, var en tysk astronom. Han var far till Karl Friedrich von Auwers.

Auwers verkställde redan 1857 en bearbetning av William Herschels undersökningar om nebulosor och var 1859–62 assistent vid observatoriet i Königsberg, där han fullföljde de av Friedrich Wilhelm Bessel påbörjade undersökningarna av dubbelstjärnor medelst heliometer. Efter att därefter ha varit assistent i Gotha, kallades Auwers 1866 till astronom vid vetenskapsakademien i Berlin och medlem av densamma samt blev 1878 dess ständige sekreterare för den fysikalisk-matematiska klassen. Auwers tilldelades Royal Astronomical Societys guldmedalj 1888, James Craig Watson-medaljen 1891 och Bruce-medaljen 1899. Han kallades 1892 till ledamot av svenska Vetenskapsakademien och upphöjdes 1912 i ärftligt adelskap.

Auwers utgav bland annat Untersuchungen über veränderliche Eigenbewegungen der Fixsterne (1868), i vilket arbete han beräknade banorna för Siriusdrabanten och Procyondrabanten, Fundamentalkataloge für die Zonenbeobachtungen am nördlichen und südlichen Himmel (1879–83) och en av honom verkställd ny reduktion av James Bradleys iakttagelser av fixstjärnor 1750–62 (1882–88). Hans mest omfattande arbeten föranleddes av de två Venuspassagerna under 1800-talet, till vilka han organiserade och huvudsakligen ledde de tyska iakttagelserna, varjämte han bearbetade och utgav resultaten av dem (bland annat i tre band 1887–89). Själv iakttog han Venuspassagen 1874 i Luxor och 1882 i Punta Arenas. I samband med detta utförde han 1889 vid Kapobservatoriet en serie heliometerobservationer rörande inflytandet av bländglas av olika färg och bestämmandet av soldiameter samt utgav Untersuchungen über den Sonnendurchmesser (tre band, 1886–89).

Nedslagskratern Auwers på månen och asteroiden 11760 Auwers är uppkallade efter honom.

Källor

Externa länkar 

Tyska astronomer under 1800-talet
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från universitetet i Königsberg 
Tysk adel
Nyadlade
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av James Craig Watson-medaljen
Mottagare av Brucemedaljen
Personer från Göttingen
Födda 1838
Avlidna 1915
Män
Ugglan
Parish

Parish är en benämning som används för administrativa enheter, oftast den lägsta nivån, i flera länder. 

På de brittiska öarna används benämningen civil parish för att skilja från de kyrkliga församlingarna (parish). Det är dock bara i England som civil parishes fortfarande har en funktion. I Skottland och Wales har systemet med civil parishes avvecklats. I Irland och Nordirland finns de kvar, men utan funktion. 

Lokala politiska indelningar
Nøgne Ø

Nøgne Ø (Nøgne Ø Det kompromissløse bryggeri AS) är ett norskt ölbryggeri. Aktiebolaget bildades 2002 av Gunnar Wiig och Kjetil Jikiun och ligger i Grimstads kommun. 2005 flyttade det in i Rygene Kraftstasjon vid gränsen mot Arendals kommun. Namnet betyder "naken ö" och är taget ur Henrik Ibsens dikt "Terje Vigen".

Allt bryggeriets öl är opastöriserat och innehåller därför levande jäst. Ingen kolsyra tillsätts; den bildas av efterjäsningen i flaskan. Bryggeriet exporterar ungefär femtio procent av sitt öl, som går till Sverige, Danmark, Finland, Storbritannien och USA. Enligt uppgifter från bryggeriet ökade produktionen från 30 000 liter 2003 till 250 000 liter 2007. All Nøgne Ø:s öl är real ale.

Referenser

Noter

Webbkällor
Denna artikel är delvis baserad på en översättning från norska Wikipedia (bokmål).

Externa länkar 
 Nøgne Ø, webbplats

Mikrobryggerier
Norska bryggerier
Företag bildade 2002
Bohorrörbock

Bohorrörbock (Redunca redunca) är en art i släktet rörbockar som lever i Afrika.

Kännetecken
Bohorrörbocken är en medelstor antilop med en mankhöjd på mellan 70 och 90 centimeter och en vikt på upp till 55 kilogram. Hanarna är större än honorna och bär till skillnad från honorna horn. Dessa kan bli upp till omkring 40 centimeter långa och har en spets som pekar framåt. Pälsen är rödbrunaktig till gråbrunaktig med ljusare vit undersida. På frambenen finns svarta teckningar.

Utbredning
Bohorrörbocken har vid utbredning i centrala Afrika, och förekommer på skogklädda savanner och flodslätter från norra Senegal, Gambia och sydvästra Mauretanien och vidare österut till Etiopien. Från Etiopien förekommer den söderut till Tanganyikasjön och Ruvumafloden i Tanzania.

Status
Bohorrörbocken betraktas som livskraftig av IUCN och sammantaget uppskattas det finnas något över 100 000 individer, men populationstrenden för artern är generellt sett nedåtgående, med undantag för några skyddade områden i östra Afrika.

Levnadssätt
Bohorrörbocken kan leva ensam eller i små grupper, men under torrperioden kan djuren även bilda större flockar. Den föredrar regelbunden tillgång till vatten och födan består huvudsakligen av gräs. Honan föder vanligen endast en unge per dräktighet.

Referenser

Externa länkar

Slidhornsdjur
Däggdjur i etiopiska regionen
Laxfälla

Laxfälla är ett fiskeredskap som främst används av yrkesfiskare för fångst av lax och havsöring. En laxfälla kan liknas vid en stor ryssja med flera fångstarmar och en fångstbur i mitten. Fisken leds in via fångstarmarna av nät och hamnar i fångstburen där de har svårt att ta sig ut. På moderna laxfällor finns uppblåsbara pontoner som kan lyfta fångstburen när fällan skall tömmas. Mindre fällor för fångst av sik förekommer också.

Fiskeredskap
Claes-Henrik Silfver

Claes-Henrik Silfver, född 3 november 1958, är en före detta ishockeyspelare (forward) som representerade hela sin karriär i Färjestads BK mellan 1976 och 1989. Han var med och vann tre SM-titlar, 1981, 1986 samt 1988. Silfver var även med i J-VM 1978 där laget vann en silvermedalj.

Externa länkar
 eliteprospects.com

Födda 1958
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Män
Levande personer
Den sista frestelsen

Den sista frestelsen är en roman av Val McDermid, utgiven i Storbritannien år 2002. Engelska originalets titel är The Last Temptation. Johan Nilsson översatte romanen till svenska 2003. Romanen är den tredje i serien om psykologen Tony Hill och kriminalinspektören Carol Jordan.

Handling
Carol Jordan lockas in i vad som visar sig bli ett livsfarligt uppdrag: att infiltrera en knarkkung och människosmugglares rörelse med centrum i Berlin. En anledning till att just Carol väljs för uppdraget är, utöver hennes meriter, att hon har en nästan kuslig likhet med gangsterkungens flickvän som nyligen avlidit i en trafikolycka. Samtidigt lockas Tony Hill, som försökt återuppta sin akademiska karriär, också till Berlin för att hjälpa till med vad som verkar vara en seriemördare som operera längs Europas floder och som därtill inriktat sig på psykologer. Mordet på en av Tonys tyska kollegor blir det som slutligen får honom att acceptera ett nytt uppdrag åt polisen. Carols och Tonys samtidiga närvaro i Berlin kommer att leda till händelser som djupt kommer att påverka dem.

Källor
 McDermid, Val, Den sista frestelsen, AlfabetaAnamma böcker, Göteborg 2003.

Skönlitteratur 2002
Brittiska kriminalromaner
Brittiska romaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Romaner av Val McDermid
Berlin i skönlitteratur
Hej hå!

Hej hå! är ett musikalbum av Christopher Sander. Albumet som släpptes 6 maj 2009 är artistens solodebut. Albumet innehåller egna sånger samt tolkningar av Astrid Lindgren/Georg Riedel, Spacemen 3 och Daniel Johnston.

Låtlista
 "S.O.S." (Sander)
 "Hjärtat slår sällsynta slag" (Sander)
 "Mors lilla lathund" (Astrid Lindgren/Georg Riedel)
 "Caroline (jag såg dig)" (Jonathan Cohen/Sander)
 "Sann kärlek hittar dig till slut" (engelskt original av Daniel Johnston)
 "M/S Prinsendam" (Sander)
 "Ett sjunkande skepp" (Sander)
 "Fattig bonddräng" (Astrid Lindgren/Georg Riedel)
 "Amen" (engelskt original av Jason Pierce/Pete Kember)
 "Underland" (Pierre Lindsjöö)
 "Vid en flod" (Sander)
 "Äppelöga" (duett med Anna Järvinen) (Sander)
 "Stäppvargen" (Sander)
 "Kalle Teodor" (Astrid Lindgren/Georg Riedel)

Musiker
Christopher Sander - sång, gitarr, klaviatur, bas, percussion, m.m.
Andreas Jeppson - klaviatur, klockspel
Mattias Bergqvist - trummor, percussion, sång
Fredrik Swahn - bas, gitarr
Anna Holm - violin
Johan Klint - violin
Erika Lundin - viola
Amanda Hofman-Bang - cello

Musikalbum 2009
Okinotorishima

Okinotorishima , tidigare kallad Parece Vela, är en atoll långt söder om Japans fastland. Den ligger 1 740 km söder om Tokyo, 534 km sydost om Oki Daitō (den närmaste japanska ön) och 567 km från Minami Iōshima (den närmaste ön av Ogasawaraöarna, till vilka de hör administrativt).

Det japanska namnet betyder "De avlägsna fåglarnas ö", och den är näst längst bort belägen från Japan efter Minamitori shima. Den består av tre kobbar:
 Ostkobben (東小島, Higashikojima, areal 1,6 m²)
 Nordkobben (北小島, Kitakojima, areal 6,4 m²)
 Sydkobben (南小島, Minamikojima, en konstgjord kobbe)

Kobbarna, som sticker upp 10 eller 20 cm ur havet vid högvatten, befinner sig i en västlig del av en lagun omgiven av ett korallrev under vatten likt en atoll, över vilket vågorna bryter och som sträcker sig 4,6 km från öst till väst och 1,7 km från norr till söder med en areal om 5 km². En kvartsklippa, ännu mindre, ligger i den östra zonen av lagunen.

Havet kring ön är mycket rik på fisk och förmodas även ha stora olje- och naturgasfyndigheter.

Dess status som ö, i stället för en obeboelig klippa enligt internationell rätt, är ifrågasatt av Kina och ytterligare några länder, eftersom det skulle tilldela Japan en exklusiv ekonomisk zon runt kring dessa på mer än 430.000 km².

I avsikt att undvika att öarna sjunker i havet på grund av erosionen, initierades ett byggnadsprojekt med utfyllning 1987, vilket försåg såväl Higashikojima som Kitakojima med ett omgivande betongskydd. För närvarande slutför Japan ett projekt med undersökning och observation av ön, liksom underhållsuppgifter.

Administrativt betraktas ön som en del av Ogasawara, (Tokyo prefektur). 1939, satte Japan igång konstruktion av en marinbas, men den fick avbrytas 1941 vid fientligheterna i början av stillahavskriget och andra världskriget.

Historia 
Ön upptäcktes möjligen redan 1543 av spanske Bernado de la Torre eller 1565 av spanske Miguel López de Legazpi. Ön utforskades lite 1789 av brittiske William Douglas som namgav området "Douglas Reef".

1885 hamnade området under japansk överhöghet. Efter andra världskriget förvaltades området av USA fram till 1968 då det återgick till Japan.

1987 påbörjade den regionala sektionen av Japans trafikdepartement Keihin arbetet med att förstärka öarna mot erosion.

1988 byggde det japanska havsforskningscentret Jamstec ett laboratorium på ön och i mars 2007 byggde den japanska kustbevakningen en fyr på ön.

Externa länkar 
 om Okinotorishima

Japans öar
Öar i Stilla havet
WP:Projekt Japan
Morjärvs kyrka

Morjärvs kyrka ligger högt på en tallbevuxen rullstensås invid Kalix älv i Morjärv, Kalix kommun. Den tillhör Kalix församling i Luleå stift.

Bakgrund
Kyrkan uppfördes 1928-1929 av byggmästare S. A. Englund, Kalix, efter ritningar utförda av Torben Grut. Den invigdes i augusti 1929 av biskop Olof Bergqvist. Bygget utfördes av en stiftelse, som hade stöd av en till en början anonym donator, som senare visade sig vara Lotty Bruzelius. Hon anlitade arkitekt och bestämde även vem som skulle måla alktartavlan. Först 1950 kom kyrkan att tillhöra församlingen.

Kyrkobyggnaden
Byggnaden är en långkyrka med koret i söder. En lång och brant trappa leder upp till huvudingången i öster, som ligger i bottenvåningen till det sidoställda, kampanilliknande klocktornet i tre avsatser. Långhuset är högt, med slät vitmålad lockpanel som ger intryck av slät vägg. Sadeltaket är täckt med svart plåt. Fönstren är smala och höga och fönster- och dörromfattningar är målade i gråblått. På västra långväggen ansluter vid västra långväggen en utanpåliggande sakristia.

Interiör
Kyrkorummets tunnvälvda tak är illusoriskt målat som ett kassettak med gråa fält på gul botten. Golvet är av trä och bänkinredningen är fast. Väggarna har träpaneler och pilastrar marmorerade i vitt-blått, gult-rött. Orgelläktaren ligger i norr. All inredning ritades av arkitekten, som även färgsatte interiören i ljusa oljefärger.

År 1958 målades kyrkan om under ledning av konstnären Fritiof Erichson. Kyrkan restaurerades 1975-1976 under Bertil Franklins ledning, då den ursprungliga färgsättningen övergavs till förmån för starkare kulörer i ljusblått, gult och rödbrunt. I slutet av 1990-talet uppfördes en tillbyggnad med pulpettak vid övergången mellan torn och långhus

Inventarier
 Altartavlan är utförd av Gerda Höglund i Stockholm och har motivet den uppståndne Jesus.

Omgivning
 Norr om kyrkan ligger församlingshemmet som är ett gammalt EFS-kapell från 1910-talet.
 Den muromgärdade kyrkogården ligger uppe på åsen väster om kyrkan och avskiljd från denna genom ett tallskogsparti. På kyrkogården ligger ett litet gravkapell i samma arkitektur som kyrkan.
 Mellan kyrkan och kyrkogården står ett modernt, lågt servicehus insprängt i tallskogen.

Referenser

 
 Länsstyrelsen i Norrbottens län (Worddokument)

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Kyrkobyggnader i Kalix kommun
Kyrkobyggnader invigda 1929
Träkyrkobyggnader i Sverige
1929 i Sverige
Gert Bastian

Gert Bastian, född 26 mars 1923 i München, död 1 oktober 1992 i Bonn, var en tysk militärofficer och politiker (die Grünen).

Biografi
Gert Bastian gick frivilligt med i Wehrmacht under andra världskriget. Han blev officer och deltog på östfronten. Efter kriget arbetade han en kortare tid i det privata näringslivet. 1956 inledde han sin militära karriär i Bundeswehr. Hans sista post före avskedet 1980 var som generalmajor. Bastian vände sig mot den planerade utstationeringen av medeldistansraketer och lämnade militären och gick istället med i fredsrörelsen. Här lärde han känna Petra Kelly som blev hans partner.

1980 var han med och initierade "Krefelder Appell" mot stationeringen av nya kärnvapenraketer i Europa. 1980 grundade han gruppen Generäle für den Frieden (”Generaler för freden”) tillsammans med andra före detta generaler. Senare visade sig att Stasi medfinansierat organisationen.

Från 1983 till 1987 satt Bastian i den tyska förbundsdagen.

Den 19 oktober 1992 påträffades Bastian död i sin och Kellys lägenhet. Petra Kelly hade skjutits i sömnen av Bastian, som efteråt sköt sig själv. Den exakta tiden för mordet kunde inte fastställas på grund av kropparnas framskridna tillstånd av förruttnelse.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 

Tyska generaler
Tyska förbundsdagsledamöter
Män
Födda 1923
Avlidna 1992
Allians 90/De gröna-politiker
Personer som begått självmord
Personer från München
Slaktattack

Slaktattack var ett punkband från Göteborg bildade 2002. Från början bestod bandet av fem medlemmar, fr.o.m. 2004 var de sex medlemmar.

De spelade d-takt och texterna var på svenska. Medlemmarna hade tidigare varit aktiva i bl.a. Bloomcore, Jaffa De Luxe och At The Gates.

2012 hoppade trummisen Plytet av bandet och det gjorde även gitarristerna Domarn och Svanne. Slaktattack hann fylla 10 år innan bandet lade ner verksamheten.

2013 bildade Yxan, Nippa och Krea ett nytt band tillsammans med Charlie Anti Cimex och Rännan Blisterhead. Det nybildade bandet heter Wolfhour.

Medlemmar 
Yxan - Sång
Domarn - Gitarr
Nippa - Bas
Krea - Gitarr
Plytet - Trummor
Svanne - Gitarr

Diskografi 
2006 7" W/ Aktiv Dödshjälp Evigt Lidande Productions. E.L.P005
2007  CD Slave To Convention - A Tribute To Doom Helvetet Records. HELL009
2008  CD Sverigemangel Anarkopunx Records/Container Rock Produktion. APR004CD/COR007
2009 7" W/ Bio Crisis Hysterical Records/ Makinas Records/ Detesta Records/ La Compost Records/ Apoyo Mutuo Records
2009 CD W/ Antiprotokol Black Seeds Records BSR016
2009 CD Skitliv! D-takt & Råpunk Records DTAKT020
2011 CD Disclosed - A Tribute To Disclose Black Seeds Records BSR022

Externa länkar
www.slaktattack.com
MySpace
Svenska punkband
Musikgrupper bildade 2002
Johan Philip Korn

Johan Philip Korn, född 1728 i Uddevalla, död 29 mars 1796, var en svensk målare och konstnär.

Bakgrund
Korn började som dekorationsmålare, men övergick efter att ha varit elev hos Johan Sevenbom till landskapsmåleriet, ofta efter förlagor i holländska kopparstick eller målningar av François Boucher. Han målade vanligtvis i litet format, men arbetade även med dekorativa väggmålningar, dörrstycken med mera. Motiven är idylliska landskap, ofta med månsken och eldar i en guldbrun ton. Ofta har de ett rikt staffage med figurer. Korn finns representerad vid Nationalmuseum i Stockholm samt vid Norrköpings konstmuseum.

Galleri

Källor 

Lexikonett amanda och Kultur1

Noter

Externa länkar 

Födda 1728
Avlidna 1796
Män
Svenska målare under 1700-talet
Svenska dekorationsmålare
Personer från Uddevalla
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Lars-Gunnar Larsson

Lars-Gunnar Larsson, född 1947, är en svensk professor emeritus i finsk-ugriska språk vid Uppsala universitet (1982–2012). Han var även inspektor för Västgöta nation.

Larsson disputerade 1981 på en avhandling om grammatisk uppbyggnad av de östersjöfinska språken och har bland annat vetenskapligt beskrivit samt skapat undervisningsmaterial för samiska språk.

Larsson har vid flera tillfällen uttryckt oro för försämrade resurser och kunskaper i slaviska och finsk-ugriska språk vid landets universitet och högskolor.

En festskrift sammanställdes till Larssons 65-årsdag.

Larssons efterföljare på lärostolen i finsk-ugriska är Rogier Blokland.

Referenser

Bibliografi (urval)

Externa länkar
 

Svenska professorer i lingvistik
Personer inom samisk språkforskning
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1947
Levande personer
Män
Osmose Productions

Osmose Productions är ett franskt oberoende skivbolag grundat 1991 av Hervé Herbaut, efter att han i tre år drivit försäljning via ett mindre internetbolag. Osmose är i huvudsak specialiserat på death och black metal-band.

Många av de grupper som börjat på Osmose har gått vidare och skrivit kontrakt med större skivbolag som Nuclear Blast, Century Media och Metal Blade.

Band som har gett ut skivor på Osmose
 Abominator
 Absu (Senare på Candlelight Records)
 Act of Gods
 Allfader
 Anal Vomit
 Angelcorpse
 Anorexia Nervosa
 Antaeus
 Arkhon Infaustus
 Axis of Advance
 Benighted
 Bestial Mockery
 Bewitched (Senare på Regain Records)
 Black Witchery
 Blasphemy
 Cirith Gorgor
 Dark Tranquillity (Senare på Century Media)
 Dellamorte
 Dementor
 Demoniac
 Demonized
 Detonation
 Diabolical Masquerade
 Diabolos Rising
 Disastrous Murmur
 Divine Decay
 Driller Killer
 Elysian Blaze
 Enslaved (Senare på Indie Recordings/Nuclear Blast)
 Exciter (Senare på Massacre Records)
 Exmortem
 Extreme Noise Terror
 Gehennah
 Goat Semen
 Godus
 Hacavitz
 Houwitser
 Immortal (Senare på Nuclear Blast)
 Impaled Nazarene
 Imperial
 Impiety
 Infernö
 Inhume
 Kristendom
 Laethora
 Lifelover
 Lost Soul
 Loudpipes
 Malmonde
 Marduk (Senare på Regain Records)
 Masacre
 Master's Hammer
 Melechesh
 Merciless
 Mord
 Mystifier
 Necromantia (Senare på Dockyard 1)
 Notre Dame
 Obligatorisk Tortyr
 Obtest
 Order from Chaos
 Pan.Thy.Monium
 Phazm
 Portal
 Profanatica
 Pyogenesis
 Raism
 Ravager
 Revenge
 Ritual Carnage
 The Rocking Dildos
 Rok
 Rotting Christ (Senare på Season of Mist)
 Sadistik Exekution
 Samael (Senare på Galactical Records/Regain Records)
 Seth
 Shadows Land
 Shining
 Sigh
 Sjodogg
 Stillhet
 Sublime Cadaveric Decomposition
 Sulphur
 Swordmaster
 Thesyre
 Thornspawn
 Totalselfhatred
 Tsatthoggua
 The Unkinds
 Vehementor
 Vital Remains
 Yyrkoon

Referenser

Externa länkar

 Officiell webbplats
 Osmose Productions @ Discogs.com
 Intervju med Hervé Herbaut på MusicStar
 Intervju med Hervé Herbaut på Tartarean Desire

Franska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade 1991
Power Blade

Power Blade, i Japan , är ett actionspel utvecklat av Natsum till Nintendo Entertainment System och utgivet av Taito Corporation. Spelet släpptes i Japan den 20 april 1990 (som "Power Blazer"), i Nordamerika i mars 1991, i Europa den 23 januari 1992. I Nordamerika var spelet först tänkt att heta "Power Mission".

Handling
Året är 2191. Människan har byggt återhämtat sig från krig. Numera styrs allt från en centraldator. Plötsligt anfaller varelser från en annan planet, och förstör centraldatorn. Mänskligheten har förbjudit vapen, men det finns specialstyrkor för kritiska situationer. Iväg skickas Nova, som använder en bumerang.

Spelet
Spelet är ett plattformsactionspel för en spelare där man kastar bumerangen på fienderna, och slår sig genom sex olika nivåer. Bumerangen kan kastas i åtta olika riktningar. Vapen och rustning kan uppgraderas och bli starkare. Varje bana avslutas med en boss. Spelet har även lösenord.

Mottagande
Power Blade fanns på omslaget av Nintendo Powers aprilnummer 1991. Power Blade fanns även på omslaget till NES-sektionen i 1991 års novembernummer av brittiska Mean Machines, där det fick betyget 88%.

Externa länkar

 Power Blade på Hardcore Gaming 101
 NES DB - Power Blade

Källor

Datorspel 1990
NES-spel
Science fiction-datorspel
Actionspel
Plattformsspel
Sångtajm med Trazan och Banarne

Sångtajm är den första skivan med Trazan och Banarne. Skivan lanserades på LP och kassettband 1977 och återutgavs på CD 1994.

Låtlista 
Balla Trazan Apansson / Vegetarianvisan
Bi bi viti limm
Banansången
Kung Louis (Apans sång)
Fantomens brallor
Om jag får bli din Tarzan
Skojtsnack / Ja Da
Han satte foten i en potta / I skoaffären
Apu Apu
Är bananerna fina
Balla Trazan Apansson / Min mask
Rak banana
Vi har Tarzan på middag
Joddelskolan a: Hönslåten b: Soliga berg och roliga klockor
Sockerbagarejazz
Itma Hohah
Är bananerna fina
Alp-joddel / Balla Trazan Apansson

Listplaceringar

Referenser

Musikalbum 1977
Trazan & Banarne
Vinliden

Vinliden är en ort cirka 4,2 mil väster om Lycksele utefter Vilhelminavägen i Lycksele kommun.

Byn består av ett hundratal hus där det bor både bofasta och sommar- eller helgboende. Det finns 24 personer äldre än 16 år som är permanentboende. På sin storhetstid, på 1950-talet, fanns det tre affärer, bensinmack, två bönhus och kyrka. Kyrkan är idag privatägd och exteriört bevarad. Lycksele församling firar gudstjänst i Vinliden 2-3 gånger per år och då håller man till i gamla skolan, som ägs av byns intresseförening. 
Intresseföreningen ansvarar för byastugan, det före detta skolhuset. Där finns möjlighet till övernattning, 9 bäddar.

Orter i Lycksele kommun
É bananerna fina?

E' bananerna fina?! är den andra skivan med Trazan & Banarne. Skivan lanserades på LP och kassettband 1978 och på CD-skiva 1994.

Låtlista 
Balla Trazan Apansson
Våran skog
Björnar älskar honingssmaken
Dom har inga bananer
Tänk om jag vore en liten lian
Om-sången
Krypälskarnas vals
Räven
Brännbollsdemokrati
Djungel-Jims kanin (Plutt-visa)
I restaurangen 1
Sov lilla Totte
Vi har en koja
Apanssons yrke
Brödfruktträdet
Jag är en liten mört
Trazan & Banarne klättrar i lian
Min häst
Fan-posten
Min systers katt
I restaurangen 2
Bongo, Bongo
Ankan

Referenser

Musikalbum 1978
Trazan & Banarne
Electric Banana Band (musikalbum)

Electric Banana Band är Electric Banana Bands första studioalbum från 1981. Albumet finns bara på vinylskiva (på grund av rättighetsproblem).

Låtlista 
Electric Banana Band (James Hollingworth)
Ta' lianen till kneget (Schaffer/Åberg)
Olyckans sång (Schaffer/Åberg)
I huve't på en gris (J. Hollingworth)
Lasse Banan (J. Hollingworth)
Kung Lian (J. Hollingworth)
Singe-Linge-Lisco-Disco (Schaffer/Åberg)
Banana Bwana (Schaffer/Åberg)
Då är det ball med rock'n'roll (Totte Wallin)
Dum som en gås (Karin Liungman)
Boogeli Booga (J. Hollingworth)
Storstadsdjungeln (J. Hollingworth)
Olyckan Theme (J. Schaffer)

Medverkande 
 Lasse "Tigern" Åberg: Sång, produktion
 Klasse "Liarne" Möllberg: Sång
 Janne "Zebran" Schaffer: Gitarr
 Peter "Pantern" Ljung: Piano
 Tommy "Geparden" Cassemar: Bas
 Per "Giraffen" Lindvall: Trummor

Gäster 
 Björn J:Son Lind - Synt på "Olyckans sång"
 Christian Veltman - Bas på "Olyckans Sång"
 Ted Åström - Sång på "Olyckans sång"
 Freddie "Kolibri" Schaffer - Sång på "Boogeli Booga"

Musikalbum 1981
Album av Electric Banana Band