kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Helen Homans

Helen Homans, gift McLean, född 1878 eller 1879, död 29 mars 1949 var en amerikansk tennisspelare.

Homans är känd för sin singeltitel i  Amerikanska mästerskapen 1906 som på den tiden spelades i Chestnut Hill på gräsbanor som ägdes av the Philadelphia Cricket Club. Hon mötte i finalen landsmaninnan Maud Barger-Wallach, som hon besegrade i två raka set (6-4 6-3).  Året innan, 1905, nådde hon finalen i the All Comers Round där hon mötte Elisabeth Moore som vann med 6-4, 5-7, 6-1. Moore blev därmed mästare, eftersom 1904 års mästare May Sutton inte ställde upp för att försvara sin titel. 

År 1905 vann hon dubbeltiteln i Amerikanska mästerskapen tillsammans med  Carrie Neely. Hon spelade dubbelfinal också 1906 och 1915.

Grand Slam-titlar
Amerikanska mästerskapen
Singel - 1906
Dubbel - 1905

Referenser

Källor
Bud Collins, Tennis encyklopedia, 1998, eds. Bud Collins and Zander Hollander. Visible Ink Press ().

Amerikanska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1878
Avlidna 1949
Nationaltheatret

För järnvägs- och tunnelbanestationen Nationaltheatret, se Nationaltheatrets station.

Nationaltheatret i Oslo är, jämte Den Nationale Scene och Det norske teatret, en av Norges tre viktigaste teaterscener. Den grundades 1899.

Historia 
Byggnaden mellan Karl Johans gate och Stortingsgata, med fasader huvudsakligen av gult tegel och granit, ritades av arkitekten Henrik Bull, som vann en arkitekttävling om uppdraget 1891. Den ursprungliga salongen (Hovedscenen) är inredd i nyrokoko. Senare har ytterligare tre salonger tillkommit i byggnaden: Amfiscenen, Malersalen och Bakscenen. Teatern öppnade den 1 september 1899 och byggnaden är skyddad som kulturminne sedan 1983.

Nationaltheatrets förste chef var Bjørn Bjørnson, son till Bjørnstjerne Bjørnson. Nuvarande teaterchef är Kristian Seltun. 

Den administrativa delen av Torshovteatret ligger under Nationaltheatret.

Språklig gränsdragning 
Traditionellt domineras Nationaltheatrets repertoar av teaterpjäser på bokmål. Det norske teatret har ansetts vara den nynorska dramatikens huvudscen. Denna gränsdragning har med tiden förlorat något av sin aktualitet. 2006 spelades till exempel Jon Fosses stycke Skuggar på Nationaltheatret.

Teaterchefer 
 1899–1907: Bjørn Bjørnson
 1908–1911: Vilhelm Krag
 1911–1923: Halfdan Christensen
 1923–1927: Bjørn Bjørnson
 1928–1930: Einar Skavlan
 1930–1933: Halfdan Christensen
 1933–1934: Anton Rønneberg
 1934–1935: Johe. Wiers-Jensen
 1935–1941: Axel Otto Normann
 1941–1945: Gustav Berg-Jæger
 1945–1946: Axel Otto Normann
 1946–1960: Knut Hergel
 1960–1961: Carl Fredrik Engelstad
 1962–1967: Erik Kristen-Johanssen
 1967–1978: Arild Brinchmann
 1978–1986: Toralv Maurstad
 1986–1988: Kjetil Bang-Hansen
 1988–1990: Ellen Horn, Ole-Jørgen Nilsen och Sverre Rødahl
 1990–1992: Stein Winge
 1992–2000: Ellen Horn
 2000–2008: Eirik Stubø
 2009–2020: Hanne Tømta
 2021–: Kristian Seltun

Skulpturer utanför Nationaltheatret

Referenser

Vidare läsning 
 Anton Rønneberg. Nationaltheatret gjennom femti år. Gyldendal 1949
 Anton Rønneberg. Nationaltheatret 1949-1974. Gyldendal, 1974

Externa länkar 
 Nationaltheatrets webbplats 

Teatrar i Norge
Byggnader och anläggningar i Oslo
Kultur i Oslo
Håkan Larsson (basketspelare)

Lars Håkan Larsson, född 11 juni 1974 i Gällivare, är en svensk före detta basketspelare som spelade större delen av karriären för Plannja Basket i Luleå. Han spelade dessutom en sejour i den franska (JDA Dijon, 2000/01) och den tyska basketligan (Brandt Hagen, 2001/02). Efter att ha avslutat säsongen i Sverige 2006 spelade han även för den italienska klubben Sicc Cucine Jesi. och återvände sedan till Plannja Basket och LF Basket tills han avslutade karriären 2011. Numera är han assisterande tränare för BC Luleå.

Bakgrund och meriter
Håkan Larsson är uppvuxen i bostadsområdet Tuna i Luleå där han startade sin basketkarriär i basketklubben BK Vråken 1984. Första matchen spelade han mot Sunderby SK i folkhögskolans gymnastiksal. Han gick sedan på Luleå Basketgymnasium.   

Med Plannja Basket vann han sex SM-guld. Han beskrivs vara elitklubbens och Svenska Basketligans bästa svenska spelare genom tiderna på guardpositionen.    

 Säsongen 1993/1994 blev han utnämnd till Säsongens Nykomling i Svenska basketligan.  
 Säsongen 2009/2010 blev han utnämnd till Årets Guard i Svenska basketligan.   

Han spelade även 110 landskamper för Sveriges landslag. 

Den 25 augusti 2011 meddelade Larsson officiellt att han avslutar sin karriär på grund av efterhängsna skador. Håkan återvände till BK Vråken Säsongen 2012/2013 för att spela med dess seniorer. Säsongen 2012/2013 tog han rollen som assisterande tränare för BC Luleå. 

Med BC Luleå vann Larsson sitt sjunde SM-guld (Första som assisterande coach) säsongen 2016/2017.

Källor 

Svenska basketspelare
Födda 1974
Män
Levande personer
Personer från Gällivare kommun
53 Kalypso

53 Kalypso eller 1951 CD2 är en asteroid upptäckt 4 april, 1858 av R. Luther i Düsseldorf. Asteroiden har fått sitt namn efter Kalypso, en figur inom grekisk mytologi.

En av Saturnus trojanska månar bär också namnet Calypso.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av R Luther
Astronomiska upptäckter 1858
Bjørn Bjørnson

Bjørn Bjørnson, född 15 november 1859 i Christiania (Oslo), död 1942, var en norsk skådespelare och manusförfattare samt den förste teaterchefen för Nationaltheatret i Oslo. Han var son till Bjørnstjerne och Karoline Bjørnson. 

Etter att ha fått teaterskolning i Wien, och från 1880 varit skådespelare i den Meiningerska teatertruppen, och även studerat skådespeleri i Paris, började Bjørnson 1885 som instruktör vid Christiania Theater. Han förde med sig en ny stil, där realistiska människoskildringar ersatte deklamationer. 

År 1893 blev han regissör vid Dagmarteatern i Köpenham, men återvände till Norge i samband med grundläggandet av Nationaltheatret i Kristiania, och blev dess förste chef 1899–1907 och 1923–1927. Han spelade också flera roller vid teatern och skrev flera pjäser. På svenska finns den självbiografiska Ungdom, ungdom (Bare ungdom, översättning Ingeborg Essén, Bonnier, 1943).

1893 gifte han sig med den kända norska sångerskan och skådespelerskan Gina Oselio.

Bjørnson ligger begravd med sin tredje hustru, Eileen, på Vår Frelsers gravlund i centrala Oslo.

Teater

Regi

Referenser

Fotnoter

Källor
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939
 Hvar 8 dag, No 25, 1905 "Till Björn Björnssons 25-årsjubileum".

Norska skådespelare under 1800-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska författare
Födda 1859
Avlidna 1942
Män
Norska teaterchefer
Norska teaterregissörer
Skådespelare från Oslo
54 Alexandra

54 Alexandra eller 1950 BT är en asteroid upptäckt 10 september 1858 av H. Goldschmidt i Paris. Asteroiden har fått sitt namn efter den tyske upptäcktsresanden Alexander von Humboldt. Den svenske astronomen Herman Schultz gjorde viktiga beräkningar över dess rörelse.

Den 17 maj 2005 var det möjligt att observera en ockultation av en stjärna i USA och Mexiko. Observationer gjordes på flera platser och man bestämde asteroidens profil till: 160 × 135 km (± 1 km).

SE även 
 4877 Humboldt

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av H Goldschmidt
Astronomiska upptäckter 1858
Historien om Övärlden

Historien om Övärlden (Legend of Earthsea, senare bara Earthsea) är en film i fantasy-genren från 2004, från början inspelad som miniserie för TV. Filmen är löst baserade på Ursula K. Le Guins två första böcker om Övärlden, Trollkarlen från Övärlden och Gravkamrarna i Atuan. Le Guins genomtänkta och djupa berättelse har kryddats med strider, kärlekshistorier, mord, profetior och drömvisioner så mycket att filmen, förutom i några enstaka scener, inte har mer än personernas och platsernas namn gemensamt med originalet. Bland LeGuins starkaste kritik mot serien hör att filmmakarna struntat i Övärlden främst befolkas av mörkhyade människor.

I rollerna syns bland andra:

Shawn Ashmore - Ged
Kristin Kreuk - Tenar
Danny Glover - Ogion

Källor 
 
 Ursula Le Guins samling med länkar till texter med egen och andras kritik mot miniserien

Externa länkar
 Officiell webbplats för filmen, på scifi.com

Filmer 2004
Fantasy
Övärlden
Kella Næslund

Kella (Carl-Henrik) Næslund, född 18 september 1957 är en svensk körledare och musikadministratör (projektledare och utvecklingsledare). 

Kella Næslund har studerat vid Stockholms musikpedagogiska institut och Kungliga Musikhögskolan i Stockholm. Han har examen som pianopedagog, FU-pedagog och körpedagog. 

Kella Næslund är genom Västerås Kulturskola på 50 % tjänst utvecklingsledare för Regional Kulturskola i Västmanland och genom Riksförbundet Unga Musikanter - RUM på 50 % tjänst projektledare för den årliga nationella barn- och ungdomsfestivalen MusikRUM i Västerås. Næslund är dessutom Sveriges Körförbunds distriktsansvarige för Västmanlands län. 

Under 2008-2016 var han producent vid Västmanlandsmusiken. Under 2015 var han anställd av Östgötamusiken, Linköping som projektledare för den nationella festivalen Svensk Blåsmusikfestival i Linköping. Mellan 2010 och 2015 var han anställd av Eric Ericson International Choral Centre som programsamordnare för Eric Ericsonhallen (f.d. Skeppsholmskyrkan) i Stockholm. Han var anställd vid Västmanlandsmusiken som körkonsulent under 15 år mellan åren 1993 och 2008. Under ett tiotal år var han förbundsdirigent för Västmanlands Körförbund som var ett regionförbund anslutet till Sveriges Körförbund. Under 40 år sedan 1975 har han varit körledare för ett flertal körer i Västerås och Sala, bland annat Pro Musica, Musikgymnasiets kör, Lagens Änglar, Elixir, Ton i Ton, Sala Kammarkör och Singoalla. 

Næslund har varit sekreterare i Föreningen Sveriges Körledare, ordförande för Körstämman Skinnskattebergs konstnärliga råd, ledamot i utbildningsnämnden för Sveriges Körförbund, Eric Ericson-stiftelsen och Körsam. 

Næslund har varit projektledare för Barnkörstämman i Skinnskatteberg 1995, Föreningen Sveriges Körledares körledarkonvent i Västerås 1995 och 2005 och Damkörkonvent i Västerås 1999. 1997-1998 var han länsansvarig i Västmanland för det landsomfattande körprojektet Toner För Miljoner. Han har varit projektanställd vid Sveriges Körförbund 1999-2000 som projektledare för körförbundets nationella körprojekt Körkraft. Han arbetade hos Rikskonserter 2003-2004 med Toner för Miljoners nationella körprojekt. 2008 var han festivalgeneral för den internationella vokalgruppsfestivalen The Real A Cappella Festival i Västerås konserthus. Konstnärligt ansvariga var The Real Group.

Kella Næslund är dotterson till Bror Jonzon.

Priser och utmärkelser
1991 – Västerås stads kulturstipendium
2004 – Årets körledare
2009 – Årets Folkvid (Avser kulturinsatser för Anundshög, Västerås. Badelunda hembygdsförening)

Bibliografi 

Män
Födda 1957
Svenska dirigenter
Svenska kördirigenter
Levande personer
Lillån

Lillån kan syfta på:

Orter
 Lillån, Örebro – den nordligaste utlöparen av Örebro tätort

Vattendrag i Sverige

Götaland 
 Lillån, Östergötland – ett vattendrag i Linköpings och Mjölby kommuner
 Lillån, Västergötland – en gren av Säveån i Alingsås, även kallad Gerdska ström.
 Lillån, Virserum – ett biflöde till Virserumsån
 Lillån, Lönneberga – ett biflöde till Emån

Svealand 
 Lillån, Uppland – en numera mycket liten å som rinner genom Kårsta/Ekskogen-bygden i Vallentuna kommun
 Lillån, Sagån – ett biflöde till Sagån, börjar i Kila
 Lillån – ett igenlagt biflöde till Svartån i Västerås, se Munkholmen, Västerås
 Lillån, Örebro (vattendrag) – en å mellan sjön Lången och Svartån
 Lillälven, Värmland – ett biflöde till Byälven i Värmland

Norrland 
 Lillån, Gavleån – en av Gavleåns flodarmar i Valbo
 Islandslillån – en av Gavleåns tidigare flodarmar i Gävle, se Holmkanalen
 Lillälven, Ångermanälven – en å som tillhör Ångermanälvens avrinningsområde
 Lillån, Indalsälven – en gren i Indalsälvens delta
 Lillån, Hertsångerälven - ett vänsterbiflöde till Hertsångerälven
 Lillån, Jävreån – Jävreåns största vänsterbiflöde

Vattendrag i Finland 
 Lillån (Närpes å), å i Närpes kommun i Österbotten.
 Lillån (Lappfjärds å), å i Kristinestads kommun i Österbotten.
 Lillån (Härkmeriån), å i Kristinestads kommun i Österbotten.

Se även 
Lillå, ort i Västerbotten
Lilleå, vattendrag i Norge och Danmark
ÁVO

ÁVO, ungerska Államvédelmi Osztály, vilket betyder statssäkerhetsavdelning, var ungersk underrättelsetjänst och säkerhetspolis med mål att försvara kommunismen i landet. 1948 bytte organisationen namnet till ÁVH, Államvédelmi Hatóság, myndigheten för statssäkerhet, även om i folkmun fortsatte den kallas med det mer vokala namnet ÁVO.

ÁVO verkade mellan 1945 och 1956 med sovjetiska NKVD som förebild.
Organisationen bildades av sovjettränade kommunister som skickades av Stalin för att leda landet. ÁVO:s styrka var ca 48 000 man, flera var tidigare medlemmar i nazistiska Pilkorsrörelsen. ÁVO använde sig av ett stort antal angivare, både frivilliga och påtvingade. Liksom NKVD använde sig ÁVO flitigt av tortyr för att tvinga fram erkännanden av verkliga eller påstådda brott.

Organisationen upplöstes vid Ungernrevolten. I huvudkvarteret som befann sig vid Stalinavenyn 60, nuvarande Andrássyavenyn i Budapest finns nu ett museum Terrorns hus.

Efter att myndigheten upplöstes 1956 skapades en ny säkerhetstjänst under ledning av inrikesministeriet, denna säkerhetspolis verkade under återstoden av Folkrepubliken Ungerns existens men hade betydligt mindre maktbefogenheter än sin föregångare.

Utredning av mordet på Raoul Wallenberg 
ÁVO blev uppmärksammat i Sverige under våren 1953 då myndigheten tillkännagav att man utredde försvinnandet av den svenske diplomaten Raoul Wallenberg, som försvann den 17 januari 1945 i samband med Röda arméns intåg i Budapest. Wallenberg greps sannolikt av sovjetiska styrkor den 17 januari 1945 och sattes i rysk fångenskap där han avled ett par år senare. ÁVO menade emellertid att Sovjetunionen var oskyldig till Wallenbergs försvinnande och att han istället mördades av en grupp militanta sionister. Ett stort antal personer greps anklagade för att vara inblandade i det påstådda mordet, bland annat flera av de personer som sist såg Wallenberg i livet greps och tvingades vittna om att detta var sant efter att först ha torterats. Den huvudmisstänkte i ÁVOs utredning var Miksa Domonkos, en framstående judisk ledare i Ungern, och förberedelser inleddes för en skenrättegång mot Domonkos och flera av hans påstådda medkonspiratörer. Rättegången skulle äga rum i Moskva men i samband med Stalins och Lavrentij Berias respektive död under 1953 avbröts utredningen och förberedelserna inför rättegången stoppades. Alla som arresterats släpptes senare, den huvudmisstänkte Miksa Domonkos avled en kort tid efter att ha släppts i sviterna av den tortyr han utsatts för under tiden han satt fängslad.

Referenser 

Ungern under 1900-talet
Kommunism
Den siste mannen

Den siste mannen () är en amerikansk långfilm från 1971 i regi av Boris Sagal, med Charlton Heston, Anthony Zerbe, Rosalind Cash och Paul Koslo i rollerna. Filmen bygger på Varulvarnas natt av Richard Matheson som även filmatiserats som I Am Legend (2007) och The Last Man on Earth (1964).

Handling
Robert Neville har experimenterat med ett vaccin. Därför klarar han sig när en pest sprider sig över jorden som följd av ett världskrig med biologiska vapen. Fortfarande finns det levande människor, men alla är deformerade och psykotiska. Dessutom anser de att Neville är en symbol för vetenskapen, den gamla världen, och måste dö.

Rollista

Referenser

Externa länkar

Filmer 1971
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Los Angeles på film
Amerikanska vampyrfilmer
Torkel Franzén

Torkel Malte Oskar Franzén, född 1 april 1950 i Pajala församling, Norrbottens län, död 19 april  2006 i Maria Magdalena församling, Stockholm, var en svensk filosof, logiker och matematiker. 

Han var verksam som lektor vid Luleå tekniska universitet 
och även som skönlitterär översättare. 

Franzén disputerade 1987 vid Stockholms universitet med en avhandling om matematikens filosofi, Provability and Truth. 
Han författade efter detta ett flertal böcker, inom såväl programmering som logik och filosofi. 
På det filosofiska området verkade Franzén för att precisera den filosofiska innebörden av Kurt Gödels ofullständighetssats och gjorde sig, enligt Solomon Feferman, känd som en kritiker av vanformuleringar och felaktigt nyttjande av detsamma. Franzén har gjort en stor insats med sin analys av hur Turings (och senare Fefermans) konstruktioner med transfinita kompletteringar av ett axiomsystem egentligen fungerar. 
Franzén blev internationellt uppmärksammad under sin sista tid och inbjuden att föreläsa på ett dussintal universitet världen över.

Franzén gjorde sig därtill känd som en aktiv postare på usenetgruppen swnet, samt även på ett antal övriga internetgrupper såsom sci.logic, och sci.math.

Franzén översatte till svenska bland annat verk av de engelskspråkiga science fiction-författarna Brian Aldiss, Jack Vance och Ursula K. LeGuin men även exempelvis John Horton Conways Boken om tal (Book of Numbers) (2000).
Under 1970-talet var han aktiv inom science fiction-fandom och flitig bidragsgivare till flera fanzines. John-Henri Holmberg anser att Franzén är en av de främsta som publicerats i svenska sf-fanzine.

Torkel Franzén avled av cancer vid 56 års ålder.

Bibliografi 
 Provability and Truth (Acta universitatis stockholmiensis, Stockholm Studies in Philosophy 9) (1987) 
 Gödel’s Theorem. An Incomplete Guide to Its Use and Abuse (AK Peters, 2005) 
 Logik med tillämpningar (Studentlitteratur, 2002) 
 Java från grunden (2003)
 Inexhaustibility: A Non-Exhaustive Treatment (A K Peters, 2004)

Översättningar (urval) 
 Joe Hyams: Bogie: Humphrey Bogarts liv (Bogie: the biography of Humphrey Bogart) (Lindfors, 1977)
 Isaiah Berlin: Fyra essäer om frihet (Ratio, 1984)
 James Lee Burke: Louisiana blues (Black cherry blues) (Wiken, 1993)
 Bruce Sterling: Schismatrix (Schismatrix plus) (Läsförlaget, 2005=

Källor

Externa länkar
 Torkel Franzéns hemsida
 "Torkel Franzén, 1950–2006", av John-Henri Holmberg i Svenskt översättarlexikon
 

Svenska filosofer under 1900-talet
Matematikfilosofer
Svenska översättare under 1900-talet
Översättare från engelska
Översättare från danska
Science fiction-fandom
Födda 1950
Avlidna 2006
Män
Personer verksamma vid Luleå tekniska universitet
Svenska matematiker under 1900-talet
Logiker
Personer från Pajala socken
Högskolan i Bergen

Högskolan i Bergen (Høgskolen i Bergen, HiB) var en högskola i Bergen, Norge, etablerad 1 augusti 1994. Skolan hade omkring 6 000 studenter och 600 anställda. Högskolan var en av Norges 25 statliga högskolor och var ett resultat av att sex statliga högskolor i Norge slogs samman som en del av högskolereformen år 1994. Högskolan i Bergen blev (tillsammans med Høgskulen i Sogn og Fjordane og Høgskolen Stord/Haugesund) en del av Högskolan på Vestlandet 1 januari 2017.

Den 1 januari 2005 blev den norska statens dykarskola överfört till Högskolan i Bergen.

Högskolan hade som mål att vara den viktigaste professionella högskolan på Vestlandet. Högskolan var lokaliserad på sex olika platser i Bergen, och det fanns planer på att samla ihop alla delar vid Kronstad.

Högskolan erbjöd fack- och professionsstudier inom hälsa- och socialfack, ingenjör- och ekonomisk-administrativ utbildning, musikutbildning och lärarutbildning. Dessa kunde tas i varierande längder från halvårsenheter till kandidatexamen, magisterexamen och enklare doktorgrader, samt en rad kurs-, efter- och vidareutbildningar.

Avdelningar

Hälsa- och socialfack
 Institut för ergoterapi
 Institut för hälsa- och socialforskning (HESOF)
 Institut för fysioterapi
 Institut för radiografi
 Institut för sjuksköterskeutbildning
 Institut för omsorg och socialt arbete
 Institut för vidareutbildning

Ingenjörsutbildning
 Institut för bygg- och jordsskiftfack
 Institut för data- och realfack
 Institut för elektronikfack
 Institut för vattenkultur-, kemi- och bioingenjörfack
 Institut för maskin- och marinfack
 Institut för ekonomisk-administrativt fack

Lärarutbildning
 Program för allmänlärarutbildning
 Program för förskolelärarutbildning
 Program för praktisk pedagogisk utbildning
 Program för masterstudier och forskning- och utvecklingsarbete

Se även
 Studentsamskipnaden i Bergen
 Universitetet i Bergen

Externa länkar
 HiB.no - Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Norge
Byggnader och anläggningar i Bergen
Utbildningsinstitutioner bildade 1994
Utbildning i Bergen
Spending My Time

Spending My Time, skriven av Per Gessle, var den fjärde singeln från den svenska popduon Roxettes album "Joyride" från 1991. Remixversionen skapades av M.C. King Carli och Dr. Renault vid EMI Studios i Stockholm i Sverige i juli 1991.

"Spending My Time" blev en stor framgång i Brasilien, där den fick mycket speltid, och ingick som soundtrack till "Outrageous Preppy Women" (Perigosas Peruas – Trilha Sonora Internacional - 1992) av Globo TV.

Låtlista
Spending My Time (electric dance remix)
Spending My Time (album version)
The Sweet Hello, The Sad Goodbye
Spending My Time (electric dance remix/instrumental)

Musikalisk analys
En ballad-visa spelad på akustisk gitarr, sjungen av Marie Fredriksson.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Roxette - Diskografi

Låtar av Per Gessle
Låtar framförda av Roxette
Musiksinglar 1991
Engelskspråkiga sånger
Gábor Péter

Gábor Péter, född 14 maj 1906 i Újfehértó, död 23 januari 1993 i Budapest, var ungersk kommunistledare, spion och chef för säkerhetspolisen ÁVO/ÁVH. Péter var av judisk härkomst och föddes som Benjámin Eisenberger. 

Under mellankrigsåren ägnade han sig åt kommunistisk agitation, och efter att kortvarigt arresterats av polisen flydde han till Sovjetunionen, där han arbetade åt sovjetiska säkerhetspolisen NKVD. NKVD sände ut honom till flera europeiska länder för att utöva påtryckningar på kommunistpartier och göra dem lojala mot Moskva. Efter att sovjetstyrkor intagit Ungern 1944 återvände han till Ungern och mellan 1945 och 1956 ledde han säkerhetspolisen ÁVO. Péter anses ha utvecklat ÁVO till en stalinistisk terrororganisation som regelmässigt tillgrep tortyr för att tvinga fram falska angivelser och bekännelser.

Péter dömdes 1953 till livstids fängelse men släpptes redan 1959.

Referenser 
 

Personer från Újfehértó
Personer i Ungern under 1900-talet
Ungerska kommunister
Födda 1906
Män
Avlidna 1993
Skaugum

Skaugum är en gård i Askers kommun i Norge som används som residens för kronprinsparet. Gårdens historia går tillbaka till medeltiden. Egendomen som drivs som lantbruk med djur, har totalt 48 hektar mark och 50 hektar skog.

År 1929 skänkte envoyén, baron Fritz Wedel Jarlsberg gården till dåvarande kronprins Olav V då denne gifte sig med prinsessan Märtha av Sverige. Gården är kungafamiljens privata egendom, till skillnad mot Det Kongelige Slott och Oscarshall som är statens egendom. Huvudbyggnaden brann ner i maj 1930. Den nya huvudbyggnaden ritades av Arnstein Arneberg och stod färdig 1932.

Skaugum var under andra världskriget bostad för den tyske rikskommissarien Josef Terboven. Strax före kapitulationen sprängde han sig själv i luften tillsammans med Wilhelm Rediess i sin bunker på gården.

Kung Olav V bodde på Skaugum fram till 1968, då han i samband med bröllopet mellan dåvarande kronprins Harald och Sonja lämnade gården vidare. Traditionen med att använda Skaugum som residens för kronprinsparet fortsatte och idag är det kronprins Haakon och kronprinsessan Mette-Marit som bor på Skaugum. Platsen är inte öppen för besökare.

Kronprinsen är själv ansvarig för underhållskostnaderna. Hans Majestet Kongens Garde (Garden) står för vakthållningen på Skaugum.

Källor

Se även 
 Skaugumsåsen 
 Semsvannet

Byggnader och anläggningar i Akershus fylke
Askers kommun, Norge
Kungliga residens i Norge
Herrgårdar i Norge