kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Württembergare

Württembergaren är en hästras som är en i raden av de många varmblodshästar som avlas fram i Tyskland. Hästrasen har avlats fram i flera hundra år vid Tysklands äldsta statliga stuteri Marbach som grundades 1575 av hertigen Cristoph von Wirttemburg. Württembergaren anses vara det mest klassiska av alla tyska varmblod och är en utmärkt sporthäst. Den moderna Wurttemburgaren är mindre än de gamla Wurttemburgarna som förut hade mycket inlytande från tyngre arbetshästar.

Historia
Württembergaren började utvecklas redan på 1600-talet då man korsade inhemska tyska ston med arabiska fullblod och olika spanska hästraser bland annat den spanska hästen som låg i grunden för Andalusiern. För att behålla det orientaliska blodet och ge hästarna en mer tilltalande exteriör skapade man en huvudlinje med hjälp av en angloarabisk hingst vid namn Faust som var av Cobtyp, ett namn för hästar som har en utmärkt byggnad för ridning. Man blandade även in lite tyngre anglonormandiska hästar för att få fram en stabilare allroundhäst som skulle funka till bde ridning, körning och.

Det största inflytandet på den moderna Württembergaren kom dock ifrån en Trakehnare. En hingst vid namn Julmond som kom till Marbach under 1960-talet och många menar att detta egentligen är Württembergarens riktiga stamfader, då den moderna Wurttembergaren är lättare och mer lik Trakehnaren.

Egenskaper
Den moderna Württembergaren är mindre än dåtidens eftersom man numera har avlat bort nästan allt tungt blod som kom från de anglonormandiska arbetshästarna. Detta för att man numera avlar fram Württembergaren som tävlingshäst istället för allroundhäst. Rasen har nu blivit välproportionerliga ridhästar som vunnit stora framgångar inom framför allt banhoppning.

Württembergaren är härdig med ett lugnt temperament och är ganska lättfödd. Rörelserna är energiska och påminner mycket om det arabiska inflytandet. Benen är rejäla och anses vara perfekta.

Källor 
Bonniers stora hästlexikon av Elwyn Hartley Edwards

Varmblodshästar
Hästraser från Tyskland
Udet U 8

Udet U-8 Limousine var ett tyskt transport- och passagerarflygplan.

U-8 var ett högvingat monoflygplan med plats för tre passagerare i en inglasad täckt kabin. Flygplanet var försett med ett fast hjullandställ och en sporrjäder som avlastning under fenan. Fyra flygplan av grundmodellen U 8 tillverkades ett levererades till Nordbayeriche Verkehrsflug GmbH medan de övriga levererades till Deutsche Aero-Lloyd GmbH. 1926 överförde Deutsche Aero-Lloyd sina två kvarvarande U 8 flygplan till DLH där de var i tjänst fram till 1928. Flygplanet vidareutvecklades till modell U 8a, där hela vingen var omkonstruerad vingarean ökades med 7 m², och flygplanet försågs med den kraftigare Siemens & Halske Sh 12 motorn. Flygplanets tomvikt ökade därmed med 190 kg, trots den kraftigare motorn minskades max hastighet till 145 km/h medan räckvidd ökade till 520 km. Ett flygplan tillverkades som levererades till Nordbayeriche Verkehrsflug 1925, flygplanet överfördes 1926 till DVS för utvärdering. 26 juni 1929 totalhavererade flygplanet.

Varianter
U 8 - med en Siemens & Halske Sh 6 stjärnmotor
U 8a - med en Siemens & Halske Sh 12 stjärnmotor och 7 m² större vingyta 

Passagerarflygplan
Udet Flugzeugbau
Castro Soromenho

Castro Soromenho (egentligen Fernando Monteiro de Castro Soromenho), född 18 juni 1910 i Chinde, Moçambique, död 13 januari 1968, var en angolansk författare. När han var ett år gammal flyttade familjen till Angola. Han arbetade som kolonialtjänsteman i Angola, som journalist och lärare i sociologi. Han skildrade kritiskt portugisernas kolonialpolitik i gruvdistriktet Camaxilo, till exempel tvångsrekryteringen av arbetskraft. Terra morta utkom först i Rio de Janeiro 1949. Den publicerades 1961 i Lissabon men förbjöds av den portugisiska diktaturen, och författaren tvingades i landsflykt.

Castro Soromenho betraktas som en förgrundsgestalt i den angolanska litteraturhistorien.

Verk översatta till svenska 
 Död jord: roman, 1976 (Terra morta 1949)

Källor 

Födda 1910
Avlidna 1968
Angolanska författare
Portugisiskspråkiga författare
Män
1900 (film)

1900 () är en italiensk episk dramafilm från 1976 i regi av Bernardo Bertolucci. Filmen är cirka fem timmar lång, dock oftast indelad i två delar.

Ideologiskt inspirerad av bland annat den marxistiske teoretikern Antonio Gramsci skildrar 1900 Italiens sociala, politiska och ekonomiska utveckling under 1900-talets första hälft. Man får följa de två huvudpersonerna, Olmo och Alfredo, två män födda på samma dag år 1901, på godset som ägs av Alfredo, och där Olmo är en enkel dräng.

Medverkande (i urval) 
Som vuxna spelas Olmo och Alfredo av Gérard Depardieu och Robert De Niro. I rollistan märks även bland andra Donald Sutherland och Burt Lancaster.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 

Italienska filmer 1976
Italien på film
Italienska dramafilmer
Italienskspråkiga filmer
Filmmusik av Ennio Morricone
Italienska episka filmer
1900-talet på film
Psykopati på film
Filmer från United Artists
Kurdistan (osmansk provins)

Kurdistan (Eyâlet-i Kürdistan) var ett självstyrande administration och eyalet (furstendöme) som upprättades 1860 under Osmanska riket och styrdes av Bedirkham familjen, en kunglig kurdisk familj. I självstyret var det en klar majoritet av kurder eftersom området är forntida kurdiska marker. Provinsen upplöstes 1919 med namnbyte till Diyarbakirprovinsen.

Efter bildandet av staten Turkiet år 1923 införlivades provinsen i republiken Turkiet.

Begreppet Kurdistan används numera om allt land där kurder traditionellt bor, i Turkiet, Irak, Iran och Syrien.

Referenser

Noter

Osmanska rikets provinser
Diyarbakırs historia
Wilhelm Falk

Wilhelm Falk, född 20 december 1825 i Örs socken, Dalsland, död 12 maj 1907 i Stockholm, var en svensk bruksägare och riksdagspolitiker.

Falk var ledamot av riksdagens andra kammare 1870-1874, invald i Falun, Hedemora och Säters valkrets. Han tillhörde därefter första kammaren 1875-1893, invald i Kopparbergs läns valkrets.

Källor

 Personporträtt i Dalpilen, 1891-04-17, sidan 5, Wilhelm Falk, läst 2010-04-17

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens minoritetsparti
Personer från Örs socken, Dalsland
Födda 1825
Avlidna 1907
Män
Johan Fahlén

Johan Fahlén, född 27 mars 1826 i Multrå församling, Västernorrlands län, död där 20 februari 1907, var en svensk grosshandlare och riksdagspolitiker.

Fahlén var ledamot av Riksdagens andra kammare under en kortare period.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1826
Avlidna 1907
Män
Personer från Multrå socken
Bundesvision Song Contest

Bundesvision Song Contest var en TV-sänd sångtävling i Tyskland mellan 2005 och 2015, startad av Stefan Raab. Tävlingen var baserad på Eurovision Song Contest, engelska Eurovision Song Contest, och anordnades mellan 16 av Tysklands förbundsländer. Målet var att producera sånger med text på tyska, vilket minst 50 % av sångerna måste ha.

Bundesvision Song Contest 2005
Arrangörsplats:  König-Pilsener-Arena, Oberhausen, Nordrhein-Westfalen, 12 februari 2005

Bundesvision Song Contest 2006
Arrangörsplats:  Rittal-Arena, Wetzlar, Hessen, 9 februari 2006

Bundesvision Song Contest 2007
Arrangörsplats:  Tempodrom, Berlin, 9 februari 2007

Bundesvision Song Contest 2008
Arrangörsplats:  TUI Arena, Hannover, Niedersachsen

Total ranking

Värdorter
3 gång
 Berlin (2007, 2009, 2011)
1 gång
 Nordrhein-Westfalen (2010)
 Hannover (2008)
 Oberhausen (2005)
 Wetzlar (2006)

Källor

Externa länkar
 Information om Buvisoco 2008 på tvtotal.de
 Information om Buvisoco 2009 på tvtotal.de
 Information om Buvisoco 2010 på tvtotal.de
 Information om Buvisoco 2011 på tvtotal.de

Återkommande evenemang med premiär 2005
Musikfestivaler i Tyskland
Musiktävlingar
Bellmanlotteriet

Bellmanlotteriet presenterades 1971 av Svenska penninglotteriet AB för att fira 200-årsminnet av Gustav III:s Kongliga Nummerlotterie. Det fick sitt namn efter sekreteraren i detta nummerlotteri, skalden Carl Michael Bellman. Lotteriet är nedlagt.

Referenser

Externa länkar 

Lotterier
Rhenländare

Rhenländaren är en  hästras som utvecklades i Tyskland under 1970-talet från redan existerande tyngre inhemska arbetshästar. Målet var då att få fram en ridhäst som skulle passa vem som helst. Rhenländaren är en av ett tjugotal varmblodsraser som föds upp i Tyskland.

Historia 

De bästa av de tyska kallblodshästarna var en rhen-tysk, tung arbetshäst som var baserad på den belgiska Brabanten. Dessa hästar var mycket populära bland bönderna runt Rhen, i Westfalen och Sachsen. Men när mekaniseringen av jordbruken ökade så blev dessa hästar överflödiga och aveln upphörde. Rasen erkänns inte ens längre i Tyskland. Men den Rhenländska stamboken var fortfarande öppen och många uppfödare tog vara på de lättare exemplaren i hopp om att avla fram något nytt.

Under 1970-talet började man skapa ett program för att avla fram flexibla ridhästar till fritidsridning som var ett starkt växande intresse i Tyskland i och med att ridsporten fick mer uppmärksamhet i medierna. De nya lättare rhenländska hästarna korsades med hästar som hade åtminstone en förälder som var rhenländsk och den andra föräldern var Engelskt fullblod, Trakehnare eller Hannoveranare. Sedan början av 1990-talet har uppfödarna lagt vikten på att förbättra rasen ännu mer utan inblandning av annat blod.

Egenskaper 

Rhenländaren är en ganska alldaglig men vacker ridhäst. Halsen är ganska kort men smal och muskulös. Huvudet är känsligt och vackert och visar rasens lugna temperament. Rasen led förr av svag benstomme men detta har successivt avlats bort.

Rhenländarnas uppfödare har som mål att avla fram perfekta ridhästar och många menar att Rhenländaren passar precis vem som helst.

Källor 
 Kort om rhenländaren
 Bonniers stora hästlexikon av Elwyn Hartley Edwards

Varmblodshästar
Hästraser från Tyskland
José Luandino Vieira

José Luandino Vieira (pseudonym för José Vierira Matéus da Graça), född 1935, är en angolansk författare.

Biografi 
Vieira föddes 1935 i Portugal som son till en skomakare, men ett år senare utvandrade hans föräldrar till Angola. Han växte upp i Luandas kåkstäder och började arbeta som femtonåring. Han sålde bildelar och reparerade lastbilar. Redan som tonåring skrev han sin första bok. Han gick med i motståndsrörelsen MPLA och avslöjade i en BBC-intervju en lista över portugisiska desertörer. För detta dömdes han till 14 års fängelse. Han satt fängslad i elva år, större delen i koncentrationslägret Tarrafal på Kap Verdeöarna. Under fängelsetiden skrev han fyra novellsamlingar och en roman.

Författarskap 
Vieira har stor betydelse för den moderna angolanska litteraturen. I hans böcker förekommer den speciella afro-portugisiska som kallas kimbundu och talas i Luandas kåkstäder. Han debuterade med en novellsamling 1957, och 1964 kom genombrottsboken, novellsamlingen Luuanda, men han satt fängslad när boken kom ut.

Av andra utgivna verk kan nämnas A vida verdadeira de Domingos Xavier (skriven 1961 men utgiven först 1974), Velhas Estórias (1976) och Macandumba (1978), som handlar om en av Luandas fattiga förstäder – de så kallade "musseques", som de kallas på angolansk portugisiska. Detta är också motivet i romanen Nosso Musseque som gavs ut 2003, men som skrevs medan Vieira var fängslad (1961-1962) av den hemliga portugisiska polisen PIDE under frihetskampen. 2006 kom romanen O livro dos rios, som är den första volymen i trilogin De rios velhos e guerrilheiros.

Vieira vann 2006 det prestigefulla Camões pris, som tilldelas författare som skriver på portugisiska, men vägrade ta emot det.

Verk utgivna på svenska 
Domingos Xavier; Lucas Matesso: två berättelser från Luanda, 1976 (A vida verdadeira de Domingos Xavier 1974; O fato completo de Lucas Matesso 1975. Översatt via franska utgåvan, La vraie vie de Domingos Xavier suivi de Le complet de Mateus)
Luuanda: tre berättelser, 1977 (Luuanda: estorias, 1964)
Landet är vårt, broder: en bok om Angola, 1979, bilder: Sven Åsberg; text: José Luandino Vieira; inl., övers. och red: Elisabeth Hedborg

Litteratur

Källor

Externa länkar 

Angolanska författare
Män
Födda 1935
Levande personer
Portugisiskspråkiga författare
Márcio Saraiva

Márcio Saraiva, född 20 juni 1981 i Bauru, är en brasiliansk tidigare fotbollsspelare som spelade som back/defensiv mittfältare. Han spelade i AIK under höstsäsongen 2006. Hade ett kontrakt på ett halvår med en option på ytterligare 2 år men efter sparsamt med speltid valde bägge parterna att inte förnya kontraktet.

Externa länkar
Profil, stastistik och fakta

Brasilianska fotbollsspelare
Födda 1981
Spelare i AIK Fotboll
Män
Levande personer
Åkermarkskalkning

Åkermarkskalkning innebär att kalk sprids på åkermark för att höja pH-värdet och motverka markens naturliga försurning. Ofta eftersträvas ett pH-värde från 5,0 till 6,5 och en basmättnadsgrad på ca 70 %, för att erhålla ett optimalt växtnäringsupptag för grödan vid användning av mineralgödsel. Vid användning av organiskt gödsel bör man istället eftersträva ett pH-värde runt 5 till 5,5.

Olika kalktyper 
Vid åkermarkskalkning kan tre olika typer av kalk användas, nämligen kalksten, släckt kalk och bränd kalk. Vill man även ha en magnesium-effekt, kan man också använda dolomit.

Kalksten 
Kalkstenen kan antingen vara krossad eller finmald. Ju finare material som används, desto snabbare kommer kalkeffekten. Kalksten ger dock låg effekt på markstrukturen som visar sig först efter flera år. 

Kalkstenen (CaCO3) är den klart billigaste och således den helt dominerande kalktypen på marknaden. Släckt kalk kostar ca 8 gånger mer per ekvivalent CaO.

Släckt kalk 
Släckt kalk ger både en mycket snabb och effektiv förbättring av markstrukturen på främst styvare lerjordar. På lättare jordar märks ingen tydlig strukturförbättring, varför släckt kalk här får anses som bortkastade pengar.

Bestämning av kalkbehovet 
För att bestämma åkermarkens kalkbehov, tas jordprov som analyseras på basmättnadsgrad och katjonbyteskapacitet. Finns sulfid i marken, måste även sulfidmängden bestämmas. Med hjälp av dessa data kan sedan kalkbehovet bestämmas.

Spridning 
Själva åkermarkskalkningen utförs av specialiserade entreprenörer. Precisionsspridning av kalk med GPS är en viktig del i precisionsodlingen, men det fordar också att platserna för jordprovtagningen också mäts in med GPS.

Problem med kalkning 
 Kalkning och höga kalciumhalter i jorden ökar risken för brist på vissa makro- och mikronäringsämnen för växter. 
 Det finns studier som både visar på ett ökat och minskat upptag av kadmium till växter efter kalkning. 
 Högt pH-värde kan ge sämre skörd, missväxt och sämre näringsupptagning av bor, koppar, järn, kobolt, mangan, nickel och zink.
 Kalkning vid redan höga kalcium halter i jorden, minskar kraftigt upptagningen av magnesium i plantorna.

Skogsmarkskalkning
Det har pågått försök med kalkning av skogsmark i närmare 100 år. Det är omdiskuterat om det har någon effekt på tillväxten. Skogsmarkskalkning är inte samhällsekonomiskt lönsamt.

Källor 

Jordbruk
Markvård
Markvetenskap
Sonallah Ibrahim

Sonallah Ibrahim, född 1937 i Kairo, är en egyptisk journalist, författare och filmregissör.

I tjugoårsålden fängslades han av politiska skäl; han var med i Haditu, en vänsterrörelse som sågs som regimfientlig, trots att den stödde Gamal Abdel Nassers sociala och ekonomiska politik. Han satt i fångläger i öknen utanför Assuan i fem och ett halvt år, och hans författarskap behandlar i stor utsträckning erfarenheterna därifrån och från livet i en förtryckande stat.

Ibrahim debuterade som författare 1966 med kortromanen Tilka al-Raiha (engelsk översättning: The Smell of It), men romanen konfiskerades av myndigheterna på utgivningsdagen, och det dröjde ända till 1986 innan den åter gavs ut på arabiska. Först 1994 fick han ett publikt erkännande i Egypten, i och med att han tilldelades ett prestigefyllt litteraturpris som sultanen av Oman instiftat. Vid denna tid hade nästan samtliga Ibrahims verk översatts till andra språk. 2004 fick han det egyptiska kulturministeriets litteraturpris, men vägrade ta emot det.

Ibrahim skrev 1967 Höga Dammens människa, ett symbol- och metafortyngt reportage om uppförandet av Assuandammen, där han flätar ihop dammbygget med myten om Nassers regim.

Svenska översättningar
 Augustistjärnan (översättning Birgitta Willén & Marina Stagh, Alhambra1990) (Naǧmat Aġusṭus, 1974)
 Kommittén (översättning Tora Palm, Alhambra, 1994) (al-Laǧna, 1981)
 Warda (översättning Marina Stagh, Leopard, 2006) (Warda)

Källor 

Marina Staghs efterord i

Externa länkar 

Födda 1937
Egyptiska författare
Arabiskspråkiga författare
Män
Levande personer
Egyptiska journalister
Egyptiska filmregissörer
Personer från Kairo
Sjökor och stekare

Sjökor och stekare är en bloggopera med kärlek, resor, relationer och snöskoteråkning som teman.

Det är cirka 400 gymnasister från Dragonskolan i Umeå som på en blogg har skrivit varsin text om exakt 100 ord. Dessa har sedan bearbetats till en föreställning av kompositionselever vid Musikhögskolan i Piteå under ledning av författaren och rockprofessorn KG Johansson.

Operan hade urpremiär den 9 november 2007 på NorrlandsOperan och regisserades av Staffan Aspegren.

I rollerna
Moa – Martyna Lisowska 
Viktor – Kristian Lindin 
Angelica – Sara Axelsson
Pellboda – Jesper Sjölander
Stekar’n – Andreas Gyllander

Källor
  
 Umeå kommun, 
 
 
 DN

Bloggning
2007 i Sverige
Musikåret 2007
Kultur i Umeå
Svenskspråkiga operor
Teateråret 2003
Svenska operor
Jean Daniélou

Jean-Guenolé-Marie Daniélou, född 14 maj 1905 i Neuilly-sur-Seine, Frankrike, död 20 maj 1974 i Paris, var en fransk teolog och kardinal, utnämnd 1969 av påven Paul VI. År 1972 invaldes han i Franska akademien. 

Genom hans utnämning till kardinal gavs ett officiellt romerskt erkännande åt den fransk-romerska nyteologi, utformad av den krets där Daniélou ingick. Enligt denna måste man gå tillbaka till källorna, Bibeln och fornkyrkan, och framstår bibelteologin, i stället för skolastisk teologi, som det mest fruktbärande.

Daniélou avled i samband med ett besök hos en känd prostituerad. Enligt katolska kyrkan var han där i själavårdssyfte. Andra, t.ex. satirtidniningen Le Canard Enchainé tolkade situationen helt annorlunda.

Källor

Externa länkar 
 Catholic Hierarchy – Jean Daniélou
 Académie Française – Jean Daniélou

Födda 1905
Avlidna 1974
Romersk-katolska ärkebiskopar
Franska teologer
Franska kardinaler
Män
Franska jesuiter
Alumner från Paris universitet
Nitrifikation

Nitrifikation innebär oxidation av ammonium till nitratjoner. Det är en process i två steg. Det första steget är en försurande oxidation av ammonium till nitrit, som utförs av bakteriesläktet Nitrosomonas. Det andra steget är en neutral oxidation av nitrit till nitrat, som utförs av bakteriesläktet Nitrobacter. Nitrifikationen är en viktig del av kvävets kretslopp.

Kemiska formler 
  Steg 1

  Steg 2

Växtnäring
Nitrifikation förekommer allmänt i genomluftad jord som inte är alltför sur. Ammoniak bildas när organiska ämnen förmultnar. Av nitritbakterier överförs den till nitrit, som av nitratbakterier oxideras vidare till nitrat. De högre växterna kan lätt tillgodogöra sig nitrat, och nitrifikationen har därför stor betydelse för markens bördighet.

Källor

Se även 
 Denitrifikation
 Kvävets kretslopp

Metabolism
Ekologi
Mikrobiologi
Markvetenskap
Thomas Common

Thomas Common, född 1850, död 1919, skotsk översättare och kritiker, mest känd som översättare av Nietzsche till engelska.
 
I slutet av 1800-talet inträdde han i ett projekt lett av Alexander Tille med syftet att ta fram en engelsk samlingsutgåva av Nietzsches verk. Common stod för flera av översättningarna, inklusive en av Så talade Zarathustra (Also sprach Zarathustra) publicerad 1909. Under 1950-talet riktades vitriolisk kritik mot denna av Nietzsche-forskaren tillika översättaren Walter Kaufmann, som ansåg att Common kapitalt misslyckats med att återge verkets ton och stil samt att detta hade bidragit till att man missförstått Nietzsche i den engelskspråkiga världen. Kaufmanns egen version har alltsedan ersatt Commons som engelsk standardöversättning.

Källor

Brittiska översättare
Födda 1850
Avlidna 1919
Män
Kolmule

Kolmule (Micromesistius poutassou) eller blåvitling är en havslevande rovfisk av familjen torskfiskar.

Utseende
Långsträckt kropp med blåaktigt glänsande färg, vanligtvis mörkare upptill och ljusnande längs sidorna ner till den nästan silvervita buken. Mun- och gälhålor är svarta. Tre separata ryggfenor där baserna ej möts (till skillnad från bland annat torsk och skäggtorsk). Två analfenor. Längd upp till 50 cm, vikt upp till 0,83 kg.

Utbredning
Från Grönlands sydspets över Nordatlanten runt södra Island till Barents hav; vidare söderöver från norra Norge via Skagerack längs östra Atlantkusten och Brittiska öarna ned till västra Medelhavet. Fortsatt mot syd längs Afrikas kust till Kap Bojador på västra Saharakusten. Kan också uppträda vid sydöstra Kanadas och nordöstra USA:s kuster. I Sverige i Skagerack och norra Kattegatt.

Vanor
Lever i stim på djupt vatten, vanligtvis 50 till 400 m. Kan dock gå så djupt som 2 000 m. Går högre upp under natten. Tar fiskar, kräftdjur, blötdjur och zooplankton både vid bottnen och högre upp.

Kolmulen kan bli 20 år.

Fortplantning
Kolmulen blir könsmogen omkring tre års ålder.

Leken försiggår på djupt vatten under våren, i varmare vatten redan från januari. Ägg och yngel är pelagiska; ynglen drar sig mot bottnen vid en längd av ungefär 15 cm.

Ekonomisk betydelse
Kolmulen fiskas både som industrifisk (för att ge olja och fiskmjöl) och matfisk. Den tas framför allt med trål. Även andra metoder som långrev förekommer. Enligt FAO togs 1996 i hela världen 631 120 ton, varav 611 420 ton i Nordatlanten. Största enskilda fångstnation var Norge med 356 054 ton.

Källor

Externa länkar 

 Läs om kolmule och andra fisk och skaldjur i hav och insjöar.

Torskfiskar