Väckelsångs socken

Väckelsångs socken i Småland ingick i Konga härad i Värend, ingår sedan 1971 i Tingsryds kommun och motsvarar från 2016 Väckelsångs distrikt i Kronobergs län.

Socknens areal är 125,12 kvadratkilometer, varav land 106,35. År 2000 fanns här 1 732 invånare. Tätorten Väckelsång med sockenkyrkan Väckelsångs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Väckelsångs socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Väckelsångs församling och för de borgerliga frågorna till Väckelsångs landskommun.  Denna senare utökades 1952 innan den 1971 uppgick i Tingsryds kommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Väckelsång, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen tillhört samma fögderier och domsagor som Konga härad. De indelta soldaterna tillhörde Smålands husarregemente, Växjö kompani och Kronobergs regemente, Livkompaniet och Kinnevalds kompaniet.

Geografi
Väckelsångs socken ligger öster om Åsnen vid Bräkneåns källsjöar, Hyllen, Fiskestadsjön och Ygden. Området består av småkuperad skogsterräng, rik på mossar.

Väckelsång ligger på en så kallad drumlin  som löper i riktning norr/söder, Drumliner är flackare än så kallade getaryggar som är lämningar efter isälvar. Socknens bättre jordar ligger i norra delen omkring drumlinen. Sten- och blockrik morän är en vanlig jordart i socknen. Väckelsång har flera sjöar men också stora myr- och mossmarker. Dessa har i flera fall varit sjöar, men sjösänkningar och utdikningar har förvandlar vissa till odlingsmark.

Tidigare vegetation 
Ruuths häradskarta av år 1663 visar med symboler att den tidens dominerande skogsträd var bok. I området från drumlinen ner mot sjön Åsnen söder om Väcklingeö  ner mot sjön Hyllen låg bokskogar. Bokskog växte på 1600-talet också runt sjön Ygden. Kartans symboler domineras av  boken.

Sjöar och vattendrag 
Väster om Väckelsång ligger Åsnen vars forntida utbredning var betydligt större än dagens. Största delen av områdena väster om drumlinen har varit sjöbotten vilket gäller all mark under 144- metersnivån . Åsnens medelvattenyta uppskattas idag till 138,6 meter. Åsnens tillförs vatten främst genom Helige å och Aggaån. Sjöns utlopp är Mörrumsån. Bräkneån avvattnar sjöarna som ligger öster om drumlinen men även sjön Hyllen (ca 140 m ö h) som ligger väster om drumlinen. Hyllen avvattnas till Fiskestadssjön och ansluter därmed till Bräkneåns vattensystem. Ån som förbinder  Fisketadssjön (ca 136 m ö h) med Ygden (129 m ö h) heter Eskilaån. Fornåsnens hade sin strandlinje på cirka 144 m ö h under inledningen av postglacial tid. 

Sjöar och vattendrag har förändrats då de sänktes, våtmarkerna dikades och vattendragen rätades ut och rensades. Lidhemssjön vars gamla namn var Linen, ligger väster om Lidhems säteri och den försvunna, avhysta byn Lina. Sjön har inte samma utseende på den gamla häradskartan från 1600-talet som på 2000-talets moderna fastighetskarta. Stränderna mot norr och söder är förändrade. Linens medelvattenyta är 139 m ö h. Sjöns vattenyta har påverkats av Åsnens sänkningar och på upprensningar i Aggaån.1855  planerades en sjösänkning av Hyllen men den genomfördes inte. Hyllen ligger högre än Åsnen, 140 m ö h.

1885-1886 sänktes Fiskestadssjön med cirka 1,5 meter. 275 hektar ny jordbruksmark blev resultatet av sänkningen. Sjön hade före sänkningen en areal av 650 hektar och den beräknades bli 510 hektar efter densamma. Landvinningen uppskattades alltså till 140 hektar medan 207 hektar förbättrades då de blev torrare. Utloppet rensades under senare delen av 1950-talet vilket kan ha sänkt sjöytan ytterligare. Sjöns areal omfattar 2022 cirka 500 hektar alltså 10 hektar mindre än uppskattningen på 1880-talet. Ugglegårds kvarn tvingades upphöra och en ny kvarn byggdes på annan plats. Gravfältet vid gamla skolan i Fiskestad och gravröset Görle rör (krossat till makafam!) förlorade sina strandnära lägen. Sjön Kalven som låg när Fiskestsadssjön blev sumpmark.

1882 sänktes Ygden genom att en kvarn i Ekefors revs. Ygdens reglerades sedan åter  1902. Sänkningen var cirka 0,6 meter. Sjöns areal minskade från 550 till 490 hektar efter sänkning. Reglering av Ygden sker vid den nu nedlagda Tingsmåla kvarn var dämme är bevarat.  Ekefors järnbruk hade på 1600-talet ett dämme för sin vattentillgång. Ygdens vattenstånd var ännu högre under Ekefors bruks tid. I norra Väckelsång fanns två sjöar Östadsjön och Bergasjön som båda blivit sumpmark. Båda sjöarna fanns på storskifteskartan 1788. Sjönamnen är utsatta på Lantmäteriets karta på webben men de är markerade som sankmark. Östadsjön omfattade tidigare både Bäckamaden och Dalamossen. medan Bergasjön också omfattade Bergamossen. Ett område med fornlämningar på Hästabacken skapades backen låg mellan de två sjöarna under tidig bronsålder och äldre järnålder

Sjön Nisten 
Nisten försvann helt då den slutligen  tömdes 1958 (Sänkta och utdikade sjöar i Kronobergs län 1981). På häradskartan kan dess storlek uppskattas till tre kilometers längd och en kilometers bredd. Sjön avvattnades genom Nistenkanalen. Kanalen mynnar i  Fiskestadssjön. Sjön var en mindre del av ett större sankt område som utgjort en större sjö tidigare. Sänkningen av Pinnamyr genomfördes 1881. Pinnamyr utgjorde tidigare delar av sjön Nisten. Av Ruuths karta tycks framgå att sjön långt tillbaka i tiden var ca nio km lång och sträckte sig från Grävlingaryd i Linneryds socken, genom hela Väckelsångs socken till Orraryd i Nöbbele socken.

Gårdarna med namnet Nistingsö låg på en ö i sjön men även gården Hönseryd var belägen på en ö den forna större Nisten. Vid stränderna på  sjöns västra sida låg gårdarna Änga, Boarydsudd, Drobbanäs, Söftesmåla. Grävlingaryd var placerad längst söderut vid sjön.  Källehult, Bredahult, Boaryd var anknutna till östra stranden av sjön och i nordöst fanns Pungsholmen, Änganäs och Bosatorp i Nöbbele socken. Sjöns utbredning är viktig för att förstå fynden från stenåldern. Nistens stränder och höjderna runt var attraktiva bosättningsplatser. Stora delar av den gamla sjöbottnen blev åkermark som fortsatt brukas.

Fornminnen

Inventeringar 
Väckelsång är en mycket välinventerad socken och har inventerats två gånger av RAÄ 1949 och 2001 men har också inventerats flera gånger i andra sammanhang. 2010-2020 nyinventerade Lars-Erik Englund socknen och denna inventering har han presenterat i Väckelsångsrapporten.

Inventering 1949 genomfördes av två olika personer. Väckelsång fick mera tid för inventeringen än andra socknar men trots uppskattade 0,9 kvadratkilometer per anställningsdag var tiden knapp. Tidigare inte prioriterade lämningstyper har senare tillkommit undan för undan men den första inventeringen omfattade främst förhistoriska gravar. De utgjorde 85% av de registrerade lämningarna medan lämningar efter kommunikationer utgjorde 8% och övriga lämningar 7%. Den fördelning stämmer inte på Väckelsångs inventering eftersom denna har ett större innehåll som Knut Kjellmark bidragit med. Nr 1-44 i inventeringen 1949 registrerades av Rolf Erixson 13 juni till 13 augusti 1949. Nr 101-130 registrerades av Kurt Karlsson samma tidsintervall på två månader 1949. Granskning utfördes av Harry Thålin 1949.  Inventeringen 1949 registrerade totalt 74 platser och lite drygt 25 av dessa platser hämtades från Kjellmarks arbete Värends fornlämningar. Senare kompletterades inventeringen med en fångstgrop nr 45 1983 och nr 131 en hällkista i röse av K J Krantz. 

Att nummerserien var uppdelad i två fick konsekvenser. Nationalencyklopedin (Band 20 1996) beskriver att Väckelsång har cirka 110 fornlämningar men det var grundat på att man missat att numreringen hade en lucka på 56 nummer. Nationalencyklopedins nämner 3 hällkistor, cirka 15 rösen från bronsåldern och fyra gravfält från yngre järnålder. Antalet rösen har utökats till nästan det dubbla. 

På 1990-talet inventerades kulturlandskapet vid säteriet Lidhem. Resultatet av dessa insatser infördes 2001 i RAÄ:s inventering. Revisionsinventeringen 2001 registrerade totalt 298 platser, av de 74 från första inventeringen fick sex platser fick utgå. 55 fyndplatser togs upp i huvudsak hämtade från Kjellmark och nio platser registrerades som boplatser. Nyregistreringar utgjordes av 100 platser med fornåkrar, 36 by- eller gårdstomter. Åtta områden registrerades sedan på karta utan beskrivning vid digitalisering registret.  2009 genomförde Arkeologicentrum gjorde en utredning 2009 för en vindkraftspark öster om Fiskestadssjön och nyregistrerade 18 platser mest fornåkrar. Under åren på 2010-talet har Smålands museums arbete lett till 8 registreringar, främst gravar som tillförts fornminnesregistret (FMIS).

Kulturminnesvårdsprogrammet 
Kronobergs län program kom ut första gången 1981, och grundades på fornminnesinventeringarna åren 1945-1954 i länet och i någon mån på antikvariska källor om byggnader.  Väckelsångs fornlämningar inventerades första gången 1949. Programmet är nu föråldrat varför översyn pågår. Kvarnamåla gästgivaregård omnämns som enstaka kulturminne. Tre områden i Väckelsång ses som särskilt värdefulla: Fiskestads by, Lidhems  herrgård från 1700-talet och Väckelsång sockencentrum med omgivande kulturlandskap. Ett lite mer uppdaterat kulturmiljöprogram finns på Länsstyrelsens hemsida. Där tas samma tre områden upp med liknande text men något mer utförligt.

Historia

Gamla kyrkan 
Väckelsångs gamla kyrka låg fram till år 1828 ungefär 1 km nordost om den nya kyrkan. Kyrkan var byggd i romansk stil och byggdes under tidig medeltid. Väckelsång nämns i skrift på 1330-talet . Den medeltida kyrkan var en rektangulär kyrka av salstyp. Koret var tresidigt med en yngre sakristia på norra sidan av koret. Ett vapenhus fanns möjligen på sydsidan som hade två ingångar. Kyrkans murar var uppbyggda som skalmurar av tuktad marksten med en kärna av mindre stenar lagda i kalkbruk. Kyrkan var 21 meter lång, 7,7 meter bred, med en uppskattad höjd på 6 meter. Den bäst bevarade delen av byggnaden är långhusets västra gavelvägg varav en halv meter kvarstår.

1976 gjordes en arkeologisk undersökning av Väckelsångs gamla kyrka. Kyrkans plan stämde med en planritning som bevarats från 1700-talet. En fyrkantig tillbyggnad i väster vars murrester inte låg i förband med kyrkans långhus var en överraskning. Det kan ha varit ett västtorn eller lämningar av en äldre kyrka på platsen. Enligt allmogen i socknen blev kyrkan nedbränd av danskarna under 1500-talet. Den byggdes då åter upp på samma stenstomme omkring 1640. Gamla dokument berättar att nedbränningen hade orsakat många sprickor i kyrkans murar. Det är möjligt att kyrkan före 1640 kan ha haft ett torn eller haft ett något annat utseende.  Kyrkans grundplan har efter gråvningen markerats i ytan med flata stenar. Kyrkan hade varit målad eftersom undersökningen påvisade rester av målad puts på västra gavelns yttervägg.

Medeltida huvudgårdar 
Line senare Lidhem i Väckelsång var 1414 huvudgård för väpnaren Bengt Magnusson Ryd och 1427 äger Gise Bengtsson gården. Frälsemannen Anders Olofsson står som innehavare 1432. 1474 fick Ficke Gustavssons hustru gården i morgongåva. 1502 tillhör den sonen Bengt Arvidsson och 1528 innehade dennes bror Gustaf Arvidsson (sparre över stjärna) Lidhem varefter Måns Persson (Stierna) tar över gården 1542-1543.

Väckelsång har troligen haft flera huvudgårdar. Arvid Trolles jordebok dokumenterar att Erik Algotsson (spets nedifrån) år 1453 sålde fem gårdar i Väckelsång socken för 300 mark. I salubrevet nämns storegården i Fiskestad. I köpegodset ingick en gård i Väckelsång, två i Ekeryd och en i Östad. Jordeboken ger uppgiften att Storegården räntade mer smör än de övriga gårdarna. Flera av storegårdarna i jordeboken har varit huvudgårdar. Möjligen köpte Birger Trolle en huvudgård med fyra underlydande landbogårdar.

Ekeryds säteri anlade och drev flera industriella verksamheter från 1679 till 1800-talets slut. Paul Rudebeck d.ä. anlade 1679 vid Ekefors ett järnbruk och på platsen uppfördes en masugn.

Kulturlämningar från historisk tid 
9 milstenar registrerades 1949 varav en med bara postamentet bevarat. Dessutom finns stenbroar registrerade på tre platser varav två  i Kvarnamåla nr RAÄ 9:1 och 9:2 nära varandra, nr RAÄ 106 är en borttagen stenvalvbro i Söftestorp samt RAÄ 113 en stenvalvsbro i Fiskestad. Sammanlagt registrerades 12 platser med anknytning till vägar. Lidhems herrgård registrerades liksom Ekeryds industrier men även några badstugor byggda i trä och två pestkyrkogårdar och ödekyrkogården för den gamla kyrkan. Två ängslador registrerades i den första inventeringen liksom en grottbildning.

Namnet
Namnet (1421 Wekilsangs), taget från kyrkbyn, består av förledet Vekil/Vekul ett äldre namn på  Fiskestadssjön, besläktat med dialektordet vek, 'krökt', 'böjligt' och veke, 'åkrök' samt efterledet ang, som betyder 'trång'. Ortnamnet har såldes varken med de nutida orden 'väcka'/'vakna' eller 'sång'/'sjunga' att göra.

Se även
Väckelsångs församling
Lista över fornlämningar i Väckelsångs socken

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning
Väckelsång: glimtar från en smålandssocken, Stephan Elg. Utgiven av Väckelsångs hembygdsförening, 2005. libris
Litteratur om Tingsryd: en kommun med sju socknar, Olle Wingborg. Utgiven av Smålands bibliografiska sällskap, 1995.  libris
Sveriges bebyggelse: statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Kronobergs län Hermes 1952

Externa länkar

Väckelsångsrapporten av Lars-Eric Englund (2020).

Indelningar i Tingsryds kommun
Socknar i Konga härad