kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lokalfärg (narratologi)

Lokalfärg (alternativt lokal färg, lokalkolorit) är ett berättartekniskt begrepp. Det syftar på karakteristiska drag hos en plats eller personer som skildras i en berättelse, drag som gör berättelsen mer verklighetsanknuten och åskådlig. Genom att exempelvis besöka en viss plats kan författaren lättare fånga lokalfärgen i den litterära texten.

Beskrivning och bakgrund
Lokalfärgen är kopplad både till de egenskaper som miljön har och de människor (eller andra varelser) som finns på platsen.

Ordet förekommer i svensk skrift sedan 1827. Fem år senare introduceras ordet i betydelsen ett föremåls naturliga", opåverkade färg i verkligheten eller i en målning (se lokalfärg (bildkonst)). Erik Gustaf Geijer var 1839 en tidig användare av ordet, då i den särskrivna varianten lokal färg.

Olika användning
Ibland kan en författare använda sig av ordet i relation till både den konkreta (färgrelaterade) och den överförda, berättartekniska betydelsen.

Begreppet lokalfärg (eller lokal färg) kan även användas i en vidare betydelse, som något med lokal förankring i en händelse eller skeende. I en fotbollsmatch kan många spelare födda på orten skänka matchen en lokal färg.

Referenser

Termer inom litteraturvetenskap
Lokalfärg (bildkonst)

Lokalfärgen är ett föremåls färg på nära håll i klart ljus. Detta är till skillnad från den färg föremålet har på avstånd eller när det belyses genom reflexion från andra föremål eller atmosfären (exempelvis vid solnedgången).

Ordet används bland annat inom bildkonst, om ett föremåls "naturliga" och opåverkade färg i en målning. Det förekom första gången i svensk skrift 1832.

Referenser

Färg
Konsttermer
Karl Vilhelm Sparre

Karl Vilhelm Sparre, född 19 juli 1661, död 27 oktober 1709, var en svensk friherre och militär. Han var son till landshövdingen Erik Karlsson Sparre och Elisabet Banér.

Sparre var från 1688 överstelöjtnant i det tyska regemente som under överste Putbus var i svensk tjänst. Han var därefter framgångsrik general i nederländsk tjänst i spanska tronföljdskriget och deltog och sårades i slaget vid Stekene i Flandern 1703. Som en av de tre generalerna under Ouwerkerks ledning deltog Sparre i belägringen av Ostende 1706. I krigets blodigaste drabbning, slaget vid Malplaquet nära Mons den 11 september 1709, förde Sparre befäl på yttersta vänstra flygeln och blev där dödligt sårad.

Källor

Svenska friherrar
Svenska militärer under 1600-talet
Födda 1661
Avlidna 1709
Karl Vilhelm Sparre
Män
Deltagare i slaget vid Malplaquet
Svarthöfde

Svarthöfde är en fristående äventyrsberättelse som handlar om Röde Orms son, Svarthöfde, och hans resor och äventyr över arton år. Boken är skriven av, Mikael Westlund, och utkom 2002.

I slutet av Röde Orm beskrivs i korthet vad som hände vissa nyckelpersoner i deras fortsatta leverne. Om Svarthöfde sägs det att han kom att fara på ytterligare en resa som varade i sju år och att han vid sin hemkomst for till England för att kriga tillsammans med Sven Tveskäggs son, Knut. Frans G. Bengtsson säger också att Svarthöfde kom att bli den störste av alla härmän och vid det berömda slaget vid Helge Å kom han att strida på Knut den Mäktigeste eget skepp i kampen mot norrmän och svear. Boken om Svarthöfdes äventyr innehåller allt det som sades i slutet av Röde Orm och även andra personer så som de odödliga bröderna, Sones söner, finns med i berättelsen som ständiga följeslagare i Svarthöfdes farliga äventyr.
Frans G Bengtsson berättarstil är inte kopierad även om boken är skriven i en ålderdomlig ton. Vissa likheter med Röde Orm kan upplevas avseende humor och dråpligheter. Boken innehåller även ett stort antal historiskt verkliga personer. Som exempel kan den bysantinske kejsaren Basileus II och Sveakungen Olof Skötkonung nämnas.

Handling 
Svarthöfde kom att bli hövding redan vid tretton års ålder och hans äventyr inleds med att han just som vilket vikingabarn som helst hade drömmar om ett spännande liv fullt av farligheter och tappra hjältedåd. I en början är han ett omoget och naivt barn som med tiden kom att bli den hövding han hoppats på. Detta hade aldrig gått om inte hans vänner stöttat honom och funnits vid hans sida då hans egna förmågor inte på långa vägar räckt till. Under de arton år som boken berättar om hamnar Svarthöfde i situationer som vi idag känner till genom historieböckerna och han träffar flera personer som på många sätt lämnat ett avtryck i historien. När boken slutar är han en mäktig man inom det danska riket och han har upplevt mer än de flesta i strid, svek och vänskap.

Tillkomst 
Boken skrevs aldrig med intentioner att publiceras utan den skapades som ett hobbyprojekt där författaren själv bara ville ta reda på vad som egentligen hände den modige trettonårige pojken som fick smak för utfärder efter att ha fått följa med sin far på en farlig resa för att hämta hem bulgarguldet. Efter två års skrivande tillsammans med ett hobbyforskande om tiden kring tusentalets början fanns ett komplett manus till en bok och försök att få den publicerad inleddes.

Källor 
Författarhuset  
Recensioner DalademokratenBibliotekstjänst

Svenska romaner
Skönlitteratur 2002
Historiska romaner
Frans G. Bengtsson
Vikingatiden i skönlitteratur
Patriarkat (kristendom)

Patriarkat syftar inom kyrklig administration på det område som förvaltas av en patriark. Ordet kommer ur grekiskan och betyder "fadersvälde". 

Under perioden 100-300 e.Kr. utkristalliserades tre viktiga organisatoriska centra inom den tidiga kyrkoorganisationen. Biskoparna av Rom, Alexandria och Antiokia tillerkändes en hedersställning bland världens biskopar, men med denna hedersställning följde inledningsvis inte några större juridiska befogenheter. Metropoliter eller ärkebiskopar i de kyrkoprovinser som föll under respektive patriarkat förväntades dock be för sin patriark under eukaristifirandet.

Metropoliterna av Konstantinopel och Jerusalem upphöjdes till patriarker av varsitt självständigt patriarkat vid kyrkomötet i Chalcedon år 451, genom avstyckning från Antiokiapatriarkatets tidigare (större) omfattning. Under folkvandringstiden växte patriarkernas juridiska befogenheter gentemot de underlydande kyrkoprovinserna, och patriarken blev en instans att överklaga beslut fattade av kyrkoprovinsers biskopsmöten. Kyrkoprovinser och stift överfördes från Rompatriarkatet till Konstantinopelpatriarkatet under 800-talet, så att hela Balkanhalvön fördes till Konstantinopels område.

Se även 
 Patriarkat (sociologi)#Kristendom

Geografi inom kristendom
Organisation inom religion
Simon Pollard Hughes

Simon Pollard Hughes, Jr., född 14 april 1830 i Smith County, Tennessee, död 29 juni 1906 i Little Rock, Arkansas, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han var den 15:e guvernören i delstaten Arkansas 1885-1889.

Hughes studerade juridik och inledde 1857 sin karriär som advokat i Arkansas. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i sydstatsarmén och befordrades till överstelöjtnant. Han deltog 1874 i Arkansas konstitutionskonvent och var delstatens justitieminister (Arkansas Attorney General) 1874-1877. Han valdes två gånger till guvernör. Efter tiden som guvernör var han domare i Arkansas högsta domstol 1889-1904.

Hughes grav finns på Mount Holly Cemetery i Little Rock.

Referenser

Externa länkar
biografi på National Governors Associations hemsidor
Simon P. Hughes på Old State House Museum
Simon P. Hughes på Arkansas.gov

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Amerikanska jurister
Personer i Amerikanska inbördeskriget (Konfederationen)
Personer från Smith County, Tennessee
Födda 1830
Avlidna 1906
Män
Erik Sparre (1628-1678)

Erik Sparre, född 20 oktober 1628 i Sundby, död 3 september 1678, var en svensk friherre, diplomat och landshövding. 

Han var son till Carl Sparre och Görvel Posse, från 1654 gift med Elisabet Banér och bland annat far till Karl Vilhelm Sparre och friherrinnan Görvel Sparre som var gift med Gustaf Mauritz Lewenhaupt. Begraven i Sankt Nicolai kyrka i Nyköping.

Sparre skrevs in på Uppsala universitet 1640 och ingick i Magnus De la Gardies ambassad till Frankrike 1646. Han reste därefter runt i Tyskland, Nederländerna, England, Frankrike och Italien. Han var kammarjunkare hos drottning Kristina 1648, deltog i fredsförhandlingarna i Osnabrück, var svensk legat i Brandenburg 1649 och deltog även i de misslyckade förhandlingarna med Polen i Lübeck 1652. Därefter blev han assessor i bergskollegium 1652, överskänk hos drottning Hedvig Eleonora 1656 och landshövding i Södermanland 1657–1678.

Källor

Svenska friherrar
Landshövdingar i Södermanlands län
Födda 1628
Avlidna 1678
Erik Sparre
Män
Personer under stormaktstiden
Personer från Sundby socken
Radioprognos

En radioprognos är en beräkning grundad på ett antaget solfläcktal som avser sannolikheten att vid given frekvens få en radioförbindelse till stånd vid en viss tidpunkt mellan specificerade orter och med en viss kvalitet för ett givet trafikslag (telegrafi, telefoni, fjärrskrift etc). Med en metafor kallas en radioprognos ibland för radioväder. 

Det antagna solfläcktalet är i sig en prognos, en extrapolering av historiska data. Med ledning av prognosen kan man bestämma vilken frekvens som är fördelaktigast vid ett visst klockslag. En annan utvärdering kan avse att om frekvensen är given, bestämma vilken tid på dygnet just denna frekvens är användbar. En annan variant är att av radioprognosen utläsa hur stor sändareffekt som är nödvändig för att vid en viss frekven och vid visst klockslag få förbindelse med begärd kvalitet. Begrepp i dessa sammanhang är

 Maximum Usable Frequency
 Fréquence optimal de travaille
 Optimum Working Frequency
 Lowest Required Radiated Power
 Highest Possible Radio Frequency

Radioteknik
Medicinsk prognos

En medicinsk prognos för en sjukdom avser dess sannolika fortsatta förlopp.  

Prognosen grundas på speciella egenskaper beträffande sjukdomen och den drabbade personen – prognostiska faktorer. Dessa kan vara av olika typer till exempel sjukdomsspecifika såsom olika former av cancer samt cancerprovers olika stadier, demografiska såsom den drabbade personens ålder eller beroende av andra samtidigt förekommande sjukdomar hos den drabbade personen. 

Exempel på sjukdomsspecifika faktorer: vid akut lymfatisk leukemi (”blodcancer”) hos barn blir 85 % av barnen friska efter behandling; vid bukspottkörtelcancer hos vuxna lever knappt 4 % av de drabbade 5 år efter det att diagnosen ställts. 
Exempel på demografiska faktorer: vid bröstcancer hos kvinnor, som var yngre än 45 år vid diagnosen, levde 79 % efter 5 år jämfört med 87 % av kvinnorna, som var mer än 65 år vid diagnosen. Denna statistik redovisades i USA 2004.
Exempel på samtidig förekomst av andra sjukdomar: personer med hiv-infektion och nedsatt immunförsvar kan få allvarliga symptom på grund av infektioner med svampar såsom candida (torsk) och andra smittämnen, som inte brukar orsaka symptom hos friska personer.

Patologiska tillstånd, tecken och symtom
Försäljningsprognos

En försäljningsprognos är en bedömning av den framtida efterfrågan på en produkt. Den kan avse kortare tider (dagar upp till kvartal) eller längre perioder (flera år). Med hjälp av försäljningsprognoser kan företag styra produktion, bedöma behovet av arbetskraft och insats av andra resurser. Den enklaste prognosen, som är en extrapolering av historiska data, är endast tillförlitig i sällsynta fall. För att höja precisionen måste man vanliga ta hänsyn till bland annat marknadscykler och externa händelser, till exempel ändrade konkurrensförhållanden.

Företagsekonomi
Att återvända

Att återvända (spansk originaltitel: Volver) är den spanske regissören Pedro Almodóvars sextonde långfilm. Den hade premiärvisning i Puertollano, Spanien (där filmen spelades in) 10 mars 2006 och vann filmpriset Goya i kategorin Bästa film. Dessutom prisades den tvåfalt vid Filmfestivalen i Cannes i kategorierna Bästa skådespelerska samt Bästa manus.

Filmer 2006
Spanskspråkiga filmer
Filmer i regi av Pedro Almodóvar
Guldbaggenominerade
Charles Hillman Brough

Charles Hillman Brough, född 9 juli 1876 i Clinton, Mississippi, död 26 december 1935 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han var den 25:e guvernören i delstaten Arkansas 1917–1921.

Brough avlade 1894 sin grundexamen vid Mississippi College. Han avlade sedan sin doktorsexamen 1898 vid Johns Hopkins University och juristexamen 1902 vid University of Mississippi. Han undervisade i amerikansk och europeisk historia, nationalekonomi, etik och tyska vid Mississippi College. Han flyttade sedan till Arkansas och undervisade bland annat i nationalekonomi och sociologi vid University of Arkansas.

Brough besegrade Earle W. Hodges och Lewis Cass "Shotgun" Smith i demokraternas primärval inför 1916 års guvernörsval i Arkansas. Hodges påstod under valkampanjen att Brough var mormon, eftersom han hade skrivit en bok om Utah. Brough var emellertid  baptist. Han vann lätt själva guvernörsvalet och två år senare när han kandiderade till omval stöddes han även av republikanerna mot socialisten Clay Fulks. Brough satsade på utbildningspolitiken som guvernör och var anhängare av kvinnlig rösträtt.

Under Broughs tid som guvernör ledde de dåliga relationerna mellan vita och svarta till Massakern i Elaine. Fem vita och över hundra svarta dödades i oktober 1919 i Phillips County, Arkansas i samband med upploppet. Den vita befolkningen bad Brough om hjälp. Han begärde federala trupper, vilka också skickades till Elaine.

Broughs grav finns på begravningsplatsen Roselawn Memorial Park i Little Rock.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 biografi på National Governors Associations hemsidor
 Charles Hillman Brough på Old State House Museum
 Encyclopedia of Arkansas
 Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Hinds County
Födda 1876
Avlidna 1935
Män
Alumner från Johns Hopkins University
Alumner från University of Mississippi
Montes Apenninus

Montes Apenninus är en bergskedja på norra delen av den sida av månen som är vänd mot jorden. Den har fått sitt namn av Jan Hevelius efter Apenninerna i Europa på jorden.

Montes Apenninus sträcker sig omkring 600 km från kratern Erathostenes i sydväst i nordostlig riktning med Mare Imbrium, bergsmassivet Montes Archimedes och det lilla månhavet Palus Putredinis längs dess nordvästra sida och Mare Vaporum åt sydost. I bergskedjan ligger (räknat från sydväst mot nordost) berg som Mons Wolff, Mons Ampère, Mons Huygens, Mons Bradley, Mons Hadley Delta och Mons Hadley. Kratern Bela ligger ungefär mitt emellan Mons Bradley och Mons Hadley Delta. En bra bit nordväst om Mons Bradley går den 130 km långa ravinen Rima Bradley.

Norr om Montes Apenninus finns ett 50 kilometer brett lågland som förbinder månhaven Mare Imbrium i väster med Mare Serenitatis i öster. Norr om detta lågland kan Montes Apenninus sägas få en direkt fortsättning i bergskedjan Montes Caucasus.

Bergen i Montes Apenninus når höjder på över 5 000 meter. Bergssidorna är ofta ganska branta på den nordvästra sidan, men flackare på den sydöstra.

Månlandning
Apollo 15 landade vid Mons Hadley Deltas norra fot.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990
 Amateur-Fotos: 

Apenninus, Montes
Mons Bradley

Mons Bradley är ett 30 km långt bergsmassiv som går i sydväst-nordostlig riktning i bergskedjan Montes Apenninus på månen. Berget är benämnt efter den engelske astronomen James Bradley.

Öster om Mons Bradley ligger kratern Conon. En bra bit åt nordväst, parallellt med Mons Bradley och Montes Apenninus, går den 130 km långa ravinen Rima Bradley, som är benämnd efter Mons Bradley.

Rima Bradley
Rima Bradley är en ravin i den sydöstra delen av Mare Imbrium, nära bergskedjan Montes Apenninus. I nordväst finns den framträdande kratern Archimedes, bortom bergsmassivet Montes Archimedes. Ravinen går i nordost-sydvästlig riktning, från Palus Putredinis i nordost. Öster om den nordöstra änden ligger Rima Hadley (se Mons Hadley) och landningsplatsen för Apollo 15.

Rima Bradleys centrum har koordinaterna 23,8 N 1,2 V, och har en maximal diameter på 161 km. Ravinen döptes Mons Bradley. Flera små kratrar nära denna ravin har fått namn av IAU. Dessa listas nedan.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990
Fred W. Price (1988), The Moon observer's handbook, London, Cambridge University Press; Moore, Patrick (2001), On the Moon, London, Cassell & Co. (om Mons Bradleys höjd, enligt Patrick Moore 16.000 fot, enligt Fred Price 14.000 fot)

Externa länkar 

Bradley, Mons
ECM

ECM kan syfta på

 ECM – en term inom biologi för substans som finns mellan celler, se extracellulär matrix
 ECM Records – ett skivbolag grundat i München, Tyskland år 1969
 ECM – en typ av affärssystem, se Enterprise Content Management
 ECM – en del av telekrigföring, se Electronic Counter Measures
 ECM – Energy Corrected Milk, ett sätt att korrigera producerad mängd mjölk till en normaliserad fett- och proteinhalt.

Referenser
Tarascosaurus

Tarascosaurus salluvicus ("Tarascanödla" eller "spansk drake") var en köttätande dinosaurie som levde i södra Frankrike för 85-80 miljoner år sedan. Den är relativt dåligt känd. Den räknas som medlem i familjen Abelisaurider och var i så fall släkt med såväl Carnotaurus, Aucasaurus som Abelisaurus.

Fossil 
De delar av Tarascosaurus man känner till är ett fynd som beskrevs år 1991. Fyndet är mycket ofullständigt och består bland annat av ett lårben, några ryggkotor och tänder. Hur Tarascosaurus såg ut är alltså inte klart. Det märks bland annat i hur man tänker sig att frambenen såg ut. Ibland avbildas den med mycket små stumpar till framben, ibland med längre framben. Hur detta ligger till får mer kompletta framtida fynd avgöra.

I kulturen 
2003 dök Tarascosaurus upp i Discovery Channels program Dinosaur planet, där den beskrivs som södra Europas dominerande rovdjur.

Källor 
Discovery channels webbplats ( dsc.discovery.com ) 

Abelisauridae
Ancalagon

Ancalagon "den svarte" är en av Tolkiens skapelser.
Ancalagon var en flygande och eldsprutande drake och anses vara den mäktigaste av alla drakar. Han som alla andra drakar härstammar ur Melkors första drake Glaurung. 
Han dräptes av Eärendil i Vredens krig och föll på Thangorodrims torn och de bröts då ned.

Drakar i Tolkiens värld

en:Dragon (Middle-earth)#Ancalagon
no:Draker i Tolkiens verden#Ancalagon den Svarte
pl:Lista zwierząt Śródziemia#Smoki
Montes Archimedes

Montes Archimedes är ett bergsområde på norra delen av den sida av månen som är vänd mot jorden. Den har fått sitt namn efter kratern Archimedes som ligger direkt norr om bergsområdet. Kratern har i sin tur fått namn efter den antike, grekiske vetenskapsmannen Arkimedes.

Montes Archimedes ligger på en platå öster om det stora månhavet Mare Imbrium och väster om det lilla månhavet Palus Putredinis. Sydost om Montes Archimedes ligger den höga bergskedjan Montes Apenninus.

Bergstopparna i Montes Archimedes ligger i ett område med en maximal diameter av 163 km. Den mest bergiga terrängen ligger inom de centrala delarna med en diameter på omkring 70 km. Det finns ingen särskild struktur på bergen, det bör inte räknas som en bergskedja. En del av bergstopparna når höjder av upp till 2,0 km, vilket är mycket lägre än exempelvis bergstopparna i Montes Apenninus. Det finns inga av bergen som har fått egna namn.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar
Archimedes (månkrater)

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990

Archimedes, Montes
Manon (olika betydelser)

Manon eller Mañón kan syfta på: 

 Manon (opera) – en opera av Jules Massenet
 L'histoire de Manon – en balett av Kenneth MacMillan
 M/V Manon – ett fartyg för biltransporter
 Mañón – en spansk kommun

Personer
 Manon Roland (1754–1793), en fransk girondist
 Manon Rhéaume (1972–), en kanadensisk ishockeymålvakt
 Manon Melis (1986–), en nederländsk fotbollsspelare

Se även

 Manon Lescaut
Mons André

Mons André är ett berg på månen. Det ligger på månens baksida, från jorden sett, precis väster om Mons Ardeshir. Berget har en diameter av 10 kilometer. Det har fått sitt namn efter det franska mansnamnet André.

Koordinater är 5,2 N 120,6 Ö. Eftersom den östliga koordinaten är högre än 90, ligger berget på månens frånsida, från jorden sett.

Referenser

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Berg och bergskedjor på månen
Svenska fruktviner

Fruktviner har en lång tradition i Sverige och övriga nordeuropeiska länder som ligger norr om vinrankans naturliga utredningsområde och traditionella odlingsområde. Detta antyds bland annat av det svenskspråkiga namnet på flera arter i släktet Ribes - vinbär. Annars torde äpplen vara den traditionellt vanligaste råvaran för fruktvin (då naturligen benämnt äppelvin) framställt i Sverige, och fruktvin torde ha framställts av egenodlad frukt för privat konsumtion, snarare än köpts kommersiellt.

Flera tillverkare i Sverige framställer fruktvin kommersiellt. Dessa förekommer i såväl torra som söta varianter, gjorda på olika fruktråvaror, och såväl "stilla" som mousserande.

Eftersom inga svenska fruktviner har någon skyddad ursprungsbeteckning, till skillnad från de flesta traditionella europeiska viner, kan man inte säkert utläsa av förpackningen varifrån fruktråvaran kommer. Ett fruktvin som är tillverkat i Sverige behöver inte vara gjort på svensk fruktråvara.

Lista över svenska fruktviner (urval)
Apple Ice Wine Åkerö - artikelnr 2957
Grythyttan Hjortron - artikelnr 12095-01
Grythyttan Skogsglögg - artikelnr 9961101/12

Se även 
 Fruktvin
 Svenska viner

Fruktvin
 
Svenska drycker
Mons Agnes

Mons Agnes (svenska: Agnes berg) är ett litet berg på norra delen av den sida av månen som vetter mot jorden. Bergets diameter är bara 1 km. Det ligger vid Lacus Felicitatis norr om Mare Vaporum, en bit sydost om den stora bergskedjan Montes Apenninus.

Berget fick sitt namn 1979 efter det grekiska flicknamnet Agnes.

Se även 
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor 
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990

Agnes, Mons
Julian Pitt-Rivers

Julian Alfred Pitt-Rivers, född 16 mars 1919 i Chelsea i London, död 12 augusti 2001 i Paris, var en brittisk socialantropolog och etnograf. Pitt-Rivers doktorerade 1953 efter att ha bedrivit fältarbete i Andalusien i Spanien. Avhandlingen ledde fram till hans mest klassiska bok, The People of the Sierra, 1954. Pitt-Rivers var även expert på medelhavskulturer och skrev bland annat om hedersbegreppet.

Bibliografi
 Pitt-Rivers, Julian. The fate of Shechem:or, The politics of sex: essays in the anthropology of the Mediterranean. Cambridge [Eng.]; New York: Cambridge University Press, 1977.
 Pitt-Rivers, Julian, Ed., Mediterranean countrymen;essays in the social anthropology of the Mediterranean, Paris: Mouton, 1963.
 Pitt-Rivers, Julian Alfred, The people of the Sierra. Introd. by E. E. Evans-Pritchard. New York: Criterion Books, 1954.

Källor
 Benthall, Jonathan. "Professor Julian Pitt-Rivers: [dödsruna]", The Independent, 25 augusti 2001.
 Corbin, John. "Julian Pitt-Rivers: [dödsruna]", The Guardian, 14 september 2001.
 Freeman, Susan Tax. "Julian A. Pitt-Rivers (1919–2001): [dödsruna]", American Anthropologist. Vol. 106, No. 1. (2004), s. 216–218.
 "Julian Pitt-Rivers: Obituary", The Times, 12 september 2001.

Fotnoter

Födda 1919
Avlidna 2001
Brittiska antropologer
Brittiska etnografer
Män