kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Innocent Victim

Innocent Victim är det elfte studioalbumet av den brittiska rockgruppen Uriah Heep, släppt 1977. Det var det andra albumet med John Lawton som sångare. Här övergick man till ett poppigare sound.

Albumet kom inte in på några listor i vare sig USA eller Storbritannien men gick väldigt bra i Tyskland. Såväl Lawton som Bolder bidrog med låtar för första gången. Gruppen fick kritik för omslaget som ansågs smaklöst då det visade en stor orm med öppet gap.

Låtlista
"Keep On Ridin'" (Hensley/Williams) – 3:41
"Flyin' High" (Hensley) – 3:19
"Roller" (Bolder/Ian McDonald) – 4:41
"Free 'n' Easy"  (Box/Lawton) – 3:05
"Illusion" (Hensley) – 5:01
"Free Me" (Hensley) – 3:35
"Cheat 'n' Lie" (Hensley) – 4:54
"The Dance" (Williams) – 4:49
"Choices" (Williams) – 5:49

Innocent Victim blev remastrad och gavs ut igen 1997 med bonusspår:
<LI>"Illusion/Masquerade (Full unedited version)" (Hensley) – 8:18
Ursprungligen inspelad som ett spår men utgiven som separata sånger – "Illusion" hamnade på albumet medan "Masquerade" blev B-sida till singeln "Free Me".
<LI>"The River (Outtake)" (Bolder, Box, Hensley, Kerslake, Lawton) – 3:10

Bandet
 John Lawton – Sång
 Ken Hensley – Keyboards, gitarr, sång
 Mick Box – Gitarrer
 Trevor Bolder – Bas
 Lee Kerslake – Trummor, sång

Musikalbum 1977
Album av Uriah Heep
Battista Farina

Giovanni Battista "Pinin" Farina, senare Battista Pininfarina, född 2 november 1893 i Turin i Italien, 
död 3 april 1966, var en italiensk racerförare, bilformgivare och karosstillverkare. Han var farbror till formel 1-världsmästaren Nino Farina. 

Battista Farina växte upp som tionde och näst sista barnet i syskonskara. Han började som tolvåring arbeta i sin bror Giovannis verkstad Stabilimenti Farina, där de byggde bilkarosser. Här väcktes hans intresse för bilar och formgivning. Under 1920-talet var han en av de djärvaste racerförarna i Europa med rader av storsegrar.

22 maj 1930 grundade han företaget Carrozzeria Pininfarina där han inledde tillverkning av specialbyggda karosser till Alfa Romeo, Fiat, Cisitalia, Bentley, Rolls-Royce, Lancia och många andra europeiska bilfabriker. Under andra världskrigets slutskede bidrog Farina i de allierades krigsansträngningar genom att producera 100 karosser dagligen till italienska armébilar.

Referenser 

Födda 1893
Avlidna 1966
Italienska racerförare
Italienska formgivare av bilar
Män
Fallen Angel

Fallen Angel är det tolfte studioalbumet av brittiska rockbandet Uriah Heep, inspelat april-augusti 1978 och utgivet samma år.

Jämfört med föregångaren Innocent Victim är Fallen Angel ännu mer kommersiellt inriktad. Framför allt är hårdrocken helt avskalad till förmån för funk, pop och till och med lite discoinfluerade rytmer. Fallen Angel kom på plats #186 på den amerikanska albumlistan men i Tyskland var bandet populärare än någonsin. "Come Back To Me" är Lee Kerslakes reaktion på det dåliga förhållandet han hade till sin dåvarande hustru vid den här tiden.

Låtlista 

 "Woman of The Night" (Box, Lawton, Kerslake) – 4:07
 "Falling in Love" (Hensley) – 2:59
 "One More Night (Last Farewell)" (Hensley) – 3:35
 "Put Your Lovin' on Me" (Lawton) – 4:08
 "Come Back to Me" (Kerslake, Hensley) – 4:22
 "Whad'ya Say" (Hensley) – 3:41
 "Save It" (Bolder, Pete McDonald) – 3:33
 "Love or Nothing" (Hensley) – 3:02
 "I'm Alive" (Lawton) – 4:18
 "Fallen Angel" (Hensley) – 4:51

Fallen Angel blev remastrad och återutgiven 1997 med bonusspår:

<LI>"Cheater" (Hensley) – 4:04
B-sida till singeln "Come Back to Me".
<LI>"Gimme Love (Struttin')" (Box, Bolder, Kerslake, Lawton) – 3:16
Låten hade ursprungligen titeln "Struttin'" men bytte namn till "Gimme Love" och användes som as B-sida till singeln "Love Or Nothing".
<LI>"A Right To Live" (Lawton) – 3:37
Tidigare outgiven låt ämnad som B-sida till singel som aldrig släpptes.
<LI>"Been Hurt" (originalversion) (Hensley) – 5:05
Tidigare outgiven låt som senare ominspelades och gavs ut på följande album Conquest.

Medlemmar
 John Lawton - sångare
 Ken Hensley - organist, piano, gitarr och sång
 Mick Box - gitarr och sång
 Trevor Bolder - bas
 Lee Kerslake - trummor 
 Chris Mercer - saxofon

Referenser 
The Official Uriah Heep Discography

Brittiska musikalbum
Musikalbum 1978
Album av Uriah Heep
Lack of Communication

Lack of Communication är det Detroitbaserade garagerockbandet The Von Bondies debutalbum. Det gavs ut 2001 på Sympathy for the Record Industry i USA och i Storbritannien på Sweet Nothing Records.

Låtlista
"Lack of Communication" - 3:32
"It Came from Japan" - 2:11
"Shallow Grave" - 3:11
"Going Down" - 1:54
"Cass & Henry" - 5:36
"Nite Train" - 3:29
"No Sugar Mama" - 1:57
"Cryin'" - 2:06
"In the Act" - 3:03
"Please Please Man" - 2:04
"Sound of Terror" - 9:18

Musikalbum 2001
Album av The Von Bondies
Amerikanska debutalbum
Conquest (musikalbum)

'Conquest är det trettonde studioalbumet av det engelska rockbandet Uriah Heep.

1980 var året då mycket hände inom Uriah Heep, bland annat tog John Sloman över som huvudsångare efter John Lawton som lämnat gruppen året innan efter bråk med Ken Hensley. Lee Kerslake lämnade även han och ersattes av Chris Slade som tidigare spelat med bland andra Manfred Mann's Earth Band och som senare skulle spela med AC/DC.
 
Detta album har orsakat mer kontroverser än något annat album av Uriah Heep, framför allt reagerade många fans på Slomans röst, som påminner starkt om Geddy Lee och Kevin Cronin, sångare i REO Speedwagon. Det finns dock andra som menar att detta album är det bästa Uriah Heep gjort. Kritiken tog Hensley väldigt hårt och efter en misslyckad turné lämnade han bandet för en solokarriär.

Låtlista 
 "No Return" (Bolder/Box/Hensley) – 6:07
 "Imagination" (Hensley) – 5:49
 "Feelings" (Hensley) – 5:26
 "Fools" (Bolder) – 5:03
 "Carry On" (Hensley) – 3:57
 "Won't Have to Wait Too Long" (Bolder/Box/Hensley) – 4:54
 "Out on the Street" (Hensley) – 5:57
 "It Ain't Easy" (Bolder) – 5:45

Conquest blev remastrad och återutgiven 1997 med bonusspår:

<LI>"Been Hurt (B-side)" (Hensley) – 3:56
B-sida till "Carry On" med John Sloman som sångare. En tidigare version med John Lawton finns på den remastrade versionen av Fallen Angel.
<LI>"Love Stealer (Singel A-sida)" (Phil Wainman/Bolder) – 3:28
<LI>"Think It Over (Singel A-sida)" (Sloman/Bolder) – 3:33
Släpptes med bild på gruppens medlemmar efter Hensleys avhopp. Nya klaviaturisten Gregg Dechert finns här med första gången.
<LI>"My Joanna Needs Tuning (Inside Out) (B-sida)" (Sloman/Bolder/Box/Gregg Dechert/Slade) – 3:02
B-sida till "Think It Over"
<LI>"Lying (Out-take)" (Hensley/Sloman/Bolder/Slade) – 4:23
Tidigare outgiven låt med John Sloman som sångare.
"Been Hurt" skrevs ursprungligen till det fjärde albumet med John Lawton som sångare. Efter Lawtons avhopp lades låten åt sidan.

Bandet 
 John Sloman - Sång, piano
 Mick Box – gitarrer
 Ken Hensley – Keyboards, synthesizer, gitarr, sång
 Trevor Bolder  - Bas
 Chris Slade - drums

Referenser 
The Official Uriah Heep Discography

Brittiska musikalbum
Musikalbum 1980
Album av Uriah Heep
Jimmy Clark

Jimmy Clark (James Clark) är en amerikansk trummis, som medverkat i otaliga hårdrock- och countryband. Han har spelat med bland annat Debbie Harry, The Godz, Joan Jett, Michael Monroe, Bryan Adams, Rainbow, Judas Priest, Paul Stanley och Beau Coup.

Biografi

1980-1990

James ”Jimmy” Clark dök upp på Clevelands rockscen i början av 1980-talet som sessionstrummis för olika post-punk- och hårdrocksband. 1983 fick han sin första chans till berömmelse, då hårdrockgruppen The Godz förlorade sin trummis Sandy Gennaro och Clark fick stiga in i stället. Bandet bestod då av Eric Moore, Freddie Salem, Steve Schuffert och Clark. Men bandet lyckades inte slå igenom, trots att skivan I’ll Get You Rockin’ från 1985 sålde relativt bra i England. 

Under mitten av 80-talet arbetade han främst som sessionstrummis för större och mindre artister och blev med tiden allt mer uppskattad i musikerkretsarna. Mot slutet av decenniet var det många grupper som var intresserade av Clark och efter diverse turnéer (med bland annat Debbie Harry, Scandal, Joan Jett och Glen Burtnik från Styx) blev han tillfrågad att ersätta trumgurun Eric Singer i Beau Coup, men innan gruppen hann spela in en tredje skiva, upplöstes den. 

Clark fortsatte då till gitarristen Bobby Messanos (Starz, Tycoon, Joe Lynn Turner, Fiona, m.fl) soloprojekt Messano tillsammans med basisten Mike Seifritt och keyboardisterna Gary Corbett och Joey Zee. 1989 släppte de skivan Messano och började göra klubbspelningar i USA.

1990-

1992 hade Clark etablerat sig i New York och slöt sig till Michael Monroes klubband, som varje vecka spelade konserter tillsammans med hårdrockens storheter, som Joey Ramone (vars band Ramones han också turnerade med) och Sebastian Bach. Med Jay Hening, Monroe och Sam Yaffa bildade han bandet Demolition 23, som 1994 spelade in en skiva med samma namn som bandet och gav sig ut på turné i USA, Japan och Europa. Samarbetet med Monroe fortsatte efter att Demolition 23 splittrades år 1995 och nästa år spelade Clark trummor på Monroes soloskiva Peace of Mind. 

Slutet av 90-talet gick igen till korta turnésessioner, studioproduktioner och han började ge trumlektioner. 1999 spelade han in en skiva Med Cletus Black och 2003 med Sodium. År 2002 slöt han sig till Blackhawks led, där han spelar ännu i dag. Han turnerar också med Ronnie Van Zant. I dag är han en uppskattad producent och auktoritet inom trumfältet.

Clarks grupper 

(som stadigvarande medlem)

The Godz
Beau Coup
Messano
Michael Monroe
Demolition 23
Blackhawk
Shauna Burns

Diskografi 

I urval:

Messano (Messano,1989)
Demolition 23 (Demolition 23, 1994)
Peace of Mind (Michael Monroe, 1996)
Cletus Black (Cletus Black, 1999)
Crazy (Sodium, 2003)
Every Thought (Shauna Burns, 2005)
Desert Tune (Shauna Burns, 2007)
For the Sake of the Song (Blackhawk, under arbete)

Amerikanska trummisar
Män
Jennifer Miller

Jennifer Miller född 1961, är en amerikansk cirkusartist, författare och professor inom kultur och konst. Hon uppträder som skäggiga damen, jonglör, och eldslukare vid Cirkus Amok.

Externa länkar
New York Times om Jennifer Miller
Cirkus Amoks hemsida
Jennifer Miller

Födda 1961
Levande personer
Kvinnor
Amerikanska cirkusartister
Cirkusartister under 1900-talet
Cirkusartister under 2000-talet
Draftinge

Draftinge är en by i sydvästra Småland, belägen cirka 25 km väster om Värnamo. Draftinge ingår i Gislaveds kommun. Det fanns en by på platsen redan under stenåldern. Flera lämningar från denna har påträffats, bland annat stenåldersyxor och flera gravhögar.

Bynamnet ”Draftinge” har sitt äldsta belägg från år 1400 och kan vara ett tuna-namn. Draftinge har sannolikt haft en viktig betydelse och en officiell funktion under åtminstone slutet av järnåldern, innan medeltidens början.

Under stenåldern var området där Draftinge ligger i dag troligen en ö eller en halvö i forntida sjön Fornbolmen som täckte stora delar av västra Småland efter att landisen smälte. Sjön drog sig tillbaka och torrlades möjligen i yngre stenåldern.

Arkeologiska fynd visade att området kring Draftinge utnyttjades kontinuerligt från mellanstenåldern till yngre stenåldern, men det fanns även fynd daterade till äldre stenålder. De som bebodde området kan ha haft goda förbindelser med västkusten genom ån Nissan och sjön Fornbolmen och kunnat yrka handel.

Referenser 

Orter i Gislaveds kommun
Nils Celsius

Nils Celsius, född den 15 april 1658 i Uppsala, död där den 21 mars 1724, var en svensk astronom.

Familj
Nils Celsius var son till Magnus Nicolai Celsius och Sara Figrelia, som var syster till Emund Gripenhielm. Farmodern Sigrid Unonia var syster till professor Olaus Unonius. Hans bröder var Olof Celsius den äldre och skalden, häradshövding Johan Celsius. Nils Celsius gifte sig 1691 med Gunilla Margareta Spole, dotter till professor Anders Spole och Märta Lindelia. De blev föräldrar till den berömde Anders Celsius.

Karriär
Celsius inskrevs 1672 vid Uppsala universitet, disputerade tjugo år gammal för Petrus Hoffvenius och den andra gången 1679 för Anders Spole, varefter han fick ett kungligt stipendium. År 1685 disputerade han pro gradu för Johannes Bilberg varpå han promoverades som ultimus som filosofie magister.

Han var lantmätare i Livland 1680–1684 och lektor vid gymnasiet i Göteborg och katedralskolan i Uppsala (där han också var rektor), innan han fick tjänst vid universitetet 1689 som adjunkt. Han försökte första gången bli professor 1690, men slogs ut av Harald Vallerius. Därefter verkar han ha framlevat i stor misär, och verkar delvis ha försörjt sig genom att utge almanackor, men då han 1705 räknat ut påsken felaktigt förbjöds att göra detta 1707. 

År 1699 var han på svärfaderns önskan en kandidat till professuren i matematik och astronomi, men fick se sig utkonkurrerad av Petrus Elvius, sin blivande svåger. Han fick inte platsen som bibliotekarie 1706 med motiveringen att han blivit för gammal. Inte heller lyckades han bli poësos professorn 1708. Efter att Elvius avlidit 12 januari 1718 blev Celsius utnämnd till professor i astronomi 16 april 1719. Detta kunde ske eftersom kung Karl XII avled ungefär samtidigt (30 november 1718). Vid det laget var emellertid Celsius 61 år och åstadkom inte särskilt mycket på den eftertraktade befattningen.

År 1679 avkunnade Celsius sin vetenskapliga dom i sin avhandling: inga påståenden i Bibeln kan anses för vetenskapligt giltiga axiom. Inte heller våra sinnen kan gälla, utan enbart experiment (empiri). Detta uttalande ledde till att Celsius blev osams med teologiska fakulteten, i synnerhet med Petrus Rudbeckius.

Se även
Uppsala astronomiska observatorium
Celsius, släkt

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska professorer i astronomi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer under stormaktstiden
Födda 1658
Avlidna 1724
Män
Forskare från Uppsala
Svenska astronomer under 1700-talet
Gång (olika betydelser)

Gång kan syfta på:

 Gång – det sätt varvid djur med ben huvudsakligen förflyttar sig på land
 Gång (sport) – en friidrottsgren
 Gång (geologi) –  inom geologin en intrusion av magma längs svaghetszoner i redan befintligt berg
 Gångart – någon av hästens naturliga sätt att röra sig
 Gångstig – en markanläggning för fotgängare
 Gångväg – en väg för fotgängare
Abominog

Abominog är det fjortonde studioalbumet av det brittiska rockbandet Uriah Heep, utgivet 1982. Det är också det första albumet utan Ken Hensley som hade lämnat bandet 1980. Trots att denna inspirationskälla som Hensley var nu saknades blev ändå Abominog en relativt stor framgång med topp-40-placeringar i flera Europeiska länder.

När Hensley lämnade bandet och bandet sen rämnade 1981, bland annat efter ett misslyckat försök att få bandets ursprunglige sångare David Byron att återvända, funderade Mick Box ett tag på att bilda ett helt nytt band men bestämde sig att använda Uriah Heep som namnet på det band han nu startade 1982. Mick Box är således den ende som medverkat på samtliga album Uriah Heep givit ut. 

Med sig fick Box Peter Goalby som sångare och klaviaturisten John Sinclair. Trevor Bolder hade fått ett erbjudande att spela med engelska progressiva rockbandet Wishbone Ash och kunde inte medverka. Lee Kerslake återvände också till bandet efter spel med Ozzy Osbourne och med sig fick han basisten Bob Daisley. Både Kerslake och Daisley hade varit med om att bilda Blizzard of Ozz men sparkades ut ur det bandet när Osbourne ville satsa på USA-marknaden. 

Materialet som spelades in skrevs gemensamt av gruppmedlemmarna och hade mer hårdrockskaraktär än något tidigare album. Man satsade även på cover-versioner, men "Think It Over" var en ominspelning av en tidigare låt som spelats in av Uriah Heep 1980. "On the Rebound" var ingen av Daisleys favoriter, han t o m vägrade spela den varför en syntbas spelas av Sinclair istället.

För att göra reklam för den nya uppsättningen av Heep gav man ut en specialsingel,Abominog Junior EP med "On the Rebound" som A-sida, med två låtar som inte kom med på LP:n, "Tin Soldier" och "Son of a Bitch". Båda dessa låtar hamnade senare på den remastrade versionen av albumet som gavs ut 1997.

Låtlista 
"Too Scared to Run" (Box, Daisley, Goalby, Kerslake, Sinclair) – 3:49
"Chasing Shadows" (Box, Daisley, Goalby, Kerslake, Sinclair) – 4:39
"On the Rebound" (Ballard) – 3:14
"Hot Night in a Cold Town" (Cushing-Murray, Littlefield) – 4:03
"Running All Night" (with the Lion)" (Farr, Box, Daisley, Goalby, Kerslake, Sinclair) – 4:28
"That's the Way That It Is" (Bliss) –  4:06
"Prisoner" (Lance, Cooper, Riparetti) – 4:33
"Hot Persuasion" (Box, Daisley, Goalby, Kerslake, Sinclair) – 3:48
"Sell Your Soul" (Box, Daisley, Goalby, Kerslake, Sinclair) – 5:25
"Think It Over" (Sloman, Bolder) – 3:42

Medlemmar
 Peter Goalby - Sångare
 Mick Box - Gitarr, och sång
 John Sinclair - Organist, Synthesizer, Gitarr, och sång
 Bob Daisley - Bas
 Lee Kerslake - Trummor

Listplaceringar
Norge #30
Storbritannien #34
USA #56

Musikalbum 1982
Album av Uriah Heep
MCPBA

mCPBA är en vedertagen förkortning för meta-klorperbensoesyra. mCPBA är ett starkt oxidationsmedel, som kan orsaka brand vid kontakt med brandfarligt material och som funnit stor användning inom organisk syntes. mCPBA föredras ofta framför andra peroxisyror på grund av dess relativa lätthet att hantera. 

mCPBA är brandfarlig och potentiellt explosiv. Kommersiellt tillgänglig mCPBA är vatteninnehållande och får inte innehålla mer än 75 % aktiv substans, en vanlig förorening är meta-klorbensoesyra.

Framställning
mCPBA kan framställas genom att omsätta m-klorbensoylklorid med en basisk lösning av väteperoxid , följt av surgöring. 
 
Det säljs kommersiellt som en lagringsstabil blandning som är mindre än 72 procent mCPBA, medan resten består av -klorbensoesyra (10 procent) och vatten. Peroxisyran kan renas genom att tvätta det kommersiella materialet med en natriumhydroxid- och kaliumfosfatlösning buffrad vid pH = 7,5. Peroxisyror är i allmänhet något mindre sura än deras motsvarande karboxylsyra, varför man kan extrahera den sura föroreningen genom noggrann kontroll av pH. Det renade materialet är någorlunda stabilt mot nedbrytning om det förvaras vid låga temperaturer i en plastbehållare.

I reaktioner där den exakta mängden mCPBA måste kontrolleras, kan ett prov titreras för att bestämma den exakta mängden aktiv oxidant.

Användning
Följande oxidationer utförs med fördel av mCPBA:
 Oxidation av aldehyder till karboxylsyror (Baeyer-Villiger-oxidation).
 Oxidation av ketoner till estrar (Baeyer-Villiger-oxidation).
 Epoxidering av alkener till epoxider (Prilezhaev reaction),
 Oxidation av sulfider till sulfoxider och sulfoner.
 Oxidation av aminer till N-oxider. 

Följande schema visar epoxidation av cyklohexen med mCPBA:

Prilezhaevreaktionen sker genom att cis- eller transgeometri av alkenmaterialet överförs i produktens epoxidring. Transitiontillståndet av Prilezhaevreaktionen visas nedan:

Referenser

Noter

Externa länkar

Aromater
Klororganiska föreningar
Reagenser i organisk kemi
Peroxisyror
Organiska peroxider
Organiska syror
Leroy Buffington

Leroy Sunderland Buffington, född 22 september 1848 i Cincinnati, död 16 februari 1931 i Minneapolis, var en amerikansk byggnadsarkitekt.

År 1882 visade Buffington skisserna till världens första "skyskrapa", en byggnad på 28 våningar, dåtidens högsta hus bestod vanligen av tre- fyra våningar. Han försökte sälja sin idé till ett byggnadsföretag i Minneapolis som avböjde med motiveringen att ingen tordes bo så högt över marken samt att inga myndigheter skulle godkänna en sådan byggnad.

Vid ett möte 1885 i S:t Louis där American Institute of Architect höll en kongress agnade han sig i flera timmar för att övertyga sina kolleger om hans idéer, där varje våning skulle bestå av ett hyllplan som bar upp sin egen vikt. 1888 ansåg han sig klar med hur stålkonstruktionerna för en skyskrapa borde utformas, vilket resulterade i en patentansökan. Hans metod började användas flitigt runt om i USA, utan att Buffington tillfrågades eller att någon royalty erlades. Han stämde ett flertal byggmästare, processerna kostade stora belopp och drog ut på tiden. När väl domarna avkunnades gick de emot Buffington.

Källor

Noter

Amerikanska arkitekter under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1931
Män
Personer från Cincinnati
Vestfoldbanen

Vestfoldbanen är en 148 km lång järnvägssträcka från Drammen genom Vestfold till Skien i Norge.

Historia
Banan kallades ursprungligen Grevskapsbanen.  Sträckan Drammen–Larvik invigdes av Oscar II 3 oktober 1881. Banan var inte helt klar (invigningstidpunkten baserades på att kungen var i Norge då), utan trafiken inleddes i december. Sträckan Larvik–Skien öppnades 1882.  Spårvidden var då 1067 mm.

Vestfoldbanen har haft fler sidobanor.  År 1881 öppnades Hortenlinjen från Skoppum till Horten.  År 1895 öppnades sträckan från Eidanger till Brevik.  Det fanns även sidobanor från Tønsberg till Eidsfoss (Tønsberg–Eidsfossbanen som öppnades 1901) och från Holmestrand till Hvittingfoss (Holmestrand–Vittingfossbanen som öppnades 1902).  De två sistnämnda sträckorna lades ned 1938. Från Skien övergår banan i Bratsbergbanen.

Banan byggdes om från smalspår till normalspår 1949. Mellam Eidanger och Skien var det dessförinnan treskensspår, som gjorde det möjligt att köra både smalspåriga vagnar och de normalspåriga vagnar som gick från Brevik till Notodden och vidare till Rjukan. Vestfoldbanen elektrifierades 1957. Persontrafiken till Brevik lades ned på 60-talet, och på 80-talet upphörde även godstrafiken och delar av spåret revs. Sträckan Porsgrunn–Norcem sementfabrikk används fortfarande för godstrafik.

Två nya korta dubbelspårsträckor byggdes på 1990-talet söder om Drammen.

Utbyggnad
Det finns planer på att bygga om banan helt mellan Drammen och Porsgrunn.
Delsträckor:
Drammen – Kobbervikdalen, 9 km, dubbelspår innan 2024.
 Kobbervikdalen – Skoger, 5 km, dubbelspår klart 1995.
Skoger – Holm, 12 km, dubbelspår klar 2001.
Holm – Nykirke, 14 km, dubbelspår klar 2016.
Nykirke – Barkåker, 14 km, dubbelspår innan 2024.
Barkåker – Tønsberg, 6 km, dubbelspår klar 2011.
Tønsberg – Farriseidet, dubbelspår, osäker tidpunkt, men troligen klart omkring 2032.
Farriseidet – Porsgrunn, 23 km, dubbelspår klar 2018.

Det planeras bli sammanhängande dubbelspår Drammen – Tønsberg innan 2024, och annars behålls enkelspår tills vidare. Dubbelspår Tønsberg – Larvik beräknas vara klart omkring 2032.

Stationer
Tågen på Vestfoldbanen går i dag från Oslo S.  Stationerna från Oslo S till Drammen är därför medtagna trots att de hör till Drammenbanen.

Stationer på Drammenbanen
Oslo Sentralstasjon (Oslo S)
Nationaltheatret
Skøyen
Lysaker
Sandvika
Asker

Stationer på Vestfoldbanen
Drammen
Sande
Holmestrand
Skoppum
Tønsberg
Stokke
Torp (Sandefjord lufthavn) (bussförbindelse till Sandefjords flygplats, 3 km)
Sandefjord
Larvik
Porsgrunn
Skien

Nedlagda stationer på Vestfoldbanen
Nykirke
Adal
Barkåker
Sem
Råstad
Jåberg
Kjose
Eikenes
Oklungen
(med flera)

Referenser

Externa länkar

 Stasjonene på Vestfoldbanen (klikk på navnene for å se bilder)
 Jernbaneverket - Modernisering av Vestfoldbanen

Järnvägslinjer i Norge
Transport i Vestfold og Telemark fylke
Jude Wilder

Jude Wilder, född 24 juni 1953 Baltimore, USA, död 23 juni 2001 Åbo, Finland, var en amerikansk produktchef inom CBS Records och långvarig samarbetspartner med finländske Michael Monroe från Hanoi Rocks. 

Jude Wilder föddes 1953. Hon tillbringade största delen av sitt liv i New York och arbetade för CBS Records som produktchef för bland andra Cyndi Lauper, Sade, Miami Sound Machine och Hanoi Rocks. 

Hon träffade sin blivande man Michael Monroe i mitten av 1980-talet och medverkade som bakgrundssångerska i hans kortvariga band Secret Chiefs år 1986. Efter att Hanoi Rocks splittrades, fungerade Wilder som Monroes manager. Hon skrev många låtar till Monroes soloskivor och både sjöng och spelade slaginstrument såväl på hans skivor som konserter. 

Jude Wilder avled av en hjärnblödning dagen före sin 48:e födelsedag.

Diskografi 

Nights Are So Long (Michael Monroe, 1987)
Not Fakin’ It (Michael Monroe, 1989)
Peace Of Mind (Michael Monroe, 1996)
Life Gets You Dirty (Michael Monroe, 1999)

Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Slagverkare
Födda 1953
Avlidna 2001
Kvinnor