kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cressing

Cressing är en by och en civil parish i Braintree i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 1 538 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 https://web.archive.org/web/20120529120737/http://britishlistedbuildings.co.uk/england/essex/cressing
 https://web.archive.org/web/20120630060043/http://braintree.gov.uk/Braintree/councildemocracy/Parish+Councils/Parish+Clusters/Cressing/Cressing.htm

Orter i Essex
Braintree
Civil parishes i Essex
Mangrovesvala

Mangrovesvala (Tachycineta albilinea) är en centralamerikansk fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar. Den förekommer i låglänta områden, som namnet avslöjar gärna vid mangroveskogar vid kusten, men även intill sjöar, våtmarker och gräsmarker inåt land. Arten minskar i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 
Översidan av kroppen är blågrön. Vingarna är gråsvarta, stjärten svart och undersidan vit. Arten kan identifieras genom det vita strecket strax ovanför en linje mellan näbbens fäste och ögat. Det förekommer endast på två andra arter i släktet: violettgrön svala och diademsvala. Könen har likartad fjäderdräkt men skiljer något i storlek. Ungfåglarna har gråbrun överdel och vitaktig underdel. Den här svalans sång beskrivs allmänt som mjukt drillande, med ett rullat ’’djeerrt’’ och en skarp alarm-ton.

Utbredning och systematik 
Mangrovesvalan förekommer i Centralamerika i låglänta områden från norra Mexiko till Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten är vanlig i kustnära och låglänta områden, som namnet avslöjar ofta i närheten av mangroveskogar, men även vid sötvattenssjöar, floder och betesmarker samt i gräsmarker, våtmarker och vid stränder.

Häckning 
Mangrovesvala är starkt revirhävdande när den häckar, ungefär som trädsvala. Boet byggs normalt i ett hål eller en hålighet nära vatten och mindre än två meter ovanför marken.

Föda 
Arten brukar söka sin föda i ensamhet när den häckar, men i grupp när den inte häckar. Födosökandet sker normalt närmare boet när den jagar för att finna föda till sina ungar,  men mycket längre bort när den söker föda till sig själv. Mellan födosökandet ses den ofta sitta stilla nära vatten. Den fångar insekter i luften och tar ovanligt stora byten relativt sin egen storlek.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 500 000 till fem miljoner vuxna individer.

Mycket lite är känt om i vad mån andra djur tar den som byte, men den är värdorganism för Sternostoma hirundinis, ett näs-kvalster. Det förekommer också att de förlorar sina bon till termiter och knott.

Namn 
Mangrovesvalans vetenskapliga artnamn albilinea betyder "vitstreckad".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Épothémont

Épothémont är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Soulaines-Dhuys som ligger i arrondissementet Bar-sur-Aube. År  hade Épothémont  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Épothémont

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Vitvingad svala

Vitvingad svala (Tachycineta albiventer) är en fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vtivingad svala har vit undersida och glansigt blågrön ovansida med stora vita vingfläckar som gett arten dess namn. I flykten syns också kluven stjärt och gnistrande vit övergump.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydamerika från Guyana och Venezuela till sydöstra Brasilien och norra Argentina samt på Trinidad. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitvingad svala är en vanlig fågel i tropiska låglänta områden, där den vanligen födosöker lågt över vatten. Par eller grupper ses ofta sitta på exponerade grenar i floder och sjöar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Ervy-le-Châtel

Ervy-le-Châtel är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Ervy-le-Châtel som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Ervy-le-Châtel  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Ervy-le-Châtel

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Trädsvala

Trädsvala (Tachycineta bicolor) är en nordamerikansk fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Trädsvalan är en medelstor (12-14 centimeter) relativt bredvingad svala med grunt kluven stjärt. Den är alltid vit under och mörk ovan: adult hane metalliskt blågrön, honan med brunare inslag. Vingpennor är svarta, likaså en mask över ögat. Ungfågeln är genomgående brun ovan och ljus under, ibland med ett svagt bröstband.

Läten 
Sången består av upprepade serier med klara och behagliga visslade toner. Lätet är ett ljust fylligt tjirpande eller kvittrande.

Utbredning 
Fågeln häckar i stora delar av norra Nordamerika, från Alaska till södra USA. Den flyttar så långt söderut som till norra Sydamerika, men övervintrar längre norrut än alla andra amerikanska svalarter. Trädsvalan är en mycket sällsynt gäst i Europa, med sju fynd från Azorerna, två från Storbritannien 1990 och 2002 samt ett från Island 2012.

Levnadssätt 
Trädsvalan är en social fågel som efter häckning och vintertid samlas i stora flockar med flera hundra tusen individer. Jämfört med andra amerikanska svalarter glider den mer i flykten.

Häckning 
Trädsvalan påträffas i öppen terräng med fält eller våtmarker, oftast nära vatten. Ursprungligen häckar den i trädhålor, därav namnet, men även gärna i av människan konstruerade svalholkar. Honan lägger en till två kullar med fyra till sju ägg. Även under häckning är fågeln social.

Föda 
Trädsvalan livnär sig främst av insekter som den fångar i luften, oftast inte mer än 40 meter över marken. När födotillgången är dålig kan den dock även äta växtföda. Under häckningstid intar den också kalciumrika fiskben, kräftdjursskal, äggskal och musselskal.

Status 
Trädsvalan är en vanlig fågel och IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Studier visar dock att den minskat med 49% mellan 1966 och 2014, framför allt i västra och östra delen av utbredningsområdet. En orskak tros vara minskad tillgång på trädhål för häckning. Värdspopulationen uppskattas till 17 miljoner par.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Bahamasvala

Bahamasvala (Tachycineta cyaneoviridis) är en utrotningshotad tätting i familjen svalor som enbart förekommer i Bahamas i Västindien.

Fältkännetecken

Utseende
Bahamasvalan har en glänsande fjäderdräkt med grönt huvud och rygg, blå vingovansida, kluven svart stjärt och vingspetsar och vit buk och haka. Trädsvalan är lik men är mer metallisk ovan, svartaktiga vingar och framför allt mindre kluven stjärt. Unga bahamasvalor är gråare på rygg och huvud och mindre brun på bröstet än unga trädsvalor.

Läte
Lätet är ett vasst, metalliskt tchepp eller tchi tchepp.

Ekologi och beteende
Bahamasvalan häckar i naturliga hålutrymmen och gamla hackspettsbon i skogsområden med tallarten Pinus caribaea. Den förekommer också lokalt i byar och städer och kring bebyggelse. Bahamasvalan födosöker i öppna områden som skogsmarker, våtmarker, fält och utmed kusten. Den är mest aktiv på kvällar och i mulet väder.

Utbredning
Fågeln häckar i norra Bahamas i karibisk tallskog på öarna Grand Bahama, Great Abaco och Andros. Häckningspopulationen på New Providence Island kan vara utdöd. Dess vinterkvarter är dåligt kända men har vintertid observerats på södra Bahamas och på östra Kuba. Vissa verkar vara stannfåglar. Under flytten uppträder den oregelbundet i Florida.

Status och hot
I slutet av 1980-talet uppskattades populationen till 2400 par, men den tros ha minskat tydligt sedan dess. Internationella naturvårdsunionen IUCN uppskattar den idag till mellan 1 000 och 2 500 vuxna individer, och kategoriserar arten som starkt hotad. Bahamasvalan tros ha minskat på grund av habitatförstörelse och konkurrens med introducerade fågelarter om bohål (gråsparv och stare).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Essoyes

Essoyes är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Essoyes som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Essoyes  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Essoyes

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Bronssvala

Bronssvala (Tachycineta euchrysea) är en utrotningshotad fågel i familjen svalor  som numera enbart förekommer på Hispaniola.

Utseende och läten 
Bronssvalan är en 12 cm lång, bronsgrön och vit svala. Ovansidan, inklusive örontäckare och haka, är glänsande bronsgrön, på manteln mestadels bronsfärgad och på vingpennor och stjärt mörkare. Undersidan är vit, men honor är ibland lätt gråbrunfläckade undertill. Ungfågeln är i mindre utsträckning glansig och mer fläckad undertill med sotgrå huvudsidor. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett tvåstavigt "tchee weet".

Utbredning och systematik 
Bronssvala delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tachycineta euchrysea euchrysea – förekommer i bergstrakter på Jamaica
 Tachycineta euchrysea sclateri – förekommer i bergstrakter på Hispaniola

Status 
Bronssvalan har ett litet, fragmenterat och krympande utbredningsområde. Världspopulationen består av endast mellan 1500 och 7000 häckande individer. Arten har minskat kraftigt sedan 1800-talet, dock i avtagande takt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Estissac

Estissac är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Estissac som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Estissac  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Estissac

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Diademsvala

Diademsvala (Tachycineta leucorrhoa) är en sydamerikansk fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

Kännetecken
Diademsvala är en normalstor (13,5 centimeter) svala med mörkt blåglänsande ovansida och vit undersida. Den har ett arttypiskt vitt tunt streck från strax ovanför ögat till näbben, ofta även över näbbasen. Övergumpen är vit, vingar och stjärt är svartare än resten av ovansidan. Fåglar i icke-häckningsdräkt är mer grönblå ovan.

Utbredning och systematik
Diademsvala förekommer i centrala Sydamerika, i Bolivia till Paraguay, Uruguay, sydöstra Brasilien (norrut till centrala Mato Grosso, Goiás och Minas Gerais och norra Argentina (söderut till Pampas och Buenos Aires). Vintertid flyttar den norrut till södra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt

Fågeln förekommer i halvöppna områden, vid skogsbryn och framför allt nära vatten. Den häckar under hustakfotar eller i hålutrymmen i grenstumpar, staketstolpar och liknande, från oktober till december i Brasilien och från oktober till februari i Argentina. Den lägger fyra till sju ägg som honan ruvar i 15-16 dagar.

Status och hot
Fågelns population har ännu inte uppskattats, men den betraktas som vanlig och antas till och med öka i antal med tillgång på artificiella bohål. Därför kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som  livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Chilesvala

Chilesvala (Tachycineta leucopyga) är en fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

Utseende 
Chilesvalan känns lätt igen i större delen av utbredningsområdet på rent vit undersida och en stor vit fläck på övergumpen. Ovansidan är blå, vingar och stjärt mörkare. Stjärten är mindre kluven än hos blåvit svala. Ungfågeln är mattare ovan och har ett varierande sotfärgat bröstband.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i södra Chile och Argentina, flyttar norrut till Bolivia och Brasilien. Dess vetenskapliga artnamn var tidigare Tachycineta meyeni, men leucopyga har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Chilesvalan är en vanlig och bekant fågel, från kusten till Andernas förberg och i alla typer av miljöer från öppen skog till stränder. Den ses ofta nära vatten och regelbundet kring byar och städer, ofta tillsammans med den något mindre arten blåvit svala.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Étourvy

Étourvy är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Chaource som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Étourvy  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Étourvy

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Tumbessvala

Tumbessvala (Tachycineta stolzmanni) är en fågel i familjen svalor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tumbessvalan är den enda i sitt utbredningsområde som har vit övergump. Undersidan är fint streckad, men det syns bara på närhåll. Helvit undersida skiljer den från blåvit svala.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustnära nordvästra Peru (Tumbes till La Libertad) och näraliggande sydvästra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tumbessvala hittas i ökenartade områden. Den ses vanligen i par eller smågrupper i flykten eller sittande i toppen på en liten buske eller träd.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jan Stanislaw Sztolcman (1854-1928) polsk zoolog verksam som samlare av specimen i tropiska Amerika 1875-1881 och 1882-1884.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i neotropiska regionen
Étrelles-sur-Aube

Étrelles-sur-Aube är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Méry-sur-Seine som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Étrelles-sur-Aube  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Étrelles-sur-Aube

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Violettgrön svala

Violettgrön svala (Tachycineta thalassina) är en tätting i familjen svalor. Den häckar i västra Nordamerika och Mexiko. Vintertid flyttar den så långt söderut som till Nicaragua i Centralamerika.

Utseende och läten 
Violettgrön svala är en rätt liten (12–13 cm) svala, lik trädsvalan men mindre med kortare stjärt och kortare vingar. Ovansidan är grönglänsande på hjässa och mantel, lilaglänsande på nacken och stjärtens ovansida. Undersidan är vit, med vitt även på kinden och ovanför ögat. I flykten syns att det vita på undersidan sträcker sig upp på övergumpens sidor. Sången består av en serie korta, knarrande eller kvittrande toner, medan lätet är ett ljust tjirpande liknande trädsvalans men vassare.

Utbredning och systematik 
Violettgrön svala delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tachycineta thalassina thalassina – centrala Alaska och västra Kanada (söderut från norra Yukon, sydvästra Mackenzie, norra British Columbia, västcentrala Alberta och sydvästra Saskatchewan) söderut in genom västra USA (österut till västra North Dakota och sydvästra Nebraska) till Mexiko (söderut till centrala Baja California, men även på högplatån söderut till Oaxaca och Veracruz; övervintrar i ett område från Baja California söderut till norra Nicaragua
 Tachycineta thalassina brachyptera – bergstrakter i centrala och södra Baja California samt kustnära västra Mexiko (Sonora till Sinaloa)

Levnadssätt 
Fågeln ses födosöka på jakt efter insekter i öppna områden, gärna i närheten av vatten och ofta i smågrupper. Den häckar i håligheter och klippavsatser. Den häckar huvudsakligen mellan maj och augusti, från februari i Mexiko, och lägger endast en kull.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Svalor
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Miombohyliota

Miombohyliota (Hyliota australis) är en fågel i familjen hyliotor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Miombohyliota en medelstor (11–12 cm) sångarliknande fågel med mörk rygg och brett vitt vingband. Den liknar gulbukig hyliota men har matt svart ovansida, ej glansig, ljusare gul undersida och vitt på vingarna begränsat till täckarna, ej på armpennor och tertialer. Honan är blekare och mer färglös, med varmbrun snarare än gråbrun ovansida som hos hona gulbukig hyliota.

Läten 
Sången består av ett snabbt och rytmiskt kvitter uppbrutet av korta pauser, medan lätet är ett kort "tsik".

Utbredning och systematik 
Miombohyliota delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Hyliota australis slatini – västra Kamerun och nordöstra Kongo-Kinshasa till västra Uganda och västra Kenya
 Hyliota australis inornata – Angola till södra Kongo-Kinshasa (Katanga), Zambia, Malawi och norra Moçambique
 Hyliota australis australis – Zimbabwe och Moçambique

Underarten slatini utgör möjligen en egen art. Vissa inkluderar även usambarahyliota (Hyliota usambara) i miombohyliota.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen ansågs hylioterna vara en del av familjen sångare (Sylviidae), nu uppdelad i ett antal familjer i överfamiljen Sylvioidea. DNA-studier visar dock att de inte är särskilt nära släkt med dessa, utan är systergrupp till mesar och pungmesar. Numera placeras de i den egna familjen Hyliotidae.

Levnadssätt 
Miombohyliotan hittas i den afrikanska skogstypen miombo samt liknande lövskog. Den livnär sig av insekter som den födosöker efter i toppen av höga träd, enstaka, i par eller i familjegrupper. Fågeln häckar i juli–augusti i Zambia, oktober i Malawi och mellan augusti och januari i Zimbabwe. Arten är mestadels stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig till ovanlig.

Namn 
Miombo är swahili för trädsläktet Brachystegia som omfattar ett stort antal arter, vilka bildar en öppen skog eller ett savannlandskap i södra Centralafrika. Miombo är också en beteckning för denna vegetationstyp som dominerar inom stora delar av området.

Hyliota kommer från grekiskans ὑλειωτης, huleiōtēs, som betyder "skogsbrukare" och är ett annat namn för skogsguden Pan.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hyliotor
Fåglar i etiopiska regionen
Faux-Villecerf

Faux-Villecerf är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Marcilly-le-Hayer som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Faux-Villecerf  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Faux-Villecerf

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Fay-lès-Marcilly

Fay-lès-Marcilly är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Marcilly-le-Hayer som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Fay-lès-Marcilly  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Fay-lès-Marcilly

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Gulbukig hyliota

Gulbukig hyliota (Hyliota flavigaster) är en fågel i den lilla afrikanska familjen hyliotor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gulbukig hyliota är en medelstor (11,5–12 cm) sångarliknande fågel med mörk rygg och brett vitt vingband. Den liknar miombohyliotan, men hanen skiljer sig genom att ryggen är tydligt glansigt blåsvart (ej matt), fylligare gulaktig undersida och hos sydliga barbozae (som delar utbredningsområde med miombohyliotan) vitkantade armpennor och tertialer. Honan saknar hanens glans på ryggen och är mindre färgstark undertill. Ovansidan är gråbrun, ej varmbrun som hos hona miombohyliota.

Läten 
Lätet är ett mjukt, ljust och lite frågande "tueet tueet". Även ett tjattrande läte hörs.

Utbredning och systematik 
Gulbukig hyliota delas in i två underarter med följande utbredning:
 Hyliota flavigaster flavigaster – förekommer från Senegal och Gambia österut till Sydsudan, västra Etiopien, Uganda och västra Kenya
 Hyliota flavigaster barbozae – förekommer från Victoriasjön till Angola, Zambia, Malawi och norra Moçambique

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen ansågs hylioterna vara en del av familjen sångare (Sylviidae), nu uppdelad i ett antal familjer i överfamiljen Sylvioidea. DNA-studier visar dock att de inte är särskilt nära släkt med dessa, utan närmast feflugsnappare, mesar och pungmesar. Numera placeras de i den egna familjen Hyliotidae.

Levnadssätt 
Gulbukig hyliota hittas i fuktig savann med medelstora till stora träd samt i öppet skogslandskap. Den födosöker i par eller smågrupper, på jakt efter insekter som små skalbaggar, insektsägg och unga bönsyrsor. Fågeln häckar mellan maj och augusti i Västafrika, april–maj i nordöstra Demokratiska republiken Kongo, december i västra Kenya och oktober–december i Malawi. Arten verkar vara stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt ganska vanlig till fåtalig.

Namn 
Hyliota kommer från grekiskans ὑλειωτης, huleiōtēs, som betyder "skogsbrukare" och är ett annat namn för skogsguden Pan.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hyliotor
Fåglar i etiopiska regionen