kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Villa E-1027

Villa E-1027 är ett fritidshus i Roquebrune-Cap-Martin i södra Frankrike. 

Arkitekterna Eileen Gray och Jean Badovici ritade villa E-1027 1924 för eget bruk. Huset anses vara en tongivande företrädare för funktionalistisk arkitektur. Villans namn är baserat på arkitekternas namn: "E" för Eileen, "10" för Jean (med J som alfabetets tionde bokstav), "2" för Badovici och "7" för Gray. Jean Badovici stod för exteriören och Eileen Gray designade inredningen, inklusive möblerna.

Byggnaden uppfördes 1926–1929. Den ligger i en brant sluttning med utsikt över Medelhavet och har ett maritimt uttryck, påminnande om ett kryssningsfartyg. Fasaderna är vitputsade, vilket understryker de kubiska volymerna och de rena ytorna. Arkitekten Le Corbusier, som hade ett komplicerat förhållande till Eileen Gray, sägs ha beundrat  mycket att han byggde sig ett eget hus, Le Cabanon, alldeles intill. Mot slutet av 1930-talet gjorde han också, av okänd anledning och mot Eileens Grays vilja, flera stora väggmålningar på E-1027, vilka finns kvar idag.

Villan, som kulturminnesmärktes i mitten av 1960-talet, stod länge öde och åldrades snabbt i det havsnära läget. År 2007 påbörjades en restaurering av villan.

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Frankrike
Modernistisk arkitektur
Johan Wilhelm Palmstruch

Johan Wilhelm Palmstruch, född 3 mars 1770 i Stockholm, död 30 augusti 1811 i Vänersborg, var en svensk  ryttmästare, tecknare, grafiker, målare och kopparstickare.

Biografi
Johan Wilhelm Palmstruch var son till majoren Urban Reinhold Palmstruch (yngre bror till Georg Wilhelm Palmstruch) och Ulrica Sparfvenfelt, vars mor var grevinnan Christina Johanna Lillienstedt.

Palmstruch inträdde i militären, såsom det anstod dåtidens unga adelsmän, blev 1786 fänrik vid arméns flotta, deltog i 1788–90 års krig och var 1791 överste Rosenstein följaktig på dennes beskickning till Marocko. Han blev 1793 kapten i armén och 1796 ryttmästare vid Adelsfanan. Mellan 1797 och 1798 var Palmstruch lärare vid Fribyggarordens lyceum, ägnade sig sedan ett par år åt lantbruk.

Slutligen började han det stora företag, vid vilket hans namn är fäst, planschverket "Svensk botanik", som började utges 1802 och på vilket han fick kunglig privilegium. Figurerna tecknade Palmstruch själv, vanligtvis efter naturen, och gravyren utfördes i början av major K. V. Venus, sedan dels av Palmstruch, dels av Johan Gustaf Ruckman. Texten skrevs av Conrad Quensel och efter dennes död av Olof Swartz, som från början haft inseende över verket på uppdrag av Kungliga Vetenskapsakademien. Palmstruch övertog även utgivandet av "Svensk zoologi", på vilken sedermera kammarrättsrådet Gustaf Johan Billberg erhöll privilegium, och av detta arbete, vars avbildningar allmänt lovades, utgav han nio häften från 1806. Sju band av "botaniken" var fullbordade vid Palmstruchs död.

Verket övertogs av Billberg och såldes sedan av denne till svenska staten, som genom Vetenskapsakademin fortsatte dess utgivande och avslutade det med 11:e bandets 10:e häfte, som utkom 1843 (med innehållsförteckning till samtliga 11 band – detta sluthäfte är ytterst sällsynt). Även "Svensk zoologi" fortsattes av Billberg och slöts 1825.

Palmstruch var gift två gånger, men första hustrun, prostdottern Anna Ancher, avled samma år de gifte sig. Fem år senare gifte han om sig med borgardottern Margareta Catharina Sundberg som även hon var änka, efter en kunglig sekreterare Grave-Nymansson, samt dotter till en kofferdikapten Sivert Sundberg. Tre av deras barn avled späda. Äldste sonen Reinhold Wilhelm Palmstruch var underlöjtnant vid arméns flotta. Dottern Sophia Palmstruch var gift med Magnus Jacob Crusenstolpe.

Utmärkelser
 Löjtnant - efter Slaget vid Svensksund (1789) - 1789
 Svensksundsmedaljen - efter Slaget vid Svensksund - 1790
 Riddare av Svärdsorden - efter Slaget vid Svensksund - 22 juli 1790

Bibliografi
 - Medarbetare: Olof Swartz, Göran Wahlenberg, Pehr Wahlberg, Gustaf Billberg, Johan Wilhelm Palmstruch, Carl Wilhelm Fröberg Venus och Johan Gustaf Ruckman.

Källor
 Anrep, Gabriel, Svenska adelns Ättar-taflor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska illustratörer
Svenska tecknare under 1700-talet
Svenska tecknare under 1800-talet
Födda 1770
Avlidna 1811
Män
Bureätten
Konstnärer från Stockholm
Svensksundsmedaljen
Riddare av Svärdsorden
Deltagare i slaget vid Svensksund
Svenska grafiker under 1700-talet
Svenska grafiker under 1800-talet
Conrad Quensel

Conrad Quensel kan syfta på:

 Conrad Quensel (astronom) (1676–1732), svensk astronom och matematiker
 Conrad Quensel (biolog) (1767–1806), svensk biolog, bland annat intendent för Naturhistoriska riksmuseet
 Conrad Quensel (jurist) (1901–1977), jurist inblandad i Haijbyaffären
Messier 13

Messier 13 eller NGC 6205, även kallad "Herkuleshopen"', är en klotformig stjärnhop i Herkules stjärnbild och är en av flera klotformiga stjärnhopar i den norra hemisfären.

Identifiering och synlighet
Messier 13 upptäcktes av Edmond Halley 1714 och katalogiserades av Charles Messier den 1 juni 1764 i hans lista över objekt som inte skulle misstas för att vara kometer.

Stjärnhopen är synlig under hela året från breddgrader över 36° norr, med längst synlighet under norra halvklotets vår och sommar.

Avståndet från jorden till Messier 13 är 22 000 - 25 000 ljusår och dess diameter är ca 160 ljusår. Den har en skenbar magnitud av 5,8 och en absolut magnitud av -8,7. Den kan observeras med blotta ögat vid god seeing och är lätt att se i små teleskop.

En vanlig handkikare visar Herkuleshopen som en rund ljusfläck. Teleskop med minst 4-tums objektivöppning gör det möjligt att upplösa stjärnorna i hopens ytterkanter som små ljuspunkter. Endast större teleskop tillåter dock att stjärnor löses längre in mot mitten av hopen. Den totala utstrålningen av stjärnorna i Messier 13 motsvarar 300 000 solar.

Egenskaper
Messier 13 är ca 145 ljusår i diameter och består av flera hundra tusen stjärnor, varav den ljusaste är en röd jätte, den variabla stjärnan V11, även känd som V1554 Herculis, med en skenbar magnitud av 11,95.

Enstaka stjärnor i Messier 13 upplöstes första gången 1779. Jämfört med stjärnorna i närheten av solen, är stjärnorna av denna stjärnhop mer än hundra gånger tyngre. De är så tätt packade tillsammans att de ibland kolliderar och producerar nya stjärnor. De nybildade, unga stjärnorna, så kallade "blå eftersläntrare", är särskilt intressanta för astronomer.

Arecibo-meddelandet från 1974, som innehöll kodad information om mänskligheten, DNA, atomnummer, jordens position och annan information, utsändes från Arecibo-observatoriets radioteleskop mot Messier 13 som ett experiment i syfte att kontakta potentiella utomjordiska civilisationer i stjärnhopen. Den flyttas genom rymden under transittiden och åsikterna går isär om huruvida den kommer att kunna ta emot meddelandet när det anländer.

Se även
 Klotformig stjärnhop
 Messierobjekt

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Messier 13, SEDS Messier pages
 Red Giant variable stars
 Messier 13, Galactic Globular Clusters Database page
 Messier 13, High-resolution LRGB image based on 2 hrs total exposure
 Messier 13, Amateur astrophotographer (hgg) photo using the 9.25" Celestron Telescope (85min exposure)
 M13 Hercules Globular photo detail Dark Atmospheres
   Variable Stars in M13. II.The Red Variables and the Globular Cluster Period-Luminosity Relation
Variable Stars in M13. III. The Cepheid Variables and their Relation to Evolutionary Changes in Metal-Poor BL Her Stars.
 Messier 13, Image by Waid Observatory
 NightSkyInfo.com – M13, the Hercules Globular Cluster
 Photometric study of the V2 cepheid in M13
  Period, Amplitude and Light Curve of V38 in M13
 Great Globular Cluster in Hercules (Messier 13/NGC 6205)
 

M13
M13
13
M13
Vintergatan
Långa nätter

Långa nätter är den svenska artisten Melissa Horns debutalbum från 2008. Det producerades av Lasse Englund och Jan Radesjö. Albumets direkta och nära känsla i text och melodi har varit utgångspunkten i den akustiskt dominerande produktionen. På albumet återfinns singlarna Långa nätter, En famn för mig och Lars Winnerbäck-duetten Som jag hade dig förut.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Melissa Horn

 Kvar i nåt jag lämnat – 3:27  	 
 Långa nätter – 3:21
 Vår sista dans – 3:00
 Som jag hade dig förut (med Lars Winnerbäck) – 3:45
 När det äntligen är över – 2:47
 New York – 3:29
 En famn för mig – 3:32
 Hanna – 3:07
 Sen en tid tillbaka – 3:54
 Kungsholmens hamn – 3:32
 Till Hiva – 2:35

Medverkande

Musiker
 Melissa Horn – sång, akustisk gitarr
 Lasse Englund – akustisk gitarr, elgitarr, bas, mandola, dobro, e-bow, omichord, thermologitarr, kör (spår 6)
 Mikael Nilsson – trummor, slagverk
 Backa-Hans Eriksson – bas, kontrabas
 Rickard Nilsson – piano, orgel, wurlitzer, kör (spår 6)
 Marie Bergman – akustisk gitarr, kör (spår 6)
 Emeli Jeremias – cello
 Maja Palm – kör (spår 2, 3, 7, 8)
 Britta Bergström – kör (spår 5)

Tillagda musiker endast på Som jag hade dig förut
 Lars Winnerbäck – sång, akustisk gitarr
 Jan Radesjö – piano, synthesizer och bas
 Jörgen Wall – slagverk
 Mikael Nilsson – slagverk
 Magnus Fritz – trummor
 Torbjörn Stener – akustisk gitarr
 Cecilia Wadsten Radesjö – kör

Produktion
 Alla låtar producerade av Lasse Englund, utom 4 och 11 av Jan Radesjö 
 Claes Persson – mastering
 Lasse Englund – inspelning och mixning (Lasses hus)
 Pär Wickholm – form
 Sara Ringström – foto
 Per Lindholm – foto (Lars Winnerbäck), A&R

Mottagande
Skivan fick ett blandat mottagande när den kom ut med ett snitt på 3,2/5 baserat på 10 recensioner.

Listplaceringar

Källor

Svenska debutalbum
Musikalbum 2008
Album av Melissa Horn
Album utgivna på Arista Records
Conrad Quensel (biolog)

Conrad Quensel, född den 10 december 1767 i Ausås, död den 22 augusti 1806 på Karlbergs slott, var en svensk naturforskare. 

Quensel blev student vid Lunds universitet 1783, filosofie magister där 1787 och företog 1789 en resa till Lappland, varifrån han beskrev flera nya insekter. Han blev 1791 amanuens vid Botaniska trädgården i Uppsala, medicine doktor där 1797, intendent för Vetenskapsakademiens naturaliekabinett (nuvarande Naturhistoriska riksmuseet) 1798, lärare i kemi och naturalhistoria vid krigsakademien på Karlberg samma år och titulär professor i naturalhistoria och farmaci 1805.

Som intendent för naturaliekabinettet var han speciellt betydelsefull för de detaljerade kataloger han upprättade över samlingarna och den opublicerade historik ("Donationsbok för Kongl. Wettensk. Academiens i Stockholm Naturalcabinet") han skrev om kabinettet och som kom att användas av senare historieskrivare. Quensel författade största delen av texten till de fyra första banden av Johan Wilhelm Palmstruchs planschverk Svensk botanik (1802-1843) och till första banden av Svensk zoologi (1806).

Conrad Quensel var son till Ulrika Benedikta Billberg och kyrkoherden i Ausås, tidigare rektorn vid Malmö skola, Jacob Quensel, som var känd för sina kunskaper i naturalhistorien och en aktiv herrnhutare. Farfadern var astronomen Conrad Quensel. Conrad Quensel den yngre är begravd på Solna kyrkogård.

Källor 
 
 Konrad Quensel på Gravar.se

Noter

Externa länkar 
 

Svenska innehavare av professors namn
Personer verksamma vid Naturhistoriska riksmuseet
Alumner från Lunds universitet
Svenska biologer under 1700-talet
Personer från Ausås socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1767
Avlidna 1806
Män
Ugglan
Per Sparre (1628–1692)

Per Sparre, även Peder Sparre, född 28 juni 1628, död 4 april 1692 i Stockholm, var en svensk friherre, riksråd, general, rikstygmästare, ambassadör och fredslegat. Han var son till Lars Sparre, sonson till rikskanslern Erik Sparre och bror till Erik, Svante, Gustaf, Ebba och Carl Sparre. Han var gift med Ebba Margareta De la Gardie

Sparre var landshövding i Älvsborgs län 1663–74 och därefter rikstygmästare från 1674. Samtidigt var han aktiv som diplomat och vid kongressen i Köln 1672 fick han i uppdrag att medla mellan kung Ludvig XIV av Frankrike och dennes fiender. Åren 1672–76 var svensk ambassadör vid det engelska respektive franska hovet. Han upphöjdes i fransk grevlig värdighet 1675 i Saint-Germain-en-Laye av Ludvig XIV. Denna grevliga gren av ätten Sparre fortlever alltjämt i Frankrike. Sparre återkom till Sverige och deltog i Skånska kriget 1675–79. Han förde högadelns talan mot Karl XI:s planer på reduktion vid 1680 års riksdag. Han innehade Näsby slott.

Se även
Sparre (franska grenen)
Ätten Sparre

Källor

Vidare läsning 
 

Landshövdingar i Älvsborgs län
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska generaler
Sveriges ambassadörer
Svenska diplomater under 1600-talet
Svenska friherrar
Per Sparre
Män
Födda 1628
Avlidna 1692
Personer under stormaktstiden
Gravsatta i Riddarholmskyrkan
Deltagare i tåget över Bält
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Pehr Sparre

Pehr Georg Sparre af Söfdeborg, född 4 maj 1790 i Lessebo bruk, Hovmantorps socken, Kronobergs län, död 23 juli 1871 i Karlskrona, var en svensk greve, militär, författare och tecknare.

Biografi
Sparre var son till ryttmästaren Eric Sparre af Söfdeborg (1753-1791) och Regina Ulrika Pijhlgardt och från 1824 gift med sin kusin Eva Carolina Pijhlgardt (1796-1876), samt far till uppfinnaren Pehr Ambjörn Sparre och farfar till konstnären Louis Sparre (jämför släktartikel Sparre).

Militär bana
Sparre blev 1807 fänrik vid Skaraborgs regemente, deltog i finska kriget i bland annat återerövringen av Gotland våren 1808, landstigningsförsöken i Finland, vinterfälttåget på Åland och expeditionen till Västerbotten där han blev svårt sårad i högra armen i slaget vid Sävar den 19 augusti 1809. Det senare har han beskrivit i de publicerade "Anteckningar rörande expeditionen åt Westerbotten år 1809". Han tilldelades en guldmedalj för tapperhet i fält år 1810.

Som löjtnant deltog han under Andra napoleonkriget i bombardemanget av Hamburg 1812, slagen vid Grossbeeren, Jüterbock och Leipzig 1813, belägringen av Glückstadt och fälttåget till Belgien. År 1814 befordrades han till kapten och deltog i fälttåget mot Norge. Efter kriget var han verksam vid den nybildade generalstaben, från 1816 som kapten och från 1820 som major. Sparre blev överstelöjtnant vid Sjöartillerikåren 1823 och var 1832-1856 Sjöartilleriregementets (från 1845 Marinregementet) och blev slutligen förste överste och sekundchef. 
och blev slutligen överste och sekundchef för Sjöartilleriregementet.

Författarskap
Han blev mest känd som författare till ett antal historiska äventyrsromaner i Walter Scotts och Fennimore Coopers stil. Sparre debuterade som författare med Thora eller Grimsholms saga 1829. 

Han skrev bland annat de historiska äventyrsromanerna Den siste friseglaren  (1832), Standaret (1847) och Sjö-kadetten i konung Gustaf III:s tid (1850). Söfdeborg var en stor vän av konsten och en skicklig tecknare med ett behagligt manér enligt F Boye. Bland hans bevarade arbeten märks en färglagd teckning av godset Gravellona vid Milano som han utförde vid ett besök 1863.

Sorgespelet Kungslena-färden framfördes i december 1846 på Kungliga teatern, med bl.a. Carl Johan Uddman och Georg Dahlqvist i olika roller.

Utmärkelser
Han tilldelades 1870 av Svenska akademin Karl Johans pris för litterära förtjänster och var hedersledamot av Örlogsmannasällskapet från 1858.

Bibliografi

Referenser
Svenskt biografiskt handlexikon
Svenskt biografiskt lexikon
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 226, Allhems Förlag, Malmö.

Fotnoter

Vidare läsning

Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska grevar
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Hovmantorps socken
Pehr Sparre
Födda 1790
Avlidna 1871
Män
Deltagare i slaget vid Leipzig
Deltagare i slaget vid Grossbeeren
Allister Carter

Allister 'Ali' Carter, född 25 juli 1979, är en engelsk professionell snookerspelare från Colchester, England. Han har slutat tvåa i VM två gånger och båda gångerna förlorat mot Ronnie O'Sullivan, 2008 och 2012. Han har också vunnit fyra rankingtävlingar och varit rankad nummer två i världen. Carters smeknamn "The Captain" syftar på hans hobby som flygplanspilot. Carter bor i Chelmsford.

Karriär 
Carter fick sitt genombrott 1999 då han nådde semifinal i Grand Prix samt vann den icke rankinggrundande turneringen Benson & Hedges Championship, men VM-finalen 2008, i vilken han föll mot Ronnie O'Sullivan, var hans första final när det gäller rankingturneringar. Carter blev den sjätte spelaren att göra ett maximumbreak i snooker-VM, ett resultat som uppnåddes i kvartsfinalmatchen mot Peter Ebdon. Detta var också första gången som det gjorts mer än ett maximumbreak i ett och samma VM. 

Carter vann sin första rankingtitel, Welsh Open, våren 2009. Han slog då nordirländaren Joe Swail i finalen med 9-5, efter att ha legat under med 3-5 inför matchens avslutande session. Hösten 2010 vann han sin andra rankingtitel, Shanghai Masters. Som följd av detta gick han upp på andraplatsen på snookerns preliminära världsranking. 

År 2013 vann han German Masters, hans tredje rankingtitel. Året efter, 2014, vann han General Cup, och 2015 vann han Paul Hunter Classic, som då var en mindre rankingturnering. År 2016 vann han World Open, vilket blev hans fjärde rankingtitel.

Titlar

Rankingtitlar 
 Welsh Open - 2009
 Shanghai Masters - 2010
 German Masters - 2013
 World Open - 2016

Mindre rankingturneringar 
Paul Hunter Classic - 2015

Övriga titlar 
Benson & Hedges Championship - 1999
Huangshan Cup - 2008
General Cup - 2014

Referenser 

 World Snooker - profil

Externa länkar 

Födda 1979
Män
Engelska snookerspelare
Levande personer
Personer från Colchester
Brittiska idrottare under 2000-talet
Verner Molin

Verner Molin, född  12 oktober 1907 i byn Västberg utanför Rättvik, död 19 april 1980, var en svensk målare.

Biografi
Molin var son till en hemmansägare och blev under sin uppväxt väl förtrogen med Dalarnas landskap, mytbildning och bildkonst. Efter att ha utbildat sig till yrkesmålare flyttade han 1929 till Stockholm. Han fick där fortsatt utbildning vid Tekniska skolan 1931, vid Otte Skölds målarskola 1932 och vid Konsthögskolan 1933–1936.

Molin arbetade i summariska, närmast abstrakta målningar där han har skildrat vildmarksmystik från Dalarnas skogsbygder, där "mörksuggan" är ett ständigt närvarande väsen. 

Han är mest känd för sina patenterade spränggravyrer samt gestaltningar av mörksuggan. Han hade även en roll i kortfilmen Bland kåkar och paletter från 1944. Molin finns representerad vid Moderna museet i Stockholm, Sörmlands museum, Uppsala konstmuseum och Norrköpings konstmuseum.

Spränggravyr
Spränggravyr är en patenterad teknik av Molin. Tillsammans med ingenjörer från Nitro Nobel kavlade Molin ut sprängdeg på kopparplåtar för att sedan aptera och detonera den. Resultatet blev ett insprängt motiv i plåten. Molin gjorde bland annat ett antal porträtt av nobelpristagare i spränggravyr.

Källor

Externa länkar
 Stiftelsen Mörksuggefonden
 Verner Molin på konstnärlexikonett Amanda

Personer från Rättviks socken
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1980
Män
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Per Sparre

Det finns flera personer med detta eller liknande namn;

Per Eriksson Sparre (1592-1647), vanligen Peder Sparre, svensk friherre, riksråd, president Göta hovrätt
Per Persson Sparre (1633-1669), svensk friherre, diplomat, lantmarskalk och hovrättsråd
Per Larsson Sparre (1628-1692), svensk friherre, fransk greve, rikstygmästare och ambassadör
Pehr Sparre (1790-1871), svensk greve, överste och författare
Pehr Ambjörn Sparre, svensk greve och uppfinnare
Marknadsanarkism

Marknadsanarkism är en ekonomisk riktning där all institutionell påverkan, däribland statlig, av marknaden förkastas. Marknadsanarkismen är intimt förknippad med individualanarkismen, i synnerhet med mutualismen, då den första teoretiska och praktiserade formen var marknadssocialistisk i sin natur.

Senare, under andra hälften av 1900-talet, har radikala liberaler, främst anarkokapitalister som Murray Rothbard, David Friedman och Hans-Hermann Hoppe också betecknat sig som marknadsanarkister, dessa är dock påverkade av individualanarkister som Benjamin Tucker och Lysander Spooner.

Se även 
 Marknadssocialism
 Mutualism (ekonomi)
 Individualanarkism
 Anarkokapitalism
 Agorism

Referenser 

Anarkokapitalism
Politiska åskådningar

es:Anarquismo de mercado
Motorändplatta

Motorändplatta, eller neuromuskulär synaps, är den plats på en muskelfiber där en enskild nervände ansluter till en enskild muskelfiber. Motorändplattan kan ses som kopplingspunkter mellan nervsystemet och muskeln där signalsubstansen acetylkolin utsöndras från nervänden. Acetylkolinet binder till receptorer på muskeln som blir genomsläppliga för natrium-joner vilket får muskeln att kontrahera (dra ihop sig).

Funktionell uppbyggnad

Den neuromuskulära synapsen består likt andra synapser av en presynaps, en synapsklyfta och en postsynaps. I presynapsen finns vesiklar fyllda med acetylkolin samlade vid speciella områden (eng. Active Sites) på det presynaptiska plasmamembranet, där även spänningskänsliga kalciumkanaler genomborrar plasmamembranet. Vid depolarisation av presynapsen öppnas kalciumkanalerna, vilket får till följd att vesiklarna smälter samman, fuserar, med plasmamembranet och frisläpper acetylkolin i synapsklyftan.

Synapsklyftan är typiskt cirka 100 nm bred och innehåller bland annat enzymet acetylkolinesteras, vilket påskyndar nedbrytningen av acetylkolin.

I postsynapsens plasmamembran sitter en typ av jonotropa receptorer specifika för acetylkolin, vilkas jonkanaler öppnas så fort acetylkolin bundit till receptorn. Den neuromuskulära postsynaptiska receptorn är nikotinerg och bildar en ovanligt stor kanal när den aktiveras, vilket gör att den är genomsläpplig för både natrium- och kaliumjoner (och till och med större divalenta joner, såsom kalciumjoner).

Referenser
 Kandel ER, Schwartz JH, Jessell TM 2000. Principles of Neural Science, 4th ed. McGraw-Hill, New York.

Fotnoter

Nervsystemet
Skelettmuskler
Plectrophenax

Plectrophenax (snösparvar) är ett litet släkte med två arter av snösparv som numera placeras inom familjen sporrsparvar (Calcariidae).

Arter 
Släktet snösparvar brukar oftast bara tilldelas två arter:
 Snösparv (Plectrophenax nivalis)
 Beringsnösparv (Plectrophenax hyperboreus)

Den senare arten har tidvis behandlats som underart till snösparven.

Släktets arter häckar i högarktiska områden och merparten är flyttfåglar som övervintrar i nordliga tempererade områden. De är frö- och insektsätare med kort konformig näbb och fjäderdräkter med mycket vitt. De bygger ofta sina bon i bergsskrevor. Båda arter har liknade fjäderdräkt men beringsnösparven är ännu vitare än snösparven.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades de i familjen fältsparvar men nyare data från genetiska undersökningar visar att de två arterna inom släktet tillsammans med de tre arterna inom släktet lappsparvar (Calcarius) tillsammans med prärielappsparven (Rhynchophanes mccownii) inte har sina närmsta släktingar inom fältsparvsfamiljen utan istället utgör en egen familj.

Referenser

Sporrsparvar
Rostering

Rostering är allokering av arbetsresurser enligt givna förutsättningar. Förutsättningarna varierar beroende på bransch, företag och flera andra faktorer. 

Inom flygindustrin innebär rostering att skapa arbetsscheman för flygande anställda såsom piloter och kabinpersonal, exempelvis flygvärdinnor. Det är ett väl etablerat begrepp och ett område där mycket tid och forskning har lagts på att utveckla olika metoder för att kunna hantera alla krav och komplexiteten i att schemalägga personal. Här appliceras med fördel olika matematiska modeller för att kunna låta datorer utföra allokeringen av arbetsresurser på ett så kostnadseffektivt sätt som möjligt. 

En av grundstenarna i rosteringmodellen är att täcka alla arbetspass med så få personer som möjligt. Ofta påverkar flera faktorer det slutliga resultatet och gör att rostra kan vara en mycket komplex uppgift.

Arbetsliv
M7

M7 kan syfta på
 M7 (Ungern) – en motorväg 
 M7 (Irland) – en motorväg 
 M7 – en motorväg i Pakistan, se Lista över motorvägar i Pakistan
 M7 – en öppen stjärnhop, se Messier 7
 M7 – en finländsk minläggare, se minläggaren, se Pommi
 HMS M7 – en minsvepare
 Macchi M.7 – en flygbåt
 M7 Borås – en svensk basketklubb från Borås