kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lothar von Richthofen

Lothar-Siegfried von Richthofen  född 27 september 1894 i Breslau, död 4 juli 1922 i Tyskland, var en tysk friherre, militär och flygaräss under första världskriget.  Han var bror till Manfred von Richthofen (Röde baronen) och femmänning med fältmarskalken i Luftwaffe Wolfram von Richthofen.

Lothar von Richthofen studerade vid gymnasiet i Breslau innan han inledde sin militära karriär som officer vid Dragoner-Regiment i Lüben. När första världskriget bröt ut var han kommenderad till krigskolan i Danzig. Hans regemente Dragoner-Regiment Nr. 4 mobiliserades till krigstjänstgöring vid Schloss Brunelles i Belgien. Han utnämndes till löjtnant i september 1914. I november förflyttades hans regemente till Östfronten, där han i början av 1915 deltar i striderna vid den ungerska fronten. Sedan han skadats, förflyttas han till sjukhusvård i Berlin. Efter sjukhusvården arbetar han med trupputbildning i Tyskland, men när han är helt återställd kommenderas han till ryska fronten. På förslag av sin äldre broder överfördes han till de tyska luftstridsstyrkorna (Luftstreitkräfte) senhösten 1915. Han kommenderades först som flygspanare vid Kagohl 4 där han flög med Carl Bolle. Därefter genomgick han flygutbildning vintern 1916-1917 och vid utbildningens slut förflyttades han vid broderns enhet Jasta 11 6 mars 1917. Det var vid den tidpunkten den tyska dominansen var som störst i luftkriget, och fram till i början på maj kunde han räkna in 16 luftsegrar. På kort tid räknades han som så erfaren att när Manfred von Richthofen var borta på permission övertog han befälet för divisionen. 

På kvällen den 7 maj 1917 var elva flygplan från den brittiska 56:e skvadronen ute på uppdrag när man stötte på en grupp fiendeflygplan från Jasta 11. På grund av skymningen var sikten dålig och både Lothar von Richthofen och Ball havererade under luftstriden med sina flygplan bakom tyskarnas linjer. Ball dödades vid nedslaget medan Richthofen överlevde och krediterades för nedskjutningen av Ball.

Redan den 13 maj var han uppe i 23 luftsegrar men under jakten av en BE.2 blev han träffad av luftvärnseld från marken. Skadad lyckades han kraschlanda sitt flygplan. Samma dag tilldelades han Pour le Mérite på sjukhuset i Hamburg, men skadorna tvingade bort honom från aktiv tjänst i fem månader. När han återvände till aktiv tjänst under hösten 1917 skadades han nästan omgående och tvingades till en ny sjukhusvistelse.

Han vann sin sista strid i en Fokker D.VII 12 augusti 1918. Strax därefter skadades han på nytt allvarligt. Tar man hänsyn till den korta tid han var aktiv vid fronten är hans 40 luftsegrar ett av de högsta som uppnåtts av ett flygaräss.
 
När freden kom anställdes han som trafikpilot. Under en flygning mellan Berlin och Hamburg havererade flygplanet D1481 på grund av motorfel. Vid haveriet omkom Richthofen. Överlevde gjorde skådespelerskan Fern Andra, som tvingades tillbringa ett år på sjukhus, och regissören Georg Bluen.

Referenser

Noter

Födda 1894
Avlidna 1922
Tyska flygare
Tyska officerare
Flygaräss
Män
Personer från Breslau
Personer som omkommit i flygincidenter
Tasmansk val

Tasmansk val (Tasmacetus shepherdi) är en art i familjen näbbvalar. Med det vetenskapliga namnet är arten uppkallad efter G. Shepherd som 1933 undersökte det första exemplaret som strandade på Nya Zeeland.

Artepitetet i det vetenskapliga namnet hedrar forskaren George Shepherd som var aktiv vid Alexandermuseum i Nya Zeeland.

Arten är mycket sällsynt och hittills upphittades bara 28 strandade individer. De flesta påträffades på Nya Zeeland men även på Argentina, Australien och Juan Fernández-öarna. Det antas att djuret lever cirkumpolar på södra jordklotet.

Tasmansk val skiljer sig från andra näbbvalar genom full utbildade tänder. Den 17 till 29 tänder i över- och underkäken som liknar en kon i formen. Arten uppnår en längd av 6 till 7 meter och en vikt av 5,6 till 6,5 ton. Färgen är på ovansidan gråbrun och på buken ljusare eller nästan vit.

I motsats till andra näbbvalar som huvudsakligen äter bläckfisk har tasmansk val främst fiskar som föda. Arten äter även några kräftdjur.

Källor

Noter 

Näbbvalar
Sveaborgs kyrka

Sveaborgs kyrka är en klassicistisk fyrkyrka på Sveaborg i Helsingfors.

Ursprungligen var kyrkan ortodox med ortodoxa takkupoler. Den byggdes mellan åren 1850 och 1854. Ritningarna var gjord av K. A. Thon redan på 1830-talet. När Finland fick självständighet blev kyrkan luthersk efter ritningar av arkitekterna E. Sjöström och J. Eklund. Vid ombyggnaden avlägsnades de fem lökkupolerna. Huvudtornet gjordes fyrkantigt och de fyra sidotornen togs bort.

Vid sidan av kyrkan, i en avskild stapel, finns kyrkklockan, gjuten i Moskva 1885. Klockan väger 6683 kilo och var den största i Finland. 

Kyrkan är i dag en av de populäraste vigselkyrkorna i Helsingfors. I kyrkan finns plats för 400 personer.

Orgeln är byggd av Kangasala orgelfabrik och invigdes 1964. Nya orgeln, byggd av Kögler från St. Florian i Österrike, monteras år 2021.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar
 Sveaborgs förvaltningsnämnds information om kyrkan

Kyrkobyggnader i Helsingfors
Kyrkobyggnader invigda 1854
Sveaborg
Kyrkobyggnader i Helsingfors stift
1854 i Finland
Anton Mang

Anton "Toni" Mang, född 29 september 1949 i Inning am Ammersee, är en tysk roadracingförare som var aktiv i VM från 1975 till 1988. Mang har fem VM-titlar: Roadracing-VM 1980 vann han 250GP, Roadracing-VM 1981 både 350GP och 250GP, Roadracing-VM 1982 i 350GP på Kawasaki och slutligen Roadracing-VM 1987 i 250GP på Honda. Han kan sägas vara regerande världsmästare i 350GP eftersom han vann sista året klassen kördes. Mang vann 42 Grand Prix-segrar varav 8 i 350GP, 33 i 250GP och 1 i 125GP. Första segern kom i Västtysklands Grand Prix 1976 i 125-klassen och den sista i Japans Grand Prix 1988 i 250-klassen.

Källor 
 http://www.motogp.com/en/riders/Anton+Mang

Noter

Externa länkar

Födda 1949
Tyska roadracingförare
Män
Levande personer
500GP-förare
350GP-förare
250GP-förare
125GP-förare
Världsmästare i roadracing
Stafford Cripps

Sir Stafford Cripps, född 24 april 1889 i London, död 21 april 1952 i Zürich, Schweiz, var en brittisk politiker (Labour) och jurist.

Biografi
Cripps tillhörde Labourpartiet och 1933 blev han ledare för Socialist League, som utgjorde den radikala vänsterflygeln inom Labour. Han uteslöts ur Labour 1939 sedan han verkat för att partiet skulle ingå i en folkfront, tillsammans med bl.a. Storbritanniens kommunistiska parti, för att bättre kunna bekämpa fascismen.

År 1945 återinträdde han i Labour och var finansminister 1947–1950. Han var Lord Privy Seal 1942, handelsminister 1945–1947, minister för flygplansproduktionen 1942–1945, statssekreterare för ekonomiska affärer 1947 m.m.

Cripps var vegetarian.

Källor
 

 

Födda 1889
Avlidna 1952
Storbritanniens finansministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Män
Lords Privy Seal
Storbritanniens handelsministrar
Ledamöter av Royal Society
Kristallen 2006

Liksom föregående års gala gick 2006 års upplaga av stapeln på Annexet vid Globen i Stockholm. Den 11 september 2006 med start kl. 20:00 direktsändes den två timmar långa galan i TV 4. Antalet statyetter var detta år utvidgat till 16 stycken, två fler än året innan – dock hade programledarpriserna minskats från två till ett.

Jurypriser

Årets game show  
Vinnare: På spåret (SVT) 

Nominerade:
 Doobidoo (SVT) 
 Postkodmiljonären (TV 4) 
 Deal or no deal (TV 4) 
 Jeopardy! (TV 4)

Årets underhållningsprogram  
Vinnare: Let's Dance (TV 4) 

Nominerade: 
 Högsta Domstolen (SVT) 
 Så ska det låta (SVT) 
 Melodifestivalen (SVT) 
 Idol 2005 (TV 4)

Årets infotainmentprogram  
Vinnare: Svenska dialektmysterier (SVT) 

Nominerade: 
 45 Minuter (TV 3) 
 Ett herrans liv (Kanal 5) 
 Stina om... (SVT) 
 Carin 21:30 (SVT)

Årets reality  
Vinnare: FC Z (ZTV) 

Nominerade: 
 Expedition Robinson (TV 3) 
 Malmvägen (Kanal 5) 
 Stjärnorna på slottet (SVT) 
 Matchen (TV 4)

Årets dramaprogram  
Vinnare: Lasermannen (SVT) 

Nominerade: 
 Kronprinsessan (SVT) 
 Medicinmannen (TV 4) 
 Möbelhandlarens dotter (SVT) 
 God morgon alla barn (SVT)

Årets humorprogram inklusive sit-com  
Vinnare: 100 höjdare (Kanal 5) 

Nominerade: 
 Extra Extra (TV 3) 
 Rallarsving (ZTV) 
 Hey Baberiba (TV 4) 
 Stockholm Live (SVT)

Årets barnprogram  
Vinnare: Hjärnkontoret (SVT) 

Nominerade: 
 Lilla Sportspegeln (SVT) 
 Lattjo Lajban (TV 4) 
 Jonson & Pipen (TV 4) 
 Doktor Mugg (TV 4)

Årets faktaprogram  
Vinnare: Josefsson (SVT) 

Nominerade: 
 Uppdrag granskning (SVT) 
 Veteran-TV (UR) 
 Cold Case Sverige (TV 4) 
 Rosa Bandet - Bröstgalan (TV 3)

Årets livsstilsprogram  
Vinnare: Grattis Världen (Kanal 5) 

Nominerade: 
 Roomservice (Kanal 5) 
 Äntligen hemma (TV 4) 
 Du är vad du äter (TV 3) 
 Antikrundan (SVT)

Årets aktualitetsprogram  
Vinnare: Rapport (SVT) 

Nominerade: 
 Insider (TV 3) 
 Efterlyst (TV 3) 
 Agenda (SVT) 
 Nyheterna (TV 4)

Årets dokumentärprogram  
Vinnare: Lasermannen – Dokumentären (SVT) 

Nominerade: 
 Generation Tsunami (SVT) 
 Det handlar om ett barn (TV 4) 
 Jocke hette Sussies man (SVT) 
 Hans Rausing - den evige entreprenören (TV 8)

Årets sportprogram  
Vinnare: Liga Europa (Kanal 5) 

Nominerade: 
 Studio F1 (TV 3) 
 Champions League (TV 6) 
 Vinter-OS i Turin (SVT) 
 Sportspegeln (SVT)

Publikpriser

Årets program  
Vinnare: Så ska det låta (SVT) 

Nominerade: 
 Drömsamhället (UR) 
 FCZ (ZTV) 
 Hey Baberiba (TV 4) 
 Roomservice (Kanal 5)

Årets programledare  
Vinnare: Peter Settman (SVT) 

Nominerade: 
 Emil Nikkhah (UR) 
 Robert Aschberg (TV 3) 
 David Hellenius (TV 4) 
 Filip & Fredrik (Kanal 5)

Stiftelsepriser  
För stiftelsepriserna anges inte några nominerade.

Årets förnyare  
Vinnare: Filip Hammar och Fredrik Wikingsson (Kanal 5)

Hederspriset  
Vinnare: Magnus Härenstam (TV4)

Sammanfattning av utfallet år 2006

Se även  
 TV-året 2006

Externa länkar  
 Kristallen, officiell webbplats 
 SVT 
 TV 4 
 TV 3 
 Kanal 5 
 UR 

2006 i Sverige
2006
TV-året 2006
Rain (sång)

Rain är en singel/låt släppt av den brittiska rockgruppen Status Quo 6 februari 1976 på skivbolaget Vertigo.
Låten är skriven av gitarristen och sångaren Rick Parfitt.
Från början var det tänkt att låten skulle vara med på albumet On the Level men Parfitt hade inte skrivit färdigt låten i tid. Låten kom med på skivan Blue for You ett år senare istället.

B-sidan på singeln hette You Lost The Love och skrevs av Francis Rossi och Bob Young.
Den var inte med på något album.

Instrumentsättning
Rick Parfitt - sång, rythmgitarr
Francis Rossi - sologitarr
Alan Lancaster - bas
John Coghlan - trummor

Album som låten finns på
Blue for You (1976)
Live (1976)
12 Gold Bars (1980)
Rocking All Over The Years (1991)
"Whatever You Want" - the Very Best Of Status Quo (1997)
XS All Areas - The Greatest Hits (2004)

Musiksinglar 1976
Colin Gubbins

Colin McVean Gubbins, född  1896, död 1976, var en brittisk militär, generalmajor. Han var en av initiativtagarna till SOE (Special Operations Executive) under andra världskriget. Hans far John Harington Gubbins (1852-1929) var brittisk diplomat i Japan i 30 år.

Källor

Brittiska generaler
Födda 1896
Avlidna 1976
Män
Paper Plane (sång)

Paper Plane är en singel/låt släppt av den brittiska rockgruppen Status Quo den 10 november 1972 på skivbolaget Vertigo. Låten är skriven av Francis Rossi och Bob Young och finns med på albumet Piledriver från 1973.

B-sidan på singeln var låten Softer Ride som skrevs av Rick Parfitt och Alan Lancaster. Låten blev senare ett albumspår på albumet Hello! 1973.

Instrumentsättning
Francis Rossi - sång, sologitarr
Rick Parfitt - körsång, rythmgitarr
Alan Lancaster - bas
John Coghlan - trummor

Album som låten finns på
Piledriver (1973)
12 Gold Bars (1980)
Rocking All Over The Years (1991)
"Whatever You Want" - the Very Best Of Status Quo (1997)
XS All Areas - The Greatest Hits (2004)

Musiksinglar 1972
Wendela Gustafva Sparre

Wendela Gustafva Sparre af Rossvik, född 14 december 1772, död 7 maj 1855 i Stockholm, var en svensk brodör och ledamot i kungliga konstakademien. Hon skötte en tid Hargs järnbruk i Uppland.

Hon var dotter till kaptenen Gabriel Sparre af Rossvik, kapten vid Prins Fredrik Adolfs regemente, och Maria Vendela Ulfsparre af Broxvik. Hon var syster till greve Bengt Erland Sparre. Hon gifte sig 1801 med överhovjägmästaren Axel Oxenstierna af Eka och Lindö. Efter sitt giftermål tillbringade hon sitt liv på makens Hargs järnbruk i Uppland, där hon vårdade parets sjukliga son och efter 1816, som änka, skötte bruket tills sonen blev myndig.

Hon blev känd för sina väl utförda arbeten i silkessömnad. Vid en utställning på Konstakademien 1797 visade hon upp Ett Sydt landskaps stycke som rönte en mycket stor uppskattning. Hon antogs till ledamot i akademien "Då Broderiet visade särdeles färdighet e allenast i denna slags söm, utan ock i Teckning, blef hon äfen på Herr Présidis anmälan med lika samhällelighet, till Ordinarie Ledamot antagen", enligt akademiens handlingar. Efter hennes giftermål omkategoriserades hon till hedersledamot.

Sparre är representerad i Konstakademiens samlingar med silkessömnaden Flodlandskap från 1796.

Källor 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 226, Allhems Förlag, Malmö. 
 
 Dahlberg och Hagström: Svenskt konstlexikon. Allhems Förlag (1953) Malmö.  
 Adelsvapen Oxenstierna af Eka och Lind

Noter

Vidare läsning 
 

Wendela Gustafva
Kvinnor
Födda 1772
Avlidna 1855
Personer under gustavianska tiden
Ledamöter av Konstakademien
Svenska textilkonstnärer under 1700-talet
Svenska brukspatroner under 1800-talet
Dalbergia sissoo

Dalbergia sissoo är en växtart som beskrevs av Dc. Dalbergia sissoo ingår i släktet Dalbergia, och familjen ärtväxter. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Dalbergia sissoo är ett träd som växer i Indien, Pakistan och Nepal. Det återfinns främst vid floder under 900 m ö.h., men förekommer naturligt upp till 1 300 meters höjd. Temperaturen i växtmiljön ligger i genomsnitt på 10 – 40°C, men kan variera från köldgrader upp till 50°. Trädet klarar en genomsnittligt årlig nederbörd på 2 000 mm regn, och torrperioder på 3 – 4 månader. Jordkvaliten kan variera från ren sand och grus till rika jordar på flodbankar. Unga plantor tål skugga dåligt. 

Träslaget finns bland annat i möbler, och är internationellt känt som ett utmärkt möbelträ, men används också som ett viktigt bränsle och som byggmaterial. Med sina multipla användningsområden, sin tålighet för lättare frost och långa torrperioder, är det ett välanvänt träd vid trädodling, återskogning och andra användningsområden inom skogsodlingen. Det är, näst teak, det mest odlade timmerslaget i Haryana och resten av Indien, vid vägkanter och som skuggträ för teplantager.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Trä
Ärtväxter
sissoo
Kajvall

Kajvall är en friluftsanläggning belägen längs svartsjövägen, mellan Ljusdal och Ängebo i Svågadalen, ungefär nio kilometer norr om Ljusdal i norra Hälsingland. Vid anläggningen finns det en slalombacke, spår för längdskidåkning samt stugor för övernattning och en servering. I närheten finns Gröntjärns naturreservat, känt för sina geologiska värden och sina märkliga hydrologiska förhållanden.

Externa länkar
Kajvall

Kajvall
Heiðar Geir Júlíusson

Heiðar Geir Júlíusson, född 16 augusti 1987 i Reykjavik, är en isländsk fotbollsspelare som spelar för Fram.

Júlíusson har gjort ett antal U17, U19, och U21-landskamper för Island och har tillhört den isländska klubben Fram. Under säsongen 2007 var han utlånad till Hammarby IF där han inte lyckades spela till sig ett heltidskontrakt, så inför säsongen 2008 återvände han till Fram. 2010-2012 spelade han i Ängelholms FF. I februari 2016 skrev han på för IK Gauthiod.

Meriter
 Fram
Isländska cupen
Tvåa: 2009

Källor

Profil på KSÍ.is. Läst 31 januari 2010. 
"Breiðablik bikarmeistari í fyrsta skipti eftir vítakeppni". mbl.is. 3 oktober 2009. Läst 31 januari 2010. 

 
Isländska fotbollsspelare
Spelare i Fram Reykjavík
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Fotbollsspelare i Ängelholms FF
Spelare i Fylkir
Fotbollsspelare i IFK Uddevalla
Spelare i Hamarkameratene
Fotbollsspelare i IK Brage
Spelare i IK Gauthiod
Spelare i Úrvalsdeild
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Adeccoligaen
Födda 1987
Levande personer
Män
Personer från Reykjavik
Mindre kungsfisk

Mindre kungsfisk (Sebastes viviparus), en fisk i familjen drakhuvudfiskar.

Utseende
En klart rosafärgad fisk med stora ögon och 5 spetsiga taggar på gällocket. Den nedersta av dessa är vänd bakåt (viktigt artkännetecken). Färgen är ljusare än hos större kungsfisken. Den kan ofta ha upptill 5, ganska otydliga, mörkare tvärband på ryggen. Ryggfenan är mycket lång och uppdelad i två sektioner: En främre, längre del, med kraftiga taggstrålar, och en bakre, högre del med mjuka fenstrålar. Den mindre kungsfisken kan bli upp till 35 centimeter lång och kan väga upp till 2 kilogram.

Utbredning
Nordatlanten från nordvästra delen till den östra vid Island, norra Norge till Skagerack, norra Nordsjön och sällsynt i Kattegatt.

Vanor
Lever i stim på 10 till 300 meters djup, sällsynt ända ner till 750 meter. Drar sig närmare kusten på sommaren. Den mindre kungsfisken kan bli upp till 40 år gammal.

Mindre kungsfisken livnär sig av småfisk och mindre kräftdjur.

Fortplantning
Leker under hösten. Fisken är levandefödare med inre befruktning, och hanen har ett särskilt parningsorgan. Honan föder under våren upp till 30 000 3 till 5 millimeter stora ungar, som är pelagiska tills de når en längd av 3 till 4 centimeter. De är mer eller mindre silverfärgade som unga.

Kommersiell betydelse
Den mindre kungsfisken är en god matfisk som fiskas framför allt med djuphavstrål.

Referenser
Lars Nielsen, Ulf Svedberg 2006 Våra fiskar 
Fishbase

Fotnot

Drakhuvudfiskar
Isak Dahlin

Isak Dahlin, född 26 juni 1987 i Stockholm, är en svensk före detta fotbollsspelare och tränare, numera programledare.

Dahlin är uppväxt i Spånga, nordväst om Stockholm. Han började spela fotboll som sexåring i Spånga IS. Pappan har flera säsonger i Brommapojkarna bakom sig. Fram till tonåren varvade Isak fotbollen med innebandy men en eventuell innebandykarriär lades på hyllan när han 2002 blev uttagen till elitpojkslägret. Det var också då Hammarby IF fick upp ögonen för Isak men han ville först testa a-lagsspel med Spånga i division 3. Däremellan vann han S:t Erikscupen som 17-åring. Spånga slog Brommapojkarna med 3–1 i finalen och Isak gjorde ett mål på straff. 

Inför 2005 blev det aktuellt med Bajen igen och denna gång tackade han ja när föreningen hörde av sig. Under de följande säsongerna blev det spel i Hammarby TFF innan han flyttades upp till a-truppen inför 2007, i samma veva skrev han på ett femårskontrakt. 

Isak har även fått chansen i U21-landslaget. Debuten skedde mot i en landskamp mot Frankrike 14 november 2006. Han fick hoppa in de sista åtta minuterna, matchen slutade med svensk 2–4-förlust. Isak har ytterligare en U21-landskamp på meritlistan, förutom ett flertal pojk- och juniorlandskamper. 

Under första halvan av 2008 lånade Hammarby ut Isak till Gröndals IK i div 1. Under säsongerna 2009-2011 tillhörde Isak Hammarbys A-trupp och gjorde sammanlagt 19 matcher och ett mål i Allsvenskan och Superettan. Han lämnade hammarby och gick vidare till Akropolis innan han avslutade spelarkarriären. Istället började han som tränare inom Hammarbys ungdomsverksamhet bland annat i U19 och U21 laget. Därefter fick han huvudansvaret för Hammarbys damlag inför säsongen 2019. Efter att ha slutat trea och därmed misslyckats med att nå målet att ta laget tillbaka till damallsvenskan fick han sparken och ersattes av Pablo Pinones Arce.

I nuläget agerar Isak programledare för olika webbprogram för Svenska Spel, bland annat "Studio Oddset" med Nils-Eric Johansson. Isaks bror är poddaren och programledaren Gusten Dahlin som bland annat leder podden "Tutto Balutto".

Referenser

Externa länkar

Födda 1987
Dahlin, Isak
Män
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Joakim Jensen

Joakim Jensen, född 1974, är en svensk fotbollstränare för Ljungskile SK:s damlag och före detta fotbollsspelare. Som tränare har han representerat IFK Uddevalla och IK Gauthiod. Som spelare representerade Jensen IK Oddevold, Qviding, Hammarby IF, Ljungskile SK och i Finland, FC Inter Åbo och HJK Helsingfors.
Jensens moderklubb är IFK Uddevalla. Han spelade främst som mittback. 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i IK Oddevold
Spelare i Qviding FIF
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i FC Inter Åbo
Spelare i HJK
Födda 1974
Levande personer
Män
Fadi Malke

Fadi Malke, född 13 januari 1986, är en svensk fotbollsspelare som spelade för Hammarby IF.

Han är back, men han kan också spela som mittfältare. Han plockades inför säsongen 2007 upp i Hammarbys A-trupp från farmarlaget Hammarby Talang FF dit han kom från IF Brommapojkarna. Malke gjorde under 2007 sin debut i A-laget.

Externa länkar 

Födda 1986
Svenska fotbollsspelare
Män
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Levande personer
Simon Helg

Simon Tomas Helg, född 10 april 1990, är en svensk fotbollsspelare som spelar för IFK Eskilstuna.

Karriär
Han hämtades från IFK Eskilstuna till Hammarby IF inför säsongen 2007. I IFK Eskilstuna var han en etablerad A-lagsspelare trots sin unga ålder. Helg fostrades i Eskilstunaklubben Skogstorp GoIF.

Under säsongen 2007 gjorde han sin A-lagsdebut på Söderstadion mot Helsingborgs IF, en match som Hammarby förlorade.

I mars 2012 offentliggjorde Hammarby IF på sin hemsida att Simon Helg hade sålts till GIF Sundsvall. I januari 2016 värvades Helg av Åtvidabergs FF.

I december 2017 värvades Helg av Östers IF, där han skrev på ett tvåårskontrakt. Efter säsongen 2019 lämnade Helg klubben. Den 2 februari 2020 värvades Helg av IF Brommapojkarna.

Efter att inte spelat under 2022 återvände Helg inför säsongen 2023 till IFK Eskilstuna.

Referenser 

 Simon Helg spelarinfo på Hammarby IF:s hemsida

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i IFK Eskilstuna
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Fotbollsspelare i GIF Sundsvall
Spelare i Åtvidabergs FF
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i IF Brommapojkarna
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Division 1 i fotboll för herrar
Födda 1990
Levande personer
Män
Gyttrad röksvamp

Gyttrad röksvamp (Lycoperdon pyriforme) är en svampart i familjen Lycoperdaceae. 

Den växer på delvis multnad ved och finns i hela Sverige.

Externa länkar 
 Naturhistoriska riksmuseets svampbok

Noter 

Röksvampar
Fiskerlivets farer

Fiskerlivets farer (sv. Fiskarlivets faror) är en norsk film från 1907, som räknas som den första spelfilmen som inspelades i Norge. Idag klassificeras den som en kortfilm. Fotograf och regissör var svenske Julius Jaenzon, och Alma Lund och Henry Hagerup spelade modern och sonen.

En alternativ titel är Et drama på havet, som var en svartvit stumfilm. Originalfilmen har försvunnit. 1954 gjordes en nyinspelning av filmen, på initiativ av Oslos biografdirektör Kristoffer Aamodt och med Edith Carlmar som regissör. Aamodt och Carlmar spelade också huvudrollerna. 

Originalfilmens exakta produktionsår är inte känt, men de flesta som forskat om den tror att den kom till tidigast 1906 och senast 1908, de flesta har därför satt 1907 som filmens tillkomstår. 

Fotograf och regissör: Julius Jaenzon
Producent: Hugo Hermansen
Filmbolag: Norsk Kinematograf
Speltid: ca 4 minuter

Handling
Som i många andra filmer från pionjärtiden är handlingen melodramatisk. En fiskare och hans son ger sig ut på fisketur, medan mamman står kvar på land. Efter en stund ser mamman hur sonen faller i vattnet och drunknar. Filmen slutar med att föräldrarna sörjer över den döda sonen.

Referenser 
Norska Wikipedia

Noter

Externa länkar
Norska filminstitutets filmmuseum (Norsk)
Norska långfilmer, ett studieupplägg från filmmuseet (Norsk) ()

Norska dramafilmer
Filmer 1907
Norska stumfilmer
Norska kortfilmer
Kortfilmer 1907