kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Andrew Lincoln

Andrew Lincoln, ursprungligen Andrew James Clutterbuck, född 14 september 1973 i London, Storbritannien, är en brittisk skådespelare. Han har medverkat som "Egg" i BBC-dramat Livet kan börja, som Mark i filmen Love Actually och som Rick Grimes i AMC-TV-serien The Walking Dead.

Uppväxt 
Lincoln föddes i London 1973. Han växte upp i staden Kingston upon Hull och flyttade sedan till Bath vid tio års ålder. Efter att ha lämnat Beechen-Cliff School började han studera vidare vid Royal Academy of Dramatic Art, (RADA), där han bytte efternamn till Lincoln. Hans äldre bror, Richard Clutterbuck, är rektor på Bristol Free School.

Karriär 

Lincoln gjorde sitt första framträdande framför kameran i "Births and Deaths", ett avsnitt (1994) i Channel 4:s komediserie Drop the Dead Donkey. Hans första stora roll var Edgar "Egg" Cook, en av huvudpersonerna i det mycket framgångsrika BBC-dramat This Life. Han fortsatte i filmbranschen genom att spela lärarkandidaten Simon Casey i Channel 4:s komediserie Teachers och hade en ledande roll som universitetslektorn och psykologen Robert Bridge i Afterlife. Lincoln medverkade i flera filmer, bland annat Human Traffic och Love Actually, och regisserade två avsnitt i den tredje delen av serien Teachers.

2009 syntes han i scenuppsättningen av Parlour Song. Han medverkade även i Sky One-serien Strike Back med Richard Armitage och spelade mot Vanessa Paradis i Pascal Chaumeils Heartbreaker. I april 2010 började Lincoln spela rollen som Rick Grimes, där han får tala sydstatsengelska. I maj 2018, rapporterades det att den nionde säsongen av The Walking Dead skulle bli sista säsongen för Lincoln.

Privatliv 
Den 10 juni 2006 gifte han sig med Gael Anderson, som är dotter till Ian Anderson, sångare i rockgruppen Jethro Tull. De har två barn.

Filmografi

Television

Film

Referenser

Externa länkar 

 

Brittiska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från London
Födda 1973
Levande personer
Män
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Skäggetorps kyrka

Skäggetorps kyrka är en brun tegelkyrka med säregen design. Den är belägen i Linköpingsstadsdelen Skäggetorp och är församlingskyrka i Linköpings Skäggetorps församling, som förutom stadsdelen omfattar industriområdet Tornby och glest bebyggd mark mellan E4 och Roxen. Kyrkan är byggd i samband med Skäggetorps tillkomst som stadsdel under 1970-talet och ligger strax bakom Skäggetorps köpcentrum. Kyrkobyggnaden inrymmer även ett församlingshem. Bredvid kyrkans ingång finns en fristående klockstapel i vilken hänger två klockor.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan med församlingslokaler uppfördes efter ritningar av arkitekt Kai Bro Sörensen och invigdes 1975.

Inventarier
 Dopfunten är av rödbetsat trä och har en dopskål av glas.
 Altartavlan är en keramisk relief utförd 1978 av Lis Löfed-Sjöholm.

Orgel
Orgeln med 21 stämmor är byggd  1978 av Åkerman & Lund Orgelbyggeri och invigd i januari 1979. Den är mekanisk och kyrkans första orgel.
Den har följande disposition:

Koppel: II/I, I/P, II/P, II4/P

Diskografi
Christer Sundstrand spelar på orgeln i Skäggetorps kyrka, Linköping. LP. Mixtur TMLP 8306. 1983.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 84, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Svenska kyrkan - Skäggetorps kyrka
 Kyrkobeskrivning

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Linköpings kommun
Kyrkobyggnader invigda 1975
1975 i Sverige
University of Pittsburgh Medical Center

University of Pittsburgh Medical Center (UPMC) är ett av USA:s ledande universitetssjukhus. UPMC, som är kopplat till University of Pittsburgh, är största vårdnadsgivare i västra Pennsylvania och består av ett nätverk av 20 sjukhus samt primärvårdsenheter. Huvuddelen av UPMC:s verksamhet är förlagd till stadsdelen Oakland. UPMC har under senare också expanderat internationellt och är delägare i en transplantationsenhet (Istituto Mediterraneo per i Trapianti e Terapie ad Alta Specializzazione) i Palermo, Sicilien. År 2007 övertog UPMC driften av Beacon Hospital i Dublin. Dessutom har UPMC verksamhet i Qatar.  UPMC är baserat i Pittsburgh och har ungefär 48 000 anställda. De senaste 7 åren har UPMC funnits på US News and World Report's lista på de 16 bästa sjukhusen i USA. UPMC är också en av USA:s ledande forskningsinstitutioner.

Referenser 
UPMCs hemsida

Sjukhus i USA
University of Pittsburgh

University of Pittsburgh är det största universitetet i Pittsburgh i Pennsylvania och kallas i folkmun för Pitt. Universitetet har cirka 34 000 studenter och 11 000 anställda.

Universitetet grundades 1787 under namnet Pittsburgh Academy. Det kallades Western University of Pennsylvania 1819–1908. Sistnämnda år fick det fick sitt nuvarande namn. Det har sitt huvudcampus i Oakland som ligger strax öster om centrum. På dess campus finns den kända Cathedral of Learning, vilken med sina 163 meter är världens näst högsta universitetsbyggnad. Pitts idrottsförening heter Pittsburgh Panthers.

Det var på University of Pittsburgh som Jonas Salk på 1950-talet uppfann poliovaccinet. Därmed kunde en epidemi som drabbade 100 000-tals världen över stoppas.

Lärosätet rankades på plats 100 i världen (av totalt ca 20 000 lärosäten) i Times Higher Educations rankning av världens främsta lärosäten 2018.

Se även
 Carnegie Mellon University

Referenser

Noter

Externa länkar

 University of Pittsburgh

 
Utbildningsinstitutioner bildade 1787
Universitet och högskolor i Pennsylvania
Provinsialständer

Provinsialständer (eller provinsständer) är en efter ståndsgrundsatsen ordnad representation för ett landskap eller en provins.

Provinsialständer fanns i Preussen (provinzialstände) från 1823, men 1875-88 ersattes de, utom i Posen, av provinsiallantdagar. Efter det preussiska mönstret ordnades i Danmark genom förordningen av 15 maj 1834 rådgivande provindsialstænder. Fyra ständerförsamlingar infördes: en för östiften, Färöarna och Island som sammanträdde i Roskilde, en för Nørrejylland i Viborg, en för Sønderjylland med Ærø och Femern i Slesvig och en för Holsten i Itzehoe.  Den 8 mars 1843 tillkom ytterligare en för Island under namn av allting. De utgjordes av medlemmar, utsedda dels av kungen, dels av och ibland olika klasser av jordägare i landet och sammanträdde vartannat år. Genom införandet av 1849 års grundlag skulle de ha försvunnit, men till följd av upproret i Slesvig och Holsten 1848 fick dessa länder behålla sina provinsialständer, nu med beslutande makt. Efter införlivandet med Preussen gällde i dem den preussiska provinsförvaltningen. 

Provinsständer (provinciale staten) är den hävdvunna, alltsedan ståndsindelningens upphävande, oegentliga benämningen på de nederländska provinsernas representation.

Källor 

 

Danmarks politiska historia
Nederländernas politiska historia
Ugglan
Överenhörna kyrka

Överenhörna kyrka är belägen nära Mälaren på norra Enhörnalandet i Södertälje kommun. Kyrkan ingår i Enhörna församling i Södertälje kontrakt, Strängnäs stift. Byggnaden är sedan 1939 ett kyrkligt kulturminne.

Historia
Kyrkan härrör i sina äldsta delar från 1100- eller 1200-talet. På 1200-talet var det en gårdskyrka för Husaby kungsgård. Dåtidens långhus mätte cirka 75 m² som var större än andra, närbelägna kyrkor. I öster fanns ett lägre, kvadratiskt kor och i väster ett ganska smalt torn. Klockorna hängde sannolikt i en fristående klockstapel. Under 1400-talets slut slogs kyrkans två västra valv vilka till stor del präglar kyrkan interiört. På 1680-talet hade den fortfarande kvar sin medeltida utformning. Redan 1738 fick kyrkan en orgel, byggd av mäster Möller. Den såldes 1824 och en ny inköptes. 

År 1783 ersattes det gamla koret och sakristian med ett nytt och större kor. Samtidigt revs vapenhuset och ersattes av tornets bottenvåning. Om denna ombyggnad påminner en stentavla över huvudentrén med texten: Uti Konung Gustaf III:s tid blef denna kyrka utbygd och förbättrad år 1783. Altaret fick sin nuvarande plats 1885 liksom nuvarande tornspiran. Vid den senaste stora förnyelsen 1970-1973 under arkitekt Ragnar Jonsson fick fönstren inre bågar med blyinfattade rutor, kyrkbänkarnas ådring övermålades med gröna och röda färger och predikstolen sänktes och förstorades.

Inventarier
Inne i tornets bottenvåning förvaras en förhistorisk gravsten, ett kalkstensklot med ristningar från järnåldern. Altartavlan Nattvaden målades 1736 av Georg Engelhard Schröder och skänktes av drottning Ulrika Eleonora. Över ingången till sakristian hänger två Mariabilder som möjligen härrör från ett medeltida altarskåp. Där hänger också triumfkrucifixet från 1400-talet. I kyrkan finns också en minnestavla över Baltzar Beck på Horns säteri, som dog 1618, liksom Peder Svensson Falcks gravsten, svåger till Beck.

Orgel
1738 bygger mäster Möller en orgel. Den såldes 1824.
1855 bygger Johan Lund, Stockholm en orgel med 5 stämmor.
Den nuvarande orgeln är byggd 1955 av Olof Hammarberg, Göteborg och är mekanisk.

Verksamhet
Kyrkan används för gudstjänster växelvis med församlingens andra kyrka i Ytterenhörna. På grund av sin vackra interiör och goda akustik används den även som konsertlokal, bland annat av Enhörnakören.

Bilder

Se även
Husaby-Enhörna kungsgård
Överenhörna socken
Enhörna

Källor
 Informationstavla på platsen
 RAÄ:s bebyggelseregister: SÖDERTÄLJE ÖVERENHÖRNA KYRKA 1:1 - husnr 1, ÖVERENHÖRNA KYRKA.
Strängnäs stift
Kyrkans skrivpulpet från 1400-talet, sedan 1875 deponerad hos Statens historiska museum (en kopia från 1987 finns i kyrkan)

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Enhörna
Kyrkobyggnader i Södertälje kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Ytterenhörna kyrka

Ytterenhörna kyrka är belägen i byn Tuna på Enhörnalandet i Södertälje kommun. Kyrkan ingår i Enhörna församling i Södertälje pastorat  Strängnäs stift. Kyrkobyggnaden ligger högt och har dominerat landskapet mer än idag, när den delvis skyms av kyrkogårdens stora träd. Byggnaden är sedan 1939 ett kyrkligt kulturminne.

Historia
Kyrkan härrör i sina äldsta delar från 1100-talet. Från början har kyrkan haft två torn; det ena över koret – något mycket ovanligt i den här delen av landet. Under senare medeltid byggdes sakristia och vapenhus. 1757 byggdes ett sidoskepp åt norr, men så långsmalt att endast ett fåtal av dem som sitter där kan följa altartjänsten. Predikstolen flyttades till hörnet mellan långhuset och det nya sidoskeppet. Den 21 juli 1764 slog åskan ner och all inredning och alla inventarier förstördes vid branden.

Att återskapa inredningen tog tid. Altaret byggdes 1779 och först 1783 fick man en altartavla. En del av inredningen kom från Kärnbo gamla kyrka vid Mariefred, som förfallit. Bland annat fick man överta det senmedeltida altarskåpet, byggt i Bryssel omkring år 1500. I kyrkan hänger en graciös malmkrona, troligen tillverkad på 1500-talet. Den skänktes till kyrkan 1706 av Christina Gynterfeldt på Lövsta och räddades tydligen undan branden.

Kyrkan genomgick en större inre renovering under perioden 2014-2018. Den första Advent 2018 återinvigdes kyrkan av Biskop Johan Dahlman. I samband med renoveringen fick kyrkan ny inredning. Arkitekt  var Jerk Alton. Alton är formgivare till altare, predella och stolar samt det nya korfönstret. Det nya altaret och predellan till altarskåpet tillverkades av Ola Malm, målning och marmorering av dessa utfördes av Dan Höglund. . I samband med renoveringen återöppnades ett fönster i koret. Fönstret tillverkades av Teijlersglas Örebro.

Omgivningar 
Kyrkogården sluttar från kyrkans alla sidor och omgärdas av en kallmurad bogårdsmur, med grindöppning i norr.

Utanför kyrkan står en runsten, Sö 190. Vid ingången till kyrkogården återfinns två stenhällar med hällristningar, de så kallade Tunahällarna. På kyrkogården märks en stor minnessten med texten "Så länge du minns lever jag". Stenen är huggen av Enhörnabon Paul Weigl och donerad till Enhörna församling 1999. Intill kyrkan ligger församlingshemmet, och på norra sidan Enhörnavägen en tiondebod.

Orgel
1852 bygger Johan Lund, Stockholm en orgel med 7 stämmor.
1907 bygger J Magnusson, Göteborg en orgel med 11 stämmor, två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln är byggd 1975 av VEB Orgelbau Gebrüder Jehmlich, Dresden, DDR och är en mekanisk orgel.

Bilder

Se även
Ytterenhörna
Enhörna
Rävlöt prästgård

Källor 
 Ytterenhörna kyrka, byggnadshistorik och karakteristik, Strängnäs stift 2007
 Svenska kyrkan: Ytterenhörna kyrka.

Externa länkar

Strängnäs stift
Enhörna Hembygdsförening

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift 
Enhörna
Kyrkobyggnader i Södertälje kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Torgny Tholerus

Torgny Tholerus, född 1 november 1944, är en svensk programmerare. Han utvecklade KOM-systemet tillsammans med Jacob Palme. Han har utvecklat ett flerspråkigt innehållshanteringssystem (Content Management System, CMS) för webbsajten Web4Health.

Biografi
Tholerus har en fil. kand-examen från Uppsala universitet. Vid sidan av studierna var han engagerad i föreningslivet, bland annat i Syndikalistiska föreningen i Uppsala. Där fick han tillgång till en stencilapparat och kom därför att bli chefredaktör den nya tidningen Anarkisten. Målsättningen med tidningen var att kringgå traditionella kommunikationssystem genom att tillåta läsarna att kommunicera med varandra genom helt ocensurerade insändare. Efter ett års utgivning la Tholerus ned tidningen då det krävdes för mycket arbete. Det sista numret av Anarkisten gavs ut i 600 exemplar. Via datologienheten på universitetet hade han stött på datorer, stora IBM-datorer med stansade hålkort, och insåg att kommunikationen behövde teknisk hjälp.

År 1972 kom han i kontakt med Jacob Palme på Försvarets forskningsanstalt (FOA) som hade liknande tankar om kommunikation. När FOA skulle utlokaliseras ansåg Palme att det skulle behövas ett system för att koppla ihop de olika avdelningarna som låg i sex olika städer i landet. Genom Tomas Ohlin köpte FOA då in det amerikanska forumverktyget Forum Planet, som var ett av de första i sitt slag. Torgny Tholerus, som vid den tiden arbetade på datalogilaboratoriet i Uppsala, fick i uppdrag att översätta systemet. År 1976 började Torgny Tholerus programmera för försvarets räkning och resultatet blev KOM-systemet som stod klart 1978. Det var ett av världens allra första sociala nätverk och det allra första i Sverige. Systemet var till för de anställda på FOA och fungerade som ett intranät där allt möjligt diskuterades.

Torgny Tholerus skrev senare nya versioner av KOM-systemet: SuperKOM och KOM95 som hade ett grafiskt gränssnitt. Tillsammans med Jacob Palme och Tomas Ohlin anses Tholerus ha varit svensk pionjär för tanken på datorn som medium för utbyte av information och tankar.

Referenser

Externa länkar
"Svenska internetpionjärer: Torgny Tholerus" Videointervju med Torgny Tholerus.

Svenskar inom IT-branschen
Svenska programmerare
Födda 1944
Män
Levande personer
Höelun

Höelun eller Oelön-Eke, var mor till Djingis Khan. Hon kidnappades av Yesügei när han var ute på falkjakt vid floden Onon. Yesügei slog sin ordu - tältläger - vid gränsposten Delygyn-Boldok, vid flodens Onons övre lopp. Några månader senare, när Yesügei återvände lastad med byte efter slaget mot tatarerna, var Oelön-Eke gravid och födde senare Temudjin (Djingis Khan).

Källor 
 
 

Mongoler
Personer i Mongoliet under 1100-talet
Yesugei

Yesügei, eller Yesüchej, även Jessughei, var far till Temüdjin (Djingis Khan) som han fick tillsammans med sin hustru Oelun-Eke. Hans andra hustru var Gong-Fi. Han var en framträdande person i klanen borjiginerna som var en av de största klanerna i Mongoliet i mitten av 1100-talet. Han var son till Bartan Baghatur och sonson till Kabul khan, en tidigare ledare för Khamagmongolerna norr om Kina. Jessughei dog när Temudjin var tolv år, vilket gjorde att Temüdjin och hans familj blev utstött av stammen.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Mongoler
Personer i Mongoliet under 1100-talet
Vagnhallen Majorna

Vagnhallen Majorna är en fordonshall i Kungsladugård i Göteborg där Göteborgs spårvägar AB sedan 1921 förvarar en del av sina spårvagnar. Vagnhallen har 20 spår på tillsammans 2 700 meter.

Historia
Vagnhallen Majorna är Göteborgs Spårvägars äldsta och största drifthall, och togs i drift 1921. 1952 byggdes den ut åt sydost, det vill säga den sida som räknas som hallens baksida. Hallen blev då ungefär dubbelt så stor. Inne i hallen kan man fortfarande se stolparna i vilka de gamla portarna satt.

Vagnhallens tak kläddes en gång i tiden in med gips. När detta gjordes kontrollerades inga fuktskador. Mellan 2015 och 2016 utfördes takreparationer i hallen då det kommit in såpass mycket fukt innanför takstolarnas gips att taket höll på att rasa in.

Användning
På vardagar tas 70 tågsätt ut i trafik från hallen, varav 45 ledvagnar, och cirka 30 tågsätt med M28:or och M29:or. Vagnhallen är hemmastation för alla M28:or och M29:or, och i hallen finns alla reservdelar till dessa vagnar. Allt planerat underhåll av dessa vagnar, samt arbeten på M31:or (300-330) och några enklare arbeten på M32:or. Hallen har även en bygelverkstad där reparationer av vagnarnas strömavtagare utförs. I hallen finns bara vagnslyft för M28:or och M29:or. Dessa vagnar kan bara lyftas i Vagnhallen Majorna, eller i Gårdahallen, Spårvägssällskapet Ringliniens vagnhall.

Galleri

Referenser

Externa länkar

Spårvagnstrafik i Göteborg
Byggnader och anläggningar i Göteborg
Kungsladugård
Vecko-Journalen

Vecko-Journalen var en svensk veckotidning utgiven 1910–1980. Tidningen grundades av Erik Åkerlund som 1906 hade grundat Åhlén & Åkerlunds Förlag AB.

Historik
Under 1910 och delar av 1911 bar tidningen namnet Illustrerad veckojournal, därefter Vecko-Journalen (periodvis sammanskrivet Veckojournalen). 1963 sammanslogs Vecko-Journalen med Idun, och utgavs fram till 1968 under dubbelnamnet Idun-Veckojournalen. Efter många års minskande upplaga övergick Vecko-Journalen 1980 till månadsutgivning och blev följaktligen Månadsjournalen som utgavs fram till 2002.

Vecko-Journalens innehåll och framgång varierade över tid men tidningens storhetstid inföll under 1940- och 1950-talen. Den huvudsakliga målgruppen var den bildade medelklassen i de större städerna. Det skrivna materialet bestod till stor del av fördjupande reportage, intervjuer, recensioner och kortare essäer, ofta med fokus i kulturlivet.

Vecko-Journalen nådde emellertid periodvis en mycket bred läsarkrets, främst med anledning av tidningens närmast officiella ställning som svenskt hovmagasin. De i mittuppslaget strategiskt placerade kungabilderna i sepiabrunt kom länge att vara Vecko-Journalens starkaste varumärke och orsak till försäljningsframgång. Tidningens bildjournalistik kring "lillprinsen", nuvarande Kung Carl XVI Gustaf, och hans systrar, Hagasessorna, blev ikonisk och kom att prägla bilden av det svenska kungahuset.

Chefredaktörer
 1910: Erik Åkerlund (även ansvarig utgivare till och med 1917)
 1910–1913: Sigge Strömberg
 1914: Torsten Gullberg
 1914: Matts A. Stenström
 1914–1918: Beyron Carlsson (även ansvarig utgivare 1917–1919)
 1919–1920: Axel Essén (även ansvarig utgivare 1919–1921)
 1921–1922: Beyron Carlsson (även ansvarig utgivare samma period)
 1922–1923: Ewald Stomberg (även ansvarig utgivare 1922–?)
 1923–1928: Axel Essén
 1928–1943: Elsa Nyblom (även ansvarig utgivare 1932–1943)
 1943–1946: Robert Josephsson (även ansvarig utgivare samma period)
 1946–1951: Stig Ahlgren (även ansvarig utgivare samma period)
 1951–1965: Gustaf von Platen (även ansvarig utgivare samma period)
 1966: Lars Erik Olsson (även ansvarig utgivare samma period)
 1966–1968: Karl E. Hillgren (även ansvarig utgivare 1967)
 1969–1978: Börge Bengtsson (tillförordnad 1968–1969; även ansvarig utgivare 1968–1978)
 1978–1979: Sven Sörmark 
 1979: Gunny Widell (även ansvarig utgivare samma period)
 1979–1980: Lars C.G. Ericsson
 1980: Caj Andersson (även ansvarig utgivare samma period)

Kända medarbetare
Barbro Alving
Marianne Zetterström

Källor
 Respektive poster i Libris för Illustrerad veckojournal/Veckojournalen 1910–1963, Idun-Veckojournalen 1963–1967 och Veckojournalen 1967–1980

Externa länkar

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1910
Tidskrifter nedlagda 2002
Svenskspråkiga tidskrifter
Månadsjournalen

Månadsjournalen var en svensk månadstidning utgiven 1980–2002 av Åhlén & Åkerlund som senare bytte namn till Bonnier Månadstidningar, Bonnier Specialtidningsförlag och så småningom Bonnier Tidskrifter. Den tillkom när Vecko-Journalen upphörde 1980.

Chefredaktörer
 1980–1991: Birgitta Dahl
 1991–1996: Stefan Mehr
 1996–2002: Eva Birmann

Kända medarbetare
Britt Edwall
Göran Hägg
Ulrika Knutson
Niklas Rådström
Nils Petter Sundgren
Fredrik Strage
Isabella Lövin

Externa länkar 
Svenska Dagbladet - Månadsjournalen läggs ner efter 22 år

Nedlagda svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1980
Tidskrifter nedlagda 2002
Svenskspråkiga tidskrifter
Länsväg O 2026

Länsväg O 2026 är en kort övrig länsväg som är motortrafikled större delen av sträckan. Den går från Vänersborg söderut till Trafikplats Skogsbo vid E45 och Riksväg 44. Länsväg O 2026 fortsätter rakt fram i trafikplatsen vilket inte E45:an och 44:an gör. Det beror på historiska skäl, efter invigningen var detta riksväg, samt att denna väg är relativt hårt trafikerad av lokal arbetspendling Vänersborg-Trollhättan. Sträckan är sedan början av 2000-talet ombyggd till 2+1-väg.

Historik
Sträckan invigdes 1981 som en del av motortrafikleden Vänersborg-Trollhättan där Stallbackabron ingick. Den räknades som Riksväg 45 hela sträckan och Riksväg 44 mellan Vänersborg och Trafikplats Skogsbo. 1989 flyttades Riksväg 44 till att gå via Trollhättan. 1991 flyttades dåvarande Riksväg 45 (nu E45) till att gå väster om Vänersborg, så att sträckan norr om Trafikplats Skogsbo endast blev övrig länsväg, en av få sådana motortrafikleder i Sverige.

Se även
 Lista över länsvägar i Västra Götalands län

Motortrafikleder
O 2026
Länsvägar i Västra Götalands län
KVLY-TV mast

KVLY-TV mast (tidigare KTHI-TV mast) är en TV-mast utanför Blanchard i North Dakota, USA. Den används av Fargostationen KVLY channel 11. Med sina 628,8 meter är den för närvarande det fjärde högsta byggnadsverket i världen.

Masten färdigställdes 13 augusti 1963 och byggdes av Hamilton Directors och Kline Iron and Steel, och tog 30 dagar att färdigställa. Kostnaden uppgick då till $500 000 vilket motsvarar $3,2 miljoner i dagens pengavärde (2005).

Strukturer av liknande höjd 
KXJB Tower (627,8 meter)
KXTV/KOVR Tower (624,5 meter)

Externa länkar 
Structurae: KVLY Tower
FCC listing

TV-master
Byggnader och anläggningar i North Dakota
Television i USA
Torn i USA
Andreas Vinciguerra

Andreas Vinciguerra, född 19 februari 1981 i Malmö, är en svensk tennisspelare som fostrades i Malmö Tennisklubb som han också representerade under sina glansår. Han är vänsterhänt och har dubbelfattad backhand. Han bor och tränar i Malmö. Vinciguerra har spelat sju Davis cup-matcher och vunnit tre av dem; den viktigaste var 2003 när han slog Flavio Saretta i den femte och avgörande matchen. Sedan dess har han haft stora skadebesvär. Han har vunnit ATP-titeln i singel i Köpenhamn (2000) och varit i final i Swedish Open två gånger.

2008, 2011 och 2012 vann Vinciguerra den svenska Elitserien i tennis med sin klubb Fair Play, Malmö. Han spelade Davis Cup 2009 för Sverige i den omdiskuterade Israelmatchen, och nådde i april finalen i en challengerturnering i Rom. I juli 2009 fick Vinciguerra, rankad som nummer 460 i världen, ett Wild card till Swedish Open i Båstad. I semifinalen förlorade han mot andraseedade Robin Söderling i tre set.
Vinciguerra gifte sig med Eleonor Gunnarsson den 14 maj 2011.
Fick en son 1 september 2012 som heter Dion. Hösten 2012 påbörjades en comeback som har resulterat i en seger i en futureturnering och en kvartsfinal i en challenger. I juli 2013 fick Vinc ett wildcard till Swedish Open men det blev förlust med 4-6,6-7 i den första omgången mot Wimbledon-kvartsfinalisten Fernando Verdasco.

Källor

Externa länkar

ATP-profil

Födda 1981
Svenska tennisspelare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Sverige
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2000
Män
Levande personer
Idrottare från Malmö