kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars Johan Wallmark

Lars Johan Wallmark, född 27 september 1810 i Luleå, död i kolera 10 oktober 1855 i Stockholm, var en svensk fysiker och föreståndare för Teknologiska institutet 1848-1855.

Biografi
Wallmark var son till regementsskrivaren, sedermera fältkamreraren, Lars Anton Wallmark och Margareta Katarina Ekman. Wallmark påbörjade studier vid Uppsala universitet 1827, avlade hovrättsexamen 1828 och innehade jurist- och domarbefattningar till 1832, då han återvände till Uppsala för studier i naturvetenskapliga ämnen, men lämnade universitetet 1838 på grund av hälsoproblem. Senare fortsatte han sina studier vid Bergsskolan i Falun, i Stockholm och vid Motala Mekaniska Verkstad, där han även var disponent under några månader 1840, till 1842, då han bosatte sig i Stockholm. Han besökte därefter flera delar av Sverige och Tyskland för att praktiskt studera industriella, särskilt mekaniska frågeställningar.

Han var custos machinarum vid Kungliga Vetenskapsakademien (KVA) 1843-1846, vilket innebar att handha akademiens fysiska instrumentsamling. 1846 blev han ledamot av KVA, där han samma år blev inspektor över "teknologiska och Thamiska" inrättningen och 1850 över fysiska och kemiska institutionerna vid KVA. Han blev ledamot av Lantbruksakademien 1845.

Wallmark utnämndes 1848 till föreståndare (dåtidens motsvarighet till rektor) för Teknologiska institutet (dagens KTH) med tjänstetiteln överdirektör; en post han behöll till sin förtida död 1855. Han efterträdde Joachim Åkerman som hade varit tillförordnad föreståndare under åren 1845-1848, och då stöpt om Teknologiska institutets verksamhet till mer egentlig ingenjörsutbildning.

Wallmark var en mångsidig vetenskapsman, men i första hand fysiker. I likhet med sin tids svenska fysiker var han i första hand inriktad på praktiska och handfasta frågeställningar, men hade även ett intresse för mer vetenskapliga och teoretiska frågeställningar. Dock föreligger bara några korta publicerade uppsatser av Wallmark i "Öfversigt af Vetenskapsakademiens förhandlingar", i "Förhandlingar vid de skandinaviske naturforskarnes möten" samt i "Landtbruksakademiens handlingar".

Referenser

Noter

Övriga källor 
 

Svenska fysiker under 1800-talet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Svenska överdirektörer
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Forskare från Luleå
Födda 1810
Avlidna 1855
Män
Ugglan
Gravsatta på Adolf Fredriks kyrkogård
Baranof Island

Baranof Island är en ö i Alexanderarkipelagen i Alaska Panhandle i den amerikanska delstaten Alaska. Den kallades  Sheet’-ká X'áat'l av den lokala tlingitklanen.

Ön har en landyta om 4 103,47 km², och är som mest 160 kilometer lång och 48 kilometer bred. Baranof Island är en av de bergigaste öarna i Alexanderarkipelagen, och är den åttonde största ön i Alaska, den tionde största i hela USA. Den har en befolkning på totalt 8 532 invånare enligt 2000 års folkräkning.

Nästan hela ön består av staden och boroughen Sitka (Sitka sträcker sig även norrut in i Chichagof Island), den enda delen som inte tillhör staden är 9,75 km² i öns sydöstligaste hörna, som tillhör Wrangell-Petersburg Census Area. I det området ligger staden Port Alexander, som enligt 2000 års folkräkning hade 81 invånare. Städerna Baranof Warm Springs, Port Armstrong och Port Walter ligger på öns östra del, och den övergivna byn Goddard innehåller några privata hem, varma källor, och två offentliga badhus. Det finns även på ön tre laxodlingar. Alla städer på ön, utöver Port Alexander, går under Sitkas jurisdiktion.

Fiske och turism är öns viktigaste industrier, och ön är också känd för brunbjörnen och sitkarenen.

Den första europeiska bosättningen etablerades på ön år 1799 av Alexandr Baranov, som var den första guvernören av det Rysk-amerikanska kompaniet. Det är efter honom både ön och arkipelagen där den ligger är döpt. Baranof Island var Ryska Amerikas aktivitetscentrum i Nordamerika under perioden mellan 1804 och 1867, och var högkvarter för pälshandeln.

Runt 1900 startades en mängd småskaliga gruvprojekt, och även valfångst bedrevs. De flesta fabriker och gruvor övergavs då andra världskriget startade.

Källor

Externa länkar 
 Tlingit Geographical Place Names for the Sheet’Ka Kwaan — Sitka Tribe of Alaska, interaktiv karta över tlingitnamn på platser i närheten av Sitka.

Alaskas öar
HMS Jägaren (1932)

HMS Jägaren var en vedettbåt i svenska flottan och som sjösattes 1932. Jägarens systerfartyg var ,  och . Vedettbåtarnas uppgift var att skydda kustflottans större fartyg mot minor och ubåtar. De skulle ha tillräckliga fartresurser och sjövärdighet för att följa dessa till sjöss.

Se även

Svenska vedettbåtar under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1932
Fartyg byggda i Karlskrona
Svenska vedettbåtar under kalla kriget
Martin Hedström

Martin Hedström, född 23 december 1962 i Göteborg, är en svensk musiker och kapellmästare. Han har arbetat och turnerat som gitarrist med artister som Magnus Uggla, Orup, Eva Dahlgren, Carola Häggkvist, Eddie Meduza, Lena Philipsson  och Meja.

2008 åkte Hedström land och rike runt tillsammans med Magnus Uggla i TV-programmet -Var fan är mitt band?. Tillsammans skulle de hitta ett band som de skulle genomföra sin sommarturné med. 2009 åkte han åter landet runt med Uggla för att de skulle leta aktörer till en revy. Programmet hette Var fan är min revy!

Melodifestivalen

I Melodifestivalen 2006 skrev han tillsammans med Lars "Dille" Diedricson och Ingela "Pling" Forsman Jag ljuger så bra som framfördes av Linda Bengtzing 

Till Melodifestivalen 2008 skrev han tillsammans med Lars "Dille" Diedricson Alla gamla X åt gruppen Face-84.

Scotts fick bidraget Jag tror på oss i Melodifestivalen 2009 som Hedström skrev tillsammans med Lars "Dille" Diedricson och Ingela "Pling" Forsman.

Referenser

Noter

Webbkällor
Låtskrivare från Göteborg tävlar på hemmaplan Sicion/Stim 2009-02-04.
Martin Hedström på LaCarr Music

Födda 1962
Musiker från Göteborg
Svenska musiker
Svenska låtskrivare
Män
Levande personer
Svenska kapellmästare
Michail Miloradovitj

Michail Andrejevitj Miloradovitj (ryska: Михаил Андреевич Милорадович) född 1 oktober 1771, död 1825, var en rysk greve och en mycket känd general, deltagare i Fosterländska kriget 1812; besökte universiteten i Königsberg, Göttingen och Strasbourg. Sårades dödligt vid dekabristupproret 1825.

Miloradovitj var en ättling till utvandrare från Hercegovina.

Michail Andrejevitj föddes 1 oktober 1771 och var barnbarnsbarn till Michail Ilitj Miloradovitj som hade tjänstgjort under tsar Peter den store. Han skrevs in i gardet, från 7 års ålder bodde han utomlands (i Tyskland och Frankrike). Tillsammans med sin kusin Grigorij studerade han tyska och franska, aritmetik, geometri, historia, arkitektur och militärhistoria. Under fyra års tid studerade han vid Königsbergsuniversitetet, två år i Göttingen och begav sig sedan till Strasbourg och Metz för vidare militärstudier.

Han blev fänrik i april 1787, deltog i svensk-ryska kriget 1788-1790 som löjtnant (från 1 januari 1790), och utnämndes till kapten 1 januari 1796. Från och med 16 september 1797 blev han överste för samma regemente och 27 augusti 1798 befordrades han till generalmajor och chef för Apsjeronskij musketörregemente. Hösten 1798 tågade han in i det med Ryssland allierade Österrike och nästföljande vår befann han sig redan i Italien. Han deltog i de italienska och schweiziska fälttågen; vid anfall gick han alltid i spetsen för sitt regemente och vid ett flertal tillfällen spelade hans exempel en avgörande roll för slagets utgång. Exempelvis ägde ett blodigt slag rum vid byn Lecco den 14 april 1799, där Miloradovitj uppvisade påhittighet, snabbhet och mod, vilka var hans utmärkande drag som han hade utvecklat i den ryske härföraren Aleksandr Suvorovs ryska skola.

Födda 1771
Ryska generaler
Avlidna 1825
Män
Personer från Sankt Petersburg
Deltagare i slaget vid Borodino
Deltagare i slaget vid Leipzig
Ricardo Tejero Magro

Ricardo Tejero Magro, född cirka 1926, död 19 februari 1985, var en spansk bankchef inom Banco Central som mördades av ETA 1985 vid 58 års ålder.

Källor 

Personer inom Spaniens näringsliv
Födda 1926
Avlidna 1985
Män
Personer som blivit mördade i Spanien
Union County, Iowa

Union County är ett administrativt område i delstaten Iowa, USA, med 12 534 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Creston.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 103 km². 1 099 km² av den arean är land och 4 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Adair County - nordväst
 Madison County - nordost
 Clarke County - öst
 Ringgold County - söder
 Adams County - väst

Orter 
 Afton
 Creston (huvudort)

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1851
Union County, New Mexico

Union County är ett administrativt område i delstaten New Mexico, USA, med 4 549 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Clayton. 

Capulin Volcano nationalmonument ligger i countyt.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 3 831 km². 3 829 km² av den arean är land och 2 km²  är vatten.

Angränsande countyn  
 Las Animas County, Colorado - nord 
 Baca County, Colorado - nordöst 
 Cimarron County, Oklahoma - öst 
 Dallam County, Texas - öst 
 Hartley County, Texas - sydöst 
 Quay County, New Mexico - syd 
 Harding County, New Mexico - syd 
 Colfax County, New Mexico - väst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1893
Knut Styffe

Knut Styffe, född 13 januari 1824 på Karlsfors alunbruk i Bergs socken, Västergötland, död 3 februari 1898 i Stockholm, var en svensk bergsvetenskapsman och ingenjör, föreståndare för Kungliga Tekniska högskolan 1856–1890.

Styffe påbörjade studier vid Uppsala universitet 1841, avlade hovrättsexamen 1843 och bergsexamen 1847 och inskrevs samma år som auskultant i Bergskollegium. Efter att ha genomgått Bergsskolan i Falun förordnades han 1848 som bergsfiskal vid Sala silververk och blev 1852 laborator i kemi vid Teknologiska institutet i Stockholm. Han publicerade observationer i "Jernkontorets annaler" och deltog i dess redaktion från 1856. Som hans viktigaste vetenskapliga arbete räknas en avhandling i denna tidskrift om järns och ståls elasticitet, tänjbarhet och absoluta styrka från 1866, som även översattes till engelska och tyska.

Efter att Teknologiska institutets föreståndare Lars Johan Wallmark hade avlidit 1855 utsågs Styffe 1856 till ny föreståndare (en post motsvarande rektor) med överdirektörs titel. Under Styffes ledning utvecklades Teknologiska institutet i betydande grad, i en tid (mitten av 1800-talet) som präglades av ekonomiska framsteg i Sverige och ökat behov av utbildade ingenjörer. Institutet flyttade in i nya lokaler och införlivade Bergsskolan i Falun respektive ingenjörsutbildningen från Högre artilleriläroverket och införde arkitektutbildning. Inträdeskraven på studenterna höjdes, ingenjörsutbildningen förlängdes från tre till i huvudsak fyra år, gavs mer vetenskaplig anknytning och 1877 döptes institutet om till Kungliga Tekniska högskolan (KTH). Styffe stannade som föreståndare för KTH till sin pensionering 1890 och är således med bred marginal den i KTH:s historia som har tjänstgjort längst på posten som rektor/föreståndare.

Styffe deltog också i flera statliga kommittéer i tekniska och industriella frågor samt i de 1876 och 1888 tillsatta tullkommittéerna. Han fungerade även som teknisk rådgivare åt olika privata företag. 1855 blev han ledamot av Lantbruksakademin, 1870 blev han ledamot av Kungliga Vetenskapsakademin och 1878 av Vetenskaps- och vitterhetssamhället i Göteborg. 1877 blev han jubeldoktor i Uppsala. Han och hans fru Amalia testamenterade pengar till en stipendiefond vid KTH – "Knut och Amalia Styffes stipendiefond".

Styffe var ledamot av riksdagens andra kammare för Stockholms stads valkrets under åren 1888–1890.

Knut Styffe var yngre bror till Carl Gustaf Styffe (1817–1908), filosofie doktor och bibliotekarie vid Uppsala universitets bibliotek "Carolina Rediviva".

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska överdirektörer
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Nya lantmannapartiet
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Lantbruksakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Bergs socken, Västergötland
Födda 1824
Avlidna 1898
Män
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Union County, Ohio

Union County är ett administrativt område i delstaten Ohio, USA, med 52 300 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Marysville.

Geografi  
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 132 km². 1 131 km² av den arean är land och 1 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Marion County - nordost 
 Delaware County - öst 
 Franklin County - sydost 
 Madison County - söder 
 Champaign County - sydväst 
 Logan County - väst 
 Hardin County - nordväst

Städer och samhällen 
 Dublin (delvis i Delaware County, delvis i Franklin County)
 Magnetic Springs
 Marysville (huvudort)
 Milford Center
 Mowrystown
 Plain City (delvis i Madison County)
 Richwood
 Unionville Center

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1820
Harry Brearley

Harry Brearley, född 18 februari 1871 i Sheffield, Storbritannien och död 12 augusti 1948 i Torquay, var uppfinnare av rostfritt stål.

Bakgrund 

Breadley föddes som son till en stålarbetare och han slutade skolan vid 12 års ålder för att arbeta i ett av Sheffields stålverk. Han befordrades snart till förste assistent i företagets kemilaboratorium. Brearley stannade kvar på den posten under flera år och strax efter att han fyllt trettio hade han förtjänat sig ett rykte som en skarpsinnig problemlösare inom praktiska, industriella och metallurgiska problem. År 1908 beslutade sig två av Sheffields ståltillverkare att gå ihop för att bekosta ett gemensamt laboratorium (Brown Firth Laboratories) och Harry Brearley blev tillfrågad att leda projektet.

Framställandet av rostfritt stål 

Under åren direkt före första världskriget ökade vapentillverkningen lavinartat i Storbritannien men praktiska problem uppstod i form av rostangrepp i eldrören på kanonerna. Brearley började forska för att hitta ett stål som skulle motstå rosten orsakad av de höga temperaturerna. Han började med att undersöka vad tillsatsen av krom skulle åstadkomma. Det visade sig att det nya kromstålet var mycket motståndskraftigt mot angrepp från kemikalier och värme.

Det var antagligen tack vare att Brearley växte upp i Sheffield, en stad som länge tillverkat bestick, som han kom att inse alla användningsområden för sin nya upptäckt. Inte bara som ett stål som tålde värme utan som ett stål att användas inom massproduktion av bestick, kastruller och liknande. Med detta i åtanke utökade han sina tester till syror som finns i mat, med väldigt lovande resultat. Det rapporterades att det första rostfria stålet tillverkades av Harry Brearley den 13 augusti 1913. För sin upptäckt belönades han med Iron and Steel Institutes guldmedalj år 1920.

Nästan all forskning avstannade vid utbrottet av första världskriget men återupptogs under 1920-talet. Trots att Harry Brearley lämnat Brown Firth Laboratories år 1915 på grund av ett bråk angående patent fortsatte hans efterträdare, W.H. Hatfield, arbetet. Det var han som tog fram den mest använda legeringen som kallas "18/8". Förutom krom tillsatte Hatfield nickel.

Källor 
https://web.archive.org/web/20061121041226/http://www.tilthammer.com/bio/brear.html

Brittiska uppfinnare
Födda 1871
Avlidna 1948
Män
Alehof

Alehof är en klubb med orientering, skidor och terränglöpning på programmet. Klubben bildades 1945 och har omkring 500 medlemmar. Verksamheten bedrivs i Ale kommun norr om Göteborg. 

OK Alehof är Ales enda orienteringsklubb och har sedan 1967 framställt 75 st orienteringskartor främst i kommunens två vildmarksområden Vättlefjäll och Risveden. Alehofs klubbstuga ligger i Dammekärr, strax öster om Nödinge. Här finns också flera motionsspår och om vintrarna beläggs en del av spåren med konstsnö vid snöbrist. Detta gör Dammekärr till ett av mycket få motionsområden i Göteborgsområdet med konstsnötillverkning.

Klubben har gjort sig känd som en flitig arrangörsklubb med över 80 nationella och distriktstävlingar under de senaste 25 åren De största arrangemangen är klassiska SM 1980, etapp 1 under O-Ringen 1990 samt finalen i Elitserien 2000. OK Alehof har alltid satsat på att ha en framstående ungdomsverksamhet och det har också givit många fina resultat på ungdoms- och juniorsidan. Klubben har goda SM-placeringar genom åren med Anders Johanssons SM-seger 1994 på klassiska distansen i H 20 som toppnotering. Alehof har också vid två tillfällen erhållit Skogssportens Gynnares utmärkelse ”Silverkotten”. Den mest framskjutande placeringen i kavle-sammanhang kom 1997, då klubbens herrlag tog en åttondeplats på 10-mila. Överraskande men välförtjänt, då nio av lagets tio löpare var helt egna produkter i åldern 20-24 år. 

I slutet av 1990-talet var klubbens skidorienterande herrseniorer i Sverigetoppen på kavlar med bland andra Jimmy Birklin i laget. 

I klubbens tredje idrottsgren, terränglöpning, är klubbens toppnoteringar Kristian Algers med två SM-segrar i M–22 åren 1995 och 1997 och även lagguld år 1995.

Externa länkar 
Klubbens webbplats

Orienteringsklubbar i Göteborg
Skidklubbar i Sverige
Ale kommun
Sportklubbar bildade 1945
Åkers Runö station

Åkers Runö är en järnvägsstation på Roslagsbanan, belägen i Österåkers socken i västra delen av Åkersberga samhälle i Österåkers kommun. Den anlades 1901 och hette fram till juni 1947 endast Runö, då den efter Åkers skeppslag tillades sin bestämning. 

En poststation har tidigare haft samma namn.

Åkers Runö ligger 25,6 kilometer från Stockholms östra station.

1985 återuppbyggdes ett mötesspår som gjorde att tågen kunde mötas vid Åkers Runö. Detta möjliggjorde tätare trafik på Österskärslinjen. Stationen renoverades sommaren 2007. Räls, asfalt, bänkar, gågator och anslagstavlor rustades upp. Från 2010 var sträckan Åkers Runö - Åkersberga dubbelspårig och från 2015 hela sträckan Rydbo - Åkersberga.

Endast tåg med linjenummer 28 stannar vid stationen. Det betyder att alla snabbtåg (linjenummer 28S) endast passerar, utan stopp för på- eller avstigande.

Antalet påstigande en genomsnittlig vintervardag (2021) har beräknats till 450.

Galleri

Referenser

Järnvägsstationer vid Roslagsbanan
Åkersberga
Järnvägsstationer invigda 1901
1901 i Sverige
Byggnader och anläggningar i Österåkers kommun
Kane Roberts

Kane Roberts (Robert William Athis) är en amerikansk hårdrocks- och heavy metalgitarrist, mest känd från Alice Coopers band. Roberts kallas ibland för hårdrockens Rambo på grund av sin muskulösa kropp. Kanes spelstil är väldigt teknisk och komplicerad 80-talsstil.

Kane var med i Alice Coopers come back-period i mitten på 80-talet och spelade med denne in skivorna Constrictor (1986) och Raise Your Fist and Yell (1987). Han gjorde också ett gästframträdande på låten "Bed Of Nails" från skivan Trash (1989). Kane är än idag vän med Alice och håller kontakten.

Kane gjorde även två smått framgångsrika soloalbum under sitt eget namn. Första skivan Kane Roberts släpptes nästan exakt samtidigt som Raise Your Fist and Yell med Alice Cooper 1987. Skivan var en blandning av låtar som speglade sig i allt från snabb heavy metal till kommersiell och radiovänlig AOR. Trots väldigt perversa och meningslösa texter fick små hits i form av låtarna "Rock Doll" och "Too Much (For Anyone To Touch)". Kanes andra album Saints and Sinners var ett riktigt renodlat AOR-album som utkom 1991 och var ett allmänt seriösare släpp textmässigt än debutalbumet vilket också gjorde skivan mer framgångsrik.

1999 släpptes en skiva med Phoenix Down som heter Under A Wild Sky.
2000 släpptes en skiva med Phoenix Down som heter New Place Now år 2000. 
2004 släppte han skivan Touched.

Amerikanska gitarrister
Födelseår saknas
Levande personer
Män
Mohamed Kallon

Mohamed Kallon, född den 6 oktober 1979 i Kenema, Sierra Leone, är en före detta fotbollsspelare.

Biografi
Kallon är en fotbollsspelare som är lagkapten i Sierra Leones fotbollslandslag. Han växte upp i huvudstaden Freetown och bara 15 år gammal gjorde han landslagsdebut. I en match mot Burkina Faso, under de Afrikanska mästerskapen i Sydafrika 1996, blev han den yngsta målskytten i en internationell match genom tiderna, endast 16 år (16 år, 3 månader och 9 dagar) gammal. Som om inte det vore succé så passade Mohamed på att även göra Sierra Leones andra mål i matchen som slutade med en 2-1-vinst.

Innan Mohamed fick fart på sin karriär så spelade han en säsong med det svenska fotbollslaget Spånga IS. Sedan fortsatte fotbollsresan via Lugano, och sju säsonger i Italien med bland andra Reggina och Inter innan han hamnade i AS Monaco. Första säsongen i Monaco gick relativt bra för Kallon som spelade 34 ligamatcher och gjorde 11 ligamål, samt sju Champions League-matcher (ett mål i matchen mot Deportivo 2004-09-28). Detta dög dock inte för Monacoledningen och Kallon, som ofta fått stå i skuggan av mer namnkunniga anfallare, lånades ut till den saudiarabiska klubben Al Ittihad där han fick vara med och vinna asiatiska Champions League. Tillbaka i Monaco blev det ett år på bänken så Kallon lämnade klubben och 28 januari 2008 skrev han på för grekiska AEK Aten.  

Som Sierra Leones mest kända fotbollsspelare är Kallon omåttligt populär, i hemlandet i allmänhet och i Freetown i synnerhet. I Freetown har han fått en fotbollsklubb uppkallad efter sig. Kallon FC, f.d. Sierra Fisheries, är en av landets mest framgångsrika klubbar och spelar sina hemmamatcher på National Stadium i Freetown. Kallon FC vann den nationella ligan 2006 och kvalificerade sig därmed till afrikanska mästarcupen. Två spelare som är fotbollsuppfostrade i klubben är Sheriff Suma och Mohamed Bangura.

Referenser

Sierraleonska fotbollsspelare
Spelare i Spånga IS FK
Spelare i AC Lugano
Spelare i Genoa CFC
Spelare i Bologna FC
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i Reggina Calcio
Spelare i Vicenza Calcio
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i Al-Ittihad (Saudiarabien)
Spelare i AEK Aten FC
Spelare i FC Kallon
Spelare i Beijing Renhe FC
Spelare i Schweiziska superligan
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Ligue 1
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i Chinese Super League
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 1996
Födda 1979
Levande personer
Män
Personer från Kenema
Olof August Persson

Olof August Persson, född 1863 i Lockne i Jämtland, död 1931, var ursprungligen bonde, sedermera järnhandlare med firman Gärdin & Persson i Östersund. Persson var politiker (liberal) och drätselkammarens ordförande i Östersunds stad för de frisinnade 1918-1930. Persson var även engagerad godtemplare och känd som "den spiknyktre nubbhandlaren". Vidare var Persson aktiv inom hembygdsrörelsen Heimbygda (styrelseledamot), bankdirektör i Jämtlands Folkbank och skribent i Jämtlands Tidning.

Svenska liberala politiker
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Personer inom svensk hembygdsrörelse
Personer i Östersunds historia
Personer från Lockne socken
Födda 1863
Avlidna 1931
Män
Union County, South Carolina

Union County är ett administrativt område i delstaten South Carolina, USA. År 2010 hade countyt 28 961 invånare.  Den administrativa huvudorten (county seat) är Union.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 336 km². 1 331 km² av den arean är land och 5 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Cherokee County, South Carolina - nord
 York County, South Carolina - nordöst
 Chester County, South Carolina - öst
 Fairfield County, South Carolina - sydöst
 Newberry County, South Carolina - syd
 Laurens County, South Carolina - sydväst
 Spartanburg County, South Carolina - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1798