kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Långstjärtad minivett

Långstjärtad minivett (Pericrocotus ethologus) är en vanlig och vida spridd asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Långstjärtad minivett är en 20 cm lång fågel som liknar flera närbesläktade arter med hanens svartröda dräkt och honans gulgröna. Hanen är svart på huvud, ovansida och strupe, medan resten av undersidan är röd. Den har även röd övergump, röda yttre stjärtpennor och röd vingspegel. Unikt för arten är ett rött streck även nerför armpennorna. På honan är hanens svart och röda färger ersatt av grågrönt och gult. Den är även gul på panna och ögonbrynsstreck, medan örontäckarna är grå och strupen ljusgul, ljusare än resten av undersidan. Lätet är en distinkt upprepad vissling: "pi-ru".

Utbredning och systematik 
Långstjärtad minivett delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Pericrocotus ethologus favillaceus – förekommer i Himalaya från Afghanistan och Kashmir till Nepal
 Pericrocotus ethologus laetus – förekommer från östra Nepal till Sikkim, Bengalen och västra Assam (Khasibergen)
 Pericrocotus ethologus ethologus – förekommer i nordöstra Indien (östra Assam), norra Myanmar och centrala Kina (Inre Mongoliet, Hebei och södra Shanxi söderut till sydvästra Gansu, sydöstra Qinghai, Yunnan och Guizhou); vintertid flyttar den så lång söderut som till norra Thailand, norra Laos och norra Vietnam Tonkin
 Pericrocotus ethologus yvettae – förekommer i nordöstra Myanmar och södra Kina (västra och sydvästra Yunnan)
 Pericrocotus ethologus mariae – förekommer i nordöstra Inden (sydöstra Assam), östra Bangladesh och västra Myanmar (Chin Hills)
 Pericrocotus ethologus ripponi – förekommer i sydvästra Kina (Yunnan), östra Myanmar (södra Shan-staterna) och nordvästra Thailand
 Pericrocotus ethologus annamensis – förekommer i södra Vietnam (Da Lat-platån)

Långstjärtad minivett behandlades länge som en del av kortnäbbad minivett (P. brevirostris), men dessa är delvis sympatriska. Dess närmaste släktingar är förutom brevirostris även floresminivett (P. lansbergi) och sundaminivett (P. miniatus).

Levnadssätt 
Långstjärtad minivett återfinns i olika typer av skogsområden, vintertid även i öppnare områden med mycket träd. Den livnär sig huvudsakligen av insekter, som skalbaggar, steklar, gräshoppor, flugor och insektslarver, men även bland annat spindlar. Fågeln häckar mellan april och juni. Nordliga populationer flyttar söderut under vintern.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i större delen av utbredningsområdet men fåtalig och lokalt förekommande i Bangladesh.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Eldminivett

Eldminivett (Pericrocotus flammeus) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar. Den är nära släkt med scharlakansminivetten (P. speciosus) och behandlas ofta som en och samma art.

Utseende och läte 
Eldminivetten är en stor minivett med en kroppslängd på 20–22 cm. Likt många andra minivetter är hanen svart med orangeröd undersida och inslag i vingen. Hos honan är det svarta ersatt av grågrönt och det orangeröda av gult. Unikt för arten (och nära släktingen scharlakansminivetten) är en isolerad orange (hanen) eller gul (honan) fläck på tertialerna. Jämfört med scharlakansminivetten är den något mindre och mer kortstjärtad, med djupt orangeröd undersida hos hanen, ej scharlakansröd, och hos honan kallare gråbrun ovansida med mindre inslag av gult i pannan och mörkare grå örontäckare. Lätet är en genomträngande vissling, i engelsk litteratur återgiven som "sweep-sweep".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Indiska halvön och Sri Lanka. Tidigare behandlades scharlakansminivetten (P. speciosus) som en del av flammeus och vissa gör det fortfarande.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar den vida spridda scharlakansminivetten i bedömningen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Flamminivett

Flamminivett (Pericrocotus igneus) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Flamminivett delas in i två underarter:
 Pericrocotus igneus igneus – förekommer i Myanmar, Västmalaysia, Sumatra, Borneo och näraliggande öar samt på Palawan
 Pericrocotus igneus trophis – förekommer på ön Simeulue (utanför Sumatra)

Status 
Arten har ett mycket stort utbredningsområde, men tros ha minskat relativt kraftigt i antal på grund av omfattande skogsavverkningar, så pass att internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Floresminivett

Floresminivett (Pericrocotus lansbergei) är en fågel i familjen nålfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i västra Små Sundaöarna (Sumbawa och Flores). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johan Willem van Lansberge (1830-1905), holländsk generalguvernör i Nederländska Ostindien 1875-1881.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Sundaminivett

Sundaminivett (Pericrocotus miniatus) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sundaminivetten är en bjärt färgad tätting med lång stjärt. Hanen är mycket lik andra minivetthanar. Noterbart är en ordentligt utbredd och sammanhållen röd vingpanel, djupare röd färgsättningen generellt och en helsvart strupe utan inslag av grått. Honan är mycket mer distinkt, med jordgubbsrött på rygg och ansikte. Bland lätena hörs en hård drill och en ljus vissling, "tserrri", båda metalliska.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i högländerna på Sumatra och Java. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sundaminivetten hittas i bergsskogar på mellan 1200 och 2700 meters höjd. Den är en social fågel som ofta ses i stora flockar i trädkronorna.

Status 
Sundaminivetten har ett rätt begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Rosenminivett

Rosenminivett (Pericrocotus roseus) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Rosenminivetten är en 20 cm lång minivett med vitaktig strupe. Hanen har gråbrun ovansida med rosenrött inslag på armpennorna, tertialkanterna och yttre stjärtpennorna. Den är vidare skär på bröst och buk, likaså på övergumpen, medan strupen är vit. Honan har istället gult på vingen och stjärtkanterna, med ljusgul undersida och olivgul övergump.

Utbredning och systematik 
Rosenminivetten behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pericrocotus roseus roseus – förekommer i Himalaya (från Afghanistan till sydvästra Kina, Myanmar och norra Indien)
 Pericrocotus roseus stanfordi – förekommer från södra Kina till södra Thailand och södra Laos

Tidigare behandlades brungumpad minivett som en underart till rosenminivetten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Gråstrupig minivett

Gråstrupig minivett (Pericrocotus solaris) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gråstrupig minivett är en 17-19 cm lång grå och röd (hane) eller grå och gul (hona) fågel. Hanen är grå på hakan och örontäckarna, mörkare skiffergrå ovansida och orangeröd undersida, övergump, vingpanel och stjärtsidor. Honan är gul där hanen är röd samt har karakteristiskt för arten grå panna, vitaktig haka och vita strupsidor.

Fåglar tillhörande montanus-gruppen (av vissa ansedd som egen art, se nedan) har mycket mörkare grå strupe samt avvikande, snabbare läten.

Läten 
Lätet är ett tunt, upprepat "tswee-seet" eller "swirrririt". Under födosök hörs mjuka "trip" och "trii-ii".

Utbredning och systematik 
Gråstrupig minivett delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 solaris-gruppen
 Pericrocotus solaris solaris – förekommer i östra Himalaya (Nepal till nordvästra Myanmar)
 Pericrocotus solaris rubrolimbatus – förekommer i södra Burma och norra Thailand
 Pericrocotus solaris montpellieri – förekommer i sydvästra Kina (nordvästra och centrala Yunnan)
 Pericrocotus solaris griseogularis – förekommer från sydöstra Kina till norra Indokina och Taiwan
 Pericrocotus solaris deignani – förekommer i södra Vietnam (Langbianplatån)
 Pericrocotus solaris nassovicus – förekommer i bergstrakter i sydöstra Thailand och västra Kambodja
 montanus-gruppen
 Pericrocotus solaris montanus – förekommer i bergstrakter på Malackahalvön och västra Sumatra
 Pericrocotus solaris cinereigula – förekommer i bergstrakter på norra Borneo

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN montanus och cinereigula som den egna arten Pericrocotus montanus.

Levnadssätt 
Gråstrupig minivett hittas i städsegrön lövskog, skogsbryn och ibland tallskog på mellan 300 och 2195 meters höjd. Den ses vanligen i små ljudliga grupper, ofta i sällskap med andra fågelarter, på jakt efter små ryggradslösa djur, bland annat bevingade termiter.

Häckning 
Fågeln häckar mellan februari och april. Den bygger ett litet och prydligt skålformat bo som den placerar ovanpå en gren, 13,7 meter över marken eller högre. Däri lägger den tre blekgröna ägg med små ljust rostfärgade fläckar.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga med stabil populationsveckling.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Ryukyuminivett

Ryukyuminivett (Pericrocotus tegimae) är en östasiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar, endemisk för Japan.

Utseende och läten 
Ryukyuminivetten är en 18–21 cm lång grå, svart och vit minivett. Den är lik grå minivett men skiljer sig på att ha ett brett grått bröstband (grå minivett är helvit under), mörkare grått på mantel, rygg, skapularer och övergump samt mindre vitt i pannen. Den har vidare kortare vingar samt längre näbb med mer krokförsedd spets. Sången består av en ton följt av en kvittrande serie.

Utbredning och systematik 
Ryukyuminivetten förekommer i södra Japan, ursprungligen i Ryukyuöarna och Tokaraöarna. Den har dock på senare tid spritt sig norrut och återfinns nu även på Kyushu, Shikoku och södra Honshu. Arten har tidigare behandlats som en del av grå minivett (P. divaricatus), men urskiljs numera allmänt som egen art. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Ryukyuminivetten förekommer i barr- och blandskog, intill planteringar med cedrar samt närmare bebyggelse i trädgårdar och parker. Födan är okänd och dess födosökningsbeteende har inte dokumenterats. Även häckningsbiologin är dåligt känd, men bobygge har observerats så tidigt som i mars och boet placeras upp till 11,5 meter ovan mark. Arten är huvudsakligen stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett begränsat utbredningsområde men ökar i antal och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Seiichi Tegima, japansk naturforskare och direktör över Educational Museum i Tokyo.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Japan
Gråfåglar
Carrizalkardinal

Carrizalkardinal (Amaurospiza carrizalensis) är en nyligen beskriven fågelart i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Carrizalkardinalen är en liten och knubbig finkliknande fågel med tjock, grå näbb. Hanen är djupt blåsvart och honan brun. Båda könen är vita på undersidan av vingen. Sången består av en snabb melodi med fyra till sex toner, "pee PEEu pee PEEu peePEEuu". Arten liknar jakarinitangaran, men denna är mindre med mer konformad näbb. Även amazonkardinalen är lik, men är större med kraftigare näbb.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i norra Venezuela (nedre Río Caroni i Bolivar). Vissa behandlar den numera som en del av arten svartblå kardinal (A. moesta). Den beskrevs som ny art för vetenskapen så sent som 2003.

Levnadssätt 
Carrizalkardinalen är en dåligt känd fågel som hittas i undervegetation i taggig bambuskog. Där ses den mestadels i par.

Status 
IUCN kategoriserade arten tidigare som akut hotad, men inkluderar den numera i svartblå kardinal (A. moesta), varför den inte längre placeras i någon hotkategori.

Namn 
Carrizal är en kommun i delstaten Miranda, Venezuela.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Indigokardinal

Indigokardinal (Amaurospiza concolor) är en fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Indigokardinalen är en liten och enfärgad finkliknande fågel. Hanen är matt mörkblå och honan varmbrun. I sydvästra Mexiko (relicta, se nedan) är hanen ljusare blå, mer jeansfärgad, medan honan snarare är gråbrun. Jämfört med liknande arter, notera den mestadels gråfärgade näbben, mindre än hos koboltkardinalen och annorlunda formad än hos purpurkardinal.

Utbredning och systematik 
Indigokardinalen förekommer i Centralamerika från södra Mexiko till Panama. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 A. c. relicta – södra Mexiko (södra Jalisco till Guerrero, Morelos och Oaxaca)
 A. c. concolor – södra Mexiko (Chiapas) till Nicaragua, Costa Rica och Panama

Tidigare inkluderades ecuadorkardinalen (A. aequatorialis) i arten, men denna urskiljs vanligen som egen art. Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN urskiljer istället relicta som den egna arten Amaurospiza relicta men för concolor och aequatorialis (och carrizalkardinal) till svartblå kardinal (A. moesta).

Levnadssätt 
Indigokardinalen är en fåtalig och lokalt förekommande fröätande fågel. Den ses vanligen enstaka eller i par, i bambu i skogsområden, huvudsakligen i lägre bergstrakter.

Status 
IUCN urskiljer relicta som egen art och hotkategoriserar den som livskraftig. De övriga underartena inkluderas dock i svartblå kardinal, varför hotstatusen för dessa populationer inte bestämts separat.

Noter

Externa länkar 

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Svartblå kardinal

Svartblå kardinal (Amaurospiza moesta) är en fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Kännetecken och levnadssätt 
Svartblå kardinal är en kompakt finkliknadne fågel med litet huvud och en grå kort och konformad näbb. Hanen är skifferblå och honan brun. Undersida av vingen är vit, men detta kan vara svårt att se. Sången består av en behaglig snabb melodi. Fågeln förekommer i undervegetation i skogar med tillgång på bambu.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt från sydöstra Paraguay till östra Brasilien och nordöstra Argentina (Misiones). Taxonomin kring arten är omtvistad. Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN inkluderar även indigokardinal (A. concolor, utom taxonet relicta), ecuadorkardinal (A. aequatorialis) och carrizalkardinal (A. carrizalensis) i arten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar även nominatformen av indigokardinalen, ecuadorkardinalen och carrizalkardinalen i bedömningen. Taxonet moesta kategorisades tidigare som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Röd kardinal

Röd kardinal (Cardinalis cardinalis) är en välkänd nordamerikansk fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Kännetecken
Röd kardinal är en medelstor sångfågel. Kroppslängden är 21 centimeter. Den har en distinkt tofs på huvudet och ansiktet ser ut som en svart mask på hannen och grå på honan. Hannen är intensivt röd medan honan har en mer dämpad rödbrun ton. Fågeln sitter ofta hukad och med nedåtpekande stjärt.

Levnadssätt
Fågeln tenderar att sitta lågt i buskar och träd eller födosöka på eller nära marken, ofta i par. De är vanliga vid fågelmatningar. Röd kardinal äter främst frön, men också insekter och frukt. Hannen hävdar sitt revir med fågelsång. Under uppvaktningen matar hannen honan från näbb till näbb. Honan värper tre till fyra ägg, två till fyra gånger per år. En gång i tiden var denna fågel högt uppskattad som burfågel, men denna handel är nu förbjuden i USA genom en lag som infördes 1918.

Utbredning och systematik
Röd kardinal förekommer i östra Nordamerika samt i stora delar av Mexiko. Arten delas in i 18 underarter med följande utbredning:
cardinalis-gruppen
 C. c. cardinalis – östra USA
 C. c. superbus – sydöstligaste Kalifornien till Arizona, sydvästra New Mexico och norra Sonoraöknen
 C. c. seftoni – centrala Baja California (söder till latitud 27° N)
 C. c. igneus – södra Baja California (norra till latitud 27° N)
 C. c. clintoni – Isla Jacques Cousteau (Californiaviken)
 C. c. townsendi – Tiburónön (Californiaviken) och intill kusten vid Sonora
 C. c. affinis – västra Mexiko (sydöstra Sonora till sydvästra Chihuahua och västra Durango)
 C. c. sinaloensis – kustnära västra Mexiko (Sinaloa och Jalisco)
 C. c. mariae – Islas Marías) (utanför västra Mexiko)
 C. c. floridanus – sydöstra Georgia och Floridahalvön
 C. c. magnirostris – sydöstra Texas och södra Louisiana
 C. c. canicaudus – västra Oklahoma och västra Texas till öst-centrala Mexiko
 C. c. coccineus – östra Mexiko (östra San Luis Potosí, Veracruz, nordost Puebla och norra Oaxaca)
 C. c. littoralis – lågland i östra Mexico (södra Veracruz och Tabasco)
 C. c. yucatanicus – sydöstra Mexiko (Yucatánhalvön)
 C. c. flammiger – sydöstra Mexico (södra Quintana Roo), Belize och Petén i norra Guatemala
 C. c. saturatus – Cozumel (utanför Quintana Roo)
 C. c. carneus – kustnära västra Mexiko (Colima till Tehuantepecnäset)

Namn
Svenskarna i Nya Sverige kallade arten rödfågel efter dess dåvarande amerikanska trivialnamn Red Bird. Fågeln har fått sitt trivialnamn och vetenskapliga namn efter kardinalerna i katolska kyrkan som ofta klär sig i scharlakansröda färger. Den blodlika färgen ska symbolisera kardinalens vilja att dö för sin tro. Hela familjen kardinaler är uppkallad efter röd kardinal.

Illustrationer

Noter

Externa länkar

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Cinnoberkardinal

Cinnoberkardinal (Cardinalis phoeniceus) är en fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Cinnoberkardinalen är en vacker fågel med en hög och spetsig tofs och en kraftig grå näbb. Honan är helt scharlakansröd med svart haka, honan brun med grått huvud och rött i tofsen och på stjärten. Sången består av en melodisk och långsam visslande serie.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustområden mot Karibien inordöstra Colombia och norra Venezuela samt på Isla Margarita. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Cinnoberkardinalen är en vanlig fågel i ökenbuskmarker och torra skogar i låglänta områden. Den ses ofta i par, sittande upprätt i busktoppar eller på exponerade grenar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Ökenkardinal

Ökenkardinal (Cardinalis sinuatus) är en tätting i familjen kardinaler inom ordningen tättingar. Den är en nära släkting till röd kardinal och förekommer i sydvästra USA och nordvästra Mexiko.

Kännetecken

Utseende 
Ökenkardinalen är med en kroppslängd på 19-21,5 cm jämnstor med sin nära släkting röd kardinal (C. cardinalis) och har likt denna kraftig näbb och tofs på huvudet. Näbben är dock ett avvikande utseende: kort, nedåtböjd och gulaktig istället för röd. Även huvudtofsen skiljer sig, genom att vara längre och spetsigare. Fjäderdräkten är gråare med röda inslag på tofsen, i ansiktet, i vingarna, på stjärten och centralt från näbben ner till buken. Den saknar även den röda kardinalens svarta ansiktsmask.

Läten 
Både sång och läten liknar röd kardinal, men sången är vassare och ljusare, medan lätena är längre och gnissligare.

Utbredning och systematik 
Ökenkardinal delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Cardinalis sinuatus fulvescens – förekommer i ökenområden i södra Arizona och nordvästra Mexiko (Sonora till norra Nayarit)
 Cardinalis sinuatus sinuatus – förekommer i torra områden från södra New Mexico till sydöstra Texas och nordöstra Mexiko
 Cardinalis sinuatus peninsulae – förekommer i Baja California (söder om latitud 27 ° N)

Levnadssätt 
Ökenkardinalen påträffas som namnet avslöjar i ökenartade, torra områden, men även i flodnära skogslandskap, jordbruksbygd och bostadsområden med kringliggande buskområden. Utanför häckningstid vandrar vissa ökenkardinaler in i mer urbana miljöer. Födan består av både frön, frukt och större insekter som den plockar på marken och i snåren. Boet placeras 1,5–5 meter ovan mark i ett buskage, i öppnare miljöer än röd kardinal. Däri lägger honan en till två kullar med två till fyra ägg som ruvas i 14 dagar. Ungarna är flygga tio till 13 dagar efter kläckning. Vintertid kan den ses i flockar om tusen fåglar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till tre miljoner häckande individer. Mellan 1966 och 2014 tros populationen i USA ha minskat med 53%.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen