kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
John McVicar

John McVicar, född 21 mars 1940, död 6 september 2022, var en brittisk journalist och tidigare bankrånare.

John McVicar ansågs under 1960-talet vara en av Storbritanniens farligaste brottslingar. Han dömdes till 23 års fängelse 1966 men flydde under fångtransporten. Fyra månader senare greps han av polis och fördes till Durhamfängelset. 1968 rymde han från the E-Wing, en del av Durham-fängelset som ansågs vara rymningssäkert. Efter två år greps han av polis. John McVicar dömdes till 26 års fängelse men benådades 1978. Han studerade sedan sociologi och blev journalist.  

Filmen McVicar, med Roger Daltrey i huvudrollen, är baserad på McVicars självbiografi McVicar by himself.

Referenser 

Födda 1940
Brittiska journalister
Brittiska brottslingar
Män
Avlidna 2022
Andrew Pitt

Andrew Pitt, född 19 februari 1976 i Kempsey, New South Wales, är en roadracingförare från Australien. Han blev världsmästare i Supersport säsongen 2001 och säsongen 2008. Han har även tävlat i Superbike och MotoGP. 2008 tävlar han i Supersport för Ten Kate Honda.

Karriär 
Pitt började i Supersport 2000 och blev världsmästare 2001, dock utan att vinna någon deltävling. Säsongen 2002 slutade han femma i Supersport. I slutet av 2002 debuterade han och Kawasaki i MotoGP-klassen i Malaysias Grand Prix. Han körde även de två sista racen och tog Kawasakis första poäng i MotoGP-klassen med tolfteplatsen i Kataloniens Grand Prix. Pitt körde för Kawasaki i MotoGP hela Roadracing-VM 2003 utan att glänsa och han lämnade Kawasaki efter säsongen. Följande år gjorde han enstaka inhopp i MotoGP för Moriwaki Racing och några inhopp i Supersport

Roadracing-VM 2005 bytte Pitt till Superbike för Yamaha. Han visade sig rätt konkurrenskrsftig och slutade på åttonde plats i sammandraget med 156 poäng och en fjärdeplats som bästa resultat i ett heat. Säsongen 2006 vann Pitt sitt första Superbike-heat på Misano World Circuit. Han fick stiga upp sex gånger på prispallen och slutade femma i VM med poäng.
 
Inför säsongen 2007 skrev Pitt på för Ilmor för att utveckla deras MotoGP-cykel Ilmor X3 800cc. Han startade i säsongens första GP, Qatars MotoGP 2007, men Ilmoren visade sig långt ifrån konkurrenskraftig och teamet drog sig ur världsmästerskapen. För Pitt blev det åter ett par inhopp i Supersport. Det resulterade i tvåandraplatser bakom dominanten Kenan Sofuoglu och ett kontrakt med Ten Kate Honda för de kommande säsongerna.

År 2008 körde Pitt hela säsongen för Ten Kate Honda i Supersport. Han inledde säsongen starkt och tog fyra segrar på de sju första racen. Han släppte sedan inte greppet och kunde säkra VM-titeln med en seger i näst sista deltävlingen på Magny-Cours-banan. Pitt fortsatte i Supersport och kom på femte plats. 2010 körde han Superbike-Vm för Team Reitwagen BMW. Teamet fick dock slut på pengar efter tre deltävlingar. Pitt fick istället en styrning i de brittiska superbikemästerskapen. En skada efter ett fall på Brands Hatch tvang dock Pitt att avsluta sin tävlingskarriär.

Källor

Externa länkar 
https://web.archive.org/web/20030920130739/http://www.andrewpitt.com/

Födda 1976
Levande personer
Australiska roadracingförare
MotoGP-förare
Supersportförare
Superbikeförare
Förare i Brittiska Superbike
Män
Idrottare från New South Wales
José-Maria de Heredia

José-Maria de Heredia född 22 november 1842 i La Fortuna, död 3 oktober 1905 i Bourdonné, var en fransk författare. Han var kusin till José María Heredia y Campuzano.

Heredia växte upp på Kuba där hans far hade en kaffeplantage. Han studerade juridik i Paris. År 1894 valdes han in i Franska akademien och blev fransk medborgare. Han var direktör för arsenalbiblioteket i Paris från 1901 till sin död.

Bibliografi 
 La véridique histoire de la conquête de la Nouvelle-Espange (4 band, 1877-87)
 Les Trophées 1893 (118 sonetter)

Källor

Externa länkar 

 

Franska författare under 1800-talet
Franskspråkiga författare
Ledamöter av Franska Akademien
Kubanska författare
Poeter under 1800-talet
Födda 1842
Avlidna 1905
Män
Officerare av Hederslegionen
Varbergs teater

Varbergs teater byggdes 1895 efter ritningar av arkitekten Lars Kellman. 1961 genomfördes en större restaurering under ledning av arkitekten Artur von Schmalensee. 

Parketten och de två raderna rymmer tillsammans 319 åskådarplatser, en minskning med 78 platser genom åren. Teatern används även som biograf- föreläsnings- och konsertlokal och är känd för sin goda akustik. Den kan vid behov sammanlänkas med intilliggande Varbergs Bibliotek

Huset är byggnadsminne sedan 27 juni 2011. 
Länsstyrelsen förordade i mars 2009 att Varbergs Teater skulle förklaras som byggnadsminne. Den 17 maj 2011 gav även Varbergs kommunfullmäktige sitt stöd för detta.

Teatern ligger i korsningen av Engelbrektsgatan/Kungsgatan. Den senare var Varbergs genomfartsled till mitten av 1940-talet. Adressen är Engelbrektsgatan 5.

Referenser

Noter

Allmänna källor
 Lagskydd, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet. Läst 1 augusti 2017.
 Karta, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet. Läst 1 augusti 2017.   

 Stiftelsen Arenateaterinstitutet
Berntsson Melin, Eva och Hjelmstedt, Lennart : Varbergs teater, Smyckeskrin som blev byggnadsminne. utg. av Hembygdsföreningen Gamla Varberg 2019.

Externa länkar

Varbergs Teaterförening
Varbergs Teater blir byggnadsminne

Teatrar i Sverige
Byggnadsminnen i Hallands län
Byggnadsminnesförklarade biografer i Sverige
Biografer i Varberg
Unomedical

Unomedical är ett danskt företag som specialiserar sig inom medicinsk utrustning. Koncernen har 4700 anställda över hela världen och ägs av Nordic Capital. 

Företaget utvecklar bland annat infusionsset och inriktar sig på att utveckla engångsprodukter för båda patienter och sjukhuspersonal.

Externa länkar
 Webbplats för Unomedical i Sverige

Danska företag
Frederick Chiluba

Frederick Jacob Titus Chiluba, född 30 april 1943 i Kitwe, död 18 juni 2011 i Lusaka, var en zambisk politiker.

1990 var han med om att grunda Movement for Multiparty Democracy (MMD), en rörelse som krävde att enpartisystemet i landet skulle avskaffas. Man fick gehör för detta krav och verkade därefter som ett politiskt parti.

I 1991 års presidentval ställde han upp som MMD:s kandidat. Chiluba lyckades besegra landets mångårige ledare Kenneth Kaunda och tjänstgjorde som Zambias president fram till 2002, då han efterträddes av sin vicepresident Levy Mwanawasa.

Den 9 juli 2001 till den 2 januari 2002 var Chiluba även ordförande i den afrikanska enhetsorganisationen OAU. Chiluba avled hastigt i en hjärtattack den 18 juni 2011.

Källor
Svenska Dagbladet: Zambias expresident död

Noter

Zambias presidenter
Män
Födda 1943
Avlidna 2011
Personer från Kitwe
Bible Christian Church

Bible Christian Church var ett metodistiskt trossamfund bildat i North Cornwall, den 18 oktober 1815 av metodistpredikanten William O’Bryan, efter vilken anhängarna ibland även kallats bryaniter.

1907 gick Bible Christian Church i England samman med United Methodist Free Churches och Methodist New Connexion som då bildade United Methodist Church. 

Metodistiska samfund
Religiösa organisationer bildade 1815
Religiösa organisationer upplösta 1907
Kristendom i England
Organisationer i England
Casey at the Bat

Casey at the Bat, är en amerikansk dikt om baseboll skriven av Ernest Thayer. Dikten publicerades första gången i San Francisco Examiner den 3 juni 1888. Den populariserades senare av DeWolf Hopper i flera vaudeville-framträdanden.

Dikten är fylld av referenser till baseball så som sporten såg ut 1888. Som lyrik är det en dikt som fångar mycket av det som är tilltalande i den amerikanska sporten, inklusive publikens inlevelse. På grund av dess relativt stora basebolljargong kan det vara en svårighet för diktöversättare.

Andra versioner
En månad efter den först publicerades, gavs den återigen ut men nu under namnet "Kelly at the Bat" i Sporting Times.

Parodier
 Dikten har ofta blivit utsatt för parodier. MAD Magazine (som återpublicerade den ursprungliga versionen på 1950-talet fast med teckningar av Jack Davis) har smädat dikten multipla gånger, inklusive "'Cool' Casey at the Bat" 1960, en tolkning av dikten i en beatnikstil, med teckning av Don Martin; "Casey at the Dice" 1969, om en professionell spelare; en Edgar Allen Poe pastisch också från 1969;"Howard at the Mike," om Howard Cosell; "Clooney as the Bat", ett hån av  George Clooneys roll som Batman i Batman och Robin; och 2006 som "Barry at the Bat", som gör sig rolig över Barry Bonds påstådda involvering i BALCO-skandalen.

 En annan parodisk version utgår från Ryssland, där "Kasey" hamnar i Gulagfängelse.

Översättningar
Det enda språket som dikten blivit översatt till är franska. Den skrevs 2007 av den franskkanadensiska lingvisten  Paul Laurendeau. På franska heter dikten Casey au bâton.

Källor

Gardner, Martin, The Annotated Casey at the Bat: A Collection of Ballads about the Mighty Casey, New York: Clarkson Potter. 1967 (Revised edition: Chicago: University of Chicago Press, 1984 ; 3rd edition: New York: Dover, 1995 ).
 "Mudville Journal; In 'Casey' Rhubarb, 2 Cities Cry 'Foul!'" av Katie Zezima, New York Times, 31 mars 2004.

Externa länkar

 (.ogg-fil)
"Casey at the Bat" Hemsida med biografisk information om Thayer, Hopper, Mike "King" Kelly och kronologi över diktens publikationer
"Casey au bâton"

Baseboll i USA
Dikter 1888
Amerikanska dikter
Estniska sångfesten

Estniska sångfesten (Estniska: üldlaulupidu) är en sångfest som äger rum i Estlands huvudstad Tallinn i juli vart femte år. Den senaste ägde rum 2019. Sångfesterna hålls numera på Sångarfältet i Tallinn.

Historia
Traditionen med sångfester föddes med Estlands gryende nationalkänsla (1850–1918). Den första hölls i Tartu sommaren 1869. En av initiativtagarna var Johann Voldemar Jannsen. Till en början deltog enbart manskörer och blåsorkestrar. I den första festen deltog 822 sångare och 56 instrumentalister. Från och med den fjärde sångfesten deltog även blandade körer och 1896 flyttade evenemanget till Tallinn.

1947 införde sovjetregimen strikta regler för vilken repertoar som fick förekomma. När gosskörer och barnkörer också fick delta steg antalet deltagare till 33 000 deltagare.

2019 slogs publik och deltagarrekord med över 100000 deltagare och publik.

Externa länkar
Officiell webbplats

Musik i Tallinn
Musikfestivaler i Estland
Återkommande evenemang med premiär 1869
Återkommande evenemang i juli
Sångarfältet i Tallinn

Sångarfältet i Tallinn (estniska: Lauluväljak) är en stor scen i Tallinn, Estland som främst används för körmusik. 

Sångarfältet byggdes 1959 för att rymma de många tusen deltagarna i den Estniska sångfesten som äger rum vart femte år. Det ritades av arkitekten Alar Kotli, och har ett mäktigt tak i form av en hyperbolisk paraboloid. Den främre delen av den 73 meter breda takkonstruktionen fungerar som en akustisk skärm som reflekterar ljudet. Publiken sitter i en naturlig amfiteater med plats för 15 000 åskådare. 

Sångarfältet byggdes till tjugoårsjubileet av den Estniska socialistiska sovjetrepublikens grundande, och sågs ursprungligen som en symbol för sovjetbyråkratin. Detta ändrades definitivt år 1988 då tusentals ester började samlas till det som kom att kallas Den sjungande revolutionen och som ledde till Estlands frigörelse från Sovjetunionen 1991. 

Sångarfältet används också för andra festivaler och för uppträdanden av inhemska och utländska artister. Bland dessa märks Michael Jackson (1997), Tina Turner (2000), Red Hot Chili Peppers, Lady Gaga (2012), Green Day, Elton John, Robbie Williams (2013), David Guetta (2014), Queen med Adam Lambert (2016), Rammstein (2017), Guns N' Roses (2018) och Bon Jovi (2019).

Externa länkar

 Officiell webbplats

Källor 
 

Byggnader och anläggningar i Tallinn
Musik i Tallinn
Tummen upp

Tummen upp är en gest som görs genom att man med sluten näve låter tummen riktas uppåt. Gesten kan även göras med två tummar. Det är omdiskuterat var gesten har sitt ursprung och den innebär olika saker i olika kulturer. I västerländska kulturer görs gesten oftast i gillande mening, medan samma gest i andra kulturer anses vara obscena och provocerande.

Man kan i vissa språk ibland syfta på gesten i informellt tal när man försöker uttrycka att någon uttrycker sitt gillande för någonting, exempelvis "chefen gav arbetet tummen upp". På internet används i chattsammanhang bokstaven Y inom parentes: (Y) för att ge "tummen upp".

Olika innebörder 
"Tummen upp" ses traditionellt som en mycket ful gest i Mellanöstern och kan tolkas som exempelvis "stoppa upp den här". Gesten uppfattas på liknande sätt även i delar av Västafrika, Sydamerika (undantaget Brasilien), Ryssland, Australien, Grekland och Sardinien.

Referenser 

Gester och hälsningar
Sara Mohammad

Sara Mohammad, född 1967 i Sulaymaniyya i irakiska Kurdistan i Irak, är en svensk människorättsaktivist och apotekstekniker. Hon är en av grundarna av Riksorganisationen GAPF, tidigare Riksföreningen Glöm aldrig Pela och Fadime.

Biografi 
År 1984, när Mohammad var 17 år, lämnade hon sin familj efter att hon misshandlats och hotats till livet av sin bror. Hon kom till Sverige som politisk flykting 1993 och lever sedan dess under skyddad identitet.

Verksamhet
Sara Mohammads egna erfarenheter har bidragit till att hon i sin verksamhet har fokuserat på hederskultur och hedersförtryck. Hon har arbetat för människorättsorganisationen AlmaEuropa samt hos Järfälla kommun som hederssamordnare. Idag (2018) är hon verksamhetsansvarig för Riksorganisationen GAPF.

Mohammad utsågs av tidningen Aftonbladet till Svensk hjälte 2007 vid en ceremoni som direktsändes i TV. 

Mohammad har bland annat gjort debattinlägg som varit kritiska till politisk islam och slöja, hijab. Hon har kritiserat svenska feminister som Gudrun Schyman och menat att de inte bryr sig om muslimska invandrarkvinnors rättigheter av rädsla för att själva utmålas som rasister. Sara Mohammad har även kritiserat Rädda Barnen, antidiskrimineringsbyråer, Barnombudsmannen och Jämställdhetsombudsmannen för att de inte tar öppen ställning mot "indoktrinering och diskriminering av barn, till exempel i religiösa friskolor".

I Göteborgs-Posten skrev Sara Mohammad 2013 i en debattartikel tillsammans med Virpi Hellmark att Hijabuppropet, en aktion för kvinnor som misshandlats för att de burit hijab, i själva verket stöder kvinnoförtryck. De skrev att problemet inte är att kvinnor som bär hijab blir trakasserade, utan att en stor grupp kvinnor skulle vara påtvingade hijab.

I SVT Opinion skrev hon 2015 en debattartikel om skilda badtider som har delats av nästan 100 000 läsare: ”Skilda badtider bevisar islamisters makt” 

2016 var Sara Mohammad värd för Sommar i P1.

Priser och utmärkelser
 2013 – Hedeniuspriset av föreningen Humanisterna, för att hon outtröttligt har kämpat för ungdomar som fallit offer för hedersförtryck.
2015 – True honour award av IKWRO, Iranian and Kurdish Women's Rights Organisation, som "Winner of Special Recognition for International Work to End 'Honour' Based Violence".
2016 –  Årets MR-pristagare av Svenska FN-förbundet.
2017 –  H. M. Konungens medalj av 8:e storleken (2017) för betydande insatser för kvinnors rättigheter
 2017 – Medicine hedersdoktor vid Linköpings universitet (2017) för sitt arbete mot hederskultur

Referenser

Noter

Externa länkar
Riksorganisationen GAPF:s officiella webbplats

Svenska aktivister under 2000-talet
Islamkritik
Födda 1967
Kvinnor
Levande personer
Svenska människorättsaktivister
Sommarvärdar 2016
Kurder i Sverige
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Wikipedia:Projekt neutralitet
Blackebergs sjukhus

Blackebergs sjukhus är en vårdbyggnad med adress Blackebergsbacken, i stadsdelen Blackeberg i Västerort, Stockholms kommun. Byggnaden har även haft namnen Västra sjukhuset och Blackebergs sjukhem.  Byggnaden är mycket vackert beläget med utsikt över Mälaren och Lovön. 

På 1920-talet köpte Frimurarorden marken i Blackeberg, som ägdes av ”snus-kungen” Knut Ljunglöf, och byggde Frimurarebarnhuset. Det invigdes 1930. Efter drygt tio års verksamhet lades Frimurarbarnhuset ned. År 1946 såldes anläggningen till Stockholms stad. Frimurarebarnhuset byggdes om för sjukvård och år 1949 öppnades ett hem för kroniskt sjuka. 

Intill uppfördes en sjukhusbyggnad som fick namnet Blackebergs sjukhus. Arkitekt var Hermann Imhäuser som tidigare även ritat Södersjukhuset. Den stora byggnaden, som byggdes i etapper under åren 1956 till 1972, användes i första hand som långvårdssjukhus. Det ligger ungefär på den plats där Knut Ljunglöf hade sina ekonomi- och stallbyggnader. 

När den så kallade Ädelreformen genomfördes år 1992 blev stora delar av äldreomsorgen en kommunal angelägenhet, men landstinget hade fortsatt ansvar för äldresjukvården. Verksamheterna vid Blackebergs sjukhus fick därför olika huvudmän, Stockholms kommun respektive Stockholms läns landsting. 

År 1997 slogs verksamheten vid landstingets geriatriska klinik vid Blackebergs sjukhus i Blackeberg samman med Råcksta sjukhus, under namnet Västra sjukhuset. I januari 2002 knoppades den verksamheten av till det personalägda företaget Brommageriatriken, som våren 2003 flyttade till andra lokaler, vid det som tidigare var Beckomberga sjukhus. 

Det tidigare Frimurarebarnhuset inrymmer numera Västerorts Aktivitetscenter VAC. År 2006 bytte kommunala Blackebergs sjukhem namn till Mälarbackens vård- och omsorgsboende.

Stockholms läns landsting sålde sjukhusbyggnaderna i början av 2000-talet och bedriver idag ingen verksamhet vid det som tidigare kallades Blackebergs sjukhus.

Källor 
RAÄ:s bebyggelseregister.
 Bromma Hembygdsförening, Kulturstig 6
 Stockholms kommunalkalander 1970
 TT, Personalen tar över geriatriskt sjukhus, 24/10 2001

Blackeberg
Sjukhus i Stockholms län
Fréquence optimal de travaille

Fréquence optimal de travaille (FOT), bästa arbetsfrekvens, är ett uttryck som förekommer i radioprognoser. FOT ligger definitionsmässigt 10 procent under Maximum Usable Frequency (MUF) högsta användbara frekvens. Val av trafikfrekvens vid FOT anses konventionellt ge 90 % sannolikhet för att en radiovåg vid en given tidpunkt ska kunna nå fram från en specificerad ort till en annan specificerad ort.

FOT påverkas ej av använd sändareffekt, men kan begränsas i tiden av Lowest Usable Frequency (LUF), lägsta användbara frekvens, som är beroende av utsänd effekt.

FOT är oberoende av trafikslag (telegrafi, telefoni, data etc) medan LUF är direkt beroende av trafikslag och modulationsmetod (amplitudmodulering, frekvensmodulering, tonskift, fasskift, frekvensskift etc)

Om för en viss förbindelse LUF är större än FOT blir signalen för svag för att ställda krav på förbindelsekvalitet ska uppnås. LUF kan sänkas genom att sändareffekten ökas vid konstanta antennarrangemang på såväl sändarsidan som mottagarsidan. Samma resultat kan i princip uppnås vid oförändrad sändareffekt, men med förbättrade antennarrangemang, antingen enbart på sändarsidan eller enbart på mottagarsidan, eller helst på bägge sidorna.

FOT ska inte förväxlas med Optimum Working Frequency (OWF), som också kan översättas med bästa arbetsfrekvens men inte är riktigt samma sak, även om FOT och OWF ibland används synonymt. I generella FOT-resonemang tänker man sig ha obegränsade resurser för att vid behov sänka LUF. Vid en OWF-prognos utgår man från vad som gäller för en viss stations befintliga utrustning.

Termen OWF får numera anses föråldrad. Varför man använder franska språket i FOT och engelska i det närliggande begreppet OWF är idag oklart, men har möjligen någon historisk förklaring.

Radioteknik
Henrik Munthe

Henrik Vilhelm Munthe, född 1 november 1860 i Närs socken, Gotland, död 15 augusti 1958 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk geolog.

Munthe blev 1882 student samt 1892 filosofie doktor och docent i geologi vid Uppsala universitet, där han 1894-96 var tillförordnad professor i mineralogi och geologi. År 1898 blev han tillförordnad och 1899 ordinarie geolog vid Sveriges geologiska undersökning (SGU). Åren 1904-13 var han sekreterare i Geologiska Föreningen i Stockholm samt redaktör av dess "förhandlingar". Munthe erhöll professors namn 1917. Han invaldes i Kungliga Vetenskapsakademien 1928.

Han utarbetade en mängd geologiska kartblad med beskrivningar samt utgav ett stort antal avhandlingar, de flesta behandlande Sveriges och norra Europas kvartära geologi. Av banbrytande betydelse är Om postglaciala avlagringar med Ancylus fluviatilis på Gotland (1887), vari för första gången bevisades, att Östersjön och Bottniska viken under ett skede efter istidens slut utgjort en väldig insjö med sött vatten, den så kallade Ancylussjön. I Studier över Ancylussjöns avlopp (1927) gjorde Munthe gällande gentemot andra forskare att Ancylussjöns vattenyta legat högre än Västerhavets och att Ancylussjön blivit avtappad både genom Svea älv och genom Öresund och Bälten till Kattegatt.

I Studier öfver det Baltiska hafvets kvartära historia (1892), Preliminary Report of the Physical Geography of the Litorina Sea (1894), Studier öfver Gottlands senkvartära historia (1910), Studies in the Late-Quaternary History of Southern Sweden (1910) med flera lämnade han viktiga framställningar av det baltiska områdets utvecklingshistoria efter istiden. Studien über ältere Quartärablagerungen im südbaltischen Gebiete (1897), On the Interglacial Submergence of Great Britain (1897), Om den submoräna Hernögyttjan och dess ålder (1904) med flera avhandlar och bestyrker genom nya iakttagelser tillvaron av milda "interglaciala"’ perioder mellan de perioder, under vilka de kvartära landismassorna utbredde sig över norra Europa. 

Bland hans övriga arbeten kan framhållas Studier öfver Gotlands silurlager (1902) och On the Sequence of Strata within Southern Gotland (1910), båda innehållande betydelsefulla utredningar av lagerföljden inom Gotlands siluriska avlagringar, samt Om fyndet av ett benredskap i Ancyluslera vid Norsholm i Östergötland (1895), ett av de äldsta arkeologiska fynden från Sveriges mellersta delar. Han utgav de geologiska kartbladen Sövdeborg 1920, Burgsvik 1921 och Mjölby 1922 (delvis i samarbete med andra geologer). Han arbetade med stort intresse för naturskyddssaken, närmast naturskydd av geologiska bildningar, och lämnade värdefulla utredningar om naturskydd av grottor och raukar (i SGU, ser. C 302 och 303, 1920 och 1921).

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska geologer under 1800-talet
Svenska innehavare av professors namn
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Gotlands nation
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1860
Avlidna 1958
Män
Ugglan
Personer från Närs socken
Alumner från Uppsala universitet
Svenska geologer under 1900-talet
Helsingfors stadsteater

Helsingfors stadsteater (Helsingin Kaupunginteatteri) är en teater i Helsingfors. Teatern grundades år 1965 som efterträdare till Helsingfors Folksteater-Arbetarteater. Helsingfors Folksteater-Arbetarteater föddes år 1948 när Helsingfors Arbetarteater (grundad 1902) gick samman med Helsingfors Folksteater (grundad 1933). 

Stadsteatern har sedan 1967 legat i stadsdelen Berghäll. Teaterbyggnaden, som blev byggd mellan åren 1965 och 1967 efter att ha genomgått en arkitekttävling som stadsteatern anordnade, är ritad av arkitekt Timo Penttilä och fick en sidobyggnad år 1989. 

Stadsteatern spelar regelbundet på två språk, finska och svenska. Dess svenskspråkiga scen heter Lilla Teatern. Under verksamhetsåret 2007 såldes sammanlagt 344 049 inträdesbiljetter till 1024 föreställningar. Lilla Teaterns föreställningar sålde 37 000 biljetter.

Externa länkar
 Helsingfors stadsteater

Teatrar i Helsingfors
Berghäll
Ubychiska

Ubychiska var ett nordvästkaukasiskt språk. Språket dog ut den 7 oktober 1992 då den siste talaren, Tevfik Esenç, avled. Ett utmärkande drag i ubychiskans fonologi är att det bara hade 2 vokaler, men hela 81 konsonanter. Språket studerades bland annat av Georges Dumézil, som även lät spela in åtskilliga ljudupptagningar.

Källor 
 Den lingvistiska minneskalendern, Institutionen för lingvistik, Stockholms universitet

Nordvästkaukasiska språk
Språk i Turkiet
Utdöda språk