kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Styltsländor

Styltsländor (Bittacidae) är en familj i insektsordningen näbbsländor som innehåller omkring 170 kända arter över hela världen. Flest arter finns det på det södra halvklotet i tropiskt eller subtropiskt klimat och i norra Nordamerika, Europa och Asien saknas de. Det största släktet är Bittacus, som innehåller nästan två tredjedelar av alla kända arter och det är även det släkte som har den geografiskt vidaste utbredningen.

Styltsländor är 15 till 40 millimeter stora insekter med en lång, smal bakkropp, långa ben och smala vingar. De påminner till utseendet ofta något om harkrankar, men kan enkelt skiljas från dessa genom att de har fyra vingar istället för två. Som hos andra näbbsländor har huvudet också en näbbliknande förlängning i vars spets mundelarna sitter. På varje fot, eller tars, finns en klo och styltsländorna har därför svårt att gå på plana ytor, utan hänger istället i vegetationen.

Som fullbildade insekter är styltsländorna rovdjur som tar andra, mindre insekter och bytena fångas ofta med bakbenen.

Släkten
(Antal arter inom parentes)
Anabittacus (1)
Anomalobittacus (1)
Apterobittacus (1)
Austrobittacus (1)
Bittacus (124)
Edriobittacus (1)
Harpobittacus (12)
Hylobittacus (1)
Issikiella (5)
Kalobittacus (8)
Nannobittacus (4)
Neobittacus (2)
Orobittacus (1)
Pazius (8)
Symbittacus (1) 
Tytthobittacus (1)

Referenser
Schou, Per (red.) (2007) Djur: illustrerad guide till världens djurliv, Globe Förlaget, .

Externa länkar

Näbbsländor
Marko Marulić

Marko Marulić, född 18 augusti 1450 i Split, död där 5 januari 1524, var en kroatisk poet och kristen humanist, känd som den kroatiska litteraturens fader samt den kroatiska renässansens fader. Han signerade sina verk som Marko Marulić Splićanin ("Marko Marulić från Split"), Marko Pečenić, Marcus Marulus Spalatensis eller Dalmata ("Dalmatiern").

Marulić var en adelsman som tillhörde den kända aristokratiska familjen Pečenić (Pecinić, Picinić), som under 1400-talet kom att kalla sig Marulus eller De Marulis. Lite är känt om hans liv och få fakta som har överlevt är fullt pålitliga. Det är dock säkert att han gick i skola i sin hemstad som leddes av den humanistiske författaren Tideo Acciarini. Efter att ha fullgjort studierna där spekuleras det i om han tog examen i juridik vid universitetet i Padua, och därefter tillbringade större delen av sin tid i sin hemstad Split. Emellanåt besökta han Venedig för att bedriva handel och Rom (för att fira året 1500). Han bodde omkring två år i Nečujam, på ön Šolta. I Split arbetade Marulić som domare, examinator och arvsförrättare. På grund av sitt arbete blev han en central gestalt inom humanistkretsen i Split.

Marulić var inspirerad av Bibeln, antikens författare och kristna hagiografer. Han skrev på tre språk: latin (av vilka mer än 80 % av hans bevarade verk är skrivna på), kroatiska (čakavisk dialekt) och vulgäritalienska. Marulić var aktiv i kampen mot de osmanska turkarna, som hade invaderat Kroatien. Han skrev bland annat en epistel till påven där han bad om hjälp i kampen mot turkarna.

Marulićs kanske mest betydelsefulla verk på kroatiska är den episka dikten Judita från 1501.

Källor 

Kroatiska författare
Alumner från Paduas universitet
Kroatiskspråkiga författare
Personer från Split
Födda 1450
Avlidna 1524
Män
Henry Brandon, 1:e earl av Lincoln

Henry Brandon, 1:e earl av Lincoln, född den 11 mars 1516, död den 8 mars 1534, var äldsta barn och ende son till Charles Brandon, 1:e hertig av Suffolk i dennes äktenskap med Maria Tudor, drottning av Frankrike, som var dotter till Henrik VII av England. Henry Brandon var alltså systerson till Henrik VIII av England. Hans yngre systrar var lady Frances Brandon och lady Eleanor Brandon. 

Henry Brandon föddes i London, ungefär en månad efter sin kusin Maria I av England. Brandon upphöjdes till earl av Lincoln av sin morbror Henrik VIII den 18 juni 1525. Genom hela Brandons liv fanns det en liten men verklig möjlighet att han en dag skulle bli kung av England. När han föddes var prinsessan Maria Henrik VIII:s enda barn och hans drottning Katarina av Aragonien var redan trettio år gammal och efterhand ansågs det som alltmer otroligt att hon skulle föda fler barn.

Närmast efter kungens barn i tronföljden stod hans syster Margaret Tudor och hennes barn, men deras plats var inte säker - Henrik skulle senare utesluta dem genom den andra successionsakten (1536) och i sitt testamente. Efter dem kom hertiginnan av Suffolk och hennes son Henry Brandon, som var såväl av manligt kön som född i England, två kriterier som ansågs viktiga. Men han dog ogift och barnlös några dagar före sin artonårsdag.

Referenser

Engelsk adel
Födda 1516
Avlidna 1534
Män
Personer under Tudoreran
Kaparen-klass

Kaparen-klass var en klass av patrullbåtar som tillhörde svenska flottan. Det var en utveckling baserad på erfarenheterna från den ursprungliga Hugin-klassen, då de 8 sist levererade av flottans 16 patrullbåtar modifierades till Kaparen-klass 1992. Klassen hade följande modifieringar jämfört med Hugin-klass:

 Släpsonar (VDS) samt ny skrovfast sonar (HMS), som ersättning för tidigare skrovfast hydrofon.
 Nytt lågfartsmaskineri, då äldre maskineri hade som lägsta fart 7 knop.
 Utökad förläggningskapacitet, bland annat för ubåtsjaktmatroser.
 Bättre boende och sanitetsmiljö.
 2*16 cyl. dieselmotorer som huvudmaskineri, i stället för äldre 2*20 cyl dieselmotorer från Plejad-klass torpedbåtar.

Källor 

Patrullbåtsklasser
 
Svenska örlogsfartyg under kalla kriget
Earl av Lincoln

Earl av Lincoln är en engelsk adelstitel, som utdelats åtta gånger genom historien, första gången (så vitt känt) omkring 1143 till William d'Aubigny, 1:e earl av Arundel. Titeln överläts dock redan av kung Stefan före 1155 till William de Roumare. Ungefär samtidigt skall han ha givit den till Gilbert de Gant, men när denne dog  1156 återgick den till kronan. Fjärde gången utdelades titeln 1217 till Ranulph de Blondeville. 

Senare under medeltiden bars titeln av medlemmar av släkten de Lacy, till exempel Henry de Lacy, född omkring 1249, död 1311, en av Englands främsta stormän på Edvard I:s tid. Genom dennes dotters giftermål med Edvard I:s sonson earl Thomas av Lancaster - från vars bostad i London det där belägna Lincoln’s inn fått sitt namn - kom titeln till hans ätt och med Henrik IV till kronans bärare. 

Edvard IV förlänade den 1467 till sin systerson John De la Pole, och Henrik VIII gav den 1525 till sin systerson Henry Brandon (död 1534 utan söner). 1572 gavs titeln åt storamiralen Edward Fiennes de Clinton (född 1512, död 1585), och den har sedan stannat i dennes ätt. Sedan ättens huvudman fick titeln hertig av Newcastle, bars titeln earl av Lincoln av huvudmannens äldste son. 1988 övergick dock titeln till en annan gren, då huvudlinjen utslocknade på svärdssidan.

Källor 
 
 

Lincoln
Ugglan
George Cavendish, 1:e earl av Burlington

George Cavendish, 1:e earl av Burlington, 1:e baron Cavendish av Keighley, född den 21 mars 1754, död den 4 maj 1834 på Burlington House, London, var ledamot av underhuset för whigs 1775-1796 och 1797-1831. 

Han var son till William Cavendish, 4:e hertig av Devonshire (1720-1764) och dotterson till Richard Boyle, 3:e earl av Burlington (första förläningen). Gift 1782 med Lady Elizabeth Compton (1760-1835), dotter till Charles Compton, 7:e earl av Northampton .

Barn
 William Cavendish (1783-1812); gift 1807 med Louisa O'Callaghan (d. 1863) 
 George Henry Compton (1784-1809) 
 Anne Cavendish (1787-1871); gift 1825 med Lord Charles Fitzroy, överstelöjtnant (1791-1865) 
 Caroline Cavendish (d. 1867) 
 Henry Frederick Compton (1789-1873); gift 1:o 1811 med Sarah Fawkener (d. 1817); gift 2:o 1819 med Frances Susan Lambton (d. 1840); gift 3:e gången 1873 med Susanna Emma Byerlie (d. 1910) 
 Charles Compton, 1858 baron Chesham av Chesham (1793-1863); gift 1814 med Lady Catherine Susan Gordon (1792-1866)

Källor

 
Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Män
Födda 1754
Avlidna 1834
William Cavendish (politiker)

William Cavendish, född den 10 januari 1783, död den 15 januari 1812, var son till George Cavendish, 1:e earl av Burlington (1754-1834). Han var parlamentsledamot i brittiska underhuset från 1804 till sin död.

Gift 1807 med Louisa O'Callaghan (död 1863).

Barn
 William Cavendish, 7:e hertig av Devonshire (1808-1891); gift 1829 med Lady Blanche Georgiana Howard (1812-1840) 
 Lady Fanny Cavendish (1809-1885); gift 1837 med Frederick John Howard (1814-1897) 
 Lord George Henry Cavendish (1810-1880); gift 1835 med Lady Louisa Lascelles (d. 1886) 
 Lord Richard Cavendish (1812-1873)

Källor

Noter

Brittiska politiker
Engelsk adel
Alumner från Trinity College, Cambridge
Män
Födda 1783
Avlidna 1812
Röd vari

Röd vari (Varecia rubra) är en art i familjen lemurer som förekommer på Madagaskar.

Kännetecken 

Djuret når en kroppslängd mellan 50 och 55 centimeter och därtill kommer en 60 till 65 centimeter lång svans. Vikten ligger mellan 3,5 och 4 kilogram. Pälsen på djurets rygg och på övre delen av extremiteterna är rödbrun. Svansen, buken, ansiktet och fötterna är svarta. Röd vari har en vit nacke och ibland finns vita ställen vid andra kroppsdelar. Nosen är långsträckt, tungan är lång och vid öronen finns påfallande tofsar.

Utbredning och habitat 

Röd vari är endemisk på halvön Masoala i nordöstra Madagaskar. Habitatet utgörs av tropisk regnskog. Arten förekommer upp till 1000 meter över havet.

Levnadssätt 

Dessa primater lever i träd och vistas vanligen i trädens övre delar. De rör sig långsamma men kan hoppa från gren till gren. Djuret är aktivt på dagen. Individernas sociala beteende är variabel, de lever antingen i familjegrupper eller i större grupper med 2 till 16 medlemmar. För kommunikationen har de olika läten. De ropar efter gruppmedlemmar, varnar varandra eller skriker när främmande individer kommer för nära.

Födan utgörs främst av frukter men de äter även blad. Med hjälp av sin långa tunga äter de blommornas nektar. På så sätt spelar de en betydande roll för vissa växters pollinering. När de äter hänger de ibland med huvudet neråt.

Parningen sker mellan maj och juli. Efter dräktigheten som varar i ungefär 100 dagar föder honan i september eller oktober tvillingar (ibland tre ungar). Före födelsen skapar honan en bo av blad. Efter cirka 70 dagar utför ungarna sina första självständiga utflykter.

Hot 

Röd varin hotas främst av levnadsområdets förstöring och dessutom jagas den ibland för köttets skull. 1997 inrättades en nationalpark på Masoala som skyddar delar av populationen. IUCN listar arten som starkt hotad (endangered).

Referenser

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Berlin u.a.: Springer, 2003, .
 Nick Garbutt: Mammals of Madagascar. A Complete Guide. Yale University Press, New Haven & London 2007, .
 D. E. Wilson und D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, 2005.

Noter

Externa länkar 

Lemurer
Däggdjur i etiopiska regionen
William Cavendish, 7:e hertig av Devonshire

William Cavendish, 7:e hertig av Devonshire, född den 27 april 1808 i London, död den 21 december 1891 på Holker Hall, var en brittisk politiker och ämbetsman.

Biografi
Han var son till William Cavendish, sonson till George Cavendish, 1:e earl av Burlington och sonsons son till William Cavendish, 4:e hertig av Devonshire.

Han var ledamot av underhuset (liberal) 1829–1834, varefter han överflyttade till överhuset som earl av Burlington. Hertig av Devonshire blev han 1858. Hertigen av Devonshire intresserade sig livligt för jordbrukets och boskapsskötselns utveckling och deltog i bildandet av Royal agriculture society, vars ordförande han var från 1870. Han var även en ivrig befrämjare av industrin, och valdes även 1868 till förste ordförande för Iron and steel institute. Hertigen av Devonshire lade stora summor på byggande av järnvägar på sina vidsträckta egendomar.

Han var universitetskansler för bland annat Cambridge University och London University. Han blev också utnämnd av drottning Viktoria till ledamot av Kronrådet 1878.

Familj 
Cavendish gifte sig 1829, på Devonshire House i London, med lady Blanche Georgiana Howard (1812–1840), dotter till George Howard, 6:e earl av Carlisle. De fick barnen:

 William, lord Cavendish (1831–1834) 
 Spencer Cavendish, 8:e hertig av Devonshire (1833–1908); gift i London 1892 med Luise Friederike Auguste von Alten, änkehertiginna av Manchester (1832–1911) 
 Lord Frederick Charles Cavendish (1836–1882); gift 1864 med Lucy Caroline Lyttelton (död 1925) 
 Lord Edward Cavendish (1838–1891); gift 1865 med Emma Elizabeth Lascelles (1838–1920) 
 Lady Louisa Caroline (d. 1907); gift 1865 med Francis Egerton (1824–1895)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Brittiska hertigar
Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Universitetskanslerer
Brittiska politiker under 1800-talet
Personer från London
Födda 1808
Avlidna 1891
Män
Alumner från Trinity College, Cambridge
Riddare av Strumpebandsorden
Spencer Cavendish, 8:e hertig av Devonshire

Spencer Compton Cavendish, 8:e hertig av Devonshire (kallad Lord Cavendish of Keighley mellan 1834 och 1858, markis av Hartington mellan 1858 och 1891), född 23 juli 1833, död i 24 mars 1908 i Cannes, var en brittisk politiker.

Biografi
Han var son till William Cavendish, 7:e hertig av Devonshire (1808–1891). Han gifte sig i London 1892 med Luise Friederike Auguste von Alten, änkehertiginna av Manchester (född i Hannover 1832, död 1911), som tidigare varit gift med William Drogo Montagu, 7:e hertig av Manchester (1823–1890). 

Spencer Compton Cavendish var ledamot av det brittiska parlamentets underhus (liberal) 1857–1868 och 1869–1891. Han var understatssekreterare i krigsministeriet, samt februari–juni 1866 krigsminister. Då det liberala partiet kom till styret 1868, ingick han som generalpostmästare i regeringen och främjade som sådan det brittiska telegrafväsendet. Från 1871 till 1874 var han chief secretary för Irland, och övertog 1875 ledningen för det liberala underhuspartiet efter William Ewart Gladstone. I dennes regering blev han 1880 minister för Indien och övertog 1882 posten som krigsminister. 

År 1885 avgick han tillsammans med Gladstone. Då denne bildade ny regering 1886 ville inte Cavendish inträda i denna, då han ogillade Gladstones irländska home rule-politik. Tillsammans med ett 90-tal andra utträdde han ur det liberala partiet och bildade det liberala unionistpartiet, som bekämpade home rule. 1886 försökte Salisbury förmå honom att överta ledningen för kabinettet, men han avböjde. Efter faderns död övertog han dennes hertigtitel och plats i överhuset och blev sedan överhusets ledare, men avgick 1903 av missnöje med Joseph Chamberlains tullpolitik. Under de följande åren var han ledare för de unionistiska frihandelsvännerna. 

Som kansler för Cambridgeuniversitetet från 1892 visade han stor frikostighet mot lärosätet.

Cavendish utnämndes av drottning Viktoria till ledamot i det brittiska kronrådet 1866. Han var också ledamot av irländska kronrådet från 1871.

Källor

Noter

Externa länkar 

Storbritanniens försvarsministrar
Brittiska hertigar
Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1833
Avlidna 1908
Män
Alumner från Trinity College, Cambridge
Storbritanniens lordpresidenter
Lord Edward Cavendish

Lord Edward Cavendish, född 28 januari 1838, död 18 maj 1891, var en brittisk överstelöjtnant och parlamentsledamot 1865–1891. 

Han var son till William Cavendish, 7:e hertig av Devonshire (1808–1891) och Lady Blanche Georgiana Howard (1812–1840), samt gift 1865 med Emma Elizabeth Lascelles (1838–1920).

Barn

 Victor Cavendish, 9:e hertig av Devonshire (1868–1938); gift 1892 med Lady Evelyn Petty-Fitzmaurice (1870–1960) 
 Lord Richard Cavendish (1871–1946); gift 1895 med Lady Moyra Beauclerk (1876–1942) 
 John Spencer (1875– omkom i 1:a världskriget , 20 oktober 1914 )

Engelsk adel
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1838
Avlidna 1891
Män
Påvel Schütz

Påvel Schütz (Paul, Paulus) (Schutz, Skutz), död 1576, var en tysk byggmästare och arkitekt. 

Schütz som härstammade från Leipzig var verksam i Sverige från 1543. I handlingar från tiden omnämns han som Påvel byggmästare och var anställd för att leda ombyggnaden av tornet Tre kronor 1543–1550. Från 1551 var han byggmästare och tar över ansvaret för arbetet i Uppsala från Henrik von Cöllen vid byggnationen av Uppsala gård och Uppsala slott där han omnämns i räkenskapernas fram till 1567. Han var under en period Gustav Vasas mest anlitade byggmästare och hade ledningen av byggnadsarbetet under den tid Stockholms slott förvandlades från en medeltidsborg till en modern befästningsanläggning med postejer och sträckmurar. Hans planritningar till Uppsala slott ger dock ett ganska primitivt intryck och Gustav Vasa kritiserade honom också för att han satt en munkeceller tillhopa, som intet skick och ordinans med sig hafva, utan äro låga byggda, mörka och platt förderfade. Den stora genomkomponerade renässansplanen var han tydligen inte mäktig. Han fick 1568 uppdraget att i förberedelserna inför Erik XIV:s bröllop att utföra Eriks brudehus och sitaret på Slottsporten och slottsbon. Det är möjligt att Schütz är upphovsman till visan Ein newes Liedt som handlar om svenskarnas erövring av Varberg 1565.

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 102, Allhems Förlag, Malmö. 

Hahr, August Studier i Vasatidens konst  
Sundquist, Nils, Henrik von Cöllen, Anders Larsson Målare och Påvel Schütz i Uppsala, A&W 1971

Byggmästare
Män
Avlidna 1576
Brunkebergsterrassen

Brunkebergsterrassen är ett fotgängarstråk vid Sergels torg i Stockholms city. Terrassen sträcker sig längs Kulturhusets norra fasad från Drottninggatan mot öst och är cirka 142 meter lång. 

Under Brunkebergsterrassen ligger lokaler för Kulturhuset och i höjd med Brunkebergsterrassen finns Stockholms Stadsteater. Terrassens namn fastställdes 1969 och anlades i samband med uppförandet av Kulturhuset. Namnet härrör från Brunkeberg, som var den höga grusås, som i äldre tid dominerade Norrmalmsområdet.

Källor

Gator och torg på Norrmalm
Victor Cavendish, 9:e hertig av Devonshire

Victor Christian William Cavendish, 9:e hertig av Devonshire född 31 maj 1868 död 6 maj 1938, var en brittisk politiker och ämbetsman.

Biografi
Cavendish blev medlem av underhuset 1891, var finanssekreterare i skattkammaren 1903–05 och var under första världskriget 1915–16 civil lord av amiralitetet. Han var även mellan 1916 och 1921 Kanadas generalguvernör och från 1922 till 1924 Storbritanniens kolonialminister.

Han var son till lord Edward Cavendish (1838–1891) och Emma Elizabeth Lascelles (1838–1920) .

Familj
Gift 1892 med Lady Evelyn Petty-Fitzmaurice (1870–1960), dotter till Henry Charles Petty-FitzMaurice, 5:e markis av Lansdowne.

 Edward Cavendish, 10:e hertig av Devonshire (1895–1950); gift 1917 med Lady Mary Gascoyne-Cecil (1895–1988) 
 Lady Maud Cavendish (1896–1975); gift 1:o 1917 med Angus Alexander Mackintosh (d. 1918); gift 2:o 1923 med Hon George Evan Michael Baillie (1894–1941) 
 Lady Blanche Cavendish (1898–1987); gift 1919 med John Murray Cobbold (1897–1944) 
 Lady Dorothy Cavendish (1900–1966); gift 1920 med Harold Macmillan, Earl of Stockton, premiärminister (1894–1986) 
 Lady Rachel Cavendish (1902–1977); gift 1923 med James Gray Stuart, Viscount Stuart of Findhorn (1897–1971) 
 Lord Charles Cavendish (1905–1944); gift 1932 med Adele Astaire (d. 1981) 
 Lady Anne Cavendish (1909–1981); gift 1:o 1929 med Henry Philip Hunloke (d. 1978) (skilda 1945) ; gift 2:o 1949 med Christopher John Holland-Martin (d. 1960); gift 3:e gången 1962 med Alexander Victor Edward Paulet Montagu, 10:e earl av Sandwich (1906–1995) (skilda 1965).

Referenser

Noter

Externa länkar 

Brittiska hertigar
Brittiska politiker
Storbritanniens ministrar
Kanadas generalguvernörer
Män
Födda 1868
Avlidna 1938
Alumner från Trinity College, Cambridge
Riddare av Strumpebandsorden
Franciscus Pahr

Franciscus Pahr var son till byggmästaren hos Georg II av Brieg i Schlesien, Jakob Pahr. Brodern Johan Baptista Pahr var också en känd byggmästare, i tjänst hos hertig Johan Albrecht I av Schwerin. Även de yngre bröderna Dominicus och Kristoffer Pahr var byggmästare.

Pahr arbetade under fadern under byggnationen av das Piastenschloss, därefter som byggmästare i Hainau och i Mecklenburg, inträdde 1558 i Hertig Ulrich av Güstrows tjänst och ledde för dennes räkning ombyggnaden av det då nyligen brandskadade schloss Güstrow. 1572 inkallades brodern Johan Baptista till Kalmar, och året därpå även Franciscus, och en yngre broder Dominicus. Fransiscus kom kort därefter att anställas vid byggnationen av Uppsala slott, och avled 1580 i Uppsala, varvid Antonius Wats efterträdde honom som byggmästare.

Källor

Vidare läsning

Män
Byggmästare
Personer från Schlesien
Lista över Tysklands utrikesministrar

Lista över Tysklands utrikesministrar omfattar utrikesministrarna i de olika tyska statsbildningarna från 1871 och framåt.

Utrikesstatssekreterare i Tyska kejsardömet (”Außenstaatssekretäre”), 1871–1919

Riksutrikesministrar i Weimarrepubliken (”Reichsminister des Auswärtigen”)" 1919-1932 och Riksutrikesministrar i Tredje riket (”Reichsminister des Auswärtigen”) 1932-1945

Utrikesministrar i DDR (”Minister für Auswärtige Angelegenheiten der DDR”), 1949–1990

Utrikesministrar i Förbundsrepubliken Tyskland (”Bundesminister des Auswärtigen”) sedan 1951

Tysklands utrikesministrar
 
Utrikesministrar
Listor över utrikesministrar
Varier

Varier (Varecia) är ett släkte i familjen lemurer som består av två arter.

 svartvit vari (Varecia variegata)
 röd vari (Varecia rubra)

Tidigare räknades de som underarter till en art men idag klassificeras de vanligen som självständiga arter. Deras närmaste släktingar fanns i släktet Pachylemur som dog ut för ungefär 1000 år sedan.

Kännetecken 

Varier är de största medlemmarna i familjen lemurer. Kroppslängden ligger mellan 43 och 57 centimeter och därtill kommer en 60 till 65 centimeter lång yvig svans. Vikten ligger vanligen mellan 2,5 och 4,5 kilogram. Den långa mjuka pälsen har hos svartvit vari ett mönster av svarta och vita ställen medan röd vari huvudsakligen är rödaktig. Huvudet kännetecknas av en lång nos med lång tunga, samt av tofsar vid öronen och ett slags man vid halsen.

Utbredning och habitat 

Varier förekommer på Madagaskar. De lever i tropiska regnskogar på öns östra sida. De finns upp till 1300 meter över havet.

Levnadssätt 

Arterna är aktiva på dagen och i skymningen. De vistas i träd och kommer sällan ner till marken. Varier går vanligen på fyra fötter men de kan även hoppa. När de äter hänger de ibland med huvudet neråt medan de håller sig med sina bakre extremiteter.

Deras sociala beteende är variabelt. De lever i mindre grupper av 2 till 5 individer eller i större grupper med upp till 16 individer. Gruppens revir markeras med sekret från analkörtlarna. Hannar använder även avsöndringar från doftkörtlarna vid halsen. För att kommunicera har de olika läten.

Födan utgörs främst av frukter. De äter även blad och blommor. Varier spelar en betydande roll för vissa växters (bland annat de resandes träd) pollinering när de slickar nektar.

Fortplantning 

I motsats till andra medlemmar i familjen lemurer, som bara har fyra spenar, har honor av varier sex spenar. Per kull föds vanligen två eller tre ungar och dräktigheten varar mellan 90 och 100 dagar. Liksom hos andra lemurer är fortplantningen bunden till vissa årstider, ungarna föds mellan september och oktober.

För födelsen bygger honan en bo av blad där ungarna tillbringar sina första veckor. Ibland bär honan ungarna i munnen och lämnar dem i ett gömställe när hon letar efter föda. Efter fyra till fem månader sluter honan att ge di och efter cirka två år är ungarna könsmogna. De flest honor har sin första kull efter 3,5 år. Varier i fångenskap har blivit upp till 30 år gamla.

Hot 

Arterna hotas av levnadsområdets förstöring samt av jakt. De är mycket känsliga för svedjebruk, gruvdrift eller skogsavverkning. Populationerna för bägge arter minskar fortfarande och utbredningsområdet är delat  varandra avskilda regioner. IUCN listar röd vari som starkt hotad (EN) och svartvit vari som akut hotad (CR).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Thomas Geissmann: Vergleichende Primatologie. Berlin u.a.: Springer, 2003, .
 Nick Garbutt: Mammals of Madagascar. A Complete Guide. Yale University Press, New Haven & London 2007,

Externa länkar 

Lemurer