kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dymphna

Dymphna var en martyr på 600-talet. Dymphnakulten är ett exempel på en helgonkult inom vilkens ramar det uträttas mycket socialt arbete, men om själva helgonet vet man mycket lite.

Dymphnalegenden framstår som ren folklore. Hon ska ha varit dotter till en keltisk eller brittisk kung. Hennes mor dog när hon var barn och då hon var lik sin mor blev fadern förälskad i henne. För att undkomma incesten flydde hon med sin biktfader St. Gerebernus till Antwerpen och sedan till Geel. När kungen fick tag på dem lät han döda St. Gerebernus och dödade sedan själv sin dotter. Kropparna begravdes i Geel och när de skulle flyttas under 1200-talet sammanföll händelsen med botandet av en stor mängd epileptiker och sinnessjuka i området. Sedan dess har staden en framgångsrik verksamhet för vård av psykiskt sjuka som får bostäder bland traktens folk.

Externa länkar 
 Catholic Forum profile
 Catholic information Network profile
 St Patricks Church DC profile
 St Dymphna of Gheel
 Catholic Encyclopedia article

Referenser

Externa länkar

Irländska helgon
Kvinnor
Europeiska unionens tre pelare

Europeiska unionens tre pelare var mellan den 1 november 1993 och den 1 december 2009 ett samlingsnamn för följande tre beståndsdelar av samarbetet inom Europeiska unionen:
 Europeiska gemenskaperna (inbegripet Europeiska gemenskapen, Europeiska atomenergigemenskapen och, fram till dess upplösning den 23 juli 2002, Europeiska kol- och stålgemenskapen)
 Den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (Gusp)
 Rättsliga och inrikes frågor (RIF), sedermera polissamarbete och straffrättsligt samarbete (PSS)

Pelarstrukturen infördes genom Maastrichtfördraget som en konsekvens av att det sedan tidigare överstatliga samarbetet inom Europeiska gemenskaperna kompletterades med mellanstatliga samarbeten inom utrikes- och säkerhetspolitik samt rättsliga och inrikes frågor. Samarbetsformerna varierade kraftigt mellan de tre pelarna. Beslutsfattandet inom den första pelaren reglerades av fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna och baserade sig på gemenskapsmetoden, som kännetecknades bland annat av att Europeiska gemenskapernas kommission hade ensamrätt att lägga fram lagförslag, att Europaparlamentet hade viss medbeslutanderätt och att EG-domstolen hade exklusiv behörighet att tolka gemenskapsrätten. I motsats till detta var dessa institutioners befogenheter starkt begränsade inom de övriga två pelarna, som reglerades enbart av fördraget om Europeiska unionen och istället baserade sig på mellanstatligt samarbete mellan medlemsstaterna inom ramen för enhälligt fattade beslut av Europeiska rådet och Europeiska unionens råd.

Genom Amsterdamfördraget, som trädde i kraft den 1 maj 1999, överfördes gräns-, asyl- och invandringspolitik samt det civilrättsliga samarbetet från rättsliga och inrikes frågor till den överstatliga nivån, medan polissamarbete och straffrättsligt samarbete tillsammans med den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken förblev en del av det mellanstatliga samarbetet.

Genom Lissabonfördraget, som trädde i kraft den 1 december 2009, avskaffades pelarstrukturen och Europeiska unionen blev en egen juridisk person som ersatte Europeiska gemenskapen. Europeiska atomenergigemenskapen fortsatte dock, som den enda av de ursprungliga tre europeiska gemenskaperna, att existera som en separat organisation, dock styrd av unionens institutioner. Särskilda bestämmelser gäller fortfarande för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, som även efter att Lissabonfördraget trädde i kraft är ett uteslutande mellanstatligt samarbete. Medlemsstaternas möjlighet att lägga fram lagförslag inom polissamarbete och straffrättsligt samarbete vid sidan av kommissionens initiativrätt kvarstår också.

Se även 
 Europeisk unionsrätt
 Europeiska unionens historia
 Lissabonfördraget
 Maastrichtfördraget

Referenser 

Europeiska unionens historia
Rättshistoria
Tretal
Rákosi

Flera personer kan avses:
 Carl Rakosi, engelskspråkig poet
 Gyula Rákosi, ungersk politiker
 Jenő Rákosi (1842–1929), ungersk tidningsman och författare
 Mátyás Rákosi, ungersk kommunistisk politiker
 Viktor Rákosi (1860–1923), ungersk tidningsman och skriftställare

Ungerska efternamn
Adolf Lüderitz

Franz Adolf Eduard Lüderitz, född 16 juli 1834 i Bremen, död 30 oktober 1886 genom drunkning i Oranjefloden, Tyska Sydvästafrika, var en tysk köpman och grundare av den tyska kolonin Tyska Sydvästafrika.

Lüderitz blev 1878 disponent för en stor tobaksfirma i Bremen och anlade 1883 en handelsstation (kallad Fort Vogelsang) vid viken Angra Pequena under 26° 21' sydlig bredd. Han förvärvade den 25 augusti 1883 genom köp äganderätten till ett område i Stora Namaland, norr om nedre Oranjefloden och ställde det den 7 augusti 1884 under Tyska rikets beskydd. Detta område, kallat Lüderitzland, kom att utgöra den sydligaste delen av Tyska Sydvästafrika. Staden Lüderitz i dagens Namibia har fått sitt namn efter honom.

Källor

Personer i Tyskland under 1800-talet
Namibias historia
Födda 1834
Avlidna 1886
Personer som drunknat
Män
Ugglan
Personer från Bremen
Ernő Gerő

Ernő Gerő, ursprungligen Ernő Singer, född 8 juli 1898 i Terbegec, Österrike-Ungern, död 12 mars 1980 i Budapest, var en ungersk politiker.

Biografi
Ernő Gerő engagerade sig tidigt i den ungerska arbetarrörelsen. Efter det att Béla Kuns radikalt socialistiska regering i landet krossats av kontrarevolutionära tjeckiska och rumänska trupper i augusti 1919 flydde Gerő till Sovjetunionen. 1925–1943 arbetade han som funktionär inom Komintern, bland annat i Frankrike. Han deltog på den republikanska sidan i spanska inbördeskriget.

Efter andra världskrigets utbrott 1939 flydde Gerő till Sovjetunionen, och där han kom att stanna tills han återvände till Ungern i november 1944. Samma år valdes han in i Ungerns kommunistiska partis (MKP) centralkommitté och politbyrå. Mellan den 26 januari och 11 maj 1945 var han medlem i Ungerns provisionella regering. Efter att Folkrepubliken Ungern upprättades av det Ungerska arbetarpartiet (MDP), en sammanslagning mellan MKP och vänsterflygeln av Ungerns socialdemokratiska parti (MSZDP), tjänstgjorde Gerő som finansminister 1948–1949 och inrikesminister 1953–1954. I juli 1956 efterträdde han Mátyás Rákosi som generalsekreterare för MDP.

När Ungernrevolten inleddes i oktober 1956 avgick Gerő från generalsekreterarposten och flydde till Sovjetunionen. Han tilläts inte att återvända till Ungern av landets nya regering, ledd av den reforminriktade János Kádár och det nybildade Ungerns socialistiska arbetarparti (MSZMP), förrän år 1960. Han förvägrades medlemskap i MSZMP, och var sedan verksam som översättare i Budapest.

Gerő avled av en hjärtattack 1980, 81 år gammal.

Källor

Externa länkar

Födda 1898
Avlidna 1980
Män
Ungerns finansministrar
Ungerns inrikesministrar
Ungerska kommunister
Personer från regionen Banská Bystrica
Furuno

Furuno Electric Co., Ltd., är en japansk tillverkare av marinelektronik, speciellt ekolod-, radar-, radio- och tidvis också GPS-utrustning.

Huvudkontoret ligger i Nishinomiya i Hyōgo prefektur; grundat 1951, börsintroducerat 1982, cirka 1200 medarbetare. 

Under en period tillverkade man även utrustning inom medicinteknik och lantmäteri.

Externa länkar 
https://web.archive.org/web/20200224141331/https://www.furuno.co.jp/ — auf Japanska och Engelska
http://www.furuno.se - Svensk hemsida

Navigation
Japanska företag
Företag bildade 1951
WP:Projekt Japan
Lol Tolhurst

Laurence "Lol" Tolhurst, född 3 februari 1959 i Horley, Surrey, är en brittisk trummis och keyboardist. 

Tolhurst var en av grundarna till bandet The Cure, i vilket han var medlem 1976–1989, länge den ende jämte sångaren Robert Smith som varit med från begynnelsen. Under åren 1976–1982 spelade Tolhurst trummor i bandet, men bytte senare till keyboard. På grund av alkoholproblem sparkades han ur gruppen 1989. Efter en rad rättsliga tvister med sina forna kolleger (vilka han förlorade) har han fortsatt med olika musikprojekt.

Diskografi 
Studioalbum med The Cure

Studioalbum med Presence
Inside (1993)
Closer (2014)

Studioalbum med Levinhurst
Perfect Life (2004)
House by the Sea (2007)
Blue Star (2009)

Externa länkar

Officiell webbplats
 

Brittiska musiker
Födda 1959
Män
Levande personer
Medlemmar i The Cure
Personer från Surrey
Simon Gallup

Simon Gallup, född 1 juni 1960 i Duxhurst, England, är brittisk basist, känd som medlem i bandet The Cure.

Efter att ha spelat i punkgrupper efterträdde Gallup Michael Dempsey som basist i The Cure 1979. Han medverkade på vad som kallats "The Dark Trilogy", albumen Seventeen Seconds, Faith och Pornography. Han lämnade 1982 bandet efter den synnerligen uppslitande "14 Explicit Moments Tour", då han dels slagits offentligt med sångaren Robert Smith och bandet sedan förklarade sig upplöst vid sin sista konsert på turnén, i Bryssel den 11 juni 1982. 

Tillsammans med gruppens roadie Gary Biddles bildade Gallup därefter gruppen Fools Dance som gav ut två EP-skivor. Gallup och Smith försonades dock 1985 och han har sedan dess förblivit i bandet. 

Hans bror Ric Gallup hjälpte The Cure göra videon Carnage Visors, som man visade som en del av showen under sin turné 1981. Simon Gallup har varit gift två gånger, ena gången med Carolé Joy Thompson, som är syster till The Cures gitarrist Porl Thompson, och sedan gift med Sarah.

Diskografi
Med Lockjaw
1977 – "Radio Call Sign, The Young Ones" (7" singel)
1978 – "Journalist Jive, A Doong A Doong A, I'm A Virgin" (7" singel)

Med The Mag/Spys
1980 – "Life Blood, Bombs" (delad 7" singel med The Obtainers)

Studioalbum med The Cure

Med Fools Dance
1985 – Fools Dance (EP)
1987 – They'll Never Know (EP)

Externa länkar
Simon Gallup på Pictures of You

Brittiska basister
Födda 1960
Män
Levande personer
Medlemmar i The Cure
József Mindszenty

József Mindszenty, född 29 mars 1892 i Csehimindszent, provinsen Vas, Ungern (dåvarande Österrike-Ungern), död 6 maj 1975 i Wien, Österrike, var en ungersk kardinal inom Romersk-katolska kyrkan och primas av Ungern 1945–1974. 

Den 12 februari 2019 utnämnde påve Franciskus József Mindszenty till vördnadsvärd.

Biografi
Mindszenty dömdes till livstids fängelse i en rättegång 1949, bland annat till följd av sina predikningar om den "marxistiska ondskan" och motstånd mot kommunisternas sekularisering av det ungerska samhället. Mindszenty blev torterad och påtvingad "bekännelser" om spioneri. Den 31 oktober 1956 blev han befriad av revolutionära styrkor under Ungernrevolten. När sovjetstyrkorna gick till attack den 4 november samma år fick han söka skydd på den amerikanska beskickningen i Budapest där han stannade ända till 1971, då Richard Nixon tvingade honom att lämna ambassaden.

Kommunistledaren János Kádár var villig att låta honom gå fri, men Mindszenty litade inte på löftet. Efter 1971 bodde han en kort tid i Rom och flyttade därefter till Wien där han stannade till sin död och fortsatte sin kamp mot Folkrepubliken Ungerns regering och mot påvestolen, som inlett diplomatiska förbindelser med kommunistiska regeringar.

Referenser

Noter

Tryckta källor
Bra Böckers lexikon. 1987.

Externa länkar

Födda 1892
Avlidna 1975
Antikommunister
Romersk-katolska ärkebiskopar
Ungerska kardinaler
Män
Personer från Vas (provins)
Vördnadsvärda personer
Jordi Arrese

Jordi Arrese, född 29 augusti 1964 i Barcelona, Katalonien, Spanien, är en spansk högerhänt tidigare professionell tennisspelare. 

Jordi Arrese blev professionell spelare på ATP-touren 1982. Under karriären vann han 6 singel- och 4 dubbeltitlar. Han spelade ytterligare 6 singel- och 6 dubbelfinaler. Han rankades som bäst som nummer 23 i singel (november 1991) och som nummer 62 i dubbel (augusti 1995). Sin sista turnering på touren spelade han 1996. Han vann i prispengar 1 846 849 US-dollar.

Karriär 
Arrese vann sin första ATP-titel 1986 (dubbel i Bordeaux). Säsongen 1989 vann han dubbeltiteln i Prag. Sin första singeltitel vann han 1990, också den i Prag. Sin sista ATP-titel vann han i singel 1993 i Athen. Han besegrade i olika turneringar spelare som Thomas Muster, Ivan Lendl, Sergi Bruguera, Alberto Berasategui och Mats Wilander. I april 1991 blev Arrese uppmärksammad i turneringen i Monte Carlo då han i första omgången mötte svensken Björn Borg. Det var Borgs första tävlingsmatch på cirka 8 år i ett allvarligt menat comeback-försök. Borg spelade med en replika av sin gamla tennisracket med träram, medan Arrese spelade med en modern grafitracket som vid tillslag ger bollarna 25-30 % högre fart än med de gamla träracketarna. Borg var chanslös och förlorade mötet med 2-6, 3-6. Arrese förlorade sin nästa match mot Goran Ivanisevic med 6-7, 6-7. 

År 1992 vann Arrese silvermedaljen i singel i de olympiska sommarspelen i Barcelona. I finalen förlorade han mot schweizaren Marc Rosset som vann med 7-6, 6-4, 3-6, 4-6, 8-6. 

Arrese deltog i det spanska Davis Cup-laget 1989 och 1992. Han spelade totalt 3 matcher, av vilka han vann 2. År 2004 var han kapten för det spanska DC-laget som det året vann Cup-titeln.

ATP-titlar 
 Singel (6)
 1990 - Prag, San Remo
 1991 - Buzios, Madrid
 1992 - Athen
 1993 - Athen
 Dubbel (4)
 1995 - San Marino
 1991 - San Marino
 1989 - Prag
 1986 - Bordeaux

Externa länkar 
 ATP-profil Jordi Arrese

Spanska tennisspelare
Födda 1964
Män
Levande personer
Spanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Spanien
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1992
Japanese Whispers

Japanese Whispers är en samlingsskiva av den brittiska new wave-gruppen The Cure, som släpptes 1983 av skivbolaget Fiction Records.

Skivan består av singlarna "Let's Go to Bed", "The Walk" och "Lovecats" (med b-sidor) som hade givits ut mellan november 1982 och november 1983 och som blev något av en väg tillbaka för bandet. Efter den nihilistiska LP:n Pornography och en krävande turné där bandet hade upplösts och basisten Simon Gallup kommit ihop sig med Robert Smith hade denne tillsammans med Laurence "Lol" Tolhurst återupplivat bandet efter sommaren och på de tre singlar som här presenteras experimenterar man med lite olika stilar. 

"Let's Go to Bed" är kanske något av en mer genomsnittlig Cure-låt medan "The Walk" tydligt påminner om de samtida New Order och "Lovecats" är en vimsig och jazz/swing-inspirerad låt. Bandet betraktar inte denna samling som en riktig LP men skildrar dock den viktiga transportsträckan mellan albumen Pornography (1982) och The Top (1984).

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Robert Smith och Laurence Tolhurst om inget annat står.

 "Let's Go to Bed"  – 3:34
 "The Dream" (Smith) – 3:13
 "Just One Kiss"  – 4:09
 "The Upstairs Room"  – 3:31
 "The Walk"  – 3:30
 "Speak My Language"  – 2:41
 "Lament" (Smith) – 4:20
 "The Lovecats" (Smith) – 3:40

 

Musikalbum 1984
Album av The Cure
For Your Pleasure

For Your Pleasure är det andra studioalbumet av det brittiska rockbandet Roxy Music, utgivet 23 mars 1973. Det var det sista albumet av Roxy Music som keyboardisten Brian Eno medverkade på, då denne lämnade bandet sommaren 1973 till följd av sammandrabbningar med gruppens sångare Bryan Ferry. For Your Pleasure blev en kritisk och kommersiell succé, och nådde en fjärdeplats på den brittiska albumlistan. Albumet har fått guldcertifikat i Storbritannien.

Produktion och lansering 
Roxy Music spenderade mer tid i studion inför releasen av For Your Pleasure än under inspelningen av deras självtitulerade debutalbum. Det ligger mer eftertanke bakom produktionen av For Your Pleasure, bland annat användes fler ljudeffekter än i gruppens tidigare material.

Både Do The Strand och Editions of You är upptempolåtar i stil med bandets debutsingel Virginia Plain. Anmärkningsvärt för Editions of You är de solon som framförs av Andy Mackay (saxofon), Brian Eno (VCS 3-synthesizer) och Phil Manzanera (gitarr). Andra låtar som har varit betydande för bandets karriär är titelspåret, The Bogus Man, samt den storstilade balladen In Every Dream Home a Heartache. Bryan Ferrys låttexter är målande, vitsiga och emellanåt kryptiska. Flera av låttexterna har mörka undertoner, dit hör The Bogus Man, som handlar om en stalker, och In Every Dream Home a Heartache, som beskriver en mans kärlekshistoria med en uppblåsbar Barbara. En liveinspelning av titelspåret från en konsert på Wembley Empire Pool i oktober 1975 användes som B-sida till Roxy Musics singel Both Ends Burning (1975).

Singlar 
Do The Strand släpptes som singel i Europa och USA. Även singeln Pyjamarama, som dock inte inkluderades på albumet, släpptes strax innan lanseringen av For Your Pleasure och blev en stor hit i Storbritannien. Pyjamarama nådde plats 10 på UK Singles Chart.

Skivomslag 
Fotomodellen och Salvador Dalís musa Amanda Lear figurerar på skivomslaget. På baksidan av omslaget syns även Bryan Ferry.

Utmärkelser 
År 2000 publicerade musiktidningen Q en lista över tidernas 100 bästa brittiska album, där For Your Pleasure intog plats 33. Albumet placerade sig på 394:e plats när musiktidningen Rolling Stone rankade tidernas 500 bästa album 2003. Det var ett av fyra album av Roxy Music på listan, de övriga var Country Life, Siren och Avalon. For Your Pleasure intog även plats 88 på NME:s lista över tidernas 500 bästa album 2013.

Låtlista 
Samtliga låtar är skrivna av Bryan Ferry.

Medverkande 

 Bryan Ferry – sång, keyboard, mellotron, munspel, gitarr (spår 5)
 Andy Mackay – oboe, saxofon, elorgel
 Brian Eno – synthesizer 
 Paul Thompson – trummor
 Phil Manzanera – gitarr
 John Porter – elbas

Produktion

 Chris Thomas, John Anthony, Roxy Music – producenter
 Roxy Music – arrangering
 John Middleton, John Punter – ljudtekniker
 Karl Stoecker – fotografi
 Nicholas de Ville – art direction
 C.C.S. – konst
 Anthony Price – stylist
 Smile – stylist

Listplaceringar

Referenser 

Musikalbum 1973
Musikåret 1973
Stranded (album)

Stranded är det brittiska rockbandet Roxy Musics tredje album, som utkom 1 november 1973. 

Den mest markanta skillnaden mot föregående plattor är Brian Enos frånvaro. Han har här efterträtts av Eddie Jobson, ett musikaliskt underbarn som förvisso bidrog mycket rent instrumentellt inte minst via sin virtuosa traktering av violin. Roxy Music har här rundat av sin 70-talsstil och plattan består av ofta pompösa och storslagna rocklåtar som "Street Life" eller den närmast arketypiska Roxy-balladen "A Song for Europe". Kvinnan på omslaget är ännu en av Ferrys flickvänner, Marolyn Cole, vilken även blev "Playmate of the Year" 1973. Albumet gick upp på första plats och räknas som gruppens bästa.

Låtlista 
Låtar där inget annat anges är skrivna av Bryan Ferry.

 "Street Life" - 3:29 
 "Just Like You" - 3:36 
 "Amazona" (Ferry, Phil Manzanera) - 4:16 
 "Psalm" - 8:04 
 "Serenade" - 2:59 
 "A Song for Europe" (Ferry, Andy Mackay) - 5:46 
 "Mother of Pearl" - 6:52 
 "Sunset" - 6:04

Listplaceringar

Källor 
Stranded på Allmusic
Fotnoter

Musikalbum 1973
Musikåret 1973
Albumettor i Storbritannien
Vetenskapsåret 1888



Händelser
 3 januari - Lick Observatory vid University of California inviger ett refraktorteleskop med 91 cm diameter.
 27 januari - National Geographic Society grundas i Washington, D.C. av Gardiner Greene Hubbard.
 4 september - George Eastman registrerar varumärket Kodak och får patent för en kamera med rullfilm.
 Observatoriet i Nice, Frankrike, inviger ett 76 cm refraktorteleskop.
 Metylisocyanat upptäcks.
 Henry Louis Le Chatelier slår fast att ett kemiskt system som rubbas från sin jämvikt, strävar efter att återuppnå jämvikten.
 American Mathematical Society grundas av Thomas Fiske.
 Hilberts bassats bevisas av David Hilbert.
 Fem år efter Krakataus vulkanutbrott återvänder jordatomsfärens temperatur till den normala.
 Martinotticellerna beskrivs av Giovanni Martinotti.
 Heinrich Hertz upptäcker radiovågorna.
 Grammofonen patenteras av Emile Berliner.
 Nikola Tesla patenterar asynkronmotorn.
 Kulspetspennan uppfinns av John Loud.
 John Boyd Dunlop uppfinner hjulet med uppblåst slang.

Medicin
Okänt datum -  Emile Roux och Alexandre Yersin isolerar difteritoxinet.

 26 maj – Karolina Widerström blir Sveriges första legitimerade kvinnliga läkare.

Pristagare
 Copleymedaljen: Thomas Henry Huxley, brittisk biolog.
Davymedaljen: William Crookes, brittisk kemist och ftsiker.
Rumfordmedaljen: Pietro Tacchini, italiensk astronom.
 Wollastonmedaljen: Henry Benedict Medlicott, brittisk geolog.

Födda
 17 februari - Otto Stern (död 1969), tysk fysiker, Nobelpristagare 1943.
 13 augusti - John Logie Baird (död 1946), brittisk fysiker och uppfinnare av en tidig version av television.
 15 november - Harald Ulrik Sverdrup (död 1957), norsk meteorolog och oceanograf.

Avlidna
19 januari - Anton de Bary (född 1831), tysk kirurg, botaniker, mikrobiolog, mykolog.
23 augusti - Philip Henry Gosse (född 1810), vetenskaplig författare och naturforskare.
24 augusti - Rudolf Clausius (född 1822),  tysk fysiker och matematiker.
12 september - Richard Proctor (född 1837), brittisk astronom.
1 november - Nikolaj Przjevalskij (född 1839), rysk geograf och forskningsresande.

Källor

Fotnoter
Viva! (musikalbum)

Viva! är en livealbum av Roxy Music som utkom i augusti 1976.

Bandet hade då just gjort ett längre uppehåll men fyllde ut med denna skiva som var inspelad under olika turnéer 1973-75. Man får här till exemper höra Eddie Jobson göra ett magnifikt solo på sin glasviolin i inledande "Out of the Blue" samt hur bandet tänjer ut gamla klassiker som "If There Is Something" i storslagna versioner.

Låtlista
"Out of the Blue" - 4:44
"Pyjamarama" - 3:36
"The Bogus Man" - 7:05
"Chance Meeting" - 2:58
"Both Ends Burning" - 4:46
"If There Is Something" - 10:37
"In Every Dream Home a Heartache" - 8:23
"Do the Strand" - 4:00

Livealbum
Musikalbum 1976
Major Tom

För tävlingscyklisten, se Tom Simpson.
Major Tom, namn på fiktiv figur som David Bowie använt sig av i sina låtar Space Oddity (1969), Ashes to Ashes (1980) och Hallo Spaceboy (1995). Tom är en astronaut som frivilligt eller ofrivilligt blir strandad i rymden.

Major Tom har refererats till i flera låtar av andra artister och även hans fru har besjungits.

Bland andra har Peter Schilling gjort en sång om "Major Tom".

Fiktiva figurer från Storbritannien
David Bowie
Fiktiva militärer
Radio Free Europe/Radio Liberty

Radio Free Europe (RFE) och Radio Liberty (RL) är ett radionätverk finansierat av USA.

Sändningarna startade i juli 1949 och skedde på alla östeuropeiska språk och var en motvikt till regimkontrollerad nyhetsförmedling inom östblocket. Det ursprungliga målet var att sprida väst- och särskilt då USA-vänlig propaganda och information till icke-demokratiska länder. Radionätverken ägs av den amerikanska federala myndigheten U.S. Agency for Global Media. Sändningarna motarbetades genom aktivering av starka störsändare, och speciellt under Stalin-tiden betraktades det som en statsfientlig handling att lyssna på RFE. När sändningarna startade användes en mobil 7,5 kW-sändare, och sändningstiden var då endast 10 timmar i veckan. År 1951 uppfördes fem fasta sändare i Västtyskland och sändningstiden ökades efter hand.

Efter Ungernrevolten anklagades stationen för att dess sändningar skulle ha bidragit till stora ungerska förluster och vilselett det ungerska folket med information om att amerikansk hjälp var nära medan de gjorde motstånd mot den sovjetiska armén. En utredning visade dock att detta inte var fallet. Efteråt skapades en avdelning som skulle säkerställa att sändningarna var korrekta och professionella.

Radio Free Europe finansierades av CIA fram till 1972, och därefter direkt av kongressen. De flesta sändningarna till Östeuropa upphörde under 1990-talet, och fokus ligger numera på Centralasien och Mellanöstern under namnet Radio Liberty.

I april 2021 tillkännagavs att Radio Liberty och dess TV-kanal Current Time TV föreslagit sin redaktionspersonal att flytta från Ryssland, endera till Tjeckien eller Ukraina.

Referenser

Noter

Källor
 

Kalla kriget
Antikommunism
Frontorganisationer för CIA
Propaganda
Utlandskanaler
Radiokanaler och radiostationer startade 1949