kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tatiana Archipova

Tatiana Valerjevna Petrova Archipova (ryska: Татьяна Валерьевна Петро́ва Архи́пова), född Petrova den 8 april 1983 i Karak-Sirmy i Urmarskij rajon, Tjuvasjiska ASSR, Ryska SFSR, Sovjetunionen (nu Tjuvasjien, Ryssland), är en rysk friidrottare.

Hon har specialiserat sig på 3 000 meter hinder och långdistanslöpning och tog bronset i maratonloppet vid London-OS 2012.

Hennes genombrott kom när hon vid junior-VM 2002 blev fyra på 3 000 meter och sexa på 5 000 meter. Vid EM i Göteborg valde hon att tävla på 3 000 meter hinder där hon slutade på andra plats efter vitryskan Alesia Turava. Hon deltog även vid VM 2007 i Osaka där hon blev tvåa, denna gång efter landsmaninnan Jekaterina Volkova. Tiden från finalen 9.09,19 innebar ett nytt personligt rekord. 

Vidare deltog hon vid olympiska sommarspelen 2008 där hon slutade på fjärde plats efter att ha noterat tiden 9.12,33.

Vid de olympiska sommarspelen 2012 kom hon på tredje plats i maraton efter Tiki Gelana och Priscah Jeptoo, på tiden 2.23,29, vilket var ett nytt personbästa.

Personliga rekord
3 000 m - 8.44,13 (2006)
3 000 m hinder - 9.09,19 (2007)
5 000 m - 15.46,58 (2003)
10 000 m - 32.17,49 (2005)
Maraton - 2.23,29 (2012)

Referenser
 Fakta på IAAF:s webbplats

Fotnoter

Ryska hinderlöpare
Ryska maratonlöpare
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Ryssland
Personer från Tjuvasjien
Födda 1983
Levande personer
Kvinnor
Dieter Quester

Dietrich "Dieter" Quester, född 30 maj 1939 i Wien, är en österrikisk racerförare.

Racingkarriär
Quester blev mästare i ETCC 1968, 1969, 1977 och 1983.

Han skulle kört en BMW formel 2-bil i Tysklands Grand Prix 1969 men på grund av att stallkamraten Gerhard Mitter omkommit under träningen drog sig BMW tillbaka från tävlingen. Quester körde senare ett formel 1-lopp säsongen . Han körde då en Surtees-Ford i hemmaloppet i , i vilket han kom nia.

Källor

Födda 1939
Österrikiska racerförare
Österrikiska Formel 1-förare
Sportvagns-VM-förare
Män
Levande personer
Idrottare från Wien
Kleisthenes

Ej att förväxla med Kleisthenes (född 570 f.Kr.).
Kleisthenes (grekiska Κλεισθένης), född cirka 620 f.Kr., död cirka 569 f.Kr. var från cirka 600 envåldshärskare i Sikyon och den siste tyrannen av orthagoridernas hus vilket i 100 år härskat över denna stad. I likhet med sina företrädare bekämpade Kleisthenes med kraft och framgång den doriska stammens övervikt i staden och gynnade på dorernas bekostnad landets äldre befolkning av jonisk stam, de så kallade aigialeerna, till vilka hans egen ätt hörde. Sitt inflytande sökte han stärka genom att träda i förbindelse med tempelstaten i Delfi, till vars förmån han deltog i det så kallade första heliga kriget. Inte långt därefter synes Kleisthenes ha blivit störtad av dorerna.

Antikens grekiska politiker
Män
Födda 620 f.Kr.
Avlidna 569 f.Kr.
Olof Östergren

Karl Olof Östergren,  född den 17 februari 1874 Gävle, död den 14 oktober 1963 i Nynäshamn, var en svensk språkforskare (särskilt inom stilistik), docent vid Uppsala universitet, erhöll professors namn 1936. Han är mest känd för sin monumentala Nusvensk ordbok i tio volymer (1915–1972). Östergren är också känd som författare till den lilla boken Våra vanligaste främmande ord, som första gången utkom 1907 och som trycktes om i många upplagor. 

Olof Östergren hade på sin tid den största privata boksamlingen i Norden på över 60 000 band. En stor del var modern skönlitteratur som användes i ordboksframställningen. Biblioteket var inrymt i hans privatvåning i Uppsala. Hela biblioteket köptes av stiftelsen Kempe och skänktes till det då planerade Umeå universitet. 

Vid Umeå universitetsbibliotek finns en specialsamling om ca 25000 titlar som tillhört Östergren. Samlingen har tonvikten på språkvetenskap men innehåller också mycket inom andra ämnesområden, såväl svenskt som utländskt. Samlingen avslutades 1956. Till samlingen hör en handskriven alfabetisk katalog som digitaliserats.

Olof Östergren är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor

Noter

Externa länkar 
Olof Östergren: Våra vanligaste främmande ord Runeberg.org
Olof Östergren: Nusvensk ordbok, Archive.org

Svenska innehavare av professors namn
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Födda 1874
Avlidna 1963
Män
Svenska lingvister
Svenska boksamlare
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Personer från Gävle
Ljudmila Koltjanova

Ljudmila Sergejevna Koltjanova (ryska: Людмила Сергеевна Колчанова), född 1 oktober 1979, är en rysk längdhoppare. 

Koltjanovas första merit var vid Universiaden 2005 då hon vann längdhoppstävlingen. Vid EM 2006 i Göteborg lyckades hon upprepa den placeringen. Vid friidrotts-VM 2007 i Osaka blev hon tvåa efter landsmaninnan och storfavoriten Tatjana Lebedeva och fullbordade en rysk trippel.

Källor 
Fakta på IAAFs webbplats

Personligt rekord 
Längdhopp: 7,21 - Sotji 2007.
Tresteg: 13,88 - Kazan 2004.

Födda 1979
Ryska längdhoppare
Europamästare i längdhopp
Kvinnor
Levande personer
Personer från Kostroma oblast
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Björkticka

Björkticka (Piptoporus betulinus) är en svampart i familjen Fomitopsidaceae som växer på döda och försvagade björkar. 

Björktickan är vanlig på stammar av björk i hela Sverige, och orsakar en kraftig röta. Fruktkropparna bildas på hösten, lever till nästa vår och är ljust gråbruna med vit undersida.

Bildgalleri

Användning
Tickan är lätt och porös som torkad, och har bland annat använts som kork till flöten vid fiske. Tickan användes förr ofta som nåldyna, ibland tygklädd. Den har också använts för att sticka in knivar och andra verktyg i vid förvaring och även till rakknivar som rakstrigel.

Den har också använts som medel mot myggor genom att den torkade björktickan eldats vid öppen eld.

Ett annat sätt att använda svampen var dess röta i björkveden. Den rötade veden lär ha fungerat som polermedel i urmakerier på den tiden som klockor innehöll större mekaniska delar.

Referenser

Externa länkar

"Svampbok" från Naturhistoriska riksmuseet
Basidiesvampar
Borgholm–Böda Järnväg

Borgholm – Böda Järnväg (BBJ) var en 55 km lång 891 mm smalspårig järnväg mellan Borgholm och Böda på Öland i Kalmar län. Banan invigdes den 7 december 1906. Banan uppgick den 1 januari 1928 tillsammans med Södra Ölands Järnväg (SÖJ) i Ölands Järnvägar.

Historik
Järnvägsaktiebolaget Borgholm–Böda erhöll koncession den 11 december 1903. Bolaget fick ett statsbidrag på 175 000 kr, kommunerna tecknade aktier för 206 700 kr varav Borgholms stads del var 121 700 kr och enskilda tecknade aktier för 40 650 kr. Ett statslån erhölls på 419 000 kr. Anbudet för byggandet av järnvägen var 207 000 kr. Det första tåget gick den 1 december 1906 och järnvägen invigdes den 7 december 1906. 

Vid byggandet planerade bolaget att transportera virke från kronoparken norr om Böda men staten byggde en hamn och ett sågverk vid Grankullaviken och virkestransporterna uteblev. Ekonomin var hela tiden dålig, styrelsemedlemmarna fick gå i personlig borgen och det var svårt att få kommunerna att tillskjuta medel. Den gemensamma skulden för BBJ och SÖJ uppgick till nästan 1,4 miljoner kronor 1927 och endast SÖJ betalade en del ränta. Riksdagen beslutade 1927 att lånen skulle avskrivas till 800 000 kronor och vara räntefria i 3 år och halv ränta i ytterligare två år. Villkoret var att BBJ och SÖJ blev sammanslagna. Det fanns inget val utan den 1 januari 1928 tog ett nytt bolag Ölands Järnväg över verksamheten.

Fordon
För driften införskaffades tre stycken tanklok från Tyskland alla tillverkade av Orenstein & Koppel. Det köptes 48 två axlade godsvagnar, två boggiepassagerarvagnar, tre tvåaxlade passagerarvagnar och två postvagnar. Personvagnarna var tillverkade av Fole Mekaniska Verkstad från Gotland. Det byggdes lokstall med vändskiva i Böda och Borgholm.

Referenser
	
Litteratur

Externa länkar 
Historik om BBJ

Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1906
Västra Hälsinglands domsagas tingslag

Västra Hälsinglands domsagas tingslag var ett tingslag i nordvästra Hälsingland i Gävleborgs län. År 1934 hade tingslaget 38 040 invånare och hade en areal av 6 195 km², varav land 5 813. Tingsplats var Ljusdal.

Tingslaget bildades 1928 genom sammanslagning av Arbrå och Järvsö tingslag och Ljusdals tingslag. Tingslaget upplöstes 1971 och uppgick i Ljusdals domsaga som 2005 uppgick i Hudiksvalls domsaga. 

Domsaga var Västra Hälsinglands domsaga, bildad 1820.

Socknar
Tingslaget omfattade sju socknar (och sedermera landskommuner).

Från Arbrå och Järvsö tingslag
Arbrå socken
Undersviks socken
Järvsö socken

Från Ljusdals tingslag
Färila socken och Kårböle socken
Ljusdals socken
Los socken
Ramsjö socken

Se även
Hälsingland för full historik om tingslagen i Hälsingland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Ljusdals tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Gävleborgs län
Digital object identifier

En digital object identifier (eller DOI) är ett tidsbeständigt identifieringsnummer som ges till elektroniska dokument. En DOI är en alfanumerisk teckensträng bestående av siffror och skiljetecken, som utgivaren ger dokumentet första gången det publiceras digitalt. Koden kan därvid liknas vid det ISBN-nummer som används för tryckta böcker och ISSN-nummer som ges till periodiska publikationer. Till skillnad från en Uniform Resource Locator (URL eller webbadress), men i likhet med  (URN), är DOI oberoende av var objektet för tillfället lagras och om dokumentet publiceras på nytt av annan utgivare.

DOI-systemet har utarbetats av Association of American Publishers, med början 1994. Det lanserades den 15 oktober 1997 på bokmässan i Frankfurt, och den första accepterade standarden publicerades år 2000.

Källor

Externa länkar 

The International DOI Foundation – Officiell webbplats

Dokument
Södra Ölands Järnväg

Södra Ölands Järnväg (SÖJ) var en 96 km lång 891 mm smalspårig järnväg mellan Borgholm och Näsby på Öland. Sträckan mellan Borgholm och Färjestaden öppnades den 24 november 1909 och den återstående sträckan till Ottenby öppnades den 1 februari 1910. Banan uppgick den 1 januari 1928 tillsammans med Borgholm-Böda Järnväg (BBJ) i Ölands Järnvägar (ÖJ).

Historia
Södra Ölands järnvägsaktiebolag bildades i mars 1907 med en aktieteckning på 952 600 kr. Kommunerna hade tecknat aktier för 714 000 kr, Kalmar stad 125 000 kr och Mellersta Sveriges sockerfabriksaktiebolag 104 500 kr. Bolaget fick ett statslån på 950 500 kr. Kostnaden för byggandet inklusive av fordon var beräknad till 1,9 miljoner kronor men det gick åt mer pengar och styrelsemedlemmarna tillförde 235 000 kr som senare ersattes med ytterligare garantier på 174 000 kr från kommunerna.   

Den gemensamma skulden för BBJ och SÖJ uppgick till nästan 1,4 miljoner kronor 1927 och endast SÖJ betalade en del ränta. Riksdagen beslutade 1927 att lånen skulle avskrivas till 800 000 kronor och vara räntefria i 3 år och halv ränta i ytterligare två år. Villkoret var att SÖJ och BBJ blev sammanslagna. Det fanns inget val utan den 1 januari 1928 tog ett nytt bolag Ölands Järnvägar över verksamheten.

Fordon
För trafiken inköptes 1909 fyra tanklok från Helsingborgs Mekanisk Werkstad, sju stycken tvåaxliga personvagnar, 99 tvåaxliga godsvagnarvagnar och två postvagnar. Ytterligare två tanklok inköptes 1920, ett från Henschel & Sohn i Tyskland och ett från Motala Werkstad. Samtidigt inköptes två stycken nya personboogievagnar och godsvagnsparken utökades med 30 vagnar. Det byggdes lokstall i Ottenby station och Färjestaden.

Referenser

Externa länkar 
Historik om SÖJ

Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1909
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Färila socken

Färila socken i Hälsingland är sedan 1971 en del av Ljusdals kommun, från 2016 inom Färila och Kårböle distrikt.

Socknens areal är 1 277,96 kvadratkilometer, varav 1 221,56 land. År 2000 fanns här 3 797 invånare. Småorterna Korskrogen och Kårböle med Kårböle kyrka och Kårböle skans samt tätorten och kyrkbyn Färila med sockenkyrkan Färila kyrka ligger i denna socken.

Administrativ historik
Färila socken har medeltida ursprung. Under medeltiden utbröts Ytterhogdals socken, 1748 utbröts Los socken.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Färila församling och för de borgerliga frågorna bildades Färila landskommun. 1923 utbröts ur församlingen Kårböle församling och samtidigt ändrade landskommunen namn till Färila-Kårböle landskommun. Landskommunen namnändrades 1954 åter till Färila landskommun, vilken sedan 1971 uppgick i Ljusdals kommun. Till församlingen återgick 2010 Kårböle församling och församlingen namnändrades samtidigt till Färila-Kårböle församling medan pastoratets namn, Färila pastorat, kvarstod. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Färila och Kårböle, med samma omfattning som motsvarande församlingar hade 1999/2000 och fick 1923, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Hälsingland. De indelta soldaterna tillhörde Hälsinge regemente, Jerfsö kompani.

Geografi
Färila socken ligger kring Ljusnan. Socknen har odlingsbygd vid älven och är i övrigt höglänt sjörik skogsbygd med höjder som når 574 meter över havet.

Kårböle är enligt vissa forskare Sveriges mitt.

Fornlämningar
Från stenåldern finns boplatser och från järnåldern gravar.

Namnet
Namnet (1314 Farelda) kommer från en nu försvunnen by. Namnet innehåller farälde, 'väg, farled', syftande på Pilgrimsleden som passerar här.

Befolkningsutveckling

Se även
Färila församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Färila hembygdsförening

Socknar i Hälsingland
Indelningar i Ljusdals kommun
Jim Messina

Jim Messina, född 5 december 1947 i Maywood, Kalifornien, är en amerikansk musiker och producent. Han har varit medlem i grupperna Buffalo Springfield, Poco och Loggins and Messina.

Jim Messina inledde sin karriär som inspelningstekniker och producent och det var i denna roll han först kom i kontakt med folkrockgruppen Buffalo Springfield. Efter att originalmedlemmen Bruce Palmer hoppat av blev dock han på deras tredje och sista album, Last Time Around (1968), en fullvärdig medlem som basist. Efter att gruppen upplösts bildade Messina tillsammans med Richie Furay, även han medlem av Buffalo Springfield, countryrockbandet Poco. Messina spelade gitarr i gruppen och bidrog också i viss mån som sångare och låtskrivare. Efter två album, Pickin' Up the Pieces (1969) och Poco (1970), lämnade han bandet. 

Efter Poco arbetade Messina som självständig producent på Columbia Records. Genom detta jobb mötte han Kenny Loggins, vars debutalbum han skulle producera. Han kom dock även att sjunga och spela gitarr på albumet och till slut valde man att ge ut det som Kenny Loggins with Jim Messina Sittin' In (1971). De spelade därefter in ett antal album som en duo fram till 1976, då samarbetet sprack eftersom Loggins kände att han inte hade något kvar att lära från Messina. Båda två fortsatte som soloartister, varav Loggins blev mest framgångsrik.

Utöver sin solokarriär, under vilken han hittills givit ut tre studioalbum, driver Messina numera bland annat Jim Messina's Songwriters' Performance Workshop, men har på senare år även deltagit i återföreningar med såväl Poco som Loggins and Messina.

Diskografi
Soloalbum

 (live)

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1947
Amerikanska rockmusiker
Amerikanska musikproducenter
Män
Levande personer
Stereografisk projektion

Stereografisk projektion är en form av avbildningar av punkter på en sfärs yta till punkter i ett plan.

Definition 
Antag att  är en sfär,  en punkt och  är ett plan i rummet sådana att de i något ON - system har representationen ,  , samt . Den stereografiska projektionen  definieras av att , och  ligger i linje.

Egenskaper 
Den stereografiska projektionen är bijektiv.

Tillämpningar 
Inom grafteorin kan den stereografiska projektionen användas för att visa att en färgning av en sfär inducerar en färgning av planet, och, på grund av att den stereografiska projektionen är bijektiv, att en färgning av planet inducerar en färgning av en sfär.

Kartprojektioner
Konforma avbildningar
Projektiv geometri
Nevishög

Nevishög är kyrkbyn i Nevishögs socken i Staffanstorps kommun, Skåne belägen strax söder om Staffanstorp.

Nevishög är en lantligt belägen by strax utanför tätorten Staffanstorp. I byn ligger Nevishögs kyrka. Nevishög ligger i anslutning till hästområdet Grevie och Beden som också ingår i Nevishögs socken..

Strax norr om Nevishögs kyrkby ligger gården Nevisborg, numera kursgård. Norr om denna ligger ett bostadsområde i Staffanstorps tätort, även det med namnet Nevisborg. 
Intill gården Nevisborg ligger numera även villaområdet Hagalid och till väster om detta ligger det nybyggda området Vikhem.

Personer födda i Nevishög
Jacob Linders
Sven Linders
Torsten Nilsson

Se även 

 Nevishögs socken
 Grevie och Beden
 Grevie
 Beden

Orter i Staffanstorps kommun
Echoes, Silence, Patience & Grace

Echoes, Silence, Patience & Grace är rockgruppen Foo Fighters sjätte studioalbum. Det gavs ut den 25 september 2007.

Låtförteckning 
 "The Pretender"
 "Let It Die"
 "Erase/Replace"
 "Long Road to Ruin"
 "Come Alive"
 "Stranger Things Have Happened"
 "Cheer Up, Boys (Your Make-Up Is Running)"
 "Summer's End"
 "The Ballad of the Beaconsfield Miners"
 "Statues"
 "But, Honestly"
 "Home"
 Itunes bonusspår
 "Once & For All" (demo)
 "Seda"

Musikalbum 2007
Album av Foo Fighters
Album utgivna på RCA Records
Harald Nordenson

Harald Nordenson, född 10 augusti 1886 i Göttingen, Tyskland, död 3 februari 1980 i Turinge församling, Stockholms län, var en svensk kemist, företagsledare och riksdagspolitiker (h).

Karriär 
Nordenson blev filosofie doktor i Uppsala 1914 och från 1914 till 1919 var han docent i kemi där. 1917 blev han teknisk chef på Liljeholmens stearinfabrik och verkställande direktör 1929, en post han innehade fram till 1950, för att sedan vara bolagets styrelseordförande 1950–1963.

Utöver sin karriär vid Liljeholmens hade Nordenson en stor mängd andra ordförande- och andra uppdrag i bland annat Svenska Dagbladet AB 1940–1962, Dramatiska teatern 1933–1938, Stockholms handelskammare 1939–1957, Stockholmshögern 1948–1950 och Nitroglycerin AB 1938–1960.

Nordenson var även politiker och var ledamot av Sveriges riksdags första kammare 1938–1953.

Nordenson invaldes 1930 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien (avdelning IV), blev 1945 ledamot av Vetenskaps-Societeten i Uppsala och 1948 ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Släkt 
Hans föräldrar var direktör Erik Nordenson och Bertha Kleman. År 1914 gifte han sig med Clare Lagercrantz, dotter till envoyén Herman Lagercrantz och Hedvig Croneborg född i släkten Croneborg.

Harald Nordenson var far till Jonas Nordenson, Lars Nordenson och Ulf K. Nordenson.

Utmärkelser 
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1957.

Referenser

Noter 

Svenska kemister under 1900-talet
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1886
Avlidna 1980
Män
Personer från Göttingen
Lund University Cognitive Science

Lund University Cognitive Science, LUCS, är Sveriges största forskargrupp för kognitionsvetenskap på Lunds universitet. Gruppen leds av Professor Peter Gärdenfors och är belägen i Kungshuset, den gamla universitetsbyggnaden i Lundagårdsparken. Forskning bedrivs främst i kognitionsvetenskap.

Historia 
Avdelningen startade 1988 , då Peter Gärdenfors blev den förste professorn i kognitionsvetenskap i Sverige. Eftersom han då var docent vid filosofiska institutionen förlades verksamheten till denna institution. 1989 inrättades också en forskarutbildning. 1991 lade Agneta Gulz fram den första doktorsavhandlingen vid avdelningen. Detta var också den första disputationen i världen i kognitionsvetenskap (utan under- eller sido-ordning till någon mer traditionell disciplin som psykologi, lingvistik, datavetenskap, etc.).

Forskning 
Under de första åren var forskningen teoretiskt dominerad, men innefattade även datasimuleringar och försöksverksamhet med robotar. Senare har den experimentella verksamheten vuxit och det pågår numera empirisk forskning med psykologisk, lingvistisk och pedagogisk anknytning och inom informationsdesign. Huvudområden för forskningen är begreppsbildning, kognitiv modellering och robotik, uppmärksamhet, minnesforskning, samspelet mellan språk och kognition, lärande och avancerad digital teknologi, beslutsfattande, primaters kognition samt kognitionens evolution. På avdelningen pågår även forskning med hjälp av ögonrörelsemätare. Denna gren har delvis knoppats av genom att ögonrörelselabbet flyttats till Humanistlabbet vid Språk- och litteraturcentrum.

Källor 
Högskoleverkets rapport 2006:49 R 
Utvärdering av grund- och forskarutbildning i kognitionsvetenskap
Lunds universitet
Snöskråp

Snöskråp (Petasites paradoxus) är en art i familjen korgblommiga växter från bergsområden i Europa, från Pyrenéerna, till Karpaterna och forna Jugoslavien.

Synonymer
Petasites niveus (Vill.) Baumg.
Petasites niveus''' var. paradoxus (Retz.) P.Fourn.Petasites paradoxus (Retz.) Baumg.Petasites vulgaris subsp. niveus (Vill.) Bonnier & LayensTussilago nivea Vill.Tussilago paradoxa'' Retz.

Korgblommiga växter 
Sn Växtindex