kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kotelnyjön

Kotelnyjön (ryska: остров Котельный, ostrov Kotelnyj; även kallad "Kittelön") är huvudön i ögruppen Anzjus öar i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Kotelnyjön ligger ca 4.500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst.

Den obebodda ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 11.665 km². Den högsta höjden är berget Malakatyn-Tas, cirka 374 m ö.h.

Den lilla Tjukotjafloden rinner västerut igenom öns steniga och bergiga landskap mot Laptevhavet. Den nordligaste punkten är Anisijudden som också är Laptevhavets nordvästligaste punkt.

Kotelnyjön förbinds genom sandbanken Bungeland med grannön Faddejevskijön.

Förvaltningsmässigt ingår ögruppen i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
Kotelnyjön upptäcktes kring 1773 av ryske köpmannen Ivan Ljachov under dennes upptäcktsresa i området.

1809 till 1811 genomförde även Mathias Hedenström en forskningsresa i området.

Hela Anzjus öar namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Kotelnyön
 Bild över Kotelnyön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Faddejevskihalvön

Faddejevskihalvön (ryska: Полуостров Фаддеевский, Poluostrov Faddejevskij) eller Faddejevskiön är en halvö på Kotelnyjön som tidigare var en egen ö i ögruppen Anzjus öar i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi
Faddejevskijön ligger ca 4.500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst. Öns geografiska koordinater är 

Faddejevskijön förbinds genom sandbanken Bungeland med grannön Kotelnyjön.

Den obebodda ön är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 5.300 km². Den högsta höjden är cirka 65 m ö.h.

Öns vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran. Förvaltningsmässigt ingår ögruppen i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia
Faddejevskijön upptäcktes kring 1773 av ryske köpmannen Ivan Ljachov under dennes upptäcktsresa i området.

1805 utforskades ön av ryssen Jakov Sannikov. Tillsammans med Mathias Hedenström utforskade han ånyo området åren 1808-1810. 1809 till 1811 genomförde även Mathias Hedenström en forskningsresa i området. Ön namngavs efter den ryske pälshandlaren Faddejev som hade byggt en stuga på ön.

Anzjus öar namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar
 Om Faddeyevskyön
 Bild över Faddeyevskyön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Halvöar i Ryssland
Nysibiriska öarna
Arktis
Bungeland

Bungeland (ryska: Земля Бунге, Zemlja Bunge) är en sandbank i ögruppen Anzjus öar i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Bungeland ligger ca 4.500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst.

Det obebodda området har en areal om cirka 6.200 km². Den genomsnittliga höjden är på endast ca 8 m ö.h. förutom enstaka toppar i dess södra del som når nästan 20 m ö.h.

Bungeland förbinder Faddejevskijön med grannön Kotelnyjön och ofta nämns området som en geografisk enhet. Sandbanken ligger tidvis under vatten och saknar helt vegetation.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
Anzhuöarna namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området då man upptäckte Bungeland och döpte det efter deltagaren.

Källor

Externa länkar 
 Om Bungeland
 Bild över Bungeland
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Nysibiriska öarna
Arktis
Belkovskijön

Belkovskijön (ryska: Бельковский остров, Belkovskij ostrov) är en ö i ögruppen Anzjus öar bland Nysibiriska öarna i Norra ishavet. Den tillhör Ryssland.

Geografi 
Belkovskijön ligger ca 4.500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den västligaste ön i ögruppen.

Det obebodda området har en areal om cirka 535 km². Den högst höjden är cirka 127 m ö.h.

Det ca 25 km breda Zarjasundet skiljer Belkovskijön från huvudön Kotelnyjön och utanför den södra delen ligger småön Ostrov Strizjova.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
Ön upptäcktes 1808 av den ryske pälshandlaren Belkov.

Anzjus öar namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Belkovskyön
 Bild över Belkovskyön
 Bild från Belkovskyön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Novaja Sibir-ön

Novaja Sibir-ön (ryska: Новая Сибирь, Novaja Sibir) är en ö i ögruppen Anzjus öar i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Novaja Sibirön ligger cirka 4 500 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den östligaste ön i ögruppen. 

Det obebodda området har en areal om cirka 6 201 km². Den högst höjden är cirka 76 m ö.h.

Öns vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
Ön upptäcktes 1806 av ryska pälshandlare.

Anzjus öar namngavs efter ryske sjöofficeren Pjotr Anzju (Peter Anjou) som under en forskningsexpedition åren 1820 till 1823 genom den östra delen av sibiriska ishavskusten under Ferdinand von Wrangel gjorde den första kartan över öarna.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Novaja Sibirön
 Bild över Novaja Sibirön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Ljachovskijöarna

Ljachovskijöarna (ryska Ляховские острова, Ostrova Ljachovskije) är en ögrupp bland de Nysibiriska öarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Ljachovskijöarna ligger ca 4.400 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst och utgör den södra ögruppen i området. 

De obebodda öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 6.100 km². Den högsta höjden är berget Emij-Tas cirka 311 m ö.h. och ligger på Bolsjoj Ljachovskijön.

Ögruppen består av de 3 större öarna:

 Bolsjoj Ljachovskijön, huvudön, ca 4.600 km²
 Malyj Ljachovskijön, ca 1.325 km²
 Stolbovojön, ca 170 km²

Ögruppens vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran.

Fram till 1960-talet fanns en fjärde ö Semjonovskijön (остров Семёновский, Ostrov Semjonovskij) ca 250 km väster om huvudön, denna ö har dock helt eroderat och försvunnit under vattenytan.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
1712 besöktes Bolsjoj Ljachovskijön av en grupp kosacker under ledning av Jakov Permjakov och Merkurij Vagin.

1773 utforskades öarna av ryske pälshandlaren Ivan Ljachov som då namngav dem efter sig själv.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Lyakhovskyöarna

Rysslands ögrupper
Nysibiriska öarna
Arktis
Euro Formula 3000 2001

Euro Formula 3000 2001 dominerades av Felipe Massa, som tack vare segern fick ett femårskontrakt med Ferrari i formel 1. Detta innebar att han lånades ut till Sauber och fick göra F1-debut 2002.

Kalender

Slutställning

Auto GP-säsonger
Motorsportevenemang 2001
Bolsjoj Ljachovskijön

Bolsjoj Ljachovskijön (ryska: Большой Ляховский остров, Bolsjoj Ljachovskij Ostrov, "Stora Ljachovskijön") är huvudön i ögruppen Ljachovskijöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Bolsjoj Ljachovskijön ligger ca 4 400 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den sydligaste ön i ögruppen.

Det obebodda ön har en areal om cirka 4 600 km². Den högsta höjden är berget Emy Taz på cirka 311 m ö.h.

Öns vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran. Det cirka 40 km breda Proliv Dimitrija Lapteva (Dimitrij Laptevsundet) skiljer ön från fastlandet.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
1712 besöktes Bolsjoj Ljachovskijön av en grupp kosacker under ledning av Jakov Permjakov och Merkurij Vagin.

1773 utforskades ön av ryske pälshandlaren Ivan Ljachov som då namngav den efter sig själv.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Bolsjoj Ljachovskijön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Stolbovojön

Stolbovojön (ryska: Столбовой остров, Stolbovoj ostrov) är en ö i ögruppen Ljachovskijöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi
Stolbovojön ligger cirka 4 400 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den nordligaste ön i ögruppen. 

Det obebodda ön har en areal om cirka 170 km². Den högsta höjden är på ca 222 m ö.h.

Öns vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia
1800 upptäcktes och utforskades ön av ryske Jakov Sannikov som åren 1808-1810 ånyo utforskade området med Matvej Gedenstrom.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar
 Om Stolbovojön
 Bild på Stolbovojön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Malyj Ljachovskijön

Malyj Ljachovskijön (ryska: Малый Ляховский, Malyj Ljachovskij, "Lilla Ljachovskijön") är en ö i ögruppen Ljachovskijöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi 
Malyj Ljachovskijön ligger cirka 4 400 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den nordligaste ön i ögruppen. 

Det obebodda ön har en areal om cirka 1 325 km². Den högsta höjden är på cirka 43 m ö.h.

Öns vegetation består av låga växter då den ligger inom tundran. Det cirka 50 km breda Proliv Sannikova (Sannikovsundet) skiljer ön från ögruppen Anzjus öar.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia 
1712 besöktes Malyj Ljachovskijön av en grupp kosacker under ledning av Jakov Permjakov och Merkurij Vagin.

1773 utforskades ön av ryske pälshandlaren Ivan Ljachov som då namngav den efter sig själv.

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar 
 Om Malyj Ljachovskijön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
De Longs öar

De Longs öar (, Ostrova De-Longa) är en ögrupp bland de Nysibiriska öarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Historia
De Longs öar namngavs efter amerikanske upptäcktsresande George Washington DeLong som under en forskningsexpedition med fartyget Jeannette åren 1879 till 1881 upptäckte Bennettön, Henriettaön och Jeannetteön. Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området. Vilkitskijön och Zjochovön upptäcktes först 1913 av ryske Boris Vilkitskij under den stora tsarryska hydrografiska kartläggningsexpeditionen i Norra ishavet med fartygen "Tajmyr" och "Vajgatj" åren 1910-1915.

Geografi
De Longs öar ligger ca 4 600 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst och utgör den nordligast ögruppen i området.

De obebodda öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om cirka 228 km². Den högsta höjden är berget Tollja på ca 426 m ö.h. och ligger på Bennettön. Öarna räknas ibland som en egen fristående ögrupp.

Ögruppen består av de fem mindre öarna:

 Bennettön, huvudön, ca 150 km²
 Zjochovön, ca 58 km²
 Henriettaön, ca 12 km²
 Jeannetteön, ca 3,5 km²
 Vilkitskijön, ca 1,5 km²

Ca 80 % av landarealen är permanent istäckt av glaciärer.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Referenser

Externa länkar

 Om De Longöarna
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands ögrupper
Nysibiriska öarna
Arktis
Bennettön

Bennettön (ryska Остров Беннетта Ostrov Bennetta) är huvudön i ögruppen De Longöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi
Bennettön ligger ca 4 600 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den västligaste ön i ögruppen.

Den obebodda ön har en areal om cirka 150 km² . Den högsta höjden är Tollya på ca 426 m ö.h. .

Stora delar av ön är permanent istäckta av glaciärer.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken "Sacha".

Historia
Bennettön upptäcktes den 15 juli 1881 av en besättningsman på fartyget Jeanette under George Washington DeLongs forskningsexpedition åren 1879 till 1881 i området. Ön namngavs efter amerikanske tidningsmagnaten James Gordon Bennett den yngre, en av finansiärerna bakom expeditionen. .

Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge  i rysk tjänst en forskningsresa till området.

Källor

Externa länkar
 Om Bennettön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Zjochovön

Zjochovön (ryska: остров Жохова, ostrov Zjochova) är en ö i ögruppen De Longöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi
Zjochovön ligger cirka 4 600 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den mellersta ön i ögruppen. 

Det obebodda ön har en areal om cirka 58 km². Den högsta höjden är ca 123 m ö.h.

Stora delar av ön är permanent istäckta av glaciärer.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia
Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området utan att upptäcka ön.

Zjochovön upptäcktes först den 27 augusti 1914 av en besättningsman på fartyget "Vajgatj" under Boris Vilkitskij på den stora hydrografiska kartläggningsexpeditionen av Norra ishavet åren 1910 till 1915. Ön namngavs då Ostrov Novopasjennogo men ändrades senare till Zjochov efter en deltagare i expeditionen.

1955 etablerades en forskningsstation på ön.

Källor

Externa länkar
 Om Zhokhovaön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Vilkitskijön

För ön i Karahavet, se Vilkitskijön (Karahavet).

Vilkitskijön (ryska Oстров Вильки́цкого Ostrov Vilkitskogo) är en ö i ögruppen De Longöarna i Norra ishavet och tillhör Ryssland.

Geografi
Vilkitskijön ligger ca 4 600 km nordöst om Moskva utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst som den sydligaste och minsta ön i ögruppen. 

Det obebodda ön har en areal om cirka 1,5 km². Den högsta höjden är cirka 70 m ö.h.

Förvaltningsmässigt ingår området i den ryska delrepubliken Sacha.

Historia
Åren 1885 till 1886 och 1893 samt 1900-1902 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge  i rysk tjänst en forskningsresa till området utan att upptäcka ön.

Vilkitskijön upptäcktes först den 20 augusti 1913 av en besättningsman på fartyget "Tajmyr" under Boris Vilkitskij på den stora hydrografiska kartläggningsexpeditionen av Norra ishavet åren 1910 till 1915. Ön namngavs då Ostrov General Vilkitskogo men ändrades senare till bara Ostrov Vilkitskogo.

Källor

Externa länkar
 Om Vilkitskijön
  - ur Nordisk familjebok från Projekt Runeberg

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Arktis
Älska till döds

Älska till döds () är en amerikansk erotisk thriller från 1993, regisserad av Uli Edel. I de ledande rollerna ses Madonna och Willem Dafoe med bland andra Joe Mantegna och Anne Archer.

Handling 
Den äldre, hjärtsjuke miljonären Andrew Marsh dör under annorlunda omständigheter på sitt gods i Portland, Oregon. Hans blod avslöjar spår av kokain och man hittar också en video som visar hans kärleksakt med galleriägaren Rebecca Carlson (Madonna). Marshs sekreterare Joanne Braslow (Archer) uppger att Carlson mördade Marsh. Försvarsadvokat Frank Dulaney (Dafoe) tar sig an Carlsons fall strax innan distriktsåklagare Robert Garrett (Mantegna) anklagar henne för mord. Dulaney får veta att Carlson kommer att få ärva Marshs gods värt åtta miljoner dollar, men är övertygad om hennes oskuld.

Rollista

Om filmen 
Filmens framgång blev en stor flopp på bio och fick negativa recensioner av en del kritiker men på hyrvideo var den succé. Madonna fick en Razzie för sämsta kvinnliga huvudroll.

Externa länkar 

Filmer 1993
Engelskspråkiga filmer
TV-filmer 1993
Amerikanska TV-filmer
Amerikanska thrillerfilmer
Oregon på film
Tyska thrillerfilmer
Psykologiska thrillerfilmer
Domstolsfilmer
Henriettaön

Henriettaön (jakutiska: Хенриетта арыыта Xenriyetta Aryyta, ryska: Остров Генриетты Ostrov Genrijetty) är en rysk ö i ögruppen Nysibiriska öarna bland Rysslands arktiska öar i Norra ishavet.

Geografi 
Henriettaön är den nordligaste ön i ögruppen De Longöarna och ligger cirka 45 km nordväst om Jeannetteön och cirka 800 km nordöst om distriktets huvudort Tiksi utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst. Ögruppen ligger cirka ligger ca 4 700 km nordöst om Moskva. Den nordligaste punkten kallas Kap Melville (Mys Mel'villya).

Den obebodda ön har en yta på cirka 7,1 km² och den högsta höjden är på cirka 312 m ö.h. Ön är cirka 3 km lång och cirka 3 km bred. Det råder arktiskt klimat i området och stora delar av ön är täckt av glaciärer.

Förvaltningsmässigt utgör området en del rajon (distrikt) Bulunski i delrepubliken (federationssubjekt Sacha.

Historia 
Henriettaön upptäcktes den 20 maj 1881 av en besättningsman på forskningsfartyget USS Jeannette under George Washington DeLong expedition åren 1879 till 1881 i området. Ön namngavs efter expeditionens finansiär James Gordon Bennett den yngres mor. Kort därefter förliste fartyget den 12 juni då det krossades av packis.

Åren 1886 och 1893 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

1913 gjordes försök att kartlägga ön och Jeannetteön under den ryska Arktisexpeditionen åren 1910-1915 under ledning av upptäcktsresande Boris Vilkitskij.

1937 inrättades en forskningsstation på ö, stationen stängdes 1963.

I september 2013 genomförde Polarforskningssekretariatet en geologisk expedition i området kring DeLongöarna.

Referenser

Externa länkar 

 Bild över Henriettaön (GeoCaching)
 Om Jeannetteexpeditionen 1879-1881 (Archive.org)

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Sacha
Norra ishavet
Jeannetteön

Jeannetteön (jakutiska: Жаннетта арыыта Zhannetta Aryyta, ryska: Остров Жанне́тты Ostrov Zjannetty) är en rysk ö i ögruppen Nysibiriska öarna bland Rysslands arktiska öar i Norra ishavet.

Geografi 
Jeannetteön är den östligaste ön i ögruppen De Longöarna och ligger cirka 45 km sydöst om Henriettaön och cirka 800 km nordöst om distriktets huvudort Tiksi utanför Sibiriens nordöstra kust mellan Laptevhavet i väst och Östsibiriska havet i öst. Ögruppen ligger cirka ligger ca 4 700 km nordöst om Moskva.

Den obebodda ön har en yta på cirka 3,53 km² och den högsta höjden är på cirka 351 m ö.h. Ön är cirka 3 km lång och cirka 1,5 km bred. Det råder arktiskt klimat i området och stora delar av ön är täckt av glaciärer.

Förvaltningsmässigt utgör området en del rajon (distrikt) Bulunski i delrepubliken (federationssubjekt) Sacha.

Historia 
Jeannetteön upptäcktes den 16 maj 1881 av besättningsmannen William Dunbar på forskningsfartyget "USS Jeannette" under George Washington DeLong expedition åren 1879 till 1881 i området. Ön namngavs efter expeditionens fartyg. Kort därefter förliste fartyget den 12 juni då det krossades av packis.

Åren 1886 och 1893 genomförde balttyske upptäcktsresande Eduard Toll och Alexander Bunge i rysk tjänst en forskningsresa till området.

1913 gjordes försök att kartlägga ön och Henriettaön under den ryska Arktisexpeditionen åren 1910-1915 under ledning av upptäcktsresande Boris Vilkitskij.

I september 2013 genomförde Polarforskningssekretariatet en geologisk expedition i området kring DeLongöarna.

Referenser

Externa länkar 

 Bild över Jeannetteön (RuTraveller.ru)
 Om Jeannetteexpeditionen 1879-1881 (Archive.org)

Rysslands öar
Nysibiriska öarna
Sacha
Norra ishavet
I Am… Sasha Fierce

I Am... Sasha Fierce är den amerikanska sångerskan Beyoncé Knowles tredje studioalbum. Det släpptes den 19 november 2008 i Sverige. Albumet har släppts i tre versioner: standard, deluxe- samt platinum edition. I Am... Sasha Fierce Platinum Edition släpptes den 4 november 2009 i Sverige.

Låtförteckning

Singlar 
 If I Were A Boy
 Single Ladies (Put A Ring On It)
 Diva
 Halo
 Ego
 Sweet Dreams
 Broken-Hearted Girl
 Video Phone
 Why Don't You Love Me
 Video Phone Remix (med Lady Gaga)

Musikalbum 2008
Musikalbum 2009
Engelskspråkiga musikalbum
Album av Beyoncé
Järvinen

Järvinen var 1992 nionde vanligaste efternamnet i Finland. 2008 återfinns namnet på tionde plats (17.216). Namnet är bildat efter ordet för "sjö", "järvi".

Järvinen uppträder i handlingar från medeltiden som tillnamn. I Kalvola nämns 1507 henric jonsson jerffuis. År 1906 bytte ett tjugotal familjer i södra Finland sina svenska efternamn mot Järvinen.

Personer med efternamnet Järvinen 

 Akilles Järvinen (1905–1943), finländsk friidrottare
 Albert Järvinen (1950–1991), finländsk gitarrist
 Anna Järvinen (född 1970), sverigefinsk musiker
 Asko Järvinen (född 1961), finländsk läkare
 Carita Järvinen (född 1943), finlandssvensk fotomodell och skådespelare
 Esko Järvinen (1907–1976), finländsk utövare av nordisk kombination
 Heli Järvinen (född 1963), finländsk politiker
 Jan-Mikael Järvinen (född 1988), finländsk ishockeyspelare
 Kari Järvinen (född 1940), finländsk arkitekt
 Kauko Järvinen (1903–1980), finländsk ingenjör
 Klaus Järvinen (1917–2003), finländsk läkare
 Kyösti Järvinen (1869–1957), finländsk nationalekonom och politiker
 Liisa Keltikangas-Järvinen (född 1946), finländsk psykolog
 Martta Salmela-Järvinen (1892–1987), finländsk politiker och författare
 Matti Järvinen (1909–1985), finländsk spjutkastare
 Mattias Järvinen Palme (född 1968), svensk arkitekt
 Pauli Järvinen (född 1965), finländsk ishockeyspelare
 Simo Järvinen (1938–1997), finländsk arkitekt
 Verner Järvinen (1870–1941), finländsk friidrottare

Källor 
 Pirjo Mikkonen & Sirkka Paikkala, Sukunimet. Otava: Helsingfors 1992

Finska efternamn