kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blåvingad bladfågel

Blåvingad bladfågel (Chloropsis moluccensis) är en asiatisk fågel i familjen bladfåglar med vid utbredning från Indien till Indonesien.

Utseende 
Blåvingad bladfågel är en 16–18 cm lång, gnistrande grön fågel med blått inslag på skuldrorna, samt i vingar och stjärt. Hanen har svart tygel och strupe som omringar en gnistrande blåviolett strimma från mungipan bakåt. Runt detta område syns en gulaktig kant, från övre delen av bröstet upp på pannan. Liknande hane guldpannad bladfågel har ett större svart område och pannan är gyllengul. Hona blåvingad bladfågel har turkos strupe omringat av en gul, diffust avgränsad ram. 

Javabladfågeln (C. cochinchinensis, som moluccensis tidigare behandlades som en del av) skiljer sig från blåvingad bladfågel genom avsaknad av gult på hjässan, mycket mer turkosgrön (ej marinblå) vingspegel, mer gult på bröstet nedanför strupen men mycket mindre på strupsidan och i resten av ansiktet samt hos honan större kontrast mellan den mer tydligt turkosgröna strupen och den gulgröna undersidan.

Utbredning och systematik 
Blåvingad bladfågel delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Chloropsis moluccensis chlorocephala – östra Bangladesh och nordöstra Indien till Myanmar och västra Thailand 
 Chloropsis moluccensis kinneari – södra Kina, norra Indokina och nordöstra Thailand
 Chloropsis moluccensis auropectus – sydöstra Thailand och södra Indokina
 Chloropsis moluccensis serithai – thailändska halvön
 Chloropsis moluccensis moluccensis – södra Malackahalvön, Sumatra och närliggande öar
 Chloropsis moluccensis viridinucha – Borneo
 Chloropsis moluccensis cochinchinensis – Java

Vissa urskiljer även underarterna icterocephala, natunensis och billitonis med utbredning på Sumatra, Natunaöarna respektive Belitung utanför Borneo, men dessa inkluderas vanligen i moluccensis.

Tidigare inkluderades behandlades blåvingad bladfågel och javabladfågel (C. cochinchinensis) som en och samma art, med det svenska trivialnamnet blåvingad bladfågel men det vetenskapliga artnamnet cochinchinensis som har prioritet före moluccensis. Även indisk bladfågel (C. jerdoni) och borneobladfågel (C. kinabaluensis) inkluderades tidigare i blåvingad blåfågel, men urskiljs numera allmänt som egna arter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Grön bladfågel

Grön bladfågel (Chloropsis cyanopogon) är en fågel i familjen bladfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Grön bladfågel är en 15–16,2 cm lång bjärt grön fågel. Hanen även har svart och blått på strupen, medan honan ibland uppvisar en svag gul anstrykning. Arten är mycket lik smaragdbladfågeln, men hanen har jämfört med denna mindre svart ansiktsmask och spår av gult i pannan. Avsaknad av blått i vingen skiljer den från blåvingad bladfågel och borneobladfågel.

Utbredning och systematik 
Grön bladfågel förekommer i Sydostasien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Chloropsis cyanopogon cyanopogon – förekommer på södra Malackahalvön, Sumatra och Borneo
 Chloropsis cyanopogon septentrionalis – förekommer på södra thailändska halvön

Levnadssätt 
Grön bladfågel bebor låglänta städsegröna lövskogar, liksom intilliggande plantage och större parker. Den födosöker vanligen i trädtaket, ofta i artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som nära hotad (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Margrethe von der Lühe

Margrethe von der Lühe (senare Numsen), född Holck 16 februari 1741 på Orebygård, död 1 oktober 1826 i Köpenhamn, var en dansk hovdam. 

Hon var dotter till greve Christian Christopher Holck och Ermegaard Sophie von Winterfeldt och syster till Conrad Holck, en gunstling till kung Kristian VII av Danmark; hon gifte sig 1767 med baron Volrad August von der Lühe. Margrethe von der Lühe blev hovdam till Louise av Danmark 1766, och 1768 hovmästarinna hos Danmarks drottning Caroline Mathilde. Hon efterträdde då Anne Sofie von Berckentin, som initialt hade ersatt Louise von Plessen, men som Caroline Mathilde hade vägrat att acceptera och som därför inte kunde tjänstgöra. 

Hon avskedades 1770, och fick 1772 samma ställning hos änkedrottning Juliana Maria. Hon var som sådan 1781 troligen ansvarig för anställningen av Niels Ditlev Riegels, som medverkade i kuppen mot Juliana Maria 1784; Riegels tillägnade henne en skrift. Margrethe von der Lühe gifte sig med Christian Frederik Numsen 1784 och lämnade då hovet.

Källor

Noter

Danska grevinnor
Danska hovdamer
Personer i Danmark under 1700-talet
Födda 1741
Avlidna 1826
Kvinnor
Hovmästarinnor
Filippinbladfågel

Filippinbladfågel (Chloropsis flavipennis) är en fågel i familjen bladfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Filippinbladfågeln är en liten till medelstor (18 cm), grön tätting som lever i trädkronor. Hela fjäderdräkten är lysande grön utom gult runt ögat, på strupen och ett streck på vingen som formats av gula kanter på handpennorna. Näbb, iris och ben är alla mörka. Lätet består av korta och högljudda melodiska fraser som i engelsk litteratur beskrivs som "whit-too-whee" eller "see-tee-wee-oo".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Filippinerna på öarna Cebu, Leyte och Mindanao. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Filippinbladfågeln har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 600–1 700 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Palawanbladfågel

Palawanbladfågel (Chloropsis palawanensis) är en fågel i familjen bladfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Palawanbladfågeln är en medelstor gnistrande grön tätting. Undersidan är något ljusare än ovansidan, med gult på strupe och övre delen av bröstet, medan den är blå i en ring runt ögat, på skuldrorna, på vingkanterna och i ett kort streck ner från näbbroten. Notera även svart näbb, svarta vingspetsar och svarta ben. Bland lätena hörs en varierad visslande sång.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på öarna Balabac, Busuanga, Palawan och Calamian i Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Palawanbladfågeln hittas i trädtaket i låglänta skogar och skogsbryn. Den slår följe med kringvandrande artblandade flockar, ofta med bulbyler, på jakt efter frukt och frön.

Status 
Arten har en begränsat utbredning, men beståndet är stabilt och den anses inte vara hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Smaragdbladfågel

Smaragdbladfågel (Chloropsis sonnerati) är en sydostasiatisk fågel i familjen bladfåglar inom ordningen tättingar, den största i familjen. Liksom flera andra bladfåglar minskar den kraftigt i antal till följd av fångst för burfågelsindustrin.

Utseende och läten 
Smaragdbladfågeln är med sina 20 centimeter i kroppslängd den största arten i familjen. Ovan är den gnistrande grön och under guldgulgrön. Näbben är lång och krokspetsad. Hanen har en svart mask runt ögat och en koboltblå linje nedanför mungipan. Arten är känd för sin klara sång och förmåga att härma andra arter.

Utbredning och systematik 
Smaragdbladfågel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Chloropsis sonnerati zosterops – förekommer i Myanmar, Thailand, Malaysia, Sumatra och Borneo
 Chloropsis sonnerati sonnerati – förekommer på Java

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i låglänt städsegrön skog, även skog påverkad av skogsbruk och tillfälligtvis även beskogade parker och vissa plantage. Den ses från havsnivån upp till 1100 meters höjd. Fågeln lever av leddjur och frukt. Den ingår ofta i artblandade födosökande flockar.

Status 
Sedan 2016 kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som hotad efter data som visar att arten minskar kraftigt till följd av fångst för burfågelindustrin, de senate tio åren med mer än 50%. Först placerades den i hotkategorin sårbar (VU) men uppgraderades till den högre hotnivån starkt hotad (EN) 2019.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske naturforskaren Pierre Sonnerat (1748-1814).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Blåmaskad bladfågel

Blåmaskad bladfågel (Chloropsis venusta) är en fågel i familjen bladfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blåmaskad bladfågel är minst av bladfåglarna och den mest mest unik fjäderdräkt. Fågeln har en satt kropp, med en relativt lång och något böjd näbb. Båda könen har blått i ansiktet och gulgrönt på buken. Hanar har även orange på bröstet och en purpurfärgad strupe. Sången består av en ljus serie toner och ett upprepat gnissligt "tsi’wee, tsi’wee". Bland lätena hörs torra "chit" och ett fräsande skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergstrakter på indonesiska ön Sumatra. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Blåmaskad bladfågel är endemisk för förbergsskogar, där den vanligen påträffas i par i trädtaket.

Status 
Blåmaskad bladfågel tros ha minskat relativt kraftigt till följd av skogsavverkningar och andra förändringar av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad, men noterar att eftersom den redan anses vara generellt ovanlig, parat med lokalt utdöende och hotet från insamling för burfågelindustrin, kan den placeras i en allvarligare hotkategori i framtiden.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Vitkronad strömstare

Vitkronad strömstare (Cinclus leucocephalus) är en fågel i familjen strömstarar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitkronad strömstare är en satt fågel tydligt tecknad i vitt och svart, med tydligt vitt på hjässa och undersida. Könen är lika. Lätet är ett genomträngande "dzeet!" som framför allt hörs i flykten.

Utbredning och systematik 
Vitkronad strömstare delas in i tre distinkta underarter:
 rivularis – förekommer i Sierra Nevada de Santa Marta (nordöstra Colombia)
 leuconotus – förekommer i bergstrakter i Colombia till västra Venezuela och Ecuador
 leucocephalus – förekommer i bergstrakter i Peru och Bolivia

Levnadssätt 
Vitkronad strömstare hittas vid bergsbelägna snabbt rinnande vattendrag, från 700 till 3500 meters höjd. Den ses enstaka eller i par, sittande på stenar i vattnet eller flygande utmed vattendraget.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Strömstarar
Fåglar i neotropiska regionen
Grå strömstare

Grå strömstare (Cinclus mexicanus) är en nord- och centralamerikansk fågel i familjen strömstarar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grå strömstare är en satt, mörkgrå fågel med en kroppslängd på 16,5 centimeter. På huvudet syns ofta en brun anstrykning och vita fjädrar på ögonlocken som gör att ögonen blixtrar vitt när fågeln blinkar. Den känns vidare igen på långa ben samt vanan att gunga på hela kroppen. Sången består av höga visslingar eller drillar, upprepade några gånger. Båda könen sjunger året runt.

Utbredning och systematik 
Grå strömstare delas in i fyra underarter i två grupper:
 mexicanus-gruppen
 Cinclus mexicanus unicolor – förekommer från Aleuterna till Alaska, västra Kanada och västra USA
 Cinclus mexicanus mexicanus – förekommer i höglandsområden i norra och centrala Mexiko
 Cinclus mexicanus anthonyi – förekommer i bergsområden från södra Mexiko (Chiapas) till Guatemala och Honduras
 Cinclus mexicanus ardesiacus - förekommer i bergsområden i Costa Rica och västra Panama

Vissa urskiljer även underarten dickermani med utbredning i södra Mexiko. 

Fågeln är vanligtvis stannfågel men kan vintertid söka sig söderut eller till lägre nivåer på jakt efter föda och rinnande vatten.

Levnadssätt 
Fågeln tillbringar liksom alla strömstarearter sitt liv kring snabbt flytande forsar och strömmar där den unikt för tättingar födosöker under vattnet. Den är till och med utrustad med ett extra par ögonlock som gör att den kan se under vattnet, samt fjäll som stänger igen näsborrarna. Strömstarar producerar också mer olja än andra fåglar, vilket håller den varm i det kyliga vattnet. 

Fågeln lever av vattenlevande insekter och dess larver, inklusive trollsländenymfer, men även kräftdjur, nattsländelarver samt i vissa fall småfisk och grodyngel. Dess vana att dyka under vattenytan kan göra den själv till ett byte för stora laxfiskar som tjurröding eller Salvelinus malma.

Häckning 
Grå strömstare bygger ett sfäriskt bo med sidoingång som den placerar nära vatten, på en klipphylla, flodbank, bakom ett vattenfall eller under en bro. Den lägger vanligtvis två till fyra ägg som enbart honan ruvar i 15-17 dagar. Hanen hjälper till med att mata ungarna. Efter ytterligare 20-25 dagar är ungarna flygga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Dess närvaro vittnar om god vattenkvalité och den har försvunnit från vissa områden till följd av föroreningar eller ökad mängd sediment.

Referenser 
Artikeln bygger delvis på en översättning från engelskspråkiga wikipedias artikel American dipper, läst 2018-10-03 som anger följande källor: 
 Erlich et al. The Birder's Handbook
 Stiles and Skutch,  A guide to the birds of Costa Rica

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Strömstarar
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Brun strömstare

Brun strömstare (Cinclus pallasii) är en asiatisk fågel i familjen strömstarar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Brun strömstare är en enhetligt brun 20 centimeter lång knubbig fågel med smal näbb. Ungfågeln är genomgående fläckad med vitt eller rödgulbrunt.

Levnadssätt 
Arten lever vid småsjöar och strömmande vatten i bergstrakter. Där födosöker den, liksom övriga arter i familjen och unikt för tättingar genom att dyka efter vattenlevande djur. Den kan också ses vada i grundare delar och plocka mindre djur från botten. Det är framför allt mellan december och april som den dyker, när tillgången på större djur är som störst och när fågeln också häckar och därför behöver mer mat. Även ungfåglarna kan dyka efter föda. En liten population som förekommer vid en varm källa i bergskedjan Suntar-Khayata i den ryska delrepubliken Sacha kan födosöka under vattenytan när lufttemperaturen är så låg som -55° C.

Utbredning och systematik 
Brun strömstare förekommer i bergstrakter i Asien och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Cinclus pallasii tenuirostris – centrala Asien och Himalaya
 Cinclus pallasii dorjei – östra Sikkim, Assam, östra Tibet, norra Myanmar och norra Thailand
 Cinclus pallasii pallasii – nordöstra Asien, Japan, västra Kina, norra Thailand och norra Vietnam
 Cinclus pallasii marila – nordöstra Indien (Khasibergen)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig och vida spridd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Petrus Simon Pallas (1741–1811), allmänt känd som Peter Simon Pallas, tysk naturforskare i rysk tjänst.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Strömstarar
Fåglar i neotropiska regionen
Roststrupig strömstare

Roststrupig strömstare (Cinclus schulzii) är en fåtalig sydamerikansk tätting i familjen strömstarar.

Utseende och läten 
Roststrupig strömstare är en 15 centimeter lång skiffergrå fågel, blekare på huvudet. Karakteristiskt är en rosa- eller rostfärgade haklappen. I flykten syns en vit fläck på handpennorna. Liksom alla strömstarar har den en kort stjärt och rundade vingar. Lätet är en serie raspiga och metalliska toner.

Utbredning och systematik 
Roststrupig strömstare förekommer utmed Andernas östsluttning i nordvästligaste Argentina och sydöstra Bolivia. Arten har tidigare behandlats som underart till vitkronad strömstare (Cinclus leucocephalus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Roststrupig strömstare bebor forsar och floder med en bredd på fem till 15 meter. Den häckar i alzonen mellan 1500 och 2500 meters höjd, men rör sig ner mot större floder vid 800 meters höjd när frosten kommer. I Bolivia har den hittats vid både högre och lägre liggande strömmande vattendrag som rinner genom betesmarker där den möjligen häckar. Bon har hittats mellan september och januari med revir som sträcker sig mellan 500 och 1000 meter utmed det aktuella vattendraget.

Status och hot 
Roststrupig strömstare har en liten världspopulation på endast 2000-2700 vuxna individer. Utbredningsområdet är dessutom fragmenterat 
och den tros minska i antal, på grund av förändringar i vattenverksamhet samt möjligen skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Friedrich W. Schulz (död 1933), tysk zoolog verksam i Argentina 1866-1933.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Strömstarar
Fåglar i neotropiska regionen
Gulögd vakteltrast

Gulögd vakteltrast (Cinclosoma ajax) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vakteltrastar är knubbiga marklevande tättingar med trastlikt utseende. Fjäderdräkten hos denna art utmärks av brunt på stjärt, rygg och i ett hjässband, svart ögonmask, vit buk och rostfärgade kroppssidor. Hanen är svart på strupe och bröst, med en tydlig vit strimma i ansiktet, medan honan har vit strupe och ett tunt vitaktigt ögonbrynsstreck. Arten överlappar med liknande blå och brunryggig prakttrast, men gulögd vakteltrast saknar blått i fjäderdräkten. Sången består av tre fallande visslingar, två korta och en lång, följt av ett explosivt "whip!".

Utbredning och systematik 
Gulögd vakteltrast delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 C. a. ajax – förekommer i låglandet i västra Nya Guinea (från Geelvink Bay till Triton Bay)
 C. a. muscale – förekommer i södra centrala New Guinea (övre Flyflodens dalgång)
 C. a. alare – förekommer i södra centrala New Guinea (Oriomo och nedre Flyflodens dalgång)
 C. a. goldiei – förekommer i låglandet i sydöstra Nya Guinea (Hall Sound Milne Bay)

Underarten muscale inkluderas ofta i alare.

Levnadssätt 
Guldögd vakteltrast hittas lokalt i förbergsskog och i låglänt galleriskog. Där ses den mest på marken.

Status 
Arten har ett relativt begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Brunbröstad vakteltrast

Brunbröstad vakteltrast (Cinclosoma castaneothorax) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Brunbröstad vakteltrast förekommer i södra och centrala Queensland och angränsande nordvästra New South Wales. Västlig vakteltrast (C. marginatum) behandlades tidigare som underart till brunbröstad vakteltrast.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Svartbröstad vakteltrast

Svartbröstad vakteltrast (Cinclosoma castanotum) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartbröstad vakteltrast är en kraftigt tecknad trastliknande fågel. Den har vitt ögonbrynsstreck och mustaschstreck, vit buk, djupt kastanjebrun rygg och intrikat tecknade vingar. Honan har grått bröst, hanen grå flanker och svart på bröst och stripe. Kanelvakteltrast och brunbröstad vakteltrast har varmbruna kroppsidor. Lätet är en utdragen och ljus vissling, "seeeep".

Utbredning och systematik 
Svartbröstad vakteltrast förekommer i sydöstra South Australia, intill nordvästra Victoria och sydvästra New South Wales. Tidigare ansågs kopparryggig vakteltrast (C. clarum) vara en del av svartbröstade vakteltrasten och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Svartbröstad vakteltrast hittas i öppen mallee och buskmarker. Där ses den vanligen promenera omkring på marken.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig men inkluderar kopparryggig vakteltrast i bedömningen.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Kanelvakteltrast

Kanelvakteltrast (Cinclosoma cinnamomeum) är en fågel i familjen vakteltrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vakteltrastar är knubbiga marklevande tättingar med trastlikt utseende. Hos kanelvakteltrasten har båda könen ljust ögonbrynsstreck, ljusbrun rygg, fläckiga undre stjärttäckare och svartvit teckning på vingen. Honan är beige på haka och i ett mustaschstreck, vit på buken och ljusgrå på bröstet, medan hanen har vitt mustaschstreck, svart fläck på strupen, ljusbruna kroppssidor och vitt mitt på bröstet, med ett tunt svart bröstband ovan den vita buken. Hane kopparryggig vakteltrast har svart bröst och nullarborvakteltrasten har ett brett svart bröstband som är sammanbundet med den svarta strupen.

Utbredning och systematik 
Kanelvakteltrast behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cinclosoma cinnamomeum tirariense – förekommer i centrala Australien
 Cinclosoma cinnamomeum cinnamomeum – förekommer i sydcentrala Australien

Tidigare inkluderades nullarborvakteltrasten (C. alisteri) som en underart och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Kanelvakteltrasten hittas i öppet busklandskap i steniga områden. Där ses den vanligen promenera på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vakteltrastar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien