kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
André Hazes

André Hazes, född 30 juni 1951, död 23 september 2004, var en nederländsk musiker och sångare i genren levenslied (ungefär: sånger om livet) som är en sorts folkmusik om vardagslivet som sjungs på nederländska. Hazes räknas som en av de mest framgångsrika nederländska sångarna med 31 album och 54 singlar.

Biografi 
André Hazes föddes 1951 i Amsterdam. Vid åtta års ålder blev han upptäckt av den nederländska TV-personligheten Johnny Kraaykamp och gjorde därefter sin debut i TV. Hans karriär tog inte fart efter detta utan André tog många olika jobb och blev mest lokalt känd som den sjungande bartendern.

År 1976 skrev han "Eenzame Kerst" (ungefär: Ensam jul) och blev först nu känd med hjälp av Willy Alberti som såg till att singeln släpptes. 1979 blev han erbjuden ett skivkontrakt av EMI och nu tog hans karriär fart. "Een Vriend" (sv: en vän) och "Een Beetje Verliefd" (sv: En liten bit kärlek) blev båda hit-låtar med topp-tio-placeringar. Han nådde sin största framgång 1977 med hitlåten "De Vlieger" (en: The Kite) som blev en nederländsk evergreen.

Under 1981 belönades han med Zilveren Harp (sv: silverharpan) för albumet Gewoon André (sv: Helt enkelt André) som sålde i mer än 500 000 exemplar och gav platina fem gånger om under det första försäljningsåret och ytterligare två platina-noteringar under de två efterföljande åren.

1988 sjöng han sången Wij houden van oranje (sv: Vi älskar orange) i samband med de nationella fotbollsmästerskapen. Låten blev väldigt populär i Nederländerna, Orange är den officiella nederländska färgen och namnet på det Nederländska nationella fotbollslaget.

André var känd för sin ohälsosamma livsstil och sade själv en gång: Om det inte vore för mitt kändisskap så hade jag definitivt varit alkoholist.

Den 23 september 2004 dog han av hjärtstillestånd. Till sist kom hans livsstil ikapp honom och på något sätt blev han mer berömd efter sin död än han var innan.

Den 29 september 2004 släpptes singeln Zij Gelooft In Mij och blev hans första förstaplacering på den nederländska topp 40-listan.

På dagen ett år efter sin död och i enlighet med sina egna önskningar spreds hans aska över himlen med hjälp av en typ av fyrverkeripjäser. Samma dag invigde man en staty över honom i Pijp, Amsterdam, när hans födelseplats.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Nederländska musiker
Födda 1951
Avlidna 2004
Män
Musiker från Amsterdam
T-test

t-test eller Students t-test är inom statistiken beteckningen på en hypotesprövning där man vill jämföra om skillnad föreligger mellan två normalfördelade populationer där man inte känner till det exakta värdet på standardavvikelsen. Kan även användas för att beräkna konfidensintervall då man använder sig av små stickprov. t-värdet är fördelat med Students t-fördelning.

Typiska användarfall för t-test:

 Ensidigt test huruvida medelvärdet av en population har ett värde som specificeras i en nollhypotes.
 Tvåsidigt test huruvida medelvärdena hos två populationer är lika.
 Test av nollhypotesen att skillnaden mellan två responsvärden med samma enheter har medelvärde noll.
 Test huruvida lutningen hos en regressionslinje skiljer sig signifikant från 0.

Statistiska tester
Heiligenberg

Heiligenberg är en tysk kommun (Gemeinde) i Bodenseekreis i delstaten Baden-Württemberg, ett par mil norr om Bodensjön. Folkmängden uppgår till ungefär 3 000 invånare, på en yta av 40,75 kvadratkilometer.

Kommunen ingår i kommunalförbundet Salem tillsammans med kommunerna Frickingen och Salem.

Läge och klimat 
Heiligenberg ligger i övre Linzgau och ligger ovanpå en istidsmorän som åtskiljer de höglänta och låglänta delarna av Linzgau. På grund av läget erbjuder Heiligenberg ovanligt fin utsikt över Bodensjön och Alperna och går ibland under smeknamnet "Bodensjöns utsiktsterrass".

På grund av höjden, cirka 700 meter över havet, är klimatet avsevärt strängare än det är nere vid Bodensjön. Sommartid blir det därför, till skillnad från nere vid sjön, nästan aldrig för varmt och vintertid får Heligenberg betydligt mera snö, och man kan därför utöva ett visst mått av vintersporter i Heiligenbergs näromgivning.

Tack vare klimatet har Heiligenberg blivit en av staten erkänd luftkurort.

Historia 
I delar av området har fynd från stenåldern hittats. Området kristnades omkring år 600 av Sankt Gallus. Det är oklart om namnet Heiligenberg kommer från den tiden eller om det redan i förkristen tid var en kultplats.

År 1083 nämndes orten första gången i en urkund, då som "mons sanctus". På 1200-talet lät Linzgaus lantgrevar bygga en borg som 1535 övergick i Fürstenhaus Fürstenbergs ägo och byggdes om till ett slott som än idag tillhör samma familj.

Politik 
Heiligenberg har tillsammans med Salem och Frickingen ingått i så kallat Gemeindeverwaltungsverband (med Salem som huvudort).

Byggnader 
Schloss Heiligenberg, med stor renässanssal, slottskapell och krypta.

Personer från Heligenberg 
Gebhard Truchsess von Waldburg född 10 november 1547, död 31 maj 1601 i Strasbourg, ärkebiskop av Köln.

Källor

Kommuner och städer i Bodenseekreis
Einar Löfstedt den äldre

Nor Einar Ansgarius Löfstedt, född 24 mars 1831 i Härnösand, död 21 maj 1889 i Uppsala, var en svensk klassisk filolog. Han var far till Einar Löfstedt den yngre.

Biografi
Löfstedt blev 1851 student vid Uppsala universitet, avlade 1858 filosofie kandidatexamen och promoverades 1860 till filosofie doktor. År 1861 blev han docent i grekiska samt befordrades 1870 till adjunkt och 1874 till professor i grekiska språket och litteraturen vid Uppsala universitet. Åren 1869-70 studerade han vid tyska universitet samt gjorde 1876-77 med resestipendium en arkeologisk studieresa i Italien, Grekland och Mindre Asien. Han blev 1871 även föreståndare för den teoretiska provårskursen vid Uppsala högre allmänna läroverk och 1875 censor vid studentexamen.

Löfstedt utövade ett inte obetydligt inflytande på de klassiska studiernas utveckling i Uppsala. Bland hans utgivna arbeten kan nämnas In illa Demosthenis et Aeschinis de Philocratea pace contentione uter utrum melioribus rationibus impugnaverit (1-2; 1860-61), Grekisk grammatik (1868; fjärde upplagan, omarbetad av J. af Sillen, 1904), Ordförteckning till de tre första sångerna av Homeri Odyssée och Iliad (1868; andra upplagan 1886), Om grekernas likbegängelse och gravoffer (i "Pedagogisk tidskrift", 1869), Grundlinjer till föreläsningar över philologisk kritik med särskilt avseende på det grekiska universitetsstudiet (1871), Om Sveriges skolor före är 1571 (1876), och Om 1571 års skolordning (1878).

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

 

Svenska professorer i grekiska
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Personer från Härnösand
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1831
Avlidna 1889
Män
Purpurrosenapel

Purpurrosenapel (Malus halliana) är en art i familjen rosväxter. Arten förekommer i Kina och Japan, men är möjligen ursprunglig endast i Japan. Arten odlas som trädgårdsväxt i Sverige och är härdig i zon 1-3.

Purpurrosenapel är en buske eller ett träd till 15 m högt. Unga grenar är ofta purpur eller purpurbruna, ludna som unga. Stiplerna är små, lansettlika. Bladen är mörkt gröna, ofta med purpur ton på undersidan, ovala till elliptiska, eller smalt elliptiska, 3,5–8 cm långa och 2,5–4,5 cm långa,  kala eller ibland med luden mittnerv, killik eller något rundad bas, utdraget spetsiga och kanten har rundade tänder. Blomställningarn består av kvastar med 4–6 blommor. Blomskaften är hängande, 2–4 cm långa. Blommorna blir 3–3,5 cm i diameter. Foderbladen är trekantiga, 3–5 mm långa med hela kanter. Kronbladen är fem eller fler (var. halliana) vita till rosa, cirka 1,5 cm långa, rundade. Ståndnarna är 20–25, oliklånga. Pistillerna är 4–5 och längre än ståndarna. Frukt en är päronformad, 6–8 mm i diameter, gulgrön till purpuraktig som mogen.

Varieteter
Två varieteter kan urskiljas:

var. halliana buskformad. Blommorna är mörkt rosa, ofta med fler än fem kronblad. Frukterna är purpuraktiga. Kina och Japan.
var. spontanea - har vasformat växtsätt. Blommorna är nästan vita på kortare skaft, de har fem kronblad. Frukterna är gulgröna. Finns endast i Japan.

Sorter
'Parkmannii' - introducerades från Japan till USA 1861. Sorten är buskformad, fylldblommig med cirka 15 kronblad.

Synonymer
var. halliana
Malus domestica var. halliana (Koehne) Likhonos
Malus floribunda var. parkmannii Koehne
Malus halliana f. pendula Ohwi 
Malus halliana f. parkmanii (Koehne) Rehder
Malus parkmannii Koehne
Pyrus halliana (Koehne) Voss.

var. spontanea (Makino) Koidz.
Malus floribunda var. spontanea Makino
Malus spontanea (Makino) Makino

Referenser

Externa länkar
Svensk Kulturväxtdatabas
Flora of China - Malus halliana

Rosväxter
Äp Växtindex
Pu Växtindex
Douglas County, Georgia

Douglas County är ett administrativt område i delstaten Georgia, USA, med 132 403 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Douglasville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 519 km². 517 km² av den arean är land och 2 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Cobb County, Georgia - nordost
 Fulton County, Georgia - sydost
 Carroll County, Georgia - väster
 Paulding County, Georgia - nord

Referenser
Robert Sundelin

Uno Robert Ferdinand Sundelin, född 24 mars 1847 i Vilhelmina i Lappland, död 5 maj 1896 i Uppsala, var en svensk teolog.

Biografi
Efter studentexamen vid Umeå högre allmänna läroverk 1866 blev han student vid Uppsala universitet 1867. Sundelin blev 1872 filosofie kandidat, promoverades samma år till filosofie doktor samt avlade 1876 teologie kandidatexamen och 1879 pastoralexamen. 1876 förordnades han till docent i teologiska prenotioner samt blev 1878 prästvigd. Under åren 1877-81 var han teologiska fakultetens stipendiat och under samma år medlem av examenskommissionen för de praktisk-teologiska övningarna; 1877-78 var han den teologiska fakultetens notarie. 1881 utnämndes han till extra ordinarie professor i dogmatik och moralteologi och 1886 till professor i kyrkohistoria. 1890 blev han förste teologie professor och domprost i Uppsala. Vid jubelfesten i Uppsala 1893 promoverades han till teologie doktor. 1895 deltog han i uppsättandet av Kyrklig tidskrift, och var dess medredaktör till sin död.

Utöver att han 1890 blev domprost i Uppsala, var han även (från 1906) kyrkoherde i Vaksala församling. Dessförinnan hade han även tjänstgjort som kyrkoherde i Ramsta, Hagby och Danmarks församlingar. 

Enligt Lena Milton "ansågs [Uno Robert Ferdinand S.] i hög grad ha påverkat fromhetslivet inom sin tids nya prästgeneration". Dessutom arbetade han med Ebba Boström (grundare av Samariterhemmet i Uppsala) för att få fler diakonissor anställda i Svenska Kyrkans församlingar. Och, likt sin bror Manne Sundelin, var han starkt engagerad i att utveckla och bedriva individuell själavård. 

Robert Sundelin är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi (i urval) 
 (1872) Om svenska kyrkans och statens förhållande till hvarandra. 
 (1873) Om de svenska lappmarksprivilegierna från statsrättslig och statsekonomisk synpunkt : med anledning af Kongl. Maj:ts nåd. proposition till Riksdagen 1873, angående bevillningstaxerings införande i Vester- och Norrbottens läns lappmarker. 
 (1878) Svenske Palestinafarare och deras betydelse för Palestinavetenskapen. 
 (1879) Mosaismens teologi och antropologi : företrädesvis ur etisk synpunkt. 
 (1880) Framställning och granskning af Luthers sociala etik. 1, Familjen. 
 (1880) Om Luthers statsekonomiska åsikter
 (1885) Om bibelordets ställning till den sociala frågan
 (1886) Svedenborgianismens historia i Sverige under förra århundradet. 
 (1887) Lärobok i teologisk etik : den allmänna delen, utarb. i kritisk anslutning till Martensens system. 
 (1892) Om en bättre församlingsvård inom den svenska kyrkan.

Källor
 
 Sundelin, släkt, urn:sbl:34702, https://sok.riksarkivet.se/sbl/Presentation.aspx?id=34702, Svenskt biografiskt lexikon (artikel av Lena Milton), hämtad 2019-05-27.
 FamilySearch

Noter

Externa länkar
 

Domprostar i Uppsala
Svenska professorer i dogmatik och moralteologi
Svenska professorer i kyrkohistoria
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Personer från Vilhelmina
Robert
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1847
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Maria Helena Vieira da Silva

Maria Helena Vieira da Silva, född 13 juni 1908 i Lissabon, död 6 mars 1992 i Paris, var en portugisisk abstrakt konstnär (franskt medborgarskap 1956).

Liv
Vieira da Silva flyttade till Paris 1928 och studerade måleri för Fernand Léger och Othon Friesz, skulptur för Antoine Bourdelle och Charles Despiau och gravyr för Stanley William Hayter. 1930 gifte hon sig med den ungerske konstnären Árpád Szenes som hon träffat i Paris.  

På grund av andra världskriget lämnade de Paris och levde och verkade mellan 1940 och 1947 först i Portugal och senare i Brasilien. I Brasilien var paret mycket aktiva och deltog i ett antal utställningar, bland annat 1946 på "Instituto de Arquitetos do Brasil". Efter kriget bosatte de sig åter permanent i Paris och Vieira da Silva erhöll franskt medborgarskap 1956. Hon tilldelades som första kvinna franska statens "Grand Prix National des Arts" 1966 och utnämndes till Chevalier i Hederslegionen 1979.

Vieira da Silva dog i Paris den 6 mars 1992.

Arbete
Vieira da Silvas arbeten influerades av den tidiga modernismen och Paul Cézannes måleri och hon utvecklade en egen komplex och personlig stil i sina kompositioner. Hennes målningar är ofta uppbyggda från ett nät av linjer som ger en känsla av rum men som inte följer traditionell perspektivlära. Under 1950-talet blev hon internationellt känd och anses vara en av de viktigaste abstrakta konstnärerna under efterkrigstiden även om hennes arbeten inte alltid är helt abstrakta. Som många av hennes konstnärskollegor i efterkrigstidens Paris har hennes arbeten anknytning till både fransk tachism, amerikansk abstrakt expressionism och surrealism.
 
Hon belönades med ett pris i måleri vid biennalen i São Paulo, Brasilien 1961.

1988 dekorerade hon den nybyggda tunnelbanestationen Cidade Universitária i Lissabon med paneler av kakelplattor (azulejos). Ytterligare en panel finns i en annan tunnelbanestation, Rato, tillsammans med en panel av Szenes. Under sitt sista år i livet deltog hon även i Europalia, en europeisk konst- och kulturfestival som det året (1991) fokuserade på Portugal.
 
För att hedra minnet av de två konstnärerna bildades Árpád Szenes-Vieira da Silva-stiftelsen. Stiftelsen öppnade i november 1994 ett museum i Lissabon som har en stor samling av målningar från de två konstnärerna.

Bibliografi
 "Vieira de Silva" av Gisela Rosenthal, Benedikt Taschen Verlag (1998) 
 "Vieira da Silva: Chemins d'approche (Ecritures/figures)" av Dora Vallier, Galilée (1982)  
 "Vieira da Silva (Painters of to-day)" av Guy Weelen, Methuen (1961)

Externa länkar
 National Museum for Women in the Arts: Porfolio
 Fundação Arpad Szenes-Vieira da Silva 

Portugisiska konstnärer
Kvinnor
Födda 1908
Avlidna 1992
Informell konst
Personer från Lissabon
Einar Löfstedt

Einar Löfstedt kan avse de båda svenska klassiska filologerna:

Einar Löfstedt den äldre (1831-1889), professor i Uppsala
Einar Löfstedt den yngre (1880-1955), professor i Lund, universitetsrektor, den föregåendes son
Union County, Georgia

Union County är ett administrativt område i delstaten Georgia, USA, med 21 356 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Blairsville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 852 km². 835 km² av den arean är land och 17 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Cherokee County, North Carolina - nord
 Clay County, North Carolina - nordost
 Towns County - öst
 White County - i sydost
 Lumpkin County - syd
 Fannin County - väst

Referenser 

 
Stater och territorier bildade 1832
Big Rigs: Over the Road Racing

Big Rigs: Over the Road Racing är ett lastbilsracingspel tillverkat av Stellar Stone och utgivet till PC år 2003. Det fick generellt mycket dålig kritik på grund av dess halvfärdiga spelmekanik och har på dessa grunder föreslagits vara det sämsta spelet någonsin.

Referenser 

Datorspel 2003
Windows-spel
Racingspel
Datorspel utgivna av Activision
The Suicide Twins

The Suicide Twins var en musikgrupp i slutet av 1980-talet, bestod av Andy McCoy och Nasty Suicide.

Biografi 

The Suicide Twins sattes ihop av de finska gitarristerna Andy McCoy (Antti Hulkko) och Nasty Suicide (Jan Stenfors), som i det här projektet kallade sig själv Nasty Superstar. Bandet var egentligen aktivt endast under 1986, efter Hanoi Rocks och före Cherry Bombz, där de båda herrarna medverkade. 

The Suicide Twins var en överraskande helomvändning av de annars så ljudliga musikerna. De uppträdde bara akustiskt och för det mesta med bitterljuva ballader och med banjo och tamburin i zigenarstil. De släppte 1986 en skiva, Silver Missiles and Nightingales, med hiten Sweet Pretending, på vilken Rene Berg sjöng. Övriga artister som medverkade på skivan var bland annat Dave Tregunna, Bobby Valentino, Charlie Harper, Alan Scott (som också producerade), Anastasia Maisoneuve, Andy Metcalfe och Patricia Morrison. De flesta sångerna var skrivna av McCoy och Tregunna (Sham 69, The Lords of the New Church). Trion Nasty-McCoy-Tregunna skulle året därpå fortsätta samarbetet i Cherry Bombz.

Medlemmar

Andy McCoy – gitarr och sång
Nasty Suicide – gitarr och sång

Diskografi 

Silver Missiles and Nightingales (1986)

Trivia

Samantha Fox har spelat in en cover av The Suicide Twins låt The Best is Yet to Come.
Mårten Lärka har gjort en svensk översättning av The Best is Yet to Come; Det bästa har vi snart. 
Finländska musikgrupper
Barbro Gummerus

Barbro Gummerus (tidigare Englund) född 30 september 1940 i Göteborg, död 20 juni 2006, var en svensk författare.

Bibliografi 
1971 – Allt det vi drömt om
1976 – En vecka på rivieran
1977 – Hånskrattet
1978 – Kvävningen
1979 – Härliga tider
1989 – Eremiten
1994 – Fel dotter
1997 – Såsom en signetring
2004 – Anteckningar från en obekväm kärlek

Priser och utmärkelser 
1993 – Dan Andersson-priset
Kulturpriset Ludvika kommun 

Svenska författare under 1900-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1940
Avlidna 2006
Kvinnor
Författare från Göteborg
Didrik Bildt (1756–1848)

Didrik Bildt, född 10 december 1756 på familjegodset Morlanda säteri på Orust i Bohuslän, död 3 mars 1848 på Kårehogen i Morlanda socken, var en svensk militär.

Biografi
Didrik Bildt var son till Daniel Henrik Bildt, (1710–1791), till Morlanda och Allmag i Myckleby socken, modern var Johanna Christina Weinholtz (1714–1791). Bildt kom i militärtjänst 1774; han blev sedermera kapten vid Stedingska regementet i Göteborg och därefter major vid Sprengtportens regemente som var förlagt till Landskrona.

Han deltog som major i Gustav III:s ryska krig, och var närvarande under slaget vid Älgsjöskatan den 30 september 1789. Under slaget blev han så illa sårad i benet av en granat att det måste amputeras.

Efter sin amputation skrev han ett brev till sin trolovade Margareta Elisabeth Petersson där han förklarade att hon inte skulle behöva gifta sig med en krympling;

Margareta svarade snabbt på brevet att det inte kom på fråga, och hon svarade Didrik med orden:

Han återvände med träben, gifte sig med Margareta och fick året efter en son. År 1790 blev Didrik överstelöjtnant och kommendant vid Landskrona fästning. År 1797 befordrades han till överste och han var dessutom riddare av Svärdsorden.

Didrik Bildt levde med sitt träben i nära 60 år, dog vid 92 års ålder och ligger begravd i den Bildtska familjegraven vid Morlanda kyrka.

Familj
Didrik gifte sig i juni 1791 med Margareta Elisabet Pettersson (1764–1815), och de fick fyra barn: Daniel Fredrik (1792–1827), Margareta Johanna (1793–1857), Knut (1795–1860) samt Sofia Elisabet Agnes (1796–1881).

Daniel blev farfar till Gillis Bildt, Sveriges statsminister 1888–1889. Denne var i sin tur farfars farfar till Carl Bildt, tidigare statsminister och utrikesminister.

Se även
Bildt, släkt.

Källor 

Svenska adelns ättartavlor, Gustaf Elgenstierna år 1925
Svensk Adelskalender – 1900, Karl Karlsson Leijonhufvud år 1900 
Nationalencyklopedin
Riddarhuset
Tidningen Bohusläningen, 7 mars 1987 "Släkten Bildt på Allmag"

Överstar i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Svenska militärer under 1700-talet
Personer från Morlanda socken
Didrik
Bureätten
Födda 1756
Avlidna 1848
Män
Effingham County, Georgia

Effingham County är ett administrativt område i delstaten Georgia, USA, med 52 250 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Springfield.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 250 km². 1 241 km² av den arean är land och 9 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Hampton County, South Carolina - nord
  Jasper County, South Carolina - nordost
  Chatham County - i sydost
  Bryan County - syd
 Bulloch County - väst
 Screven County - nordväst

Referenser 

 
Stater och territorier bildade 1777
Giza (guvernement)

Guvernementet Giza (Egyptisk arabiska: محافظة الجيزة Muḥāfāzah Al-Jīzah) är ett av Egyptens 27 muhāfazāt (guvernement). Guvernementet ligger i landets nordöstra del (Nedre Egypten) nära huvudstaden Kairo.

Geografi
Guvernementet har en yta på cirka 131 843 km²med cirka 8,0 miljoner invånare. Befolkningstätheten är cirka 65 invånare/km².

Gizaplatån (med pyramiderna Cheops, Chefren, Mykerinos samt sfinxen i Giza) som upptogs på Unescos världsarvslista 1979 ligger ca 20 km sydväst om centrala Kairo.

Förvaltning
Guvernementets ISO 3166-2 kod är EG-GZ och huvudort är Al-Gīzah. Guvernementet är ytterligare underdelad i 8 markas (områden) och 14 kism (distrikt). Åren 2008-2011 var guvernementet delad i 2 områden (guvernementet 6 oktober och guvernementet Giza).

Andra större städer är al-Hawamidiyya, Awsim, al-Badrashayn och 6 oktober staden samt oasen Bahariya cirka 360 km från Kairo.

Referenser

Externa länkar
 Guvernementets hemsida (engelska)
 Om guvernementet (Egypt State Information Service)

Egyptens guvernement
Hönsarv

Hönsarv (Cerastium fontanum) är en flerårig ört tillhörande familjen nejlikväxter.
Plantan blir 10 till 30 centimeter lång och blommar mellan maj och augusti. Bladen blir 0.5 till 3.5 millimeter långa och är, precis som foderblad och stjälken, håriga. Foderbladen blir 4 till 7 millimeter långa och kronbladen blir i regel lika långa eller någon millimeter längre. Mycket vanlig i hela Sverige. Arten kan möjligen förväxlas med våtarv men hönsarvens stjälk är hårig överallt medan våtarvens stjälk bara har en hårig sida.

Tidigare har arten även klassificerats vetenskapligt som Cerastium caespitosum (Gilib.), Cerastium holosteoides (Fr.), Cerastium vulgare (Hartm.) samt Cerastium vulgatum (L.).

Varieteter 
I viss litteratur delas arten in i följande varieteter:
 Cerastium fontanum var. vulgare - Hönsarv eller ibland "vanlig hönsarv" (har foderblad som är maximalt 5 millimeter långa). Förekommer i hela Norden, även i fjälltrakterna, dock med undantag för Island.
 Cerastium fontanum var. fontanum - Riparv (har foderblad som är 6 till 9 millimeter långa). Riparven kan ibland, tillsammans med fjällarv och snöarv, bilda hybridformer. Förekommer i svenska, norska och finska fjälltrakter samt även på Island.

Se även 
 Våtarv

Referenser

Källor 
 Den nya nordiska floran. Bo Mossberg och Lennart Stenberg. Wahlström & Widstrand 2003. .
 Svensk flora: Fanerogamer och ormbunksväxter (28 upplagan). Th. O. B. N. Krok och S. Almquist. Liber 2001. .
 Den virtuella floran - Hönsarv

Noter

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Hönsarv

Hö Växtindex
Nejlikväxter