Orientseglare

Orientseglare (Apus pacificus) är en östasiatisk fågel i familjen seglare. Dess artstatus är omstridd, där populationer i Himalaya och Sydostasien nyligen urskilts som de tre egna arterna karstseglare (Apus cooki), himalayaseglare (A. leuconyx) och tibetseglare (A. salimalii). Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa, med bland annat två fynd i Danmark och fem i Sverige. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Utbredning och systematik
Orientseglaren är en östasiatisk fågelart som traditionellt omfattar fåglar häckande från Pakistan österut till Vietnam och norrut till sydöstra Ryssland. 
Efter studier har dock de båda tongivande och världsledande taxonomiska auktoriteterna Clements et al och IOC delat upp arten i fyra:
 Karstseglare (Apus cooki)
 Himalayaseglare (A. leuconyx)
 Tibetseglare (A. salimalii) 
 Orientseglare i begränsad mening.

En studie från 2012 visar också att artkomplexet möjligen inte är monofyletiskt, där karstseglaren står nära mörkryggig seglare (A. acuticauda). Fortfarande behandlar dock Birdlife International dem som en och samma art. 

Orientseglaren i begränsad mening häckar från centrala Sibirien till Östasien och flyttar vintertid till Sydostasien och Australien. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Apus pacificus pacificus – häckar i Ryssland, från Altaj till Kamtjatka, norra Mongoliet, norra Kina, Nordkorea, Sydkorea och norra Japan; övervintrar i Indonesien, Melanesien, Australien och på Tasmanien
 Apus pacificus kurodae (syn. kanoi) – häckar i södra Japan, södra Kina, Taiwan samt Batanöarna i norra Filippinerna; övervintrar i Sydostasien

Förekomst i Europa
Enstaka fynd har gjorts i Västeuropa: nio fynd i Storbritannien, två fynd i Danmark, ett fynd vardera på Island och i Nederländerna samt fem fynd i Sverige, varav det första i Halland 1999.
 2013–2015 observerades vad man tror var en och samma individ vid Kvismaren i Närke samt Flinesjön i Dalarna. Den har även setts i exempelvis Nya Zeeland och USA.

Utseende och läte
Orientseglaren liknar tornseglare (Apus apus) i utseende och storlek, men har en vit övergumpsfläck. Skillnaderna från tornseglare är annars små, som att den har en djupare kluven stjärt, längre vingar, proportionellt slankare kropp och grövre huvud. Dess vita hakfläck brukar också vara något större. Könen är identiska i utseende, även om ungfåglar kan identifieras genom bleka fransar på vingfjädrarna, som saknas på adulta. Lätet är ett skri som är typiskt för familjen, starkare än tornseglarens och tydligt skrovligt med en fallande tonhöjd på slutet: vriiyh.

Skillnaderna mellan de olika taxonen i artkomplexet är små och subtila. Tibetseglaren har relativt lång stjärt, smal vit övergump samt mycket smalare och mot näbben avsmalnande vit strupfläck. Karakteristiskt är också brun hjässa och nacke som kontrasterar med den glansigt svarta manteln. Himalayaseglare är minst med kortast stjärt och strupfläcken är bred och smutsvit med tunna mörka streck och diffus gräns mot övre delen av bröstet. Bröstet är vidare brunt, ljusare än hos släktingarna, mot nedre delen av bröstet och resten av undersidan mörkare. Båda arter saknar orientseglarens bleka fjäderspetsar på undersidan. Karstseglaren slutligen är grönglänsande och har påfallande grund stjärtklyvning.

Levnadssätt 
Orientseglare är anpassade till ett liv i luften och slår sig bara tillfälligt ner på marken. Benen är korta och används främst till att hålla sig kvar mot lodräta ytor. Födan består av flygande insekter, som fångas i flykten.

Häckning
Orientseglaren har ett stort utbredningsområde som omfattar flera klimatzoner och många naturtyper. Den häckar på skyddade platser som grottor och naturliga klippskrevor eller under utskjutande hustak, och samma boplats används från ett år till ett annat. Boet är skålformat och byggt av torrt gräs och andra fina material som fångas i luften, cementeras med saliv och ansluts till en vertikal yta. 

Häckningssäsongen infaller mellan juni och juli och honan lägger 1-3 helvita ägg som ruvas av både hanen och honan i 19-22 dygn Därefter stannar ungarna en lång och varierande tid i boet, innan de är fullt utvecklade. När föräldrarna på grund av dåligt väder inte kan finna tillräckligt med mat kan ungarna överleva i flera dagar utan att bli matade, genom att förbruka sitt eget kroppsfett.

Föda 
Liksom de andra medlemmarna i familjen livnär sig orientseglaren uteslutande på insekter som fångas i flykten. De brukar jaga högre upp i luften än de flesta av sina släktingar. Undantaget är taggstjärtseglaren.

Status 
Orientseglaren har en stor population och ett omfattande häckningsområde, och står inför mycket få hot från rovdjur och mänskliga aktiviteter. Den är klassad som livskraftig av den Internationella naturvårdsunionen.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Seglare (familj)