kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dm12

Dm12 är en dieselmotorvagnstyp som används i VR:s  regionaltåg på mindre trafikerade banor. Motorvagnarna är tillverkade av ČKD Vagonka i Tjeckien mellan åren 2004 och 2006 och är numrerade 4401–4416.

Motorvagnarna används på linjerna Pieksämäki–Joensuu, Joensuu–Nurmes, Idensalmi–Ylivieska, Nyslott-Parikkala, Tammerfors–Haapamäki, Haapamäki-Seinäjoki, Haapamäki-Jyväskylä och Karis-Hangö. Efter Dm7-rälsbussarnas avveckling på 1980-talet och införandet av Dm12-motorvagnarna åren 2005–2006 gick det enbart loktåg på dessa linjer (oftast bestående Dv12-lok och 1–3 stålvagnar).

Tre Dm12-motorvagnar kan kopplas ihop i varandra om det behövs mera utrymme för passagerare. Motorvagnarna är försedda med rullstolshiss och invalidtoalett. I andra ändan av vagnen finns det ett öppet utrymme som kan utnyttjas för transport av cyklar och annat skrymmande gods. Sedan juni 2016 har det inte funnits konduktörer på VR:s regionaltåg, biljetter kan istället köpas från en biljettautomat i vagnen.

Olyckor
I juni 2012 togs motorvagnarna ur trafik och ersattes med personvagnar och lokomotiv. Motorvagnarna togs ur trafik som en försiktighetsåtgärd eftersom två av motorvagnarna hade haft brand i motorrummen. Bränderna orsakades av bränsleläckage. Efter att man bytt ut bränsleslangarna togs motorvagnarna i trafik igen.

Dm12 nummer 4405 var inblandat i en krock vid Raseborgs plankorsning (i Skogby) den 26 oktober 2017. Regionaltåget H382 som trafikerade rutten Karis-Hangö, var på väg mot Hangö då den kolliderade med en Sisu A2045 terrängbil från försvarsmakten. Totalt var 15 personer involverade i olyckan, varav fyra dog. Vädret på olycksplatsen var extremt dåligt på grund av skymning, snöfall och halt väglag.

Dm12 nummer 4402 började brinna den 15 oktober 2018 vid Huutokoski järnvägsstation, full av passagerare på väg från Joensuu till Pieksämäki. Orsaken till antändningen var inte känd från början, men enligt källor kan de ha varit en motorbrand. Tack vare förarens snabba insats evakuerades alla 70 passagerare som var ombord på tåget utan skada och branden fick man snabbt under kontroll. Tågtrafiken ersattes av busstransporter. Samma tågtur hade upplevt motgångar före branden på grund av löven på banan.

Den 3 juli 2019 i Orivesi var det en liten brand i motorrummet på en Dm12 och passagerare evakuerades till ett InterCity-tåg.

Den 15 maj 2020 brann Dm12 nummer 4412. Branden orsakades av en traktor som krockade med motorvagnen på en plankorsning mellan stationerna Filpula och Kolho. En stor del av motorvagnen totalförstördes i branden.

Referenser

Externa länkar 
Dm12 på tillverkarens hemsida
Bilder på Dm12

Finländska motorvagnar
Sulimovhund

Sulimovhunden är en hundhybrid, som härstammar från korsningar mellan ryska renvallande spetsar och guldschakaler. Rasen avlades först fram av Klim Sulimov i Ryssland som gett hybriden dess namn. Hybriderna används främst som bombhundar på flygplatser och är mycket ovanliga. Rasen finns enbart i ca 40 individer och får ännu inte registreras eller exporteras.

Historia 
Sulimovhundarnas avelsprogram startades 1975 av Klim Sulimov som var uppfödare och hundtränare åt det ryska flygbolaget Aeroflot. Målet med den nya rasen var att få fram en hund som hade en naturlig fallenhet för att söka sprängämnen och som kunde upptäcka mycket små partiklar av farliga ämnen. 

Sulimov använde sig från början av renvallande spetsar som har ett naturligt motstånd mot kyla och är lätta att dressera och arbeta med. Han korsade dessa hundar med guldschakaler som i sin tur trivs i extremt varma temperaturer och som har ett mycket framstående luktsinne. Hybriderna var dock ganska svårtränade och hybriderna korsades återigen med de renvallande spetsarna. Dessa kvartshybrider var mindre och lättare att träna och hade fortfarande behållit schakalens utmärkande luktsinne. Sulimov vill idag korsa in mer schakalblod i rasen för att förbättra luktsinnet ännu mer, men även för att bredda den ganska smala genpoolen.

Egenskaper 
25 av sulimovhundarna används som bombhundar på Sjeremetevos internationella flygplats utanför Moskva sedan 2002 och runt 10 används på ett kriminaltekniskt laboratorium i Moskva. Sulimov hoppas nu på att rasen ska godkännas för registrering som brukshundar.

Redan som valpar börjar de tränas i att känna igen över 200 olika sprängämnen och även vapen och att skilja ut dem från andra dofter (12 olika kemiska föreningar). Sulimov tränar själv sina hundar och lär dem söka. Om de hittar en misstänkt doft tränas de till att sitta ner och sedan skälla för att påvisa fyndet.

Sulimovhundarna är mycket lättränade och även mycket sociala och vänliga hundar. Utöver det skarpa luktsinnet finns inte många spår kvar av inkorsningen med schakalen.

Utseende 
Sulimovhunden liknar en polarhund på många sätt med halvlång päls. Öronen är rättuppstående, skallen platt och nosen avsmalnande. Benen är kraftiga och medellånga. Sulimovhundarna är medelstora hundar med en mankhöjd på ca 40 cm men är ganska kompakta för att kunna ta sig in genom små öppningar och söka på trånga utrymmen.

Pälsen är oftast ljust grå till mörkgrå med vita tecken i ansikte, på bogen, under magen och på fötterna. En del av dessa hundar ärver även guldschakalens guldgula färg. Svansen är luden och böjd upp över ryggen, ett arv från spetsursprunget].

Källor 
Steven Rosenberg: Russian airline's top dogs fight terror, BBC News 13 december 2002 
Nadejda Markina: Dog and jackal hybrids are perfect sniffer "dogs" Innovations-report.com 8 maj 2002 

Spetsar och urhundar
Hundraser från Ryssland
Däggdjurshybrider
Wilhelm Metzén

Fredrik Wilhelm Metzén (i riksdagen kallad Metzén i Skänninge), född 12 maj 1832 i Linköping, Östergötlands län, död 19 februari 1907 i Skänninge, Östergötlands län, var en svensk präst och politiker.

Wilhelm Metzén var son till prosten i Klockrike socken, Karl Johan Metzén. Han studerade teologi i Uppsala och prästvigdes 1866. Han blev kyrkoherde i Skänninge församling 1875 och var kontraktsprost i Göstrings kontrakt 1891–1902.

Metzén var riksdagsledamot i andra kammaren 1887–1890 för Vadstena, Skänninge, Söderköpings, Motala och Gränna valkrets. 1887 tillhörde han lantmannapartiet och 1888–1890 nya lantmannapartiet.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1985), band 2, s. 92

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Män
Födda 1832
Avlidna 1907
Präster från Linköping
Politiker i Lantmannapartiet
Politiker från Linköping
Eisensteins kriterium

Eisensteins kriterium, uppkallat efter matematikern Ferdinand Eisenstein, är inom matematiken ett tillräckligt krav för att polynom ska vara irreducibelt över de rationella talen, vilket innebär att det inte kan faktoriseras som en produkt av polynom av lägre grad. Ett polynom som uppfyller Eisensteins kriterium kallas Eisensteinpolynom.

Mer specifikt, ett polynom , där alla  är heltal, är ett Eisensteinpolynom, och därmed irreducibelt, om det finns ett primtal p så att
p inte delar an.
p delar  för k från 0 till n - 1.
p2 inte delar a0.

Exempel

Enkelt exempel
Låt  om vi tar primtalet 3, ser vi att det inte delar 2, men det delar 3 och -6. Dock delar  inte -6. Alltså är  ett Eisensteinpolynom och därmed irreducibelt över de rationella talen. Observera att polynomet ändå kan faktoriseras över de reella talen (eller de algebraiska talen):

Cyklotomiska polynom
Ett cyklotomiskt polynom för ett primtal p är polynomet

Byt nu variabel, y = x - 1 eller ekvivalent x = y + 1 i ekvationen ovan och utveckla, då man får ett nytt polynom i variabeln y med konstantterm p och högstagradskoefficent 1:

Konstanttermen är delbar med p men inte , och högstagradskoefficenten är inte delbar med p. De andra koefficienterna är binomialkoefficienter och därmed delbara med p. Alltså är polynomet irreducibelt över de rationella talen enligt Eisensteins kriterium.

Historia
Kriteriet är uppkallat efter Ferdinand Eisenstein. Det publicerades i Crelles Journal (Journal für die reine und angewandte Mathematik''), 1846, av T. Schönemann
och i en annan form av Eisenstein i Crelles Journal 1850.
Einsenstein använde sig dock av koefficienter som var gaussiska heltal.

Noter

Referenser

Polynom
Kroppteori
Ami

Ami är ett australiskt språk. Det talades år 2007 av 30 personer. Ami talas i Norra territoriet och tillhör dalyspråken.

Modersmålstalarna använder i regel (kreolspråk) kriol som andraspråk. Språket räknas som döende, och den unga generationen tenderar till att helt övergå till att tala kriol.

Referenser

Dalyspråk
Australiska språk
Sm2

För fartyget, se SM 2.

Sm2 är ett elmotorvagnståg och VR:s idag äldsta pendeltågstyp. Det tillverkades totalt 50 stycken av tågtypen år 1975–1981 på flygplansfabriken Valmet i Tammerfors. Sm2-tågen liknar de äldre Sm1-tågen. Sm1 har till skillnad från Sm2 veck i sidorna (som stöder konstruktionen) och är tillverkade av stål istället för aluminium. Tågtypen består av två delar, en motorvagn och en manövervagn. Tåget kan köras från båda sidorna. Sm2 är egentligen beteckningen för motorvagnen medan manövervagnen har beteckningen Eioc. 

Tågen har renoverats från och med 2002. I och med detta målades de rödvita i enlighet med VR:s dåvarande färgsättning. De sista renoverade tågen hann till och med få VR:s nya grönvita färgsättning. Från och med 2020 renoveras tågen igen. I och med renoveringen målas alla tågen i VR:s grönvita färgsättning.

Externa länkar

Finländska motorvagnar
Valmet
Smalahove

Smalahove, smalehovud eller sau(d)ehau(d) är en norsk maträtt som består av huvudet av lamm eller får. Maträtten har långa traditioner på norska vestlandet. Ordet kommer av smale, som betyder småfä eller får.

Rätten var förr vardagsmat och åts ofta med surmjölk eller saft till men numera äts den som festmat.

Externa länkar
Info om smalahove (norska)
Smalahoveportalen (norska)

Mat och dryck i Norge
Luigi Chinetti

Luigi Chinetti, född 17 juli 1901 i Milano, död 17 augusti 1994 i Greenwich i Connecticut, var en italiensk/amerikansk racerförare, affärsman och stallägare.

Racingkarriär
Chinetti började som sextonåring som mekaniker hos Alfa Romeo 1917. Han ogillade det fascistiska styret och flyttade till Paris, där han sålde sportbilar som Alfa Romeo och Talbot-Lago. I Frankrike började han även köra biltävlingar. Chinetti vann Le Mans 24-timmars tre gånger, 1932, 1934 och 1949. Han körde samtliga Le Mans-lopp mellan 1932 och 1953. Chinetti vann även Spa 24-timmars 1933 och 1949.

Chinetti kom till USA i samband med Indianapolis 500 1940 och blev kvar under resten av andra världskriget. Han blev amerikansk medborgare 1946. Efter kriget återvände han till Europa och återupptog sin racingkarriär. Tillsammans med den skotske adelsmannen Peter Mitchell-Thomson (Lord Selsdon) vann han det första Le Mans-loppet efter kriget med en Ferrari 166 MM 1949. Det blev även Ferraris första Le Mans-vinst. Chinettis körning blev legendarisk: Lord Selsdon var först och främst finansiär och körde bara en knapp halvtimme, för att reglerna krävde det. Resten av loppet, drygt tjugotre timmar, körde Chinetti själv. År 1951 var Chinetti Piero Taruffis färdmekaniker i Carrera Panamericana när de vann loppet med en Ferrari 212.

I slutet av 1940-talet slöt Chinetti ett avtal med Ferrari om att bli märkets första, och under flera år enda, återförsäljare i USA. Chinetti var en diskret man som värnade om sina rika kunders anonymitet och summorna de lade på sina sportbilar. Hans välbärgade nordamerikanska kunder bidrog till stor del med att finansiera Ferraris tävlingsbilar under 1950- och 1960-talen och Enzo Ferrari har själv uppgivit att enda anledningen till att han byggde Gran turismo-bilar var just för att betala tävlingsverksamheten.

Chinetti startade sitt eget stall, North American Racing Team, 1958 och tävlade i början främst i Nordamerika. Han vann återigen Le Mans 24-timmars 1965, nu som stallägare, när Jochen Rindt och Masten Gregory räddade segern åt Ferrari med sin 250 LM, sedan fabriksbilarna fallit bort en efter en. NART fortsatte tävla i de största sportvagnstävlingarna fram till 1982.

Referenser

Externa länkar
  The Golden Era of Grand Prix Racing om Luigi Chinetti

Födda 1901
Avlidna 1994
Italienska racerförare 
Amerikanska racerförare
Grand Prix-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Personer med anknytning till Ferrari
Män
Stallägare i Formel 1
Torbjörn Nilsson (olika betydelser)

Torbjörn Nilsson och liknande namn kan syfta på
Torbjörn Nilsson (född 1954), svensk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare
Torbjörn Nilsson (historiker) (född 1954), svensk historiker
Torbjörn Nilsson (musiker) (född 1955), svensk cellist, tonsättare och dirigent
Torbjörn Nilsson (journalist) (född 1980), svensk journalist
Torbjörn Nilsson (miljöpartist) (född 1965), svensk politiker, ledamot i partistyrelsen för Miljöpartiet de gröna
Daigo Kobayashi

Daigo Kobayashi, född 19 februari 1983, är en japansk fotbollsspelare. Han är offensiv mittfältare och spelar sedan 2014 i den amerikanska klubben New England Revolution.

Han har tidigare spelat för Tokyo Verdy (2001-2005, 100 matcher, sju mål) och för Omiya Ardija (2006-2008, 98 matcher, 15 mål). Kobayashi har spelat en A-landskamp för Japan samt flera U20-landskamper.

Referenser

Externa länkar
Daigo Kobayashi på National-Football-Teams.com
Daigo Kobayashi på transfermarkt.co.uk

Födda 1983
Japanska fotbollsspelare
Spelare i Tokyo Verdy
Spelare i Omiya Ardija
Spelare i Stabæk Fotball
Spelare i Iraklis FC
Spelare i Shimizu S-Pulse
Spelare i Vancouver Whitecaps FC
Spelare i New England Revolution
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Nils Lindstrand

Nils Lindstrand  (i riksdagen kallad Lindstrand i Valdemarsvik), född 21 juni 1869 i Osby församling, Kristianstads län, död 2 juni 1958 i Valdemarsvik, Östergötlands län, var en svensk fabrikör och socialdemokratisk riksdagspolitiker.

Lindstrand var ägare till ett koppar-, bleck- och plåtslageri i Valdemarsvik under åren 1894-1938. Han var ledamot av riksdagens första kammare 1922-1924, invald i Östergötlands läns valkrets. Han var också landstingsledamot i Östergötlands län 1923-1930.

Källor

Noter 

 
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1869
Avlidna 1958
Personer från Osby socken
Lista över olympiska medaljörer i curling

Lista över olympiska medaljörer i curling listar alla vinnare såväl som alla andra- och tredjeplacerade lag i curlingtävlingarna i de olympiska vinterspelen, fördelade på damer, herrar och mixlag. Slutligen har de olika lagen sammanställts.

Tävlingar 

Redan vid de första olympiska vinterspelen 1924 var curling en del av det officiella tävlingsprogrammet. Sedan försvann idrotten i många år från det olympiska programmet. Först vid de olympiska vinterspelen 1998 i Nagano inkluderades curling på det olympiska programmet igen. Till skillnad från den första tävlingen, där det endast fanns en tävling för herrar, finns det sedan 1998 även en tävling för kvinnor. 2018 infördes även en mixeddubbel-turnering på programmet.

Under perioden mellan 1924 och 1998 hölls sammanlagt tre uppvisningstävlingar. I de olympiska vinterspelen 1932 kom det för första gången sedan premiären 1924 curlingspelare tillbaka till OS, dock endast nordamerikanska lag. Först vid de olympiska vinterspelen 1988 hölls det uppvisningstävlingar igen, men denna gång både för herrar och damer. Innan curling officiellt kom tillbaka till det olympiska programmet, hölls det en uppvisningstävling igen vid de Olympiska vinterspelen 1992.

Damer 
I denna tabell listas alla dammedaljörer i de olympiska curlingtävlingarna. Uppvisningstävlingarna är kursiverade.

Herrar 
I denna tabell listas alla herrmedaljörer i de olympiska curlingtävlingarna. Uppvisningstävlingarna är kursiverade.

Mixeddubbel

Rankning 
Rankningarna tar inte hänsyn till uppvisningstävlingarna.

Totalt

Damer

Herrar

Mixed

Referenser

Noter

Allmänna källor
 Medal records - Olympic Games. WCF:s officiella webbplats. (välj årtalen under "Details" för ytterligare information)
 Curling på IOK:s officiella webbplats.
Damer.  Herrar. Mixeddubbel.

 
Curling
Bagatelle

Bagatelle var en gourmetrestaurang i Oslo på Bygdøy allé. Den hade som mest två stjärnor i Guide Michelin, och var den första norska restaurangen som fick två stjärnor. 1986 fick Bagatelle sin första Michelinstjärna, och 1992 tillkom den andra. 2008 blev man av med den andra stjärnan, men återfick den 2009.

I september 2014 stängdes restaurangen efter att ha kämpat med dålig ekonomi under några år.

Historia 
Restaurangen hade letts sedan 1982 av Eyvind Hellstrøm och ägs till 95 % av Christen Sveaas genom bolaget AS Holding. I december 2009 lämnade Hellstrøm in sin avskedsansökan efter en långvarig konflikt med huvudägaren, och 21 december 2009 stängde restaurangen, även om Sveaas vid stängningstillfället hyste förhoppningar om att öppna igen under 2010. I 2010 års utgåva av Michelinguiden var därför Bagatelle struken. Restaurangen öppnades åter först i januari 2011 och i 2012 års upplaga av Guide Michelin fick den en stjärna. Ny kökschef blev svensken Daniel Höglander, som tidigare arbetat på bland annat Esperanto i Stockholm.

Bagatelle var medlem i Les Grandes Tables du Monde.

Referenser

Externa länkar
Bagatelles webbplats

Restauranger i Norge
Restauranger i Norge som tidigare haft stjärnor i Michelinguiden
Oslo
Cinque Terre

Cinque Terre (italienska för "de fem landen") är en tolv kilometer lång kuststräcka på östligaste delen av den italienska rivieran. Den ligger strax väster om La Spezia i östra Ligurien, inte långt från Toscana. Räknat från nordväst till sydost radar fem små fiskebyar upp sig: Monterosso al Mare, Vernazza, Corniglia, Manarola och Riomaggiore. Hela Cinque Terre-området förklarades 1997 tillsammans med Porto Venere som nationalpark och står på Unescos världsarvslista. 

Området är en turistattraktion med kring 100 kilometer vandringsleder som löper mellan byarna och i det omgivande landskapet. Det är inte lätt att nå byarna med bil. Järnvägen däremot går utmed kusten, till stor del i tunnlar.

Galleri

Externa länkar 

 Nationalparken Cinque Terre
 Om Cinque Terre
 LeCinqueTerre.org
 Cinque Terre Tourist Association

Ligurien
Världsarv i Italien
Dr14

Dr14 är beteckningen på en serie tunga dieselväxellok ägda av VR, det statliga järnvägsbolaget i Finland. 

Sammanlagt tillverkades 24 lok under åren 1969–1972 av Lokomo och Rauma-Repola. Loken är numrerade 1851–1874. Dr14-serien sanerades 2002–2005 hos VR:s verkstäder i Hyvinge.

Dr14-loken används i första hand till växlingsarbeten i Kouvola, Tammerfors, Imatra, Kotka, Fredrikshamn, Vainikkala, Helsingfors och Sköldvik. Linjekörning är relativt ovanligt.

Smeknamn
Seepra (Sebra), Belarus.

Externa länkar
 
 Bilder på Dr14-lok

Finländska diesellok
Stinger

Stinger kan avse:

Sport och underhållning
 Stinger (serie) – namnet på många seriefigurer med namnet Stinger
 Stinger (bok) – en bok
 Stinger (maskot) – officiellt namn för Columbus Blue Jackets maskot
 Stinger (Robot Wars) – en robot som finns med i TV-serien Robot Wars

Spel
 Stinger (arkadspel) – ett arkadspel från 1983 av Seibu Denshi.
 Stinger (NES-spel) – den nordamerikanska versionen av spelet Moero! Twinbee (inte relaterat till spelet över)
 Stinger (Armored Core) – antagonisten i Armored Core: Project Phantasma, som finns med i Armored Core 2: Another Age och Armored Core: Nexus
 Stinger (Unreal) – ett vapen i PC-spelen Unreal, Unreal Championship 2 och Unreal Tournament III av Epic Games
 Stinger (Shadow Madness) – protagonisten i Playstation-spelet Shadow Madness
 Stinger (Grand Theft Auto) – en biltyp i Grand Theft Auto-serien

Vapen
 Stinger P30 – en typ av luftpistol tillverkad av Crosman
 FIM-92 Stinger – luftvärnsrobot
 AIM-92 Stinger – jaktrobot
 Stinger S200 – en typ av elchockpistol

Övrigt
 Stinger – smeknamn för AC-119k-versionen av Fairchild AC-119
 Stinger (drink), en cocktail som består av brandy och vit crème de menthe
 McAfee Stinger, en virusscanner.
 Stinger (BDSM), en sexleksak som utger stingande effekt
 Stinger (militärkamouflage) – en typ av militärkamouflage med en huvudsaklig gul grundfärg

Se även
Sting (olika betydelser)
Still Alive (Lisa Miskovsky-låt)

Still Alive är en sång skriven av Arnthor Birgirsson, Rami Yacoub, och inspelad av Lisa Miskovsky som används som det officiella soundtracket till TV-spelet Mirror's Edge, utvecklat av det svenska spelföretaget DICE. Låten Still Alive gjordes även om till flera remixer, bland annat av svenska Teddybears.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Still Alives officiella webbsida
Mirror's Edge officiella webbsida

Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2008
Sånger 2008
Triztán Vindtorn

Triztán Gyldenløwe Vindtorn (tidigare namn Kjell Erik Larsen, Kjell Erik Vindtorn och Triztán Vindtorn), född 31 juli 1942 i Drammen, död 4 mars 2009, var en norsk lyriker och artist. Han omtalades ofta som Norges enda store surrealistiska diktare. Han debuterade 1970 med samlingen Sentrifuge.

Priser och utmärkelser
 Aschehougprisen 1982
 Doblougska priset 1991
 Brakeprisen 2004 (ett litterärt pris som delas ut av Drammensbiblioteket i Drammen), för Å skjøte en regnbue

Källor

Födda 1942
Avlidna 2009
Norska lyriker
Män
Dörren

Dörren är en TV-serie av och med Per Dunsö och Ola Ström där de bar omkring på en dörr. När de ställde ner den och öppnade den kunde de kliva in i olika världar, på ett tivoli, i underjorden eller på en ö. Programmet sändes i fem halvtimmesavsnitt i SVT2 mellan 23 oktober och 20 november 1982.

Många av de elever från Adolf Fredriks musikskola som senare skulle dyka upp i flera Per Dunsö och Ola Ström-produktioner debuterade i Dörren, bland annat Kersti Bergman, André Gjörling, Anders Ortfelt, Magdalena Silfversparre och Anna Grönberg.

Maskör i produktionen var Susanna Erdös, och det var hon som kom att utgöra inspirationen när det gällde hur Ulla-Bella, Per Dunsös och Ola Ströms mest folkkära figur, skulle tala. Både Susanna och Ulla-Bella kommer från Ungern.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska TV-serier från 1980-talet