kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Amerikansk stör

Amerikansk stör (Acipenser fulvescens) är en art av släktet Acipenser som finns i Nordamerika. Till skillnad från många andra störar tillbringar den hela sitt liv i sötvatten.

Utseende 
Den amerikanska stören är en långsmal fisk med spetsig nos och en kropp täckt av 5 rader benplattor. Den saknar fjäll, men har huden försedd med hudtänder som ger den ett sandpapperliknande utseende. Ryggfenan är placerad långt bak, just före den hajliknande stjärtfenan. Nosen är lång, och har en liten, tandlös mun med tjocka läppar som den kan använda till att suga upp föda med. Framför munnen sitter 4 skäggtömmar. Rygg och sidor är mörka, och kontrasterar skarpt mot den vitaktiga buken. Som mest kan den bli 274 cm lång och väga 125 kg, men det är sällan den blir så stor.

Vanor 
Arten är en bottenfisk, som föredrar stora floder och sjöar med ren sand- eller grusbotten. Strömförhållandena kan variera. men den tenderar att undvika helt stillastående vatten. Den har dålig syn, och lokaliserar födan främst med hjälp av skäggtömmarna kring munnen. Den har dessutom smaklökar utanpå munnen, något som hjälper den vid födosöket. Maten består av olika bottenlevande djur som insektslarver, maskar, kräftor, snäckor och småfisk. Arten kan bli gammal, över 100 år. Rekordet hade en individ som fångades 1953 och uppskattades vara 152 år.

Fortplantning 
Den amerikanska stören mognar sent; hanen blir könsmogen mellan 15 och 20 års ålder, honan vid en ålder på 20 till 25 år. Leken äger rum på våren, när vattnet når upp till en temperatur av 9 till 15 °C. Hanarna leker mellan varje och vart 4:e år, honorna mellan vart 3:e och vart 7:e. Lekplatserna, dit deltagarna vandrar, utgörs av sjöstränder med ren grusbotten, vanligen på ett djup mellan 5,4 och 6 m. Äggen, som är små (0,25 mm), svarta och klibbiga kläcks efter 3 till 7 dygn.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar USA och Kanada i Mississippis, Saint Lawrenceflodens och Saskatchewanflodens avrinningsområden, i floder som mynnar ut i Hudson Bay och James Bay, i Stora sjöarna samt i Champlainsjön.

Kommersiell användning 
Arten fiskas framför allt för rommen, som används till kaviar, men också för köttet. Sedan slutet av 1800-talet utsattes den för ett intensivt fiske som gjorde att den var nästan försvunnen i slutet på 1950-talet. Idag har förhållandena förbättrats och populationen växer, och den är därför klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN. Så sent som 1996 betraktades den emellertid ännu som sårbar ("VU").

Referenser 

Störartade fiskar
Tack vare Iris

Tack vare Iris är en roman skriven av Per Anders Fogelström och utkom 1959. Tack vare Iris är en fristående fortsättning på boken Medan staden sover.

Romanfigurerna 
 Iris
 John ”Jompa”
 Bertil 6 år – Iris och Jompas son
 Gunnar ”Slampen” – Iris bror
 Mary – Slampens fru
 Barbro ”Titti” –  Slampen och Marys dotter
 Greta – Iris och Slampens mamma
 Oscar – Iris och Slampens pappa
 Knatten – Tidigare medlem i Jompagänget
 Kalle Lund – Kriminell kille som suttit i fängelse till och från
 Lång-Sam – Tidigare medlem i Jompagänget
 Lizzy – Lång-Sams lillasyster

Källa  
 

Skönlitteratur 1959
Romaner av Per Anders Fogelström
Therese Olofsson

Nation:  

Therese Olofsson, född 16 augusti 1973, är en svensk före detta friidrottare (sprinter). Hon tävlade för klubben Hälle IF. Hon har noterats för den andra bästa tiden av en svenska på 100 meter efter Linda Haglund.

Personliga rekord 

100 meter - 11,32 (Gävle 2 juli 1996)
200 meter - 23,78 (Uddevalla 15 juni 1996)
400 meter - 54,04 (Stockholm 18 juni 1996)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord (läst 4 augusti 2012)

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
George Rhoden

Vincent George Rhoden , född 13 december 1926 i Kingston, är en före detta jamaicansk friidrottare.

Rhoden blev olympisk mästare på 400 meter vid olympiska sommarspelen 1952 i Helsingfors

Källor 

Födda 1926
Jamaicanska kortdistanslöpare
Jamaicanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1952
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Jamaica
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Jamaica
Män
Levande personer
Idrottare från Kingston
Pierre Wolff

Pierre Wolff, född den 1 januari 1865 i Paris död 1944, var en fransk författare, brorson till Albert Wolff. 

Wolff författade romaner (Le roman d’une femme mariée 1890, Sacré Léonce 1898) och ett stort antal teaterpjäser, mest lustspel med ironisk hållning och spirituell dialog, bland andra Ceux qu’on aime (1895), Fidèle (samma år), Le secret de Polichinelle (1903), som hade en mycket stor framgång, L’âge d’aimer (1905), Le ruisseau (1907) och Le lis (1908).

Källor 

 

Födda 1865
Avlidna 1944

Franska dramatiker under 1900-talet
Franskspråkiga dramatiker
Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Författare från Paris
Män
Luis García Berlanga

Luis García Berlanga, född den 12 juni 1921 i Valencia, död den 13 november 2010, var spansk filmregissör och manusförfattare, och en av de mest betydande efter andra världskriget.

Endast några få av hans filmer har visats i Sverige.

Efter angrepp på Franco-regimen befann han sig i ständig konflikt med den spanska regimen och kunde endast periodiskt göra film i sitt hemland.

Biografi
I sin ungdom hade Berlanga beslutat sig för att studera filosofi, men hans starka dragning fick honom att 1947 börja studera filmkonst vid Instituto de Investigaciones y Experiencias cinematográficas i Madrid.

Han debuterade som filmregissör 1951 med filmen Esa Pareja feliz, som han gjorde tillsammans med Juan Antonio Bardem. Tillsammans med Bardem anses han vara en av spansk films förnyare efter spanska inbördeskriget. Bland hans filmer finns flera oförglömliga stycken av spansk filmhistoria, såsom Välkommen Mr. Marshall! (1955) eller The Executioner. Han samarbetade vid sju olika tillfällen med manusförfattaren Rafael Azcona.

Karakteristiskt för hans filmer är dess drag av ironi och satir mot olika sociala och politiska förhållanden. Under Francodiktaturen gav hans förmåga att överlista censuren honom tillåtelse att genomföra utmanande projekt som till exempel Miracles on Thursdays.

År 1986 tilldelades han Prinsens av Asturien pris  och 1993 Goyapriset för bästa regi för filmen ¡Todos á la carcél!. Filmen Plácido nominerades 1961 för en Oscar för bästa film på främmande språk.

Filmografi

Filmer som regissör
 Esa pareja feliz (1951)
 Välkommen, Mr. Marshall (¡Bienvenido Mister Marshall!) (1953)
 Novio a la vista (1954)
 Professorn tar semester Calabuch (1956)
 Los jueves, milagro (1957)
 Plácido (1961)
 Las cuatro verdades (1962)
 El Verdugo (1963)
 Las Pirañas (1967)
 ¡Vivan los novios! (1969)
 Naturlig storlek (Tamaño natural) (1973)
 Den stora jakten (La escopeta nacional) (1977)
 Patrimonio nacional (1981)
 Nacional III (1981)
 La vaquilla (1985)
 Moros y Cristianos (film) (1987)
 ¡Todos a la cárcel! (1993)
 París-Tombuctú (1999)
 El sueño de la maestra  (2002)

Filmer som skådespelare
 Días de viejo color (1968)
 No somos de piedra (1968)
 Corazón de bombón (2000)

Se även
 Café Gijón|Café Gijón (Madrid)

Källor
Bra Böckers lexikon, 1973

Spanska filmregissörer
Födda 1921
Avlidna 2010
Män
Personer från Valencia
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Norra Skrävlinge

Norra Skrävlinge är kyrkbyn i Norra Skrävlinge socken belägen i Torrlösa socken i Svalövs kommun i Skåne. Orten ligger intill riksväg 17 och ungefär halvvägs på den 6 km långa sträckan mellan Teckomatorp i väster och Marieholm i öster.

Norra Skrävlinge kyrka ligger här.

Orter i Svalövs kommun
Feministisk konst

Feministisk konst syftar på konst skapad av feminister, konst som speglar kvinnors liv och erfarenheter, eller konst som har som mål att förändra jämställdhetsdebatten och den samtida konsten. 

Den feministiska konströrelsen strävar också efter att synliggöra kvinnor i konsthistorien. Rörelsen blomstrade under 1960- och 1970-talen, under den andra vågens feminism. Det har kallats "den mest inflytelserika internationella rörelsen under efterkrigstiden".

Den nämns ofta som den viktigaste konströrelsen sedan andra världskriget".

Feministisk konst i Europa 
Från 1980-talet och framåt har konsthistorikern Griselda Pollock utmanat museernas traditionella modeller av konst och historia. Där har man ofta har uteslutit konstnärlig representation av kvinnor, och där syns en liten mängd material som berör de komplexa relationerna mellan kvinnlighet, modernitet, psykoanalys och representation.

Feministisk konst i Sverige 
Feministisk konst har dykt upp på olika håll i Sverige. Exempel på detta är bland annat Nanna Johansson med Fulheten, Femmetopia – ett liberalt och feministiskt konstprojekt i Stockholm, författaren och serieskaparen Liv Strömquist med bland annat boken Ja till Liv!

Genusforskaren Tiina Rosenberg har skrivit boken Ilska, hopp och solidaritet med feministisk konst in i framtiden på temat feministisk konst.

Referenser

 
Politisk konst
Lidköpings kanotförening

Lidköpings kanotförening, LKF, är en svensk kanotförening som bildades 29 januari 1932. Kanothuset, som finns intill Lidan, har stått där sedan 1934. Föreningen har haft flera framgångsrika kanotister både nationellt och internationellt.

Meriter

Referenser

Externa länkar
 Lidkanot.nu
 kanot.com

Kanotsportklubbar i Sverige
Sport i Lidköping
Sportklubbar bildade 1932
Beatrice Dahlgren

Beatrice Dahlgren, senare Sandin, född 13 januari 1979 i Askim,, är en svensk friidrottare som tävlade för Mölndals AIK. Hon tog 19 SM-medaljer i olika grenar. 

Dahlgren deltog 2001 på 400 meter vid U23-EM i Amsterdam, Nederländerna men blev utslagen i försöken med 54,01.

Vid EM 2002 i München sprang hon (ihop med Lena Aruhn, Ellinor Stuhrmann och Nadja Petersen) långa stafetten. Laget tog sig vidare till final där de kom sjua.

Vid Inomhus-VM 2004 i Budapest deltog hon på 400 meter, men blev utslagen i ena försöksheatet (tid 53,90 s). Hon ingick också, tillsammans med Ellinor Stuhrmann, Erica Mårtensson och Louise Gundert, i det svenska stafettlaget på 4 x 400 meter i detta VM. Laget slogs ut direkt i försöken den 7 mars, men satte nytt svenskt rekord inomhus i stafett 4 x 400 meter med tiden 3:34,71 . Dahlgren tävlade även vid EM 2006 i Göteborg, men slogs ut i försöken på 400 meter. Hon deltog även, tillsammans med Erica Mårtensson, Lena Aruhn och Emma Björkman, i det svenska långa stafettlaget som blev utslaget i försöken.

Hon avslutade friidrottskarriären under Finnkampen 2007.

Hon belönades 2008 med Stora grabbars och tjejers märke nummer 498.

Personliga rekord 

Utomhus 
100 meter – 12,27 (Mölndal 16 juni 2002)
200 meter – 24,40 (Göteborg 5 juli 1998)
300 meter – 37,81 (Göteborg 2 september 2003)
400 meter – 53,33 (Göteborg 20 juli 2006)
400 meter – 53,33 (Karlstad 20 juli 2006)
Slägga – 69,14 (Cardiff, Storbritannien 18 juli 2012)

Inomhus 
60 meter – 7,89 (Göteborg 6 februari 1999)
200 meter – 24,72 (Malmö 17 januari 1999)
400 meter – 53,37 (Göteborg 22 februari 2004)

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor 

Födda 1979
Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Kvinnor
Levande personer
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Idrottare från Göteborg
Ercole Spada

Ercole Spada, född den 26 juli 1937 i Busto Arsizio, Italien, är en italiensk bildesigner. Hans mest kända formgivningar gjordes på 1960-talet, då han var designbyrån Zagatos chefsdesigner. Under denna period designade han bilar för tillverkare som Aston Martin, Ferrari, Maserati, Alfa Romeo, Abarth, Fiat och Lancia.

Kända bilmodeller designade av Ercole Spada
 1960 – Aston Martin DB4 GT Zagato
 1960 – Alfa Romeo Giulietta SZ
 1960 – O.S.C.A 1600 GTZ
 1962 – Alfa Romeo 2600 SZ
 1962 – Lancia Flavia Sport
 1963 – Alfa Romeo Giulia TZ
 1963 – Lancia Flaminia Super Sport
 1965 – Lancia Fulvia Sport
 1967 – Lancia Flavia Super Sport
 1967 – Rover 2000 TCZ
 1969 – Alfa Romeo Junior Z
 1969 – Volvo GTZ 2000
 1970 – Ford GT 70
 1981 - BMW E28
 1992 – Alfa Romeo 155
 1993 – Nissan Terrano II
 1988 – Fiat Tipo
 1990 – Fiat Tempra
 1989 – Lancia Dedra
 1993 – Lancia Delta
 2007 – Spada TS Codatronca

Män
Födda 1937
Italienska formgivare av bilar
Personer från Busto Arsizio
Levande personer
Hypersten

Hypersten är ett rombiskt kristalliserande pyroxenmineral innehållande järn och magnesium. Sedan 1988 är det ett diskrediterat mineralnamn. Sammansättningen ligger mellan ändleden enstatit Mg2[Si2O6] och ferrosilit Fe2[Si2O6]. Mineralet har svart till svartbrun färg, glasglans och tydliga genomgångar. Hypersten förekommer i basiska eruptiva bergarter, såsom hyperstengabbro, norit och hyperit.

Källor

Noter 

Mineral
Sylvestr Gogotskyj

Sylvestr Sylvestrovytj Gogotskyj (ukrainska: Сильвестр Сильвестрович Гогоцький), född 17 januari (gamla stilen: 5 januari) 1813 i Kamjanets-Podilskyj, död 11 juli (gamla stilen: 29 juni) 1889 i Kiev, var en ukrainsk filosof.

Gogotskyj, som var prästson, var 1851–81 professor i filosofi vid Kievs universitet. Han fick vetenskaplig betydelse främst därigenom, att han i Ryssland utvecklade hegelianismen genom en mängd skrifter om Friedrich Hegel och den tyska filosofin: Krititjeskij vzgljad na filosofiju Kanta (Kritisk blick på Kants filosofi, 1847), Obozrjenije sistemy filosofii Gegelja (översikt av Hegels filosofiska system, 1860), Vvedenie v' istoriju filosofii (Inledning till filosofins historia, 1871) samt ett större arbete om 1600- och 1700-talets filosofi i jämförelse med 1800-talets samt deras förhållande till bildningen (1878–84). 

Dessutom utgav Gogotskyj ett filosofiskt lexikon (Filosofskij slovar''', fyra delar 1857–76) och några pedagogiska skrifter, Om den historiska utvecklingen av uppfostran hos den gamla tidens märkligaste folk (1853), Om skillnaden mellan uppfostran och bildning i äldre och nyare tider (1874) och Kort översikt av pedagogiken'' (1879).

Källor

Ryska filosofer
Ryska professorer
Ukrainska filosofer
Ukrainska professorer
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer från Kamjanets-Podilskyj
Födda 1813
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Personer verksamma vid Kievs universitet
Hypoderma

Hypoderma kan syfta på:

 Hypoderma (svamp) – ett svampsläkte
 Hypoderma (fluga) – ett flugsläkte
Marika Johansson

Marika Johansson (senare Rissle), född 27 januari 1970 i Önnestad, är en svensk före detta friidrottare (sprinter). Hon tävlade för klubbarna Christianstads FK,  IF Göta och Spårvägens FK. Hon utsågs år 1996 till Stor Grabb/tjej nummer 423. Hon deltog på 200 meter vid Inne-VM i Toronto år 1993 med semifinalplats som resultat. Hon var även med vid EM och Inne-EM år 1994.

Personliga rekord 
 100 meter: 11,88 (Göteborg 29 juli 1994)
 200 meter: 23,39 (Borlänge 25 juli 1993)
 400 meter: 53,54 (Stockholm 27 augusti 1994)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord (läst 4 augusti 2012)
friidrott.se:s Stora Grabbar-sida
Stora grabbars märke

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1970
Levande personer
Svenska kortdistanslöpare
Personer från Önnestads socken
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Scutosaurus

Scutosaurus ("Sköldreptil") är ett utdött släkte av bepansrade pareiasaurier som levde för cirka 252-248 miljoner år sedan i Ryssland, under den senare permperioden. Namnet kommer från dess benplåtar som är utspridda över stora delar av kroppen. Den var en stor anapsid reptil som var tvungen att ha bastanta ben som skulle bära upp dess tunga vikt.

Paleobiologi
 

Scutosaurus var en massivt byggd reptil som kunde bli upp till 2,5 meter lång. Den hade beniga plattor som skydd samt några dekorativa piggar på huvudet. Trots att den var relativt liten vägde den mycket, och eftersom den hade korta ben kunde den bara springa en kort stund, vilket var en nackdel när den blev attackerad av ett stort rovdjur. För att försvara sig hade Scutosaurus ett tjockt skelett omgivet av starka muskler, särskilt i nackområdet. Under huden hade den flera rader av benplattor som fungerade som en sorts ringväv.

Scutosaurus var växtätare och strövade runt i stora områden i jakt efter färsk föda. De levde troligen i närheten av flodbankar och flodslätter, eftersom växterna växte sig stora och saftiga där. Vattnet var också en fördel, om det skulle bli torka skulle vattnet vara en sista resurs för föda och vätska. Tänderna var tillplattade och användes till att mala födan som den åt, mestadels löv och gräs. Scutosaurus kanske levde ensam eller i mycket små flockar, för att undvika att alltför många individer åt upp all föda och sedan svalt ihjäl.

Den hade stora kindben som kunde användas till att kommunicera med andra individer genom att slå ihop käkbenen hastigt. Scutosaurus använde troligen ljuden för att locka till sig en partner eller för att varna för rovdjur.

Scutosaurus i populärkulturen

Scutosaurus visades i tv-serien Monstrens tid - Livet före dinosaurierna, där beskrivs den som ett socialt djur som migrerar i grupp. Scutosaurus skulle vara huvudbytet för  gorgonopsid, men sedan fick man reda på att den var felaktigt identifierad som en gorgonops. Det var högst osannolikt att gorgonops jagade dessa växtätare eftersom de var inhemska i området i Gondwana som är dagens Sydafrika, medan Scutosaurus levde i området Laurasia som är dagens Sibirien. Det är möjligt att besläktade djur, till exempel den ryska Inostrancevia hade jagat Scutosaurus som föda.

Referenser

Pareiasaurier
Förhistoriska reptiler från Europa
Hypoderma (svamp)

Hypoderma är ett svampsläkte av familjen Rhytismataceae av sporsäcksvamparna, som innefattar ett 30-tal arter, vilka bildar små svarta fläckar på växtdelar.

Sporsäckarna är skaftade och innehåller 8 spol- och stavformiga sporer. Hypoderma brachyporum förorsakar barrsjuka hos Weymouthstallen och förstör ofta hela bestånd.

Hos det närbesläktade släktet Hypodermella, som även åstadkommer barrsjuka - Hypodermella laricis å lärkträd och Hypodermella sulcigena på tallarter, är sporsäckarna nästan oskaftade och innehåller 4 sporer och har ett slemartat hölje.

Källor 
 

Sporsäcksvampar
Maria Staafgård

Sara Maria Staafgård, född 8 juni 1969 i Karlstad, är en svensk före detta friidrottare (sprinter). Hon tävlade för klubben Malmö AI. 

Hon utsågs år 1995 till Stor Grabb/tjej nummer 420.

Personliga rekord 

Utomhus 
100 meter - 11,69 (Umeå 14 augusti 1992)
100 meter – 11,94 (Stockholm 5 juli 1993)
200 meter - 23,68 (Kvarnsveden, Borlänge 25 juli 1993)
200 meter – 24,02 (Stockholm 12 juli 1994)
 400 meter - 54,66 (Sundsvall 19 juli 1997) 

Inomhus 
200 meter – 23,47 (Paris, Frankrike 12 mars 1994)

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor 

Kvinnor
Födda 1969
Levande personer
Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Svenska stafettlöpare
Svenska mästare i stafettlöpning
Idrottare från Karlstad
Friidrottare i Malmö AI
Michael Larrabee

Michael Denny "Mike" Larrabee, född 2 december 1933 i Los Angeles, död 22 april 2003 i Santa Maria i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Larrabee blev olympisk mästare på 400 meter vid olympiska sommarspelen 1964 i Tokyo.

Källor 

Födda 1933
Amerikanska kortdistanslöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1964
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1964 från USA
Män
Avlidna 2003
Idrottare från Los Angeles
Gunilla Ascard

Gunilla Ascard, född 2 mars 1966, är en svensk före detta friidrottare (sprinter). Hon tävlade för klubben Malmö AI. Hon utsågs år 1993 till Stor Grabb/tjej nummer 405.

Personliga rekord 

 100 meter - 11,76 (Helsingborg 26 juli 1991)
 200 meter - 23,76 (Oslo 9 juni 1992)
 400 meter - 55,37 (Stockholm 1 juli 1986)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord, födelsedatum (läst 3 augusti 2012)
Stora grabbars märke
friidrott.se:s Stora Grabbar-sida Personliga rekord

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1966
Levande personer
Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Friidrottare i Malmö AI
Idea

Idea eller IDEA kan syfta på

  IDEA – en mellanstatlig organisation för att främja demokrati och demokratisering, seInternational Institute for Democracy and Electoral Assistance
 IDEA – en fristående arbetsgivarorganisation för arbetsgivare som bedriver ideell och idéburen verksamhet utan primärt vinstsyfte, se Idea arbetsgivarförbundet för ideella organisationer
 Idea (musikalbum) – tredja musikalbumet av Bee Gees från 1968
 Idea (djur) – ett släkte av fjärilar
Timothée Trimm

Timothée Trimm (pseudonym för Antoine Joseph Napoléon Léo Lespès), född den 18 juni 1815, död den 22 april 1875, var en fransk tidningsman.

Trimm tjänstgjorde 1832-40 som soldat och korpral vid ett zuavregemente, men ägnade sig sedermera med iver åt pressens tjänst och romanskriveri. Jämte bankiren Millaud uppsatte han 1862 "Le petit journal", som inom få år till följd av hans bidrag vann en spridning av 300 000 exemplar. Han skrev där ett kåseri om dagen, avsett för den stora publiken, och utövade ett vidsträckt inflytande. År 1869 övergick Trimm till "Le petit moniteur" och skrev där mot ett ofantligt honorar (man uppger ända till 100 000 francs årligen) två krönikor om dagen. Trimm utgav i bokform bland annat Histoires roses et noires (1842), Paris dans un fauteuil (1854) och Promenades dans Paris (1867).

Källor 

 

Franska journalister
Franska krönikörer
Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska författare under 1800-talet
Födda 1815
Avlidna 1875
Män
Sista skrattet

Sista skrattet (tyska: Der letzte Mann) är en tysk dramafilm från 1924 i regi av F.W. Murnau. För manus stod Carl Mayer. I huvudrollerna ses Emil Jannings och Maly Delschaft. Filmen utmärker sig för den nästan totala avsaknaden av textrutor, och bidrog till att cementera Murnaus roll som en av de största företrädarna för den tyska expressionismen inom filmkonsten.

Handling 
Sista skrattet utspelar sig i Berlin. Huvudpersonen är en åldrande portier (Emil Jannings) på ett av stadens mest berömda hotell. Den gamle mannen bär sin präktiga uniform med enorm stolthet och arbetet betyder allt för honom. När han får reda på att han anses för gammal för att fortsätta på sin tjänst och degraderas till toalettvakt faller mannens hela värld samman.

Efter det djupt tragiska slutet visas en textruta som låter meddela att manusförfattaren "visat barmhärtighet" med den stackars åldringen. Sedan följer en epilog där allt vänds på ända – och ett osannolikt lyckligt slut tar vid.

Rollista 

 Emil Jannings – hotellportieren
 Maly Delschaft – portierens niece
 Max Hiller – niecens fästman
 Emilie Kurz – brudgummens tant
 Hans Unterkircher – hotelldirektören
 Olaf Storm – en ung hyresgäst
 Hermann Vallentin – en rik kund
 Georg John – nattvakten
 Emmy Wyda – en mager granne

Externa länkar 
 
 
 

Tyska stumfilmer
Filmer 1924
Filmer i regi av Friedrich Wilhelm Murnau
Filmer som utspelar sig på hotell