kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vitmaskad gökduva

Vitmaskad gökduva (Turacoena manadensis) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Vitmaskad gökduva är en stor och långstjärtad duva med helmörk kropp och kontrasterande gräddvitt ansikte. Den uppvisar även en röd ring runt ögat och en glänsande smaragdgrön "sjal" över halsen. Ungfågeln är mattare färgad, med grått ansikte. Fågeln är ljudlig, med en trestavig sång som återges "uk-woo-wooop". Den första tonen är mjuk, vilket gör att serien låter två stavig. Den sista tonen är längst.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Indonesien på Sulawesi och Togianöarna. Populationen i Sulaöarna och Banggaiöarna betraktades tidigare tillhöra denna art, men urskildes nyligen som den egna arten sulagökduva.

Levnadssätt 
Vitmaskad gökduva hittas i skogsbryn och mer öppen skog i låglänta områden och lägre bergstrakter. Där ses den i trädkronorna, enstaka eller i par. Ibland utför den en glidande spelflykt från trädtopparna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Svart gökduva

Svart gökduva (Turacoena modesta) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Svart gökduva är en medelstor (38,5 cm) mörk och slank duva. Fjäderdräkten är skifferblå, på huvud och undersida ljusare och på de långa vingarna och den långa stjärten nästan svart. På hjässa, nacke, bröst och övre delen av manteln är den grönaktigt glänsande. Runt ögat syns en gul orbitalring. Lätet består av en sex sekunder lång accelerande serie med stigande tvåstaviga "hoo-wuk".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Små Sundaöarna, på öarna Timor och Wetar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Svarta gökduvan är en fåtalig fågelart med en världspopulation bestående av uppskattningsvis 1 500–7 000 vuxna individer. Den minskar dessutom kraftigt i antal till följd av jakt och habitatförlust. Sentida eftersökningar i Östtimor har dock visat att den är vanligare och bebor fler miljöer än man tidigare trott i Östtimor. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Svartnäbbad fläckduva

Svartnäbbad fläckduva (Turtur abyssinicus) är en afrikansk fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende 
Svartnäbbad fläckduva är en liten, knubbig duva med en kroppslängd på 20 centimeter. Rygg, vingar, stjärt och nacke är blekt gråbruna och på den hopfällda vingen syns mörka metalliskt glänsande fläckar. På ryggen finns två svartaktiga band. På huvudet syns blågrå panna och hjässa som övergår i vitt i ansiktet. Undersidan är skär, mot buken vit. I flykten syns kastanjebrunt på undersidan av vingen. Könen är lika, men ungfåglar är mattare än vuxna, fjälliga under samt saknar vingfläckarna.

Läten 
Svartnäbbad fläckduva låter höra en serie om cirka 25 djupa läten, i början tveksamma och sedan ökande i hastighet och tonhöjd. Serien är både längre och ljusare än blåfläcksduvan och tambourinfläckduvan.

Utbredning och systematik 
Svartnäbbad fläckduva förekommer i torr buskmark och i skogar i Afrika söder om Sahara, från havsnivån till 1800 meters höjd över havet, från södra Mauretanien och Senegal/Gambia till Ghana, Togo, Benin och Nigeria och vidare österut genom norra Kamerun och norra Centralafrikanska republiken till Eritrea, västra Etiopien, norra Uganda och nordvästligaste Kenya. Den har även vid ett tillfälle påträffats i Jemen då två individer sågs 14 november 2004. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Svartnäbbad fläckduva bygger ett kvistbo i ett träd, ofta i en akacia, och lägger två gräddfärgade ägg. Den lever av frön från gräs och andra växter som den oftast födosöker efter på marken. Fågeln är inte särskilt sällskaplig men kan forma stora flockar vid vattenhål.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig eller mycket vanlig i stora delar av utbredningsområdet.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Maj-Lise Johansson

Elsa Maj-Lise Teresia Johansson, ogift Karlsson, född 13 oktober 1915 i Tornarp, Börstigs församling i dåvarande Skaraborgs län, död 12 februari 2001 i Långås, Åsarps församling, var en svensk kristen sångerska. Hon var från 1942 gift med pingstpastor Tore Johansson (1915–1990) från Bottnaryd. Deras dotter är programledaren och sångerskan Ingamay Hörnberg. En video har producerats där Maj-Lise Johansson berättar om forna tider och sjunger gamla andliga sånger med dottern Ingamay.

Diskografi i urval
1982 – Sånger från förr
1987 – Sälla dag

Referenser

Externa länkar
Maj-Lise Johansson på Svensk Mediedatabas.

Svenska sångare
Personligheter inom svensk pingströrelse
Personer från Börstigs socken
Födda 1915
Avlidna 2001
Kvinnor
Blåfläckduva

Blåfläckduva (Turtur afer) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Afrika södra om Sahara, på Zanzibar och Pemba. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Blåhuvad fläckduva

Blåhuvad fläckduva (Turtur brehmeri) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Blåhuvad fläckduva har en mycket karakteristisk dräkt med enhetligt roströd kropp och blågrått på huvud och nacke. Lätet består av en serie med ihåliga hoanden som ökar i hastighet och ibland varierar i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Blåhuvad fläckduva delas in i två underarter med följande utbredning:
 Turtur brehmeri infelix – förekommer från Guinea och Sierra Leone till Kamerun
 Turtur brehmeri brehmeri – förekommer från södra Kamerun till norra Kongo, östra Demokratiska republiken Kongo och allra nordvästligaste Angola

Levnadssätt 
Blåhuvad fläckduva är en skygg duva som hittas i intakt låglänt tropisk skog.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Heinrich Brehmer, en tysk specimenhandlare verksam i Gabon.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Smaragdfläckduva

Smaragdfläckduva (Turtur chalcospilos) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i skog och törnbuskmark i östra och södra Afrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Tambourinfläckduva

Tambourinfläckduva (Turtur tympanistria) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Tambourinfläckduvan är en liten duva med mörkbrun rygg och ljust på ansikte och undersida. I flykten syns rostfärgade fläckar på vingarna. Sången består av en lång serie ihåliga "hoo", med stammande start och ett utdraget och jämnt slut. Arten skiljs från övriga fläckduvor på mörkare rygg och ljusare ansikte och undersida.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i Afrika söder om Sahara, Bioko och Komorerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tambourinfläckduvan hittas i regnskog, galleriskog, buskmarker, fuktigt skogslandskap och plantage. Den är en skygg fågel som håller till i undervegetationen och där oftast ses på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i etiopiska regionen
Långstjärtad sparvduva

Långstjärtad sparvduva (Uropelia campestris) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utseende och läte 
Långstjärtad sparvduva är en mycket liten och långstjärtad duva. Ovansidan är brunaktig, undersidan vitaktig. På vingarna syns svarta fläckar och runt ögat en gul orbitalring. Även benen är gula. I flykten uppvisar den en V-formad stjärt med svarta sidor och vita spetsar. Sången består av en serie med ljusa toner som i engelsk litteratur återges som "wha-ooop...wha-ooop...wha-ooop...".

Utbredning och systematik 
Långstjärtad sparvduva förekommer i väst-centrala Brasilien (Mato Grosso) och angränsande Bolivia. Fågeln placeras som enda art i släktet Uropelia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Långstjärtad sparvduva hittas i gräsmarker och i skogskanter. Den födosöker på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Vitvingad duva

Vitvingad duva (Zenaida asiatica) är en amerikansk fågel i familjen duvor.

Utseende och läten 
Vitvingad duva är en 25–31 cm stor duva, med sin beigefärgade fjäderdräkte påminnande om den obesläktade turkduvan. Istället är den nära släkt med den i formen rätt annorlunda spetsstjärtade duvan, vilket den i jämförelse med är både större och har bredare vingar och kortare, mer fyrkantig stjärt. I flykten syns svartaktiga vingpennor och vita täckare som på sittande fågel formar ett band utmed vingen. På huvudet syns en svart strupsidesfläck. Stjärten är brun centralt, grå på kanterna och med vit spets. Undre stjärttäckarna är grå.

Sången är ett rytmiskt "hhhHEPEP-pou-pooooo", påminnande om kråsugglans läte. Vid uppflog hörs ett svagt visslande ljud från vingarna.

Utbredning och systematik 
Vitvingad duva delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Zenaida asiatica mearnsi – förekommer i torra södra Kalifornien, Arizona, norra och västra Mexiko samt på Islas Marías
 Zenaida asiatica asiatica – förekommer från torra södra Texas till Nicaragua, Karibien
 Zenaida asiatica australis – förekommer från västra Costa Rica till västra Panama

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 19 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Öronduva

Öronduva (Zenaida auriculata) är den vanligaste och mest spridda duvan i Sydamerika.

Utseende 
Öronduvan är i stort en sydlig motsvarighet till spetsstjärtad duva i Nordamerika, med ljust gråbrun dräkt, glänsande fläck på halsen, svarta fläckar på vingar och hals samt rödaktiga ben. Jämfört med denna har dock öronduvan påtagligt kortare stjärt. Den är större än sparvduvorna och slankare än duvor i släktet Leptotila som också saknar de svarta vingfläckarna.

Utbredning och systematik 
Öronduvan förekommer i stora delar av Sydamerika, men även i Små Antillerna. Den delas upp i elva underarter med följande utbredning:
 Zenaida auriculata rubripes – förekommer i Små Antillerna och Trinidad och från centrala Colombia till Venezuela och norra Brasilien
 Zenaida auriculata hypoleuca – förekommer på torra stränder i västra Ecuador och västra Peru
 Zenaida auriculata caucae – förekommer i västra Colombia (Cauca Valley)
 Zenaida auriculata antioquiae – förekommer i de norra centrala delarna av Anderna och i Colombia (Antioquia)
 Zenaida auriculata ruficauda – förekommer från östra Anderna i Colombia till västra Venezuela (Merida)
 Zenaida auriculata vinaceorufa – förekommer i Nederländska Antillerna (Curaçao, Aruba och Bonaire)
 Zenaida auriculata jessieae – förekommer på stränderna i de nedre delarna av Amazonfloden nära Santarém
 Zenaida auriculata marajoensis – förekommer på öarna Marajo och Mexiana i mynningen av Amazonas
 Zenaida auriculata noronha – förekommer i nordöstra Brasilien (Maranhão, Piauí, Bahia), och på ön Fernando de Noronha
 Zenaida auriculata virgata – förekommer från Bolivia till centrala Brasilien, Uruguay och Argentina till Tierra del Fuego
 Zenaida auriculata auriculata – förekommer i centrala Chile (Atacama till Llanquihue) och västra centrala Argentina

Öronduvan är närbesläktad med den nordamerikanska spetsstjärtade duvan. Den är i huvudsak en stannfågel som häckar från Colombia till södra Argentina och Chile, och på kustnära öar, från Grenadinerna och söderut. Vissa populationer är partiella flyttfåglar som flyttar beroende på födotillgång.

Levnadssätt 
Öronduvan är en mycket vanlig och vida spridd duva som hittas från havsnivå ända upp till 4000 meters höjd. Den ses ofta i flockar, i öppna områden som odlingsfält, byar, städer och buskrika områden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Zenaidaduva

Zenaidaduva (Zenaida aurita) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar. Den förekommer huvudsakligen i Västindien.

Utseende och läte 
Zenaidaduvan är en medelstor (28–30,5 cm) brun duva. Karakteristiskt är en purpurglänsande fläck på halssidan och svarta fläckar på armpennorna, stjärtpennorna och bakom örontäckarna. Den liknar både spetsstjärtad duva och öronduva, men skiljer sig genom ett distinkt vitt band på yttre handpennorna som syns både i flykten och på sittande fågel. Sången som ofta hörs i gryningen liknar spetsstjärtad duva, ett sorgsamt "whoo’oOO...hu...hu...hu", men något ljusare och mer rytmiskt.

Utbredning och systematik 
Zenaidaduva delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Zenaida aurita salvadorii – förekommer längs kusterna på norra Yucatánhalvön, Cozumel, Holbox och Isla Mujeres
 Zenaida aurita zenaida – förekommer på Bahamas, Stora Antillerna och Jungfruöarna
 Zenaida aurita aurita – förekommer på Små Antillerna (Anguilla till Grenada)

Status på Cozumel är oklar, om den häckar eller är tillfällig besökare. Tillfälligt har den mycket sällsynt påträffats i södra Florida, med endast åtta fynd sedan 1950-talet. En zenaidaduva som siktades i Azorerna i april 2017 tros ha nått dit med hjälp av ett fartyg.

Levnadssätt 
Zenaidaduvan hittas i låglänta områden i öppet skogslandskap, odlingsmark, buskmarker och mangroveträsk. Födan består av frukt och frön. Den bygger sitt bo i ett träd eller buske, eller där det finns få rovdjur även i en klippskreva eller direkt på marken. Den ses vanligen enstaka men kan forma flockar på hösten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och artnamn tillika släktesnamnet hedrar Zénaïde Laetitia Julie Princesse Bonaparte (1801–1854), kusin och fru till franske ornitologen Charles Lucien Bonaparte, prins av Musignano och Canino, son till Lucien Bonaparte och därmed brorson till kejsar Napoleon I (1803-1857).

I kulturen 
Zenaidaduvan är den karibiska ön Anguillas nationalfågel.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Galápagosduva

Galápagosduva (Zenaida galapagoensis) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Galápagosduva delas in i två underarter:
 Zenaida galapagoensis galapagoensis – förekommer i torrare delar av Galápagosöarna
 Zenaida galapagoensis exsul – förekommer på Galápagosöarna Darwin och Wolf

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Galápagosöarna
Socorroduva

Socorroduva (Zenaida graysoni) är en duva som tidigare häckade på en enda ö utanför Mexikos västra kust men som nu är utdöd i det vilda.

Utseende och läten 
Socorroduvan är en medelstor (26,5–30,5 cm) huvudsakligen marklevande duva. I alla dräkter har den en ljusblå ögonring, skära ben och mörkgrå näbb med skäraktig näbbrot. Hanen är kanelbrun på huvud och undersida, med ett svart streck på örontäckarna, blågrå nacke och en glänsande skärfärgad halsfläck. Ovansidan är mörkbrun med svarta fläckar på skapularerna, tertialerna och inre vingtäckarna. Vingpennorna är mörkgrå. Stjärten är mörkbrun centralt, medan de yttre stjärtpennorna är grå med ett svart band en bit in från spetsen.

Honan är mattare färgad med mindre utbrett blågrått i nacken och mindre halsfläck. Ungfågeln liknar honan men är streckad på bröstet och har kanel- eller beigefärgade spetsar på ovansidans fjädrar. Det hesa lätet återges i engelsk litteratur som ett "wah-ah ah ah ah ahh-ah".

Utbredning och status 
Fågeln förekom tidigare på Socorroön utanför västra Mexiko. I fångenskap finns fågeln kvar i USA och Europa. Alla duvor som finns kvar i fångenskap är dock inte rena socorroduvor, en del är hybrider mellan socorroduva och spetsstjärtad duva (Zenaida macroura). IUCN kategoriserar arten som utdöd i vilt tillstånd.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar amerikanen Andrew Jackson Grayson (1819-1869), överste i US Army samt ornitolog, fågelillustratör och samlare av specimen i Mexiko 1859-1869.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Socorro
Peruduva

Peruduva (Zenaida meloda) är en fågel i familjen duvor inom ordningen duvfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydvästra Ecuador till norra Chile (Coquimbo). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Duvor
Fåglar i neotropiska regionen
Jean-Jacques Gourd

Jean-Jacques Gourd, född 13 september 1850 i Le Fleix, Frankrike, död 25 maj 1909 i Pregny-Chambésy, Schweiz, var en schweizisk filosof, verksam i Genève.

Gourd utgick från Charles Renouvier fenomenalism och gör gällande, att såväl på vetenskapens som på viljandets, det estetiska upplevelsens och samfundslivets områden företeelser ges, som inte kan samordnas eller bindas under laga; däri såg han religionens grundvalar. Bland Gourds skrifter märks Le phénomène (1883), Les trois dialectiques (1897) samt Philosophie de la religion (1911).

Källor 
 Guy Le Comte, « Jean-Jacques Gourd », Dictionnaire historique de la Suisse, 17.07.2007, 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter 

 

Franska filosofer
Schweiziska filosofer
Födda 1850
Avlidna 1909
Män
Svensk uppslagsbok
Neferure

Neferure eller Neferura var en egyptisk prinsessa under 18:e dynastin.

Hon var dotter till den kvinnliga faraon Hatshepsut och hennes halvbror Thutmosis II. Neferure undervisades bland annat av ämbetsmannen Senmut, och hade en framträdande roll i hovet under sin mors regeringstid.

Referenser 

Egyptiska prinsessor under forntiden
Födda 1400-talet f.Kr.
Kvinnor
Avlidna okänt år
Personer i Egypten under 1400-talet f.Kr.
Wirpirk av Tengling

Wirpirk av Tengling, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Konrad I av Böhmen. Hon var dotter till adelsmannen Sieghard av Tengling och Bilihildy (Pilihild). Hennes vigsel ägde rum 1054. Hon fick två söner. 

Hennes make byggde gradvis upp en maktbas i Mähren, vilket orsakade en konflikt med kung Vratislav, som belägrade Brno 1091. Hon framträdde vid ett berömt tillfälle inför Vratislav på eget initiativ och utan Konrads vetskap för att medla om fred. Året därpå blev maken monark, men bara för en kort tid.

Referenser 

 

Födda 1000-talet
Avlidna 1100-talet
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1000-talet
Lukarta av Bogen

Lukarta av Bogen, född 1075, död okänt år, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Bretislav II av Böhmen. Hon var dotter till en adelsman från Bayern och gifte sig med Bretislav i november 1094. Äktenskapet hade ingen politisk betydelse. Hon fick en son under år 1095.

Referenser 

 

Födda 1075
Avlidna 1100-talet
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1000-talet
Helbirga av Österrike

Helbirga av Österrike, död 1142, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Borivoj II av Böhmen. Hon var dotter till markgreve Leopold II av Österrike och Ida av Formbach-Ratelnberg. Vigseln ägde rum den 10 oktober 1100. Hon fick sex barn under äktenskapet. När Borivoj II avsattes år 1120 och bosatte sig i Ungern flyttade Helbirga tillbaka till Österrike. Vid slutet av sitt liv levde hon i klostret Göttweig.

Referenser 

 

Födda 1000-talet
Avlidna 1142
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1100-talet
Rikissa av Berg

Rikissa av Berg, född ca 1095, död 27 september 1125, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Vladislav I av Böhmen.

Referenser 

 

Födda 1000-talet
Avlidna 1125
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1100-talet
Gertrud av Babenberg

Gertud av Babenberg, född 1118, död 1150, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Vladislav II av Böhmen. Vigseln ägde rum år 1140. Gertrud ska ha infört tre klosterordnar till Böhmen: Premonstratenserorden, Cisterciensorden och hospitalisorden.

Referenser 

 

Födda 1118
Avlidna 1150
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1100-talet
Elisabet av Ungern (hertiginna av Böhmen)

Elisabet av Ungern, född okänt år, död efter 1189, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Fredrik I av Böhmen.  Hon var dotter till Geza II av Ungern. Hon var regent under makens frånvaro 1179, 1184, och 1189.

Vigseln ägde troligen rum år 1157, även om det inte är bekräftat. 

Elisabet blev hertiginna första gången 1172, då maken tillfälligt blev Böhmens regent. År 1178 besteg maken åter tronen. År 1179 försvarade Elisabet som regent under makens frånvaro Prag mot sin svåger Sobeslav II av Böhmen. Hon vann striden, och stred själv på slagfältet med kyrkliga tecken i sitt banér. 

År 1184 upprepade hon samma strid mot samma motståndare och vann igen. År 1189 fick hon överlämna Prag till Konrad II av Böhmen.

Referenser

 

Födda 1100-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1100-talet
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1100-talet
Hellicha av Wittelsbach

Hellicha av Wittelsbach, född 1160, död efter 1214, var en hertiginna av Böhmen, gift med hertig Konrad II av Böhmen. Hon var dotter till Otto av Wittelsbach och Benedicta av Moosburg. Vigseln ägde rum 1176. Äktenskapet var barnlöst. År 1189 blev maken monark. Efter makens avsättning 1191 följde hon honom till Sicilien. Hon blev änka senare samma år.

Källor 
 

Födda 1100-talet
Avlidna 1200-talet
Kvinnor
Hertiginnor
Personer i Böhmen under 1100-talet