kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karol Andrej Bel

Karol Andrej Bel (tyska: Carl Andreas Bel; ungerska: Károly András Bél), född 13 juli 1717 i Pressburg i dåvarande norra Ungern, död 5 april 1782 i Leipzig, var en slovakisk historiker; son till Matej Bel.

Bel blev 1743 professor i diktkonst vid Leipzigs universitet. Han utgav flera arbeten om Ungerns historia och redigerade 1753–81 "Acta Eruditorum" samt "Leipziger Gelehrte Zeitung".

Källor

Slovakiska historiker
Slovakiska professorer
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Födda 1717
Avlidna 1782
Män
Ugglan
Personer från Bratislava
Thailand Classic 1995

Thailand Classic 1995 (Singha Thailand Classic) var en rankingturnering i snooker som spelades mellan 30 september och 7 oktober 1995 i Bangkok, Thailand. John Parrott vann turneringen efter att ha slagit Nigel Bond i finalen med 9-6. Det var Parrotts tionde titel utanför hemlandet, varav fem varit rankingtitlar.

Steve Davis vann inte ett enda frame i andra omgången mot Bond, det var blott andra gången i karriären som Davis råkat ut för detta. Och det var blott andra gången i karriären som nyzeeländaren Dene O'Kane gick till semifinal i en rankingturnering. För båda spelarna inträffade det senaste gången 1988.

Resultat

Final

Huvudturnering

Källor

Externa länkar
WWW Snooker
Snooker Scene

1995 i Thailand
Snookersäsongen 1995/1996
Dubai Classic
Dark Void

Dark Void är ett TV-spel till PlayStation 3, Windows och Xbox 360. Spelet släpptes den 22 januari 2010 i Europa. Det är utvecklat av spelföretaget Airtight Games och utgivet av Capcom.

Handling 
Spelet utspelar sig före andra världskriget och handlar om en pilot vid namn William "Will" Augustus Grey, som kraschlandar i Bermudatriangeln för att sedan upptäcka att han befinner sig i en helt ny värld som kallas för Void.

Rollista

Film 
År 2009 gjorde Brad Pitts produktionsbolag Plan B Entertainment, ett avtal med speltillverkarna Capcom att göra en film baserad på spelet.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 

Flygsimulatorer
Tredjepersonsskjutare
Datorspel utvecklade av Capcom
Playstation 3-spel
Windows-spel
Xbox 360-spel
Gunnar Åkerlund

Nation:  

Ernst Gunnar Åkerlund, född 20 november 1923 i Nyköpings östra församling, död 4 oktober 2006 i Nyköpings Alla Helgona församling, var en svensk kanotist. Han blev olympisk guldmedaljör i London 1948 och olympisk silvermedaljör i Helsingfors 1952.

Åkerlund är Stor grabb nummer 25 på Svenska Kanotförbundets lista över mottagare för utmärkelsen Stor kanotist.

Källor

Referenser 

Världsmästare i kanotsport
Födda 1923
Avlidna 2006
Svenska kanotister
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1948
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i kanotsport vid olympiska sommarspelen 1952
Män
Idrottare från Nyköping
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Livpäls m/1905

Livpäls m/1905 var en livpäls som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Denna livpäls var av gråvitt linne med foder av fårskinn samt hade en enradig knapprad om sex knappar. Den har en fällkrage att igenhäktas framtill med hyska och hake. Livpälsens gradbeteckningar finns likt vapenrock m/1906 på ärmuppslagen. På högra framsidan finns en knapprad med sex stycken knappar på ett avstånd av 10-12 cm från den högra framkanten. På den vänstra sidan av framkanten finns sex stycken 5 cm långa och 4 cm höga linneslejfer med ett knapphål vardera. Yttersömmarna är placerade på ett avstånd av 5 cm från ärmarnas nedre kant vilka är en 9 till 11 cm lång och 3 cm hög slejf med knapphål, denna slejf är i sin tur fastknäppt vid en knapp på den nedre ärmen.

Användning 
Denna livpäls användes inom hela armén tillsammans med vapenrock m/1906 vintertid och är således en del av Enhetsuniform m/1906.

Varianter

Livpäls m/1905-1910 
Livpäls m/1905-1910 var i stort sett lik grundvarianten. Skillnaderna var dels att den var i grågrönt linne och dels att man hade axelklaffar istället för gradbeteckning på ärmuppslagen. Denna variant räknas till Enhetsuniform m/1910.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1906
Uniform m/1910
Livpäls

Livpäls är beteckningen på ett livplagg som inom det militära bärs utanpå vapenrocken vintertid och liknar det civila klädesplagget päls.

Två modeller som använts av svenska försvaret är Livpäls m/1905 och Livpäls m/1913.

Källor 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Militära uniformer
Mercedes-Benz W166

Mercedes-Benz W166 (eller Mercedes-Benz ML-klass) är en SUV som den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz introducerade på bilutställningen i Frankfurt i september 2011.

W166 ML-klass (2011-15)

Versioner:

W166 GLE-klass (2015-18)
I samband med uppdateringen hösten 2015 byter modellen benämning till GLE-klass, analogt med coupé-versionen C292.

Versioner:

Bilder

Referenser

Externa länkar
 Officiell pressrelease. 

W166
Fyrhjulsdrivna fordon
Kappa m/1906

Kappa m/1906, ibland Kappa m/1904, var en kappa som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Kappa m/1906 är av grått kläde samt är försedd med två knapprader om fem knappar vardera vilka för officerare och fanjunkare är bronserade. Den har en 3 cm hög ståndfällkrage vilken igenhäktas upptill samt nedtill med två hyskor och hakar. På nederärmarna finns likt livpäls m/1905 och vapenrock m/1906 en blå klädeslist på vilken man fäster galoner vilka här agerar gradbeteckning.

Användning 
Denna vapenrock användes av hela armén som kappa till Uniform m/1906 både kappan och enhetsuniformen blev dock kortvariga och båda ersattes redan fyra år senare av Kappa m/1910 samt Uniform m/1910.

Varianter

Kappa m/1906-1910 
Kappa m/1906-1910 i vissa källor Kappa m/1904-1910 var benämningen på de exemplar som anpassades till uniform m/1910.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Fälth & Hässler Värnamo 2011 

Uniform m/1906
Hatt m/1910

Hatt m/1910 var en trekornshatt som användes inom Försvarsmakten.

Utseende 
Hatt m/1910 är tillverkad i grå mjuk filt. Brättet är 9 cm brett samt på undersidan mellanblått och kullen är 14 cm hög. För att fästa brättet så finns det tre vita metallhakar fastsydda på den övre sidan. På dess vänstra sida finns även tre kronor i förgylld metall. Under dessa har officerarna en kokard vilken har en diameter om 4 cm. Manskapet har istället en kompani(/skvadron-/batteri)knapp på samma ställe. Vid stor och liten parad bärs även ståndare m/1910.

Användning 
Denna hatt användes inom hela armén till Uniform m/1910. Denna hatt är i stort sett identisk med föregångaren Hatt m/1906. Detta var den definitivt sista trekornshatten inom försvarsmakten. Efterföljaren, den mer praktiska mössa m/1923, var en vidareutveckling av mössa m/1865.

Varianter

Hatt m/1910-1914 
Skillnaden mellan ursprungsversionen och denna är att denna även är försedd med en gradbeteckning.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1910
DN-galan 2011

DN-galan 2011 var en friidrottsgala som avgjordes den 29 juli 2011. Även den 28 juli var det tävlingar i kulstötning för herrar och damer i Kungsträdgården. Många av årets tävlingar ingick i Diamond League.

Grenar 
Herrar
 200 m
 400 m
 1500 m
 3000 m hinder
 110 m häck
 Höjdhopp
 Längdhopp
 Diskus
 Spjut
 Kula (Big Shot Kungsträdgården 28 juli)

Damer
 100 m
 800 m
 3000 m/5000 m
 400 m häck
 Stavhopp
 Tresteg
 Kula (Big Shot Kungsträdgården 28 juli)

Se även 
DN-galan
Diamond League

Källor 
 Officiell webbplats

2011 i Sverige
Friidrottsåret 2011
Friidrott i Sverige
Gudmund Hatt

Aage Gudmund Hatt, född den 31 oktober 1884 i Herning, död 1960, var en dansk geograf, etnograf och arkeolog. Han var gift med Emilie Hatt, född Demant.

Hatt studerade som ung etnografi och indiansk kultur i Nordamerika. 1911 tog han examen i naturhistoria och geografi, och disputerade efter resor bland samerna och studier i Skandinavien och Ryssland med Arktiske skinddragter i Eurasien og Amerika 1914. 1914-1915 studerade han i Nordamerika, och 1916 bland de svenska samerna. 1919 anställdes han vid Det Kongelige Etnografiske Museum i Köpenhamn, och 1923 blev han lektor vid Universitetet i Köpenhamn, där han 1929-1948 också var professor i kulturgeografi. 

Hatt gjorde en pionjärinsats i sin utforskning av danska byar och åkrar från järnåldern, och företog undersökningar av spannmålsodling, husdjurshållning, bostäder och sociala förhållanden i dansk förhistoria. Dessa teman behandlas i Landbrug i Danmarks Oldtid (1937). 1922-1923 företog han en arkeologisk forskningsresa till Nederländska Antillerna och de forna danska besittningarna i Västindien. Han skrev flera andra avhandlingar, i synnerhet etnografiska, och gav tillsammans med Martin Vahl ut en stor handbok i geografi, Jorden og Menneskelivet (1922-1927).

Källor

Noter 

Danska arkeologer
Danska etnografer
Danska geografer
Födda 1884
Avlidna 1960
Män
Personer från Herning
Alumner från Harvard University
Maria Musch

Maria Musch, död 21 april 1635 i Rotterdam, var en holländsk redare och handelsman. Hon drev från 1616 valfångst runt Jan Mayen och var en av de mest betydelsefulla aktörerna inom denna gren av den holländska ekonomin vid 1600-talets början.

Hon var dotter till Cornelis Cornelisz. Matelief och Aefje Claesdr. van der Horst, och gifte sig 1591 med Jan Musch (d. 1610), köpman och borgmästare i Rotterdam. Hon fick sju barn och blev bland annat farmor till Elisabeth Musch. Efter makens död 1610 tog hon över hans handelsföretag i bland annat fisk och salt, och var framgångsrik i affärer. Hon var medlem i valfångsföretaget Kleine Noordse Compagnie från dess grundande 1616. Det var då ett pionjärföretag ämnat att tillgodose marknadens begär efter fetter. Maria Musch var en betydande delägare med 25 procent av kostnaderna.

Viken Maria Muschbukta på Jan Mayen har fått sitt namn efter henne.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Musch

Kvinnor
Personer inom Nederländernas näringsliv under 1600-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1635
Redare
Martin Vahl (geograf)

Martin Vahl, född den 15 april 1869 i Århus, död 1946 i Köpenhamn, var en dansk geograf och botaniker.

Han blev 1895 teologie kandidat, studerade därefter geografi och naturvetenskap och blev 1904 filosofie doktor på en avhandling om Madeiras vegetation. 1921 blev han professor i geografi vid Köpenhamns universitet. Vahl gjorde sig särskilt känd som växtgeograf och författare av läroböcker i geografi för skolan. Bland hans skrifter märks De kvartære steper i Mellem-Europa (1902) samt det stora allmänna geografiska verket Jorden og menneskelivet (1922 ff.), som han gav ut tillsammans med Gudmund Hatt.

Källor 

Danska geografer
Danska botaniker
Födda 1869
Avlidna 1946
Män
Växtgeografer
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Professorer i geografi
Adela av Hamaland

Adela av Hamaland, född 952, död 1021 i Köln, var grevinna av Hamaland cirka 973-1021 och regent i Renkum cirka 983-okänt år. Hennes anspråk på grevetronen i Hamaland ledde till långdragna tronstrider.

Biografi
Hon var dotter till greve Wichman II av Hamaland (död 973) och Liutgard av Flandern (död 962). Hon var gift med greve Immed av Renkum (död 983) och Balderik, som hon gjorde till greve av Hamaland. Hon regerade grevedömet Renkum 983, troligen som förmyndare för sin son Dirk. 

Adelas far hade donerat större delen av Hamaland till klostret Elten, som han hade grundat med Adelas syster Luitgard som abbedissa. Vid faderns död 973, gjorde kejsaren Elten till en autonom klosterstat, och Luitgard överlät sitt arvland på klostret. Krig utbröt mellan systrarna, och Liutgard lät sin vasall Balderik anfalla Adelas borg och bränna ned det. 983 avled Adelas make, och hon fick kontrollen över hans grevdöme Renkum. Hon ockuperade Liutgards arvland, men tvingades av kejsaren att återlämna det. Vid Liutgards död 995 gifte sig Adela med Litugards vasall Balderik. Efter kejserlig medling delades landet 996 upp mellan Elten och Adela, men efter kejsarens död 999 ockuperade Adela och Balderik Elten och regerade sedan över ett stort landområde: Balderik blev formellt hennes fars efterträdare som greve. 

Då Balderiks rival Wichman van Vreden mördades år 1016, föll skulden på Adela, då Balderik endast sågs som hennes redskap. Wichmans anhängare belägrade och intog då borgen Uplade, där Adela ensam försökte försvara slottet med en styrka så otillräcklig att hon hade klätt ut kvinnor till soldater för att få fienden att tro att det fanns fler soldater där än vad som var fallet. Hon fick dock fri lejd från borgen.

Eftermäle
Adela beskrivs som högljudd, vulgär, talangfull inom vävning och mycket elegant. Hon anklagades av krönikörerna för att ha förgiftat både sin syster och sin son. Enligt legenden grävdes hennes lik upp flera år efter hennes död, eftersom hennes ondska ansågs orsaka en storm som då rasade, och slängdes i floden Rhen. 

Adela fick traditionellt ett dåligt rykte i historien och har kallats för Nederländernas lady Macbeth.

Hon blev föremål för romanen De valse dageraad (2001, ) av Jan van Aken.

Källor 
© DVN, een project van Huygens ING en OGC (UU). Bronvermelding: Anton Kos, Adela van Hamaland, in: Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland. URL: http://resources.huygens.knaw.nl/vrouwenlexicon/lemmata/data/Adela%20van%20Hamaland [13/01/2014]

Noter

Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1000-talet
Födda 952
Avlidna 1021
Kvinnliga regenter under 900-talet
Personer i Nederländerna under 1000-talet
Medeltida personer i Nederländerna
Foelke Kampana

Foelke Kampana, född 1355, död 1417/19, var en frisisk adelsdam, regent över de frisiska områdena Oldeborg, Brockmerland, Auricherland och Emsigerland i Ostfriesland från 1389 till 1399 som förmyndare för sin son, år 1400 i sin sons frånvaro, och 1417 som förmyndare för sin sonson. Hon är en välkänd gestalt i Nederländernas legendflora som "Foelke den onda". Hon är föremål för flera historier och legender och har porträtterats i litteraturen.

Biografi 

Hon var dotter till Kempo von Hinte, hövding på Westerburg van Hinte, och gifte sig 1377 med riddare Ocko Kenisna tom Brok (död 1389), herre av Oldeborg, och hövding i Brockmerland, Auricherland och Emsigerland i Ostfriesland. 

Hon blev med sin make inblandad i de stridigheter som vid denna tid präglade de frisiska områdena, som varit helt oberoende men som nu trängdes mellan omgivande monarkiers överhöghet. Genom sin allians med Holland blev maken indragen i strider. Han föll 1389 i strid. Foelke försökte hjälpa maken militärt. Under hennes frånvaro erövrades hennes slott i Aurich av en fiende, som befäste sig i ortens kyrka. Hon återtog borgen och återtog kyrkan med sin armé och avrättade två hundra fångar halshöggs på plats. 

Hon blev regent för sin son Keno II. Samma år hennes son blev myndig, avrättade hon makens utomäktenskapliga son, Widzel, som hon misstänkte för statskupp. Foelke agerade som sin sons politiska rådgivare även sedan han blev myndig. År 1400 var hon regent då sonen togs som gisslan av Hansan sedan han stött pirater mot dem, och hon fick honom då frigiven genom en allians med Holland. 1417 blev hon regent för sin omyndige sonson Ocko II. Hon dog före 4 augusti 1419.

Referenser 

http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Foelke%20Kampana

Kvinnor
Personer i Nederländerna under 1300-talet
Födda 1355
Avlidna 1410-talet
Kvinnliga regenter under 1300-talet
Kvinnliga regenter under 1400-talet
Personer i Nederländerna under 1400-talet
Emilia av Oranien

Emilia av Oranien, född 1569, död 1629, var en portugisisk titulärdrottning, gift 1597 med den portugisiske tronpretendenten Emanuel av Portugal (1568–1638). Hon var dotter till Vilhelm I av Oranien och Anna av Sachsen. Hon var politiskt aktiv och har ofta getts en stor plats i historieböckerna.

Emilia blev efter sina föräldrars skilsmässa 1571 uppfostrad hos sin farbror Johannes av Nassau-Dillenburg. Hennes uppfostran var huvudsakligen kalvinistisk, men hon fick också lära sig flera språk. Efter hennes fars död 1584 bad hon hans efterträdare, hennes bror Mauritz av Oranien, om tillåtelse att få återvända till Nederländerna. Hon fick sitt tillstånd 1588 och bosatte sig då i Delft. Eftersom Mauritz föredrog att inte gifta sig saknades en värdinna vid hovet, och Emilia utsågs att fylla den rollen. Hon ville heller inte bli bortgift med någon tysk furste. 

År 1597 anlände de två utomäktenskapliga sönerna till den avsatte kung Anton av Portugal, Christofer och Emanuel, till Nederländerna. Emilia blev förälskad i Emanuel och bestämde sig för att gifta sig med honom. Mauritz vägrade ge sitt tillstånd eftersom Emanuel inte hade några reella utsikter att bestiga Portugals tron och eftersom han var en fattig, utomäktenskaplig katolik. Emilia ställde då brodern inför fullbordat faktum genom att gifta sig med Emanuel i alla fall i en katolsk ceremoni. Paret skildes genast åt och Emanuel förvisades till Tyskland, men efter en hungerstrejk tilläts Emilia följa honom dit. Hon drev sedan en kampanj för att få återvända med maken. 

År 1598, kanske tack vare Emilias graviditet, fick paret tillåtelse att återvända till hovet i Nederländerna. Emilia och Mauritz försonades dock inte förrän 1608. Paret försörjdes av Emilias pengar. År 1625 separerade Emilia och Emanuel då han sålde sina rättigheter till Portugals tron till Spanien och flyttade med en av sönerna till det spanska ståthållarhovet hos Isabella Clara Eugenia av Spanien i Bryssel. Emilia flyttade med sina döttrar till Genève 1627. 

Emilia har varit föremål för många böcker och är en känd gestalt inom den nederländska litteraturen.

Källor 
http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Emilia

Noter

Furstinnor
Personer i Nederländerna under 1500-talet
Födda 1569
Avlidna 1629
Kvinnor
Aina Mannerheim

Aina Johanna Mannerheim, född Ehrnrooth 17 juli 1869 i Nastola socken i Finland, död 5 januari 1964, var en finlandssvensk grevinna och sångerska (mezzosopran).

Aina Mannerheim utbildade sig 1893–1896 hos Saint-Yves Bax och Mathilde Marchesi i Paris, gav konserter på flera scener och gifte sig 1896 med bankdirektören Carl Mannerheim. Hon återupptog 1899 sin konsertverksamhet och tjänade därmed in en ansenlig summa åt folkbildningsarbetet i hemlandet; bland annat företog hon 1903 en konsertresa till Sverige, Norge och Danmark. Sedan hennes make samma år utvisats från Finland av Nikolaj Bobrikov, och fått anställning i Stockholm, bosatte också hon sig där.

Källor

Noter 

Finländska sångare
Svenska sångare
Svenska grevinnor
Födda 1869
Avlidna 1964
Kvinnor
Personer från Nastola
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Vapenrock m/1910

Vapenrock m/1910 var en vapenrock som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Denna vapenrock är i grått kläde och har en enradig knapprad om sex knappar vilka för officerare samt fanjunkare är bronserade. Den har en blå ståndfällkrage att igenhäktas såväl ovantill som nedantill. Officerare har på kragen även en guldfärgad fyrkantsgalon. På underärmarna finns en 6 cm bred blå klädeslist. Vapenrocken har framtill två mindre bröstfickor samt två större sidofickor. Gradbeteckningen är i form av axelklaffar.

Användning 
Denna vapenrock är en del av uniform m/1910 som användes av hela armén. Vapenrocken ersattes delvis av vapenrock m/1923 och slutligen helt av vapenrock m/1939.

Varianter

Vapenrock m/1910-1923 
Denna variant av vapenrock m/1910 är identisk med ursprungsversionen så när som på axelklaffen som är i samma färg som vapenrocken i övrigt istället för blå och användes till uniform m/1923.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1910
Uniform m/1923
Ola Selmén

Per Ola Anders Selmén, född 21 oktober 1978 i Helsingborg och uppväxt i Ramlösa, är en svensk programledare och underhållare.

Selmén är programledare för SVT:s underhållningsprogram Upp till bevis 2016 och har tidigare främst arbetat som barnprogramledare i SVT för Bobster, Sommarlovsmorgon, Stressa ner med Ola och Nic och Amigo. Han har även varit programledare för True Talent på TV3. Han har arbetat med radio bland annat på Morgonpasset i P3 och hoppat in extra i Äntligen morgon i Mix Megapol, förutom sportkommentator i olika sammanhang. Han ingår sedan starten 2009 också i underhållningsgruppen Världens snabbaste allsång, som uppträder runt om i Sverige, bland annat på P3 Guld-galan 2011 i Göteborg på SVT i januari 2012 och i samband med Musikhjälpen 2012 och Musikhjälpen 2013.

Selmén var tidigare sambo med Malin Olsson.

Källor

Externa länkar
Ola Selméns webbplats (arkiverad 2017)
Ola Selmén leder nya "Amigo" Sydsvenska Dagbladet

Svenska TV-programledare
Svenska radioprogramledare
Svenska artister
Män
Levande personer
Födda 1978
Personer från Helsingborg
Personer i Sverige under 2000-talet
Livpäls m/1913

Livpäls m/1913 var en livpäls som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Denna livpäls som var i vitt fårskinn hade en enradig knapprad om sex knappar vilka hos officerare samt fanjunkare var bronserade. På vardera ärm finns ett 10 cm högt ärmuppslag. Livpälsen har även två större sidofickor. Slutligen så är livpälsens gradbeteckning i form av axelklaffar.

Användning 
Denna livpäls togs fram som efterföljare till livpäls m/1905-1910 och kom att användas till enhetsuniformerna m/1910 och m/1923.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1910
Uniform m/1923
CLS Holdings

CLS Holdings plc är ett stort brittiskt fastighetsbolag. Bolaget är noterat på London Stock Exchange och kontrollerar ett fastighetsbestånd värt cirka 877 miljoner pund årsskiftet 2010. Bolaget har sitt största fastighetsbestånd i Storbritannien men även innehav i Sverige, Tyskland och Frankrike. I Sverige är enda innehavet Vänerparken. Bland tidigare svenska innehav finns Solna business park i Solna som såldes 2006. 

Ett av CLS Holdings mindre nuvarande innehav är ett ägande av 20% av aktierna i Nyheter24-Gruppen. 

Huvudägare är Schweizbaserade svensken Sten Mörtstedt.

Noter

Fastighetsbolag
Företag listade på London Stock Exchange
Brittiska företag