kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svartahavsflottan

Svartahavsflottan (ryska: Черноморский флот) är den ryska marinens flotta baserad i Svarta havet och Medelhavet. Svartahavsflottan har sin huvudsakliga bas i staden Sevastopol på Krim, men verkar på flera ställen vid Svarta havet,  Azovska sjön och vid Tartus i Medelhavet. Sedan den 8 maj 2019 är amiral Igor Osipov chef för Svartahavsflottan.

Historik
Svartahavsflottan anses ha grundats av Grigorij Potemkin den 13 maj 1783 och deltog 1790 i krig mot turkarna. Staden Novorossijsk kom att grundas 1838 som en östlig bas för svartahavsflottan på initiativ av amiralerna Michail Lazarev och Nikolaj Rajevski efter det att kustlinjen blivit rysk 1829 genom Rysk-turkiska kriget (1828–1829). Flottan deltog även aktivt mot osmanerna under första världskriget, rumänerna under andra världskriget, georgierna under 2008 Sydossetienkriget, och ukrainarna under den ryska invasionen av Ukraina 2022.

Svartahavsflottan tillhörde mellan åren 1696 och 1917 Tsarryssland och mellan åren 1917 och 1991 Sovjetunionen. I samband med Sovjetunionens upplösning 1991/1992 tillföll större delen av flottan Ukraina, då större delen av flottan var förlagd på det som blev ukrainskt territorium. Detta ledde till en konflikt mellan Ryssland och Ukraina, då de flesta officerarna var lojala mot Ryssland. För att lätta på spänningarna undertecknades ett interimistiskt fördrag mellan Ryssland och Ukraina om upprättandet av en gemensam rysk-ukrainsk Svartahavsflotta under bilateralt kommando (och sovjetiska marinens flagga). 

1997 undertecknades ett nytt fördrag mellan Ryssland och Ukraina om upprättandet av två oberoende nationella flottor, vilket medförde att flottan delades mellan de två nationerna. Vidare undertecknades ett hyresavtal mellan de båda länderna, där Ryssland hyrde marinbasen vid Sevastopol fram till 2017, vilket år 2010 förlängdes till 2042.

2014 invaderade Ryssland Krim vilket ledde till att Ukraina förlorade kontrollen över staden Sevastopol och flottbasen.

Fartyg i urval
 Amiral Grigorovitj, fregatt i  Amiral Grigorovitj-klassen, itjänsttagen i Svartahavsflottan 2016
 Amiral Makarov, fregatt i  Amiral Grigorovitj-klassen, itjänsttagen i Svartahavsflottan 2017

Källor

Noter

Externa länkar

Inofficiell webbsida om Svartahavsflottan 

Sovjetunionens militär
Rysslands flotta
Sjömilitära enheter
Bergunda kyrka

Bergunda kyrka är en kyrkobyggnad i Bergunda i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Öjaby församling.

Kyrkobyggnaden
Bergunda medeltida kyrkobyggnad med sina tjocka murar och sitt kraftiga torn har karaktär av försvarskyrka. Kyrkan som är  uppförd av gråsten består av ett långhus med ett halvrunt korutsprång i öster samt två tillbyggningar i norr och söder. Tornet som tillkom något senare än långhuset har allra överst innehållit en skyttevåning. 

Hur kyrkan ursprungligen sett ut är svårt att rekonstruera. Grundmurrester som blottades under golvet 1937-39 ger en liten aning om en romansk absidkyrka liknande Drevs gamla kyrka. Eftersom kyrkan var belägen vid den betydande landsvägen mellan Småland och Skåne hade den ett utsatt läge i krigstider. 1611 skövlades kyrkan av danska trupper. 1732 revs klockstapeln och klockorna flyttades upp i tornet och tre ljudluckor togs upp i den pyramidformade huven. 

En omfattande renovering som gav kyrkan dess nuvarande utseende exteriört ägde rum 1825-26 under murarmästare J. Svenssons ledning. Bl.a. revs absiden och koret. Kyrkans östparti fick sin nuvarande form. Den södra tillbyggnaden uppfördes på bekostnad av grevinnan Posse på Bergkvara (gods) . Den blev på så sätt en pendang till den förutvarande norra utbyggnaden som  troligen varit sakristia. Vid 1904 års restaurering fick kyrkans inre till stora delar det utseende det har i dag beträffande tunnvalvet över långhuset, altarring, bänkar och läktarbröstet. Nya fönster med  målningar insattes, skänkta av greve K A Posse. 1937-39 genomgick kyrkan ytterligare en restaurering. Vid detta tillfälle sattes korfönstret igen från innersidan.

Inventarier
 Altarskiva med relikgömma från medeltiden.
 Dopfunt av sandsten  från slutet av 1100-talet tillhörande den s.k. fabeldjursgruppen.
 Altartavla med motiv: "Kristus bland skördefolk" utförd 1948  av Simon Gate.
 Altarring 1904
 Predikstol. Enligt uppgift från 1696 en gåva från herrskapet på Bergkvara. Flera gånger ommålad och förändrad. 
 Två vapensköldar av 1700-tals typ. Släkterna von Otters och Beck-Friis' vapen.
 Öppen bänkinredning från 1904 
 Två läktare, en i väster och en i söder. Den södra är en s.k. greveläktare.

Orgeln             
Den ursprungliga orgeln byggdes 1769 eller 1770 av Pehr Schiörlin, Linköping med 7 stämmor och fasad utförd av en bildhuggare vid namn Palm. Orgelverket har byggts om ett flertal gånger. 

1937–1939 byggdes ett nytt verk med 13 stämmor, två manualer och pedal av E. A. Setterquist & Son Eftr., Örebro. 

1974 ersattes denna av en orgel med 16 stämmor och två manualer och pedal byggd av Västbo Orgelbyggeri, Långaryd. Orgeln är mekanisk och fasaden från 1770 kompletterades med nya pedaltorn år 1974.

Kororgel
Kororgeln byggdes 1973 av Västbo Orgelbyggeri Långaryd och är mekanisk.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

Bergunda kyrka 
    Dopfunt

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Växjö kommun
Orgeldispositioner
Malmö–Simrishamns Järnvägar

|}
|}
Malmö–Simrishamns Järnvägar (MSJ) bildades 1896 som Malmö–Simrishamns Järnväg genom sammanslagning av Malmö–Tomelilla Järnväg (MöToJ) och Simrishamn–Tomelilla Järnväg (CTJ). Det ägande bolaget behöll dock namnet Malmö–Tomelilla Järnvägs AB.

Banan sträckte sig från Malmö via Staffanstorp–Dalby–Sjöbo–Tomelilla till Simrishamn. År 1910 ändrades namnet till Malmö–Simrishamns Järnvägar i samband med att byggandet av en sidolinje från Dalby via Harlösa till Bjärsjölagård påbörjats, vilken färdigställdes 1911. Sträckan Dalby–Skartofta öppnades för trafik i oktober 1910 och sträckan Skartofta–Bjärsjölagård i september 1911. Sidolinjens längd var 25,4 km. 

MSJ förstatligades 1943 och persontrafiken Dalby–Bjärsjölagård nedlades 1955, medan godstrafiken Dalby–Harlösa fortsatte intill 1982 (formellt nedlagd 1983). År 1970 nedlades persontrafiken på sträckan Malmö–Tomelilla, varefter följde en successiv nedläggning av godstrafiken och upprivning av rälsen. Den så kallade Staffanstorpsbanan mellan Malmö och Staffanstorp finns ännu kvar, likaså sträckan Önneslöv-Klostersågen, samt Fyledalen-Tomelilla inom Tomelilla och Ystads kommun. På senare år har man diskuterat ett återupptagande av persontrafiken på denna sträcka, en återuppbyggnad av linjen till Dalby och eventuellt ända till Tomelilla.

Källor
Järnvägsdata 1999, utgiven av Svenska Järnvägsklubben 1999, , sid. 144ff

Se även
 Simrishamnsbanan (planerad järnväg)
 Tågrånet på Malmö-Simrishamns järnväg

Vidare läsning

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1896
Von Krusenstierna

von Krusenstierna är en månghövdad svensk adelsätt, adlad 1649 och introducerad 1650 under nr 460. Ättemedlemmar är bosatta i Sverige, Tyskland, Polen, Ryssland, USA, Australien och Kanada. Agnes von Krusenstjerna var en mycket produktiv skönlitterär författare.

Alfabetisk lista
Adam von Krusenstierna (1996-), Ingenjör
Agnes von Krusenstjerna (1894–1940), författare
Bo von Krusenstjerna (1912–1980), ingenjör
Edvard von Krusenstjerna (1841–1907), ämbetsman
Ernst von Krusenstjerna (1846–1931), militär
Filip Krusenstjerna (1598–1676), ämbetsman
Folke von Krusenstjerna (1872–1966), ämbetsman
Fredrik von Krusenstjerna (född 1958), filmare, producent och regissör
Henning von Krusenstierna (1862–1933), sjöofficer och sjöminister
Isac von Krusenstierna (1998-), världsmästare i orientering
Johan Filip von Krusenstierna (1626–1659)
Kristian von Krusenstierna (född 1977), dressyrryttare
Maurits Peter von Krusenstierna (1766–1813), sjömilitär
Philip von Krusenstierna (1910–1980), journalist
Salomon Mauritz von Krusenstierna (1794–1876), sjömilitär

Stamtavla över kända medlemmar
Johannes Krause/Crusius
Philip Crusius, adlad von Kruus, senare von Krusenstiern ([1597–1676)
Johan Filip von Krusenstierna (1626–1659), guvernör
Adolf Fredrik von Krusenstiern (1652–1687), kapten
Adolf Fredrik von Krusenstiern (1679–1713)
Mauritz Adolf von Krusentierna (1707–1794)
Johanna Maria Krusenstierna (1738–1832), gift med Nils Grameen, överste
Maurits Peter von Krusenstierna (1766–1813), sjömilitär
Salomon Mauritz von Krusenstierna (1794–1876), sjöofficer
Mauritz Salomon Krusenstierna (född 1746)
Carl Mauritz von Krusenstierna (1791–1862), major
Carl von Krusenstierna (1820–1883), kaptenlöjtnant
Henning von Krusenstierna (1862–1933), sjöofficer och sjöminister
Herman von Krusenstierna (1824–1892), major
Philip von Krusenstierna (1875–1938), major
Philip von Krusenstierna (1910–1980), journalist
Bo von Krusenstierna (1914–1990), lantmästare
Jan von Krusenstierna (född 1943), lantmästare
Kristian von Krusenstierna (född 1977), dressyrryttare
Gustaf Filip von Krusenstjerna (1797–1849), kapten
Oskar von Krusenstjerna (1841–1924), major
Folke von Krusenstjerna (1872–1966), ämbetsman
Edvard Krusenstjerna (1800–1868)
Edvard von Krusenstjerna (1841–1907), ämbetsman
Lennart von Krusenstjerna (1881–1937), major
Henrik von Krusenstjerna (född 1927), bankdirektör
Fredrik von Krusenstjerna (född 1958), filmare, producent och regissör
Isaac von Krusenstjerna (född 1996)
Ernst von Krusenstjerna (1846–1931), överste
Agnes von Krusenstjerna (1894–1940), författare, gift med David Sprengel, författare

Källor

Adliga ätten von Krusenstjerna nr 460 på Adelsvarpen-Wiki

Noter 

Svenska adelsätter
Malmö–Tomelilla Järnväg

Malmö-Tomelilla Järnväg (MöToJ) var en normalspårig och 69 km lång enskild järnvägslinje som sträckte sig från Malmö till Tomelilla i Skåne. Sträckan Malmö – Dalby öppnades 1892 och Dalby – Tomelilla 1893. MöToJ förvärvade 1896 Simrishamn-Tomelilla Järnväg (CTJ), varigenom Malmö-Simrishamns Järnväg (MSJ) bildades (det ägande bolaget behöll dock namnet Malmö-Tomelilla Järnvägs AB).

Källor
Järnvägsdata 1999, utgiven av Svenska Järnvägsklubben 1999, , sid. 144

Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1892
Carl-Oscar Avén

Carl-Oscar Avén, född 1 december 1894 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 16 maj 1984 i Edsvalla i Nors församling i Värmland, var en svensk skulptör.

Carl-Oscar Avén utbildade sig på Wilhelmsons målarskola och vid Konstakademien i Stockholm 1915-20. Till hans arbeten räknas bland annat krucifix och altarskåp för svenska kyrkor, exempelvis i Edsbergs kyrka i Närke och Häggeby kyrka i Uppland. Han modellerade även porträtt i terrakotta.

I Göta Lejon utsmyckade han läktaren med muser och för Norra Kungstornet utformade han byggnadens skulpturala element (tillsammans med Eric Grate). Han är representerad på  Moderna Museet och Waldemarsudde i Stockholm.

Källor
 Lexikonett Amanda om Carl-Oskar Avén
 Vem är Vem? Stor-Stockholm 1962

Noter

 

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1894
Avlidna 1984
Män
Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Moderna museet
Mathilda Lundström

Ulrika Henriette Mathilda (Mattis) Lundström, född Tengbom 26 juni 1844 i Beatebergs socken i Skaraborgs län, död 16 mars 1908, var en svensk författare och teaterchef.

Hon var mest känd under signaturen Mattis. Sitt debutmanus skickade hon till Albert Bonnier under författarnamnet regementspastor A. Tengbom. Hon fick den i retur med några uppmuntrande ord. Därefter utspann sig en brevväxling som ledde till att hon kom att ge ut flera romaner, noveller och skådespel. Efter giftermålet med Georg Lundström 1873 slutade hon skriva.

Lundström fick två av sina dramer uppsatta på Kungliga Dramatiska teatern i Stockholm. År 1871 hade Kristina Gyllenstjerna premiär och 1872 hade Grim Viking premiär.

På 1880-talet drev hon tillsammans med en kompanjon musikdramatisk verksamhet i Kristina.

Bibliografi

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Födda 1844
Svenska novellförfattare
Svenskspråkiga novellförfattare
Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Kvinnor
Avlidna 1908
Personer från Beatebergs socken
Stillahavsflottan (Ryssland)

Stillahavsflottan (ryska: Тихоокеанский флот eller Tichookeanskij Flot) är den ryska marinens flotta baserad i Stilla havet, och som tidigare var den flotta som säkrade Sovjetunionens östliga gränser. Flottan har sin huvudsakliga bas i Vladivostok, men verkar även vid ett antal marinbaser i Vladivostoksregionen. Flottan har även två större installationer på halvön Kamtjatka i Avatjabukten, en marinbas i Petropavlovsk-Kamtjatskij och en ubåtsbas i Viljutjinsk.

Se även
 Stillahavsflottan (USA)

Referenser
Översättningar

Sovjetunionens militär
Rysslands flotta
Sjömilitära enheter
Stillahavsflottan

Stillahavsflotta kan syfta på:

Stillahavsflottan (USA) – den amerikanska flottans örlogsflotta som är baserad i Stilla havet
Stillahavsflottan (Ryssland) – den ryska marinens flotta baserad i Stilla havet tidigare Sovjetunionen
Stillahavsflottan (Storbritannien) – Storbritannien flotta i Stilla havet 1944–1945
Länspolisdirektör

Länspolisdirektör (finska Lääninpoliisijohtaja) är en tjänstegrad som bärs av länspolischefer i Finland. Motsvarande svenska tjänstegrad är länspolismästare.

Länspolisdirektören leder länets polisverksamhet, den internationella verksamheten som ankommer på länsledningen samt länsledningens samhällskontakter och samarbete med intressegrupper. Dessutom ansvarar länspolisdirektören för länsledningens resultat samt samarbetet med polisinrättningarna, centralkriminalpolisen och rörliga polisen i länet.

Se även
 Polisens grader i Finland

Tjänstegrader inom polisen
Polisväsendet i Finland
Simrishamnsbanan

Simrishamnsbanan kan avse:

Simrishamnsbanan – historiska järnvägslinjen, se Malmö–Simrishamns Järnvägar
Simrishamnsbanan (planerad järnväg) – planerade återskapandet av delar av den historiska järnvägen
Gianfranco Randone

Gianfranco Randone, född 5 januari 1970 i Leontini, är en italiensk sångare och låtskrivare inom elektronisk dansmusik. Han använder även artistnamnet Jeffrey Jey och är mest känd som sångare i eurodancegrupperna Bliss Team, Eiffel 65 och Bloom 06. Karaktäristiskt är att Randone vid musikinspelningar ofta förvränger sin röst med hjälp av vocoder.

Biografi 
1992 bildade Randone gruppen Bliss Team tillsammans med DJ:en Roberto Molinaro. De gav självständigt ut albumen You Make Me Cry (1996) och Best of Bliss Team (1999) genom Bliss Corporation men rönte aldrig någon internationell framgång. Duon splittrades 1997 och året därefter bildade Randone istället Eiffel 65 med Maurizio Lobina på keyboard och Gabry Ponte som DJ. Eiffel 65 uppnådde oanad stor popularitet världen runt med debutalbumet Europop och hitsingeln "Blue (Da Ba Dee)". Bandet gav ut ytterligare två album innan de upplöstes 2005 på begäran av Gabry Ponte som ville satsa på solokarriär. Randone och Maurizio Lobina fortsatte tillsammans men under nya namnet Bloom 06.

Diskografi

Album med Bliss Team 
 1996 - You Make Me Cry
 1999 - Best of Bliss Team

Album med Eiffel 65 
 1999 - Europop
 2001 - Contact!
 2003 - Eiffel 65

Album med Bloom 06 
 2006 - Crash Test 01
 2008 - Crash Test 02

Referenser

Externa länkar 
 Gianfranco Randone på Twitter
 Bliss Corporation

Italienska sångare
Italienska låtskrivare
Män
Födda 1970
Levande personer
Polisinrättning

Polisinrättning (fi: poliisilaitos) är i Finland benämningen på vad som i Sverige motsvaras av den lokala polismyndigheten. Det finns 24 polisinrättningar i Finland som sammanlagt har ca 280 kundtjänster. Chef för en polisinrättning är en polischef, vilken motsvarar en polismästare i Sverige. Polischefen i Helsingfors har dock titeln poliskommendör och motsvaras av en länspolismästare.

Finländska polismyndigheter
Draga Ljocic-Milosevic

Draga Ljocic-Milosevic, född 22 februari 1855 i Šabac, Furstendömet Serbien, död 5 november 1926 i Belgrad, Serbien, Serbernas, kroaternas och slovenernas kungarike, var en serbisk läkare och feminist. Hon var grundaren av en rad organisationer i Serbien. Hon arbetade som medicinsk assistent under det serbisk-turkiska kriget 1876–78 och fick andre löjtnants grad. 1879 tog hon examen i Zürich i Schweiz och blev som sådan den första medicine doktorn av sitt kön i Serbien. Hon fick tillstånd att praktisera som läkare 1881.

Dissertation 
 Draga Ljocic: Ein Beitrag zur operativen Therapie der Fibromyome des Uterus, Zürich 1878, (Dissertation Universität Zürich 1878, 115 Seiten).

Källor

Noter

Födda 1855 
Kvinnor
Avlidna 1926
Serbiska feminister
Serbiska läkare
Personer i Serbien under 1800-talet
Personer i Serbien under 1900-talet
Karl-Jesco von Puttkamer

Karl-Jesco Otto Robert von Puttkamer, född 24 mars 1900 i Frankfurt an der Oder, provinsen Brandenburg, Kungariket Preussen, Tyskland, död 4 mars 1981 i Neuried, Landkreis München, Västtyskland, var en tysk sjömilitär. Han uppnådde graden konteramiral 1943. von Puttkamer var från 1939 till 1945 Adolf Hitlers marinadjutant.

von Puttkamer deltog i Hitlers militära överläggningar i Wolfsschanze den 20 juli 1944 och sårades i attentatet. Han greps av amerikanska trupper i maj 1945 och satt internerad i två år.

Referenser 
 

Amiraler i Nazityskland
Födda 1900
Avlidna 1981
Män
Personer från Frankfurt an der Oder
Mottagare av Såradmärket i svart
Liljestav

En liljestav (eller  liljespira) anses vara en symbol för makt, bestående av en spira varifrån en heraldisk lilja växer upp. och den förs i handen av svenska kungar  på de äldsta svenska mynten från Olof Skötkonung och Anund Jakob, i Knut Erikssons sigill, och är också avbildad på Birger Brosas sköld, där det är oklart om liljestaven är en heraldisk symbol för hans person eller ätt, eller en symbol för hans ämbete. I svensk medeltida heraldik förekommer liljestavar i Karl Gustafssons och Sigge Guttormssons (som till Guttorm jarl och måg till Birger jarl) ättevapen. Vissa menar att skölden i Birger Brosas sigill visar en liljestav och att detta kan ha varit hans sköldemärke, och den svenska heraldikern Jan Ranekes blasonering för Birger Brosas sköld lyder: ”En vit stavlilja på rött fält”.

Liknande förslag har gjorts angående Vasaättens äldre vapenformer, som inte alls såg ut som en kärve.

Bilder

Referenser 

Symboler
Stillahavsflottan (USA)

Stillahavsflottan (), med förkortning PACFLT, är namnet på den amerikanska flottans örlogsflotta som är baserad i Stilla havet. 

Stillahavsflottan har sitt högkvarter vid Naval Station Pearl Harbor på Hawaii, men stora örlogsbaser finns även i San Diego (Naval Base San Diego & Naval Base Coronado) i Kalifornien samt United States Fleet Activities Yokosuka utanför Tokyo i Japan. 

Sedan 1947 är Stillahavsflottan operativt underställd det försvarsgrensövergripande United States Indo-Pacific Command.

Historik
Stillahavsflottan bildades 1907 när den asiatiska divisionen och Stillahavsdivisionen slogs samman. År 1910 organiserades dock Första divisionen till Asiatiska flottan. Stillahavsflottan fick sin nuvarande form genom att United States Fleet delades till två flottor, Stillahavsflottan och Atlantflottan, i samband med andra världskriget.

Stillahavsflottan hade fram till maj 1940 sin bas på den amerikanska västkusten, på grund av Japans expansion och krigshandlingar i Asien, fick amerikanska flottan order om att ta framskjuten position i Stilla havet vid Pearl Harbor.

Förband

Typkommandon för Stillahavsflottan

Se även
 Pacific Air Forces (flygvapnets motsvarighet)
 United States Army Pacific (USA:s armés motsvarighet)
 United States Marine Corps Forces, Pacific (USA:s marinkårens motsvarighet)
 Folkets befrielsearmés flotta (Kina)
 Stillahavsflottan (Ryssland)

Referenser

Noter

Externa länkar
 Officiell webbsida Stillahavsflottan 

USA:s flotta
Sjömilitära enheter
Förband och myndigheter under USA:s marindepartement
Bildanden 1907
Régional

Régional Compagnie Aérienne Européenne, förkortat Régional, var ett franskt flygbolag som är dotterbolag till Air France. Régional bildades den 30 mars 2001 genom en sammanslagning av tre regionala dotterbolag till Air France: Flandre Air, Proteus Airlines och Regional Airlines. 

Régional integrerades i Hop! år 2016 tillsammans med Brit Air och Airlinair.

Flotta 
Régionals flotta består av 53 plan.

Källor 

 
Ej längre existerande franska flygbolag
Flygbolag bildade 2001
Flygbolag upplösta 2016
Mikael Nord Andersson

Krång Rolf Lennart Mikael "Nord" Andersson, född 28 oktober 1959 på Sollerön i Dalarna, är en svensk musiker, gitarrist, låtskrivare och musikproducent.

Biografi 
Andersson är känd för sitt samarbete med producenten Martin Hansen. Duon äger musikstudion NordHansen Studio som ligger i Bromma, Stockholm där de har samarbetat som producenter 1997 och producerat tre album för den finländska rockgruppen The Rasmus samt Ana Johnssons hitsingel We Are från soundtracket till Spider-Man 2. Andersson är även studio- och livemusiker och har spelat med bland andra Roxette, Ulf Lundell och Björn Skifs. Han började intressera sig för musik redan när han var tolv år då han spelade i lokala pop- och rockgrupper.

Smeknamnet Nord kom till för att skilja honom från musikern Micke ”Syd” Andersson. Bägge lade helt enkelt till varsitt väderstreck i namnet.

Familj 
Mikael Nord Andersson är gift med författaren Karin Alvtegen.

Diskografi

Album
 1983: Inga änglar kvar i sta'n (Micke Andersson's Drop-outs, Epic 25642)
 1986: Efter elden (CBS 26246)
 1987: Eldorado. Äventyret fortsätter... (diverse artister, Sonet SLP-2788)
 1992: Nord (WEA 4509-90369-4)
 1993: Andersson & Norberg (Paraphon PPCD 01)

Singlar
1985: Ensam i natten/Spår av röster (CBSa 4864)
1986: Längtar/När dagen är slut (CBSa 6694)

Som producent

Album
 1992: Grymlings - Grymlings II
 1998: Anna-Lotta Larsson - Just vid den här tiden
 2000: Sven-Ingvars	- Retro aktiv
 2000: Christina Lindberg - Andra tider & andra vägar
 2001: Lasse Berghagen - Som en blänkande silvertråd (även som låtskrivare)
 2001: Blandade artister - Plura 50, en hyllningsplatta
 2001: Niklas Strömstedt - Du blir du jag blir jag
 2001: Sofi Bonde - One (även som låtskrivare)
 2001: The Rasmus - Into
 2002: Björn Skifs - Ingen annan (även som låtskrivare)
 2003: The Rasmus - Dead Letters
 2003: Monia Sjöström - Söderns hjärtas ros (även som låtskrivare)
 2005: Sven-Ingvars - Guld & glöd
 2005: The Rasmus - Hide from the Sun
 2010: Scorpions - Sting in the Tail
 2015: Scorpions - Return to Forever

Singlar
2004: Lambretta - Chemical
2004: Ana Johnsson - We Are, I'm Stupid, Black Hole

Se även
Martin Hansen
NordHansen Studio

Referenser 
NordHansen Productions - Personlig info; läst 24 november 2009

Externa länkar 
NordHansen Productions
Mikael Nord Andersson på Discogs
Intervju: "Det är långt till Stockholm"

 
Svenska pop- och rockmusiker
Svenska musikproducenter
Svenska låtskrivare
Svenska pop- och rockgitarrister
Födda 1959
Män
Levande personer
Musiker från Mora kommun
Mikael Nord

Denna artikel handlar om ishockeydomaren Mikael Nord. För musikern, se Mikael Nord Andersson

Rolf Mikael Nord, född 22 juni 1977, är en svensk professionell ishockeydomare. Han har vunnit guldpipan (Sveriges Bästa Domare) sex gånger. Denna utmärkelse röstas fram av spelarna i SHL. Han är bosatt i Arboga.

Källor 

Födda 1977
Svenska ishockeydomare
Män
Levande personer