kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Missionskyrkans partiledarutfrågningar

Missionskyrkans partiledarutfrågningar är en tradition som startades av evangelisten och predikanten John Hedlund. Vid sina "korstågsmöten" började han fråga ut partiledarna inför riksdagsvalet i Sverige 1968. Han fortsatte sedan med detta inför kommande riksdagsval. 1991 tog evangelisten Thor-Björn Bastås över.

Inför riksdagsvalet i Sverige 2010 genomfördes utfrågningarna för första gången av Torsten Åhman under en mötesserie som varade 20 augusti - 5 september. Det var också första gången utfrågningarna hölls i Vårgårda, och de gavs namnet Vårgårda möte. Fokus under Vårgårda Möte var utfrågningar av partiledarna för de sju riksdagspartierna, men även andra gäster, konserter och ungdomsmöte stod på programmet. Arrangörer var de tio missionsförsamlingarna i Vårgårda och Vårgårda kommun, i samarbete med Svenska Missionskyrkan och ungdomsorganisationen equmenia. Enligt planerna skulle utfrågningarna äga rum i Tångahallen på Tånga Hed, Vårgårda. Den brann dock ned till grunden i maj 2010. Tack vare ett inhyrt tält med cirka 2 000 sittplatser kunde mötesserien hållas som planerat.

Källor (urval)
Presentation inför radiosändning från "Vårgårda möte" i SR P1 2010-09-05 (läst 2010-09-06)

Externa länkar
Officiell webbplats/blogg

Evenemang i Sverige
Adinol

Adinol är en finkornig kvarts-albitbergart. Den är ljusgrå till färgen och är en produkt av att ett lerigt sediment undergått metamorfos i kontakt med diabas.

Referenser 
 där följande källor anges:
 Popularna Encyklopedia Powszechna, Kraków 1994, .
W. Ryka i A. Maliszewska. Słownik petrograficzny. Wydawnictwa Geologiczne. Warszawa, 1991. 

Bergarter
Plåtmynt

Plåtmynt var ett stort fyrkantigt kopparmynt, som slogs i Sverige under åren 1644–1776 och utgjordes av stämplade, tjocka kopparplåtar med värdet i daler silvermynt samt årtal och myntmärken i de vanligtvis runda mitt- och hörnstämplarna.

De största tiodalersplåtarna vägde mer än 2 lispund (omkring 19 kg) och är världens största mynt. Uppkomsten av detta egendomliga och opraktiska myntslag tros ha berott på att staten ville ge kopparverken fördelar, vilka efterhand fick tillstånd att själva slå myntplåtar av sitt malmförråd. De flesta plåtmynten slogs och stämplades vid Avesta, som till år 1674 var landets enda plåtmyntningsort, men även vid Garpenbergs, Svappavaara, Ljusnedals och Gustafsbergs (i Jämtland) kopparverk.

De vanligaste sorterna var myntplåtar på 8, 4, 2, 1 samt 1/2 daler silvermynt; dessutom förekom tidvis plåtar om 10, 5 och 3 daler silvermynt. De på 10 och 8 daler var rektangulära, de övriga mer kvadratiska. 

De svenska kopparmynten är särskilt kända för sin storlek. Valören 10 daler silvermynt räknas som världens största mynt och finns i Ekonomiska museets samlingar. Myntet väger 19,7 kilo. I Västerås domkapitels protokoll för år 1636 omtalas en kvinna som begått någon förseelse och väntade att bli dömd till böter, varför hon haft med sig sex kopparmynt till staden. Men då domens avkunnande blivit uppskjuten "nedsatte hon dessa mynt hos en person i staden" eftersom "hon icke kunde bära ett sådant tungt mynt av och an".

Ofta klipptes plåtar i hörnen och omstämplades för justering av vikten. Myntets försämring framgår av de många myntordningarnas bestämmelser. Enligt myntordningen av den 26 januari 1644 skulle 1 skålpund koppar utmyntas till 69 daler silvermynt (=172 1/2 daler kopparmynt, för från år 1643 motsvarades 1 daler silvermynt av 2 1/2 daler kopparmynt, tills år 1655 då förhållandet mellan dem fastställdes till 1:3). Enligt myntordningen av år 1649 blev det av 1 skålpund koppar 75 daler silvermynt. Antalet daler silvermynt på skeppundet steg därefter till 84, 90 och år 1674 till 100, år 1709 till 120, år 1715 till 180 och den sistnämnda kursen bibehölls till år 1776 då kopparmyntplåtarnas giltighet upphörde.

Man har beräknat att till dess hade sammanlagt 315 337 skålpund (44 000 ton) koppar myntats till plåtar, med ett totalt värde av 18 653 923 riksdaler specie (42 miljoner daler).

Även långt efter det att man upphört med att prägla myntplåtar användes "plåt" som räknemynt. Det syftade ursprungligen på kopparplåtmynten om 2 daler silvermynt, som 1680-1715 motsvarade en riksdaler, och därmed kallades "riksdalerplåt" och senare endast "plåt". Under 1700-talet kom det att syfta på sedlarna om 6 daler kopparmynt.

Under första hälften av 1800-talet (och på vissa håll i landet ännu längre) användes "plåt" som beteckning på 1/3 riksdaler. Benämningen plåt lades till på de sedlar om 16 skilling som Riksbanken gav ut och som var i omlopp till mitten av 1800-talet.

I Ryssland tillverkades plåtmynt under åren 1725–1727, i Danmark gjordes ett provmynt och i Wismar göts år 1715 en serie plåtmynt av brons.

Källor

Noter

Äldre svenska mynt
Numismatik
Tom Golisano

Blase Thomas "Tom" Golisano, född 14 november 1941, är en amerikansk företagsledare som är styrelseordförande för det multinationella human resources-bolaget Paychex, Inc. Den amerikanska ekonomiskriften Forbes rankade Golisano som världens 632:a rikaste med en förmögenhet på 3,6 miljarder $ för den 3 mars 2019.

Affärer 
Golisano såg en outnyttjad marknad för små företag med mindre än 50 anställda som kunde outsourca löneadministration och annan Human Resources för att spara att tid och resurser. Hans dåvarande arbetsgivare Electronic Accounting Systems Inc., som var i branschen men enbart arbetade mot större företag, var inte intresserade av idén. Golisano valde då 1971 att starta ett eget företag med namnet Paymaster (senare skede Paychex, Inc).. Företaget växte allt mer med tiden och har blivit USA:s näst största inom sin bransch med årliga intäkter på över 2 miljarder $.

Politik 
Han har deltagit i tre val till att bli delstaten New York:s guvernör (1994, 1998 och 2002) men förlorade samtliga till republikanen George Pataki. Golisano spenderade totalt 93 miljoner $ ur sin egen ficka på samtliga tre varav 50 miljoner $ för 2002 års guvernörsval.

Sport i Buffalo 
Det amerikanska ishockeylaget Buffalo Sabres i National Hockey League hade några tunga år i början av 2000-talet både på och utanför isen. De var bland de sämre lagen i ligan, publiksiffrorna dalade, klubben blödde rent ekonomiskt och arbetade under konkursskydd. De gick back med 24 miljoner $ och var skyldiga 29,9 miljoner $ till olika fordringsägare. Då klev Golisano och konsortiet Hockey Western New York, LLC in och köpte upp klubben och fick rätsida på den rent ekonomiskt och rent sportsligt.

Den 1 februari 2011 meddelade Golisano att man hade kommit överens om en försäljning av Sabres till den Pennsylvania-baserade affärsmannen och tillika miljardären Terrence Pegula. Köpeskillingen var inte känd men lokala medier rapporterade att Pegula fick betala totalt 189 miljoner $ för klubben, 175 miljoner $ till ägarbolaget och 14 miljoner $ till att betala av skulder till fordringsägare. Golisano medgav den 3 februari att ägarna gick miste om ytterligare 70 miljoner $ efter att han tackade nej till ett bud på grund av att det ingick att Sabres skulle tvingas flytta från Buffalo, vilket han inte ville skulle hända. Den 22 februari meddelade NHL att man godkände försäljningen av Sabres till Pegula och därmed tog eran med Golisano slut.

Privatliv 
Han avlade en högskoleexamen vid Alfred State College. 2009 började Golisano umgås med den före detta tennisspelaren Monica Seles, de blev partners 2011. De gifte sig tre år senare.

Referenser

Befattningshavare i Buffalo Sabres
Amerikanska filantroper
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Personer inom USA:s näringsliv under 1900-talet
Personer från Monroe County, New York
Födda 1941
Levande personer
Män
Claes Hjelmstjerna

Claes Leonard Hjelmstjerna, född 1742, död 1810, var en svensk sjömilitär.

Biografi
Claes Hjelmstjerna var son till löjtnanten vid Kymmenegårds kavalleri, Carl Gustaf Hjelmstjerna och den ofrälse Catharina Maria Bock, vars far var kapten. 1754 blev han kadett vid artilleriet, där han sedan blev styckjunkare. Han tjänstgjorde från 1762 vid arméns flotta och förde som överstelöjtnant befäl vid flera krigsoperationer vid kriget 1788-1790. Han var befälhavare för den ena flygeln vid slaget vid Svensksund 1790. 

Efter kriget befordrades han först till överstelöjtnant och tygmästare, överste i armén och 1800 till konteramiral av Blå flaggan (Arméns flotta). 

Vid början av det Finska kriget 1808 fick han befälet över den samlade skärgårdsflottan som var sammandragen i Åbo skärgård. Han kommenderade sedan denna flotta i slagen vid Krampsund och Bockholmsund, där han förde ett försiktigt och initiativlöst befäl. Under krigets sista år 1809 var han befälhavare för Öresundseskadern.

Han var gift med den ofrälse kaptensdottern Helena Christina Skough.

Utmärkelser
Riddare av Svärdsorden - 27 augusti, 1789
Svensksundsmedaljen - 10 juli, 1791
Kommendör av Svärdsorden - 3 juli, 1809

Källor
Unger, Gunnar, Illustrerad Svensk sjökrigshistoria: Senare delen. Omfattande tiden 1680 - 1814. Stockholm 1923.
Anrep, Gabriel, Svenska adelns Ättar-taflor

Referenser

Födda 1742
Avlidna 1810
Män
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska amiraler
Kommendörer av Svärdsorden
Deltagare i slaget vid Svensksund
Svensksundsmedaljen
Örnsköldsviks museum och konsthall

Örnsköldsviks museum och konsthall är ett kombinerat museum och konsthall i centrala Örnsköldsvik. Det ligger i stadens gamla läroverk.

Museet har till huvuduppgift att visa och berätta stadens och traktens historia, men har även haft tillfälliga utställningar av internationell karaktär. Exempel är en utställning om Elvis Presley (1990), Star Wars (2008) och Andy Warhol (2010).

Konsthallen ska visa samhällsdebatterande utställningar och konst.

Byggnadens historia 
Byggnaden, som är ritad i jugendstil av arkitekten Albert Thurdin, uppfördes under åren 1904-1905. Från början huserade Samskolan i byggnaden, men när Nolaskolan stod klar flyttade Samskolan dit. Istället flyttade Örnsköldsviks Tekniska Skola (ÖTS) in och huserade här tills Parkskolan stod färdig och den tekniska utbildningen flyttade dit.

Under 1978-1979 gjordes huset om och 1979 flyttade museiverksamheten in. 2005 flyttades konsthallen, som tidigare huserat i Örnsköldsviks Rådhus in, och byggnaden innehåller numera både museum och konsthall.

Referenser

Kommunala konsthallar i Sverige
Museer i Västernorrlands län
Stadsmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Örnsköldsvik
Pegula Sports and Entertainment

Pegula Sports and Entertainment, LLC, tidigare Hockey Western New York, LLC, är ett amerikanskt holdingbolag som äger och driver sportlag och arenor inom staden Buffalo i delstaten New York.

Historik
Bolaget grundades 2003 när den förre majoritetsägaren Tom Golisano bildade Hockey Western New York, LLC med de förra minoritetsägarna Larry Quinn och Daniel DiPofi när de köpte ishockeyorganisationen Buffalo Sabres i National Hockey League (NHL) för 67 miljoner $. Den 1 februari 2011 meddelade Golisano att man hade kommit överens om en försäljning av Sabres till den Pennsylvania-baserade affärsmannen och tillika miljardären Terrence Pegula. Köpeskillingen var inte känd men lokala medier rapporterade att Pegula fick betala totalt 189 miljoner $ för Sabres. 175 miljoner $ till ägarna i bolaget plus 14 miljoner $ för att användas till att betala av skulder till fordringsägare. Golisano medgav den 3 februari att ägarna gick miste om ytterligare 70 miljoner $ efter att han tackade nej till ett bud på grund av att det ingick att Sabres skulle tvingas flytta från Buffalo, vilket han inte ville skulle hända. Den 22 februari meddelade NHL att man godkände försäljningen av Sabres till Pegula och därmed tog eran med Golisano slut.

Den 24 juni 2011 blev det offentligt att bolaget köpte ishockeylaget Rochester Americans i American Hockey League (AHL). Den 8 oktober 2014 meddelade National Football League (NFL) att Pegula hade köpt Buffalo Bills för 1,4 miljarder $.

Tillgångar

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Buffalo Sabres
Amerikanska holdingbolag
Företag i delstaten New York
Företag bildade 2003
Rochester Americans
Pablo Dorado

Pablo Dorado, född den 22 juni 1908 och död den 18 november 1978, var en uruguayansk fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Dorado började karriären i CA Bella Vista i hemstaden Montevideo och där spelade han fem säsonger. Han flyttade sedan till Argentina och CA River Plate. Där blev han kvar i två år.

Landslagskarriären
Dorado deltog i Uruguays VM-trupp till det första världsmästerskapet i fotboll 1930 på hemmaplan i Uruguay. Han fick inte starta i den första gruppspelsmatchen mot Peru, men i den andra matchen mot Rumänien. Han gjorde det första målet i den matchen som Uruguay sedan vann med 4-0. Dorado fick sedan starta i både semifinalen mot Jugoslavien och sedan i finalen mot Argentina. I finalen gjorde han det första målet i matchen efter tolv minuter och blev därmed den förste spelaren någonsin att göra mål i en VM-final. Uruguay vann till slut matchen med 4-2 och Dorado blev därmed världsmästare.

Källor
 FIFA.com Statistik över Pablo Dorados landskamper

Uruguayanska fotbollsspelare
Män
Födda 1908
Avlidna 1978
Spelare i CA Bella Vista
Fotbollsspelare i CA River Plate
Spelare i VM i fotboll 1930
Världsmästare i fotboll
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Skepp ohoj! (film, 1924)

Skepp ohoj! (engelska: The Navigator) är en amerikansk komedifilm från 1924 i regi av Buster Keaton och Donald Crisp. Huvudrollen spelas av Keaton.

Handling 
Rollo bestämmer sig för att fria till sin käresta Betsy och segla till Hawaii. När hon avvisar honom bestämmer han sig för att åka ensam, men han går ombord på fel fartyg, "The Navigator", som ägs av Betsys far. Omedveten om detta går Betsy ombord på fartyget för att leta efter sin far. Olyckligtvis har några spioner tagit honom till fånga och lossat på fartyget. The Navigator driver ut till havs med de två bortskämda miljonärerna ombord.

Om filmen 
Filmen innehåller några av de mest utvecklade och välkända stuntscenerna av Keaton. Det riktiga fartyget som används i filmen var USAT Buford, ett passagerarfartyg som också fungerade som ett trupptransportfartyg under första världskriget. När det var planerat att skeppet skulle skrotas, köpte Keaton det för att använda det som rekvisita.

Rollista 
 Buster Keaton - Rollo Treadway
 Frederick Vroom - John O'Brien 
 Kathryn McGuire - Betsy O'Brien 
 Clarence Burton - spion 
 H.N. Clugston - spion
 Noble Johnson - kock

Referenser

Externa länkar  
 
 

Amerikanska stumfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1924
Filmer i regi av Buster Keaton
Filmer bevarade i National Film Registry
Ray Luzier

Raymond Owen "Ray" Luzier, född 14 juni 1970 i Pennsylvania, är en amerikansk trummis. Han är från och med april 2009 trummis i Korn. Tidigare har han bland annat spelat med David Lee Roth och i bandet Army of Anyone.

Män
Födda 1970
Amerikanska rocktrummisar
Amerikanska metaltrummisar
Levande personer
Palm Heinrich Ludwig von Boguslawski

Palm (eller Palon) Heinrich Ludwig Pruss von Boguslawski, född den 7 september 1789 i Magdeburg, död den 5 juni 1851 i Breslau, var en tysk astronom. Han var brorson till Carl Andreas von Boguslawski och far till Heinrich Georg von Boguslawski.

Boguslawski blev styresman för observatoriet i Breslau 1840 och upptäckte 1835 års komet.

Han tilldelades Lalandepriset 1835. Månkratern Boguslawsky är uppkallad efter honom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Tyska astronomer
Mottagare av Lalandepriset
Astronomer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Magdeburg
Födda 1789
Avlidna 1851
Män
Svensk uppslagsbok
Primus (olika betydelser)

Primus kan syfta på:

 Primus – ett företag som tillverkar friluftsutrustning
 Primus (musikgrupp) – ett amerikanskt rockband
 Adler Primus – en bilmodell från Adler
 S/S Primus – en bogserbåt
 Primus motor – en antik filosofisk term förknippad med Aristoteles
 Primus Motor (förening) – en industrihistorisk förening i Örnsköldsvik

Personer

Förnamn 
 Primus Trubar (1508–1586), författare och reformator
 Primus Wahlmark (1883–1955), typograf och politiker
 Primus Mortimer Pettersson (1895–1975), en svensk naivistisk konstnär

Efternamn 
 Linvoy Primus (19783–), fotbollsspelare

Fiktiva
 Primus Svensson – en rollfigur och huvudperson i P.C. Jersilds roman Babels hus från 1978

Se även
 Primus inter pares
Albert von Boguslawski

Albert Karl Friedrich Wilhelm von Boguslawski, född 24 december 1834 i Berlin, död där 7 september 1905, var en tysk militär. Han var sonson till Carl Andreas von Boguslawski.

von Boguslawski blev officer vid infanteriet 1854, överste och regementschef 1883, generalmajor 1887 och generallöjtnant 1891, samma år som han tog avsked. Han skrev bland annat Die Entwicklung der Taktik von 1793 bis zur Gegenwart (4 band, 3:e upplagan 1885, svensk översättning 1871), Taktische Folgerungen aus dem Kriege 1870-71 (1872, svensk översättning 1874), Der kleine Krieg (1881) och Taktische Folgerungen aus dem Burenkriege und der Gruppenangriff (1903). Han skrev ibland under pseudonymen Friedrich Wernau.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Tyska generaler
Tyska militärhistoriker
Militärteoretiker
Historiker under 1800-talet
Tyska militärer under 1800-talet
Personer från Berlin
Födda 1834
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Viggbyholms Båtklubb

Viggbyholms Båtklubb i Viggbyholm, Täby kommun, ca 15 km norr om centrala Stockholm, är en båtklubb som ligger vid Stora Värtan. Klubben är en ideell förening och har ca 1900 medlemmar. Klubben har både sommar- och vinterplatser.

Externa länkar
Webbplats

Sportklubbar i Täby kommun
Båtklubbar
Dorotea Bucca

Dorotea Bucca född 1360, död 1436, även Dorotea Bocchi, var en italiensk läkare. Hon var professor i medicin och filosofi vid Bologna universitet från 1390, något som var närmast unikt för hennes kön under medeltiden.  Hennes far hade tidigare innehaft samma position.

Attityden till utbildning för båda kön tycks ha varit mer positiv i Italien än den var i England före 1800-talet. Anna Mazzolini var professor i anatomi vid universitetet i Bologna 1760, och övriga kvinnor inom det medicinska fältet inkluderar Trotula di Ruggiero, Abella (läkare), Jacobina Félicie, Alessandra Giliani, Rebecca de Guarna, Margarita, Mercuriade (1300-talet), Constance Calenda, Calrice di Durisio (1400-talet), Constanza, Maria Incarnata och Thomasia de Mattio.

Källor

Födda 1360
Avlidna 1436
Internationell kvinnohistoria
Italienska läkare
Italienska professorer
Personer i Italien under 1400-talet
Kvinnor
Italiensk kvinnohistoria
Personer i Italien under 1300-talet
Läkare under 1400-talet
Läkare under 1300-talet
Hanns Bohatta

Hanns Bohatta, född 1864 och död 1947, var en österrikisk biblioteksman.

Bohatta var 1905–23 bibliotekarie vid universitetsbiblioteket i Wien. Bland Bohattas skrifter märks Deutsches Anonymen-Lexikon (1902–28) och Deutsches Pseudonymen-Lexikon (1906), båda tillsammans med Michael Holzmann (1860–1930), samt Bibliographie der Livres d'heures (1909, 2:a upplagan 1924).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Österrikiska bibliotekarier
Österrikiska fackboksförfattare
Födda 1864
Avlidna 1947
Män
Alessandra Giliani

Alessandra Giliani, född 1307, död 26 mars 1326, var en italiensk anatomiker, den första kvinna som utförde dissektioner för anatomiska studier. 

Hon var assistent till Mondino De' Luzzi (d. 1326),  professor i medicin vid Bologna universitet. Hon utvecklade en metod att dränera ett lik på blod och ersätta det med en färgad vätska, vilket gjorde de mindre blodvenerna synliga. 

Alessandra Giliani hedrades av sin kollega Otto Angenius, som möjligen var hennes trolovade, med en plakett vid kyrkan San Pietro e Marcellino i Rom vilken beskrev hennes arbete. 

Giliani har en krater på Venus uppkallad efter sig.

Källor 

Födda 1307
Avlidna 1326
Internationell kvinnohistoria
Italienska läkare
Personer i Italien under 1300-talet
Kvinnor
Italiensk kvinnohistoria
Maria Dalle Donne

Maria Dalle Donne, född 1778, död 1842, var en italiensk läkare och direktör vid Bologna universitet. Hon var den första kvinna som blivit doktor i medicin (1799), och den andra kvinna (efter Laura Bassi) som blivit medlem i Ordine de Benedettini Academici Pensionati (1829).

Dalle Donne kom från en familj av bönder i en by utanför Bologna. Hon uppvisade stor talang och uppmuntrades studera vid universitetet. År 1799 tog hon sin examen som maxima cum laude. 
År 1800 publicerade hon tre avhandlingar: om kvinnlig fertilitet, missbildningar och blodcirkulationen i livmodern; ett förslag om att sjukdomar borde klassificeras efter symptom; samt om barnmorskor och skötseln av nyfödda. Hon blev 1832 direktör vid avdelningen för barnsköterskor vid Bologna universitet.

Maria Dalle Donne tillhörde de sista personer av sitt kön som hade möjlighet att studera vid universitet i Italien, innan dessa stängdes för kvinnor vid 1800-talets början. Hon antogs år 1803 antogs som elev i medicin vid Bologna universitet, men på grund av de nya regler som införts av Napoleon I kunde hon år 1806 inte slutföra sina studier.

Referenser 
 https://web.archive.org/web/20120302045409/http://scienceweek.com/2004/rmps-4.htm
 http://scienzaa2voci.unibo.it/biografie/143-mastellari-colizzoli-sega-maria

Födda 1778
Avlidna 1842
Internationell kvinnohistoria
Italienska läkare
Personer i Italien under 1700-talet
Personer i Italien under 1800-talet
Italiensk kvinnohistoria
Kvinnor
Mauritz Boheman

Mauritz Hjalmar Alfred Eugén Boheman, född 11 juli 1858 i Helgesta, död 23 januari 1908 i Stockholm, var en svensk språkman.

Boheman blev filosofie doktor i Lund 1897 på avhandlingen Om bruket af konjunktiven hos Gonzalo de Berzeo. Från 1893 hade han varit tjänsteman vid Kungliga biblioteket. Boheman verkade även som översättare av spansk, italiensk, rumänsk, provensalsk och fornfransk litteratur. Han översatte dessutom andra stora författare som Hermann Sudermann, Hall Caine, Rudyard Kipling med flera. Boheman var även från 1896 och fram till sin död redaktör för Svenska Turistföreningens årsskrift. Han efterträddes som redaktör för denna av sin hustru Ezaline Boheman. Boheman var amatörmusiker och tillhörde Mazerska kvartettsällskapet. Han blev 1904 ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien, vars bibliotekarie han var.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 "Mauritz Boheman, 1858–1908", av Inger  Johansson i Svenskt översättarlexikon
 

Svenska romanister
Svenska bibliotekarier
Svenska översättare
Svenskspråkiga översättare
Översättare från spanska
Översättare från provensalska
Översättare från franska
Översättare från italienska
Översättare från tyska
Översättare från engelska
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska forskare under 1800-talet
Filologer under 1800-talet
Personer från Helgesta socken
Födda 1858
Avlidna 1908
Män
Svensk uppslagsbok
Bohemund II av Antiokia

Bohemund II av Antiokia, född omkring 1108 och död 1130, var en furste över Taranto och Antiokia, son till Bohemund I av Antiokia och Constance av Frankrike. 

Vid sin farbror Tankreds död 1112 blev han furste av Antiokia. Bohemund kvarstannade dock i Italien, där han erhöll sin uppfostran. Först 1126 övertog han sitt furstendöme och gifte sig med Alice av Jerusalem, dotter till Balduin II av Jerusalem. Han tog livlig del i striderna mot muslimerna men stupade 1130.

Han efterlämnade som arvinge endast en minderårig dotter Constantia av Antiochia. Hon bortgiftes med Raimund av Poitou, som även han blev Bohemunds efterträdare.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Huset Hauteville
Födda 1100-talet
Avlidna 1130
Män
Personer i korsfararstaterna
Bohemund III av Antiokia

Bohemund III av Antiokia, död 1201, var en furste av Antiokia, son till Raimund av Poitou och Constantia av Antiokia.

Han blev vid sin styvfar Reynald av Châtillons tillfångatagande 1161 furste av Antiokia. Han var 1164 en kort tid riksföreståndare i kungariket Jerusalem men spelade annars ingen framträdande roll. Efter sin död efterträddes han av sonen Bohemund IV av Antiokia.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Furstar
Födda 1100-talet
Avlidna 1201
Män
Personer i korsfararstaterna