kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carl Abraham Bergman

Carl Abraham Bergman, född den 20 april 1800 i Vinslövs socken, död där den 28 mars 1889, var en svensk skolman och präst, far till generalen Gustaf Bergman.

Bergman disputerade för filosofie magistergraden i Lund 1823, och blev medicine doktor 1829. Han tog även en präst- och pastoralexamen och prästvigdes 1830. Efter tjänstgöring vid Malmö lärdomsskola och Lunds katedralskola blev Bergman rektor vid den sistnämnda 1827. Han blev kyrkoherde i Vinslöv och Nävlinge 1831 och var kontraktsprost 1865–1867. 

Bergman umgicks främst i konservativa och adliga kretsar och uppvisade liberala och demokratiska sympatier. Till en början ägande han sig åt undervisningsfrågor och verkade både för den lärda skolan och för folkskolan, tog initiativet till en växelundervisningsskola i Lund, och anslöt sig till Carl Adolph Agardhs program i skolorganisationsfrågorna, varigenom han bröt med nyhumanisternas bildningsideal, och yrkade på samma utbildningsmöjligheter för allmogen som för andra.

Under inflytande av grundtvigska idéer tog han verksam del i upprättandet av Önnestads folkhögskola 1868. Själv till en början rationalistiskt påverkad, greps han allt starkare av den religiösa väckelsen och blev tillsammans med H.B. Hammar och P.P. Welinder en av förgrundsgestalterna i det nordskånska fromhetslivets historia under den här tiden. Vid kyrkokonferensen i Helsingborg (1853) deltog han i bildandet av en skånsk grupp av den Evangeliska alliansen och blev vid stiftandet av Kristianstads traktatsällskap (1855) dess förste vice ordförande. Mot slutet av sitt liv blev Bergman åter mer orienterad till Svenska kyrkan.

Bergman utgav i skrift ett trettiotal skrifter om skolväsendet och i andliga frågor.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 
 
  

Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska kontraktsprostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Vinslövs socken
Födda 1800
Avlidna 1889
Män
Svensk uppslagsbok
Gustaf Bergman (militär)

Gustaf Alarik Carlsson Bergman, född 23 juli 1844 i Vinslövs församling, Skåne, död 20 maj 1926 i Adolf Fredriks församling, Stockholm, var en svensk militär. Han var son till skolmannen och prästen Carl Abraham Bergman och far till översten Alarik Bergman.

Biografi
Bergman blev underlöjtnant vid Fortifikationen 1868, major vid Generalstaben 1889, överste vid Fortifikationen 1897 samt generalmajor och chef för Fortifikationen 1903–1910, innan han 1919 tog avsked. Bergman företog flera studieresor i utlandet och var ledamot av ett flertal militärt orienterade kommittéer. Åren 1878–1884 var han lärare vid krigshögskolan på Karlberg.

Han gravsattes 29 maj 1926 på Norra begravningsplatsen i Stockholm.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken, 1907.
  Konung Oscar II:s jubileumsminnestecken, 1897.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 1 december 1903.

Utländska utmärkelser
  Storkorset av Österrikiska Frans Josefsorden, tidigast 1905 och senast 1908.
  Kommendör av första graden av Danska Dannebrogorden, senast 1905.
  Kommendör av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, senast 1905.
  Kommendör av Franska Hederslegionen, tidigast 1905 och senast 1908.
  Kommendör av Italienska Kronorden, senast 1905.
  Tredje klassen av Persiska Lejon- och solorden, senast 1905.
  Kommendör av Portugisiska Kristusorden, senast 1905.
  Riddare av andra klassen med briljanter av Preussiska Kronorden, senast 1905.
  Riddare av andra klassen av Ryska Sankt Annas orden, senast 1905.
  Kommendör av andra klassen av Sachsen-Weimarska Vita falkens orden, senast 1905.
  Riddare av första klassen av Sachsiska Albrektsorden, senast 1905.

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

Generalmajorer i svenska armén
Svensk uppslagsbok
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Mottagare av Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken
Mottagare av Konung Oscar II:s jubileumsminnestecken
Kommendörer av första klass av Svärdsorden
Storkorset av Frans Josefsorden
Kommendörer av första graden av Dannebrogorden
Kommendörer med stjärna av Sankt Olavs orden
Kommendörer av Hederslegionen
Kommendörer av Italienska kronorden
Mottagare av Lejon- och solordens tredje klass
Kommendörer av Portugisiska Kristusorden
Mottagare av Preussiska Kronordens andra klass
Mottagare av Sankt Annas ordens andra klass
Mottagare av Vita falkens orden
Riddare av första klassen av Albrektsorden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Vinslöv
Födda 1844
Avlidna 1926
Män
Maxillopoda

Maxillopoda är en klass av kräftdjur. Systematiken inom klassen är omstridd och det egentliga släktskapet mellan de ingående grupperna omdiskuterat, då Maxillopoda enligt en del auktoriteter inte är en monofyletisk grupp. Maxillopoda accepteras dock i ITIS och WoRMS som giltigt taxon. Den uppdelning som följs här (Martin och Davis) erkänner sex olika underklasser. Andra sätt att beskriva kräftdjurens systematik har en annan uppdelning av underklasser och eller anger vissa av dessa underklasser som egna klasser inom understammen kräftdjur.

Gruppens arter lever i hav och sötvatten världen över. De flesta är små kräftdjur, undantaget en del rankfotingar som långhalsar, vilka blir jämförelsevis stora. Långhalsar och havstulpaner lever fastsittande på föremål och livnär sig som filtrerare. Många andra arter inom Maxillopoda är parasiter, dels på fiskar (exempelvis karplöss) och dels på andra kräftdjur (som arter i släktet Sacculina, vilka parasiterar krabbor). Bland hoppkräftorna förekommer några av de individrikaste arterna av alla havslevande kräftdjur och i havets näringskedja är hoppkräftor en viktig födokälla för många fiskar.

Underklasser 
Thecostraca, med bland annat rankfotingar.
Tantulocarida
Branchiura, karplöss.
Pentastomida, tungmaskar.
Mystacocarida 
Copepoda, hoppkräftor.

Referenser

Externa länkar 

Kräftdjur
Skekarsbo

Skekarsbo, är en by i Nora socken, Heby kommun, Uppsala län, i närheten till läns- och kommungränsen mot Gävleborgs län och Sandvikens kommun.

Byn, som ligger vid Dalälven, lite avsides från socknens centralbyggd, omtalas första gången 1454 som 'Skiekarsbodom'. Här fanns ännu 1549 endast ett nybygge, och fortfarande i början av 1700-talet fanns bara en gård här.

I Skekarsbo finns ett utkikstorn, Skekarsbotornet, för fågelskådning i Färnebofjärdens nationalpark.

Källor
Det medeltida Sverige, Tiundaland 1:4, Rune Jansson, Sigurd Rahmqvist, Lars-Olof Skoglund, Stockholm 1974

Orter i Heby kommun
Hans-Wilhelm Müller-Wohlfahrt

Hans-Wilhelm Müller-Wohlfahrt, född 12 augusti 1942 i Leerhafe, idag Wittmund, är en tysk ortoped och homeopat. Han är klubbläkare i fotbollsklubben Bayern München.

Kända patienter 
Friidrottaren Christian Olsson behandlades, med början i oktober 2008, med bland annat 70 homeopatiska sprutor i lårmuskeln.

Bibliografi 
Mensch, beweg dich!, Zabert Sandmann, 
So schützen Sie Ihre Gesundheit, Zabert Sandmann, 
So gewinnen Sie mehr Lebenskraft, Zabert Sandmann,   
Verletzt, was tun?, with  Hans-Jürgen Montag,  
Besser trainieren!, Zabert Sandmann,

Referenser

Fotnoter 

Tyska ortopeder
Tyska läkare under 1900-talet
Födda 1942
Levande personer
Män
Annok Sarri Nordrå

Annok Sarri Nordrå, född 14 januari 1931 i Kiruna, död 4 maj 2013, var en svensk författare av samisk härkomst. Hon var gift med den norska författaren Olav Nordrå, och de bodde för det mesta i Oslo. 

Trilogin Ravnas vinter (1973), Fjellvuggen (1975) och Avskjeden med Saivo (1981), som hon skrev på norska, berättar om en sameflickas uppbrott från hemlandet och den samiska traditionen, och om hur hon integreras i det stora samhället utan att rötterna i det samiska helt går förlorade.

Annok Sarri Nordrå har även skrivit boken Lapplandsraderingar (1989) på svenska.

Källor

Litteratur 
 Jernsletten, Kristin 1999: Going to the city : ghosts in the fictional life of a native woman : Annok Sarri Nordrå's Ravnas vinter. Hovedoppgave, allmenn litteraturvitenskap, Universitetet i Tromsø.

Externa länkar 

Norska författare
Samiska författare
Norskspråkiga författare
Svenskspråkiga författare
Samer i Norge
Födda 1931
Avlidna 2013
Kvinnor
Antoinette Meyn

Antoinette Meyn, född den 4 februari 1827 i Kongsberg, död den 6 mars 1915, var en norsk författare.

Hon var sondotter till den danske arkitekten Peter Meyn, och beträdde först sent författarbanan. Hon debuterade 1875 under pseudonymen Marie med I Tusmørke: et Hverdagsbillede, ett arbete som uppskattades för sin jämna, gammaldags berättarform. Av hennes följande böcker kan nämnas Gjennem Kamp (1876), Fra min fødeby (1877), I ensomme Timer (1883) och "Dyvekes Hus": et Drømmebillede (1885). Ett par andra berättelser gav hon ut under pseudonymen Holger Birch. Flera av hennes böcker kan betecknas som religiösa bildningsromaner. De flesta av hennes böcker är översatta till svenska och tyska.

Källor

Externa länkar 

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1827
Avlidna 1915
Kvinnor
Christian Sonne

Ole Christian Saxtorph Sonne, född 21 april 1859 i Møgeltønder, död 25 juli 1941, var en dansk agronom och politiker.

Redan vid 14 års ålder kom han till lantbruket, och 1880 tog han lantbruksexamen. Två år senare blev han ledare för Landhusholdningsselskabets vete- och maltkornförsök, och vid den store nordiska utställningen 1888 var han sekreterare i lantbruksavdelningen, för vilken verksamhet han hedrades med förtjänstmedaljen i guld. År 1898 valdes han till medlem av Landhusholdningsselskabets styrelse, och året därpå blev han ledamot av den av regeringen tillsatta lantbrukstullkommissionen. Han utgav ett par småskrifter om tullfrågan och var en moderat tullvän. År 1889 övertog han arrendet av Knuthenborg avlsgård, som han lämnade, då han 1907 blev arrendator av Rosenlund vid Sakskøbing; han lämnade detta arrende 1919, men arrenderade därefter en mindre gård, Grængegård.

År 1902 valdes Sonne till ledamot av Landstinget (riksdagens första kammare). Intill januari 1904 stod han utanför Landstingets partigrupper, men inträdde då i den frikonservativa gruppen. I februari 1908, under Landstingets förhandlingar om det kommunala valrättsförslaget, kritiserade han hårt det med den frikonservativa gruppens stöd antagna valrättsförlikningen, och utträdde samtidigt ur gruppen, i vilken han dock återinträdde vid det följande riksdagsmötet. Hösten 1909 valdes han till Landstingets ordförande, men omvaldes ej 1910. Han lämnade Landstinget 1918, men var i april 1920 lantbruksminister i ministeriet M.P. Friis.

Under första världskriget var han representant för lantbruket i Erhvervenes Fællesudvalg och deltog i flera resor till Storbritannien och Tyskland, han valdes i december 1919 till ledamot av Landhusholdningsselskabets presidium och i juni 1925 av Landbrugsrådets. Han var ordförande för vildmossekommissionen och Lantbruksmuseet, statens representant i och vice ordförande i Hedeselskabet samt medlem av olika kommissioner och tillsynsråd angående lantbruket.  Han var en av Danmarks delegater vid den internationella ekonomiska konferensen i Genève 1927.

Källor

Externa länkar

Danska agronomer
Danmarks jordbruksministrar
Talmän
Danska politiker under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1941
Män
Salmonsens
Antonie Tiberg

Antonie Tiberg, född 28 juli 1878 i Hammerfest i Finnmark fylke, död 14 februari 1952 i Oslo, var en norsk litteraturhistoriker och lärare. Hon skrev bland annat Ragnhild Jølsen i liv og digtning (1909) och Amalie Skram som kunstner og menneske (1910), samt en del skolböcker.

Källor

Noter 

Norska litteraturvetare
Födda 1878
Avlidna 1952
Kvinnor
Linbanan Mariquita-Manizales

Linbanan Mariquita-Manizales i Colombia förband kaffeproducerande Mariquita med den 1500 meter lägre belägna Manizales. När linbanan invigdes 1922 var den världens längsta, på 75 km. Nerför bergen fraktades främst kaffe, i andra riktningen olika förnödenheter. Undantagsvis kördes också personer, vid ett tillfälle en hel cirkus.

Banan hade 16 stationer, varav 8 drivstationer. Vid starten drevs sektionerna av 35 hästkrafters ångmaskiner.

Referenser

Linbanor i Colombia
Industrilinbanor
Transporthistoria
Korttidshem

Korttidshem är ett tillfälligt boende för barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning som har rätt till korttidsvistelse. Syftet är att personen ska få rekreation och miljöombyte och att de anhöriga ska få avlastning.

På korttidshemmet sover barnen och ungdomarna kvar. Några bor på korttidshem flera dagar i veckan medan andra endast någon helg i månaden. Föräldrarna som har barn i korttidshem ska enligt LSS hjälpa till att betala barnens kläder och annat som barnet behöver under vistelsen. 

Vistelse på korttidshem regleras liksom ledsagarservice och avlösarservice av Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Insatserna kan även sökas via socialtjänstlagen i form av bistånd. Det är hemkommunen som prövar huruvida en familj har rätt till korttidsvistelse eller inte samt hur många timmar i månaden de har rätt att utnyttja. Detta beror framförallt på funktionsnedsättningens omfattning.

Enskild verksamhet
Privatpersoner kan starta upp ett korttidshem, med måste då söka tillstånd av Socialstyrelsen.
Om en privat verksamhet inte fungerar på ett godtagbart sätt är det Socialstyrelsen som går in och styr över denna. Om inte detta hjälper har socialstyrelsen rätt att förbjuda verksamheten. 
Om Socialstyrelsen finner att det i verksamhet som står under tillsyn förekommer ett missförhållande som har betydelse för enskildas möjligheter att kunna få de insatser de har rätt till, får Socialstyrelsen förelägga den som svarar för verksamheten att avhjälpa missförhållandet. Ett föreläggande ska innehålla uppgifter om de åtgärder som Socialstyrelsen anser nödvändiga för att det påtalade missförhållandet ska kunna avhjälpas. Föreläggandet får förenas med vite.
Om ett missförhållande är allvarligt och Socialstyrelsens föreläggande inte följts, får Socialstyrelsen helt eller delvis återkalla tillståndet för verksamheten. Om verksamheten inte är tillståndspliktig får Socialstyrelsen i stället helt eller delvis förbjuda fortsatt verksamhet.

Man kan som privatperson kontakta Socialstyrelsen om en verksamhet inte tycks fungera. Den har då skyldighet att kontrollera korttidshemmet. Den som kontrollerar ska upprätta en rapport vilken skickas till den berörda verksamheten innan vidare åtgärder vidtages. Rapporten är offentlig och tillgänglig för alla. Socialstyrelsens ansvar är första hand att informera om LSS och på så sätt se till att verksamheten följer denna lag.

Andra former av korttidsvistelse utanför det egna hemmet kan vara en placering hos en familj eller i form av kollo eller läger.

Källor

Referenser

Funktionsnedsättning
Revolutionära sekten

Revolutionära sekten (Σέχτα των Επαναστατών) är en väpnad grekisk vänstergrupp, bildad 2008 och känd som en av de våldsammaste i Grekland.

Sekten gjorde sig först känd genom att, i februari 2009, hota med att döda grekiska polismän som en hämnd för bekämpandet av de stora upploppen året innan.
I juni 2009 gjorde man allvar av hotet och dödade en polisman.

Revolutionära Sekten har tidigare attackerat en TV-station med bomber och handeldvapen. I ett pressmeddelande efteråt förklarade man att: "Journalister, den här gången kom vi till er dörr, men nästa gång kommer vi till era hem." 
Också detta hot verkställdes genom mordet på journalisten Sokratis Giolias, utanför dennes hem i Aten, den 19 juli 2010.

Källor

Väpnade vänsterorganisationer
Organisationer bildade 2008
Organisationer i Grekland
Sokratis Giolias

Sokratis Giolias, född 13 februari 1973, död 19 juli 2010, var en grekisk mediapersonlighet.

Efter att ha börjat sin bana som sportjournalist gjorde han sig känd för sin grävande journalistik, stundtals i samarbete med kollegan Makis Triantafyllopoulos. De båda blev uppmärksammade för sin avslöjande rapportering om korruption i det grekiska samhället. 

Giolias var en av grundarna av den populära nyhetsbloggen Troktiko och nyhetschef på den fria radiostationen Thema FM.

Den 19 juli 2010 ringde det på dörren hos Giolias, vid hans bostad i en av Atens förorter. Män utklädda till väktare lockade ut Giolas på gatan, under förevändning att hans bil hade blivit stulen, och sköt ihjäl honom med 15 skott.
En undersökning av kulorna visade att de avfyrats från vapen tillhörande den radikala terroristgruppen Revolutionära sekten.

Källor 

Grekiska journalister
Födda 1973
Avlidna 2010
Män
Mördade journalister
Diego Pérez

Diego Fernando Pérez Aguado, född 18 maj 1980 i Montevideo, är en uruguayansk före detta fotbollsspelare som spelade som defensiv mittfältare. Han var med och representerade Uruguays herrlandslag i fotboll i Världsmästerskapet i fotboll 2010 i Sydafrika.

När han var 19 år gammal så började han spela i Defensor Sporting, en klubb i sin hemstad Montevideo. Han blev snabbt en del av deras startelva. Efter det gick han 2003 till den anrika klubben Peñarol. Där spelade han bara 13 matcher innan Didier Deschamps värvade honom till AS Monaco i Frankrike. Han fick kämpa om en plats som defensiv mittfältare med andra spelare som Lucas Bernardi, Akis Zikos och Gerard López. Diego fick mycket speltid under säsongen 2005/2006 eftersom han var en av den italienska tränaren Francesco Guidolins favoritspelare. Efter sin medverkan i VM 2010 fick den italienska klubben Bologna FC upp ögonen för den hårt jobbande mittfältaren. Den 31 augusti samma år skrev han ett kontrakt med klubben.

I 2010 års världsmästerskap, som var hans första, var han med och förde sitt lag till semifinal. Han fick där beröm för sin uppoffrande spelstil och sitt hjärta för laget.

Källor

Referenser

Externa länkar 
 Spelarprofil (på franska)
 Spelarprofil hos FIFA (på engelska)
 Statistik (på engelska)

Män
Levande personer
Födda 1980
Uruguayanska fotbollsspelare
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Copa América 2001
Spelare i Copa América 2004
Spelare i Copa América 2007
Spelare i Copa América 2011
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Defensor Sporting
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Ligue 1
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i Serie A
Spelare i Bologna FC
Thomas Madsen-Mygdal

Thomas Madsen-Mygdal, född 24 december 1876 i Mygdal vid Hjørring, död 23 februari 1943 i Köpenhamn, var en dansk agronom och politiker (Venstre). Han var son till Niels Peter Madsen-Mygdal.

Biografi
Madsen-Mygdal avlade 1896 skollärarexamen och 1902 lantbrukskandidatexamen, var 1903-07 konsulent i planteavl for Foreningen af jyske Landboforeninger och 1908-20 föreståndare för Dalum lantbruksskola vid Odense. Efterhand kom han att spela en framträdande roll inom lantbruket och blev bland annat ordförande för Odense eksportslagteri, Odense og omegns landboforening och Foreningen af danske landbrugslærere. År 1918 valdes han till ordförande för De samvirkende danske Landboforeninger och året efter till ledande president för Lantbruksrådet, som främst på hans initiativ inrättades 1919 som en representation av det danska lantbrukets huvudorganisationer.

Då Madsen-Mygdal 1920 blev ledamot av Landstinget och lantbruksminister, lämnade han sina förtroendeuppdrag inom lantbruket. Han avgick vid ministeriet Niels Neergaards fall 1924, var 1924-26 ordförande för De samvirkende danske landboforeninger och för De samvirkende landboforeninger i Sjællands stift. Han lämnade 1925 Landstinget av privata skäl. På förhand hyllad som Venstres blivande ledare lät han sig 1926 väljas till Folketinget för Sønderjylland och var december 1926 till april 1929 statsminister.

Madsen-Mygdal var under sin tid som aktiv politiker, en övertygad anhängare av liberalismen, inte bara författningsmässigt, utan även i ekonomiskt och socialt avseende, och han  blev en  framstående representant för Venstre. Under den nazistiska ockupationen medförde dock hans skräck för Sovjetunionen och kommunismen att han under partiets landsråd 1941 avgick som partiledare och uttalade sig välvilligt om Nazityskland. Han var huvudredaktör för den omfattande "Landbrugets ordbog", som utkom 1908-14. Han var ägare till herrgården Edelgave i Köpenhamns amt.

Källor

Noter

Danska agronomer
Danmarks jordbruksministrar
Danmarks statsministrar
Landstingsledamöter från Venstre
Folketingsledamöter från Venstre
Danska ministrar från Venstre
Partiledare för Venstre (Danmark)
Födda 1876
Avlidna 1943
Män
Salmonsens
Personer i Danmark under andra världskriget
Danska politiker under 1900-talet
Jag minns min gröna dal

Jag minns min gröna dal (engelska: How Green Was My Valley) är en amerikansk dramafilm från 1941 i regi av John Ford. Filmen är baserad på Richard Llewellyns roman med samma titel från 1939. I huvudrollerna ses Walter Pidgeon, Maureen O'Hara, Anna Lee, Donald Crisp och Roddy McDowall. Filmen belönades med fem Oscars, bland annat för bästa film.

Rollista 

 Walter Pidgeon – Mr Gruffydd, präst
 Donald Crisp – Gwilym Morgan
 Maureen O'Hara – Angharad Morgan
 Roddy McDowall – Huw Morgan
 Sara Allgood – Mrs Beth Morgan
 Anna Lee – Bronwyn, Ivors fru
 Patric Knowles – Ivor Morgan
 John Loder – Ianto Morgan
 Barry Fitzgerald – Cyfartha, boxningstränare
 Rhys Williams – Dai Bando, boxare
 Morton Lowry – Mr Jonas, skollärare
 Arthur Shields – Mr Parry, diakon
 Frederick Worlock – Dr Richards
 Richard Fraser – Davy Morgan
 Evan S. Evans – Gwilym Morgan Jr
 James Monks – Owen Morgan
 Ethel Griffies – Mrs Nicholas, hushållerska
 Lionel Pape – Mr Evans Sr
 Marten Lamont – Iestyn Evans, hans son
 Ann E. Todd – Ceinwen, skolflicka
 Clifford Severn – Mervyn Phillips, skolmobbare
 Irving Pichel – Huw Morgan som vuxen (filmens osynlige berättare)

Priser och nomineringar (i urval)

1990 valdes filmen in för bevaring i National Film Registrys arkiv.

Referenser

Externa länkar 

 
 
 
 

Filmer 1941
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Filmer i regi av John Ford
Svartvita filmer
Filmer vars regissör belönades med Oscar för bästa regi
Oscar för bästa film
Filmer bevarade i National Film Registry
Wales på film
Filmer från Twentieth Century Fox
Filmer baserade på brittiska romaner
Filmer producerade av Darryl F. Zanuck
U20-världsmästerskapet i fotboll för damer

U20-världsmästerskapet i fotboll för damer, även kallat D20-VM, är ett världsmästerskap i fotboll för damer under 20 år som arrangeras av fotbollsfederationen Fifa. Turneringen har hållits vartannat jämnt år sedan 2002 i olika delar av världen med en värdnation för respektive mästerskap. 2002 och 2004 var åldersgränsen 19 år, och inför VM 2006 ändrade Fifa reglerna och beslöt att gränsen skulle flyttas upp till 20 år. Antalet deltagande nationer ökades inför VM 2006 från 12 lag till 16 lag.

USA och Tyskland är de nationer med mest framgångar i turneringen, båda med tre vardera världsmästartitlar.

Turneringar 

 
2020

''Inställd

Utmärkelser

Se även 
 Världsmästerskapet i fotboll för damer

Externa länkar

Källor

Referenser 

Fotbollstävlingar för landslag
Återkommande sportevenemang med premiär 2002
Greatest Hits (musikalbum av Kylie Minogue)

Greatest Hits är ett samlingsalbum av Kylie Minogue, utgivet den 24 augusti 1992. Albumet innehåller 19 singlar och 3 nyinspelade låtar.

Låtlista 
"I Should Be So Lucky"
"Got to Be Certain"
"The Loco-Motion"
"Je Ne Sais Pas Pourquoi"
"Especially for You" (duett med Jason Donovan)
"Turn It into Love"
"It's No Secret"
"Hand on Your Heart"
"Wouldn't Change a Thing"
"Never Too Late"
"Tears on My Pillow"
"Better the Devil You Know"
"Step Back in Time"
"What Do I Have to Do?"
"Shocked (DNA Remix)"
"Word Is Out"
"If You Were with Me Now" (duett med Keith Washington)
"Give Me Just a Little More Time"
"Finer Feelings"
"What Kind of Fool (Heard All That Before)"
"Where In The World?"
"Celebration"

Album av Kylie Minogue
Australiska samlingsalbum
Minogue, Kylie
Samlingsalbum 1992