kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strupfläcksbatis

Strupfläcksbatis (Batis molitor) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Strupfläcksbatis delas in i fyra underarter:
 Batis molitor pintoi – förekommer från sydöstra Gabon till Angola, sydvästra Demokratiska republiken Kongo och nordvästra Zambia
 Batis molitor puella – förekommer från östra Demokratiska republiken Kongo till Uganda, västra Kenya och västra Tanzania
 Batis molitor palliditergum – förekommer från södra Demokratiska republiken Kongo till Namibia, Botswana, Malawi och norra Kapprovinsen
 Batis molitor molitor – förekommer från södra Moçambique till östra Kapprovinsen

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Västafrikansk batis

Västafrikansk batis (Batis occulta).) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är fuktiga skogar från Sierra Leone till södra Kamerun och Gabon. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare betraktades den ofta som underart till Batis poensis men urskiljs numera allmänt som egen art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Akaciabatis

Akaciabatis (Batis orientalis) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Akaciabatis är en typisk medlem av sitt släkte, med svart, vit och grå fjäderdräkt. Noterbart är ett tydligt bröstband, svart hos hanen och kastanjebrun hos honan. Arten är mycket lik svartkronad batis och skiljs bäst på lätet, med uppvisar vanligen ljusare grå hjässa. Den liknar äben dvärgbatis, men är större och det vita ögonbrynsstrecket sträcker sig en bra bit bakom ögat. Sången består av en fallande serie med en lång rad visslade toner.

Utbredning och systematik 
Akaciabatis förekommer från nordöstra Nigeria till norra Sudan och norra Kenya. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Batis orientalis bella – norra Eritrea och östra Etiopien till Djibouti, norra Somalia och norra Kenya
 Batis orientalis orientalis – centrala Eritrea till norra Etiopien
 Batis orientalis chadensis – nordöstra Nigeria till Kongo-Kinshasa, Tchad, Sudan och västra Etiopien
 Batis orientalis lynesi – norra Sudan (östra al-Bahr al-Ahmar)

Underarten bella inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Akaciabatis hittas i torr savann och törnbuskmarker. Den ses ofta i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Dvärgbatis

Dvärgbatis (Batis perkeo) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Dvärgbatis är som namnet avslöjar en liten batis, med för släktet typiskt tecknad i svart, vitt och grått. Hanen har ett svart bröstband, honan rostrött. Arten liknar akaciabatisen, men är mindre och det vita ögonbrynsstrecket sträcker sig inte bakom ögat. Sången skiljer sig även, en serie med ljusa visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från torra södra Etiopien till Sudan, Somalia, Kenya och nordostligaste Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Dvärgbatis hittas i torr savann. Där ses den i par, ibland som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flikfögon
Fåglar i etiopiska regionen
Biokobatis

Biokobatis (Batis poensis) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för ön Bioko i Guineabukten utanför Kameruns kust. Tidigare inkluderades västafrikansk batis (B. occulta) i arten, men urskiljs numera allmänt som egen art.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Priritbatis

Priritbatis (Batis pririt) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Priritbatis delas in i två underarter:
 Batis pririt affinis – förekommer från torra kustnära sydvästra Angola till norra Namibia och västra Botswana
 Batis pririt pririt – förekommer i centrala Botswana och centrala Sydafrika (österut till Fristatsprovinsen och västra Östra Kapprovinsen

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Pririt är ljudhärmande efter dess läte.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flikflugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Savannbatis

Savannbatis (Batis senegalensis) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Senegal och Gambia till södra Mauretanien, södra Niger och Kamerun. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Moçambiquebatis

Moçambiquebatis (Batis soror) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden från sydöstra Kenya till Malawi och Moçambique samt på Zanzibar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Tofsmonarktörnskata

Tofsmonarktörnskata (Bias musicus) är en fågel i familjen vangor inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Tofsmonarktörnskatan är en 14-15 cm lång satt, flugsnapparliknande fågel med långa hjässfjädrar och kort stjärt. Hanen är omisskännlig med svart tofs, ovansida och strupe samt en vit vingfläck. Honan har kastanjebrunt på rygg och stjärt och kan förväxlas med paradismonarker, men är sattare, med ljus strupe samt gula ögon och ben. Sången är ett högljutt, visslande "whitu-whitu-whitu" och varningslätet ett vasst "we-chip".

Utbredning och underarter 
Tofsmonarktörnskata behandlas antingen som monotypisk eller delas in i tre underarter med följande utbredningar:
 Bias musicus musicus – förekommer från Sierra Leone till norra Angola, Zaire, Uganda och nordvästra Tanzania
 Bias musicus changamwensis – förekommer från Kenya till östra Tanzania
 Bias musicus clarens – förekommer från södra Malawi till östra Zimbabwe och Moçambique

Familjetillhörighet 
Tofsmonarktörnskatan och vitbröstad monarktörnskata (Megabyas flammulatus) placerades länge bland flikögonen (Platysteiridae). Genetiska studier visar dock att de står närmast de asiatiska skogstörnskatorna i släktena Hemipus och Tephrodornis. De inkluderas numera alla i familjen vangor (Vangidae).

Levnadssätt 
Tofsmonarktörnskatan hittas i skog och flodnära skogslandskap upp till 1500 meters höjd. I Gabon och i östra Demokratiska republiken Kongo kan den även hittas nära bebyggelse. Födan består av leddjur, men även små ryggradslösa djur. Fågln häckar i april och maj i Liberia, i januari, februari och juni i Kamerun och i Gabon med en topp i oktober–november.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vangor
Fåglar i etiopiska regionen
Markbatis

Markbatis (Lanioturdus torquatus) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Lanioturdus och förekommer i Angola och i sluttningar i centrala Namibia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Angolafliköga

Angolafliköga (Platysteira albifrons) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden och sluttningar i västra Angola och angränsande sydvästra Kongo-Kinshasa. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Purpurstrupigt fliköga

Purpurstrupigt fliköga (Platysteira cyanea) är en afrikansk fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Purpurstrupigt fliköga är en satt, 14 centimeter lång fågel med ett tydligt vitt vingband och röda hudflikar ovan ögat samt ett svart bröstband. Hane i häckningsdräkt har glansigt svart ovansida och vit undersida. Honan är gråsvart med en liten vit fläck nedanför näbben samt har rödbrun strupe och bröst. Ungfågeln är en urvattnad och gråare version av honan. Lätet är ett karakteristiskt sextonigt ringande.

Utbredning och systematik 
Purpurstrupigt fliköga delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Platysteira cyanea cyanea – förekommer från Senegal till Gabon, Angola, västra Centralafrikanska republiken och nordvästra Kongo-Kinshasa
 Platysteira cyanea aethiopica – förekommer i östra Sydsudan och Etiopien
 Platysteira cyanea nyansae – förekommer från östra Centralafrikanska republiken smat östra och centrala Demokratiska republiken Kongo till södra Sydsudan, västra Kenya och nordvästra Tanzania

Levnadssätt 
Denna aktiva insektsätande fågel hittas i par eller små grupper i ungskog och andra skogsområden, inklusive trädgårdar. Boet är en liten prydlig skål av lav och spindelväv placerad lågt i ett träd eller en buske.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till vanlig.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats brunstrupig flikflugsnappare.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Bamendafliköga

Bamendafliköga (Platysteira laticincta) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar som enbart förekommer i Kamerun.

Utseende och läten 
Bamendafliköga är en liten (13 cm), svartvit flugsnapparliknande fågel med breda och mycket tydliga karmosinröda flikar kring ögonen. Hos hanen är ovansida samt hals, strupe och bröst är den glansigt blåsvart, medan resten av undersidan är vit. Honan har istället svart strupe och bröst. Lätet består av oharmoniska visslingar i fraser om tre till fyra toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter kring Bamenda i västra Kamerun. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Kamerun
Svartstrupigt fliköga

Svartstrupigt fliköga (Platysteira peltata) är en fågel i familjen flikögon inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartstrupigt fliköga är en liten svartvit fågel med en lysande röd fläck med bar hud ovan ögat. Hanen har en svart huva, honan vit strupe och svart bröstband. Lätet är omusikaliskt, en blandning av mörkare raspiga toner och ljusare mer bräkande som vanligen avges i duett mellan könen. Arten liknar purpurstrupigt fliköga, men har till skillnad från den aldrig vitt i vingen. Honan har också vit snarare än brun strupe.

Utbredning och systematik 
Svartstrupigt fliköga delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Platysteira peltata cryptoleuca – Somalia till östra Zimbabwe och norra Moçambique samt Mafiaön
 Platysteira peltata mentalis – Angola till södra Kongo-Kinshasa, Zambia, Uganda, Kenya och västra Tanzania
 Platysteira peltata peltata – Zambia till Malawi, Moçambique, östra Zimbabwe och östra Sydafrika

Levnadssätt 
Svartstrupig fliköga hittas i skogar och mangroveträsk. Den är generellt lokalt förekommande och ovanlig.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flikögon
Fåglar i etiopiska regionen
Tjocknäbbad vävare

Tjocknäbbad vävare (Amblyospiza albifrons) är en afrikansk fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tjocknäbbad vävare är en stor och mörk vävare med mycket kraftig näbb. Hanen är brun med mörk näbb och vitt inslag på panna och vinge. Honan har ljus näbb och är kraftigt streckad undertill. Sången består av en snabb och ljus melodi innehållande ett antal fräsande drillar, exempelvis "pit-pit-pit-pit chweeer-kuuuurrrr!".

Utbredning och systematik 
Tjocknäbbad vävare placeras som enda art i släktet Amblyospiza. Den delas in i tio underarter med följande utbredning:
 Amblyospiza albifrons capitalba – Senegal till sydvästra Nigeria
 Amblyospiza albifrons saturata – sydöstra Nigeria, Kamerun, norra Gabon, norra Kongo, sydvästra Centralafrikanska republiken, nordvästra Demokratiska republiken Kongo
 Amblyospiza albifrons melanota – Sydsudan, västra och centrala Etiopien, östra Demokratiska republiken Kongo, Rwanda, Burundi, Uganda, västra Kenya och nordvästra Tanzania
 Amblyospiza albifrons unicolor – södra Somalia, kustnära östra Kenya, östra Tanzania och sydligaste Malawi
 Amblyospiza albifrons montana – inre södra Kenya och Tanzania till Malawi, Zambia och Zimbabwe
 Amblyospiza albifrons tandae – norra Angola och västligaste Demokratiska republiken Kongo
 Amblyospiza albifrons kasaica – södra Demokratiska republiken Kongo (Kasai)
 Amblyospiza albifrons maxima – sydöstra Angola, Capriviremsan, norra Botswana, nordvästligaste Zimbabwe
 Amblyospiza albifrons albifrons - östra Sydafrika 
 Amblyospiza albifrons woltersi – Moçambique (söder om Zambezi) och näraliggande östra Zimbabwe till Zululand

Levnadssätt 
Tjocknäbbad vävare hjäckar i våtmarker och sanka områden intill skogsomårde. Under häckningstid ses den i par, i övrigt i flockar. Fågeln livnär sig på frukt och insekter som den söker i trädtaket och på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanligt.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Scharlakansvävare

Scharlakansvävare (Anaplectes rubriceps) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Scharlakansvävaren är den enda vävaren med en slank rödorange näbb. Hane i häckningsdräkt varierar geografiskt, men i alla bestånd är huvudet rött. Hona och hane utanför häckningstid har mestadels enfärgat grå eller brun undersida, rött eller gult i vingen och ljus undersida. Arten upptäcks ofta på dess typiska läten, ljusa och insektslika gnissliga och tjippande ljud som vävs in i en vävartypisk sång.

Utbredning och systematik 
Scharlakansvävare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Anaplectes rubriceps leuconotos – förekommer från Senegal och Gambia till södra Tchad, norra Centralafrikanska republiken, sydvästra och södra Sudan, Sydsudan, Eritrea, Etiopien och Somalia söderut genom Uganda och Kenya till Malawi
 Anaplectes rubriceps rubriceps – förekommer från södra Angola till nordöstra Namibia, södra Zambia, Moçambique och nordöstra Sydafrika

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN underarten leuconotos som egen art, "nordlig scharlakansvävare". Tidigare inkluderades rödvävaren (A. jubaensis) i arten, men denna kategoriseras sedan 2022 som egen art av tongivande eBird/Clements och sedan 2023 av International Ornithological Congress.

Levnadssätt 
Scharlakansvävaren hittas i par i lövfällande skogar och fuktig savann. Där ansluter den ofta till artblandade flockar på jakt efter insekter bland blad och grenar.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underarterna var för sig, båda som livskraftiga.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Kortstjärtad vävare

Kortstjärtad vävare (Brachycope anomala) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kortstjärtad vävare är en liten och udda finkliknande vävare med kort och stubbad stjärt. Hanen i häckningsdräkt har gulaktig hjässa och en svart ansiktsmask. Hane utanför häckningstid, honan och ungfågeln är alla beigefärgade med svartaktiga fjäderkanter på ovansidan. I den senare dräkten kan den förväxlas med en rad andra små och färglösa fåglar, men den korta stjärten är unik. Lätena är relativt enkla, upprepade hårda "djet".

Utbredning och systematik 
Kortstjärtad vävare förekommer i sydöstra Kamerun och längs stränderna i Kongoflodsystemet i Kongo-Kinshasa. Den placeras som enda art i släktet Brachycope och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Kortstjärtad vävare hittas lokalt i gläntor och öppningar nära stora floder i skogsklädda Kongobäckenet. Den ses i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Paleoasiatiska folk

Paleoasiatiska folk är en samlande benämning på folkslagen i norra och nordöstra Asien som talar Paleosibiriska språk, som även är en del av Sibiriens ursprungsbefolkning.

Hit hör folkgrupper som exempelvis Itelmener, Nivcher, Korjaker, Keter, Tjuktjer och Jukagirer. Man tror att de första människorna invandrade till dessa trakter för ungefär 10.000 år sedan via Centralasien.

De första människorna som bosatte sig här var i huvudsak jägare, som efter den senaste istidens slut följde efter sina bytesdjur som vandrade norrut. Jakt, fiske och renskötsel är idag fortfarande en viktig del hos många av dessa folkgrupper.
 
Dessa befolkningsgrupper visar upp kulturella och sociala variationer men också likheter. De har exempelvis det mongoliska utseendet, levnadssättet, ekonomin och kulturen. Även förhållandet till naturen och högre makter är viktigt för dessa folkgrupper.

Befolkningen från Sibirien är förfäder till dagens befolkning på Grönland som man idag kallar för Inuiter.

Se även 

Paleosibiriska språk
Sibiriens ursprungsbefolkning
Inuiter
Aleuter
Schamanism

Källor

Etniska grupper i Asien
Asiens demografi
Vitnäbbad buffelvävare

Vitnäbbad buffelvävare (Bubalornis albirostris) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitnäbbad buffelvävare är en stor och kraftig vävare med kort stjärten. Fjäderdräkten är svart med en vit fläck på skuldran och en ljus fläck på vingen som syns väl i flykten. Näbben är vit hos hanen, svart hos honan. Ungfågeln är mörkbrun med kraftiga streck undertill. Arten liknar rödnäbbad buffelvävare men uppvisar aldrig röd näbb. Vanligaste lätet är ett hårt "sjet" som ofta upprepas i kör av en hel flock.

Utbredning och systematik 
Vitnäbbad buffelvävare förekommer från södra Mauretanien till Guinea, vidare österut till södra Sudan, västra Etiopien och norra Eritrea, och söderut till sydöstra Sydsudan, nordöstra Uganda och nordvästra Kenya. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Vitnäbbad buffelvävare hittas i torr savann och öppet skogslandskap. Den ses ofta i flock.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Maksim Sjabalin

Nation: 

Maxim Andrejevitj Sjabalin (ryska: Максим Андреевич Шабалин), född 25 januari 1982 i Samara, Ryssland, är en rysk konståkare. Tillsammans med sin partner Oksana Domnina vann han brons i isdans vid Olympiska vinterspelen i Vancouver 2010.

Referenser 

Ryska konståkare
Olympiska bronsmedaljörer 2010
Män
Födda 1982
Levande personer
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från Ryssland
Personer från Samara
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Rödnäbbad buffelvävare

Rödnäbbad buffelvävare (Bubalornis niger) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rödnäbbad buffelvävare är en stor och kraftig vävare. Hanen är chokladbrun med röda ben och en kraftig cinnoberröd näbb. I flykten syns tydliga vita vingfläckar. Lätena är udda, med en elektronisk klang.

Utbredning och systematik 
Rödnäbbad buffelvävare delas in i två underarter med följande utbredning:
 B. n. niger – Angola och Zambia till Sydafrika
 B. n. intermedius – södra Etiopien till Somalia, Kenya och Tanzania

Levnadssätt 
Rödnäbbad buffelvävare ses i familjegrupper i torrt skogslandskap med stora träd som bär deras rätt slarvigt byggda bon. Fågeln födosöker på marken i små till stora flockar, ofta i sällskap med starar och andra fåglar, på jakt efter insekter, frön och frukt.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Vithuvad buffelvävare

Vithuvad buffelvävare (Dinemellia dinemelli) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vithuvad buffelvävare är en stor och knubbig vävare med en praktfull dräkt. Den är vit på huvudet och det mesta av undersidan, dock lysande röd på undergump och undersidan av stjärten. Ovansidan är brun med en vit vingfläck som syns tydligt i flykten. Lätena består av gnissliga och genomträngande visslingar, ofta avgivna i kör av hela grupper.

Utbredning och systematik 
Vithuvad buffelvävare placeras som enda art i släktet Dinemellia. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 dinemelli – förekommer från Sudan till Somalia och Kenya
 boehmi – förekommer från sydöstra Kenya till Tanzania

Levnadssätt 
Vithuvad buffelvävare förekommer i olika öppna savannmiljöer. Den ses ofta i flockar, ibland tillsammans med andra fågelarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn och släktesnamn syftar på Dinómali eller Denehmelli, en gränspostering mellan Argobba och Shoa i Abessinien, nuvarande Etiopien.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
The Girl (musikalbum)

The Girl är det sjätte studioalbumet av den svenska sångerskan Charlotte Perrelli som släpps den 14 mars 2012. Första singeln blev Perrellis bidrag i den svenska melodifestivalen The Girl.

Låtlista
"The Girl"
"Little Braveheart"
"Just Not Tonigh"t
"In the Sun"
"Dark to the Light"
"Closing Circles"
"No More Black & Blue"
"Any Love That Is Love"

Listplaceringar

Referenser

Album av Charlotte Perrelli
Album utgivna på EMI Music Sweden
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 2012