kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Great North Road

Great North Road är en historisk väg i New South Wales i Australien. Den går norrut från Sydney och var den första vägen som kopplade samman Sydney med den bördiga regionen Hunter Valley. Vägen byggdes av straffångar mellan 1825 och 1836, är 260 km lång och går genom kuperad terräng som förhindrade tidig jordbruksexpansion. 

Vägen var en ingenjörsmässig triumf, där en del sektioner hade en för sin tid mycket hög standard. Det var inte en odelad framgång i praktiken. Förutom de branta lutningarna var det brist på vatten och mat till hästar längs vägen. Av dessa skäl användes vägen allt mindre i takt med utvecklingen av alternativa sätt att komma till Hunter Valley, som ångfartyg och nyare vägar. Stora delar av vägen kom helt att glömmas bort, medan andra delar kom att ingå i städernas och byarnas vägnät.

Great North Road blev 1 augusti 2007 uppsatt på Australian National Heritage List som ett nationellt betydande exempel på större offentlig infrastruktur utvecklad med hjälp av straffångar.

Vägens sträckning

Great North Road börjar vid Parramatta Road, i vad som idag är Sydneys förort Five Dock. Den går genom samhällena Ryde och Dural innan den når Hawkesbury River vid Wisemans Ferry, 100 km norrut.
Den vindlar sedan genom isolerade och ofta kuperade buskområden längs kanten av Dharugs nationalpark, fortsätter genom Bucketty tills den delar sig i Wollombi. Härifrån går en gren vidare till Singleton via Broke och den andra går till Cessnock, Maitland och vidare tillNewcastle.

Great North Road idag
Great North Road har överlevt till våra dagar, men olika delar har bevaras på mycket olika sätt. Stora delar är under bitumen och betong, antingen som förortsgator eller småvägar på landsbygden, medan några har bevarats i nationalparker och skyddats från motortrafik.

Obetydliga bevis för dess historia, såsom ersatta broar och straffångars stenristningar, har klarat sig inom Sydneys storstadsområde; i kontrast till detta är stora sträckor i ursprungligt skick norr om Hawkesbury River. De första kilometrarna, från Five Dock till Parramatta River (vid Abbotsford), passerar genom ett lokalt shoppingcenter och ett bostadsområde. Det historiska namnet har bevarats för denna del, men i övrigt märks inte denna förortsgatas historiska betydelse.

Kulturskydd
1990 beslutade samhällena Bucketty och Wollombi att starta 'Convict Trail Project', som hade målet att återställa, underhålla och främja vägen som ett museum för straffångars ingenjörskonst. Den ursprungliga delen av vägen som visas har gett värdefulla insikter i tidiga väg- och vattenbyggnadstekniker i  New South Wales och hur den brittiska väg- och vattenbyggnadstekniken importerades och anpassades.

Referenser

Externa länkar 
Information om Great North Road 
The Convict Trail Project 
The Bucketty Book 

Australian National Heritage List
Australiska straffångeplatser
Vägar i Australien
Historiska vägar
Henri Christophe (fotbollsdomare)

Henri Christophe, född 23 juli 1884, död 17 juni 1968, var en belgisk fotbollsdomare som bland annat dömde i Världsmästerskapet i fotboll 1930.

Christophe var en av endast fyra europeiska domare under VM 1930 och han dömde en match som huvuddomare, gruppspelsmatchen mellan Chile och Mexiko. Han assisterade även landsmannen John Langenus i finalen som linjedomare.

Christophe dömde även matcher i 1920, 1924 och 1928 års olympiska spel. Totalt dömde han fyra OS-matcher.

Källor 

 worldfootball.net
 worldreferee.com

Noter

Fotbollsdomare från Belgien
Män
Födda 1884
Avlidna 1968
Domare i VM i fotboll 1930
Staffan Lindström

Staffan Lindström, född 1979, är en svensk före detta innebandyspelare i AIK Innebandy och Järfälla IBK, för vilka han nu är sportchef. Han är yngre bror till innebandyspelaren Joakim Lindström. Han har även vunnit flera SM-guld samt junior-guld.

Referenser 

Svenska innebandyspelare
Män
Födda 1979
Levande personer
Don Revie

Donald George 'Don' Revie, född 10 juli 1927, död 26 maj 1989, var en engelsk fotbollsspelare och manager som spelade för Leicester City, Hull City, Sunderland, Manchester City och Leeds United som en tillbakadragen center. Han är mest känd som manager för Leeds United, som han ledde med stor framgång 1961-1974; hans period i klubben beskrivs som "Leeds gyllene år" (Leeds’ Glory Years). Han lämnade Leeds för att leda Englands landslag från 1974 till 1977, därefter fortsatte han i Mellanöstern som manager både på landslags- och klubbnivå.

Revie blev utsedd till årets manager i England tre gånger: 1969, 1970 och 1972.

Spelarkarriär
Revie föddes i Middlesbrough den 10 juli 1927. Hans far var en möbelsnickare som dock ofta var arbetslös. Hans mor, Margaret, dog i cancer 1939, endast 50 år gammal. Revie bodde i Bell Street, Middlesbrough fram till det att han skrev kontrakt med Leicester City FC 1944 tillsammans med lagkamraten och vännen John. Leicester City ansåg att John var en bättre fotbollsspelare men John led av hemlängtan och återvände hem efter några månader. Revie lärde sig också grunderna som murare vid sidan av fotbollen. Revie lämnade Leicester för Hull City 1949 (transfersumma £20 000), vidare till Manchester City 1951 (£25 000), därefter Sunderland 1956 (£22 000) och slutligen Leeds United i november 1958 (£12 000). Den sammanlagda transfersumman från dessa flyttar var vid den här tidpunkten (1958) rekord inom engelsk fotboll.

Karriär som manager

Leeds United 
Revie är mest känd som manager för Leeds United under lagets storhetstid från mitten av 60-talet till mitten av 70-talet, då Leeds kom från "ingenstans" och etablerade sig som ett av Englands absoluta topplag genom att under en tioårsperiod vinna ligan två gånger, bli tvåa fem gånger och inte sluta sämre än fyra någon säsong. Under samma period vann laget dessutom FA-cupen, ligacupen och två europeiska cuptitlar samt kvalificerade sig till flera ytterligare cupfinaler, vilket gjorde laget berömt inte bara i England, utan över hela Fotbollseuropa.

England
Revie var engelsk förbundskapten 1974-1977. Han tog över efter Alf Ramsey sedan England missat VM 1974. Revie misslyckades föra England till EM-slutspel 1976 i en kvalgrupp med tre motståndare där endast gruppvinnaren gick vidare. Tjeckoslovakien tog förstaplatsen och vann senare hela turneringen. Till VM 1978 kvalade England återigen i en grupp med tre motståndare där endast gruppettan gick vidare: Italien, Finland och Luxemburg. England vann alla matcher förutom bortamatchen mot Italien i Rom och därmed gick Italien vidare på målskillnad. Revie avgick senare samma år.

Meriter

Mästerskap och titlar som spelare i Manchester City

Mästerskap och titlar som manager i Leeds

Utmärkelser 
 Don Revie blev utsedd till årets manager i England 3 gånger: 1969, 1970 och 1972.

Referenser
Böcker

Noter

Födda 1927
Tränare i Leeds United FC
Spelare i Leicester City FC
Spelare i Hull City AFC
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Sunderland AFC
Spelare i Leeds United FC
Engelska fotbollsspelare
Engelska fotbollstränare
Män
Avlidna 1989
Personer från Middlesbrough
Förbundskaptener för Englands herrlandslag i fotboll
Dmitrij Tsvjetajev

Dmitrij Vladimirovitj Tsvjetajev (ryska: Дмитрий Владимирович Цветаев), född 1852, död 1920, var en rysk historiker.

Tsvjetajev blev 1887 professor i rysk historia vid universitetet i Warszawa och dokumenterade sig som en flitig forskare på det kyrko- och kulturhistoriska området. Till hans förnämsta skrifter räknas Iz istorii inostrannych ispovjedanij v Rossii (Utländska trosbekännelsers historia i Ryssland; 1886), K istorii kultury v Rossii (1890), Protestantstvo i protestanty v Rossii (1890) och Prvyja njemetskyja sjkoly v Moskvě.

Källor

Ryska historiker
Ryska professorer
Födda 1852
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Claes-Göran Wetterholm

Claes-Göran Ovar Wetterholm, född 6 maj 1952, är en svensk etnolog, författare och forskare. Han är expert på passagerarfartyget RMS Titanic som sjönk i Atlanten 1912. Wetterholm är ägare till en stor samling föremål med koppling till Titanic, har skrivit flera böcker om fartyget samt är ordförande i Skandinaviska Titanicföreningen.

Bibliografi 
1979: Syndikalismen i Pershyttan (B1-uppsats i etnologi, tillsammans med Gunilla Du Rietz)
1987: Titanic: minnesutställning på Sjöhistoriska museet 10 april-2 november 1987
1988: Titanic
1989: Skrufångaren Per Brahe
1991: En vandring i Nora
1992: Ångaren Trafik af Hjo: en hundraårig trotjänares berättelse
1994: Vrak i svenska vatten
1996: Titanic (nyutgåva)
1996: Emigranttrafiken över Atlanten
1999: Titanic (nyutgåva)
2000: Breven från Titanic: katalog till Postmuseums utställning
2002: Dödens hav: Östersjön 1945
2005: Nelson: mannen som aldrig dör
2005: Lusitanias undergång
2008: Sagoskeppet: Titanics myter, Titanics människor
2009: Titanic: the exhibition
2009: Titanic
2022: Svenskarna på Titanic: fartyget, människorna och myterna ()

Referenser 

Bibliografi i Libris, Kungliga Biblioteket, läst 31 juli 2010.

Svenska etnologer
Svenska författare under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Födda 1952
Levande personer
Män
Svenska författare under 2000-talet
Svenska forskare under 2000-talet
Berezanjstenen

Berezanjstenen är ett runristat stenfragment av en stenkistegrav som hittades på ön Berezanj i dagens Ukraina 1905. 

Stenen upptäcktes vid utgrävningar 1905 och var nära att bli bortkastad som stenskrot, men räddades i sista stund av utgrävningsledaren Ernst von Stern. Stenen är 48 cm bred, 47 cm hög och 12 cm tjock. Ture J:son Arne antog att stenen, som hittades liggande, ursprungligen varit rest intill någon gravhög i närheten, men enligt Riksantikvarieämbetet är det ingen vanlig rest runsten, utan locket på en stenkistegrav.

Inskriften 

Tecknen inom parentes är förmodad tolkning av oklar ristning.

Williams poängterar, att namnet Kal (=Kål) är belägen på Sö 109 och U 498, och att därför finns ingen anledning att läsa något annat just här.

Stenen dateras till tidigast 1000-talet, och dess utseende överensstämmer med det som var vanligt på Gotland, varför man antagit att Grani och Karl var handelsmän därifrån, och Karl av okänd anledning dött i Berezanj, som var en dåtida handelsplats.

Stenen finns numera på museet i Odessa.

Källor

Noter
Noter 

Runinskrifter i Ukraina
1905 i Ryssland
Odessa
Ivan Tsvjetajev

Ivan Vladimirovitj Tsvjetajev (ryska: Иван Владимирович Цветаев), född 16 maj (gamla stilen: 4 maj) 1847, död 12 september (gamla stilen: 30 augusti) 1913 i Moskva, var en rysk filolog och arkeolog.

Tsvjetajev var professor vid Moskvauniversitetet och direktör för Rumjantsovmuseet. Han utgav som doktorsavhandling Sbornik Osskich nadpisej jämte atlasen Sylloge inscriptionum, Oscarum ad archetyporum et librorum fidem (1878), samt författade vidare Inscriptiones Italiæ mediæ dialecticæ (1884) och Inscriptiones Italiæ inferioris dialectorum (1886) samt grundliga studier om bland annat Tanagraskulpturen (1895) och  katakomberna i Rom (1896). 

Asteroiden 8332 Ivantsvetaev är uppkallad efter honom.

Källor

Ryska arkeologer
Ryska filologer
Ryska professorer
Födda 1847
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Personer från Vladimir oblast
Francesco Berni

Francesco Berni, född omkring 1497 och död 26 maj 1536, var en italiensk poet.

Berni är känd för sin omarbetning av Matteo Maria Boiardos epos, Orlando innamorato, vars språk, stil och versbyggnad han förbättrade. Mest berömd är Berni för sina sonetter, där han blandar en burlesk och allvarlig stil.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Italienska poeter under 1500-talet
Italienska författare under 1500-talet
Födda 1497
Avlidna 1536
Män
Svensk uppslagsbok
Sergej Jelagin

Sergej Ivanovitj Jelagin (ryska: Сергей Иванович Елагин), född 20 oktober (gamla stilen: 8 oktober) 1824, död 30 november (gamla stilen: 18 november) 1868, var en rysk sjökrigshistoriker.

Jelagin var en högre tjänsteman i ryska sjökrigsministeriet. Han utgav, på grundval av arkivstudier ibland annat London, Haag, Amsterdam och Stockholm, sjökrigshistoriska arbeten,  Materialy dlja istorii russkago flota och Istorija russkago flota, period Azovskij.

Källor

Om Jelagin (på ryska)

Noter

Ryska historiker
Militärhistoriker
Ryska ämbetsmän
Födda 1824
Avlidna 1868
Män
Ugglan
Myriam Soumaré

Myriam Soumaré, född den 29 oktober 1986 i Paris med föräldrar från Mauretanien, är en fransk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Hennes genombrott kom vid EM 2010 i Barcelona där hon vann guld på 200 meter, silver i stafetten över 4 x 100 meter och brons på 100 meter.

Personliga rekord 
 100 meter 11,18 från 2010
 200 meter 22,32 från 2010

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Kvinnor
Franska kortdistanslöpare
Europamästare i kortdistanslöpning
Levande personer
Födda 1986
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Frankrike
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Idrottare från Paris
Ivan Jelagin

Ivan Perfiljevitj Jelagin (ryska: Иван Перфильевич Елагин), född 11 december (gamla stilen: 30 november) 1725, död 3 oktober (gamla stilen: 22 september) 1794 i Sankt Petersburg, var en rysk historiker.

Jelagin direktör för Hovteatern, senator och överhovmästare. Han grundade den offentliga teatern i Ryssland (1774) och Teaterelevskolan. Han var den förste stormästaren i det ryska frimureriet och införde 1777 det strängare svenska systemet (hans memoarer om det ryska frimureriet trycktes 1864). Han översatte komedier från franskan (bland annat "Jean de France") och var en av Katarina II:s skönlitterära medhjälpare.

Källor

Noter

Ryska historiker
Ryska politiker
Födda 1725
Avlidna 1794
Män
Ugglan
Personer från Sankt Petersburg
Ēriks Rags

Ēriks Rags, född 1 juni 1975 i Ventspils, är en lettländsk friidrottare som tävlar i spjutkastning.

Ēriks Rags har deltagit i alla stora mästerskap mellan 1997 och 2010. Hans främsta merit är sjunde placeringen vid OS i Aten 2004.

Hans personliga rekord är 86,47 från tävlingar i London under 2001.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Män
Födda 1975
Lettiska spjutkastare
Personer från Ventspils
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Lettland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Lettland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Lettland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Stromatoporoidéer

Stromatoporoidéer (Stromatoporoidea) är en utdöd grupp djur som man först räknade till nässeldjuren. Relativt nya rön av likartade levande djur har dock gjort att stromatoporoidéer klassificeras som en grupp svampdjur av flertalet forskare.

Stromatoporoidéerna uppkom under kambrium och troddes ha dött ut under krita, men man har funnit levande djur som är mycket lika stromatoporoidéerna och i så fall finns denna grupp svampdjur fortfarande. Denna grupp djur var en av de viktigaste revbyggarna under silur. De levde därför i grunda hav och liksom nutida korallrev krävde dåtida revbyggare ungefär lika förutsättningar vad gäller miljön för att kunna leva, alltså varmt och grunt vatten. I Sverige återfinns betydande mängder fossil av stromatoporoidéer på Gotland vars berggrund är uppbyggd av korallrev från silurperioden. Där kallas de ofta massiva fossila skeletten från stromatoporoidéerna för ”kattskallar”, "aitlar".

De djur som idag antas vara besläktade med stromatoporoidéerna har intagit en helt annan nisch och lever på mer än 100 meters djup längs branta väggar och i grottor.

Anatomi 
De fossila lämningar som finns kvar efter stromatoporoidéer utgörs av deras mycket massiva kalkskelett. Beroende på tillförsel av sediment och vattenenergi (vågrörelse mm.) medförde det en stor variation av formen på dessa djur. När det var hög sedimentavsättningen och det knappt förekom några strömmar i vattnet resulterade det i att havsbottnen blev täckt med slam och stromatoporoidéerna tvingades därför att växa på höjden för att inte begravas. Vid motsatta förhållanden, när energin i vattnet var hög och sedimentationstillförseln var låg kunde djuren istället breda ut sig lateralt.

Referenser 
Kattskallar och Solstenar, Sara Eliason, Länsmuseet Gotlands fornsal, 1999

Externa länkar 

Svampdjur
Förhistoriska djur
Leif Carlsson (teolog)

Leif Carlsson, född 1950, är teologie doktor i religionsvetenskap och lektor vid Högskolan för lärande och kommunikation i Jönköping, samt pastor inom Svenska Missionskyrkan. Han har tidigare varit lärare på Korteboskolan (Svenska Alliansmissionen). Han är författare till flera teologiska böcker.

Bibliografi 
 Lär känna gamla testamentet - En vägledning för bibelläsare, SAM-Förlaget 1999
 Gud och rättvisan: läs och förstå Amos bok, Libris 2002
 Round trips to heaven: otherworldly travelers in early Judaism and Christianity, Department of History and Anthropology of Religions, Lunds universitet 2004
 Tröst och trots. Uppenbarelseboken, band 17 i NTB, Libris 2007

Referenser 

Svenska författare under 2000-talet
Svenska teologer under 2000-talet
Svenskspråkiga författare
Födda 1950
Män
Levande personer
Framtid och frihet för Italien

Framtid och frihet för Italien, Futuro e Libertà per l'Italia (FLI) är en partigrupp i det italienska parlamentets båda kamrar, bildad den 30 juli 2010 av 34 medlemmar av underhuset. De lämnade Frihetens folk i protest mot Gianfranco Finis uteslutning ur detta parti.

Dessa följdes snart av tio senatorer.

Fini lovade vid brytningen med premiärminister Silvio Berlusconi att "lojalt stödja regeringen så länge den opererar inom regeringsprogrammet" och vid en misstroendeomröstning i underhuset den 4 augusti, mot biträdande justitieminister Giacomo Caliendo, valde FLI att lägga ned sina röster.

Källor 

Politiska partier i Italien
Politiska partier bildade 2010
Carl Petersson (pianist)

Carl Petersson, född 1981 i Lund, är en svensk pianist. 

Petersson, som är uppvuxen i Helsingborg, började spela när han var fjorton år och utexaminerades tio år senare från Det Kongelige Danske Musikkonservatorium i Köpenhamn där han studerade piano och pedagogik för professor José Ribera. Därefter har han studerat vid Musikhögskolan i Kraków där han 2009 påbörjade sin doktorsavhandling, handledd av professor Andrzej Pikul.

Carl Petersson har vid flera tillfällen framträtt som solist och med symfoniorkestrar i Sverige, Danmark, Polen, Frankrike, Tjeckien, Tyskland och Israel. Hösten 2009 debuterade han i Nordamerika då han som solist spelade med West Coast Symphony i Vancouver, Kanada och Carson City Symphony, USA.
Petersson framträder också ofta som pianist med kammarmusik och sångare.

Inspelningar 
 Friedrich von Flotows båda pianokonserter inspelad tillsammans med Pilsens Fiharmoniska Orkester
 Leopold Godowskys "Javasvit", Carls solo-CD debut som kom ut under sommaren 2010

Externa länkar 
Officiell

Svenska klassiska pianister
Födda 1981
Män
Levande personer
Musiker från Lund
Konstantin Grot

Konstantin Jakovlevitj Grot (ryska: Константин Яковлевич Грот), född 4 juli 1853 i Tsarskoje Selo, död 29 september 1934, var en rysk historiker och filolog; son till Jakov Grot.

Grot studerade vid Sankt Petersburgs universitet, fick 1880 en vetenskaplig utmärkelse för en avhandling om Konstantin VII Porfyrogennetos framställning av sydslavernas framträngande på Balkanhalvön och skrev 1881 en doktorsavhandling om Mähren och ungrarna under 900-talet. Efter studieresor till utländska slaviska universitet blev han e.o. professor vid universitetet i Warszawa. Senare blev han direktör för kejserliga ryska husarkivet i Sankt Petersburg. Bland hans många skrifter rörande slavisk filologi, historia och litteratur märks en studie om de slaviska grunderna för Johan Amos Comenius idéer och verksamhet, Slavjanskija osnovy idej i djejatelnoti J.A. Komenskago (1893).

Källor

Noter

Ryska slavister
Ryska filologer
Ryska historiker
Ryska professorer
Personer från Leningrad oblast
Födda 1853
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Edward S. Curtis

Edward Sheriff Curtis, född 16 februari 1868, död 19 oktober 1952, var en amerikansk fotograf, främst känd för sina porträtt av USA:s ursprungsbefolkning.

Biografi 

Curtis föddes i delstaten Wisconsin i norra USA som andre son till predikanten Johnson Curtis och dennes hustru Ellen Sheriff Curtis. Curtis började i unga år som lärling hos en fotograf. Efter att familjen flyttat till delstaten Washington, blev han 1892 delägare i en fotoateljé i Seattle. Samma år gifte han sig, och både hans egen och hans hustrus familj kom att arbeta inom hans affärsverksamhet.

Vid mitten av 1890-talet hade han blivit Seattles ledande societetsfotograf och var känd i hela landet för sina porträttfotografier.

1900 bestämde sig Curtis för att dokumentera de nordamerikanska indianerna, deras sätt att leva, deras muntliga berättelser, hövdingars levnadshistoria och de indianska språken. Han lyckades få stöd till projektet av bland annat industrimagnaten J.P. Morgan och president Theodore Roosevelt. Curtis kom att med vissa avbrott ägna sig åt projektet i trettio år. Han besökte indianska stammar från den mexikanska gränsen i syd till Berings hav i norr, från Mississippi i öst till Stilla havskusten i väst.

1907 utkom första boken i serien The North American Indian och 1914 presenterade han en dokumentärfilm, In the Land of the Headhunters, om indianerna på nordvästkusten.

Efter att Curtis och hans fru skilt sig 1919, flyttde han med sin dotter till Los Angeles, där han delvis kom att arbeta som stillbilds- och filmfotograf i Hollywood. Samtidigt fortsatte han med sitt projekt om Nordamerikas indianer. På 1920-talet gjorde han en resa till Arktis för att dokumentera indianerna och eskimåerna i nordligaste norr.

1930 utkom den tjugonde och sista volymen av The North American Indian.

1952 avled Edwars S. Curtis i en hjärtattack i Los Angeles.

Fotografier

Källor 
Hans Christian Adam: Edwars S. Curtis, Taschen Verlag GmbH, 1999. , p. 237-243.

Noter 

Amerikanska fotografer under 1800-talet
Amerikanska fotografer under 1900-talet
Födda 1868
Avlidna 1952
Män
François-Joachim de Pierre de Bernis

François-Joachim de Pierre de Bernis, född 22 maj 1715, död 3 november 1794, var en fransk kardinal.

Bernis vann rykte i Paris som skald och kom härigenom i gunst hos Madame de Pompadour. Han skickades 1751 som franskt sändebud till Venedig och var statssekreterare för utrikesärenden 1757–1758. År 1758 blev Bernis kardinal, 1764 ärkebiskop i Albi och 1769 franskt sändebud till Rom, där han efter revolutionen 1789 bistod franska flyktingar. År 1744 hade han blivit ledamot av Franska Akademien och 1786 utländsk ledamot av Vitterhetsakademien. Hans Mémoires et lettres publicerades 1878.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Franska kardinaler
Franska ärkebiskopar
Romersk-katolska ärkebiskopar
Franska poeter under 1700-talet
Franskspråkiga poeter
Ledamöter av Franska Akademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Franska författare under 1700-talet
Födda 1715
Avlidna 1794
Män
Svensk uppslagsbok
Pjotr Bartenev

Pjotr Ivanovitj Bartenev (ryska: Пётр Иванович Бартенев), född 13 oktober (gamla stilen: 1 oktober) 1829 i guvernementet Tambov, död 4 november (gamla stilen: 22 oktober) 1912 i Moskva, var en rysk historiker och litteraturvetare.

Bartenev utgav kejsar Aleksej Michajlovitjs och skalden Gavrila Derzjavins brev samt studier rörande Vasilij Zjukovskij och Aleksandr Pusjkin. Sin största betydelse hade Bartenev såsom grundare och redaktör för tidskriften "Russkij archiv" (från och med år 1863).

Källor

Ryska historiker
Ryska litteraturvetare
Historiker under 1800-talet
Litteraturvetare under 1800-talet
Ryska forskare under 1800-talet
Personer från Tambov oblast
Födda 1829
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Johann Jakob Bernoulli

Johann Jakob Bernoulli, född 18 januari 1831 och död 22 juli 1913, var en schweizisk konsthistoriker.

Bernoulli var en framstående kännare av romerska och grekiska porträtt. Bland hans arbeten märks Römische Ikonographie (4 band, 1882-94) och Griechische Ikonographie (2 band, 1901).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

Schweiziska konsthistoriker
Födda 1831
Avlidna 1913
Män