kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
André Santos

André Clarindo dos Santos, mer känd som endast André Santos, född 8 mars 1983, är en brasiliansk fotbollsspelare. Han har tidigare spelat för bland annat Fenerbahçe och Arsenal.

Klubbkarriär

Brasilien 
André Santos spelade i sitt hemland för klubbarna Figueirense, Flamengo, Atlético Mineiro och Corinthians innan det blev en flytt till Turkiet.

Fenerbahçe 
Den 20 juli 2009 gick han till den turkiska klubben Fenerbahçe tillsammans med sin lagkamrat i Corinthians, Cristian Baroni. De båda skrev på varsitt femårskontrakt.

Han gjorde 10 mål på 52 ligamatcher på klubben. Han gjorde fem mål på 25 matcher i Süper Lig säsongen 2010–11, vilket var flest mål gjorda av en vänsterback under den säsongen. Den 29 augusti 2011 kom klubben överens med Arsenal om en övergång värd sju miljoner euro för Santos.

Arsenal 
Den 31 augusti 2011 skrev André Santos på ett långtidskontrakt med Arsenal. Han gavs tröjnummer 11. 

Han gjorde sin debut för klubben den 17 september som startspelare i en 4–3-förlust mot Blackburn Rovers på Ewood Park. Den 28 september gjorde han sitt första mål för Arsenal i en 2–1-vinst över Olympiakos i en gruppspelsmatch i Uefa Champions League. Han gjorde sitt första Premier League-mål i 5–3-bortavinsten mot rivalerna Chelsea på Stamford Bridge.

Referenser

Externa länkar 
Profil på zerozero.pt 
Profil på ESPNoccernet

Brasilianska fotbollsspelare
Brasilianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Figueirense FC
Fotbollsspelare i CR Flamengo
Spelare i Atlético Mineiro
Fotbollsspelare i Sport Club Corinthians Paulista
Fotbollsspelare i Fenerbahçe SK
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Grêmio FBPA
Spelare i FC Wil 1900
Spelare i Boluspor
Spelare i Campeonato Brasileiro Série A
Spelare i Süper Lig
Spelare i Premier League
Spelare i Indian Super League
Spelare i Fifa Confederations Cup 2009
Spelare i Copa América 2011
Födda 1983
Levande personer
Män
Wollert Konow (1847–1932)

Wollert Konow (H, det vill säga från Hedemarkens amt), född den 24 juli 1847, död den 25 oktober 1932, var en norsk politiker, kusin till Wollert Konow.
 
Konow, som blev juris kandidat 1872, greps liksom kusinen av folkhögskolerörelsen, men drogs snart över till det praktiska lantbruket. Sedan 1882 ägde han den stora gården Tjerne i Ringsaker; och där skapade han och hans hustru Ida (född Bojsen, dotter till danske prästen F.E. Bojsen) ett representativt hem med förbindelser i de ledande grundtvigianska kretsarna i Danmark och Norge samt inom hemmansägarklassen i Oplandene, vilken kulturellt och politiskt präglas av den från Sæatuns folkhögskola utbredda bildningen. 

Sedan 1886 representerade Konow i stortinget Hedemarkens amt med undantag av valperioden 1891-94, då han som medlem av Steens första ministär (mars 1891-maj 1893) inte blev vald, och november 1900-juni 1903, då han som medlem av Johannes Steen och Otto Blehrs regeringar inte heller var stortingsman. Konow tillhörde under denna tid yttersta vänstern som en av dess mest dugande, men därjämte mest självständiga män. 

Som inrikesminister framlade han i stortinget 1891 den proposition, som utredde frågan om upprättande av ett särskilt konsulatväsen för Norge, och under senare delen av året uppträdde han på ett folkmöte i Skarnæs vid Kongsvinger för behandling av de unionella spörsmålen på den så kallade "Skarnouslinjen", enligt vilket program särskild utrikesstyrelse för Norge kunde genomföras omedelbart och utan grundlagsförändringar. I överensstämmelse med den sålunda uttalade meningen uppträdde han också 1905 (med Johan Castberg) mot godkännande av Karlstadskonventionen. 

Som jordbruksminister utvecklade han på olika områden en av alla erkänd initiativrik och fruktbringande verksamhet. Konow tillhörde en tid framåt vänsterns radikala flygel, men blev, med tilltagande konservatism, alltmer isolerad där, trädde 1913 i opposition mot Gunnar Knudsen, valdes 1918 av landmandsforbundet och representerade i stortinget från 1922 högern och frisinnade vänstern.

Källor

Noter

Tryckta källor
 

Norges inrikesministrar
Norges jordbruksministrar
Stortingsledamöter för Venstre (Norge)
Stortingsledamöter för Frisinnede Venstre
Födda 1847
Avlidna 1932
Män
Politiker från Bergen
Norska politiker under 1800-talet
Norska politiker under 1900-talet
Gustav III (Göteborg)

Gustav III:s byst är en skulptur av konung Gustav III som finns i Näckrosdammen utanför Göteborgs universitet i Göteborg. Själva bysten skapades av bildhuggaren Johan Tobias Sergel, och denna kopia i brons skapades 1923 och avtäcktes på sin nuvarande plats den 14 juli 1926.

Historia

Den amerikanska föreningen Gustavus III Memorial Association, under ordförandeskap av Isabel Nicholas Phillips, hustru till den amerikanske konsuln i Göteborg Walter H. Sholes, beslöt 1923 att resa en byst över Gustav III i Göteborg. Medlen till detta samlades in från amerikaner i Sverige, samtidigt som även amerikanska staten bidrog. Orsaken till denna gåva var att man ville hedra Sverige och kung Gustav III, då Sverige var det första neutrala land under amerikanska frihetskriget som hade erkänt USA som ett självständigt land.

Benjamin Franklin som verkade som Förenta staternas ambassadör i Paris hade redan 1783, efter att USA och Sverige ingått Svensk-amerikanska vänskaps- och handelstraktaten, skrivit ett brev till kongressen om att de:

Avbildning

Bysten är en kopia i brons av den kolossalbyst av kungen som skapades av Johan Tobias Sergel till kungens begravning i Riddarholmskyrkan, och som ursprungligen hade beställts av Gustav III:s bror hertig Karl.

Den står på en piedestal i sten som visar Gustav III:s krönta namnchiffer, därunder finns en inskription på engelska och längst ner ses USA:s statsvapen. 

Inskriptionen på engelska lyder:

Vilket på svenska blir:

Avtäckning
Den 4 juli 1923 ställdes bysten på en piedestal av marmor på Götaplatsen vid Göteborgs konstmuseum, där den stod utomhus på den östra terrassen. Den flyttades därefter 1926 till sin nuvarande plats och den 14 juli 1926 avtäcktes bysten i närvaro av den amerikanske undersekreteraren vid USA:s utrikesdepartement Wilbur J. Carr samt även den amerikanske generalkonsuln i Stockholm C. J. Dawson. Avtäckningen skedde klockan 12 i närvaro av representanter för staden och allmänheten. Göteborgs stadsfullmäktiges andre vice ordförande Malte Jacobsson mottog bysten å stadens vägnar. Den amerikanske konsuln Walter Sholes höll ett tal där han beskrev hur bysten kommit till. Postamentet var svept i stjärnbaneret och Göta artilleriregementes musikkår spelade. Därefter vidtog lunch för särskilt inbjudna i trädgårdsföreningen.

Göteborg mottog vid samma tillfälle även en byst av den förste amerikanske presidenten George Washington. Under hösten 1926 skänkte Wilbur J. Carr även en piedestal till bysten. Den var 1,5 meter hög i polerad kalksten och höggs vid Åströms stenhuggeri, den överlämnades troligen tidigt 1927.

Källor 

Tidningen Vestkusten, 19 april 1923, sid 4
 Bengt A. Öhnander, Statyer berättar - 76 konstverk i Göteborg. Tre böcker: Göteborg 2004
 Gustafs kontakt med USA gick genom Gustaf Philip Creutz.

Kulturella återgivningar av Gustav III
Lorensberg
Skulpturer i Göteborgs kommun
Regentskulpturer i Sverige
Skulpturer av Johan Tobias Sergel
Skulpturer från 1700-talet
Skulpturer 1923
Relationer mellan Sverige och USA
Byster i Sverige
Erik Ekholm

Erik Ekholm, född den 24 december 1716, död den 18 september 1784, var en svensk journalist och författare, farfars bror till Gustaf Ferdinand och Erik Ulrich Ekholm.

Ekholm var 1757-1784 notarie vid Stockholms stads bokauktionskammare, och gjorde sig känd genom sina radikala inlägg i den 1748-1758 pågående striden om svenska språkets skrivsätt, under vilken han särskilt vände sig mot Carl Gustaf Tessin och Sven Hof. 

Under senare delen av sitt liv verkade Ekholm som flitig publicist, men hade stora problem med att få framgång med sina tidningar Den nya swenska Mercurius 1761-1762, Nytt och gammalt 1767-1770, Den swenska fatburen 1767-1771, Swenska kyrkohandlingar 1770-1771, Postillionen 1771-1772 och Granskaren 1782.

Referenser

Externa länkar 
 Erik Ekholm, författarpresentation hos Litteraturbanken

Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska journalister under 1700-talet
Svenska författare under 1700-talet
Födda 1716
Avlidna 1784
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Sala
Voltas

Voltas är ett dotterbolag inom Tata Group, Indiens största konglomerat, och är verksamt inom teknisk konsultation, luftkonditionering, värmepump och kylapplikationer. Nuvarande VD är Sanjay Johri. Huvudkontoret ligger i Mumbai.

Voltas levererade luftkonditionering till ett av världens största transatlantiska oceanångare RMS Queen Mary 2 samt till världens högsta byggnad Burj Khalifa.

Externa länkar
Voltas Air conditioning
Voltas ltd

Tata Group
Indiska företag
Företag bildade 1954
Jenny Palmqvist

Jenny Palmqvist, född 2 november 1969 i Sydkorea, är en svensk fotbollsdomare. Palmqvist, som har dömt elitfotboll sedan 1996 och internationell fotboll sedan 2002, räknas som en av Sveriges mest meriterade domare, med 188 matcher i Damallsvenskan och 105 internationella matcher. Hon blev utsedd till Årets domare tre gånger (2005, 2010, 2011).

Under världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 bildade Palmqvist som huvuddomare, tillsammans med Helen Caro och Anna Nyström som assisterande, den första helsvenska domartrion i ett VM-slutspel.

Referenser 

Kvinnor
Födda 1969
Fotbollsdomare från Sverige
Levande personer
Peter Wieselgren (Göteborg)

Peter Wieselgren står som byst på Domkyrkoplan vid Göteborgs domkyrka.

Konstverket är utfört av Bror Chronander och avtäcktes den 1 oktober 1910 med cirka 2000 människor närvarande. Detta var Peter Wieselgrens fjärde minnesmärke i Sverige. I början stod bysten riktad mot Västra Hamngatan, men står nu med Kyrkogatan bakom sig.

Källor 

Skulpturer i Göteborgs kommun
Inom Vallgraven
Porträttskulpturer i Sverige
Skulpturer 1910
Skulpturer av svenska skulptörer
Byster i Sverige
Karl Gerhard (staty)

Karl Gerhard står byst på Karl Gerhards plats i Lorensbergsparken mitt emot entrén till Lorensbergsteatern i Göteborg.

Konstverket av Karl Gerhard avtäcktes 1968 i Lorensbergsparken utanför Teaterhistoriska museet. Den är utförd av Carina Ari. På sockeln står "... och skönt allt snillrikt är..."

Källor 

Skulpturer i Göteborgs kommun
Karl Gerhard
Lorensberg
Skulpturer av svenska skulptörer
Skulpturer 1968
Artistskulpturer i Sverige
Gantofta station

Gantofta station ligger utanför Helsingborg och är stationen efter Ramlösa.
Linjen trafikeras av pågatåg linje 3.

Järnvägsstationer i Skåne län
Byggnader och anläggningar i Helsingborgs kommun
Transport i Helsingborgs kommun
Tre Flickor (staty)

Tre Flickor är en 1,4 meter hög skulpturgrupp i brons utförd av Britta Nehrman. Den avtäcktes 1952 och var placerad utanför dåvarande Vasa kommunala flickskola vid Skånegatan. I skolbyggnaden har därefter inrymts såväl Burgårdens gymnasium. som senare Munkebäcksgymnasiet. Tre flickor från skolan i olika åldrar och med olika frisyrer fick stå modell.

Källor 

Skulpturer i Göteborgs kommun
Heden
Skulpturer 1952
Skulpturer av svenska skulptörer
Kulan i luften (skulptur)

Kulan i luften är ett konstverk av Jan Wickelgren i rostfritt stål, som är uppställt vid Sven Rydells plats (döpt efter fotbollsspelaren Sven Rydell) utanför arenan Ullevi i Göteborg. Konstverket skänktes av SKF i samband med Ullevis 25-årsjubileum 1983 och tillverkades vid Degerfors järnverk samt polerades vid Nohab. Liknande konstverk finns i Degerfors och vid Landvetter flygplats.

Källor

Externa länkar 

Skulpturer i Göteborgs kommun
Sverige
Skulpturer i rostfritt stål
Fotboll i Göteborg
Skulpturer 1983
Fotbollsåret 1983
1983 i Sverige
Heden
Skulpturer av svenska skulptörer
Marius Nygaard

Marius Nygaard, född den 13 september 1838 i Bergen, död den 8 februari 1912 i Kristiania, var en norsk språkman och pedagog.

Nygaard, som var rektor i Fredrikshald 1877-94 och i Drammen 1894-1910, utövade som ledamot (sedan 1890) och ordförande (sedan 1905) i undervisningsrådet inflytande på skolväsendets utveckling; särskilt lagen om högre allmänna läroverken av 1896 genomdrevs av Nygaard. Det var också han, som i första hand låg bakom 1913 års ortografi för norska riksspråket. 

Han bidrog till nordisk språkforskning med de betydande verken Edda-sprogets syntax, I-II (1865-67) och Norrön syntax (1906) samt (i "Sproglig-historiske studier, tilegnede professor C. R. Unger") en grundlig undersökning av Den lærde stil i den norrøne prosa (1896). Nygaard författade även de mycket använda läroböckerna Oldnorsk grammatik til skolebrug (1871; 4:e upplagan 1894) och Oldnorsk læsebog for begyndere'' (1872; 7:e upplagan 1906) och utgav "Udvalg af den norrøne literatur" (1-3, 1875; 4:e upplagan 1902).

Källor 
 

Norska filologer
Norska skolledare
Alumner från universitetet i Oslo
Norska fackboksförfattare
Norskspråkiga författare
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Norska forskare under 1800-talet
Norska forskare under 1900-talet
Forskare från Bergen
Födda 1838
Avlidna 1912
Män
Ugglan
Gunnar Gren (staty)

Gunnar Gren, en av medlemmarna i fotbollstrion Gre-No-Li, står staty utanför Gamla Ullevi i Göteborg.

I samband med en fotbollsmatch avtäcktes statyn på Gamla Ullevi den 29 september 1993. Därifrån flyttades statyn till en plats utanför arenan. Konstverket är utfört av Jan Steen och bekostad av Göteborgs Alliansen och Kanal Göteborg. 

Gunnar Gren var en Göteborgs mest framgångsrika fotbollsspelare under 1900-talet.

Källor 

 Bengt A. Öhnander, Statyer berättar - 76 konstverk i Göteborg. Tre böcker: Göteborg 2004

Skulpturer i Göteborgs kommun
Fotboll i Göteborg
Idrottsmannaskulpturer i Sverige
Skulpturer 1993
Fotbollsåret 1993
1993 i Sverige
Skulpturer av svenska skulptörer
Ivan Sirakov

Ivan Sirakov (bulgariska: Иван Сираков) född 2 januari 1988 i Gorna Oriahovitza, nära Veliko Tarnovo, är en bulgarisk orienterare som har tävlat för Bulgarien i två världsmästerskap i orientering, 2007 och 2008. År 2007 vann han brons vid juniorvärldsmästerskapen.

Karriär 
Sirakov tävlade i juniorvärldsmästerskapen i orientering år 2007 i Dubbo i USA, där han lyckades vinna brons vid en sprinttävling, då han slutade 24 sekunder bakom segraren. Denna medalj var Bulgariens första någonsin i ett juniorvärldsmästerskap. I stafetten, där han var en del av Bulgariens lag, slutade Sirakov 7:a.

Vid världsmästerskapen i orientering 2007 i Ukrainas huvudstad Kiev representerade Sirakov Bulgarien, där landets stafettlag slutade på 18:e plats.

Medan han fortfarande var junior tävlade han år 2008 vid seniormästerskapen i Olomouc, där han missade finalen med bara några sekunder i kvalificeringsrundan.

Utmärkelser 
Sirakov utmärktes av Veliko Tarnovo stad till stadens sportperson år 2007.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats  

Födda 1988
Bulgariska orienterare
Män
Levande personer
Ytterby (olika betydelser)

Ytterby kan avse:

 Ytterby – del av tätorten Kungälv, före 1965 Kungälvs Ytterby
 Ytterby socken – Kungälvs kommun
 Ytterby landskommun – en tidigare kommun i dåvarande Göteborgs och Bohus län
 Ytterby församling – en tidigare församling i Göteborgs stift (–2015)
 Ytterby kyrka – en kyrkobyggnad i  Kungälv-Ytterby församling
 Ytterby gamla kyrka – en ruin
 Ytterby distrikt – ett distrikt i Kungälvs kommun och Västra Götalands län
 Ytterby station – en station i Ytterby längs Bohusbanan
 Ytterby gruva – en gruva som ligger på Resarö i Stockholms skärgård i Vaxholms kommun
 Ytterby (naturreservat) – ett naturreservat i Åtvidabergs kommun
 Ytterby, Jomala – en by i Jomala kommun, Åland

Se även 
Ytterbyn
Hedengren

Hedengren är en svensk släkt från Värmland.

Släktens äldste kände stamfader är Sven Björnsson som bodde i Lidköping som borgare i början av 1600-talet. Hans son Olof Svensson (död 1711) ägde Osby bruk, Boda bruk och Föskeds bruk och tog namnet efter Hedenskogs bruk. Han ägde även Lindfors bruk. Sonsonen Olof Svensson Hedengren blev genom gifte med Brita Maria von Hofsten ägare till Riseberga gods samt Villingsbergs bruk.

Medlemmar 
 Olof Hedengren (1812–1870), bruksägare
 David Hedengren (1858–1946), general
 Gabriel Hedengren (1869–1936), överste
 Gösta Hedengren (1899–1993), ambassadör
 Sven-Olof Hedengren (1929–2020), överdirektör

Källor 

 Svenska släktkalendern 1963. Stockholm 1963

Svenska släkter
Mark (släkt)

Mark är en släkt från socknarna Seglora och Fritsla i Marks härad i Västergötland. Dess kända medlemmar var företagare inom textilbranschen.

Släktens äldste kände stamfader är Pehr Andersson i Fritsla (1698-1774). Hans sonsons sonsöner Johannes, Claes och August Johansson blev företagare inom textilindustrin i och omkring Göteborg. Efteramnet Mark antogs av August samt av hans bröders barn.

År 1958 bildades en släktförening.

Medlemmar 
 Johannes Johansson (1841-1898), grosshandlare och fabrikör, grundare av Johansson & Carlander i Göteborg
 Claes Johansson (1843-1893), grundare av Claes Johansson & Co i Göteborg
 August J:son Mark (1848-1900), grundare av August Johansson Mark & Co i Göteborg
 Knut J:son Mark (1869-1958), son till Johannes Johansson, VD för Gamlestadens fabriker
 Conrad Mark (1869-1926), son till Claes Johansson, företagsledare

Bildgalleri

Källor 

 

Svenska släkter
Industrifamiljer
Gustaf Ferdinand Ekholm

Gustaf Ferdinand Ekholm, född 13 december 1803 i Västerås församling, Västmanlands län, död där 15 maj 1865, var en svensk politiker, brorsons son till Erik Ekholm, bror till Erik Ulrich Ekholm.

Ekholm blev borgmästare i Västerås 1832 och invaldes 1840 i riksdagen som ledamot av borgarståndet. Hans förmåga togs mycket i bruk för utskottsarbeten, i synnerhet rörande reformer på författningens och lagstiftningens område. Till sin politiska uppfattning var Ekholm en ivrig liberal. Han var en av de aktivaste medlemmarna av den liberala oppositionsföreningen, Reformvännernas sällskap. På riksdagen 1844 inlämnade han föreningens förslag till reform av representationen i en reservation till Konstitutionsutskottets betänkande och fick detsamma antaget av borgarståndet.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Borgarståndets riksdagsledamöter
Västerås borgmästare
Födda 1803
Avlidna 1865
Män
Politiker från Västerås
Svensk uppslagsbok
Svenska politiker under 1800-talet
Granhults församling

Granhults församling var en församling i Växjö stift i nuvarande Uppvidinge kommun. Församlingen uppgick 1837 i Nottebäcks församling.

Kyrka var Granhults kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick 1837 (enligt kyrkoarkivet 1845) i Nottebäck med Granhults församling med vilken den före dess ingått i pastorat med.

Se även
Granhults socken

Referenser

Historiska församlingar i Växjö stift
Indelningar i Uppvidinge kommun
Blåsutkyrkan

Blåsutkyrkan är en kyrkobyggnad i stadsdelen Blåsut, väster om Vänersborgs centrum. Den tillhör sedan 2010 Vänersborg och Väne-Ryrs församling (tidigare Vänersborgs församling) i Skara stift.

Kyrkobyggnaden
Byggnaden uppfördes 1974 efter ritningar av Carl-Anders Hernek. Den är tidstypiskt utformad med vita avskalade rätvinkliga fasader i mexitegel. Förutom kyrkan innehåller anläggningen församlingshem och fritidsgård. Själva kyrkan avviker genom sin höjd och sina stora fönster. 

Kyrkorummet är nästan kvadratiskt, med möjlighet att ansluta en kyrksal som avskiljs med skjutdörrar. Interiören är stram och sparsmakad med mittgång och altare mot fondväggen. Dopfunten är sidoordnad med en egen processionsgång.

Inventarier
Portarna i trä har skulpterats av Kurt Dejmo. 
Altartavlan i textil är utförd av Ulla-Britta Emitslöf-Dejmo

Orgel
På golvet i öster står en mekanisk orgel med ljudande fasad byggd 1974 av Gustaf Hagström Orgelverkstad. Den har nio stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Klockstapel
Klockstapeln byggd i svartimpregnerat trä är originell genom sin obeliskform. I stapeln hänger två klockor.

Bilder

Referenser

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Vänersborgs kommun
Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader invigda 1974
1974 i Sverige
Aschehoug (släkt)

Aschehoug är en norsk släkt.

Släktens äldste kände stamfader är Jacob Nielsen Smebøl, vars sonson Halvor Baltzersen (1726-1792), länsman i Aas, genom giftermål med Gulbjørg Thorkildsdatter kom i besittning av gården Askehaug i Nordby. Deras son var präst i Rakkestad, Thorkild Halvorsen Aschehoug (1756-1838).

Medlemmar
 Torkel Halvorsen Aschehoug (1822-1909), professor

Källor
 Steffens, Haagen Krog: Norske Slægter 1912. Gyldendal, 1911

Se även
 Aschehoug

Norska släkter
I Know My First Name Is Steven

I Know My First Name Is Steven är en amerikansk TV-film från 1989 som regisserades av Larry Elikann, baserad på en sann historia.

Handling 
Steven Stayner är en sjuårig pojke som blir kidnappad av Kenneth Parnell strax innan jul. Steven tror att Parnell fått laglig vårdnad om honom och att hans familj har flyttat. Så Steven stannar hos Parnell i sju år och utsätts för övergrepp hela tiden. Vid fjorton års ålder lyckas han till slut rymma för att kunna söka upp sina föräldrar.

Om filmen 
Den verklige Steven Stayner fick 30 000 dollar för att filmen gjordes, och han själv har en statistroll som polis i filmen. Han dog i en motorcykelolycka strax efter att filmen haft premiär. Han blev 24 år och lämnade sin fru och två barn efter sig.

Rollista i urval 
 Cindy Pickett - Kay Stayner
 John Ashton - Del Stayner
 Corin Nemec - Steven Stayner / Dennis Parnell
 Pruitt Taylor Vince - Irving Murphy
 Ray Wolston - Bob Augustine
 Luke Edwards - Steven Stayner (vid 7 års ålder)
 Gregg Henry - Kean

Externa länkar 
 I Know My First Name Is Steven på IMDb

TV-filmer 1989
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska filmer baserade på verklighet
Granhults socken

Granhults socken en socken med medeltida ursprung och efter 1837 enbart en jordebokssocken i Småland ingick i Uppvidinge härad i Värend och är sedan 1971 en del av Uppvidinge kommun i Kronobergs län och motsvarar från 2016 en del av Nottebäcks distrikt i Kronobergs län. . 

1858 var socknens areal 72 kvadratkilometer och där fanns 353 invånare. Kyrkbyn Granhult med sockenkyrkan Granhults kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Granhult var en egen kyrksocken fram till 1837 (1845) när den slogs samman med Nottebäcks församling till Nottebäck med Granhults församling. Vid kommunreformen 1862 bildades Granhults landskommun och Nottebäcks landskommun för de borgerliga frågorna. Landskommunen lades 1916  samman med Nottebäcks landskommun till Nottebäck med Granhults landskommun. De kyrkliga frågorna fortsatte i Nottebäck med Granhults församling. Granhults socken som en jordebokssocken var en administrativ enhet fram till fastighetsdatareformen åren 1976–1995.

1 januari 2016 inrättades distriktet Nottebäck, med samma omfattning som den församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Uppvidinge härad. De indelta soldaterna tillhörde Kalmar regemente, Östra Härads och Uppvidinge kompanier, Smålands grenadjärkår, Östra härads kompani och Smålands husarer, Växjö kompani.

Geografi
Nottebäck med Granhults socken ligger kring Alsteråns och Mörrumsåns övre lopp.  Området består av tämligen kuperade skogsmarker med talrika mossar.

Fornminnen
Hällkistor, rösen från bronsåldern och några järnåldersgravar finns här.

Se även 
Lista över fasta fornminnen i Uppvidinge kommun#Granhult

Källhänvisningar
-

Socknar i Uppvidinge härad
Indelningar i Uppvidinge kommun