kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claude Prosper Jolyot de Crébillon

Claude Prosper Jolyot de Crébillon, född 13 februari 1707 i Paris, död 12 april 1777 i Paris, var en fransk romanförfattare och upplysningsfilosof. Han var son till Prosper Jolyot de Crébillon.

Crébillon väckte först uppmärksamhet med L'écumoire ou Tanzaï et Néadarné, histoire japonaise (1734), en societetssatir, som fick honom inspärrad på Bastiljen en tid, och fortsatte senare med en mängd kortare och längre berättelser, eleganta i formen och ytterst frivola i innehållet för sin tid. Mest känd är Le Sopha. Conte moral (1742), där all moral lyser med sin frånvaro. Den hade ett visst inflytande på Denis Diderot. För övrigt levde Crébillon som god borgare i ett lyckligt äktenskap med en brittisk adelsdam, som friat till honom av beundran inför hans litteratur. På äldre dagar innehade han posten som kunglig litteraturcensor. På 1800-talet ansågs hans böcker mycket opassande, men återupptäcktes på 1900-talet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 Böcker av och om Claude Prosper Jolyot de Crébillon på svenska bibliotek. Libris.

Födda 1707
Avlidna 1777
Män
Franska författare
Franskspråkiga författare
Författare från Paris
Who Do U Love

Who Do U Love är en R&B-låt skriven av Larry L. Campbell II och Vassal Benford och inspelad av den kanadensiska sångerskan Deborah Cox. Låten finns med på Cox självbetitlade debutalbum Deborah Cox (1995). I låtens refräng frågar sångerskan sin älskare; "If you don't want me, if you really don't need me, if you really don't love me, then who do you love?".

"Who Do U Love" släpptes som albumets andra singel den 15 januari 1996 och klättrade snabbt uppför listorna, både i och utanför USA. Singeln debuterade på en 74:e plats på amerikanska Billboard Hot 100 och nådde tolv veckor senare en 17:e plats. Midtempo-spåret hade större framgång på USA:s R&B-lista där den tog sig till en 12:e plats och tillbringade sammanlagt 20 veckor på listan. Låten sålde över 500,000 kopior enbart i USA och blir en av Deborahs kommersiellt framgångsrikaste musiksinglar i karriären. Internationellt blir "Who Do U Love" sångerskans första och hittills enda topp-tio hitt i Nya Zeeland samt den hittills sista musiksingeln från sångerskan att ta sig in på Australiens singellista. Låten klarade även att klättra högre än föregångaren på de flesta musiklistor singeln tog sig in på.

Format och innehållsförteckningar

 Amerikansk CD-singel
 "Who Do U Love" - 4:23

 Who Do U Love - Vinyl Record
 "Who Do U Love (Radio Edit) 
 "Who Do U Love (Album Version)

 Who Do U Love 12" Singel
 "Who Do U Love (Radio Edit) 
 "Who Do U Love (Album Version)
 "Just Be Good to Me"

Listplaceringar

Referenser 

Musiksinglar 1996
Låtar av Deborah Cox
Thomas Crecquillon

Thomas Crecquillon, född omkring 1505, död troligen 1557, var en fransk-belgisk tonsättare.

Crecquillon var kapellmästare hos kejsar Karl V i Bryssel omkring 1544 och en betydande tonsättare under perioden mellan Josquin des Prez och Orlando di Lasso. Crecquillon har främst skrivit mässor, motetter och chansons. Några av hans kompositioner har nytryckts i Franz Commers Collectio operum musicorum batavorum och Maldeghems Trésor musical.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1500-talet
Avlidna 1550-talet
Män
Franska klassiska kompositörer
Belgiska klassiska kompositörer
Luigi Credaro

Luigi Credaro, född 15 januari 1860 i Sondrio, död 15 februari 1939 i Rom, var en italiensk politiker.

Credaro blev professor vid Roms universitet och rikssenator. Credaro studerade filosofins och särskilt pedagogikens historia samt skrev Lo scetticismo degli accademici (1881-1893). Han var undervisningsminister 1906-1909 och genomförde som sådan viktiga skolreformer i Italien. Credaro var även utgivare av tidskriften Rivista pedagogica.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italienska politiker
Italiens undervisningsministrar
Italienska professorer
Personer verksamma vid La Sapienza
Personer i Italien under 1900-talet
Personer från Sondrio
Födda 1860
Avlidna 1939
Män
Svensk uppslagsbok
Hold It Against Me

Hold It Against Me är en låt av den amerikanska artisten Britney Spears. Den släpptes som den första singeln från hennes kommande sjunde studioalbum. Låten är skriven av Max Martin och Dr. Luke.

Musiksinglar 2011
Engelskspråkiga sånger
Singelettor i Finland
Musikvideor regisserade av Jonas Åkerlund
Michael Creizenach

Michael Creizenach, född 16 maj 1789, död 5 augusti 1842, var en tysk-judisk religionslärare och teologisk författare. Han var far till Theodor Creizenach.

Creizenach var en ivrig anhängare av den judiska reformrörelsen och kämpade i sina tidskrifter och böcker mot Talmuds auktoritet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska teologer
Personer inom judendomen i Tyskland
Födda 1789
Avlidna 1842
Män
Sirola

Sirola kan syfta på:

 Hannes Sirola
 Harri Sirola
 Orlando Sirola
 Peki Sirola
 Yrjö Sirola

Finska efternamn
Textilt återbruk

Textilt återbruk är att ta tillvara textilier som annars skulle kastats, och återanvända dessa i till exempel lappteknik, textil konst eller vävning. Många företag använder olika sorters maskiner som kan sortera olika sorters kläder eller textil.

Det kan även handla om att göra om en matta till en väska eller på annat sätt återbruka textilt material till något nytt. Det finns en mängd olika saker att göra av jeans.

Se även 
 Second hand
 Återvinning
 Gör-det-själv

Vidare läsning

Referenser

Textilier
We Can't Be Friends

We Can't Be Friends är en R&B-duett med den kanadensiska sångerskan Deborah Cox och Robert Lavelle "R.L." Huggar från musikgruppen Next, komponerad av J. Russell och Shep Crawford för Coxs andra studioalbum One Wish (1998). I sången menar sångerskan att hon inte kan vara kompis med sin före detta partner då hon fortfarande är kär i denne.

Efter att skivans första singel, Crawford-producerade "Nobody's Supposed to Be Here", slog alla rekord i Billboards historia och låg 14 veckor som etta på Billboards R&B-lista, hoppades Coxs skivbolag på ytterligare en succé från sångerskans nya album. "We Can't Be Friends" valdes därför som albumets tredje singel den 14 september 1999. Singeln klättrade till första platsen på USA:s R&B-lista och låg två veckor på toppen. Sammanlagt låg låten 32 veckor på listan. Låten hade även stor framgång på Billboard Hot 100 där den klättrade till en 8:e plats.

Format och innehållsförteckningar
 Amerikansk CD-singel
 "We Can't Be Friends" - 4:42 

 We Can't Be Friends [Singel]
 "We Can't Be Friends"
 "It's Over Now"

Listor

Referenser 

Musiksinglar 1999
Låtar av Deborah Cox
Esox americanus

Esox americanus är en nordamerikansk sötvattenlevande rovfisk i familjen gäddor, som är nära släkt med den vanliga gäddan. Den har två underarter, rödfenad pickerell eller rödfenpickerell (E. americanus americanus) och gräspickerell (E. americanus vermiculatus).

Taxonomi 
Arten förekommer som nämnts i de två underarterna gräspickerell (E. americanus vermiculatus Gmelin, 1789) och rödfenad pickerell (E. americanus americanus Lesueur, 1846) Rödfenad pickerell har generellt en något västligare utbredning i USA än gräspickerell, men de två underarternas utbredningsområde sammanfaller delvis, och korsningar mellan de två underarterna förekommer.

Utseende 
Esox americanus är en liten gädda, som inte blir längre än knappt 40 cm för den rödfenade pickerellen, och knappt 38 cm för gräspickerellen. Den är långsträckt, med ett stort huvud utan fjäll på hjässan samt en stor mun med underbett och tämligen stora tänder. Nosen är förhållandevis kort för att vara en gädda. Färgteckningen skiljer sig tydligt åt mellan de båda underarterna: 

Rödfenad pickerell har en mörkgrön till brun rygg samt ett grönt och vitt mönster på sidorna, som kan variera från ett nätmönster till gröna, framåtlutande vertikala streck. Det gröna mönstret blir tunnare och mer fingerlikt mot den gula till beigefärgade buken. Ögat är guldfärgat, med en grön till gulgrön iris. Ryggsidans fenor är mörka, övriga röda till brandgula.

Gräspickerellen har en kropp med 12 till 24 oregelbundna, vertikala, mörka band på grön till brunaktig bakgrund, och en mörkt brunaktig längsstrimma. Buken är gulbrun till vit, och precis som hos den andra underarten har den ett guldfärgat öga med en grön till gulgrön iris. Ryggsidans fenor är mörka med svarta kanter, övriga mörkfärgade till gulbruna.

Vanor 
Arten föredrar klara, lugna vatten som sjöar och selvatten i vattendrag, gärna bland vegetation. Den lever av större insektslarver, kräftor och fisk. Den rödfenade pickerellen kan bli 6 år gammal, gräspickerellen 7 år.

Utbredning 
Den rödfenade pickerellen finns i Québec i Kanada och i USA:s östkuststater (inklusive Pennsylvania) från Maine till centrala Florida och söderut till delstaten Mississippi samt allra sydöstligaste Louisiana.

Gräspickerellen finns i ett område delvis väster därom, från sydvästligaste Québec  och södra Ontario i Kanada samt i USA framför allt längs Ohio- och södra Mississippiflodernas avrinningsområden från södra Wisconsin, Michigan, Ohio och delstaten New York i norr till Texas och österut till centrala Florida i söder. Spridda, naturliga förekomster finns också i South Dakota, Iowa och Nebraska. Den har dessutom inplanterats i norra Wisconsin och Colorado samt på västkusten i Washington, Oregon och Kalifornien.

Kommersiell användning 
Något egentligt kommersiellt fiske förekommer inte, däremot är arten föremål för sportfiske.

Referenser 

Gäddor
Sportfiskar
Esox
Crébillon

Crébillon är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Claude-Prosper Jolyot de Crébillon (1707–1777), fransk författare
 Prosper Jolyot Crébillon (1674–1762), fransk författare

Franska efternamn
The Fog

The Fog är en amerikansk skräckfilm från 2005 i regi av Rupert Wainwright, med Tom Welling, Maggie Grace, Selma Blair och DeRay Davis i rollerna. Filmen är en remake av John Carpenters Dimman (1980).

Rollista

Källor

Noter

Externa länkar

Filmer 2005
Amerikanska skräckfilmer
Engelskspråkiga filmer
1871 på film
2005 på film
Arbetets ära och glädje

Arbetets ära och glädje är en brunn som står på Fristadstorget i Eskilstuna. Den är utförd av Ivar Johnsson 1942. 

Brunnen restes som en förtida del i firandet av Eskilstunas stadsfullmäktiges 100-årsjubileum, som skulle börja 1963. Redan vid 75-årsjubileet 1938 avsattes en summa pengar av stadens medel som grund för ett kommande monument. En privat donation samma år ledde till att en tävling utlystes. Ansgar Almquist, Ivar Johnsson, Anders Jönsson och Nils Sjögren deltog. Juryn bestod av byggnadsrådet Paul Hedqvist, Carl Eldh och Eric Grate. Dessa enades med donatorn och monumentskommittén och uppdrog åt Johnsson att bearbeta sina planer. Från början var det tänkt att konstverket skulle utföras i brons men det blev istället marmor och granit. Brunnen invigdes 1942 av prins Wilhelm.

Det blev en brunn med en 5 meter hög fristående skulptur, kallad Sixtinska madonnan i mitten av brunnskaret. Utanför brunnen fanns två fristående skulpturer i flankerna, den ena föreställande en naken kvinna, den andra en äldre man. De symboliserar morgon och afton. En fågel viskar något i kvinnans öra. Dessa två statyer har nu flyttats för att placeras på Strömsholmen.

Kring brunnskarets kanter återfinns tretton reliefer som skildrar människans liv i vardag och fest: tvätterskor, gruvarbetare och smeder i arbete, ett nyförälskat par, barn i skolbänken, fotbollspojkar, en man i dödsbädden, cykelutflykt, präst i predikstolen, beredskapssoldater. Dessa reliefer är alla huggna av bildhuggaren Per Palm.

Bildgalleri

Källor
 Jessica Sjöholm Skrubbe, Skulptur i folkhemmet. 2007

Externa länkar
 Ivar Johnsson

Skulpturer i Eskilstuna kommun
Skulpturer 1942
Fontäner i Sverige
Skulpturer av Ivar Johnsson
Marmorskulpturer
Reliefer
Theodor Creizenach

Theodor Creizenach, född 17 april 1818, död 6 december 1877, var en tysk-judisk poet och litteraturhistoriker. Han var son till Michael Creizenach och far till Wilhelm Creizenach.

Creizenach deltog vid grundandet av den judiska reformförsamlingen i Frankfurt am Main men övergick 1854 till kristendomen. Creizenach utgav diktsamlingar 1839 och 1848, och skrev flera bidrag till Goetheforskningen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska litteraturvetare
Johann Wolfgang von Goethe
Personer från Mainz
Män
Födda 1818
Avlidna 1877
Josh Ritter (musikalbum)

Josh Ritter är den amerikanske artisten Josh Ritters självbetitlade debutalbum, utgivet på eget bolag 1999.

Låtlista 
"Leaves and Kings" – 3:26
"Beautiful Night" – 2:42
"Hotel Song" – 2:08
"Paint Your Picture" – 3:41
"Angels on Her Shoulders" —  3:21
"Morning Is a Long Way Down" — 3:30
"Potter's Wheel" - 3:20
"Letter From Omaha" – 3:09
"Last Ditch Effort (See You Try)" — 3:11
"Paths Will Cross" — 3:02
"Pretty Polly" — 3:52
"Horrible Qualities" – 11:25 (innehåller bonuslåten "Stuck to You")

Referenser 

Musikalbum 1999
Amerikanska debutalbum
Album av Josh Ritter
Credner

Credner är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Carl Credner (1797–1857), tysk evangelisk teolog
 Georg Credner (1825–1899), tysk pedagog
 Heinrich Credner (1809–1876), tysk geolog
 Hermann Credner (1841–1913), tysk geolog
 Rudolf Credner (1850–1908), tysk geograf
 Wilhelm Credner (1892–1948), tysk geograf
Golden Age of Radio

Golden Age of Radio är den amerikanske artisten Josh Ritters andra album, utgivet 2002.

Låtlista 
"Come and Find Me" – 3:52
"Me & Jiggs" – 3:07
"You've Got the Moon" – 3:12
"Lawrence KS" – 4:15
"Anne" – 3:42
"Roll On" – 4:19
"Leaving" – 3:56
"Other Side" – 3:27
"Harrisburg" – 3:55
"Drive Away" – 4:09
"Golden Age of Radio" – 3:31
"Song for the Fireflies" – 4:29

Referenser 

Musikalbum 2002
Album av Josh Ritter
The Tourist

The Tourist är en amerikansk film från 2010 i regi av Florian Henckel von Donnersmarck. I huvudrollerna syns Angelina Jolie och Johnny Depp.

Filmen nominerades för Best Musical/Comedy på 2011 Golden Globe Award.

Handling
En kvinna vid namn Elise (Angelina Jolie) skuggas i Paris av den franska polisen i samarbete med Scotland Yard. På ett café får hon ett brev från Alexander Pearce, en tidigare älskare. Genom brevet ger han Elise tydliga instruktioner om att ta tåget till Venedig och på vägen välja ut en man som liknar Alexander och få polisen att tro att det faktiskt är han. En mystisk man, som inte tillhör polisen, verkar också vaka över Elise. Hon bränner brevet hon fått och beger sig till Venedig.

Ombord på tåget tar hon plats bredvid Frank (Johnny Depp), en amerikansk turist som läser en spionroman. Frank fastnar direkt för den vackra Elise och de äter middag tillsammans under resans gång. Väl framme tar Elise med Frank till sitt lyxhotell. Efter en middag på hotellet erkänner Elise att hon har känslor för en annan man, nämligen Alexander Pearce. De kysser varandra, vilket upptäcks av männen som skuggar Elise.

Dagen efter, när Frank vaknar efter en natt på soffan, är Elise borta. Okända män bryter sig in i hotellrummet men Frank lyckas fly på Venedigs hustak. Efter att ha råkat stöta in i en äldre polisman så att denne hamnar i vattnet blir Frank gripen av polisen och undkommer männen som jagat honom. Poliskommissarien lyssnar till Franks historia om att männen jagat honom för att de tror att han är Alexander. Kommissarien antyder till sist att han ska släppa Frank, men överlämnar honom istället till ett gäng Vitryssar som satt ett pris på Alexanders huvud. Eftersom de tror att Frank är Alexander jagar de honom. Kommissarien överlämnar Frank och får sina pengar som överenskommet.

I sista stund dyker Elise upp och räddar Frank. De flyr i hennes båt och Elise förklarar att alla jagar honom eftersom de tror att han är Alexander. Han får sina misstankar bekräftade och får dessutom reda på att Alexander Pearce har stulit två miljarder från en gangster vid namn Shaw (Steven Berkoff) och är eftersökt av brittiska staten för att han inte betalat skatt.

Rollista
Johnny Depp - Frank Tupelo/Alexander Pearce
Angelina Jolie - Elise Clifton-Ward
Paul Bettany - Inspector John Acheson
Timothy Dalton - Chief Inspector Jones
Steven Berkoff - Reginald Shaw
Rufus Sewell - The Englishman
Christian De Sica - Colonnello Lombardi
Alessio Boni - Sergente Cerato

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska thrillerfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Florian Henckel von Donnersmarck
Engelskspråkiga filmer
Italienskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Frankrike på film
Italien på film
Järnväg på film
Steve Goodman

Steve Goodman, född 25 juli 1948 i Chicago, Illinois, död 20 september 1984 i Seattle, Washington, var en amerikansk countrymusiker. Han är mest känd för sin låt "The City of New Orleans", vilken kom att bli en hit i Arlo Guthries version. Den mest kända versionen av "The City of New Orleans" är dock Willy Nelsons tillsammans med The Highwaymen.  

Goodman avled i leukemi 1984.

Diskografi 
Album

Referenser

Externa länkar 

 Steve Goodman officiell webbplats

Amerikanska countrymusiker
Musiker från Chicago
Födda 1948
Avlidna 1984
Män
Wilhelm Creizenach

Wilhelm Creizenach, född 4 juni 1851, död 13 maj 1919, var en tysk-judisk   litteraturhistoriker. Han var son till Theodor Creizenach.

Creizenach var professor vid universitetet i Kraków 1883–1913, och utgav där en upplaga av engelska komediantdramer, flera studier över Faustmotivets historia samt Geschichte des neueren Dramas (5 band, 1893–1916).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska litteraturvetare
Födda 1851
Avlidna 1919
Män
Rebel Soul

Rebel Soul är det sjätte studioalbumet av den tyska hårdrocksgruppen Bonfire från 1998. Alla låtar förutom två är skrivna av sångaren Claus Lessmann och gitarristen Hans Ziller. Bonfire har aldrig legat på den amerikanska billboardlistan med Rebel Soul.

Låtlista

Band medlemmar
Claus Lessmann - sång, bakgrundssång
Hans Ziller - gitarr & bakgrundssång
Chris Lausmann - gitarr, keyboard, bakgrundssång
Uwe Köhler - bas, bakgrundssång
Jürgen Wiehler - trummor, bakgrundssång

Referenser

Musikalbum 1998
Album av Bonfire (musikgrupp)
Laura de Sade

Laura de Sade, även kallad vid sitt flicknamn Laura de Noves, född 1310 i Avignon, död 6 april 1348, var hustru till greve Hugues II de Sade. Hon är utpekad som den Laura, vilken kaniken Francesco Petrarca adresserade i sina dikter.

Liv och efterliv
Hon föddes som dotter till riddaren Audebert de Noves och Ermessende de Réal. Hon gifte sig femton år gammal den 16 januari 1325. Petrarca såg sina dikters Laura för första gången två år senare under midnattsmässan långfredagen den 6 april 1327 i kyrkan Sainte-Claire d'Avignon. Laura de Sade födde elva barn åt Hugues II de Sade: Paul, Audebert, Hugues III (förfader till den senare släkten de Sade inklusive Markis de Sade), Pierre, Jacques, Joannet, Philippe, Augière, Ermessende, Marguerite och Garsende. År 1348 avled hon i digerdöden. Märkligt nog var det samma dag, i samma månad och vid samma timma som Petrarca först hade fått syn på sin musa. 

Då kung Frans I hade vägarna förbi Avignon år 1533 lät han öppna Laura de Sades grav. I kistan hittades ben och ett skrin av bly. Skrinet innehöll en medaljong och en italiensk sonett. Denna sonett berättade att detta var kvarlevorna efter den kvinna som Petrarca hade gjort vida känd. Kungen själv skrev därpå ytterligare ett epitafium, på ottave rime, fogade detta till medaljongen och sonetten i blyskrinet och lät försegla gravvården igen.  

Under franska revolutionens slutliga störtande av kungamakten år 1792, förstörde revolutionärer den minoriterkyrka i Avignon där Laura de Sade låg begravd. Hennes sentida släkting markis de Sade (1740-1814), som vid denna tid åtnjöt frihet och politiskt inflytande (och kallade sig Louis Sade ), försökte förgäves få hennes kvarlevor flyttade till ett vilorum under släktens slott La Coste.

Referenser

Litteratur  
 Abbé de Sade: Mémoires pour la vie du François Pétrarque, tirés de ses œuvres et des auteurs contemporains avec les notes ou dissertations et les pièces justificatives (T. I à III, Amsterdam-Avignon, 1764-1767)
 Gilbert Lély: Vie du Marquis de Sade (1952-57, 1989)
 Donald Thomas: Markis de Sade (Natur & Kultur, 1994)
 A. Paita: Petrarca e Laura (Milan 2004)

Fotnoter

Externa länkar 

 Francesco Petrarch and Laura de Noves

Franska grevinnor
Födda 1310
Avlidna 1348
Kvinnor
Markis de Sade
Francesco Petrarca
Personer i Frankrike under 1300-talet
Karin Almgren

Karin Almgren, född 1952, är en svensk jurist.

Karin Almgren blev kammarrättsassessor i Kammarrätten i Stockholm 1981. Hon var departementsråd i Finansdepartementet 1992–1998 och kammarrättslagman i Kammarrätten i Stockholm 1998–2001. Hon utnämndes av regeringen den 21 december 2000 till regeringsråd (domare i Regeringsrätten) och tillträdde 2001. Från 2011 ändrades regeringerådens titel till justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen. Karin Almgren var justitieråd fram till 2017.

Almgren är vice ordförande i Pressens Opinionsnämnd. Tidigare har hon också varit ledamot respektive ordförande i Vetenskapsrådets expertgrupp för etik och expertgrupp för utredning av oredlighet i forskning.

Referenser
 SvJT 2001 s. 98

Justitieråd i Högsta förvaltningsdomstolen (Sverige)
Kvinnor
Födda 1952
Levande personer
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Auguste Crelinger

Auguste Crelinger, (född Düring), född 7 oktober 1795, död 11 april 1865, var en tysk skådespelerska.

Auguste Crelinger var 1812-1862 anställd vid kungliga teatern i Berlin, där hon med skönhet och ädel stil spelare dramahjältinnor som Medea, Lady Macbeth, Fedra, Ifigenia, Maria Stuart, prinsessan Eboli i Don Carlos och grevinnan Terzky i Wallenstein.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Födda 1795
Avlidna 1865
Kvinnor
Tyska skådespelare under 1800-talet
Martin Pahlmblad

Martin Pahlmblad, född 9 maj 1986 i Lund, är en svensk professionell basketspelare. Han är 195 cm lång och väger 88 kg och hans position på basketplanen är shooting guard.

Karriär 
Pahlmblads moderklubb är division ett-laget Eos Lund IK. År 2005 skrev på för Solna Vikings i svenska basketligan och har sedan dess spelat i ett flertal klubbar inom Sverige, Ungern och Grekland.

Landslaget 
Martin Pahlmblad har var en del av det svenska landslaget sedan 2008. Innan det representerade han Sverige i U20-landslaget. Totalt har han spelat över 100 landskamper.

Källor

Externa länkar 
Profil basket.se

Svenska basketspelare
Födda 1986
Levande personer
Män
Idrottare från Lund
Hans Ziller

Hans Ziller, född 18 maj 1958 i Ingolstadt, är en tysk gitarrist och låtskrivare i hårdrocksbandet Bonfire och även i föregångaren Cacumen.

Historia
Hans Ziller startade 1972 bandet Cacumen tillsammans med sin bror Karl Ziller och några andra vänner. Efter att ha släppt två skivor och en EP som Cacumen bytte bandet 1985 namn till Bonfire och året efter släpptes den första skivan, Don't Touch the Light. Under inspelningen av bandets tredje album, Point Blank, 1989 lämnade Ziller bandet efter inre stridigheter. Tillsammans med bandets frontman och sångare Claus Lessmann spelade Ziller 1993 in maxisingeln "Glaub Dran" under namnet Lessmann/Ziller med låttexter på tyska. Till Bonfire's nästkommande skiva 1996, Feels Like Comin' Home, var åter Ziller medlem och tillsamman med Lessmann skrev han samtliga låtar utom en på skivan. Den skivan gavs även ut med låtarna på tyska under namnet Freudenfeuer.

Källor

Noter

Tyska musiker
Tyska gitarrister
Tyska låtskrivare
Födda 1958
Levande personer
Män
Gustav Volkmar

Gustav Hermann Joseph Philipp Volkmar, född den 11 januari 1809 i Hersfeld, Hessen, död den 9 januari 1893, var en tysk protestantisk teolog, bror till Wilhelm Volkmar.

Volkmar var en tid läroverkslärare, men blev 1852 på grund av sitt partitagande (1850) för den hessiska författningen avsatt. 1853 blev han docent, 1858 e.o. och 1863 ordinarie professor i teologi i Zürich. Han ägnade sitt vetenskapliga intresse huvudsakligen åt Nya Testamentets exegetik.

Bibliografi 

 Das evangelium Marcions (1852)
 Die religion Jesu und ihre erste entwicklung (1857)
 Handbuch der einleitung in die Apokryphen (2 band, 1860-67)
 Mosis prophetie und himmelfahrt (1867)
 Die evangelien oder Marcus und die synopsis der kanonischen und ausserkanonischen Evangelien (1870; 2:a upplagan 1876)
 Römerbrief (1875) 
 Paulus von Damascus bis zum Galaterbrief (1887)

Referenser

Noter 

Födda 1809
Avlidna 1893

Män
Personer från Hessen