kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oscar Werner

Oscar Werner, född 20 oktober 1871 i Karlstad, död 24 oktober 1953 i Kungsholms församling i Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör. Han var bror till Carl Werner.

Efter studentexamen 1890 utexaminerades Werner från Kungliga Tekniska högskolan 1894, var assistent där 1894–96, avdelningsingenjör vid Örebro-Svartå järnvägsbyggnad och Ramnäs-Kolbäcks järnvägsbyggnad 1896–99, baningenjör vid Statens Järnvägar 1902 och var förste baningenjör 1914–36. Han blev löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren 1899, kapten 1909 och major 1925. Han var föreståndare för Järnvägsmuseet i Stockholm 1915–36 och föreståndare och lärare vid utbildningskurs vid Statens Järnvägar 1915–36.

Werner var ledamot av ett flertal kommittéer för behandling av järnvägstekniska frågor 1905–17, ledamot av kommittéerna för utredning angående Tekniska museet 1919 och angående Sveriges deltagande i internationella utställningen 1933 i Chicago 1931, ordnade utställningar i ett flertal städer i Sverige och utlandet 1921–36. Han var kronoombud och sakkunnig vid flera vattenrättsmål i Västernorrlands län 1899–1906, verkställde flottledsförrättning där 1902–09, var kontrollör och arbetsledare vid kasernbyggnad i Sollefteå 1906–10 och i Stockholm 1916–23 och från 1942.

Werner författade skrifter och uppsatser inom järnvägstekniska området bland annat i "Uppfinningarnas bok" (Järnvägar, 1929), i "Tekniskt folkbibliotek" (Vägar och järnvägar, 1939) och i "Statsbanetjänstemannaförbundets minnesskrift" (1940). Han är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor 

Noter

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren 
Ingenjörer från Karlstad
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1871
Avlidna 1953
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Kröpelin

För andra betydelser, se Kröpelin (olika betydelser).

Kröpelin  är en stad i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.

Geografi
Kröpelin är belägen mellan städerna Rostock och Wismar i distriktet Rostock. Östersjökusten ligger 12 kilometer norr om staden.

Kröpelin har sjutton ortsdelar:

Historia 

Under 1100-talet grundades en tysk ort med namnet Crapelin, som omnämns första gången 1177. Under denna tid tillhörde orten klostret Doberan. 
Under 1200-talet kom Kröpelin till herrskapet Rostock (1229) och fick sina stadsrättigheter av Henrik Burwin III troligtvis före 1250 (första omnämnandet av staden Kröpelin).

Sedan 1348 tillhörde staden hertigdömet Mecklenburg.

1800-talet och 1900-talet
Under 1800-talet präglades näringslivet bland annat av skomakerier och tre kvarnar (1871). 1883 anslöts staden till den nya järnvägen mellan Rostock och Wismar och 1912 fick Kröpelin elektricitet.

Östtyska tiden och tyska återföreningen
Under DDR-tiden låg Kröpelin i distriktet Bad Doberan, som tillhörde länet Rostock (1952 och 1990).

Befolkningsutveckling 

 Befolkningsutveckling  i Kröpelin

Källa:,

Vänorter
Kröpelin har följande vänorter:
 Hude i Tyskland
 Schwarmstedt, i Tyskland
 Arnage, i Frankrike
 Włoszakowice, i Polen

Sevärdheter
Kyrkan från 1200- och 1300-talet 
Väderkvarn från 1904

Kommunikationer 
Kröpelin ligger vid järnvägen Rostock-Wismar, som trafikeras med regionaltåg.

Vägar 
Genom staden går förbundsvägen  (tyska:Bundesstraße) B 105 (Lübeck-Greifswald). Motorvägen (tyska:Autobahn) A20 går 15 kilometer söder om Kröpelin.

Referenser 

Kommuner och städer i Landkreis Rostock
Kokkonsten som vetenskap och konst

Kokkonsten som vetenskap och konst är en svensk bok från 1879, skriven av Charles Emil Hagdahl. Boken innehåller en historik över kokkonstens utveckling och närmare 3000 recept, där de som är försedda med en stjärna är provade i eget kök. Där beskrivs också bland annat hur husmodern bör hantera tjänstefolk, och vad som ansågs vara lämpliga kvaliteter för en god husmor.

Hagdahls Kokkonsten har betecknats som den näst mest klassiska svenska kokboken efter Cajsa Wargs Hjelpreda i Hushållningen För unga Fruntimer.

Källor

Externa länkar

Hushållsarbete
Facklitteratur 1879
Hushållsarbetare
Svenska kokböcker
Svenskspråkig facklitteratur
Kröpelin (olika betydelser)

Kröpelin kan avse:

Orter
Kröpelin – stad i Tyskland

Personer
 Hans Kröpelin – flera personer
Suchoj Su-9

Suchoj Su-9 (NATO-rapporteringsnamn Fishpot) var ett jaktflygplan som utvecklades av Suchoj under 1950-talet för Sovjetiska luftförsvarsstyrkorna.

Utveckling
Su-9 utvecklades parallellt med Su-7 och de båda flygplanen har flera gemensamma drag. Den största skillnaden var att Su-9 försågs med en deltavinge i motsats till Su-7:ans pilvinge. Su-9 fick också konventionella roder. Deltavingen gjorde att Su-9 fick samma vingyta som Su-7 fast med 80 cm kortare spännvidd. Det gav lägre vikt och högre hastighet.

Eftersom Su-9 utvecklades för PVO Strany fick den inga kanoner utan huvudvapnet var jaktrobotar. Jaktroboten Kaliningrad K-5 var en primitiv ledstrålestyrd robot som visade sig ha dålig träffsäkerhet. Efter hand utvecklades därför den förbättrade varianten K-55 som var samma robot försedd med infraröd- eller semiaktiv radarmålsökare från roboten Vympel K-13.

Radarn SjD-30 var också en primitiv apparat som i stort sett bara var användbar som avståndsmätare och ledstrålesändare. Därför började Suchoj i slutet av 1950-talet att utveckla Su-11 med radarn Orjol och jaktroboten Kaliningrad R-8. Kombinationen radar-robot var lyckad, men Su-11 led fortfarande av dålig räckvidd vilket gjorde att produktionen avbröts efter drygt hundra producerade flygplan.

I slutet av 1960-talet genomfördes vapenprov i syfte att göra Su-9 mer flexibelt. Bland annat provades kanonkapseln UPK-23-250 och flygbomben FAB-250, men användningen av dessa fick ingen större spridning.

I början av 1970-talet togs Su-9 ur tjänst och ersattes med Suchoj Su-15 och MiG-23. Många av flygplanen byggdes om till fjärrstyrda målrobotar.

Användning
1 maj 1960 försökte en Su-9 med piloten Igor Mentjukov vid spakarna att avvisa en amerikansk Lockheed U-2 som kränkte sovjetiskt luftrum vid Sverdlovsk. För att nå tillräcklig höjd startade Mentjukov utan robotbeväpning och var beredd att ramma det främmande flygplanet om det blev nödvändigt. Flygplanet sköts i stället ned av en S-75 Dvina luftvärnsrobot varvid piloten Gary Powers togs till fånga.

Varianter
Su-9 – Jaktflygplan. 1 100 byggda.
Su-9U - Skolflygplan (NATO-rapporteringsnamn Maiden). Runt 50 byggda.
Su-11 – Vidareutveckling med modernare radar och beväpning. 108 byggda.

Användare
 Sovjetiska luftförsvarsstyrkorna

Externa länkar

Sovjetiska jaktflygplan
Sovjetiska militärflygplan under kalla kriget
Överljudsflygplan
Flygplan tillverkade av Suchoj
Bobrynets

Bobrynets ( ; , Bobrinets; ) är en stad i Kropyvnytskyj rajon i Kirovohrad oblast i centrala Ukraina. Staden har 10 396 invånare (2022).

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Kirovohrad oblast
Premier League Manager of the Season

Premier League Manager of the Season är ett fotbollspris som årligen delas ut till säsongens bästa tränare i engelska Premier League. Vinnaren väljs av en grupp sammansatt av ligans sponsorer (för närvarande Barclays) och meddelas den andra eller tredje veckan i maj. På grund av ett sponsoravtal kallades priset mellan 1994 och 2001 för Carling Manager of the Year, mellan 2001 och 2004 för Barclaycard Manager of the Year och sedan 2012 för Barclays Manager of the Season.

Pristagare

Vinster efter nationalitet

Vinster efter klubb

Referenser

Externa länkar 
 Premier Leagues webbplats

Manager of the Year
Fotbollspriser
Priser och utmärkelser instiftade 1994
Tiberius Sempronius Gracchus den äldre

Tiberius Sempronius Gracchus den äldre, född omkring 220-217 f.Kr., död 154 f.Kr., var en romersk statsman och fältherre. 

Tiberius Sempronius Gracchus tillhörde plebejerna. Han var gift med Cornelia Africana, en dotter till Scipio Africanus, och far till Tiberius Gracchus och Gaius Gracchus (bröderna Gracchus).

Tiberius Gracchus blev tribunus plebis, folktribun, omkring 187 f.Kr, och han valdes till praetor 179 f.Kr.. År 177 f.Kr. blev han för första gången vald till konsul. Därefter blev han 169 f.Kr. censor. År 163 f.Kr. blev han för andra gången vald till konsul. Tiberius Gracchus var delaktig i flera av Roms diplomatiska och krigiska förvecklingar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Romerska konsuler
Romerska censorer
Romerska militärer
Personer i Romerska riket under 100-talet f.Kr.
Födda okänt år
Födda 200-talet f.Kr.
Avlidna 154 f.Kr.
Män
Svensk uppslagsbok
Ramnakyrkan

Ramnakyrkan är en kyrkobyggnad i Borås. Den tillhör Borås museum i Ramnaparken.

Historia
Ramnakyrkan är Kinnarumma sockens gamla timrade kyrka, som uppfördes 1690-1691 och är typisk för sin tid. Ursprungligen var den tornförsedd, men då det revs i slutet av 1860-talet ersattes det av en inbyggd klockstapel. År 1907 byggde församlingen i Kinnarumma en ny kyrka och den gamla överlämnades till De Sju Häradernas Kulturhistoriska Förening. Den demonterades 1912.

Föreningen lät återuppföra kyrkobyggnaden i Borås stad. Där stod den klar i samband med invigningen av det nationalromantiska friluftsmuseet i Ramnaparken 1914. Med flytten följde kyrkans altarskåp och predikstol, men inte den inbyggda klockstapeln. Denna ersattes istället av en fristående klockstapel från Öra socken i Gäsene härad, varifrån även stigluckan hämtades. Bänkinredningen kommer från Vänga kyrka.

Från början var avsikten att byggnaden enbart skulle tjäna som kyrkligt museum, så den kulturhistoriska föreningens samlingar flyttades dit. Så småningom flyttades de istället över till Ramslätts gästgivargård, när denna hade förvärvats till museet och kyrkan kunde åter användas för gudstjänstbruk. År 1930 återinvigdes kyrkan och fick sitt nuvarande namn. Den används sedan dess för gudstjänster, dop och bröllop.

Kyrkobyggnaden
Timmerkyrkans väggar och det branta taket är spåntäckta. Väggarna är rödfärgade och taket tjärat. Vid flytten återställdes nordväggen obruten utan fönster. Inredningen är i princip i sin helhet från 1600- och 1700-talen och hela byggnaden ger en totalupplevelse av förluten tid.

Takmålningar
Kyrkans ovanligt platta brädtak målades först interiört 1706 av Nicklas Berg, men övermålades av Ditlof Ross på 1752-1753. Man kan emellertid skymta Bergs målningar under dagens. Ross svarade även för bemålningen av läktarbröstningen med apostlar och man tror att han där har fått hjälp av sin styvson Henrik Wibeck. Innerväggarna spändes med väv vid en restaurering 1869-1870 varvid väggmålningarna förstördes och taket vitmålades. Målningarna togs åter fram 1930.

Inventarier
I Ramnakyrkan visas flera medeltida skulpturer och andra inventarier som flyttats från olika kyrkor runt om i Sjuhäradsbygden.
Fattigbössan utanför kallmuren är en kopia av den bössa som fortfarande finns uppställd vid uppfarten till Kinnarumma nya kyrka.

Bilder

Referenser

Kringla Ramnakyrkan (Kinnarumma gamla kyrka)
De Sju Häradernas Kulturhistoriska Förening

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Borås
Kyrkobyggnader invigda 1914
Kyrkor på friluftsmuseer
Träkyrkobyggnader i Sverige
1914 i Sverige
Tostock

Tostock är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 414 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/tostock

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Walsham le Willows

Walsham le Willows är en by och en civil parish (som skrivs Walsham-le-Willows) i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har  invånare (2001).

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/walsham+le+willows

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Wattisfield

Wattisfield är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Suffolk och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 436 invånare (2001). Den har en kyrka.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/wattisfield

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Anders Grade

Anders Grade, född 26 mars 1877 i Södra Sandby, död 24 december 1943 i Stockholm, var en svensk skolman och historiker.

Grade blev filosofie doktor i Lund 1913, adjunkt vid Södermalms läroverk i Stockholm 1907, lektor vid Högre realläroverket å Norrmalm 1919, rektor vid Katarina realskola 1926, och var tillförordnat undervisningsråd 1921-22. Grade, som specialiserade sig på det tidiga 1800-talets historia, utgav bland annat Sverige och Tilsitalliansen (1913) samt Revolutionen och Napoleon (1930).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska skolledare under 1900-talet
Svenska historiker
Födda 1877
Avlidna 1943
Män
Svensk uppslagsbok
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Södra Sandby socken
Westhorpe

Westhorpe är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 208 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/westhorpe

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Wetherden

Wetherden är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 557 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/wetherden

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Arvid Gradin

Arvid Gradin, född 1704, död 1757, var en svensk herrnhutare.

Gradin var prästson från Dalarna, blev magister och docent vid Uppsala universitet 1736. Han övergick i Tyskland till Evangeliska brödraförsamlingen och prästvigdes inom denna 1738. Gradin sändes 1741 till Sverige som förespråkare för herrnhutarna och vann troende, så att han tilläts predika i kyrkorna, bland annat i Stockholm. Vid ett andra besök i Sverige, 1748, hade Gradin ryckts med i "sållningstidens" svärmeri. Han anklagades då av Stockholms konsistorium för avvikelse från den rena läran och landsförvisades 1750 trots sina försök att bevisa herrnhutarnas lutherska renlärighet. Efter vidsträckta resor dog han i Tyskland.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Svenska präster under 1700-talet
Personligheter inom brödraförsamlingen
Födda 1704
Avlidna 1757
Män
Svensk uppslagsbok
Graditz

Graditz är en by i Landkreis Nordsachsen, Sachsen, sedan 1994 en administrativ stadsdel i staden Torgau. Graditz är känt för sitt stuteri, tidigare ett statsstuteri för uppfödning av fullblodshästar. Stuterimärket är två korslagda pilar med spetsarna nedåt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 

Orter i Sachsen
Svensk uppslagsbok
Landkreis Nordsachsen
TV4 Sport Xtra

TV4 Sport Xtra var en reklamfri betal- och sportkanal i HDTV. Kanalen ägdes av TV4-gruppen och startade sina sändningar 4 maj 2012 i samband med att 2012 års ishockey-VM startade. Den äldre systerkanalen TV4 Sport behölls i TV4-gruppens kanalportfölj efter att TV4 Sport Xtra startades.

Kanalens sista sändningsdag blev fredagen den 28 mars 2014. 29 mars 2014 startade TV4-gruppen istället livsstils- och sportkanalen TV12. Samtidigt blev TV4 Sport en mer renodlad sportkanal, då samtliga fiske- och dokumentärprogram istället flyttade till TV4 Fakta och TV4 Fakta XL.

Utbud

Fotboll
 Europa League: finalen i Bukarest den 9 maj 2012. Samt utvalda matcher kommande säsonger.
 Spanska cupen: finalen våren 2012.
 Fotbolls-EM (2012): parallellsändning av TV4:s matcher samt finalen i 3D-format
 Serie A: från och med säsongen 2012/13
 Brasilianska Serie A: utvalda matcher

Ishockey
 Ishockey-VM: 27 av matcherna från 2012 års mästerskap.

Handboll
 Mästerskap för damer och herrar: delar av mästerskapen

TV-leverantörer
 Från 4 maj 2012: Canal Digital, Com Hem, Tele2 och Telia.
 Från 10 maj 2012: Bredbandsbolaget.
 Från 2 september 2013: Boxer (provsändes tidigare) . Noterbart är att kanalen inte sändes i HD-kvalitet hos Boxer, utan endast i SD-kvalitet.

Källor

Nedlagda TV-kanaler i Sverige
Sportkanaler
TV4-gruppen
HDTV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 2012
Sport i Sverige
Weybread

Weybread är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 392 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/weybread

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Wickham Skeith

Wickham Skeith är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 300 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/wickham+skeith

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Södra Ljusterö församling

Södra Ljusterö församling var en församling i nuvarande Stockholms stift i nuvarande Österåkers kommun. Församlingen uppgick 1869 i Ljusterö församling.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1631 genom en utbrytning som kapellförsamling ur Värmdö församling.

Församlingen var annexförsamling i pastoratet Värmdö och Södra Ljusterö som från 1635 även omfattade Boo församling, från 1638 Möja församling, från 1683 Djurö församling och från 1792 Ingarö församling. Ljusterö kyrka på Norra Ljusterö var gemensam med Norra Ljusterö församling. Församlingen uppgick 1869 i Ljusterö församling.

Källor 

Historiska församlingar i Stockholms stift
Indelningar i Österåkers kommun
Wilby, Suffolk

Wilby är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 231 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/wilby

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Willisham

Willisham är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Suffolk i England. Orten har 268 invånare (2001). Den har en kyrka.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/willisham

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Wingfield

Wingfield är en by och en civil parish i Mid Suffolk i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Suffolk och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Orten har 318 invånare (2001). Den har en kyrka och ett slott.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 http://www.britishlistedbuildings.co.uk/england/suffolk/wingfield

Orter i Suffolk
Mid Suffolk
Civil parishes i Suffolk
Cowen (efternamn)

Cowen är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Brian Cowen
 Elise Cowen (1933–1962), en amerikansk författare och poet
 Frederic Hymen Cowen
 Jared Cowen
 Joseph Cowen

Engelska efternamn
Carl Wachtmeister (1869–1941)

Carl Christian Alarik Wachtmeister af Johannishus, född den 26 juli 1869 på Bönsta i Södermanland, död 1941, var svensk greve, överste i armén och godsägare. Han var militärattaché i S:t Petersburg under åren 1911-1917.

Militär karriär
 1886 Volontär vid Skånska Husarregementet.
 1889 Sergeant och elev vid krigsskolan.
 1890 Utexaminerad vid krigsskolan och utnämnd till underlöjtnant samma år.
 1895-1896 Genomgick fullständig kurs vid krigshögskolan.
 1896 Utnämnd till löjtnant.
 1897 Aspirant i generalstaben.
 1903 Stabsadjutant och kapten i generalstaben.
 1903 Ryttmästare vid Skånska Husarregementet.
 1911-1917 Militärattaché i S:t Petersburg.
 1912 Major i armén.
 1915 Överstelöjtnant i armén.
 1920 Överste i armén.

Familj

Carl Wachtmeister var son till Carl Fredrik Wachtmeister. Han gifte sig första gången den 22 oktober 1902 på Viderups slott i Skåne med sin syssling, friherrinnan Augusta Henrietta Ramel, född 1874. Hustrun avled tillsammans med sin knappt årsgamla dotter i april 1905 och det dröjde till 1918 innan Wachtmeister i staden Mitau i Kurland gifte om sig med friherrinnan Jutta Hermine von Nolcken, född 12 juli 1893 på slottet Ringen i Kurland, nuvarande Lettland. Paret bosatte sig på godset Ånsta i Södermanland. Han blev åter änkling 1933 vid den andra hustruns bortgång.

I det andra äktenskapet föddes två barn:
 Louise Magdalena Julie Colliander, född Wachtmeister (1919–1999), gift 1941 med kaptenen vid ingenjörtrupperna Björn Colliander (1918–2006).
  Arvid Fredrik Woldemar Wachtmeister (1924–2004).

Källor
 Gustaf Elgenstierna, Svenska Adelns Ättartavlor, Norstedts Förlag, Stockholm 1934.

Noter

Svenska grevar
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska attachéer
Personer från Helgona socken
Carl
Födda 1869
Avlidna 1941
Män
Natronkalk

Natronkalk är en blandning av natriumhydroxid (NaOH) och kalciumhydroxid (Ca(OH)2), som tillverkas genom släckning av bränd kalk med en lösning av hälften så mycket natriumhydroxid och en kraftig upphettning av blandningen och pulverisering av de så erhållna produkten.

Användning
Natronkalk används som absorbent av koldioxid, dels inom kemisk produktion, dels i filter i andningsutrustning för upptagning av koldioxid i utandningsluften.

Reaktionsschemat för koldioxidupptagningen är

CO2 + 2 NaOH →  Na2CO3 + H2O

Na2CO3 + Ca(OH)2 → 2 NaOH + CaCO3

Källor
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Kalciumföreningar 
Natriumföreningar
Spangenberg

Spangenberg är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 August Gottlieb Spangenberg (1704–1792), grundare av Evangeliska Brödraförsamlingen
 Cyriacus Spangenberg (1528–1604), tysk teolog och historiker

 Gottlieb Spangenberg (1847–1930), svensk liberal politiker
 Gustav Spangenberg (1828−1891), tysk målare
 Johann Spangenberg (1484–1550), tysk reformator
 Louis Spangenberg (1824−1893), tysk arkitekt och målare
 Nils Spangenberg (född 1956), svensk sångare, operaregissör och pedagog
 Peter Ludolph Spangenberg (1740–1794), tysk medicinare
 Wolfhart Spangenberg (1567–omkring 1636), tysk diktare

Tyska efternamn
Georg August Spangenberg

Georg August Spangenberg kan syfta på följande personer:

* Georg August Spangenberg (1738–1806), tysk rättslärd
 Georg August Spangenberg (1777–1837), tysk medicinare och konstsamlare
Nefelin

Nefelin, eller eleolit, är ett natrium-aluminiumsilikatmineral, som står fältspat nära. Båda är tektosilikater men nefelin innehåller betydligt mindre kisel.

Mineralet är färglöst eller endast svagt färgat (eleolit), samt glas- eller fettglänsande.

Etymologi 
Nefelin hittades på Monte Somma i Italien först 1801 och beskrevs av René Just Haüy. Han gav mineralet namnet nefelin efter det grekiska ordet νεφέλη (Nephele = moln) eftersom det sönderdelas av starka syror och bildar ett kiselsyramoln. (Styckets innehåll hämtat 2018-01-13 från tyska wp Nephelin)

Förekomst 
Nefelin förekommer vanligen endast i bergarter med obetydlig kiselhalt och finns då som fältspatsubstitut. Samma roll spelar mineralet leusit som är kaliumhaltigt.

Det är en huvudsaklig beståndsdel i nefelinsyenit, som förekommer på Grönland, i sydliga Norge och i Sverige, samt nefelinbasalt, fonolit med flera bergarter. Stora rena stycken förekommer främst vid Langesundsfjorden i Norge. Fyndplatser i Sverige är Alnön i Medelpad, Norra Kärr i Småland, Siksjöberg i Dalarna och Almunge i Uppland.

Användning 
Nefelin kan användas i stället för fältspat inom glas- och keramikindustrin. Det förekommer också att mineralet används för tillverkning av aluminiumoxid och soda samt inom cementindustrin.

Källor 
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Noter 

Natriumföreningar
Kaliumföreningar
Bergarter
Sveriges Snöskoteråkares Centralorganisation

Sveriges Snöskoteråkares Centralorganisation organiserar snöskoteråkare i Sverige. De arrangerar förarbevisutbildning för snöskoter och äger tävlingsorganisationen Svensk Racing.

Externa länkar 
Webbsida
Svensk Racing

Snöskotrar
Snöskotersport