kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stolpe (byggteknik)

En stolpe är ett lodrätt, smalt byggnadselement som ofta har en bärande funktion. En stolpe är vanligen av trä.  Är den av något annat material kallas den som regel pelare. Den kan t.ex. bära upp tak eller innergolv. En stolpe kan även bära upp t.ex. telefonledningar, telefonstolpe. Men det kan även vara alla konstruktioner som bär en elledning, då dessa av tradition kallas stolpe.

En fristående stolpe kan kallas för pelare, särskilt om den är av sten eller betong.

Mindre stolpar används också för inhägnader, som sk. kraaler, eller i gärsgårdar och stängsel

Övriga tillämpningar
I kustnära samhällen eller sankmarker har ursprungsfolk ofta byggt sina hyddor på stolpar, dels för att säkra sig mot översvämningar, dels som försvar mot vilddjur och fiender. Det finns arkeologiska bevis för hela samhällen som byggts på stolpar i sjöar, bland annat i Baltikum, och i Sverige är ett exempel Tingstäde träsk. En annan vanlig tillämpning är visthusbodar som står på en stolpe för att hindra vilddjur från att tulla förråden. För konstruktion av kajer och angörningsfästen i hamnar har man tidigare mycket använt stolpar, fast det då oftast kallas pålar.

I arkeologin har man stor nytta av stolphål. Stolpar från byggnader i forntiden har för det mesta lämnat spår i jorden, som ett mörkare område i marken. Därur kan forskarna utläsa storlek och form på byggnaden, och till och med vilket träslag som använts.

Se även 
Stolphål
Balk
Mast

Källor
Tidskriften Populär arkeologi nummer 3/2007

Byggnadsdetaljer
Målilla Motorstadion

Målilla Motorstadion är belägen i småländska Målilla, Hultsfreds kommun i Kalmar län, och är hemmabana för motorklubben Dackarna. År 2019 bytte stadion ägare och går numera under namnet Skrotfrag Arena Målilla.

Anläggningen har två banor. Dessa är Stora banan för 500cc (invigd den 29 juni 1993 med en längd på 310 meter och Knattebanan för 80cc invigd 1996 med en längd på 150 meter. Banorna används för speedway, motocross och bilsporter.

Arenan har vid sexton tillfällen (fram till 2022) varit värd för GP-tävlingar i speedway.

Källor

Noter

Externa länkar
 Målilla Motorklubb

Speedwayanläggningar i Sverige
Sportanläggningar i Hultsfreds kommun
Sport i Målilla
Byggnader och anläggningar i Målilla
Sportanläggningar invigda 1993
1993 i Sverige
Stolpe (heraldik)

En stolpe är en häroldsbild som avgränsas av två lodräta skuror och vars tinktur skiljer sig från fältets. Stolpen har normalt samma bredd som den synliga delen av fältet på vardera sidan.

Häroldsbilder
Heraldik
Ghanariket

Ghanariket, Ghana eller Wagadu var ett historiskt rike kring Niger i Västafrika. Riket, som anses ha varit det äldsta i regionen, grundades möjligen på 300-talet - men fanns åtminstone från 500-talet - av det mandetalande folket soninke. Landets storhetstid inföll från cirka 800 till 1076. Riket upphörde 1240 när Sundiata Keita erövrade huvudstaden Koumbi Saleh och grundade Maliriket.

Namnet Ghanariket kan ses som något missvisande eftersom ghana (som betyder "kung" eller "krigshövding") egentligen var titeln på rikets härskare. Härskaren kunde också kallas kaya maghan (som betyder "guldets herre"). Själva landet kallades Wagadu. Riket innehade en maktposition mellan arabiska och berbiska köpmän i norr och folken i söder. Militären i landet var överlägsen sina grannar på grund av tillgången på järnvapen i form av svärd och lansar. 

Den militära överlägsenheten innebar en politisk kontroll som yttrade sig genom att omkringliggande riken betalade tributer till härskaren över Ghanariket. Utöver tributerna byggde ekonomin till stor del på tullavgifter på guldhandeln i området.

Historia 
Ingen vet exakt när Ghanariket grundades, men historiker och arkeologer brukar räkna med att det fanns åtminstone på 500-talet e.v.t.  Riket bestod till största del av soninke-folket (även kända som sarakole), ett mandetalande folk. De bodde på savannen mellan Saharaöknen i norr, Senegalfloden i väster och Nigerfloden i öster. Området kallas ibland sudanesiska savannen eller Sudanregionen, vilket inte ska blandas ihop med landet Sudan. 

År 1054 inledde almoraviderna, under ledning av ben Jasin, en erövring av Ghanariket norrifrån, men det dröjde till 1076 innan huvudstaden föll. Erövrarna tvingade även befolkningen att anta islam. I samband med detta uppstod nya maktkonstellationer och Ghanariket omgavs snart av konkurrerande riken. Det är något oklart exakt när riket upphörde att finnas. Enstaka historiker argumenterar för en tidpunkt runt 1090, men flertalet anser att riket upphörde när huvudstaden Koumbi Saleh år 1240 erövrades av Sundiata Keita som i samband med detta grundade Maliriket.

I och med Ghanarikets upplösning var soninkernas styre slut. Dessa avlöstes i sin ledande roll i regionen av mandingofolket i söder.

Bland Ghanarikets arvtagarstater kan nämnas det relativt kortlivade Sossoriket, och inte minst Maliriket.

Ghanariket omfattade för övrigt inte något territorium som idag ligger i landet Ghana, längre åt sydöst.

Referenser

Afrikas historia
Historiska länder och riken i Afrika
Malis historia
Rose (auktor)

Rose kan som auktorsförkortning betyda:

 Francis Rose
 Francis L. Rose
 H.S.Rose
 Joseph Nelson Rose
 Klaus Rose
 Michael Rose
 Sharon L. Rose
 Walter Rose

Robotskapade auktorsförkortningar
Pitcairnesiska

Pitcairnesiska (eller Pitkern) är ett kreolspråk som talas av invånarna på Pitcairnöarna. Språket bygger på 1700-tals-engelska (speciellt King James Bible) och tahitiska.

Historik 
Myteristerna från Bounty hämtade 19 personer på Tahiti och bosatte sig på Pitcairnöarna och där utvecklades språket. Det talas idag av mindre än 100 personer. De runt 45 invånarna på ön pratar främst engelska men ibland även pitcairnesiska. Båda har officiell status på öarna. Fast attityderna mot språket är relativt positiva och språkgemenskapen är uppmuntrande, finns det några familjer där pitkern inte talas alls.

Under 1850-talet förflyttades Pitcairns befolkning till Norfolkön, då man befarade Pitcairn inte skulle kunna försörja dem. De förde med sig sitt språk dit där det utvecklades till norfuk. De två språken är så nära besläktade att norfuk ibland betraktas som en dialekt av pitcairnesiska.. Några familjer återvände 1859 och några till 1864. Det polynesiska inflytandet minskade och 1890 övergick befolkningen till sjundedagsadventisterna.

Som andra kreolspråk, har pitcairnesiskan en enkel grammatik. Den saknar böjning av substantiv och verb, obestämd artikel, relativa pronomen och skillnad mellan adjektiv och adverb.

Språket har ingen skriftlig standard.

Ordförråd 
De ord som finns i pitcarnesiskan och som skiljer sig från engelskans standardord kan delas in tre grupper:
 med engelskt ursprung,  
 med polynesiskt ursprung,
 med annat eller okänt ursprung. 
En undersökning från 1980 menar att grupperna utgör runt 60, 25 och 15 procent av en ordlista på 1000 ord.

De engelska orden kan delas in i:
 arkaismer, ord som förekommit tidigare i engelskan men nu anses ålderdomliga eller rent av oförståeliga, som musket, vilket betyder handeldvapen, som svenskans musköt,
 sjömansord, ord som används till sjöss, som deck för golv och heave för kasta,
 ord från andra dialekter, särskilt skotska (då många myterister kom därifrån) och australiensiska ord, som iwi för liten respektive billy (elektrisk tekanna),
 sjundedagsadventistord, preparation (fredag) och sabbath (lördag) då sjundedagsadventisterna är den dominerande kyrkan på ön,
 kraftigt uttalsförändrade moderna engelsk ord, an för  one, daa för that, och
 engelska ord med ny betydelse eller ordklass, crazy som verb och sparrow för pitcairnsångaren (Acrocephalus vaughani)
Den sista gruppen tar upp runt 40 procent av orden, medan de andra 20 procent tillsammans.

De polynesiska orden rör ofta växter och fiskar. Ibland kombineras de med ett engelskt för- eller efterled. Andra ord har bildats av ett personnamn, i och med att det är så få människor som bor på ön. Maträtten eddie är uppkallad av Edward Christian (1870-1930), som älskade den. Fisken Coris heter Elwyn's trousers eftersom dess mönster liknar de byxor som Elwyn Christian (1908-1981) hade på sig när den fångades för första gången.

Exempel

Källor 

Pitcairn
Pidginspråk
Språk i Oceanien
Engelskbaserade kreolspråk
Skipplista

En skipplista är en länkad lista där vissa element har pekare som går flera steg framåt (framåtpekare). En vanlig konfiguration är att låta antalet steg framåt vara en tvåpotens, som nedan

 |------------------------------>|   |
 |-------------->|-------------->|   |
 |------>|------>|------>|------>|   |
 |-->|-->|-->|-->|-->|-->|-->|-->|-->|
 0   1   2   3   4   5   6   7   8   9
en sådan skipplista kallas för en perfekt balanserad skipplista. Notera att listan utnyttjar sina pekare optimalt om antalet element är en tvåpotens.

Noderna i listan kan kallas efter antalet framåtpekare de har. Noden med värde 2 har i detta fall 2 framåtpekare och kallas därför för en nivå-2-nod.

När man stoppar in eller tar bort noder ur listan kommer listans balans att ändras (till exempel kommer inte var fjärde nod längre att ha en framåtpekare som pekar 4 steg framåt). Det skulle såklart gå att ordna om listan för att få den perfekt balanserad men detta är inte praktiskt användbart. Istället är det vanligt att man nöjer sig med en mindre strikt balans som bygger på sannolikhet. Eftersom en perfekt balanserad skipplista innehåller 50% nivå nivå-1-noder, 25% nivå-2-noder, osv. så kan detta användas för att slumpa antalet framåtpekare i en nyinstoppad nod. I en sådan här sannolikhetsbalanserad skipplista pekar en nods i:te pekare på nästa nod som är en nivå-i-nod eller högre, dvs. inte nödvändigtvis på den nod som är  steg framåt.

Listans nivå är lika med antalet pekare i header-noden. I exemplet ovan är listans nivå 4.

Datastrukturer

de:Liste (Datenstruktur)#Skip-Liste
Brännkyrka gymnasium

Brännkyrka gymnasium var en gymnasieskola i stadsdelen Midsommarkransen, belägen precis intill gränsen till stadsdelen Liljeholmen, inom Stockholms kommun, intill Essingeleden. Gymnasieverksamheten bedrevs från 1966 till 2013, då gymnasieverksamheten under namnet lades ner på grund av vikande elevunderlag. En ny skola, Midsommarkransens gymnasium, tog dock över och driver gymnasieverksamhet i skolans tidigare lokaler. 

Gymnasiet använde Brännkyrkahallen precis nedanför skolan för gymnastikundervisning.

Historik fram till 1970
Skolan grundades som Brännkyrka samrealskola 1948 tillfördes ett kommunalt gymnasium 1952 och blev 1958 Brännkyrka högre läroverk (med tillägget till 1961 och kommunala gymnasiet). Skolan kommunaliserades 1966 samtidigt som namnet ändrades till Brännkyrka gymnasium. Studentexamen gavs från 1955 till 1968 och realexamen från 1951 till 1961.

Skolbyggnaden ritades av arkitekten Paul Hedqvist och uppfördes 1951 och togs i bruk 1952.

Externa länkar

Källor

Ej längre existerande skolor i Stockholm
Midsommarkransen
Kabe sommarland

Kabe sommarland, eller Kabeland, var ett sommarland i Jönköping som drevs åren 1984-1995. Det före detta sommarlandet är nu övergivet och förfallet. Kabe sommarland låg på Haga industriområde. 

Anläggningen byggdes av husvagnstillverkarföretaget KABE Husvagnar AB i början av 1980-talet. Kabe Sommarland slog upp portarna 1984, och invigdes av Gösta Gunnarsson som då var landshövding i Jönköpings län. De första åren gick det bra, men 1988 gick det så dåligt att man såg sig tvungna att sälja sommarlandet.

1989 klagade boende i närheten över oväsen.

Nya ägare kom, men motgångarna blev värre med lågkonjunkturen i början av 1990-talet. Jönköpings kommun gick in med pengar. Kring 1993-1994 blev de ekonomiska problemen allt större. Dessutom började en pyroman smyga omkring i trakterna. I augusti 1995 brann restaurangen och då 1995 års säsong var över lades Kabe Sommarland ner, övergavs och ödelades .

Källor

Bränder i Sverige
Bränder 1995
Jönköpings historia
Sommarland i Sverige
Nedlagda nöjesparker
Kultur i Jönköping
Solens tempel (film)

Solens tempel (franska: Tintin et le temple du soleil) är en belgisk-fransk tecknad långfilm från 1969 som baseras på de två seriealbumen De sju kristallkulorna och Solens tempel.

Filmen hade biopremiär i Sverige den 22 oktober 1971.

Handling
Sju arkeologer faller i en mystisk sömn efter att ha återvänt från Peru med den gamla inkamumien Rascar Capac. Då Professor Kalkyl blir kidnappad av några banditer tvingas Tintin och Kapten Haddock följa efter dem till Sydamerika. Att hitta Kalkyl visar sig inte vara lätt men till sin hjälp har våra hjältar den unge indianpojken Zorrino. Han kan visa dem till Solens tempel.

Rollista (i urval) 
Två svenska dubbningar har gjorts av filmen. En originaldubbning som visades på bio 1971, och som sedan gavs ut på LP-skiva, kassettband och CD-skiva. Och en omdubbning som utkom på VHS 1991, och senare på DVD. Denna dubbning har klippt bort båda sångerna som är med i filmen.

 Svensk dialogregi, redigering, översättning – Lasse Swärd

Svenska omdubbningen 1991 
I den svenska omdubbningen från 1991 medverkade följande personer.

Bo Bergstrand
Axel Düberg
Jonas Bergström
Irene Lindh
Jan Nygren
Översättare – Lars Olov Skeppholm

Källor

Externa länkar 
 
 

Filmer 1969
Belgiska animerade filmer
Franska animerade filmer
Peru på film
Filmer baserade på tecknade serier
Animerade filmer 1969
Franskspråkiga filmer
Triphop

Triphop är en typ av elektronisk musik med rötter från Storbritanniens house- och hiphopscen under tidiga 1990-talet. Genren är kanske allra främst associerad med staden Bristol, och kallas därför ibland även för The Bristol Sound. Det är emellertid en väldigt experimentell genre som kan blanda in influenser från en mängd olika genrer såsom soul, funk och jazz. Amerikanska Slant Magazine har definierat genren som "en fusion av hiphop och electronica tills ingen av genrerna kan kännas igen".

Historik 
Triphopens ursprung kan spåras tillbaka till mitten av 1980-talet i Bristol under den tid då housemusiken hade sitt stora genombrott och samtidigt som den amerikanska hiphopen blev alltmer populär. Enligt Merriam-Webster's Dictionary dök termen upp först 1989, dock utan att referera till någon specifik artist. I tryck användes termen första gången av tidskriften Mixmag:s journalist Andy Pemberton i juni 1994 för att beskriva artister på skivbolaget Mo' Wax och DJ Shadows singel "In/Flux".

Upphovsmännen till 1970-talets hiphop var främst Jamaica-födda New York-bor, men nya regionala former av MCing och DJing uppstod, och genrens väg till mainstreamscenen avskilde den snabbt från dess karibiska föregångare. Den brittiska hiphopscenen tenderade att sampla mer från jamaicanska influenser, detta på grund av den stora skaran karibiska anor från den brittiska svarta befolkningen och för att det redan fanns ett intresse av reggae, dancehall och dub i Storbritannien på 1980-talet.

Bristols Wild Bunch var ett av de sound system som satte en lokal prägel på det internationella fenomenet och bidrog till att utforma triphopsoundet. Wild Bunch arbetade mycket ihop med MC:n Adrian "Tricky Kid" Thaws, graffitiartisten och textförfattaren Robert "3D" Del Naja samt DJ:erna Nellee Hooper, Andrew "Mushroom" Vowles och Grant "Daddy G" Marshall. Samtidigt som hiphopscenen mognade till sig i Bristol och musikaliska trender gick mer i riktning mot acid jazz och house i slutet av 1980-talet såg den gyllene eran av sound system sitt slut. Wild Bunch skrev på ett skivkontrakt och utvecklades till Massive Attack, ett musikkollektiv bestående av 3D, Mushroom och Daddy G med intima samarbetsbidrag från Tricky Kid (namnet kortades snart ned till Tricky) och Hooper inom produktionen såväl som diverse gästsångare.

Artister och grupper inom triphop

Huvudsakliga 
 DJ Shadow
 Howie B
 Faithless
 FlyKKiller
 Nellee Hooper
 Moloko
 Morcheeba
 Massive Attack
 Pati Yang
 Portishead
 Télépopmusik
 Tricky
 UNKLE
 Zero 7

Influerade 
 Horace Andy
 Björk
 Dido
 Sia Furler
 Goldfrapp
 Gorillaz
 Émilie Simon
 Lana Del Rey

Referenser

Externa länkar 
 Om triphop på Allmusic

 
Musik i Bristol
Giovanni Zenatello

Giovanni Zenatello, född 22 februari 1876 Verona, Italien, död 11 februari 1949 i New York, USA, var en italiensk operasångare (tenor). 

Zenatello utbildade sig hos maestro Zannoni i Verona 1898, och skolades till baryton, vilken han gjorde debut som då han sjöng rollen som Silvio i Pajazzo 1898.  

Under en kort period sjöng Zenatello ett antal barytonroller, men debuterade i tenorfacket med rollerna i Pajazzo, Trubaduren, Faust och Lucia di Lammermoor år 1899. Zenatello gjorde snabbt stor succé i Italien och sjöng vid världspremiärer av  Il Falconiere av Frontini, Siberia av Umberto Giordano, Gloria av Cilea samt Madama Butterfly av Giacomo Puccini 1904. 1902 debuterade han på La Scala, samt La Figlia di Jorio. 1902–1903 hann Zenatello debutera både på La Scala och i ljudupptagning. Zenatello sjöng snart på många stora scener såsom Buenos Aires, Rio de Janeiro och New York. Den största rollen som Zenatello tog sig an var 1908 då han för första gången sjöng Otello av Giuseppe Verdi. Så vitt känt sjöng Zanatello flera hundra roller. Andra viktiga roller för honom var i Pajazzo, Carmen och Aida. 

Han var en av stöttepelarna för öppningen av Aida i Verona 1913. Han skapade den idén samtidigt som Giuseppe Verdis 100-åriga födelse skulle firas. Han var även den som upptäckt att det gick sjunga där. Det blev en årlig tradition senare, och Aida är en av de mest uppskattade verken som spelas där.

Zenatello minskade sin aktivitet under slutet av 1910-talet, men sjöng fortfarande opera i bland. 1933 drog han sig tillbaka från scenen helt och hållet, men blev den förste valde direktören till Veronas utomhusscen efter andra världskriget, vilket han var vald till de två sista åren av sitt liv.

Operaroller i 
 Pajazzo 
 Aida 
 Otello 
 Tosca 
 Manon Lescaut 
 Trubaduren 
 La Traviata 
 Rigoletto 
 Lucia di Lammermoor 
 La Figlia di Jorio 
 Germania
 La Bohème 
 Ödets makt 
 Il Guarny 
 Carmen 
 Norma 
 Madama Butterfly 
 Flickan från vilda västern 
 Tannhäuser 
 La Gioconda 
 Mefistofeles 
 Faust 
 Mästersångarna i Nürnberg 
 Hugenotterna 
 Samson och Deliah 
 Andrea Chenier 
 Cavalleria Rusticana

På CD-skiva 
 Lebendige Vergangenheit, inspelad 1926–29, Preiser 
 Lebendige Vergangenheit II, inspelad 1908–11, Preiser
 Covent Garden Live, Chaliapin – Faust  / Zenatello – Otello , inspelade 1926–28, Pearl.

Källor 
Engelskspråkiga Wikipedia 
Zenatello häfte ur Lebendige Vergangenheit (Preiser)
http://grandi-tenori.com 

Italienska operasångare under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1949
Män
Personer från Verona
Renormering

Renormering är en uppsättning tekniker som används inom fältteorier för att bestämma rumtid/(energi)konstanter som teorin sedan baserar på. Den används inom kvantfältteori statistisk mekanik och teorin för självliknande geometriska strukturer.

Renormering kan enkelt beskrivas som att man betraktar enstaka partiklar på "lite avstånd". Man behöver inte ta hänsyn till kortlivade par av partiklar och antipartiklar, som är virtuella och som uppstår spontant enligt kvantteorin. Istället studerar man "molnet" av partiklarna, vilket gör att man får en ny laddning och en ny massa.

Metoden utvecklades på 1940-talet av Shinichirō Tomonaga, Julian Schwinger och Richard P. Feynman, som fick dela 1965 års Nobelpris för sina insatser.

Källor 
 Pressmeddelande: Nobelpriset i fysik 1999

Externa länkar 

Partikelfysik
Kvantfysik
Mario Del Monaco

Mario Del Monaco, född 27 juli 1915 i Florens, död 16 oktober 1982 i Venedig, var en italiensk operasångare, och räknas till de största tenorerna på 1960-talet. Han anses av många vara den främsta Otello-tolkaren genom tiderna. 1975 drog han sig tillbaka.

Källor 

Italienska tenorer
Födda 1915
Avlidna 1982
Män
Bernt Lundquist

Nils Bernt Anders Lundquist, folkbokförd Lundqvist, född 14 december 1939 i Sankt Görans församling, Stockholm, död 29 maj 2006 i Arbogabygdens församling i Västmanlands län, var en svensk skådespelare.

Biografi
Bernt Lundquist var son till styckmästaren och sedermera livsmedelsföreståndaren Nils Harald Lundqvist (1918–1972) och linderskan Inga Elisabet, ogift Pettersson (1915–1953).

Han gick aldrig någon teaterutbildning, utan var självlärd. Som tonåring arbetade han som bilmekaniker på en bilverkstad och senare som lastbilschaufför. Han kom i kontakt med Pistolteatern och ställde upp på allt från biljettrivare till skådespelare där. Han började satsa på skådespeleriet efter uppsättningen 1968 av Stig Bilbergs pjäs Avresa och hade därefter några mindre filmroller. Hans genombrott kom när han fick huvudrollen i Lyckliga skitar, som delvis bygger på hans egna erfarenheter som lastbilschaufför.

Lundquist fick för sin rollprestation som Charlie i filmen Lyckliga skitar Chaplinpriset.

Lundquist var ogift.

Filmografi 

Källa: 

 - sjöman
 - intern på Långholmen
 - Kapten Haddock
 - Karl-Inge "Charlie" Svensson

 - Hiltunen
 - verkstadsförman

1974 – En handfull kärlek - Karl Inge Svensson
1975 – Testfilm Den allvarsamma leken
1976 – Stadsresan - Hans Svensson
1977 – Mackan - Märtas man
1980 – En dag i Stockholm - Bernt
1981 – Göta Kanal eller Vem drog ur proppen? - polisen Bertil

 - Fritte
 - Johan
1982 – Dubbelsvindlarna

 - Linus pappa
 - konstnären Carl Larsson
1986 – Kulla-Gulla - Karlberg
1987 – Skjutshållet - bonde
1988 – Besökarna - civilpolis
1988 – Kråsnålen - fabrikör Schenholm
1989 – Svenska hjärtan - Hasse
1991 – Svidande affärer eller Historien om de fuktskadade gitarrerna - pantbankskund som säljer revolver
 - värdshusvärden
 - skådespelare på Pistolteatern

Källor

Externa länkar

Födda 1939
Avlidna 2006
Män
Skådespelare från Stockholm
Nordmalings och Bjurholms tingslag

Nordmalings och Bjurholms tingslag var ett tingslag i Västerbottens län som låg i nordligaste delen av landskapet Ångermanland och från 1920 också sydligaste Västerbotten. Området motsvarar dagens Nordmalings kommun, Bjurholms kommun och södra delen av Umeå kommun i Västerbottens län. 1934 hade tingslaget 18 673 invånare på en yta av 2 958 kvadratkilometer, varav land 2 852.
Tingsstället låg fram till slutet av 1890-talet invid kyrkan i Nordmaling då det flyttades till ett nybyggt tingshus i Nyåker.

Administrativ historik
Nordmalings tingslag bildades år 1788 genom utbrytning ur Arnäs tingslag i Västernorrlands län, och omfattade då endast Nordmalings socken. 1808 bildades Bjurholms socken genom utbrytning ur Nordmalings socken, och tingslagets namn ändrades därför till Nordmalings och Bjurholms tingslag, även om det gamla namnet fortsatte att användas då och då. 1810 överfördes hela tingslaget till Västerbottens län. 1914 bildades Hörnefors socken av delar från dels Nordmalings socken, dels Umeå socken i Umeå tingslag. Tingslagsgränsen ändrades inte till en början, utan Hörnefors kom att vara delat på de bägge tingslagen. Från och med 1921 hörde dock hela Hörnefors till Nordmalings och Bjurholms tingslag. År 1948 upphörde Nordmalings och Bjurholms tingslag, då hela Västerbottens södra domsaga slogs ihop till ett enda tingslag, Västerbottens södra domsagas tingslag.

Tingslaget hörde till 1811 till Ångermanlands domsaga, från 1811 till 1820 till Norra Ångermanlands domsaga, från 1820 till Västerbottens södra domsaga.

Socknar 
Nordmalings och Bjurholms tingslag omfattade som mest tre socknar: 
 Bjurholms socken - idag Bjurholms kommun
 Nordmalings socken - idag Nordmalings kommun
 Hörnefors socken - bildades 1913/1914 idag sydligaste delen av Umeå kommun

Se även
Ångermanland för full historik om tingslagen i Ångermanland

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Umeå tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Västernorrlands län
Tingslag i Västerbottens län
Nearchos

Nearchos, eller Nearchus, son till Androtimos, född på Kreta, var Alexander den stores amiral. 

Han var nära vän till Alexander, och erhöll befälet över den flotta som 326-325 f.Kr. vid återtåget från Indien längs Indiska oceanens kust seglade in i Persiska viken. Sin färd skildrade Nearchos i en för sin tid mycket pålitlig skildring.

Han förde vid Alexanders död fram dennes son (och sin svåger) Herakles av Makedonien anspråk på tronen.

Källor 
 

Antikens grekiska militärer
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män