kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sällskapsresan (punkband)

Sällskapsresan, tidigare kända som Kalabalik i Lingonskogen (2002-2006), är ett punkband från Stockholm som bildades 2002. Bandet består av de två originalmedlemmarna David Ritschard  på sång, Gustav Erlandsson Holmqvist på gitarr och sång, samt Robin Wiksander på bas sedan 2005, Kalle Sladö som trummis sedan 2006 och Henke på gitarr sedan 2008. Efter ett par tidiga demoinspelningar så togs i januari 2006 beslutet att spela in några låtar. Detta skedde i Studio Hans i Rågsved och när inspelningen var klar bestämde sig det relativt nystartade skivbolaget Sekerhetspersonaal Records att släppa de inspelade låtarna som en EP. Skivreleasen ägde rum 18 maj 2006 på Kafé 44. När Kalle tillkom på trummor hösten 2006 bytte bandet namn till Sällskapsresan. 

I mars 2007 bytte bandet skivbolag till Buzzbox Records, och en ny skiva spelades in november 2007. Skivan producerades av Mart Hällgren (De Lyckliga Kompisarna, Ubba mfl) i hans studio och fick namnet Vart tog alla roliga kompisarna vägen?. Den släpptes den 6 mars 2008 och i samband med skivsläppet tillkom även Henke som gitarrist i bandet.

Diskografi
2006 - Attitydproblem
2008 - Vart tog alla roliga kompisarna vägen?

Samlingar
2006 - Samling vid punken
2007 - Melodier vi minns (typ)
2008 - Inför ett sådant argument måste jag naturligtvis böja mig

Externa länkar
Officiell webbplats
Sällskapsresan på Facebook
Buzzbox Records

Svenska punkband
Musikgrupper bildade 2002
Scenbelysning

Inom scenteknik innebär scenbelysning belysning av scenen. Scenbelysning är nödvändigt för att framhäva scenen och det som står på den, respektive dölja oönskade element. I scenbelysning ingår oftast frontljus, sidoljus och bakljus.  

Utifrån dessa förutsättningar kan man skapa fokus, stämningar och känslor.  

Frontljus är det ljus som faller rakt fram mot scenen. De lampor man vanligtvis använder till detta ändamål går under det gemensamma namnet "profiler". Profilerna hänger framför scenen ovanför publiken, oftast riktade så att vänster profil belyser högra scenhalvan och vice versa, då detta ger den mest naturliga återgivningen av artist/aktör eller föremål.

Sidoljus är lika viktigt för scenbilden. Sidoljus placerar man från scenens högra sida riktat mot den vänstra scenhalvan precis som med frontljuset.

Bakljuset hänger ofta på scenens bakersta rå. Bakljusets funktion är att skapa en "tredimensionell" bild av scenen, och lyfta fram artisten/aktören eller föremålet.

Rampljus är belysning vid scenens kant mot publiken. 

Belysning
Scenteknik
Sporthall

En sporthall, idrottshall eller ett idrottshus, är en stor inomhusanläggning för idrott. I sporthallar utövas ofta till exempel badminton, basket, handboll, innebandy och volleyboll. En skola kan använda en närliggande sporthall som sin idrottshall.

Tennis brukar inte utövas i en sporthall, utan i en tennishall. Anläggningar med vatten eller is, såsom simhall, bandyhall och ishall, räknas vanligtvis inte som sporthall. En inomhusanläggning som är särskilt anpassad för träning i gymnastik, smidighet och kondition kallas gymnastiksal eller gymnastikhall.

Referenser 

Byggnadstyper
Sporthallar
Stand by Your Man

Stand by Your Man är en countrysång från 1968, skriven av Tammy Wynette och Billy Sherrill. Sången, sjungen av Tammy Wynette, utgavs som singelskiva i slutet av 1968, och nådde #1 på USA:s countrylistor i början av 1969. Den låg också på USA:s poplistor. Det är en av de sånger som flest gånger framförts som coverversioner av olika artister.

Listplaceringar

Coverversioner 
 1968 spelade Patti Page in en cover på sången, och på Adult Contemporary nådde singeln placeringen #20. 
 Sofia Rotaru spelade in sången med text på tyska som "Wer Liebe sucht" 1978, för albumet Deine Zärtlichkeit.
 Lynn Anderson spelade 1969 in sången på sitt album "From Lynn, With Love".
 Kikki Danielsson spelade in en cover på sången 1981 på hennes album Just Like a Woman . Den är en av hennes mest berömda countryinspelningar  .
 Den brittiska hårdrocksgruppen Motörhead med Wendy O Williams spelade 1982 in en cover på sången på sin EP med samma namn.
 Thorleifs spelade in låten med titeln "Du tillhör mig" på skivan En dag i juni från 1974.
 Vikingarna spelade in låten på "Kramgoa låtar 4" med samma text som Thorleifs cover.

Referenser

Externa länkar 

Låtar framförda av Kikki Danielsson
Singlar utgivna på Epic Records
Sånger 1968
Engelskspråkiga sånger
Jarosław Dąbrowski

Jarosław Dąbrowski, Jarosław Radwan Dąbrowski-Żądło, född 13 november 1836 i Zjytomyr, död 23 maj 1871 i Paris, var en polsk adelsman, revolutionär och general. 

Dąbrowski studerade vid en arméhögskola i Sankt Petersburg 1852–1861, och blev sedan officer i den ryska armén. 1862 arresterades han och dömdes till livstids fängelse som involverad i förberedelserna av januariupproret. Dąbrowski lyckades dock rymma i december 1864 och emigrerade till Frankrike, där han 1871 framstod som en av Pariskommunens ledare och bl.a. var överbefälhavare för kommunens väpnade styrkor.

Den 21 maj 1871, kort efter att han utnämnts till befälhavare, trädde den franska armén in i Paris. Många i kommunens nationalgarde sökte en syndabock, och Dąbrowski var först att bli anklagad. Ett rykte bland upprorsmännen påstod att han accepterat en miljon franc för att överge staden. Ryktet upphörde när han dog två dagar senare, efter skador han ådragit sig på barrikaderna. Hans sista ord ska ha varit: "Säger de fortfarande att jag var en förrädare?" Kommunen föll fem dagar senare, den 28 maj 1871.

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1836
Avlidna 1871
Gravsatta på Père-Lachaise
Personer från Zjytomyr
Polska generaler
Digital Audio Tape

Digital Audio Tape (DAT) är ett format utvecklat av Sony och Philips avsett för okomprimerad digital lagring av ljudinformation. Systemet lanserades under 1987 och tillverkning av DAT-spelare pågick fram till 2005. 

Formatet var tänkt att bli en ersättare till den analoga kompaktkassetten på samma sätt som CD tog över från det analoga vinyl-formatet. Med undantag för vissa high end-entusiaster och inspelningsstudior kom tekniken aldrig att slå igenom brett: Dels var såväl media som spelare (med teknik tagen från samtida video-system) för dyra, dels var den amerikanska musikindustrin rädda för att konsumenter skulle kunna göra oändligt många perfekta kopior av kommersiell musik och motarbetade formatet. 

DAT använder oftast 44,1 kHz eller 48 kHz samplingsfrekvens (ofta valbart på själva bandspelaren) och standarden innehåller även en metod för att kontrollera hur många gånger en inspelning kan kopieras. DAT-spelare använder digitala in- och utgångar så att användaren skall kunna spela in respektive upp materialet helt i den digitala domänen utan att tappa ljudkvalitet i D/A- och A/D-omvandlare. Gränssnittet kallas S/PDIF (Sony/Philips Digital InterFace) och det stödjer såväl fiberoptiska kablar som traditionella RCA-kablar. Analoga anslutningar förekommer också, men medför då förluster i ljudkvaliteten då signalerna måste omvandlas mellan analoga och digitala domänen.

DDS 
Kassettbanden kom senare även att användas som säkerhetskopieringsmedia, då under namnet DDS (Digital Data Storage).

Se även 
CD
DCC
Minidisc

Referenser 

Fonogram
Ljudteknik
Magnetband
DAT

DAT kan syfta på
 Danish Air Transport – ett danskt flygbolag
 DAT – en ljudkassett, se Digital Audio Tape
DCC

DCC kan syfta på:

 DCC plc– en irländsk företagsgrupp
 DCC – Design & Construction College – en del av Hermods AB
 DCC – ett digitalt format för kassettband, se Digital Compact Cassette
 DCC – en styrning av modelltåg, se Digital Command Control
 DCC – talet 700 med romerska siffror
Richard Brinsley Sheridan

Richard Brinsley Sheridan, född 30 oktober 1751 i Dublin, död 7 juli 1816 i London, var en brittisk författare och politiker.

Biografi 
Sheridan blev arrendator av Drury Lane Theatre i London 1776 och parlamentsledamot 1780. Där blev han känd för sin vältalighet och utnämndes till skattmästare för flottan 1806-1807. Hans sista år var tragiska - hans teater brann, han förlorade sin plats i parlamentet 1812, och mot slutet led han stora ekonomiska förluster.

Bland Sheridans verk kan nämnas komedier såsom The Rivals 1775 och The Critic 1779. Han skrev sceniskt effektiva, kvicka komedier, ibland på gränsen till fars, som t. ex. den briljanta Skandalskolan (1777).  

Hans barnbarn var poeten Caroline Norton.

Källor

Personer i Storbritannien under 1700-talet
Födda 1751
Avlidna 1816
Män
Personer från Dublin
Pakhawaj

Pakhawaj (eller annat namn mridang), är ett indiskt musikinstrument, en mellanstor avlång trumma med skinnmembraner av olika diameter i båda ändarna. Trumman används i dhrupadmusiken inom den nordindiska musiken (hidunstan) och i kirtanmusiken i den sydindiska musiktraditionen. Trumman bärs i ett rem över axeln, med den mindre membranen uppåt åt vänster. Man spelar med fingrarna på båda membranerna.  Bildligt sagt, om man delar upp en pakhaway får man ett set tablatrummor.

Externa länkar 
chandrakantha.com: Pakhawaj

Slagverk
Anita Lizana

Anita Lizana, gift Ellis, född 19 november 1915, Santiago, Chile, död 21 augusti 1994, var en chilensk högerhänt tennisspelare. Anita Lizana var den första kvinnliga tennisspelaren från Latinamerika som nådde världsklass, men tillhörde också de spelare som fick stora delar av tenniskarriär stäckt av andra världskriget. År 1937 rankades hon som världsetta bland amatörer.

Biografi

Anita Lizana var dotter till en chilensk tennisspelare och tränare. Hon och hennes fem syskon fick tidigt prova på att spela tennis. Redan vid elva års ålder spelade hon sin första turnering vid 11 års ålder och 1935, hon var då 20 år gammal, reste hon till Europa och USA för att träna och tävla och nådde stora framgångar. 

År 1936 nådde hon kvartsfinal i Grand Slam-turneringen Wimbledonmästerskapen. Hon upprepade bedriften året därpå. Samma säsong, 1937, nådde hon finalen i Amerikanska mästerskapen. I den matchen, som spelades den 11 september, mötte hon den polska spelaren Jadwiga Jedrzejowska, som hon besegrade med 6-4, 6-2.

Under andra världskriget spelade Lizana inga internationella turneringar, men spelade åter i Wimbledon 1946. Under sin karriär vann Lizana 17 singeltitlar och 7 dubbeltitlar, varav 5 i mixed dubbel.

Hon var alltid något av publikfavorit varhelst hon uppträdde. Det sägs att hon var särskilt skicklig att slå otagbara stoppbollar. 

Anita Lizana gifte sig 1938 med den skotske tennisspelaren Ronald Ellis från Dundee. Hon bodde därefter som gift i Skottland, där hon också är begravd.

Grand Slam-titlar
Amerikanska mästerskapen
Singel - 1937

Referenser
Biografi (på spanska)

Chilenska tennisspelare
Födda 1915
Avlidna 1994
Kvinnor
Personer från Santiago de Chile
Ljudmedier

Ljudmedier är en typ av medier som förmår att lagra ljudinformation och som vid avspelning förmår att förmedla det lagrade ljudet.

Analoga

Mekaniska
LP

Magnetiska
CC

Digitala

Magnetiska
DAT
DCC

Optiska
CD
MiniDisc
SACD
DVD-Audio

Ljudteknik
Hemelektronik

en:Audio format
fr:Format de fichiers audio
Stanisław Wyspiański

Stanisław Mateusz Ignacy Wyspiański, född 15 januari 1869 i Kraków, död 28 november 1907 i samma stad, var en polsk dramatiker, poet, målare och arkitekt; han var också en skicklig möbelsnickare från Kraków. Wyspiański var en av de mest enastående och mångsidiga konstnärerna på sin tid i Europa.

Galleri

Källor

Externa länkar
 

Polska målare
Polskspråkiga författare
Alumner från Jagellonska universitetet
Polska författare under 1800-talet
Polska konstnärer under 1800-talet
Födda 1869
Avlidna 1907
Män
Nacka FF

Nacka FF är en fotbollsförening från Nacka kommun, Stockholms län. Nacka FF bildades 1990 och spelade ett par säsonger i dåvarande Division I Norra under 1990-talet, bland annat med Rami Shaaban mellan stolparna och Sören Åkeby som tränare. "Snuffe" fick sedan erbjudande från Djurgårn som tränare under deras svåra tid i början av 2000-talet och tog då med sig Rami. 
Efter degraderingen till Division II försämrades ekonomin betydligt och mitt under säsongen 2001 begärdes föreningen i konkurs. Nacka FF återuppstod dock igen den 22 december 2011, då Boo FF och Hammarby IF:s talanglag, (Hammarby TFF) meddelade att man startar ett samarbete från och med säsongen 2012 i form av ett herrlag under namnet Nacka FF. Laget spelade i Division 2 år 2012. Tränare för det nya laget blir Thom Åhlund.

Före konkursen (och nystarten 2011/2012) bestod klubben av moderföreningarna Boo FF, Järla IF FK och Saltsjöbadens IF. I styrelsen satt bland andra Mona Sahlin. Klubben vann S:t Erikscupen vid några tillfällen, bland annat vann P86 år 2000 med Felix Engfeldt och Mathias Jonsson som tränare. I det laget spelade bland andra Joakim Runnemo numera i IK Frej i Superettan och första målskytt i Allsvenskan 2007 när BP vann med 1–0 mot Djurgårdens IF. P86 hade hela 8 spelare med i Stockholms stadslag med spelare som Martin Erlandsson och Charlie Skoglund som även fick representera pojkladslaget

 
Fotbollsklubbar i Sverige
Stanisław Staszic

Stanisław Wawrzyniec Staszic, född 6 november 1755 i Piła, död 20 januari 1826 i Warszawa, var en polsk präst, filosof, statsman, geolog, vetenskapsman, poet och författare, en ledare av den polska upplysningen. 

Staszic växte upp i en borgarfamilj i Piła. När han slutade jesuitskolan i Poznań blev han katolsk präst. Mellan 1779 och 1781 fortsatte han sina teologiska studier i Frankrike och Tyskland. Han tillbringade också tid utomlands 1790–1791 och 1794–1797.

Polska filosofer
Polskspråkiga författare
Polska författare under 1700-talet
Polska författare under 1800-talet
Personer från Piła
Födda 1755
Avlidna 1826
Män
Santur

Santur (även santoor) är ett stränginstrument som ursprungligen kommer från Babylonien (större delen av södra Irak). Idag associeras dock santur med Iran och persisk musik, då instrumentet haft en väldigt lång förankring i persisk historia.

Santur är en variant av ett stränginstrument som förekommer med olika namn i varierande storlekar och utföranden, alltifrån från Kina i öst till Kanada i väst. Den variant av instrumentet som kallas santoor består av en rektangulär eller trapetsoid resonanslåda med 72 eller fler strängar utspända över två rader av trästallar (försedda med metallkronor) på resonanslådans ovansida. Strängarna är uppdelade i grupper om 3–4 strängar, som man slår på med ett par böjda handtäljda träklubbor. Instrumentet har en metallisk övertonsrik klang och används ofta som ett melodiskt rytminstrument. Instrumentet är i första hand ett folkinstrument och är vanligt inom iransk traditionell och klassisk musik, men har även med framgång introducerats i raga.

Externa länkar 
 Chandrakantha.com – Santur
 Musikstycket "Khazan" framfört av kompositören Parviz Meshkatian tillsammans med trummor: http://www.youtube.com/watch?v=FEWGtIzZARc
 Solostycket "Tamanna" ('åtrå') spelat av Parviz Meshkatian: http://www.youtube.com/watch?v=gpJMcL9tVrs&mode=related&search=

Stränginstrument
Stefan Bärlin

Stefan Arne Bärlin, född 31 maj 1976 i Katrineholm, är en svensk före detta fotbollsspelare. 

Stefan Bärlin har spelat allsvenskt för tre klubbar: Västerås SK, IFK Göteborg och Djurgårdens IF. Efter en tid i Norge, där han spelade för norska Tippeligalagen IK Start och Odd Grenland, återvände Bärlin till Västerås SK. Han spelade som anfallare eller mittfältare. Inför säsongen 2010 tillträdde Bärlin som assisterande tränare i Västerås SK.

Meriter
 SM-guld: 2002 Djurgårdens IF
 Svenska Cupen: 2002 Djurgårdens IF
 Superettans skyttekung (23 mål) och poängkung (31 poäng) 2004

Seriematcher och mål
 2000–2000: 27 / 9 (källa)
 2001–2001: 21 / 6
 2002–2002: 16 / 0
 2003–2003: 29 / 13
 2004–2004: 29 / 23
 2005–2005: 24 / 7
 2006–2006: 19 / 2
 2007–2007: 23 / 8

Externa länkar
 
 Landslagsstatistik på svenskfotboll.se
 Stefan Bärlin till DIF (dif.se, 2000-01-19)
 Bärlin assisterande tränare i VSK
 

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Västerås SK Fotboll
Fotbollsspelare i IFK Göteborg
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i IK Start
Spelare i Odds BK
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i Tippeligaen
Födda 1976
Levande personer
Män
Personer från Katrineholm
Arngrímur Jónsson

Arngrímur Jónsson den lärde (isländska: Arngrímur Jónsson lærði), född 1568, död 1648, var en isländsk präst, vetenskapsman och författare. Hans porträtt fanns förr på den isländska 10-krónursedeln. 

Arngrímur Jónsson var stamfar till släkten Vídalín, vars namn kommer från Víðidalur där han var född. Han var farfar till Jón Vídalín och morfar till Páll Vídalín.

Arngrímur fick sin utbildning i Köpenhamn, dit han kom som 17-åring 1585. Under åren 1589–98 var han rektor vid den lärda skolan i Hólar, och från och med 1590 också kyrkoherde på Melstaður i Húnavatnssýsla. Från 1596 och fram till 1628 var han vikarie (officialis) för den sjuklige biskopen Guðbrandur Þorláksson, och var därmed stiftets verklige styresman.

På uppdrag av den danska regeringen letade Arngrímur upp fornisländska handskrifter, vilka han dels skickade till Köpenhamn, dels kortfattat översatte till latin för den kunglige historiografens räkning. Han översände också skrifter till Ole Worm och Stephen Hansen Stephanius, till exempel Codex Wormianus (med Snorres Edda) och Vatnshorns handskrifter av fjorton islänningasagor. Arngríms latinska översättningar av dessa verk är – trots att de ofta är ganska summariska – av mycket stort värde eftersom flera av originalskrifterna senare gick förlorade i den stora branden i Köpenhamn 1728. Ett av de många verk som då gick upp i rök var Sköldungasagan, varför Arngríms översättning nu är en viktig källskrift till denna saga. 

De viktigaste av Arngríms egna arbeten skrevs på latin. Det äldsta av dem är Brevis commentarius Islandiæ (1593), vilket senare omarbetades och utvidgades till Crymogæa, sive rerum islandicarum libri tres (1609). Verket ger en livlig och faktaspäckad framställning av Islands geografi, etnografi, historia och litteratur, och skrevs delvis som svar på utländska skrifter vari han ansåg att hans fosterland hade blivit förtalat. 

En översikt över Islands historia lämnas i det i Republiken Förenade Nederländerna tryckta Specimen Islandiæ historicum (1643). Därjämte skrev han också en liten bok Grœnlandia, där han ur åtskilliga sagor och annaler har samlat en mängd underrättelser om den nordiska kolonisationen på Grönland.

Arngrímur var också skald och skrev dikter på både isländska och latin. Vidare utgav han en samling predikningar 1619. Hans brev till den danske antikvarien Ole Worm finns tryckta i Olai Wormii et ad eum doctorum virorum epistolæ (1751).

Arngrímur var illa omtyckt av sina landsmän, eftersom han ansågs vara högmodig och härsklysten. Men hans verksamhet gjorde honom känd och aktad i utlandet, och ökade omvärldens intresse för hemlandets litterära arv. Med full rätt kan han betecknas som upphovsman till den isländska renässans, som kom att sätta djupa spår också i Danmarks och Sveriges historia.

Källor

Externa länkar 
 

Personer på Island under 1500-talet
Födda 1568
Avlidna 1648
Män
Personer på Island under 1600-talet
Översättare under 1600-talet
Internationella marxistiska tendensen

Internationella marxistiska tendensen (IMT) (,  – CMI) är en internationell revolutionär marxistisk organisation som finns i ett 30-tal länder.

Deras internationella organ In Defence of Marxism redigeras av Alan Woods. Sidan är flerspråkig och publicerar artiklar om internationella händelser från ett marxistiskt perspektiv, såväl som ett stort antal historiska och teoretiska artiklar.

Historia 
IMT bildades efter att Kommittén för en arbetarinternational (CWI) splittrades 1992. Kända företrädare för IMT är Ted Grant, Alan Woods och Rob Sewell.

Socialisten var fram till våren 2010 den svenska sektionen av IMT, men efter att majoriteten lämnade IMT ombildades tidningen under namnet Avanti, som senare bytte namn till Revolution. Revolution ger ut en tidning med samma namn, Revolution, samt driver webbplatsen marxist.se.

IMT:s sektioner

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Revolutions webbplats
 Wellred books IMT:s förlag och bokhandel.
 Trotsky.net – IMT:s specialsajt om Lev Trotskij

Trotskism
Marxism
Socialism
Socialistiska internationaler
Elise Einarsdotter

Lena Elise Steinholtz Einarsdotter, född Einarsdotter 11 juli 1955 i Borrby, Kristianstads län, är en svensk jazzpianist och kompositör.                                                                                    

Under åren 1973–77 var hon bosatt i USA, hon bland annat studerade vid Berklee College of Music i Boston. Vid återkomsten till Sverige bosatte hon sig i Stockholm, där hon varit verksam i gruppen Tintomara och från 1984 med bland annat  Elise Einarsdotter Ensemble (EEE). Hon bedrev ytterligare studier vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1979–81, och var 1981–88 verksam där som jazzpedagog.

Hennes musik har stark förankring i jazz, men är även inspirerad av folkmusik och hon har utvecklat ett eget, poetiskt sound. Hon spelar såväl egna kompositioner, jazzstandards som fria improvisationer. Hon komponerar även till lyrik samt skriver för kör och orkester.

Hon är bosatt i Hägersten och sedan 1987 gift med jazzbasisten Olle Steinholtz. Hon är dotter till landshövding Einar Larsson.

Priser och utmärkelser
1993 – LO:s kulturpris
1998 – Stockholms stads hederspris
2007 – Jan Johansson-stipendiet
2019 - Guldkatten
2019 - Medaljen för tonkonstens främjande

Diskografi
1979 – Tintomara (Tintomara, ABC2013)
1981 – Lek (Tintomara, AMLP838)
1984 – Sacred Hearts (Elise Einarsdotter Ensemble, VFLP)
1989 – Secrets of Living (EEE med Lena Willemark, CAP21377)
1993 – Senses (EEE med Lena Willemark, CAP21442)
1996 – Rosenäng (EEE med Lena Willemark, CAP21527)
1998 – Green Walk, Slow Talk (EEE, CAP21523)
1998 – Sketches of Roses (med Olle Steinholtz, TMCCD008)
2000 – Örjanskören sjunger musik av Elise Einarsdotter (med Örjanskören, Rigmor Gustafsson och Olle Steinholtz, ÖKCD)
2001 – Summer Night (med Olle Steinholtz och Lena Willemark, TMCCD013)
2006 – Shimmer (dBCD104)
2007 – Snövind & Sommarbris (EEE, med Stockholmskvartetten, MMAB 001)
2008 – Hymne á l'amour (Elise Einarsdotter/Olle Steinholtz Duo, TMcCD029)
2010 – Så skimrande... (med Hägerstens Kammarkör, Christina Gustafsson och Olle Steinholtz)
2018 – Suites for Solo Piano 1-4

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar
Elise Einarsdotter

Svenska jazzpianister
Svenska jazzkompositörer
Födda 1955
Kvinnor
Levande personer
Sommarvärdar 2004
Personer från Borrby socken
Eric Porter

Eric Richard Porter, född 8 april 1928 i Shepherd's Bush i London, död 15 maj 1995 i London, var en brittisk skådespelare.

Porters första professionella framträdande var 1945 med Shakespeare Memorial Theatre Company i Cambridge och 1946 gjorde han sin scendebut i London med ett kringresande teatersällskap. Porter blev sedermera medlem av Royal Shakespeare Company. Han blev känd världen över i slutet på 1960-talet för sin roll som Soames i TV-serien Forsytesagan.

Privat var han en enstöring och en inbiten ungkarl. Porter var en mycket intellektuell man, intresserad av astronomi, arkeologi, psykologi, arkitektur, geologi och geografi.

Filmografi i urval 
Hjältarna från Telemarken (1965)
Forsytesagan (1967, TV-serie)
Schakalen (1973)
Anna Karenina (1979, TV-serie)
Winston Churchill: The Wilderness Years (1979, TV-serie)
Varför bad de inte Evans? (1980, TV-film) 
Juvelen i kronan (1984, TV-serie)
Sherlock Holmes (1984, TV-serie)Oliver Twist (1985, miniserie)

 Biografi Eric Porter - The Life of An Acting Giant (1928-1978) och Eric Porter - The Life of An Acting Giant - The Mature Years'', av Helen Monk.

Källor

Externa länkar 
 Helen Monk "Eric Porter - The Life of An Acting Giant " Independent Publisher Plateform, 2016
 Helen Monk "Eric Porter : La passion et le secret" Independent Publisher Plateform, 2017

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska TV-skådespelare
Män
Födda 1928
Avlidna 1995