kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
The Bounty Hunter

The Bounty Hunter är en amerikansk romantisk action-komedi från 2010, regisserad av Andy Tennant. Filmen hade biopremiär i Sverige den 31 mars 2010 och släpptes på DVD och blu-ray den 25 augusti 2010 i Sverige. Filmen är tillåten från 11 år.

Handling 
Milo Boyd (Gerard Butler) är en prisjägare som olyckligtvis får veta att hans nästa mål är hans före detta fru Nicole Hurley (Jennifer Aniston). Deras återträff blir allt annat än trevlig och Nicoles chans att avslöja polisen inblandning i ett mord gör det hela inte lättare. Med kriminella gäng i hälarna måste Milo och Nicole samarbeta för att få säkra bevis.

Rollista

Externa länkar

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska romantiska komedifilmer
Amerikanska actionfilmer
New Jersey på film
Engelskspråkiga filmer
Ukrainskspråkiga filmer
Ältavägen

Ältavägen är en väg i Nacka kommun och Stockholms kommun. Ältavägen är 8,1 kilometer lång och anlades 1934 i sin nuvarande sträckning. Den går till stor del genom det obebyggda området mellan Älta och Nackanäs.

Vägsträckningen
Gamla landsvägen gick närmare Sandasjön och strax öster om Strålsjön. Den finns kvar, men är enskild väg för godset Erstavik och avstängd för allmän trafik.

Dagens Ältavägen sträcker sig från Nysätra vid Järlasjön i norr till Tyresövägen i söder. Sträckan sammanfaller även med länsväg 260. Vägen har sitt namn efter den tidigare tätorten Älta (sedan 2015 en del av Stockholms tätort), som ligger i sydvästra delen av Nacka kommun. Ältavägen går i sin norra del genom Nackareservatet, förbi Dammtorpssjön och Källtorpssjön med Hellasgården och gamla prästgården Källtorp. Här ligger även torpen Snörom och Tenntorp. Snörom ("snöra om/vända om") har sitt namn troligen efter landsvägen som gjorde här en tvär sväng utanför stugan. Under andra världskriget uppsattes utanför Snörom en militär vägspärr som fanns kvar till långt in på 1960-talet.

Norr om Hellasgården går Ältavägen parallellt med Nacka ström och här återfinns Södra kyrkogården och bebyggelsen efter Nacka gård. Den södra delen leder genom Kolarängen och Älta. Vid trafikplatsen Älta (på- och avfart till Tyresövägen) lämnar Ältavägen Nacka kommun och blir en cirka 200 meter lång vägsträcka i stadsdelen Flaten och vägen övergår i Flatenvägen.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Gator och torg i Söderort
Gator och torg i Nacka
Älta (kommundel)
Farsta SK

Farsta Schackklubb är en schackklubb på Södermalm i Stockholm med verksamhet på Swedenborgsgatan 24, intill Södra station. Per 1 januari 2020 fanns 59 registrerade medlemmar. Klubben grundades 1952 och var fram till millennieskiftet lokaliserad i Stockholms södra förorter. Klubben är medlem i Stockholms Schackförbund och Sveriges Schackförbund.

Historia
Farsta SK grundades den 11 december 1952 under namnet Hökarängens Schackklubb. Stiftarna – skräddaren Karl Hedin, läkaren Lars Wästberg och konstnären Ragnar Svedberg – var hemmahörande i den nybyggda söderförorten Hökarängen. Spellokalen låg i Hökarängens brandstation på 1950-talet och i kyrkan på 1960-talet. Under denna tid var verksamheten koncentrerad på interna klubbturneringar. Från och med 1990-talet är tävlingsverksamheten mer inriktad på lagspel i stockholmsdistriktet och i Allsvenska serien.

De flesta schackklubbar som fanns 1952 är numera nedlagda men Farsta SK har överlevt och har under lång tid lyckats vidmakthålla en yttre tävlingsverksamhet tack vare donationer och sponsring.

Tävlingsverksamhet
Farsta SK har haft betydande nationella framgångar från 1990-talet och framåt. Regionalt ingår klubben i Elitserien som en av de sex främsta klubbarna i Stockholm. Klubben segrade i Elitserien 1996.

Klubben har tre lag i det allsvenska seriesystemet. Lag 1 har varit etablerat i Elitserien sedan 1997 som en av landets tio främsta klubbar. Det hittills bästa resultatet noterades 1999/2000 med en tredjeplacering. Åren 2013-2018 blev det en sjätteplacering fem år i rad.

Källor

Externa länkar
www.farstask.se

Svenska schackklubbar
Organisationer i Stockholm
Peterhof (Novgorod)

Peterhof var tyskarnas handelsgård i Novgorod, vilken tillkom genom att det s.k. "Jaroslavfördraget" slöts 1192. Då hade gotlänningarnas Gutagård redan varit i bruk sedan nära två sekler.

I Jaroslavfördraget, ingånget på grund av det 1188 av tyska köpmän i Visby startade s.k. "Ryssbråket", fick tyska köpmän reglerad rätt att handla på Novgorod. Redan samma år började kyrkan, sankt Peter, att uppföras som den första och viktigaste byggnaden i anläggningen.

Gästerna var organiserade dels i sommar- och vinterfarare, dels i vatten- och landfarare. Gårdens kista fördes över vintern till förvaring i Vårfrukyrkan i Visby, där åldermännen för Visby, Lübeck, Dortmund och Soest hade nycklarna. Fram till 1200-talets slut var ledningen för faktoriet i händerna på de tyska Visbyborgarna, men 1293/1294 attackerade Lübeck Visbys ledning och åstadkom så småningom (senast 1313) en delning av ledningen, vilken varade till omkring 1430, då de livländska städerna gjorde sitt inträde. Tidigast utsågs åldermannen av Visby, men under 1300-talet utsåg denna stad och Lübeck varsin. Åldermännen utsåg fyra köpmän som "rådmän" att biträda sig. På 1400-talet inrättades istället en fast anställd "hovknekt" som skötte åldermannens uppgifter. Det var förbjudet att föra in kvinnor i anläggningen. Vid ett tillfälle ertappades några drängar då de "lekte" med några ryska kvinnor i badstugan och straffades därför hårt.

Kapellanen i sankt Peters kyrka utsågs fram till omvälvningen 1294/1313 av Visby, därefter vartannat år av denna stad och Lübeck.

Den 10 augusti 1494 fängslades de 49 köpmän som befann sig i hovet och fördes till Moskva. De frigavs först tre år senare och flera av dem omkom på återvägen. Varulagren, värda 96 000 mark konfiskerades tillsammans med smycken och andra dyrbarheter och porten förseglades. Därefter togs verksamheten upp först 1514, men lades ned redan 1521, varefter Dorpat någon tid till stora kostnader drev faktoriet. På 1570-talet återstod endast en del av sankt Peters kyrka.

Visbys historia
Novgorods historia
Medeltida handel
Ascii

För teckenkodning för datorer, se ASCII.
Ascii (latin, av klassisk grekiska nekande a och skia, skugga), "skugglösa", är en ålderdomlig benämning på invånarna i den tropiska zonen, där solen vid vissa tider står i zenit, vilket gör, att föremålen då ej kastar någon skugga. De kallas också amphiscii, "tvåskuggade", eftersom de under ena hälften av året kastar sin skugga åt söder, andra hälften åt norr.

Antiscii, "motskuggade", kallas invånarna i norra tempererade zonen, i motsats till dem, som bor i den södra, emedan de förras skugga om middagen alltid faller mot norr, de senares alltid mot söder. Dessa och liknande uttryck brukas dock numera sällan.

Källor

Vetenskap under antiken
Palladium (biograf, Köpenhamn)

Palladium var namnet på en tidigare dansk biograf belägen på Vesterbrogade 1 i Köpenhamn. Den var öppen den 18 januari 1938 - den 30 december 1976 och revs ned 1977 för att ge plats at Industriens Hus.

Biografen hade ritats av arkitekten Ernst Kühn och salongen, som var den mest luxuösa och moderna i landet rymde 1347 sittplatser. Byggnationen var budgeterad till 1 miljon kronor, men kom att kosta nästan det dubbla - en svindlande summa vid den tidpunkten. Väggarna blev täckta med reliefer av  bildhuggaren Olaf Stæhr-Nielsen. Biografen var i många avseenden en miniatyrutgåva av Radio City Music Hall i New York i USA.

Biograforgeln 
[[Bild:Los angeles orpheum wurlitzer console.JPG|miniatyr|300px|Palladium's Wurlitzer var från 1937, men spelkonsolen var motsvarigheten till denna Wurlitzer från 1927 (Opus 1821) fra Orpheum Theatre i Los Angeles]]
Som underhållning före filmen spelades på biografens WurliTzer-orgel - byggd 1937 och uppställd 1938. Det var en fullt utrustad biograforgel av den typ som på sin tid var uppfunnen för att förse stumfilmerna med musikledsagande og allsköns ljudeffekter, och som efter ljudfilmens genombrott hade fått en helt ny funktion i de engelska biograferna, nämligen som populära konsertinstrument i nöjespalats, som drevs som så kallade Cine-Varieties''. Organistarna på Palladium tillhörde stadens mest kända musiker. Bland dem som trakterade instrumentet genom åren kan nämnas: Berrey Brettoner, Mogens Kilde, Robinson Cleaver, Peer Frost, Ove Peters, Bertrand Bech, Bobby Pagan och Benna Moe. Tenoren Aksel Schiøtz spelade in skivor med ackompanjemang av Palladiums biograforgel.

Referenser

Externa länkar 
WurliTzer Opus List - STYLE
Palladium, biografmuseet.dk

Biografer i Danmark
Kultur i Köpenhamn
Barthélémy de Theux de Meylandt

Barthélemy Théodore, greve de Theux de Meylandt, född 26 februari 1794 på slottet Schabroek i Sint-Truiden, död 21 augusti 1874 på slottet Meylandt i Heusden-Zolder, var en belgisk politiker (katolik) och greve.

de Theux de Meylandt innehade hederstiteln Ministre d'État ("statsminister"), var ledamot av nationalkongressen och hade flera olika ministerposter i omgångar. Han var premiärminister (1834–1840, 1846–1847 och slutligen 1871–1874; funktionen delades denna period med Jules Malou som vissa källor räknar som premiärminister för hela perioden  1871–1878), inrikesminister (1831–1832, 1834–1840 och 1846–1847) samt utrikesminister (1836–1840).

Källor

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiens utrikesministrar
Belgiska kristdemokrater
Belgiska politiker under 1800-talet
Belgiska grevar
Födda 1794
Avlidna 1874
Män
Olof Forssberg

Erik Olof Forssberg, född 28 juli 1937 i Hudiksvalls församling i Gävleborgs län, död 11 mars 2023 i Sundbybergs distrikt i Stockholms län, var en svensk jurist och ämbetsman. Han var generaldirektör för Statens haverikommission 1987–1997.

Biografi
Olof Forssberg avlade studentexamen i Hudiksvall 1956. Han avlade juris kandidat-examen vid Uppsala universitet 1961, gjorde tingstjänstgöring 1961–1964, blev fiskal vid Hovrätten för Övre Norrland 1964, tingssekreterare 1966, assessor 1970 och hovrättsråd där 1979. Han var sakkunnig i Försvarsdepartementet 1971–1979 och rättschef där 1979–1987. Han var generaldirektör och chef för Statens haverikommission 1987–1997.

Forssberg fick lämna generaldirektörsposten eftersom det i utredningen om Estoniakatastrofen avslöjats att han talat osanning om huruvida han tagit emot ett dokument från en tjänsteman på Sjöfartsverket. Han hade fått dokumentet veckan innan men inte låtit registrera det i vederbörlig ordning. För att slippa förklara det ljög han och sade att dokumentet inte hade nått kommissionen. Ledaren för den finländska delen av haverikommissionen för Estoniakatastrofen Kari Lehtola hävdade att kravet på Forssbergs avgång var "en mycket typisk överreaktion", medan till exempel förra justitieministern Gun Hellsvik tyckte att avgången var självklar eftersom "att ordföranden för den svenska delen av kommissionen har talat osanning betyder att förtroendet för utredningen faller bort".

Forssberg var generaldirektör i Kommunikationsdepartementet 1997–1998 och lagman i Svea hovrätt 1998–2004.

Referenser

Män
Födda 1937
Avlidna 2023
Personer från Hudiksvall
Alumner från Uppsala universitet
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska generaldirektörer
Utredare av Estoniakatastrofen
Politiska affärer
Erasme Louis Surlet de Chokier

Erasme Louis Surlet, baron de Chokier, född 27 november 1769 i Liège, död 7 augusti 1839 i Gingelom, var en belgisk politiker och baron.

Surlet de Chokier blev 1797, sedan fransmännen under Napoleonkrigen erövrat Belgien, administratör för departementet Meuse-Inférieure och 1812 medlem av lagstiftande kåren. Sedan Konungariket Nederländerna upprättats, var han 1815-1818 och från 1828 medlem av generalstaternas andra kammare, där han slöt sig till den moderata oppositionen. I den belgiska nationalkongress som november 1830 proklamerade Belgiens oberoende, valdes han till president och utsågs 24 februari 1831 till landets regent, till dess konung kunde väljas. Eftersom han misströstade om Belgiens möjlighet att upprätthålla sin fulla självständighet, hade Surlet de Chokier helst önskat att en fransk prins (hertigen av Nemours) skulle väljas till konung och en intim förbindelse med Frankrike. Sedan kongressens val, i strid mot hans önskningar, fallit på Leopold av Coburg och denne 21 juli 1831 övertagit regeringen, drog sig Surlet de Chokier tillbaka till privatlivet.

Källor 

Personer i Belgien under 1800-talet
Belgiska politiker
Belgiska baroner
Belgiens regenter
Födda 1769
Avlidna 1839
Män
Zach Gill

Zach Gill, född 19 maj 1975, är en amerikansk musiker.

Gill är medlem i rock- och jambandet ALO, mest känt som förband till Jack Johnsons In Between Dreams Tour. Därefter har han fått en permanent plats i Jack Johnsons band.

Källor 

Amerikanska musiker
Födda 1975
Levande personer
Män
Eliteserien i bandy 2009/2010

Eliteserien i bandy 2009/2010 spelades 11 november 2009-17 februari 2010 och vanns av Solberg SK, som efter slutspelet även vann det norska mästerskapet i bandy, genom att i finalmatchen den 13 mars 2010 besegra Stabæk IF med 8-1. Det var Solberg SK:s första norska mästerskapstitel sedan 1998. Lag 1-2 i serien gick vidare till semifinalspel, lag 3-4 till kvartsfinalspel. Lag 5-6 säkrade nytt kontrakt och lag 7-8 fick kvala för att hålla sig kvar.

Seriespelet

Seriematcherna

Slutspel

Kvartsfinaler
20 februari 2010: Mjøndalen IF-Høvik IF 3-4
20 februari 2010: Ready-Drammen Bandy 5-4

22 februari 2010: Drammen Bandy-Ready 1-5 (Ready vidare med 2-0 i matcher)
22 februari 2010: Høvik IF-Mjøndalen IF 8-3 (Høvik IF vidare med 2-0 i matcher)

Semifinaler
27 februari 2010: Stabæk IF-Ready 8-4
28 februari 2010: Solberg SK-Høvik IF 14-1

1 mars 2010: Ready-Stabæk IF 3-9
3 mars 2010: Høvik IF-Solberg SK 2-7

3 mars 2010: Stabæk IF-Ready 9-4 (Stabæk IF vidare med 3-0 i matcher)
5 mars 2010: Solberg SK-Høvik IF 9-8 (Solberg SK vidare med 3-0 i matcher)

Final
13 mars 2010: Solberg SK-Stabæk IF 8-1

Solberg SK norska mästare i bandy för herrar säsongen 2009/2010.

Kvalspel till Eliteserien
Lag 1-2 till Eliteserien 2010/2011. Lag 3-4 till 1. Divisjon 2010/2011.

Externa länkar
 Speaker - Tabellen: Elite Menn Bandy (2009/2010)
 Speaker -  Elite Sluttspill Kvartfinale 1 (2009/2010)
 Speaker -  Elite Sluttspill Kvartfinale 2 (2009/2010)
 Speaker -  Elite Sluttspill Semifinale 1 (2009/2010)
 Speaker -  Elite Sluttspill Semifinale 2 (2009/2010)
 Speaker -  Elite Sluttspill Finale (2009/2010)
 Speaker - Tabellen: Kval elite/1.div (2009/2010)

2009 i Norge
2010 i Norge
Bandysäsongen 2009/2010
2009/2010
Animal Liberation Orchestra

Animal Liberation Orchestra (även känd som ALO) är en musikgrupp med skivkontrakt på Jack Johnsons skivbolag Brushfire Records. De har släppt två studioalbum. De har också släppt flera EP:s och oberoende album, inklusive Time Expander.

Medlemmar 
Zach Gill – keyboard, sång
Steve Adams – basgitarr, sång
David Brogan – trummor, sång
Dan Lebowitz – gitarr, sång

Diskografi 
Studioalbum
1998 – ALO vs. LAG
1999 – One Size Fits All Soundtrack
2002 – Time Expander
2005 – Fly Between Falls
2007 – Roses & Clover
2010 – Man of the World
2012 – Sounds Like This

Samlingsalbum
2006 – A Brokedown Melody Soundtrack
2006 – Brushfire Records Winter 2006
2007 – Endless Highway: A Tribute to The Band
2007 – Thank You. Goodnight. Live Tracks from Bonnaroo & Vegoose
2009 – This Warm December: A Brushfire Holiday Vol. 1
2010 – One Percent For The Planet, The Music Vol. 1
2011 – This Warm December: A Brushfire Holiday Vol. 2

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1998
Musikgrupper från Kalifornien
Jack Johnson

Jack Johnson kan syfta på:

 Jack Johnson (musiker)
 Jack Johnson (tungviktsboxare)
 Jack Johnson (ishockeyspelare)
Andrej II av Vladimir

Andrej II av Vladimir-Suzdal, död 1264, var en rysk furste och son till Jaroslav II av Vladimir-Suzdal.

Han var under en kort tid 1240 styresman i Novgorod, och deltog 1242 i Slaget på sjön Peipus med sin broder Alexander Nevskij. Andrej planerade att i samarbete med Daniel av Halitj resa sig mot de i Ryssland då härskande mongolstammarna. Hans planer förråddes av brodern Alexander Nevskij, och han måste fly från landet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda okänt år
Avlidna 1264
Män
Rysslands regenter
Rurikdynastin
Personer i Ryssland under 1200-talet
Bahrains Grand Prix 2010

Bahrains Grand Prix 2010 var det första av 19 lopp ingående i formel 1-VM 2010.

Rapport 
Sebastian Vettel i Red Bull tog hand om pole position, efter att bara ha gjort ett försök i avgörande Q3, då han var 0,1 sekunder snabbare än Ferraris Felipe Massa. Fernando Alonso tappade på mittendelen av varvet, och kvalade in på tredje plats. Lewis Hamilton var fyra, medan Michael Schumacher inte kvalade bättre än sjua i sin comeback.

Det första loppet sedan Australien 1993 där ingen hade tillåtelse att tanka. Det blev en försiktig start, då ingen ville riskera att förstöra sina däck. Efter att alla gjort sitt depåstopp kom Alonso ikapp Vettel och satte viss press på honom. Vettel svarade dock och ledde fortfarande när hans avgasrör gick sönder, och både Alonso och Massa kunde passera inom ett varv. Alonso satte därefter upp högsta fart och vann med 16 sekunder före Massa på andra plats, medan Lewis Hamilton även han tog sig förbi Vettel, som dock slutade på fjärde plats.

Kvalet

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Källor 
 ”2010 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 13 mars 2010. Läst 31 juli 2014.
 ”2010 Formula 1 Gulf Air Bahrain Grand Prix (Race)” (på engelska). Formula1.com. 14 mars 2010. Läst 31 juli 2014.

Externa länkar 

2010 i Bahrain
Bahrains Grand Prix
Kvicksilverklorid

Kvicksilverklorid kan syfta på:

Kvicksilver(I)klorid (Hg2Cl2), en kemisk förening av kvicksilver och klor
Kvicksilver(II)klorid (HgCl2), en kemisk förening av kvicksilver och klor
Henrik Brandão Jönsson

Henrik Brandão Jönsson, född 1969 i Malmö, är en svensk journalist och författare. Han är sedan 2002 bosatt i Rio de Janeiro och är Dagens Nyheters korrespondent i Latinamerika. Han skriver även för Sydsvenskan, Offside och Vagabond.

Biografi 
2007 belönades Henrik Brandão Jönssons reportage Luftduellen i fotbollsmagasinet Offside till Månadens reportage av tidningen Resumé. 2010 kom hans första reportagebok Fantasiön – ett reportage från Brasiliens hjärta på Atlas förlag och hösten 2010 skrev han Brasilien – Landet som blev en stormakt som gavs ut av Utrikespolitiska institutet.

Tillsammans med Fredrik Quistbergh och Mats Deland gjorde han dokumentären Sanningen om Sommerlath som visades i TV4:s program Kalla fakta. Dokumentären avslöjar att Drottning Silvias pappa Walther Sommerlath var politiskt aktiv i nazistpartiet och visar att han deltog i den så kallade ariseringen, Adolf Hitlers politik för att frånta judar i Tyskland deras tillgångar. För den dokumentären nominerades han till Stora Journalistpriset och Guldspaden, samt belönades med Kristallen för Årets granskning.

Hösten 2013 släppte han Gräset är alltid grönare i Brasilien som utsågs till årets fotbollsbok av Magnus Utvik i SVT. Kulturnytt i P1 kallade boken "stor reportagekonst om fotbollstokigt Brasilien". Den boken gavs även ut på danska, nederländska och engelska. Under VM 2014 medverkade han som Brasilienexpert i SVT:s studio i Copacabana. 

Inför sommar-OS 2016 i Rio kom hans reportagesamling Best of Brandão som samlar hans bästa reportage från Latinamerika, Afrika och Skåne.

Sommaren 2020 släpptes hans fjärde bok Där solen aldrig går ned som skildrar den lusofona världen utifrån de sju dödssynderna. Den har översatts till portugisiska och getts ut i Portugal av Penguin Random House under titeln Viagem pelos Sete Pecados da Colonização Portuguesa.

Sommaren 2022 var han sommarvärd och pratade i Sommar i P1 om bland annat det portugisiska uttrycket saudade.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Henrik Brandão Jönssons blogg

Födda 1969
Levande personer
Män
Personer i Brasilien under 2000-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Författare från Malmö
Svenska journalister under 2000-talet
Journalister från Malmö
Sommarvärdar 2022
Jacques Androuet du Cerceau den äldre

Jacques Androuet du Cerceau, född omkring 1515, död efter 1584, var en fransk arkitekt och kopparstickare. Han var far till arkitekterna Jean Baptiste Androuet du Cerceau och Jacques Androuet du Cerceau den yngre.

Androuet du Cerceau verkade efter studier i Italien som arkitekt i Paris och Orléans, men är främst känd genom sina många med egna kopparstick prydda läroböcker och publikationer främst med bilder av franska slott och antika byggnadsverk, bland vilka märks Livre d'architecture (1559), Leçons de perspective positive (1576) och Les plus excellents bastiments de France (2 band, 1576–1579). Androuet är representerad vid bland annat Nationalmuseum

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929 (uppslagsord Androuet)
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931 (uppslagsord Ducerceau)

Noter

Externa länkar
 

Franska grafiker
Franska arkitekter
Grafiker under 1500-talet
Arkitekter under 1500-talet
Franska konstnärer under 1500-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Födda 1500-talet
Avlidna 1500-talet
Män
Svensk uppslagsbok
Otto Andrup

Henrik Otto Ludvig Lauritz Andrup, född 8 oktober 1883 i Randers, död 24 augusti 1953 i Köpenhamn, var en dansk museiman.

Biografi 
Otto Andrup växte upp i Randers., där han tog studentexamen 1902. Han studerade zoologi, medicin och romanske språk innan han slutligen valde "sammenlignende litteratur" för sin examen. Han anställdes som student av Emil Ferdinand Svitzer Lund omkring 1905 som sekreterare i samband med utarbetandet av Danske malede Portrætter. Han tblev magister artium 1909, och anställdes vid Det Nationalhistoriske Museum på Frederiksborgs slott samma år. År 1916 blev han museiinspektör, 1927 försteinspektör och 1933 museets direktör. Under hans tid utvidgades museets porträttgalleri. Samlingarna ökades med bland annat möbler och inventaruer och fick under hans tid den karaktär de har idag. Samlingarna utvidgades också genom köp i utlandet, bland annat av manuskriptet till Jammers Minde av Leonora Christina. 

Han var från 1917 redaktör för Fra Arkiv og Museum. Han redigerade också en utgåva av Jammers Minde 1926 och  skrev historiska verk.

Han gifte sig med Zelia Hindenburg 1910.

Källor 
Gyldendal - Den Store Danske
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Danskt museifolk
Personer i Danmark under 1900-talet
Personer från Randers
Födda 1883
Avlidna 1953
Män
Radio City Music Hall

Radio City Music Hall är en teater i New York. Teatern ligger i Rockefeller Center, i närheten av Times Square på Manhattan. Radio City öppnade 1932, och interiören är utförd i glas, aluminium, krom och geometrisk ornamentering i art deco-stil, typisk för den tidens arkitektur i New York. Med 5933 sittplatser var teatern världens största då den öppnade och den räknas alltjämt som USA:s största inomhusteater. Teatern ägs av förvaltningsbolaget Madison Square Garden Entertainment.

Bland annat anordnas den årliga MTV Video Music Awards-föreställningen, Tony Awards, Grammy-prisutdelningen och The National Football League Draft i Radio City Music Hall.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Manhattan
Teatrar i USA
Maltesiska köket

Maltesiska köket är ett typiskt medelhavskök, baserat på färska säsongsbetonade lokalt tillgängliga grönsaker och skaldjur. Köket är delvis influerat av det italienska köket, speciellt från Sicilien och södra Italien. Det finns många unika och särpräglade lokala maträtter och köket innehåller även de gastronomiska arven från Maltas historia, där förutom det italienska även spanska, moriska, och mer nyligen brittiska köket har influerat.

Maltesiska köket är fortfarande populärt i hushåll och restauranger i Malta. Vid sidan av Maltas traditionella kök med dess starka sydeuropeiska karaktär finns det idag en eklektisk blandning av maträtter från andra kök.

Externa länkar

Mat och dryck i Malta
Olika regioners kök i Europa
Olika regioners kök vid Medelhavet