kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jonas Fredrik Örnfelt

Jonas Fredrik Örnfelt, född 25 april 1674 i Stockholm, död 23 september 1733 på Nyköpings slott, var en svensk amiral, friherre och landshövding.

Örnfelt föddes som son till krigskommissarien Henrik Schultz, 1675 adlad Örnfelt och hans hustru Margareta Jonasdotter Appelberg. Föräldralös redan vid tio års ålder gick han 1690 in som volontär vid Örlogsflottan och tjänstgjorde ombord på konvojer till Portugal, Frankrike och Republiken Förenade Nederländerna. 1696 trädde han i tjänst i venetianska flottan och hade då redan stigit till grad av artillerikapten. Örnfelt tjänstgjorde senare även i österrikiska flottan, innan han 1704 återkom till Sverige och utnämndes till överlöjtnant i Svenska flottan. Han trädde sedan åter i holländsk tjänst och deltog i flera strider, innan han 1709 hemkallades, befordrades till kapten och som sådan deltog i flera expeditioner 1712 utnämndes han till schoutbynacht. 1716 utnämndes Örnfelt efter att ha erhållit befälet över Stockholmseskadern till viceamiral. 1719 befordrades han till verklig amiral, och utnämndes samma år till friherre, enligt uppgift skall de senare utmärkelserna ha kommit sig av hans stöd till Fredrik I som svensk tronpretendent.
Örnfelt utnämndes 1732 till landshövding över Nyköpings län, men avled redan året därpå. Han var far till friherren Henrik Teodor Örnfelt.

Källor 

 

Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska amiraler
Svenska friherrar
Landshövdingar i Södermanlands län
Personer under stormaktstiden
Personer under frihetstiden
Födda 1674
Avlidna 1733
Män
SBH
Militärer från Stockholm
Rachelle Lefevre

Rachelle Lefevre, född 1 februari 1979, är en kanadensisk skådespelare. Hon spelade Victoria i Twilight och i New Moon.

Hon blev ersatt av Bryce Dallas Howard i rollen som Victoria I Eclipse (uppföljaren till Twilight och New Moon). Några år senare spelade hon Julia Shumway i TV-serien Under The Dome, en av huvudrollerna.

Filmografi i urval

Externa länkar 
 

Kanadensiska skådespelare
Kvinnor
Födda 1979
Levande personer
Alumner från McGill University
Dihalometan

Dihalometan (DMH) är kemiska föreningar av metan där två av väteatomerna har bytts ut mot halogener. De används huvudsakligen industriellt som köldmedium och lösningsmedel. Många dihalometaner är cancerogena och/eller är skadliga för ozonlagret.

Se även
Trihalometan

Organiska halogenider
Eight Legged Freaks

Eight Legged Freaks är en amerikansk skräck-/komedifilm från 2002 regisserad och skriven av Ellory Elkayem med David Arquette, Kari Wührer, Scarlett Johansson och Doug E. Doug i huvudrollerna. Handlingen kretsar kring en liten stad i Arizona som blir attackerad av gigantiska spindlar som kommit i kontakt med radioaktivt avfall och på så sätt växt sig stora. Bland spindelarterna som syns i filmen finns hoppspindlar, fågelspindlar och hjulspindlar.

Handling 
I början av filmen hälsar en ung pojke på en äldre man som ägde en spindelfarm. Nära spindelfarmen fanns en sjö, där någon hade dumpat radioaktivt avfall. På något sätt lyckas spindlarna i spindelfarmen ta sig ut – Joshua, ägaren till spindelfarmen, har matat dem med gräshoppor som kommit i kontakt med vattnet vilket får spindlarna att växa till en gigantisk storlek. Genom hela filmen försöker den unge pojkens familj och andra vänner varna staden för den kommande armén av jättespindlar. Det slutar med att alla i staden tar skydd i det nybyggda köpcentret.

Rollista

Externa länkar

Filmer 2002
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska skräckfilmer
Arizona på film
Nationell

Nationell kan avse:

 Nationell – om rör ett land eller en nation, se nation
 Nationalism – en världsåskådning som tar sin utgångspunkt i gemenskapen inom nationernas gränser
 Nationella rörelsen i Sverige – en heterogen högerextrem ideologisk och politisk rörelse i Sverige
Bålsta station

Bålsta är en järnvägsstation belägen i Bålsta i Håbo kommun, Uppsala län, 45,3 km från Stockholm C. Stationen har två separata plattformar, en för fjärr- och regionaltåg och en för Stockholms pendeltåg. 

Fjärrtågsdelen har två spår och en mittplattform, uppe på en hög banvall. Där stannar regionaltåg på sträckan Göteborg-Hallsberg-Västerås-Stockholm. Vid plattformens södra ände finns entré och biljetthall till pendeltågsdelen som består av ett spår och en sidoplattform som är den norra ändstationen för en linje i Stockholms pendeltågsnät med cirka 2 000 påstigande och ungefär lika många avstigande på vintervardagar.

Fram till 2018 fanns en vänthall, till sitt yttre lik ett stationshus, nedanför banvallens södra sida. Vänthallen revs i maj 2018, inom ramen för en centrumförnyelse. En ny busstation togs i bruk i januari 2021.

Historik
Bålsta fick järnvägsstation 1876, genom öppnandet av Stockholm-Västerås- Bergslagens järnväg. Persontrafiken fanns kvar fram till 1972, då stationen lades ner. Stationshuset finns kvar, cirka 1½ kilometer väster om nuvarande järnvägsstation, invigd 1996.  

Att Bålsta återfick persontrafik på järnväg berodde på den utökade regionaltågstrafiken på Mälarbanan. År 2001 förlängdes dessutom Stockholms pendeltågstrafik till Bålsta.

Galleri

Referenser

Byggnader och anläggningar i Håbo kommun
Järnvägsstationer invigda 1996
Järnvägsstationer i Uppsala län
1996 i Sverige
Ceylon Wallin

Karl Magnus Ceylon Wallin, född 2 oktober 1922 i Klintbol i Valö församling, Stockholms län, död 28 september 1984 i Gamla Uppsala församling, Uppsala län, var en svensk nyckelharpist som blev känd under 1970-talets folkmusikvåg. Tillsammans med brodern Henry Wallin spelade de låtar som de lärt sig efter sin far, spelmannen Albin Wallin. Ceylon Wallin var självlärd och skapade en egen spelstil och stråkföring. 1975 blev Wallin känd genom att bli avbildad på frimärke och 1982 blev han tilldelad Zornmärket i guld för sina insatser inom svensk folkmusik.

Hasse Gille var en av Wallins närmaste spelkamrater.

Diskografi (i urval)
1971 - Snus, mus och brännvin — Skäggmanslaget
1972 - Roslagslåtar — med Henry Wallin

Referenser

Noter

Externa länkar
Henry och Birgitta Wallins webbplats

Födda 1922
Nyckelharpister
Svenska folkmusiker
Män
Avlidna 1984
Personer från Valö socken
Barbara Winckelmann

Barbara Winckelmann, född von Wendt 27 november 1920 i Helsingfors, död 16 september 2009 i Borgå, var en finlandssvensk författare. Winckelmann debuterade med romanen Farväl, Julie 1961. Hennes mest kända verk är den femdelade historiska romansviten om Helsingfors som inleddes 1977 med Din vredes dag (senare filmatiserad av Åke Lindman). Winckelmanns sista roman, Ske min vilja, utkom 1998.

Bibliografi 
 Farväl Julie 1961
 Fyrspannet 1963
 Minns du Caroline 1965
 En dag i dina gårdar 1967
 Och en ljusnande framtid 1969
 Käpphelvetet 1971
 Mer än älska 1973
 Och dagen kom 1975
 Din vredes dag 1977
 Bortom gryningen 1979
 Kejsarstaden 1982
 Stenslottet 1984
 Stad i uppror 1986
 Fyrtio vintrars snö roman 1989
 Krona av järn 1992
 Det är bara ett hus 1995
 Ske min vilja 1998

Källor

Externa länkar 
 Östra Nylands författare: Barbara Winckelmann
Barbara Winckelmanns arkiv vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Finlandssvenska författare
Finländska författare under 1900-talet
Författare från Helsingfors
Kvinnor
Födda 1920
Avlidna 2009
Johannes Stjärne Nilsson

Johannes Stjärne Nilsson, född 24 mars 1969, är en svensk filmregissör, manusförfattare, serietecknare och illustratör utbildad vid Konstfack. Han är mest känd för sina prisbelönta kortfilmer, bland andra Bakom mahognybordet (1996), Music for one apartment and six drummers (2001) och  Kvinna vid grammofon (2006) som han gjort tillsammans med Ola Simonsson. Bakom mahognybordet fick pris vid Chicago International Film Festival och vid Toronto International Film Festival, Music for one apartment and six drummers fick Guldbaggen för bästa kortfilm och Kvinna vid grammofon visades i Cannes.

2006 tilldelades Johannes Stjärne Nilsson och Ola Simonsson Mai Zetterling-stipendiet med motiveringen: "Filmskaparna Ola Simonsson och Johannes Stjärne Nilsson tilldelas 2007 års Mai Zetterling-stipendium för sin enastående, konsekventa och varaktiga insats inom kortfilmen. De har enträget genom sin produktion av kortfilmer lyckats bevara sin absurda, kafkainspirerade svarta humor, och förmått utveckla en egen personlig stilart. Liksom hos Mai Zetterling finns hos dem en stark känsla för humanismen."

Julen 2010 var det premiär på Stjärne Nilssons och Simonssons första långfilm - Sound of Noise. Filmen hade sin internationella premiär vid Cannesfestivalen i maj 2010.

Filmografi
1990 Och sjön fylles
1993 Antikvariat
1994 Puls
1996 Bakom mahognybordet
1999 Herr Pendel
1999 Roliga gubbar
2000 Sverige
2001 Great Exuma
2001 Music for one apartment and six drummers
2002 Fika - Sveriges paus 
2002 Hotel Rienne 
2004 Du var där med din polare Frank 
2005 Hur vore det med eternit? 
2005 Spättans väg 
2005 Wanted! Popmusiker! 
2006 Kvinna vid grammofon 
2010 Sound of Noise (Långfilm)

Referenser

Externa länkar
 
 

Svenska regissörer
Män
Födda 1969
Levande personer
Guldbaggen för särskilda insatser
Regissörer vars film vunnit Guldbaggen för bästa kortfilm
Albert Eschenmoser

Albert Eschenmoser, född 5 augusti 1925 i Erstfeld i Uri, död 14 juli 2023, var en schweizisk kemist.

Eschenmoser studerade vid Eidgenössische Technische Hochschule Zürich (ETH), där han 1949 tog examen (Dipl.sc.nat., motsvarande magisterexamen) och 1951 doktorerade (D.Sci.) med nobelpristagaren Lavoslav Ružička som handledare. 1956 blev han docent i organisk kemi vid ETH, 1960 e.o. professor, och 1965 ordinarie professor i allmän organisk kemi vid ETH. Sedan 1992 var han professor emeritus. Han var också verksam på deltid vid The Scripps Research Institute, och deras Skaggs Institute for Chemical Biology faculty på deltid från 1996 till 2009.

Hans forskning tillsammans med Ružička gav viktiga insikter i biosyntes av steroider. Under 1960-talet påbörjade han, tillsammans med Robert Burns Woodward vid Harvard University, arbete med att syntetisera vitamin B12, den mest komplicerade naturprodukt som dittills syntetiserats. Arbetet var slutfört 1973 och räknas som en milstolpe inom organisk kemi.

Eschenmosers forskning ledde till flera namnreaktioner: Eschenmoserfragmentering, Eschenmosers sulfidkontraktion, Eschenmoser-Claisenomlagring (en variant av Claisenomlagring) samt Eschenmosers salt, ett reagens för dimetylaminometylering.

Eschenmoser tilldelades Davymedaljen 1978 och Wolfpriset i kemi 1986, tillsammans med Elias James Corey. 2008 tilldelades han Benjamin Franklin-medaljen.

Referenser 

Schweiziska kemister
Wolfpristagare i kemi
Personer verksamma vid ETH Zürich
Män
Födda 1925
Avlidna 2023
Augie K. Fabela

Augie K Fabela II är en amerikansk affärsman, boende i Naples, Florida, USA. 

1992 var han med och startade det ryska telekombolaget Vimpelcom, som senare fick en monopolliknande ställning på GSM-telefoni i Moskva. Detta ska ha bidragit stort till hans förmögenhet. . Fabela har även engagerat sig politiskt genom att skänka stora kampanjbidrag till bland andra senatorn John McCain och Republikanerna.

Källor

Colombianer
Personer verksamma inom bilindustrin
Personer inom USA:s näringsliv
Män
Födda 1900-talet
Levande personer
Jag är ingen häxa

Jag är ingen häxa är den andra boken i Kim Kimselius serie om Theo och Ramona. Den utspelar sig under häxförföljelsens tid i 1600-talets Sverige. Jag är ingen häxa kom ut 1998 och i en omarbetat nyutgåva 2005.

Referenser

Externa länkar
Kimselius webbplats

1600-talet i skönlitteratur
Skönlitteratur 2005
Svensk skönlitteratur
Historiska romaner
Verk av Kim Kimselius
Eddie Koiki Mabo

Eddie Koiki Mabo, född cirka 29 juni 1936, död 21 januari 1992, var en torressundsöbo som blev historiskt berömd i Australien för sin roll i kampen för de infödda australiensarnas ägorätt till marken och för sin roll i ett historiskt omvälvande domstolsbeslut i Australiens högsta domstol som förkastade hela idén om terra nullius (latin: mark som tillhör ingen) som tidigare hade präglat australisk lag berörande mark och ägorätt.

Referenser

Män
Födda 1936
Avlidna 1992
Personer i Australien under 1900-talet
Torressundöbor
Adolf Johan den yngre av Pfalz-Zweibrücken

Adolf Johan (den yngre) av Pfalz-Zweibrücken, född 13 augusti 1666 i Bergzabern och död 22 april 1701 i Lais, var hertig av Kleeburg.

Adolf Johan var son till Adolf Johan av Pfalz-Zweibrücken och Elsa Elisabeth Brahe och kusin med Karl XI samt av fadern ansedd som arvsberättigad till den svenska tronen. Mycket litet om honom är känt. Han växte upp på Stegeborgs slott. 

1688 fick han genom kungens försorg jämte brodern hjälp att resa utomlands för studier och ett årligt underhåll från staten, eftersom fadern vid sin död var närmast ruinerad. 1690 befann han sig i österrikisk tjänst och skall ha varit överste i österrikiska armén. 

Efter Karl XII:s trontillträde återvände han till Sverige. Han deltog i landstigningen på Själland och slaget vid Narva. När armén vintern 1700-01 gick i vinterkvarter utbröt en smittsam fältsjuka, och Adolf Johan insjuknade och dog i högkvarteret i Lais 25 februari 1701.

Adolf Johan var ogift och efterträddes som hertig av Pfalz-Zweibrücken av brodern Gustav av Pfalz-Zweibrücken.

Källor
Nordisk familjebok, Uggleupplagan 1904

Svensk uppslagsbok, 1929
Ulrich Lange, Karl X Gustavs bror Adolf Johan. Stormaktstidens enfant terrible. Medströms. 2019.

Män
Födda 1666
Avlidna 1701
Svenska hertigar
Huset Wittelsbach
Deltagare i slaget vid Narva
Karoliner
Deltagare i landstigningen vid Humlebæk
Vaxdocka

Vaxdocka kan syfta på

 Naturtrogen avbildning av människa i full storlek, se Vaxkabinett
 Människoliknande vaxfigur använd i rituellt syfte, se Vaxbarn

Se även
 Vaxdockan - svensk film från 1962
VM i snooker 1994

VM i snooker 1994, Embassy World Snooker Championship, spelades i The Crucible Theatre i Sheffield, England, den 16 april–2 maj 1994. Stephen Hendry vann sin tredje raka titel, och sin fjärde totalt under 1990-talet.

Händelser under turneringen 
 Finalen blev den fjärde och sista mellan Stephen Hendry och Jimmy White, Hendry vann dem alla. Detta års final blev den jämnaste, matchen gick till avgörande frame. White var inne och spelade och hade segern inom räckhåll då han missade en lätt svart från dess prick. Hendry rensade därefter bordet och vann finalen med 18–17. White, som aldrig vunnit VM, hade därmed sex finalförluster, förutom de fyra mot Hendry även en mot John Parrott och en mot Steve Davis.

 Stephen Hendry ramlade i sitt hotellrum och fick en fraktur på sin vänsterarm mellan första och andra omgången, men lyckades trots detta hålla samman sitt spel och vinna titeln.

 Turneringen såg också tre gamla världsmästare göra sina sista VM-turneringar:
 1980 års världsmästare, kanadensaren Cliff Thorburn gjorde sitt sista framträdande i VM efter att ha missat turneringen 1991, 1992 och 1993. Turneringen kunde dock ha slutat bättre för Thorburn, han ledde med 9–2 i första omgången mot Nigel Bond, som dock vann åtta raka frames och matchen med 10–9.
 Dubble världsmästaren (1972 och 1982), nordirländaren Alex Higgins återvände också till VM men föll i första omgången mot Ken Doherty.
 Ytterligare en världsmästare gjorde sin sista turnering, 1985 års mästare Dennis Taylor. Han var då den siste som hade spelat alla VM-turneringarna sedan flytten till The Crucible 1977. Taylor föll mot Ronnie O'Sullivan, och ramlade därefter ur topp-16.

Resultat

Externa länkar 
 

1994 i Storbritannien
Snookersäsongen 1993/1994
1994
Sportevenemang i Sheffield
Erik Agduhr

Erik Agduhr, född 10 oktober 1886 i Orsa, död 8 juli 1942, var en svensk veterinär och högskolelärare.

Biografi
Agduhr studerade bland annat histologi och embryologi i Stockholm, Uppsala, Amsterdam och Leiden. Han blev 1915 prosektor vid Veterinärhögskolan, disputerade 1920 med kunglig dispens för doktorsgrad vid Karolinska institutet (som 1924 kreerade honom till medicine hedersdoktor), utnämndes 1922 till professor i anatomi och histologi vid Veterinärhögskolan och kallades 1926 till professor i anatomi vid Uppsala universitet, med undervisningsskyldighet i histologi och embryologi. Han invaldes 1939 i Vetenskapsakademien.

Agduhr gjorde sig särskilt förtjänt genom morfologiska och experimentella undersökningar rörande nervsystemet och de endokrina organen.

Källor

Noter 

Svenska professorer i anatomi 
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Hedersdoktorer vid Karolinska Institutet
Personer från Orsa socken
Födda 1886
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Faraos förbannelse (roman)

Faraos förbannelse är den tredje boken i Kim Kimselius serie om Theo och Ramona. Den utspelar sig i farao Tutankhamons tid i Egypten och gavs ut 2002.

Referenser

Externa länkar 
Kimselius webbplats

Forntidens Egypten i skönlitteratur
Skönlitteratur 2002
Svensk skönlitteratur
Historiska romaner
Verk av Kim Kimselius
David Holmdahl

David Edvard Holmdahl, född 30 mars 1887 i Tvååkers socken, död 25 februari 1956 i Uppsala, var en svensk läkare.

Holmdahl blev medicine doktor och docent i anatomi vid Lunds universitet 1918, prosektor i anatomi och biträdande lärare i fysikalisk diagnostik 1922 samt överläkare vid tuberkuloskliniken 1929. Holmdahl utnämndes 1930 till professor i anatomi vid Uppsala universitet, med undervisningsskyldighet i makroskopisk anatomi, och blev 1931 överläkare och intendent vid Sätra brunn. Han ägnade sig främst åt embryologisk forskning, och inlade stora förtjänster vid utformandet av läran om kroppsutbildningens olika stader. Holmdahl utgav även kliniska och militär-medicinska arbeten.

David Holmdahl var bror till arkitekten Gustav och generaldirektören Otto Holmdahl samt farbror till läkaren Martin Holmdahl. Han var från 1916 gift med Elin (Ea) Cullberg (1889-1982), syster till Harry och John Cullberg.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 227.

Svenska professorer i anatomi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Riddare av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Personer från Tvååkers socken
Födda 1887
Avlidna 1956
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Intendenter vid Sätra hälsobrunn
Aleksej Sjtjusev

Aleksej Viktorovitj Sjtjusev (ryska: Алексе́й Ви́кторович Щу́сев) född 26 september 1873 i Kisjinev, död 24 maj 1949 i Moskva, var en rysk arkitekt. Han har bland annat ritat Leninmausoleet (1924).

Sjtjusev studerade för Leon Benois och Ilja Repin vid Sankt Petersburgs konstakademi 1891-1897. Han utvecklade ett stort intresse för historisk rysk konst, och vann allmänt erkännande för sin restaurering av Vasilijkyrkan från 1100-talet i Ovrutj i Ukraina. Han arbetade sedan med moskovitisk 1400-talsarkitektur, bland annat Treenighetskatedralen i Potjajevskaja Lavra i Ukraina. Han anlitades av tsarfamiljen för att formge en katedral åt Marfo-Mariinskijklostret i Moskva, vilket resulterade i en byggnad i medeltida Novgorodstil.

1913 påbörjade Sjtjusev sitt största projekt, han deltog och vann arkitekttävlingen för att formge järnvägsstationen Kazanskij. Denna jugendbyggnad blandar mästerligt element från Kremltornen med traditionell tatararkitektur.

Efter en kort tids experiment med nyklassicism övergick Sjtjusev till konstruktivismen under 1920-talet. Vid Lenins död 1924 ombads han att formge ett mausoleum åt honom. Sjtjusev ritade Leninmausoleet i en stil som sammanförde konstruktivistiska element med inslag från historiska mausoleer, exempelvis Djosers trappstegspyramid och gravmonumentet i Pasargad.

Efter mausoleumskommissionen omhuldades Sjtjusev av de kommunistiska myndigheterna. Han utsågs till chef för Tretjakovgalleriet 1926, och utnämndes till chef för den grupp som utformade stora broar och lägenhetskomplex i Moskva. Bland de viktigare byggnader han formgav under 1930- och 1940-talen finns Hotell Moskva vid Manegetorget och NKVD:s huvudkontor vid Lubjankatorget.

Sjtjusev belönades med Stalinpriset 1941, 1946, 1948 och postumt 1952.

Källor

Externa länkar

 

Ryska arkitekter
Födda 1873
Avlidna 1949
Män
Personer från Chișinău
Buffertzon

En buffertzon är inom GIS ett klassindelat avstånd, där man räknar ut ett avstånd kring ett fördefinierat område. Buffertzonen är en polygon som skapas omkring en punkt, linje eller annan polygon. Exempel på användningsområden är vid placering av bostadsområden, där man kan räkna ut hur många bostäder som faller inom ett visst antal meter inom befintliga skolor, eller var man måste bygga nya skolor för att inga elever ska ha längre än ett visst avstånd till skolan.

En buffertzon kan antingen vara en enstaka zon som går omkring ett visst område, eller flera zoner som gemensamt bildar en större zon. Om man exempelvis skapar en buffertzon för objekt som ligger nära varandra, såsom byggnader, går det att slå ihop denna mängd buffertzoner till en gemensam sådan.

Referenser

Kartografi
Banking Act of 1935

Banking Act of 1935 är en amerikansk centralbanklag, som signerades av president Franklin D. Roosevelt den 16 juni 1933. Bakgrunden till lagens tillkomst var att USA liksom resten av världen var mitt i en finansiell härdsmälta (den stora depressionen) som startat 1929 och som lett till hårda åtstramningar och ren fattigdom i USA såväl som i Europa. I USA var arbetslösheten 25 procent och aktiemarknaden hade sjunkit med 75% sedan 1929. Bank runs var vanliga eftersom det inte fanns några insättargarantier och medborgarna därför förlorade alla sina insatta pengar om banken gick i konkurs. Lagen som Roosevelt signerade hade flera beståndsdelar, men bland annat gav den FDIC auktoriteten att fungera som sista utväg för de banker som annars skulle gå i konkurs (så kallad lender of last resort). Syftet med det systemet var att allmänheten skulle få ökat förtroende för bankerna.

Se även 

USA:s centralbankshistorik

1935 i USA
USA:s finanslagstiftning
Juridikåret 1935
Politikåret 1935
USA:s ekonomiska historia
Masters 1994

Masters 1994 (Benson and Hedges Masters) var en professionell inbjudningsturnering i snooker, som spelades 6 - 13 februari 1994 i Wembley Conference Centre i London, England. Skotten Alan McManus bröt sin landsman Stephen Hendrys svit på fem raka segrar, och vann sin första och enda Masterstitel, hans största vinst i karriären.

Resultat

Källor 
 Snooker Database

1994 i Storbritannien
1994
Snookersäsongen 1993/1994