kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Indisk gräsfågel

Indisk gräsfågel (Schoenicola platyurus) är en fågel i familjen gräsfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i sydvästra Indien. Arten är fåtalig och minskar i antal. IUCN anser den vara utrotningshotad och placerar den i kategorin sårbar (VU).

Kännetecken

Utseende 
Indisk gräsfågel är en distinkt, 18 cm lång gräsfågel. Liten och knubbig näbb och litet huvud kombinerat med rätt lång och bred, kraftigt kilformad stjärt ger den ett baktungt intryck. Ovansidan är ostreckat rostbrun till gråbrun beroende på slitage, medan undersidan är vitaktig. Stjärten är diffust bandad.

Läten 
Sången består av en gäll men behaglig drill som levereras i en strid ström och som avslutas med några "chak"-toner. När den är uppretad hörs metalliska "zink".

Utbredning och systematik 
Indisk gräsfågel förekommer som namnet avslöjar i Indien, i sydvästra delen av landet i västra Ghats från Mysore till Kerala. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap
Tidigare delade indisk gräsfågel släkte med afrikansk gräsfågel. DNA-studier från 2018 visar dock förvånande nog att de trots likartat utseende inte är varandras närmaste släktingar. Istället står indisk gräsfågel nära den likaledes mestadels indiska borstgräsfågeln (Chaetornis striata). Författarna till studien rekommenderar att borstgräsfågeln flyttas till Schoenicola, medan den afrikanska gräsfågeln lyfts ut till ett eget släkte Catriscus.

Gräsfåglarna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett flertal familjer, däribland Locustellidae.

Levnadssätt 
Indisk gräsfågel hittas i täta och höga gräs- och vassmarker, uppblandat med buskage på öppna bergssluttningar, men framför allt i fuktiga sänkor vid bergstoppar på mellan 900 och 2 000 meters höjd. Den är i allmänhet svår att upptäcka förutom under häckningstiden mellan april och september då den ses sjunga från höga utkiksplatser eller i sångflykt.

Status och hot 
Indisk gräsfågel har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Världspopulationen tros bestå av endast mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer och tros dessutom minska i antal till följd av omvandling av gräsmarker. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gräsfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Payns

Payns är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Troyes 4e Canton som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Payns  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Payns

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Fijigräsfågel

Fijigräsfågel (Cincloramphus rufus) är en fågel i familjen gräsfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast på två öar i Stilla havet. Det globala beståndet är mycket litet och arten anses därför vara starkt hotad.

Utseende och läte 
Fijigräsfågeln är en långstjärtad, 17 centimeter lång sångare. Ovansidan är varmbrun med ett distinkt och långt silverfärgat ögonbrynsstreck. På undersidan kontrasterar vit strupe med röd- eller gulbruna bröstsidor och flanker som övergår till smutsvitt på buken. Näbben är medellång och svart, benen rätt långa och blåaktiga. Sången består av upprepade korta högljudda melodiska fraser, medan varningslätet är ett distinkt bubblande.

Utbredning och systematik 
Fijigräsfågel förekommer i Fiji och delas in i två underarter med följande utbredning:
 rufus – Viti Levu
 cluniei – Vanua Levu

Släktestillhörighet 
Fijigräsfågeln placeras traditionellt som enda art i släktet Trichocichla, men förs ofta till Megalurulus. DNA-studier från 2018 visar dock att arterna i Megalurulus inte är varandras närmaste släktingar utan bildar en klad tillsammans med lärksångarna i Cincloramphus, fijigräsfågeln, timorgräsfågeln (Buettikoferella) samt rostgräsfågeln och papuagräsfågeln från Megalurus. Författarna till studien rekommenderar att alla dessa placeras i Cincloramphus som har prioritet, och denna hållning följs här.

Familjetillhörighet 
Gräsfåglarna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett flertal familjer, däribland Locustellidae.

Levnadssätt 
Alla sentida fynd har gjorts nära små vattendrag i gammal skog mellan 80 och 800 meters höjd, oftast på branta sluttningar med tät undervegetation som vuxit upp efter jordskred. Par och familjegrupper födosöker obemärkt nära marken och arten upptäcks bäst genom sin sång.

Status och hot 
Arten var länge känd från fyra gamla exemplar och en handfull obekräftade rapporter från Viti Levu och ett fynd från Vanua Levu 1974. Under efterforskningar 2002–2005 hittades den dock på ett antal lokaler på Viti Levu, där den lokalt var vanlig i idealisk miljö, men förekom väldigt fläckvist. Efterforskningar på Vanua Levu efter taxonet clunei har dock ännu inte gett något, trots att lokalbefolkningen där känner till fågelns läte. Världspopulationen uppskattas idag till 50–250 individer och beståndet tros vara stabilt. Även om fijigräsfågeln bara är känd från enstaka lokaler är i stort sett alla i brant terräng som inte är lämplig för vare sig skogsbruk eller jordbruk. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som starkt hotad med tanke på dess lilla population.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn rufus betyder "rödbrun".

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gräsfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Fiji
Pel-et-Der

Pel-et-Der är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Brienne-le-Château som ligger i arrondissementet Bar-sur-Aube. År  hade Pel-et-Der  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pel-et-Der

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Gulbröstad båtnäbb

Gulbröstad båtnäbb (Machaerirhynchus flaviventer) är en av två fågelarter i den lilla familjen båtnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbröstad båtnäbb är en flugsnapparlik liten (11-12 cm) fågel med en stor, bred och mycket platt näbb. Hanne är svart ovan med gult ögonbrynsstreck, vita kanter på vingpennor och stjärt samt gul undersida. Honan har ett liknande utseende, men matt grön ovan och blekare gul under. Den reser ofta stjärten likt en gärdsmyg. Lätet är mjukt men genomträngande, en påstridig melodiös drill som återges "swit-poo-treee too sweet" eller "p-prrr-poo swit-swit". Även ett mjukt "tizz tizz" hörs.

Utbredning och systematik 
Gulbröstad båtnäbb delas in i sex underarter:
 Machaerirhynchus flaviventer albifrons – förekommer på Waigeo (Nya Guinea)
 Machaerirhynchus flaviventer albigula – förekommer i de västpapuanska öarna samt på västra Nya Guinea
 Machaerirhynchus flaviventer novus – förekommer utmed sydöstra Nya Guineas norra kust
 Machaerirhynchus flaviventer xanthogenys – förekommer i Aruöarna och på södra Nya Guinea (Mimikafloden till Milne Bay)
 Machaerirhynchus flaviventer flaviventer – förekommer i norra Queensland (norra Kap Yorkhalvön)
 Machaerirhynchus flaviventer secundus – förekommer i nordöstra Queensland (Cooktown till centrala Townsville)

Familjetillhörighet 
Båtnäbbarna placerades länge i familjen monarker (Monarchidae), men DNA-studier har visat att de utgör en egen utvecklingslinje och behandlas därför numera som en egen familj. Exakt vilka fåglar som är dess närmaste släktingar är inte klarlagt, men den tillhör en grupp övervägande afrikanska tättingar i familjerna busktörnskator, flikögon och vangor, men även de asiatiska och australiska familjerna svalstarar och ioror samt de udda arterna borstskrika och bärätare.

Levnadssätt 
Fågeln återfinns i regnskog där den rör sig likt en sångare och ryttlar i lövverket. Den bygger ett hammockliknande bo som hängs längst ut på en gren två till 20 meter upp. Däri lägger den två till tre vita fläckade ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som inte ovanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Båtnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Périgny-la-Rose

Périgny-la-Rose är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Villenauxe-la-Grande som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Périgny-la-Rose  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Périgny-la-Rose

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Svartbröstad båtnäbb

Svartbröstad båtnäbb (Machaerirhynchus nigripectus) är en av två fågelarter i familjen båtnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartbröstad båtnäbb är en 13–15 cm lång flugsnapparliknande fågel. Liksom sin systerart gulbröstad båtnäbb har den en märkligt tillplattad näbb där övre näbbhalvan är formad som en upp-och-nervänd båt, därav namnet. 

Hanen hos denna art är glansigt svart ovan, med lysande gula ansiktssidor och svart tygel. Vita spetsar på mellersta och större täckarna formar två breda vita vingband och även armpennorna är vitkantade. Stjärten är svart med vita kanter och spetsar på de yttre stjärtpennorna. Undertill är den gyllengul med en stor svart fläck på bröstets mitt. Honan liknar hanen men är mer dämpad i färgerna, med ett smalt gult ögonbrynsstreck, ett svart ögonstreck, blekare gul undersida och mindre svart bröstfläck.

Fågeln är relativt ljudlig, med korta och hårta "chit chit chit" som kontaktläte. Sången består av en visslande stigande drill, vissa populationer med fallande slut och andra inte.

Utbredning och systematik 
Svartbröstad båtnäbb förekommer enbart på Nya Guiena. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Machaerirhynchus nigripectus nigripectus – förekommer på nordvästra Nya Guinea (Vogelkop-bergen)
 Machaerirhynchus nigripectus saturatus – förekommer i bergsskogarna på centrala Nya Guinea
 Machaerirhynchus nigripectus harterti – förekommer i bergsområden på Huonhalvön på sydöstra Nya Guinea; fåglar i Adelbertbergen tros även tillhöra denna form

Familjetillhörighet 
Båtnäbbarna placerades länge i familjen monarker (Monarchidae), men DNA-studier har visat att de utgör en egen utvecklingslinje och behandlas därför numera som en egen familj. Exakt vilka fåglar som är dess närmaste släktingar är inte klarlagt, men den tillhör en grupp övervägande afrikanska tättingar i familjerna busktörnskator, flikögon och vangor, men även de asiatiska och australiska familjerna svalstarar och ioror samt de udda arterna borstskrika och bärätare.

Levnadssätt 
Svartbröstad båtnäbb hittas i bergsskogar från 850 meters höjd till trädgränsen vid 2750 meter, men är vanligast på medelhög nivå. Fågeln är insektsätare som tar små flugor, skalbaggar och getingar. Den rör sig ofta i artblandade flockar med törntrastar, solfjäderstjärtar och honungsfåglar av släktet Melidectes. Under födosök reser den ofta stjärten och kan vara lätt att komma nära.

Fågeln häckar mellan november och januari, men även i juni. Det prydliga skålformade boet av växtfibrer och mossa binds ihop med spindelväv och dekoreras med lavar. Det placeras på en vågrät gren tre till nio meter ovan mark. Däri lägger den två ägg.

Status 
Svartbröstad båtnäbb har ett stort utbredningsområde. Dess beståndsutveckling är oklar, men anses inte minska i den omfattning att arten kan tros vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Båtnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Perthes-lès-Brienne

Perthes-lès-Brienne är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Brienne-le-Château som ligger i arrondissementet Bar-sur-Aube. År  hade Perthes-lès-Brienne  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Perthes-lès-Brienne

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Damarasångare

Damarasångare (Achaetops pycnopygius) är en fågel i familjen afrikanska sångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Damarasången är en 16-17 cm lång, särpräglad och marklevande tätting. Den mörka ryggen är kraftigt streckad och det vita bröstet pepprat med svarta fläckar. Vidare har den rostbeige på övergump och flanker samt en lång, mörk stjärt som tillsammans med den horisontella hållningen skiljer den från skvättor. Sången är fyllig, bubblande och melodisk, mycket mer varierad än stråsångarens.

Utbredning och systematik 
Damarasångaren delas in i två underarter med följande utbredning:
 Achaetops pycnopygius pycnopygius: förekommer i klippiga områden i sydvästra Angola och norra Namibia.
 Achaetops pycnopygius spadix: förekommer i sluttningarna på det sydvästra höglandet i Angola (provinsen Huíla och närliggande Namibia).

Familjetillhörighet 
Tidigare behandlades damarasångaren antingen som en timalia eller en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Den senare har dock efter DNA-studier delats upp i ett antal mindre familjer, däribland den nyskapade familjen afrikanska sångare (Macrosphenidae) där damarasångaren ingår tillsammans med exempelvis krombekar (Sylvietta), långnäbbar (Macrosphenus) och flera udda afrikanska sångare som placeras i egna släkten. Dess närmaste släktingar tros vara mustaschsångaren och stråsångaren.

Levnadssätt 
Damarasångaren hittas i sluttningar med klippblock och gräs där den studsar fram på långa ben och ses sjunga från exponerade sittplatser. Den lever av ryggradslösa djur, i ett fall även små skorpioner. I Namibia häckar den mellan november och april.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Afrikanska sångare (fåglar)
Fåglar i etiopiska regionen
Petit-Mesnil

Petit-Mesnil är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Soulaines-Dhuys som ligger i arrondissementet Bar-sur-Aube. År  hade Petit-Mesnil  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Petit-Mesnil

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Piney, Aube

Piney är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Piney som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Piney  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Piney

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Olivlångnäbb

Olivlångnäbb (Macrosphenus concolor) är en fågel i familjen afrikanska sångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Olivlångnäbben är en liten sångarlik fågel med lång, rak näbb och kort stjärt som dock till skillnad från krombekar (Sylvietta) når ut förbi vingspetsarna. Fjäderdräkten är helt enfärgat grågrön. Sången är snabb och repetativ, i engelsk litteratur återgiven som "toWHEtoWHURtoWHEtoWHUR...".

Utbredning och systematik 
Olivlångnäbben förekommer från södra Guinea och Sierra Leone till nordöstra Angola och sydvästra Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades långnäbbarna i den stora familjen Sylviidae, men DNA-studier har visat att denna är parafyletisk gentemot andra fågelfamiljer som lärkor, svalor och bulbyler. Sylviidae har därför delats upp i ett antal mindre familjer, däribland familjen afrikanska sångare, där förutom långnäbbar även krombekar inom släktet Sylvietta, samt de monotypiska arterna stråsångare, mustaschsångare, fynbossångare och damarasångare ingår.

Levnadssätt 
Olivlångnäbben hittas i skogsområden. Där ses den födosöka efter insekter bland klängväxter och i lövverket, ofta i kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i många områden.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Afrikanska sångare (fåglar)
Fåglar i etiopiska regionen
Plaines-Saint-Lange

Plaines-Saint-Lange är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Mussy-sur-Seine som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Plaines-Saint-Lange  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Plaines-Saint-Lange

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Gul långnäbb

Gul långnäbb (Macrosphenus flavicans) är en fågel i familjen afrikanska sångare inom ordningen tättingar. Den förekommer i regnskog i centrala Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Gul långnäbb är en udda sångarliknande fågel med lång näbb och gula ögon. Ovansidan är brunaktig, undersidan matt gulfärgad med grått huvud och vitaktig strupe. Den liknar andra långnäbbar, men skiljs åt genom den gula färgen på undersidan. Sången är karakteristisk, en lång serie klara visslande toner som faller i tonhöjd. Mönstret är likt stornäbbad dunrygg och de enskilda tonerna är mycket lika läten från släktet Batis.

Utbredning och systematik 
Gul långnäbb förekommer i centrala Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Macrosphenus flavicans flavicans – förekommer från sydöstra Nigeria till Kamerun, Angola och västra Kongo-Kinshasa samt på ön Bioko
 Macrosphenus flavicans hypochondriacus – förekommer i sydöstra Centralafrikanska Republiken, sydvästra Sydsudan, östra Demokratiska republiken Kongo, Uganda och nordvästligaste Tanzania

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades krombekarna i den stora familjen Sylviidae, men DNA-studier har avslöjat att denna är parafyletisk gentemot andra fågelfamiljer som lärkor, svalor och bulbyler. Sylviidae har därför delats upp i ett antal mindre familjer, däribland den nyskapade familjen afrikanska sångare där krombekarna ingår, men även långnäbbarna i Macrosphenus samt de udda sångarna damarasångare, mustaschsångare, fynbossångare och stråsångare.

Levnadssätt 
Gul långnäbb hittas i regnskog, där den ses i apr eller i smågrupper i tät växtlighet på medelhög höjd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i stora delar av utbredningsområdet.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Afrikanska sångare (fåglar)
Fåglar i etiopiska regionen
Rostsidig långnäbb

Rostsidig långnäbb (Macrosphenus kempi) är en fågel i familjen långnäbbar inom ordningen tättingar. Arten förekommer i regnskog i västra Afrika från Sierra Leone till Kamerun. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Rostsidig långnäbb är en udda sångare med lång näbb och ljust öga. Ovansidan är ljus, med suddigt grått på bröstet och unikt rostfärgade flanker. Sången är en melankolisk, porlande serie med stigande eller fallande visslingar. Övriga läten är rätt trastlika.

Utbredning och systematik 
Rostsidig långnäbb förekommer i västra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Macrosphenus kempi kempi – förekommer från Sierra Leone till sydvästra Nigeria
 Macrosphenus kempi flammeus – förekommer i sydöstra Nigeria och västra Kamerun

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades långnäbbarna i den stora familjen Sylviidae, men DNA-studier har visat att denna är parafyletisk gentemot andra fågelfamiljer som lärkor, svalor och bulbyler. Sylviidae har därför delats upp i ett antal mindre familjer, däribland familjen afrikanska sångare, där förutom långnäbbar även krombekar inom släktet Sylvietta, samt de monotypiska arterna stråsångare, mustaschsångare, fynbossångare och damarasångare ingår.

Levnadssätt 
Rostsidig långnäbb hittas i regnskog i låglänta områden och lägre bergstrakter. Den ses huvudsakligen i snårig vegetation en bit upp i träden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig i stora delar av utbredningsområdet, dock lokalt vanlig i Liberia där populationen uppskattas till 300.000 par.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Robin Kemp (född 1871), engelsk ekonom, naturforskare och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Långnäbbar
Fåglar i etiopiska regionen
Ljusbukig långnäbb

Ljusbukig långnäbb (Macrosphenus kretschmeri) är en fågel i familjen afrikanska sångare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Ljusbukig långnäbb är en udda sångare med ljust lång näbb. Fjäderdräkten är färglöst brunaktig med något ljusare undersida. Ögat är ljust. Den liknar vissa grönbulbyler, men känns igen på kortare stjärt och längre näbb. Även sången är bulbylaktig i tonen, en tjirpande fras med tre till fem först stigande och sedan fallande visslingar, ofta upprepade efter en paus.

Utbredning och systematik 
Ljusbukig långnäbb delas in i två underarter med följande utbredning:
 Macrosphenus kretschmeri kretschmeri – förekommer från sydostligaste Kenya till centrala Tanzania
 Macrosphenus kretschmeri griseiceps – förekommer i sydöstra Tanzania och nordöstra Moçambique

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades långnäbbarna i den stora familjen Sylviidae, men DNA-studier har visat att denna är parafyletisk gentemot andra fågelfamiljer som lärkor, svalor och bulbyler. Sylviidae har därför delats upp i ett antal mindre familjer, däribland familjen afrikanska sångare, där förutom långnäbbar även krombekar inom släktet Sylvietta, samt de monotypiska arterna stråsångare, mustaschsångare, fynbossångare och damarasångare ingår.

Levnadssätt 
Ljusbukig långnäbb hittas i regnskog, huvudsakligen i täta klängväxter på medelhög nivå. Den ses vabligen i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som övervägande ovanlig till lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Eugen Franz Kretschmer (1868-1894), tysk ornitolog verksam som samlare av specimen i Kenya 1894.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Afrikanska sångare (fåglar)
Fåglar i etiopiska regionen