kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Issus, Haute-Garonne

Issus är en kommun i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Montgiscard som tillhör arrondissementet Toulouse. År  hade Issus  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Issus

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Garonne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Haute-Garonne
Guran, Haute-Garonne

Guran är en kommun i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Saint-Béat som tillhör arrondissementet Saint-Gaudens. År  hade Guran  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Guran

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Garonne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Haute-Garonne
Ore, Haute-Garonne

Ore är en kommun i departementet Haute-Garonne i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Barbazan som tillhör arrondissementet Saint-Gaudens. År  hade Ore  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Ore

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Haute-Garonne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Haute-Garonne
Hakuba

är en landskommun (by) i Nagano prefektur i Japan. Hakuba låg en gång i tiden längs med den så kallade Saltvägen som användes för att transportera salt och andra vattenrelaterade produkter från kusten. I Hakuba ligger Hakubabackarna, en anläggning för backhoppning, och skidorten Happo One.

I populärkultur
Hakuba visas i avsnitt 21 och 22 av animen Great Teacher Onizuka.

Vänorter
Lech, Österrike

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Hakubas officiella webbplats 

Orter i Nagano prefektur
WP:Projekt Japan
Krysotil

Krysotil, eller vit asbest, är den vanligast förekommande formen av asbest och har stått för ca 95 % av all användning av asbest. Krysotil förekommer i tre polytyper: klinokrysotil, ortokrysotil och parakrysotil vilka har något olika gitterparametrar. Krysotil är ett fyllosilikat.

Egenskaper
Mineralet är en vackert silkesglänsande, fintrådig variant av serpentin, som ofta bildar ådror i vanlig serpentin. Dess färg är vitaktig (leukotil) till olivgrön och det är lätt att bearbeta till en mjuk, ullig massa. Mineralet är uppbyggt av Mg(OH)2-skikt och Si2O52- -skikt som inte matchar varandra helt med följd att dubbelskiktet rullar ihop och bildar mikroskopiska rör.
Vit upphettning omvandlas krysotil först, och smälter vid 1550oC

Förekomst
Större mängder av krysotil har utvunnits i bland annat Italien, Ryssland, Kanada och Zimbabwe.

Användning
Inkluderat i gruppen av asbestmaterial har krysotil använts som isoleringsmaterial inom såväl process- som byggindustrin, samt för tillverkning av brandskyddsmaterial och eldfasta textilier. 

På grund av dessa ämnens cancerframkallande egenskaper är de numera klassade som miljöfarligt material med strikta bestämmelser för dess hantering.

Källor
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Noter

Externa länkar
The Chrysotile Institute
Webmineral
Mindat clinochrysotile
Mindat orthochrysotile
Mindat parachrysotile
"Asbestos-containing Floor Tile and Mastic Abatement: Is there Enough Exposure to Cause Asbestos-related Disease?"
Ledoux, RL (ed), Short course in mineralogical techniques of asbestos determination, Mineralogical Association of Canada, pp. 35–73, 185, 1979.
http://www.microlabgallery.com/ChrysotileFile.aspx

Silikatmineral
Cancerframkallande ämnen
Volvo 8900

Volvo 8900 är en buss från Volvo med högt golv eller med lågentré. Den lanserades 2011 och ersatte då Volvo 8500 och Volvo 8700.

Bussen tillverkas i Wrocław i Polen och tidigare även i Säffle i Sverige. Karossen är byggd av rostfritt stål och aluminium. Bussen går att få med två eller tre axlar (boggi) och fanns fram till och med årsmodell 2015 med Volvo B7R-, B7RLE-, B9R- och B9RLE-chassin med motorer som klarar Euro 5-normen. Från årsmodell 2015 finns Volvo 8900 endast tillgänglig med Volvo B8R- eller B8RLE-chassin med motorer som klarar Euro 6-normen i Sverige. Den kan fås med förbränningsmotorer som drivs av antingen dieselolja eller biodiesel. Lågentréversionen går att beställa utan podestrar i låggolvsdelen fram, alltså utan upphöjningar i sidan om mittgången där sätena är placerade, dessa bussar känns utvändigt igen på den något lägre fönsterlinjen på sidorna.

Designen på fronten och fönstret vid förarplatsen fanns redan på den sista årsmodellen av Volvo 8500 men Volvo 8900 fick även ett nytt bakparti och till viss del nya chassin. Volvo B7RLE fanns även på föregångarna Volvo 8500 och 8700 medan Volvo B9R och B9RLE var nya för Volvo 8900 och avlöste de föregående Volvo B12M-, B12B- och B12BLE-chassina.

Stadsbussmodellen med helt lågt golv, Volvo 7900, har i stort sett samma front som 8900, bortsett från att den är något lägre och saknar spoiler.

Karossen är mer formstabil än Volvo 8500 då det är mera stål i karossen men är samtidigt lättare och kan ta fler passagerare än Volvo 8700 då det är mera aluminium i karossen.

Tillverkningen av Volvo 8900 upphör under 2024 i och med en omstrukturering hos Volvo Bussar där man upphör med att tillverka egna busskarosser.

Bildgalleri

Referenser

8900
Bakhjulsdrivna fordon
Veikko Heinonen

Veikko Heinonen, född 4 oktober 1934 i Lahtis, död 4 november 2015, var en finländsk backhoppare som representerade Lahden HS. Han var också bobollspelare.

Karriär 

Veikko Heinonen vann sin första backhoppstävling 1951. Han blev finländsk junior-mästare 1951 och 1952. Han kvalificerade sig til finska A-landslaget i backhoppning til Skid-VM 1954 i Falun. Han vann där en silvermedalj 10,0 poäng efter landsmannen Matti Pietikäinen och endast 0,5 poäng före Bror Östman från Sverige som fick bronset. Matti Pietikäinen och Veikko Heinonen vann de första medaljer i internationell backhoppning för Finland.

Trots sin stora framgång under Skid-VM 1954, blev aldrig Heininen nominerad för flera internationella mästerskap. Han blev nummer 7 under schweiziska backhopparveckan 1955. Efter två tredjeplatser (i St. Moritz och La Locle) föll Heininen i Arosa och förlorade sina medaljchanser. Heinonen föll också i första hoppet i Oberstdorf i  tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1955/1956. (Han blev nummer 23 i andra deltävlingen, i Garmisch-Partenkirchen.)

Under skidflygningsveckan i Kulm 1956 vann han två delsegrar, men utmattad efter förseningar på resan från Finland på grund av generalstrejk, blev han bara nummer 6 i första deltävlingen. Han blev nummer två sammanlagt efter Werner Lesser från DDR. Heinonen hoppade sitt längsta hopp någonsin under tävlingarna i Kulm 1956, 118 meter.

Veikko Heinonen blev nummer 7 i finska mästerskapen 1954 och nummer 4 i 1955. Efter ett fall under träning 1966 skadade Heinonen sig och backhoppningskarriären avslutades.

Boboll 

Veikko Heinonen spelade mellan 1953 och 1958 boboll för hemmaklubben i Lahtis (Lahden Mailaveikot) i finska ligan. Som bäst blev han och laget nummer två 1953.

Övrigt 

Heinonens son, Kari Heinonen, var i slutet av 1970-talet och början av 1980-talet med i det finska backhoppningslandslaget.

Källor

Externa länkar 
  
 Lahden Kaupunginmuseo: Resultater backhoppning 27 februari 1955 
 Svenska Skidspelen: Pristagare i Svenska Skidspelen

Finländska backhoppare
Finländska bobollsspelare
Personer från Lahtis
Födda 1934
Män
Avlidna 2015
Vera Zasulitj

Vera Ivanovna Zasulitj (), född 8 oktober (gamla stilen: 27 september) 1849 i byn Michajlovka i Gzjatskij ujezd i guvernementet Smolensk, död 8 maj 1919 i Petrograd, var en rysk revolutionär. 

Zasulitj anslöt sig redan som ung flicka till den ryska revolutionära rörelsen och häktades första gången 1869 i samband med processen mot revolutionären Sergej Netjajev. Stort uppseende väckte hon genom sitt revolverattentat den 5 februari 1878 mot stadsprefekten i Sankt Petersburg general Fjodor Trepov, vilken väckt hennes indignation genom att han låtit piska en fången revolutionär student, Aleksej Boguljubov, som ej tagit av mössan vid polisgeneralens besök i fängelset. Hon frikändes av juryn den 11 april, lyckades därefter undkomma polisens efterspaningar samt emigrerade omkring 1880 till Schweiz. Där deltog hon på 1880-talet tillsammans med Georgij Plechanov i grundläggandet av den första ryska socialdemokratiska organisationen "Arbetets frigörelse" (Osvodozjdenije truda). 

Tillsammans med Plechanov och Vladimir Lenin tillhörde Zasulitj i början av 1900-talet redaktionen för den i Rysslands revolutionära rörelse inflytelserika tidningen Iskra och för tidskriften Zorja. Efter det ryska socialdemokratiska partiets klyvning i London 1903 anslöt hon sig till mensjevikerna. Hon återvände till Ryssland efter revolutionen 1917, men spelade där ej någon framträdande roll. På grund av hennes insats i den ryska revolutionsrörelsen hedrade sovjetregeringen henne med högtidlig begravning på statens bekostnad.

Källor

Noter

Externa länkar

Ryska revolutionärer
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer i Ryssland under 1900-talet
Mensjeviker
Personer från Smolensk oblast
Födda 1849
Avlidna 1919
Kvinnor
Ugglan
Per Lange

Per Lange, född 30 augusti 1901 i Hørsholm, död 9 juli 1991, var en dansk författare, översättare och poet.

Biografi 

Per Lange var son till författaren Sven Lange och bror till författaren Ib Lange. På faderns sida var han släkt med skalden Frederik Paludan-Müller. Han tog studentexamen vid Efterslægtsselskabets skole 1919 och blev filosofie kandidat (cand.phil) året därpå. Därefter företog han resor till Österrike (1923), där han kom i kontakt med olika litterära strömningar, och Italien (1926-1927), där hans intresse för klassisk och romersk kultur blev väckt. Han debuterade som poet 1920, då hans första dikt publicerades i tidskriften Exlex. Han debuterade i bokform med diktsamlingen Kaos og Stjærnen 1926, som har influenser från filosofen Friedrich Nietzsche och dennes syn på motsättningarna mellan det dionysiska och det apolloniska. Denna följdes av diktsamlingarna Forvandlinger (1929) och Orfeus (1932), som båda präglas av ett sökande efter det gudomliga med mytologiska drag. Langes diktning var också inspirerad av samtidens expressionism och 1800-talets litterära strömningar. Efter dessa två diktsamlingar gjorde Lange ett uppehåll från författarskapet och arbetade bl.a. på tidskriften Sind og Samfund (1932-1937). Han utgav en samling, Relieffer (1943), med utvalda dikter från tidigare verk.

Det var först på 1950-talet som Lange återigen publicerade litterära verk regelbundet, nu i form av essäer. Den första samlingen, Spejlinger, publicerades 1953 och följdes av Ved Musikkens Tærskel (1957), Samtale med et Æsel (1961), Om Krig og Krigsmænd (1966) och Dyrenes Maskerade (1969). Dessa verk är inspirerade av Michel de Montaigne och François de La Rochefoucaulds författarskap. Vid sidan om sitt författarskap har Lange även översatt verk av D.H. Lawrence, François de La Rochefoucauld, Jean de La Bruyère, Edith Sitwell, Denis Diderot, Samuel Butler, John Steinbeck, Per-Axel Branner och Pär Lagerkvist till danska. Han var även konsult för Gyldendals Forlag.

Erkännanden 
 Emma Bærentzens Legat (1930)
 Holger Drachmann-legatet (1932 & 1961)
 Gyldendals Boglegat (1944)
 Jeanne og Henri Nathansens Fødselsdagslegat (1946)
 Anckerska legatet (1950)
 Kritikerpriset (1957)
 Johannes Ewalds Legat (1959)
 Louisiana-Prisen (1959)
 Henrik Pontoppidans Mindefond (1961)
 Otto Rungs Forfatterlegat (1972)

Referenser 

Födda 1901
Avlidna 1991
Män
Danska poeter
Danska översättare
Personer från Hørsholms kommun
Simone Sini

Simone Sini, född 9 april 1992 i Sesto San Giovanni, är en italiensk fotbollsspelare som spelar för Pisa, utlånad från Roma. Sini kan spela både centralt och till vänster i försvaret.

Karriär
Simone Sini inledde karriären i Romas ungdomsverksamhet. Inför säsongen 2010/2011 lånades han till Serie A-klubben Lecce för att skaffa sig erfarenhet. I kontraktet fanns också en klausul som gav Lecce rätt till delägarskap. Han debuterade redan säsongens första match, förlust bort mot AC Milan med 4-0, men spelade sedan bara ytterligare en match. Efter säsongen återvände Sini till Roma.

Den kommande säsongen lånades Sini istället ut till Lecces ärkerivaler Bari i Serie B. Men precis som säsongen innan hade Sini svårt att få speltid. 31 januari, övergångsfönstrets sista dag, lånades Sini istället ut till Livorno, fortfarande i Serie B. Även denna gång med rätt till delägarskap. 

Efter säsongen hade Livorno planer på att förlänga lånet, men efter att Sini tillbringat försäsongen med Livorno visade det sig att de båda klubbarna inte kunde komma överens. Istället lånades Sini ut till nyblivna Serie B-laget Pro Vercelli.

Sommaren 2013 köpte Lega Pro-klubben Perugia Sini från Roma på delägarskap.

Landslag
Simone Sini har representerat Italien i de flesta ungdomslandslag. Han gjorde sitt första mål för u19-landslaget mot Turkiet 12 januari 2011. 

Han spelade sin hittills enda match för u21-landslaget mot Schweiz 10 augusti 2010.

Referenser

Män
Levande personer
Födda 1992
Personer från Sesto San Giovanni
Italienska fotbollsspelare
Spelare i US Lecce
Spelare i SSC Bari
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i US Pro Vercelli
Spelare i Perugia Calcio
Spelare i Pisa Calcio
Iraklij Tsereteli

Iraklij Georgijevitj Tsereteli (ryska: Ираклий Георгиевич Церетели, georgiska: ირაკლი წერეთელი), född 20 november 1881 i Kutaisi, guvernementet Kutaisi, Kejsardömet Ryssland, död 21 maj 1959 i New York, var en rysk revolutionär politiker.
 
Tsereteli var av georgisk börd. Han studerade vid Moskvauniversitetet och verkade sedan som tidningsredaktör i Georgien, invaldes 1907 i andra riksduman och framträdde där som mensjevikernas ledande talare. Då andra duman i juni samma år upplöstes med anledning av en uppdiktad anklagelse mot dess socialdemokratiska partigrupp för uppvigling av trupperna och anslag mot tsarens liv, blev Tsereteli arresterad och dömd till mångårigt straffarbete i Sibirien. Han frigavs först i samband med februarirevolutionen 1917, återkom i april till Petrograd och vann till följd av sitt politiska martyrskap och sin glänsande talarbegåvning genast stor popularitet och en inflytelserik ställning i Petrograds sovjet. Han blev i maj samma år minister för post och telegraf i den då bildade koalitionsministären, övertog i juli inrikesministerposten, men avgick vid ministären Aleksandr Kerenskijs ombildning i augusti för att i stället i det allryska soldat- och arbetarrådet och i Petrograds sovjet överta ledningen av striden mot de alltmer påträngande bolsjevikerna. 

Tsereteli uppträdde under revolutionens första skede ivrigt för koalition mellan de grupper, som på revolutionens grund ville fortsätta kriget och samtidigt förmå de allierade till en i demokratisk riktning gående revision av krigsmålen. Efter oktoberrevolutionen ägnade sig han i sitt hemland åt georgisk politik; han förhandlade 1919 i republiken Georgiens intresse med fredskonferensens ledande statsmän i Paris. År 1923 gick han i landsflykt i Paris och flyttade senare till USA.

Källor

Noter

Mensjeviker
Georgiska politiker
Födda 1881
Avlidna 1959
Män
Personer från Kutaisi
Ugglan
Simone Dell'Agnello

Simone Dell'Agnello, född 22 april 1992 i Livorno, är en italiensk fotbollsspelare som sperlar för Barletta, på lån från Livorno.

Karriär
Simone Dell'Agnello inledde karriären i Livornos ungdomsverksamhet. Han hann dock aldrig debutera för a-laget för redan som 15-åring upptäcktes han av Inter 2007. Inter fick han omedelbart spela med 17-åringarna i Allevi Nazionali där han gjorde elva mål, tredje bäst i laget. Säsongen efter dubblade han den skörden till 22, bäst i laget. 2009-2010 flyttades han upp till klubbens Primavera-lag, där han fick agera inhoppare bakom Mattia Destro och Denis Alibec. Sommaren 2010 fick Dell'Agnello spela ett par matcher med a-laget, bland annat Pirelli Cup där Inter slog Manchester City. Den följande säsongen, 2010-2011, gjorde Dell'Agnello 15 mål, återigen bäst i laget. Dell'Agnello gjorde också sju mål i Torneo di Viareggio, bland annat i finalen i hemstaden Livorno, och utstågs till turneringens Golden Boy, som dess mest värdefulle spelare. Dell'Agnello togs under våren 2011 ut till ett par matcher med a-laget, men fick aldrig spela.

Sommaren 2011 återvände Dell'Agnello till sin hemstad och moderklubb, Livorno på delägarskap. Han gjorde sin tävlingsdebut i Coppa Italia i förlustmatchen mot Chievo. I november skadade Dell'Agnello korsbandet i höger knä, vilket innebar att säsongen för hans del var över. Trots skadan köpte Livorno loss Inters del av spelaren i en affär där även Luca Siligardi blev helägd av den toskanska klubben, medan Inter tog över hela ägandet av Francesco Bardi. Dell'Agnello gjorde sitt första mål för Livorno, tillika sitt första a-lagsmål, då han som inhoppare fastställde slutresultatet 1-4 borta mot Ascoli 10 november 2012.

Sommaren 2013 lånades Dell'Agnello ut till FC Südtirol. I mars 2014 skadade Dell'Agnello under en träning korsbandet i höger knä, och hans säsong var därmed över. Under sommaren 2014 gjordes övergången permanent.

Inför den kommande säsongen, 2014/2015, lånades Dell'Agnello återigen ut, den här gången till Barletta tillsammans med klubbkamraten Riccardo Regno.

Landslag
Simone Dell'Agnello inledde sin internationella karriär som 15-åring i Italiens u16-landslag 2007. Dell'Agnello har representerat Italien på de flesta ungdomsnivåer, bland annat i u17-VM 2009, men har ännu inte fått chansen i u21-laget.

Meriter
Mästare i Torneo di Viareggio: 1
2011 (Inter)

Referenser

Män
Levande personer
Födda 1992
Personer från Livorno
Italienska fotbollsspelare
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i SS Barletta Calcio
Tygtigern Lukas äventyr (TV-serie)

Tygtigern Lukas äventyr är en finländsk animerad tv-serie från 1985 och är baserad på en bok av Christina Andersson. 

 Tygtigern Lukas äventyr har visats i SVT tre gånger 1986, 1990 samt 1995. 

Nils Brandt var berättarröst. 

Animation: Bettina Hongell 

 Musik: Tom Salomonsen

Avsnitt 

 Lukas flyttar
 Överfallet
 Ärternas triumf
 Nattassningar
 Vakna nattfåglar
 Helmer
 Sarato i badet

Fotnoter 

TV-seriestarter 1985
Finländska animerade TV-serier från 1980-talet
Svenskspråkiga TV-serier
Marvell Wynne

Marvell Wynne, född 8 maj 1986 i Pittsburgh, Pennsylvania, är en före detta amerikansk fotbollsspelare som sist spelade för MLS-laget San Jose Earthquakes. 

Han är känd för sin snabbhet.

2018 avslutade Wynne sin karriär efter en lång tids hjärtproblem.

Källor

Amerikanska fotbollsspelare
Amerikanska landslagsspelare i fotboll
Födda 1986
Levande personer
Män
Idrottare från Pittsburgh
Spelare i Copa América 2007
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2008
Spelare i Fifa Confederations Cup 2009
Spelare i Red Bull New York
Spelare i Toronto FC
Spelare i Colorado Rapids
Spelare i San Jose Earthquakes
Alumner från University of California, Los Angeles
Eugen Netto

Eugen Otto Erwin Netto, född 30 juni 1848 i Halle an der Saale, död 13 maj 1919 i Giessen, var en tysk matematiker. 

Netto studerade från 1866 matematik vid Berlins universitet under Leopold Kronecker, Karl Weierstrass och Ernst Eduard Kummer samt blev 1870 filosofie doktor. Han undervisade därefter vid ett gymnasium i Berlin, blev 1879 e.o. professor vid universitetet i Strassburg, 1882 i Berlin och var 1888–13 ordinarie professor i Giessen. Han ägnade sig som författare huvudsakligen åt algebrans område. Bland hans skrifter märks Substitutionentheorie und ihre Anwendung auf Algebra (1882), Vorlesungen über Algebra (1900) och Lehrbuch der Combinatorik (1901).

Källor

Tyska matematiker
Tyska professorer
Personer verksamma vid Strasbourgs universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid universitetet i Gießen
Personer från Halle an der Saale
Födda 1848
Avlidna 1919
Män
Ugglan
Brüel

För andra betydelser, se Brüel (olika betydelser).

Brüel  är en mindre stad i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.

Staden ingår i kommunalförbundet Amt Sternberger Seenlandschaft tillsammans med kommunerna Blankenberg, Borkow, Dabel, Hohen Pritz, Kloster Tempzin, Kobrow, Kuhlen-Wendorf, Mustin, Sternberg, Weitendorf och Witzin.

Geografi
Brüel ligger 27 kilometer nordost om Schwerin i distriktet Ludwigslust-Parchim.

Staden består av de sju ortsdelarna Brüel, Alt Necheln, Golchen, Keez, Kronskamp, Necheln och Thurow.

Historia 

Orten Bruile omnämns första gången 1222. Under 1300-talet kom orten till hertigdömet Mecklenburg (1348) och orten fick stadsrättigheter av riddaren Reimar von Plessen (1348 eller 1377).

1887 anslöts staden Brüel till den nya järnvägen Wismar-Karow.

Under DDR-tiden tillhörde distriktet Sternberg inom länet Schwerin (1952–1990).

Befolkningsutveckling 

 Befolkningsutveckling  i Brüel

Källa:,

Vänorter 
Staden Brüel är vänort till tyska kommunen Schönkirchen i förbundslandet Schleswig-Holstein.

Kommunikationer 
Genom stadsområdet går förbundsvägarna (tyska:Bundesstraße) B 104 och B 192. Väster om staden går motorvägen  (tyska:Autobahn) A 14.

Referenser 

Denna artikel är delvis baserad på en översättning från tyskspråkiga Wikipedia.

Kommuner och städer i Landkreis Ludwigslust-Parchim
Kungariket Serbien (Medeltiden)

Kungariket Serbien  () eller Serbiska kungariket () var ett kungarike som styrdes av  Nemanjić-ätten, åren 1217-1346. Storfurstendömet Serbien upphöjdes 1217 vid kröningen av Stefan Prvovenčani som kung av dennes bror, biskop Sava, efter att ha ärvt alla territorier som enats av deras far, Stefan Nemanja, som anses vara den mest anmärkningsvärda serben enligt Serbiska vetenskaps- och konstakademin. Det utropades som tsardöme den 16 april 1346.

Källor

 John V.A. Fine. (1994). The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest. The University of Michigan Press. 
 John V.A. Fine. (1991). The early Medieval Balkans: A Critical Survey from the 6th to the Late 12th Century. The University of Michigan Press. 
Alexander Soloviev, "Greek charters of Serbian rulers" (1936), Soloviev and Makin

Fotnoter

Serbiens politiska historia
Serbien under 1300-talet
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Historiska monarkier
Historiska slaviska stater
Stater och territorier bildade 1217
Stater och territorier upplösta 1346
Storfurstendömet Serbien

Storfurstendömet Serbien eller Rascien () var en medeltida stat som skapades 1090, och upphörde med upphöjandet till kungarike 1217. Under Konstantin Bodins styre, utsågs Kungen av Duklja, Vukan att styra Rascien som vasall, och då Bodin tillfångatogs av bysantinerna, blev Vukan oberoende och antog titeln Storfurste. Då Bodin hade dött hade Rascien blivit den starkaste enheten, från vilken Serbien kom att styras, under Vukanović-ätten.

Källor

Serbiens politiska historia
Serbien under 1100-talet
Serbien under 1200-talet
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Historiska monarkier
Historiska slaviska stater
Furstendömet Serbien (Medeltiden)

Furstendömet Serbien eller Serbiska furstendömet () var en medeltida serbisk stat som styrdes av Vlastimirović-ätten, och existerade cirka 768-969 i sydöstra Europa. Det skapades genom enandet av flera provinshövdingar under Višeslav, den första serbiske härskare vars namn är känt

Källor

Serbiens politiska historia
Serbien under 700-talet
Serbien under 800-talet
Serbien under 900-talet
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Historiska monarkier
Historiska slaviska stater
Historiska furstendömen