kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
400 meter häck för herrar i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012

Herrarnas 400 meter häck vid olympiska sommarspelen 2012, i London i Storbritannien avgjordes den tredje, fjärde och sjätte augusti på Londons Olympiastadion. Tävlingen inleddes med en försöksomgång där alla deltagare försökte kvalificera sig till det efterföljande steget i tävlingen. Efter försöksomgången hölls semifinaler och till sist finalen där 8 idrottare deltog. Angelo Taylor från USA var regerande mästare efter att han i Peking 2008 vunnit finalen.

Medaljörer

Rekord 
Före tävlingarna gällde dessa rekord:

{| class="wikitable" border="1" style="font-size:90%"
| align="right" width="200px" | Världsrekord (WR)
| width="200px" | 
| width="100px" | 46,78| width="200px" |  Barcelona, Spanien
| width="100px" | 6 augusti 1992
|
|-
| align="right" | Olympiskt rekord (OR)
| 
| 46,78
|  Barcelona, Spanien
| 6 augusti 1992
|
|-
| align="right" | Världsårsbästa (WL)
| colspan="4" | ej fastställt
|}

Program
Tider anges i lokal tid, det vill säga västeuropeisk sommartid (UTC+1).
3 augusti
11:15 – Försök
4 augusti
19:00 – Semifinal
6 augusti
20:45 – Final

 Resultat 
 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record)
 PB innebär personligt rekord.
 SB''' innebär säsongsbästa.

Försöksomgång
Den inledande försöksomgången ägde rum den 3 augusti. Omgånge bestod av totalt 50 deltagare där de tre främsta i varje heat gick till semifinal tillsammans med de i övrigt tre bästa tiderna.

Semifinaler
Semifinalerna ägde rum den 4 augusti.

Heat 1

Heat 2

Heat 3

Final
Finalen hölls den 6 augusti.

Referenser 

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Dickson Etuhu

Dickson Paul Etuhu, född 8 juni 1982 i Kano, är en nigeriansk före detta fotbollsspelare som bland annat spelade för Preston North End, Fulham och AIK samt i Nigerias fotbollslandslag. Han är bror till Kelvin Etuhu.

Etuhu skrev på ett tvåårskontrakt för AIK i december 2014. Han lämnade klubben efter säsongen 2016. I november 2018 åtalades Etuhu och en till person för att i maj 2017 ha försökt påverka utgången i en allsvensk fotbollsmatch mellan IFK Göteborg och AIK genom att försöka muta AIK:s målvakt Kenny Stamatopolous till att underprestera i matchen. Etuhu nekade till brott och friades i tingsrätten men dömdes i november 2019 i hovrätten till villkorlig dom och dagsböter för försök till givande av muta. Ansökan om prövningstillstånd i Högsta domstolen avslogs i februari 2020 varvid hovrättens dom fastställdes. I april 2020 meddelade Svenska fotbollförbundets disciplinnämnd beslutet att Dickson Etuhu stängs av från "träning, tävling, uppvisning och att utöva uppdrag i alla idrotter" i fem år. Avstängningen gäller från 14 april 2020 till och med 13 april 2025.

Referenser

Externa länkar

Premier League profil

Nigerianska fotbollsspelare
Nigerianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Preston North End
Spelare i Norwich City FC
Spelare i Sunderland AFC
Spelare i Fulham FC
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i AIK Fotboll
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Födda 1982
Levande personer
Män
Personer från Kano
Polariseringsskolan

Polariseringsskolan är en nationalekonomisk icke falsifierbar teori för att förutse hur ekonomisk tillväxt kommer att fördelas mellan länder och regioner. Skolan menar att tillväxt i ett tillväxtområde, exempelvis en storstadsregion, leder till att denna region utnyttjar periferin, vilket ger ökande regionala klyftor.

Teorin har sin grund i bl.a. Gunnar Myrdals arbeten och går ut på att en tilltagande koncentration av befolkning och näringsliv till de mest centralt belägna regionerna kan förväntas på bekostnad av glesbygden. Teorin är populär bland marxister och även bland vissa nationalekonomer. Ekonomerna inom denna tradition tar sin utgångspunkt i utvecklingsekonomiska analyser. Den traditionella marxistiska analysen kommer till slutsatsen att centrum utnyttjar periferin, vilket ger ökande regionala klyftor. Regionforskningen kommer till motsvarande slutsats men lägger större vikt vid näringslivets efterfrågan på kvalificerad arbetskraft och det utbyte av information, varor och tjänster som sker i nätverk av företag och institutioner. Polariseringsskolans slutsats är dock även här att regioner med redan hög tillväxt utvecklas på bekostnad av omkringliggande regioner.

Kritik  
Ett flertal författare inom nationalekonomi och ekonomisk historia, såsom Moses Abramovitz och William Baumol har argumenterat för att det har varit en signifikant konvergens i produktivitet och tillväxt mellan världens industrialiserade länder. Dessa studier baseras på Alexander Gerschenkrons ”advantages of backwardness thesis”. Enligt denna tes har ett land med en lägre ekonomisk nivå en högre produktivitetstillväxt än de mer avancerade länderna. Förklaringen är att ett land på en lägre nivå kan dra nytta av teknikspridning och höja sin produktivitet genom att imitera föregångslandets teknologi, medan man i detta land måste skapa nya innovationer för att höja produktiviteten. Det skapar en tillväxtpotential som ger upphov till konvergens enligt den s.k. konvergensskolan. Det finns dock vissa länder som är så långt efter att man inte kan attrahera kapital eller ta in den nya teknologin och då är man följaktligen inte heller med i processen utan kommer än mer ohjälpligt på efterkälken. Slutsatsen enligt denna teoribildning blir därför att de länder som har kapaciteten att imitera kommer att konvergera, me-dan andra kommer än mer på efterkälken.

Se även 
 Konvergensskolan
 Regionforskning
 Neoklassisk nationalekonomi
 Ekonomisk geografi

Referenser 

Nationalekonomi
Utvecklingsekonomi
Edmond Fitzmaurice, 1:e baron Fitzmaurice

Edmond George Fitzmaurice, 1:e baron Fitzmaurice, född den 19 juni 1846 i London, död den 21 juni 1935 i Bradford on Avon, var en brittisk politiker och skriftställare, son till Henry Petty-Fitzmaurice, 4:e markis av Lansdowne, yngre bror till Henry Petty-Fitzmaurice, 5:e markis av Lansdowne. Gift 1889-1894 med Caroline FitzGerald.

Fitzmaurice blev 1868 medlem av underhuset, som han tillhörde till 1885, då han på grund av sjuklighet avböjde återval, inträdde där ånyo 1898 och förflyttades i december 1906 som peer (baron Fitzmaurice; han var förut känd som lord Edmond Fitzmaurice) till överhuset för att som understatssekreterare för utrikes ärenden i den liberala ministären Campbell-Bannerman inför lorderna företräda regeringens utrikespolitik. Han blev i oktober 1908 kansler för hertigdömet Lancaster i ministären Asquith och avgick av hälsoskäl i juni 1909. 

Fitzmaurice utsågs 1881 till en av kommissarierna för reorganisationen enligt Berlinfördraget av de turkiska provinsernas förvaltning, var 1883 brittisk fullmäktig vid Londonkonferensen om Donauseglationens ordnande, 1882-85 understatssekreterare för utrikesärenden (under lord Granville i Gladstones andra ministär) och åtnjöt allmänt anseende som auktoritet i Balkanpolitiska frågor. Bland alstren av Fitzmaurices historisk-biografiska författarskap kan nämnas Life of William, Earl of Shelburne (3 band, 1875-76), Sir William Petty, the Political Economist (1895) och Life of Granville George Leveson-Gower, second earl Granville (2 band, 1905).

Källor

Tryckta källor

Noter

Födda 1846
Avlidna 1935
Personer från London
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska överhusledamöter
Engelsk adel
Storbritanniens ministrar
Personer i Storbritannien under 1900-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Män
Georg Eliassen

Georg Eliassen, född 1 juli 1880 i Oslo, död 24 december  1964 i Oslo, var en norsk arkitekt. 

Eliassen fick sin utbildning till byggnadsingenjör vid Kristiania tekniske skole (numera Oslo ingeniørhøgskole) och vid  Kungliga tekniska högskolan i Stockholm. Mellan 1907 och 1914 var han arkitektassistent hos den svenske arkitekten Ragnar Östberg, och arbetade bland annat med Stockholms stadshus. Östberg och Eliassen hade tidigare samarbetat med Östra real och Rådhusförslaget och var goda vänner. Gällande Stadshuset kom han mest att arbeta med murningsarbeten och trappor. 

När Eliassen lämnade Östbergs arkitektkontor i maj 1914 gick han samman med landsmannen Andreas Bjercke, som också tidigare hade arbetet hos Östberg. De bildade i Oslo en gemensam arkitektfirma, “Bjercke og Eliassen”, som blev ett av Norges mest erkända arkitektkontor under 1900-talets första hälft.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Litteratur 
Camilla Gjendem: «Fra Norsk arkitekturmuseums tegningssamling: Arkitektene Bjercke og Eliassen», i Arkitektur i Norge. Årbok 1997, Oslo 1997

Norska arkitekter under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1964
Män
Arkitekter från Oslo
Ouroboros

Ouroboros eller Uroborus (grekiska för svansätare), alternativt hjulorm, är en omättlig orm eller drake som äter sin egen svans. Det är en gnostisk och alkemisk symbol som ursprungligen kommer från forntida Egypten och Grekland. Ouroboros är ett uttryck för att allt, både materiella och andliga ting, hänger samman i en evig cykel av förstörelse och återskapande. Ouroboros beskrivs av Platon i verket Timaios som den första levande varelsen. I sydsvensk folktro används begreppet hjulorm.

Ouroboros är en dramatisk symbol för integration och assimilering av det motsatta, det vill säga skuggan. Denna "feed-back"-process är på samma gång en symbol för odödlighet, eftersom den sägs av Ouroboros som han dräper sig själv och ger sig till livet, befruktar sig själv och föder sig själv. Han symboliserar Den Ende, som utgår från sammandrabbningen av motsatser, och han därför utgör hemlighet prima materia som utan tvekan härrör från människans omedvetna.

Inom hinduismen utgör Ouroboros grundvalen för hela världsalltet. I nordisk mytologi anges midgårdsormen ligga i havets ytterkant och omringla hela världen med sin svans i munnen.

Referenser

Externa länkar 

 Om "prima materia" 

Ormar i kulturen
Symboler
Piktogram
John Petty

John Petty kan syfta på bland andra:

 John Petty, 1:e earl av Shelburne (1706–1761), irländsk politiker
 John Petty, 2:e markis av Lansdowne (1765–1809), brittisk aristokrat

Se även 

 John Pettie, skotsk målare
Mušḫuššu

Sirrush är ett draklikt djur som finns avbildat på Istarporten som ursprungligen stod i det antika Babylon, men som sedan 1930 finns utställd på Pergamonmuseet i Berlin. Den har fjäll, höga framben som på ett lejon, bakben likt en större fågel, en lång hals och med ett reptilhuvud. Tungan är kluven som på en orm, och djuret har även en lång svans. Det liknar inget nu levande djur, även om teorier finns om att det är en konstnärlig avbildning av en ödla eller ett mytologiskt djur.

Referenser

Drakar i mytologi
Mesopotamisk mytologi
Lista över författarmuseer i Sverige

Lista över författarmuseer i Sverige är en ofullständig förteckning över bevarade tidigare författarbostäder eller -uppväxtmiljöer.

|}

Källor
bif (Biblioteket i Fokus) 2012:2 som i sin tur använt Carin Sjöholm: Turism i spåren efter böcker, filmer och författare, 2011

Författarmuseer

Författarmuseer
László Csatáry

László Csatáry, även känd som László Csizsik-Csatáry, född 4 mars 1915 i Mány, Österrike-Ungern, död 10 augusti 2013 i Budapest, var en ungersk dömd nazistisk krigsförbrytare. Simon Wiesenthal-centret har haft honom på sin lista över de mest efterlysta nazistiska krigsförbrytarna.

Csatáry var polischef inom den ungerska polisen under andra världskriget. År 1944 var Csatáry befälhavare för den ungerska polisen i staden Kassa som då låg i Ungern (numera Košice i Slovakien). Han anses ansvarig för att ha organiserat deportationen av omkring 15 700 judar till Auschwitz.

Han dömdes i sin frånvaro för krigsförbrytelser i Tjeckoslovakien 1948 och dömdes till döden. Han flydde till Kanada 1949 och utgav sig för att vara jugoslavisk medborgare och bosatte sig i Montreal där han blev konsthandlare. Han erhöll kanadensiskt medborgarskap 1955. 

Han greps i Budapest i mitten av juli 2012.

Referenser

Webbkällor 
 

Födda 1915
Ungerska brottslingar
Förintelsen i Ungern
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
Ungerska poliser
Avlidna 2013
Män
Utica

Utica kan syfta på:

 Utica, Kansas – en ort i Ness County, Kansas, USA
 Utica, Michigan – en stad i Macomb County, Michigan, USA
 Utica, Nebraska – en ort i Seward County, Nebraska, USA
 Utica, New York – en stad i Oneida County, New York, USA
 Utica, Pennsylvania – en kommun i Venango County, Pennsylvania, USA
 Utica, Tunisien – en historiska stad i Tunisien
 Útica – en kommun i Colombia
 Utica (ort i Colombia) – en ort i kommunen
Aelia Paetina

Aelia Paetina eller Paetina var kejsar Claudius andra hustru. Hennes biologiska far var Sextus Caelius Catus medan hennes mamma är okänd. Förmodligen dog hennes pappa när hon var mycket ung, och hon uppfostrades hos Lucius Sejus Strabo som var prefekt för Praetoriangardet och biologisk pappa till Sejanus, som blev hennes adoptivbror.

Paetina gifte sig år 28 e.Kr. med Claudius och deras enda barn dottern Claudia Antonia föddes år 30. Redan i oktober 31 skiljde sig Claudius från henne sedan hennes adoptivbror Sejanus störtats och mördats efter konspirationen mot kejsar Tiberius. Enligt Suetonius anklagade Claudius henne för "smärre smädelser", och detta var den officiella orsaken till deras skilsmässa.

Sedan kejsarinnan Messalina, som var Claudius tredje hustru, avrättats år 48, funderade Claudius på att gifta om sig för fjärde gången. Hans frigivne rådgivare Narcissus (död 54 e.Kr.) stöttade då ett omgifte med Paetina eftersom de hade ett barn tillsammans. Det blev inte så, utan Claudius gifte sig istället med sin brorsdotter och Caligulas syster, Agrippina d.y.

Referenser

Noter 

Kvinnor i antikens Rom
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Kvinnor
Personer i Romerska riket under 000-talet
Korssubventionering

Korssubventionering är en affärsmodell som bygger på att ett företag använder intäkter från lönsam verksamhet till att finansiera mindre lönsam verksamhet. 

Affärsmodellen innebär att lönsamma produkter subventionerar olönsamma produkter, lönsamma kunder subventionerar olönsamma kunder, lönsamma krediter subventionerar olönsamma sådana etc. Många aktörer prissätter inte varje produkt för sig utan ser till avkastningen på den totala kundrelationen. I princip är det inte konstigare än att en livsmedelsaffär använder lockpriser för att attrahera kunder och därmed säljer vissa varor med förlust. En förutsättning för detta helkundsperspektiv är dock att producenten kan kompensera förlusterna på lockvarorna med ökade intäkter från andra produkter eller kunder.

Korssubventioner har kritiserats för att skapa en avvikelse från en ur ekonomisk synvinkel effektiv prissättning. Om produktionen bedrivs i en miljö präglad av väl fungerande konkurrens kommer prissättningen teoretiskt sett, enligt vedertagna nationalekonomiska modeller, att avspegla kostnaderna för den mest effektive producenten. En viktig effekt av detta är att andra aktörer, liksom kunder, då får en riktig bild av kostnaderna för produktion av olika tjänster. Prisbildningen utgör alltså ett signal- och styrsystem för hur resurser ska satsas och fördelas i ekonomin.

Se även 
 Finansiering
 Företagsekonomi

Referenser 

Företagsekonomi
Sällskapet Idun

Sällskapet Idun är ett sällskap för män, grundat 1862 i Stockholm. 

Initiativtagare 1862 var konstnärerna och professorerna vid Fria Konsternas Akademi Edward Bergh och Johan Fredrik Höckert, tonsättaren Ivar Hallström, forskningsresanden och professorn vid Naturhistoriska Riksmuseet Adolf Erik Nordenskiöld, professorn och rektorn vid Karolinska Institutet Axel Key samt bibliotekarien vid Kungliga Biblioteket Harald Wieselgren. Den senare var under flera decennier i egenskap av sällskapets sekreterare den samlande och drivande kraften. Det är han som är huvudpersonen i Zorns målning En skål i Idun från 1892.

Verksamhet
I stadgarna från 1862 angavs att föreningen var till för
i Stockholm bosatte män, hvilka åt vetenskap, vitterhet och konst på skilda banor egna verksamhet och intresse.

Sällskapets uppgift enligt senast reviderade stadgarna från 6 december 2000:till uppgift att befordra samvaro mellan personer, verksamma inom olika kulturområden.Sällskapet Idun har sammankomster en gång i månaden utom under sommarmånaderna med föredrag och konststunder vid vilka konstnärer ger inblickar i sina konstnärskap. Novembermötet ägnas åt musik.

Sällskapet leds av en årligen vald nämnd, vars ordförande utses inom nämnden. Sällskapets sekreterare ansvarar för det löpande arbetet tillsammans med en också i särskild ordning av årsmötet utsedd kassaförvaltare och en klubbmästare. Nya medlemmar väljs in i den ordning stadgarna föreskriver av nämnden på förslag av minst två medlemmar. Antalet medlemmar har under lång tid varit mellan 550 och 600.

Motsvarande föreningar för män på andra håll i landet med likartade program är Sällskapet Concordia i Örebro (också grundat 1862), Sällskapet Gnistan, även kvinnor, i Göteborg (grundat 1878) och Sällskapet Heimdall i Malmö (grundat 1891). I Danmark finns en motsvarande förening, Selskabet for Historie, Litteratur og Kunst och i Norge Andvake Foreningen.

Sällskapet Nya Idun är en förening i Stockholm som vänder sig till kvinnor och den grundades av Calla Curman 1885. Theodor Westrin lät 1912 teckna sällskapets historia i Några bidrag till sällskapet Iduns historia''.

Asteroiden 176 Iduna har fått sitt namn efter sällskapet.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Kulturföreningar
Mansorganisationer
Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 1862
Jordkastanj

Jordkastanj (Bunium bulbocastanum) är en växtart som tillhör familjen flockblommiga växter.

Externa länkar 
 Den virtuella floran - Jordkastanj

Flockblommiga växter
Jo Växtindex
Huvudkvanttal

Huvudkvanttal, betecknat n, är i kvantfysik ett av de kvanttal som beskriver kvanttillståndet för en elektron i en atomorbital, tillsammans med bankvanttal, magnetiskt kvanttal och spinnkvanttal.

Huvudkvanttalet är ett naturligt tal (1, 2, 3...) och motsvarar elektronskalet i Bohrs atommodell. Ett högre huvudkvanttal innebär att elektronen har en högre energinivå.

Enligt Paulis uteslutningsprincip måste alla elektroner ha olika sammansatt kvanttal. Därmed finns ett begränsat antal elektroner med varje huvudkvanttal. Antalet huvudkvanttal som förekommer i atomen, motsvarar dess period i det periodiska systemet.

Kvantfysik

de:Quantenzahl#Hauptquantenzahl
Bankvanttal

Bankvanttal eller azimutalt kvanttal, betecknat l eller ℓ, är ett av de kvanttal som beskriver en elektron i en atomorbital.

Bankvanttalet beskriver rörelsemängdsmomentet. Det är noll eller ett positivt heltal och alltid strikt mindre än huvudkvanttalet n. ℓ-kvanttalet ger upphov till underskal, som för ℓ = 0, 1, 2 och 3 betecknas med bokstäverna s, p, d och f.

Se även
 Paulis exklusionsprincip

Rotationssymmetri

de:Quantenzahl#Nebenquantenzahl
Strandnål

Strandnål (Bupleurum tenuissimum) är en växtart som tillhör familjen flockblommiga växter.

Externa länkar
Den virtuella floran - Strandnål

Flockblommiga växter
St Växtindex
Guldkörvel

Guldkörvel (Chaerophyllum aureum) är en art av växter i familjen Flockblommiga växter.

Externa länkar
Den virtuella floran

Flockblommiga växter
Gu Växtindex
Skallberget, Västerås

Skallberget är en  stadsdel i det administrativa bostadsområdet Skallberget-Vega i Västerås. Området är ett bostadsområde som ligger norr om E18 och väster om Bergslagsvägen.

I Skallberget finns bostäder: villor, radhus och hyreshus, Skallbergsskolan, ett centrum (Karlfeldtsplatsen), ett äldreboende (Skallbergets servicehus) och en kyrka Korskyrkan. I hörnet ner mot Skallbergsmotet finns livsmedelsaffärer, en pizzeria och en bank.

Skallberget började bebyggas under av slutet av 1940-talet, huvudsakligen med lamellhus. I slutet av 1950-talet uppfördes butiker, ett punkthus och en bensinstation vid Skallbergstorget. Under slutet av 80-talet uppfördes på den tidigare idrottsplanen Svarta plan bostäder och stadsdelscentrat Karlfeldtsplatsen.

Området avgränsas av Nordanby, Bergslagsvägen, E18 och Vega.

Området gränsar i norr till Nordanby, i öster till Gideonsberg i söder över E18 till Kristiansborg och i väster till Vega.

Noter

Externa länkar

Stadsdelar i Västerås
Jakobsberg, Västerås

Jakobsberg är en  stadsdel i det administrativa bostadsområdet Jakobsberg-Pettersberg i Västerås. Området är ett bostadsområde som ligger väster om Djäkneberget.

Området avgränsas i norr av korsningen Drottninggatan - Vallbyleden, söderut av Vallbyleden och längs västra sidan av Lustigkulla, västra sidan av Djäkneberget, Pilbogatan, söderut längs Jakobsbergsgatan, västerut längs Hammarbygatan, norrut längs Kronvägen och Ormbergsgatan, runt grönområdet, norrut till Trollbacken, österut och därefter norrut mellan Jakobsgatan och Drottninggatan, till grönområdet, österut till hörnet av Vallbyleden och Drottninggatan.

Området gränsar i norr till Trumslagarbacken, i öster till Lustigkulla, Djäkneberget och Västermalm, i söder till Almelund, i väster till Ormberget och Pettersberg.

Noter

Externa länkar

Stadsdelar i Västerås