Kohäger

Kohäger (Bubulcus ibis) är en liten vit häger som ursprungligen förekommer i Asien och Afrika, men som har spritt sig till Europa och Nordamerika. Namnet syftar på artens vana att hålla sig nära boskap på jakt efter insekter som de skrämmer upp, eller till och med plockar insekter direkt från djurens ryggar. Jämfört med andra hägrar ses den i torrare områden, ofta långt från vatten. Arten ökar i antal och vidgar sitt utbredningsområde. Kohägrar öster om Iran i Asien urskiljs ibland som en egen art, orientkohäger (B. coromandus).

Utseende 
Kohägern är mellan 42 och 52 cm lång, har ett vingspann på 80 till 100 cm och väger 200 till 600 gram. Den är kraftig och kort för att vara en häger och i förhållande till många andra arter inom familjen har den en kort, grov näbb som är spetsig, och kort hals som ofta är indragen. Den har grå ben och långa tår. Könen är lika och adulta fåglar har en helvit fjäderdräkt, gul näbb och riklig befjädring på hakan. I häckningsdräkt är den ljust rödbrun eller orange på bröstet, hjässan och ryggen och får en rödrosa ben- och näbbfärg, speciellt vid näbbroten. Juvenila fåglar har vit fjäderdräkt och svart näbb.

De båda underarterna (eller arterna, se nedan) skiljer sig något åt, där västliga nominatformen är jämfört med östliga coromandus något mindre med kortare hals, näbb och ben, med orange begränsat till hjässa och plymer på rygg och bröst. Benen är vidare aldrig svarta.

Läte 
Vanligaste lätet är ett strävt "rick-räck". I flykten hörs också enstaviga kraxanden.

Utbredning och systematik 
Kohägern har sitt ursprung i gamla världen men har effektivt koloniserat världen och har idag ett mycket stort utbredningsområde kring ekvatorn och på södra halvklotet i varma regioner, på alla kontinenter förutom Antarktis.

DNA-DNA hybridisering indikerar att kohägern är närbesläktad med ägretthäger och mellanhäger som numera vanligen förs till släktet Ardea. Trots detta placeras arten än så länge i det monotypiska släktet Bubulcus på grund av sin avvikande ekologi och morfologi.

Kohägern brukar delas upp i två underarter:
 Bubulcus ibis ibis inklusive seychellarum – återfinns i Nordamerika, Sydamerika, Afrika Europa och Mellanöstern; dess västliga utbredningsgräns går vid Hawaii och den östliga i Iran 
 Bubulcus ibis coromandus (Boddaert 1783) – återfinns i södra och sydöstra Asien, Nya Zeeland och Australien.

Taxonet coromandus som fått trivialnamnet orientkohäger (ibland kallad östlig kohäger) kategoriseras ibland som en god art på grund av allopatrisk utbredning.

Majoriteten är stannfåglar eller kortflyttare men det förekommer att fåglar efter häckning flyttar längre till andra områden vilket förmodligen är orsaken till att artens utbredning har ökat. Den nordliga populationen som häckar i USA, så långt norr ut som de Stora sjöarna, flyttar söderut om vintern och även delar av populationen av B. i. coromandus flyttar till Australiens kustområden om vintern.

Kohägern i Europa 
I Europa häckar kohägern i Frankrike, Portugal, Spanien, Italien och Ryssland och dess utbredningsområde expanderar. Under 1900-talet observerades kohäger bara vid ett tillfälle i Sverige, en död individ som hittade i Åkersberga, Uppland 19 juli 1987. Denna individ var ringmärkt i Spanien 1986. I och med att kohägerns utbredningsområde expanderat i Europa har den observerats oftare och under perioden 2002 till 2020 observerades det 15 kohägrar i Sverige. Vid ett tillfällen har dessutom en kohäger av underarten coromandus observeras, men den tros inte sannolikt ha nått Sverige på naturlig väg.

Ekologi

Häckning och biotop 
Dess häckningsområden finns i stora våtmarker i varmare länder. Den häckar i kolonier ofta tillsammans med andra hägrar. Paret bygger ett plattformsliknande bo av kvistar i ett träd eller i en buske. Honan lägger mellan tre och fyra ägg, men kullar på upp till nio ägg har observerats. Paret ruvar gemensamt i 22 till 26 dygn och tar sedan även hand om ungarna som är flygga efter 30 till 35 dygn. Den återfinns ofta på torra områden med gräs till skillnad från andra arter inom familjen som förknippas med våtmarker.

Föda 
Kohägern lever av insekter, speciellt gräshoppor, och syns ofta flockvis i hagar och dylikt där det finns betande boskap som rör upp insekter som fåglarna fångar. Ibland ställer den sig på ryggen av större djur, exempelvis kor, för att komma åt insekter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan fyra och knappt tio miljoner individer, varav det i Europa tros häcka 76 100–92 300 par.

Stora häckningskolonier i urbana områden ses som en allmän olägenhet och fågeln kan där förföljas, antingen genom störningar för att förhindra bobygge, avlägsnande av bon eller direkt dödande. I häckningsområdet hotas den av degradering av våtmarksmiljöer och förstörelse genom till exempel dränering för konstbevattning eller för vattenkraft. I vissa områden är den också utsatt för pesticider. Arten jagas och handlas med på marknader för traditionell medicin i Nigeria.

Referenser 
Delar av artikeln är översatt från engelska Wikipedias artikel Cattle Egret

Noter

Källor 
 Lars Larsson, Birds of the World, 2001, CD-rom
 Mullarney, K. Svensson, L. Zetterström, D. (1999) Fågelguiden, Europas och medelhavsområdets fåglar i fält. Stockholm: Albert Bonniers förlag
 Club300, Svenska fågellistan, Kohäger
 Handbook of the Birds of Europe, the Middle East, and North Africa: The Birds of the Western Palearctic

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org
 Cornell Lab of Ornithology - Cattle Egret Information
 USGS Patuxent Bird Identification InfoCenter - Cattle Egret
 South Dakota Birds - Cattle Egret Information and Photos

Hägrar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i australiska regionen