kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Roger Åkerström

Jan Roger Åkerström, född 5 april 1967 i Överkalix, uppvuxen i Luleå, är en svensk före detta ishockeyspelare (back) och ishockeytränare.

Roger är far till ishockeyspelaren Simon Åkerström, som också är back.

Ishockeykarriär

Som spelare 
1996 tog han SM-guld och 1997 tog han SM-silver med Luleå HF. Åren 1998–2005 var Roger Åkerström lagkapten i samma klubb.

Han har även spelat i svenska landslaget och vunnit ett VM-silver 1993 i Tyskland.

5 januari 2017 fick han sin tröja med nummer 28, upphängd i Coop Norrbotten Arena, innan en match mot Karlskrona HK.

Åkerströms rekord 
Han har spelat flest säsonger i Luleå HF genom tiderna, 19 säsonger. 
Under säsongen 2006/2007 blev han den som spelade flest matcher (inklusive slutspel) i Luleå HF, genom tiderna; 792 matcher. Åkerström har spelat flest säsonger i Luleå HF genom tiderna, 20 säsonger. Jan Sandström slog dock senare rekordet med 793 matcher, i en match mot HV71 den 9 januari 2016. 
Han var den som spelade flest elitseriematcher (inklusive slutspel) genom tiderna, 911 matcher, fram tills Mikael Håkanson passerade honom under säsongen 2011/2012.
Han är den äldsta som spelat i Luleå HF genom tiderna, och spelade sin sista match för klubben den 12 mars 2007, då laget spelade kvartsfinalserien mot Linköpings HC och åkte ut efter den matchen. Då var Roger 39 år, 11 månader och 1 vecka gammal.

Som lagledare/tränare 
Säsongen 2007/2008 blev han lagledare för Luleå Hockey och bildade "Roger-trion", tillsammans med dåvarande LHF-tränare Roger Kyrö och Roger Rönnberg. Säsongerna 2010/2011-2013/2014 var Åkerström även assisterande tränare i Luleå Hockey.

Externa länkar 

Spelare valda i NHL Entry Draft 1988
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Västerås IK
Ishockeyspelare i Luleå HF
Män
Födda 1967
Levande personer
Personer från Överkalix socken
Spelare i HC Bolzano
Spelare valda av Vancouver Canucks i NHL Entry Draft
Ishockeytränare i Luleå HF
Mustijoki

Mustijoki kan syfta på:

Geografi

Finland
 Mustijoki – en å i Borgå stad i Nyland, se Svartsån
 Mustijoki – en by i den före detta kommunen Borgå landskommun, se Svartså
 Mustijoki (vattendrag i Lappland, lat 67,52, long 23,73) – i landskapet Lappland
 Mustijoki (vattendrag i Lappland, lat 66,48, long 25,25) – i landskapet Lappland
Svartså

Svartså (finska Mustijoki) är en by i den före detta kommunen Borgå landskommun, i den nuvarande staden Borgå i landskapet Nyland, Södra Finlands län. 

Byar i Borgå
Mark Boswell

Mark Boswell, född 28 september 1977 i Mandeville, Jamaica är en kanadensisk friidrottare som tävlar i höjdhopp.

Boswell stora genombrott kom när han blev silvermedaljör vid VM 1999 i Sevilla efter ett hopp på 2,35. Han var även i final vid Olympiska sommarspelen 2000 där han slutade sexa efter att ha klarat 2,32. Vid VM på hemmaplan 2001 slutade han sexa.

Vid Samväldesspelen 2002 blev han guldmedaljör då han klarade 2,28. Han var även i final vid inomhus-VM 2003 då han slutade femma på 2,25. Utomhus samma år blev han bronsmedaljör vid VM i Paris, med ett hopp på 2,32.

Vid hans andra olympiska spel, Olympiska sommarspelen 2004 i Aten, tog han sig till final och slutade sjua efter att ha klarat 2,29. Han var även i final vid VM i Helsingfors 2005 och blev då fyra efter att ha klarat 2,29.

Vid samväldesspelen 2006 försvarade han sitt guld då hans 2,26 räckte till att vinna tävlingen.

Boswell tävlar fortfarande även om han inte nått någon större framgång och han jobbar samtidigt som lärare och idrottsledare.

Personligt rekord 
 Höjdhopp - 2,35 meter

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Kanadensiska höjdhoppare
Män
Födda 1977
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kanada
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Svartbäckfjärden

Svartbäckfjärden kan syfta på följande platser:

Finland 

 Svartbäckfjärden, Borgå, Nyland, 
 Svartbäckfjärden, Pyttis, Kymmenedalen,
Hanns Johst

Hanns Johst, född 8 juli 1890 i Seerhausen i närheten av Riesa, död 23 november 1978 i Ruhpolding, var en tysk författare engagerad i Nationalsocialistiska tyska arbetarepartiet (NSDAP) och en av Tredje rikets ledande kulturpersonligheter. Han är inte översatt till svenska (2022).

Biografi 
Johst studerade medicinvetenskap, germanistik, filosofi samt konsthistoria. Han anmälde sig som frivillig i armén 1914 och 1918 bosatte han sig vid den bayerska insjön Starnberger See.

Hans tidiga verk bär influenser av expressionism, till exempel romanen Der Anfang (1917) samt pjäserna Der Junge Mensch (1916) och Der Einsame. Han blev senare naturalistfilosof med verk som diktsamlingarna Rolandsruf (1919), Mutter (1921), Lieder de Sehnsucht (1924); romanerna Der Kreuzweg (1922) och So gehen sie hin (1930) samt skådespelen Der König (1920), Propheten (1923), Die fröhliche Stadt (1925) samt Thomas Paine (1927. Johst uppträdde även som essäist med verk som Wissen und Gewissen (1924) samt Ich glaube (1928).

År 1928 gick Johst med i Kampfbund für deutsche Kultur, som hade grundats av Alfred Rosenberg. 1932 blev han medlem i NSDAP och några år senare i Schutzstaffel (SS). I essän Standpunkt und Fortschritt (1933) förklarade han uttryckligen sitt stöd för Adolf Hitlers världsåskådning. År 1935 blev Johst president för både Reichsschrifttumskammer, som lydde under den kulturellt likriktande riksorganisationen Reichskulturkammer, och Deutsche Akademie für Dichtung, bägge tyska författarorganisationer som vid denna tidpunkt endast var öppna för författare som producerade pronazistiska verk. 

Mot slutet av andra världskriget återfanns Paul Schultze-Naumburg på propagandaministeriets lista över "gudabenådade" kulturskapare, den så kallade Gottbegnadeten-Liste, vilket skänkte honom ett extra skydd av staten och befriade honom från allt deltagande i militär verksamhet.

När jag hör ordet kultur 
Johst har blivit känd för en replik i pjäsen Schlageter (premiär 1933) som handlar om den tyske frikårskämpen Albert Leo Schlageter. Repliken ifråga tillskrivs ofta felaktigt någon av nazistledarna Hermann Göring, Heinrich Himmler eller ibland Joseph Goebbels:

"Wenn ich Kultur höre ... entsichere ich meinen Browning.", vilket ordagrant betyder: "När jag hör kultur... osäkrar jag min Browning!" (akt 1, scen 1). 

(Citatet förekommer oftast på svenska som: "När jag hör ordet kultur... osäkrar jag min revolver!", vilket är något felaktigt då en Browning inte är en revolver utan en halvautomatisk pistol.)

Noter

Externa länkar 

 Böcker av och om Hanns Johst på svenska bibliotek. (libris.kb.se)

Tyska författare under 1900-talet
Tyska dramatiker under 1900-talet
Tyska poeter under 1900-talet
Tyskspråkiga författare
Tyskspråkiga dramatiker
Tyskspråkiga poeter
SS-Gruppenführer
Nazister
Personer i Nazityskland
Personer från Sachsen
Män
Födda 1890
Avlidna 1978
Svensk uppslagsbok
Datasaabs Vänner

Datasaabs Vänner är en ideell förening i Linköping som bildats för att dokumentera och informera om Sveriges datahistoria, speciellt med fokus på det tidigare företaget Datasaab. Föreningen har dokumenterat Datasaabs historia i fem böcker och har en hemsida med information och bilder bland annat om de datasystem som företaget tillverkade och saluförde. Datasaabs Vänner bistår även datamuseet IT-ceum i Linköping med kunskaper och praktiskt arbete.

Externa länkar
Datasaabs Vänners webbplats

Sveriges datorhistoria
Föreningar i Sverige
John Steffensen

John Steffensen, född 30 augusti 1982, är en australiensisk friidrottare, specialiserad på 200 och 400 meter löpning. 

Hans personbästa är 20,88 sekunder (200 meter) och 44,73 sekunder (400 meter). Han deltog i det australiensiska laget som tog silver på 4 x 400 meter vid OS i Aten 2004. Vid VM i friidrott 2005 kom han sist i finalen på 400 meter med tiden 45,45. Vid Samväldesspelen 2006 tog han guld på 400 meter med tiden 44,73 och med stafettlaget på 4 x 400 meter.

Vid både VM 2007 och 2009 blev han utslagen i semifinalen på 400 meter. Han ingick även tillsammans med Ben Offereins, Sean Wroe och Tristan Thomas i Australiens stafettlag på 4 x 400 meter vid VM 2009 som blev bronsmedaljörer.

Personliga rekord 
 400 meter - 44,73 från 2006

Externa länkar
IAAF: John Steffensen

Australiska kortdistanslöpare
Män
Födda 1982
Olympiska silvermedaljörer 2004
Australiska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Australien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Australien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Australien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Levande personer
Silvana Pampanini

Silvana Pampanini, född 25 september 1925 i Rom, död 6 januari 2016 i Rom, var en italiensk skådespelerska. Pampanini var tillsammans med Sophia Loren en av Italiens stora filmstjärnor i slutet av 1950-talet.

Källor

Externa länkar

Italienska skådespelare under 1900-talet
Födda 1925
Avlidna 2016
Kvinnor
Skådespelare från Rom
Överdragsförkläde

Ett överdragsförkläde är ett tunikaliknande förkläde med fram- och bakstycke. Det brukar knytas med band i sidorna eller i ryggen.

Överdragsförklädet är vanligt förekommande i många yrkeskategorier. Dess popularitet beror sannolikt på att det är lätt att sätta på och ger bra skydd genom att täcka en stor del av överkroppen. Det syns mindre ofta i hemmiljö. 

Företag som säljer arbetskläder erbjuder vanligen ett brett sortiment av överdragsförkläden. Däremot syns de sällan i detaljhandelns utbud av förkläden.

Det svenskspråkiga ordet "överdragsförkläde" är troligen en direktöversättning av tyskans Überwurfschürze. På amerikansk engelska heter det cobbler apron och på brittisk engelska tabard.

Externa länkar
 Exempel på överdragsförkläden: ,  , 

Förkläden

en:Apron#Cobbler apron
Delio Rossi

Delio Rossi, född 26 november 1960 i Rimini i Italien, är en italiensk före detta fotbollsspelare som sparkades från tränarjobbet i Serie A-klubben Fiorentina efter att ha hamnat i slagsmål med en av spelarna i det egna laget i hemmamatchen mot Novara den 2 maj 2012.

Födda 1960
Italienska fotbollstränare
Italienska fotbollsspelare
Spelare i Calcio Foggia 1920
Män
Levande personer
Tränare i ACF Fiorentina
Personer från Rimini
Tyska verb

Huvudartikel: Tysk grammatik

Enkla verb 
Tyska verb består av en rot och suffixet "-en". I verb vars rötter slutar på "el" eller "er" tappar suffixet bokstaven "e".

 "laufen" (att springa, gå)
 "lächeln" (att le) 
 "meistern" (att mästra)

Odelbara prefix 
Där finns vissa verb som börjar på permanenta prefix. De vanligaste prefixen i tyska är "ver-", "ge-", "be-", "er-", "ent-", "auf-", "an-" och "zer-".

 "brauchen", att behöva - "verbrauchen", att konsumera
 "raten", att ge råd - "verraten", att förråda
 "fallen", att falla - "gefallen" att vara nöjd
 "hören", att höra - "gehören" att tillhöra
 "brennen", att brinna (intransitiv) - "verbrennen", att brinna (transitiv), "att brinna helt" 
 "beginnen", att börja (ingen for utan prefix)

Löst sammansatta verb 
Löst sammansatta verb består av ett prefix (preposition) och ett verb, som sitter ihop i infinitiv. 

 anschauen, er schaut an, (att se)
 anfangen, er fängt an (att börja)

Indikativ

Presens (Präsens)

Futurum (Futur)

Futurum 1 

 werden + infinitiv

Futurum 2 

 werden + perfekt particip + haben

Imperfekt (Präteritum/Imperfekt) svaga verb

Perfekt (Perfekt) 

 haben + perfekt particip

Pluskvamperfekt (Plusquamperfekt) 

 haben (imperfekt) + perfekt particip

Konjunktiv

Presens (Konjunktiv I) 
Presens konjunktiv bildas alltid, med undantag av verbet sein, av infinitivens stam och de ändelser som anges nedan:

Imperfekt (Konjunktiv II) 
Denna form är identisk med imperfekt indikativ när det gäller svaga, regelbundna verb. I annat fall får verben, med imperfekt indikativ som utgångspunkt, omljud och ändelsen -e där så är möjligt.

Imperativ 

Tyska
Tysk grammatik

de:Deutsche Grammatik#Verben
Sandybell

Sandybell (ハロー!サンディベル Haro! Sandiberu) är en animeserie som handlar om en flicka vid namn Sandybell, hennes far och hennes vänner.
Serien hade premiär i Japan 6 mars 1981, med originaltiteln "Hello! Sandybell". Den svenska versionen har givits ut på VHS av Wendros på tio DVD à 85 minuter. Serien har totalt 47 avsnitt i sin originalversion, men endast 40 avsnitt dubbades på svenska.

Handling 
Sandybell är en ung pojkflicka som bor i en liten by i Skottland med sin pappa. Hon är en glad och omtänksam flicka med många vänner, men hamnar ofta i trubbel. Hennes liv förändras när hon möter familjerna Wellington och Sherer och hon lär känna nya vänner, får några rivaler och blir förälskad för första gången.

Seriens figurer
Sandybell är huvudpersonen. Hon har blont hår med pippilotter. Hon är den mest godhjärtade och älskvärda personen av dem alla. Sandybell lämnar ingen oberörd.
Mark Wellington är aristokrat och är i början av serien känd som "blomsterprinsen", innan Sandybell får reda på hans riktiga identitet. Mark bryr sig inte om status och vill hellre bli konstnär. Han lovar att gifta sig med Sandybell när han nått sitt mål.
Kitty Sherer är en brysk rik flicka och Sandybells rival. Hon är kär i Mark och försöker vinna Marks hjärta trots att Mark är förälskad i Sandybell. Kitty gör allt för att göra livet surt för Sandybell, men misslyckas varje gång.
Lesley Christy är Sandybells far och lärare i byn. Han räddade Sandybell från att drunkna när hon var en bebis och adopterade sedan henne. Adoptionen resulterade i att hans förlovning med rektorns dotter tog slut, då de inte accepterade Sandybell. Christy flyttade då till Skottland där han uppfostrade sin dotter.
Mr and Mrs. Scott är grannar till Sandybell och Mr. Christy. De står Sandybell nära och har tagit hand om henne mycket under hennes barndom.
Edward är en man som dyker upp oväntat i Sandybells liv vid ett flertal tillfällen. Han är vänlig och blir en av hennes nära vänner.
Can-Can är en nära vän till Leslie, och känner till Sandybells bakgrund då han var med när Leslie räddade Sandybell. Han äger en tidning i London och är lite av en uppfinnare. Sandybell bor hos honom och hans familj när hon bestämmer sig att åka till London.
Oliver är hennes trofasta hund som alltid finns vid hennes sida. Han är en brun Collie.
Grevinnan Wellington är en dam som har ett slott i Skottland, nära den lilla byn där Sandybell växer upp. Grevinnan är mor till Mark, men Sandybell tänker på sin egen mor när hon är med Grevinnan.

Se även 
 Candy Candy
 Starzinger

Referenser

Externa länkar
 Sandybell på Dubbningshemsidan 
 

Anime (TV)
TV-seriestarter 1981
TV-serieavslutningar 1982
Shōjo
Karin Frostenson

Karin Frostenson, egentligen Karin Alma Birgitta Lidman, ursprungligen Frostenson, född 4 januari 1946, är en svensk konstnär.

Hon ingick i den inre kretsen kring tidskriften PUSS tillsammans med Lars Hillersberg, Carl-Johan De Geer, Lena Svedberg och Ulf Rahmberg. Tillsammans med Kajsa Magnusson har hon ägnat sig åt multimediaproduktion. Frostenson finns representerad vid Moderna museet, Länsmuseet Gävleborg och Nationalmuseum.

Frostenson var 1967–1981 gift med Lars Hillersberg och 1982–2001 med Erik Saltnessand.  Hon är dotter till Anders Frostenson och Ulla Lidman-Frostenson samt kusin till Katarina Frostenson.

Bibliografi

Källor

Externa länkar
Moderna sagor Karin Frostensson och Kajsa Magnusson, Multimediaproduktion.

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Födda 1946
Kvinnor
Levande personer
Representerade vid Nationalmuseum
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska tecknare under 2000-talet
Palearktiska regionen

Den palearktiska regionen eller Palearktis är en av de åtta djurgeografiska regioner som jorden delas upp i. Den omfattar Europa, Asien norr om Himalaya, norra Afrika, och de norra och centrala delarna av Arabiska halvön.

Ofta talar man också om Västra palearktis vilket dock inte är en djurgeografisk region.

Inom biologin är det ofta relevant att tala om de två zoogeografiska regionerna Palearktis och Nearktis som en helhet; då används begreppet Holarktis.

Se även 
 Kategori: Fåglar i palearktiska regionen

Djurgeografiska regioner
Natur i Europa
Natur i Asien
Natur i Afrika
Solferino

Solferino är ett litet samhälle och kommun i provinsen Mantua i regionen Lombardiet, i norra Italien cirka tio kilometer söder om Gardasjön. Kommunen hade  invånare (2018).

Samhället är mest känt för slaget vid Solferino 24 juni 1859, där schweizaren Henri Dunant fick en idé om en frivillig nationell organisation för att hjälpa skadade soldater. Organisationen fick namnet Röda Korset. Dunant sammanfattade sina upplevelser i boken Europas bortglömda blodbad - minnen från Solferino ().

Källor 

Kommuner i provinsen Mantua
Orter i Lombardiet
Rödakorsrörelsen
Berlitz Språkskola

Berlitz Språkskola (Berlitz Language Schools, numera Berlitz International, Inc.) är en internationell språkskola som lär ut främmande språk enligt Berlitzmetod.

Historia
Tysk-amerikanen Maximilien D. Berlitz (1852-1921) utvecklade under sin tid som direktör för en handelsskola en ny metod för snabb språkinlärning. Han startade 1878 en egen skola i Providence, Rhode Island. Den var så framgångsrik att han kunde starta nya skolor i New York och Paris. 

På skolorna utvecklades en metod att lära ut ett språk varigenom lärarna, som i allmänhet var infödda talare av det språk de lärde ut, enbart talade språket i fråga utan att översätta. Helst skulle främmande språk läras in i ett land där det talades och om inte det gick, fick man försöka skapa ett "konstgjort" utland. Konkreta ord lärs ut genom att man visar på det betecknade, abstrakta ord genom associationer till ordet och grammatik genom att imitera den som använder grammatiken korrekt. När är grundläggande kunskap i språket inhämtats kompletteras med grammatikundervisning.

Berlitz Språkskola i Sverige startade strax efter första världskriget. För första gången i Europa genomfördes högintensiv språkutbildning, där en enskild elev tränades av flera lärare, minimum åtta timmar per dag under flera veckors tid. Då franchisen tog slut fortsatte skolan under namnet Demarets Språkskola. Senare öppnades Berlitz i Sverige igen under ny ledning. Fram till slutet av 1960-talet var skolan en franchise, med ungefär 400 franchisetagare runt hela världen. 1960 sålde Charles Berlitz sina skolor och sitt förlag, varefter franchisen tog slut. Ett undantag utgjorde skolan i Köpenhamn, vars rektor fått sin franchise på livstid.

Hälften av skolorna startade gemensamt en ny franchise, vid namn Inlingua, och hälften tog sina egna namn.

Källor 

. Sid. 40.

Skolor
Språkutbildning i USA
Utbildningsinstitutioner bildade 1878
Barret Wallace

Barret Wallace är ledaren för rebellgruppen AVALANCHE, från spelet Final Fantasy VII. Han har ett inopererat vapen istället för en högerhand. Barret är högljudd och ofta väldigt oartig, men han bryr sig så mycket om Jorden att han är villig att offra sitt liv för att rädda den!

Barret ledde rebellgruppen AVALANCHE som bestod av honom själv, Jesse, Wedge, Biggs och delvis av Tifa. Olyckligtvis omkom Jesse, Wegde och Biggs under ett uppdrag. Då bestämde sig Barret för att kämpa allt vad han kunde, för att deras död inte skulle vara förgäves.

Barret har en liten dotter, Marlene. Egentligen är det inte hans egen dotter men han tog hand om henne när hennes pappa, Dyne, försvann. Barret hade en gång i tiden en fru, Myrna, men de fick inga egna barn. Myrna omkom när deras hemstad Corel förstördes, vilket kom att skyllas på Barret och Dyne. Staden ansåg att om de hade varit hemma så hade det aldrig kunnat ske, utan de hade kunnat försvara den. Dyne och Barret kom ifrån varandra medan de blev beskjutna på väg ifrån staden, vilket fick Barret att tro att Dyne var död. Han adopterade då Marlene och började uppfostra henne precis som om hon hade varit hans egen dotter. Senare i spelet får man möta Dyne (nere i Desert Prison) och genom det veta att han precis som Barret fått ett vapen inopererat i ena armen.
Händelserna i hemstaden är anledningen till att han inte kan låta Shin-Ra fortsätta med sitt gradvisa erövrande av världens energikällor. Det var på grund av att en av deras reaktorer sprängdes som hans hemstad blev attackerad. Den exploderade reaktorn kom att skyllas på innevånarna i staden och då öppnade Shin-Ra eld mot dem (troligtvis för att Shin-Ra alltid röjer undan sina misstag genom att sopa igen alla spår och hitta syndabockar).

Tillsammans med Cloud och de andra huvudkaraktärerna i spelet beslutar sig Barret för att rädda världen. Att rädda världen är Barrets sätt att försöka få förlåtelse för det tillfälle då han var oförmögen att beskydda sin hemstad Corel.

Rollfigurer i Final Fantasy
Datorspelsfigurer
Fiktiva män i datorspel

fr:Personnages de Final Fantasy VII#Barret Wallace
no:Figurer i Final Fantasy VII#Barret Wallace
Red XIII

Red XIII är en av huvudpersonerna i spelet Final Fantasy VII. Vapnet han slåss med är ett så kallat "headband" eller "headclip". Eftersom han går på tassar använder han sitt huvud när han slåss. Han blev tillfångatagen av Shin-Ra för att de ville experimentera med honom, eftersom hans ras har en väldigt lång livslängd. Han är en best av något slag. Exakt vad för slags ras han är framgår inte, i instruktionsboken står det bara "best". Hans riktiga namn är Nanaki.

Red XIII var namnet de gav honom i laboratoriet då de experimenterade på honom. Deras mål med undersökningarna var att se ifall de kunde korsa Aeris med Red XIII, eftersom de då skulle få fram en Cetra som kunde levda tillräckligt länge för att flera generationer forskare skulle kunna forska och experimentera på. Dock blev både Red XIII och Aeris räddade av Cloud, Tifa och Barret.

Bugenhagen, den vise mannen i Cosmo Canyon, är Red XIII:s "farfar" och han hjälper dem väldigt mycket under spelets gång. Det är även han som talar om att trots att Nanaki beter sig vuxet är han faktiskt bara 15 år om man räknar i mänskliga år. Han har en väldigt sorglig historia bakom sig, eftersom han som liten blev av med sina föräldrar. Folket i Cosmo Canyon trodde länge att Nanakis pappa övergav byn när den var i kris, något som Nanaki tog väldigt illa vid sig av. Under spelets gång får man emellertid reda på att hans pappa för evigt står bakom staden, då han förstenats i ett försök att rädda den.

Rollfigurer i Final Fantasy
Huvudpersoner i datorspel
Fiktiva män i datorspel

en:Characters of the Final Fantasy VII series#Red XIII
no:Figurer i Final Fantasy VII#Red XIII
Tunku Abdul Rahman Putra

Tunku Abdul Rahman Putra Al-Haj ibni Almarhum Sultan Abdul Hamid Shah, vanligen kallad "Tunku" (en sorts prinstitel i Malaysia), även Bapa Kemerdekaan ("Oberoendets fader") eller Bapa Malaysia ("Malaysias fader"), var minister i den Malajiska federationen från 1955, och landets förste premiärminister vid självständigheten 1957.

Han föddes i Istana Pelamin i Alor Setar i Kedah. Tunku Abdul Rahman var den sjunde sonen till Sultan Abdul Hamid Halim Shah, den tjugofjärde sultanen av Kedah. Hans mor var Cik Menyelara.

Tunku Abdul Rahman fick under skoltiden stipendium och studerade på 1920-talet vid universitetet i Cambridge i England. Studietiden blev lång, eftersom andra världskriget kom emellan, och han utexaminerades som jurist först 1949, efter att ha tillbringat många år i Malaysia.

År 1954 ledde Tunku Abdul Rahman en delegation till London för att söka oberoende för Malaysia vilket senare resulterade i att man kom överens om att den 31 augusti 1957 sattes som datum för landets oberoende. Mellanåren hade man autonomt styre med Tunku Abdul Rahman som ledare.

Tunku Abdul Rahman tog initiativet till bildandet av Association of Southeast Asia (ASA) 1961, med Malaysia, Thailand och Filippinerna som medlemmar. Grupperingen ombildades senare i en större organisation, Association of Southeast Asian Nations (ASEAN) 1967.

Som sportintresserad var Tunku Abdul Rahman ordförande för den asiatiska fotbollkonfederationen, Asian Football Confederation (AFC).

Malaysiska politiker
Födda 1903
Avlidna 1990
Män
Malaysias premiärministrar