kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Peter Gade (köpman)

Peter Gade, även stavat Peter Gadde (latiniserat Petri Ghade), född omkring 1400, död omkring 1430, var en dansk köpman i Varberg i Halland, som då var en del av det danska riket.

Under medeltiden och även på 1500-talet fanns en form av pant, där den som hade en skuld kunde sitta i ett slags arrest till dess att skulden var betald. Detta kallas på latin pactum obstagium (danska: indlager, lågtyska: witlike venknusse). I ett brev daterat den 8 september 1427 omtalas att tre köpmän i Varberg, Asmunt Jönssen, Peter Gadde och Peter Walke, ska gå i borgen för tre tyska köpmän, Werner van der Heide, Herman Menten och Hans Hillemann, för att dessa skulle uppfylla vad de åtagit sig enligt ett löfte till fogden i Varberg, Clawes Nigelsen. Som säkerhet skulle tyskarna träda i ene witlike venknusse hos herr Axel Pedesen på Varbergs slott.

Peter Gade avled vid högst trettio års ålder. Han gravsattes i stadens kyrka (nu Getakärrs kyrkoruin). Skelettet återfanns vid en arkeologisk undersökning på 1900-talet. Intill Gades huvud hittades hans sigillstamp, med Ghades bomärke och texten S[igillum] Petri Ghade, varför man kunde identifiera honom. Sigillet hade orsakat en grön fläck av ärg på kraniumet. Det var vanligt att man begravde en sigillstamp tillsammans med ägaren efter dennes död, för att sigillet inte skulle kunna missbrukas. Gades ålder kunde fastställas till maximalt trettio år genom ananlys av tänderna.

Referenser 

Män
Personer från Varberg
Personer i Danmark under 1400-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1400-talet
Personer inom näringslivet under 1400-talet
O tempora, o mores

O tempora, o mores (latin för o tider, o seder) är ett gammalt latinskt talesätt, genom vilket man beklagar sedernas förfall. Uttrycket härstammar från Cicero, närmare bestämt från dennes första tal mot Catilina, som börjar med den berömda frågan Quousque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?.

Se även 
Oratio in Catilinam Prima in Senatu Habita

Källor 

Latinska ord och uttryck
Ordspråk och talesätt
Marcus Tullius Cicero
Jodoform

Jodoform eller trijodmetan är en trihalometan med formeln CHI3.

Egenskaper
Jodoform är flyktiga, blekgula kristaller med genomträngande antiseptisk lukt.

Historia
Jodoform framställdes första gången år 1822 av Georges Serullas och dess formel fastställdes av Jean-Baptiste Dumas år 1834. Den franske apotekaren Apollinaire Bouchardat upptäckte och utnyttjade jodoformens antiseptiska egenskaper.

Framställning
Jodoform bildas genom halogenering i alkalisk miljö. Den organiska komponenten kan vara:
Etanol (C2H5OH) eller motsvarande sekundär alkohol där hydroxigruppen sitter på den andra kolatomen (till exempel isopropanol)
Acetaldehyd (CH3CHO) eller motsvarande keton där karbonylgruppen sitter på den andra kolatomen (till exempel aceton, se bild).

Reaktionen är så tillförlitlig att den används i jodoformtestet för att påvisa metyl-ketoner och sekundära alkoholer.

Användning
I början av 1900-talet användes jodoform som antiseptikum, men har numera ersatts av effektivare medel, främst enär jodförgiftning var vanlig bland patienterna. Adolf Hitlers mor Klara avled 1907 av jodförgiftning som användes som en behandling mot hennes bröstcancer. Det användes dock i veterinärpraktiker även efter att det ersatts inom medicinen.

Se även
Fluoroform
Kloroform
Bromoform
Jodmetan

Noter

Källor
INDUSTRIAL ALCOHOL av Scott, Greenwood & son, sida 200
Material Safety Data Sheet Mallinckrodt Baker

Jodorganiska föreningar
Halometaner
Antiseptika
Quousque tandem abutere, Catilina, patientia nostra?

Det latinska talesättet Quousque tandem abutere, Catilina, patientia nostra? betyder ordagrant översatt: Hur länge ännu, Catilina, skall du missbruka vårt tålamod? (Cicero, Catilinaria 1).

Dessa ord bildar det berömda incipit – början på det första av de fyra talen mot Catilina, som hölls av Cicero i romerska senaten den 8 november 63 f. Kr.. Frasen Quousque tandem ("Hur länge ännu?") används fortfarande då och då, som retorisk figur.

Referenser 

Latinska ord och uttryck
Ordspråk och talesätt
Marcus Tullius Cicero

en:Catiline Orations#Oratio in Catilinam Prima in Senatu Habita
Kittilä flygplats

Kittilä flygplats (IATA:KTT, ICAO:EFKT) ligger i kommunen Kittilä i finska Lappland. Kittilä flygplats byggdes 1983 och syftet var att stödja turistnäringen, såsom  Levi, Ylläs eller andra skidcenter i området, samt att underlätta övriga resor till och från regionen (närmaste annan flygplats är 160 km bort). Från Kittilä finns det året om reguljärflyg till Helsingfors, men vintertid tar flygplatsen även emot charterplan från Storbritannien och Centraleuropa.
En del av flygplatsbyggnaden brann ner den 27 juni 2006. Branden förstörde ca 2000 kvadratmeter. Under 2007 började återuppbyggnaden. Man planerade utrymmena mer luftiga för att undvika bränder i fortsättningen.
Utvidgningsdelarna invigdes i februari 2008 av borgmästare Seppo Maulan, Finska Luftfartsverket Finavias direktör Samuli Haapasalo och flygplatschefen Kari Tohmo.

Banor 
Kittilä flygplats landningsbana 16/34 är 2500 m lång och 45 m bred. Landningsbana 34 är utrustad med instrumentlandningssystemet ILS. Banorna är av asfalt.

Flygbolag och destinationer 

Inrikes
 Finnair Helsingfors, Ivalo
 Blue1 Helsingfors [säsong]
 Finncomm Airlines Åbo [säsong], Tammerfors [säsong]

Utrikes
 Blue1 Düsseldorf [säsong], Paris-CDG [säsong]

Blue1 hade planer på att under januari-mars 2010 även flyga till Moskva-Domodedovo flygplats, med tanke på ryska skidturister, men rutten inställdes p.g.a. att inget tillstånd hade fåtts från Ryssland.

Källor 
Denna artikel är helt eller delvis baserad på material från finskspråkiga Wikipedia

Externa länkar

Finavia – Kittilä flygplats

Flygplatser i Lappland, Finland
Flygplatser invigda 1983
Kittilä
Johan Hesselius (läkare)

Johan Hesselius, född 1687 i Falun, död 10 april 1752 på Alkvetterns herrgård i Värmland, var en svensk läkare; bror till konstnären Gustaf Hesselius och Andreas Hesselius

Hesselius blev 1715 provinsialläkare i Västergötland, reste 1721 utrikes och promoverades samma år till medicine doktor vid universitetet i Harderwijk. År 1728 befordrades han till provinsialläkare i Närke och Värmland samt 1733 till assessor i Collegium medicum. 

Hesselius var påverkad av tidsandan och ägnade sig, förutom med medicinen, med allehanda ekonomiska rön, för vilka han 1747 belönades av rikets ständer. Han invaldes som ledamot av Vetenskapsakademien 1745.

Källor

Svenska provinsialläkare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1687
Avlidna 1752
Män
Personer från Falun
Pavel Akselrod

Pavel Borisovitj Akselrod () ursprungligen Pinchas Borutsch, född 25 augusti 1850 i Potjep, guvernementet Tjernigov, död 16 april 1928 i Berlin, var en rysk socialdemokratisk politiker.

Biografi 
Pavel Akselrod var av judisk börd, i ungdomen hyste han anarkistiska åsikter (Akselrod var bakunist). Han kom därefter under emigrationstiden i Västeuropa under inflytande av den västeuropeiska socialdemokratin och blev själv socialdemokrat. 1883 hjälpte han Georgij Plechanov att grunda första kärnan av det ryska socialdemokratiska partiet och ådagalade sedan ovanlig energi och företagsamhet vid organisationen och utvecklingen av den ryska socialdemokratin. 1903, efter Brysselkongressen, anslöt sig Akselrod till mensjevikerna, motståndarna till Lenins centralistiska och autokratiska åsikter. Akselrod har författat åtskilliga skrifter i rysk socialdemokratisk taktik. Efter oktoberrevolutionen tvingades Akselrod i landsflykt.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Mensjeviker
Personer från Brjansk oblast
Födda 1850
Avlidna 1928
Män
Ljubov Akselrod

Ljubov Isaakovna Akselrod (ryska: Любовь Исааковна Аксельрод), född 1868 i guvernementet Vilna, död 5 februari 1946 i Moskva, var en rysk politiker.

Akselrod deltog från 1884 i revolutionsrörelsen. I talrika artiklar om socialismens teori utvecklade hon den ortodoxa marxismens filosofi gentemot metafysik, idealism och revisionism. Akselrod författade arbeten om sociologerna Auguste Comte, Herbert Spencer och andra; samt om Lev Tolstoj och Oscar Wilde.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Ryska politiker under 1900-talet
Mensjeviker
Personer från Minsk voblast
Kvinnor
Födda 1868
Avlidna 1946
Svensk uppslagsbok
Tiourea

Tiourea eller tiokarbamid är en amin och en tion med formeln (NH2)2CS. Den är strukturanalog med ketonen urea.

Egenskaper
Tiourea har en tautomer form som kallas isotiourea.

Framställning
Tiourea kan framställs av ammoniumtiocyanat (NH4SCN).

En alternativ metod är att reagera vätesulfid (H2S) med kalciumcyanamid (CaCN2).

Användning
Tiourea är en användbar reaktant inom organisk syntes. Den kan reducera peroxider till motsvarande dioler och halogenalkaner till tioler.

Se även
Urea

Källor
Material Safety Data Sheet Mallinckrodt Baker

Funktionella grupper
 
Oorganiska kolföreningar
Nikolaj Antropov

Nikolaj "Nik" Aleksandrovitj Antropov, ryska: Николай Александрович Антропов, född 18 februari 1980 i Ust-Kamenogorsk, Kazakstan, är en rysk-kazakisk före detta professionell ishockeyspelare som spelar för Barys Astana i KHL. Han valdes som 10:e spelare totalt i NHL-draften 1998 av Toronto Maple Leafs.

Antropov har tidigare representerat Toronto Maple Leafs, New York Rangers och Atlanta Thrashers i NHL samt Dynamo Moskva, Ak Bars Kazan och Lokomotiv Jaroslavl i Ryssland. 

Antropov är en storvuxen forward med sina 198 cm och 111 kg men har inte en speciellt fysisk spelstil. Han är center men har också spelat som högerforward, exempelvis bredvid Mats Sundin under tiden i Toronto Maple Leafs.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Externa länkar
Nik Antropov hockey-reference.com
Nik Antropov nhl.com

Kazakiska ishockeyspelare
Spelare i Toronto Maple Leafs
Spelare i New York Rangers
Spelare i Winnipeg Jets
Spelare i Atlanta Thrashers
Ishockeyspelare i HK Dynamo Moskva
Spelare i St. John's Maple Leafs
Spelare i Ak Bars Kazan
Spelare i Lokomotiv Jaroslavl
Spelare i Barys Astana
Kazakiska idrottare under 2000-talet
Personer från Öskemen
Födda 1980
Levande personer
Män
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Spelare valda av Toronto Maple Leafs i NHL Entry Draft
Marika Tandefelt

Marika Anna Birgitta Tandefelt, född 21 december 1946 i Helsingfors, är en finlandssvensk språkforskare. Hon är dotter till Claus Tandefelt och mor till Henrika Tandefelt.

Forskarkarriär 
Tandefelt blev filosofie doktor vid Uppsala universitet 1988, docent vid Åbo Akademi 1990 och 1991 professor i svenska vid Svenska handelshögskolan i Helsingfors. Hon är pensionerad sedan 2014. Hon var verksam som huvudredaktör för Svenska litteratursällskapets projekt Svenskan i Finland – i dag och i går i 2010–2017. 

Hon är känd för sina insatser inom tvåspråkighetsforskningen och den svenska språkvården i Finland. Hon har bl.a. skrivit handlingsprogrammet Tänk om ... (2003), ett förslag till handlingsprogram för svenskan i Finland. Marika Tandefelt är en av initiativtagarna till Hugo Bergroth-sällskapet och var 1994–2008 ordförande för Svenska språknämnden i Finland. 1995–2014 var hon medlem av styrelsen för Svenska litteratursällskapet i Finland. Åren 2004–2023 var hon ordförande för Teaterföreningen Lillan r.f., en vänförening i anslutning till Lilla teatern i Helsingfors.

Priser och utmärkelser 
Hon erhöll Erik Wellanders språkvårdspris 2001, Svenska Akademiens pris för språkforskning och språkvård, 2002 samt Svenska folkskolans vänners kulturpris 2007. 2019 erhöll hon även Svenska Akademiens Finlandspris om 100 000 kronor. År 2020 erhåll hon ett pris ur den Bergbomska fonden av Svenska litteratursällskapet.

Bibliografi 
Finländsk svenska från medeltid till 1860. Svenskan i Finland - i dag och i går III:1, SSLS 829, Helsingfors (red. Marika Tandefelt)

Finländsk svenska från 1860 till nutid. Svenskan i Finland - i dag och i går III:2, SSLS 830, Helsingfors (red. Marika Tandefelt)

 Gruppspråk, samspråk, två språk: Svenskan i Finland – i dag och i går I:2. SSLS 799, Helsingfors (red. Marika Tandefelt)
 Språk i prosa och press: Svenskan i Finland – i dag och i går II:1. SSLS 809, Helsingfors (red. Marika Tandefelt)
 Språk i skola och samhälle: Svenskan i Finland - i dag och i går II:2. SSLS 810. Helsingfors (red. Marika Tandefelt)
 Mellan två språk 1988.
 På vinst och förlust. 1996.
 Viborgs fyra språk under sju sekel. 2002.
 Tänk om...''' 2003.
 Prima vara! Språk- och stilhistoriska studier i finlandssvenska och sverigesvenska varuhusannonser under 1900-talet.'' 2013.

Referenser

Noter

Webbkällor

Litteratur
 

Finlandssvenska språkforskare
Finlandssvenska professorer
Finländska professorer
Kvinnor
Födda 1946
Levande personer
Forskare från Helsingfors
Personer verksamma vid Svenska handelshögskolan
Tioaldehyd

En tioaldehyd eller tial är en funktionell grupp som är analog med aldehyd. Det som skiljer en tioaldehyd från en aldehyd är att en svavelatom har tagit syreatomens plats.

Tioaldehyder är mer reaktiva än tioketoner och enkla tioaldehyder är ofta instabila. Stora tioaldehyder har tillräckligt med steriska hinder för att bilda stabila molekyler.

Funktionella grupper
Svavelorganiska föreningar
Axel Axelson

Carl Axel Hampus Axelson, född 24 oktober 1854 i  Stockholm, död 10 april 1892 i Lund, var en svensk målare och grafiker.

Han var son till byggmästaren Johan Erik Axelson och Johanna Sofia Pettersson.  
Axelson gjorde efter studier vid konstakademin 1872–1876 vidsträckta resor i Europa och Nordafrika. Axelson ägnade sig mest åt arkitekturmotiv och kyrkointeriörer med motiv från Venedig, Rom och Rhentrakten. 
Han medverkade i Konstakademiens utställning 1887, 1885 och 1887. Enligt Quintus tillhörde han konstnärskretsen Lill-Jans som beskrivs i August Strindbergs Röda rummet. 
Året före sin död drabbades han av sinnessjukdom, då han just stod i begrepp att påbörja ännu en studieresa till utlandet. Han gifte sig aldrig. Han var medlem i Konstnärsförbundet 1880-1890 och från 1890 i Svenska konstnärerernas förening.

Axelson finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm samt vid Norrköpings Konstmuseum och Göteborgs konstmuseum

Tryckta källor
Svenskt konstnärslexikon del I, sid 105, Allhems Förlag, Malmö. .

Noter

Vidare läsning 

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska landskapsmålare
Födda 1854
Avlidna 1892
Män
Konstnärer från Stockholm
Svenska målare under 1800-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Du som var den minstes vän

Du som var den minstes vän är en doppsalm med fem verser av Frans Michael Franzén, som bygger på texter i Nya Testamentet, framför allt evangeliet om Jesus och barnen. Diktad 1814.

Den sjungs till en koral komponerad av Johann Rudolf Ahle 1664. Samma melodi används till Benjamin Schmolcks psalmtext Jesu, du, som i din famn.

Publicerad i
1819 års psalmbok som nr 341 under rubriken "Kristligt sinne och förhållande. För föräldrar."
1937 års psalmbok som nr 181 under rubriken "Kyrkan och nådemedlen. Dopet."
Den svenska psalmboken 1986 som nr 379 under rubriken "Dopet". (Bearbetad av Olle Nivenius).
Svensk psalmbok för den evangelisk-lutherska kyrkan i Finland (1986) som nr 734 under rubriken "Sånger för kyrkliga förrättningar Dop".
Lova Herren 1988 som nr 229 under rubriken "Dopet".

Doppsalmer
Verk av Frans Michael Franzén
Svenska psalmer
Henrik Axelson

Henrik Albert Axelson, född den 28 augusti 1856 i Stockholm, död där den 25 augusti 1925, var en svensk företagsledare och politiker.

Axelson genomgick handelsskola och utbildade sig på handelskontor i Sverige och utlandet 1874-84. Han var svensk handelsagent i Spanien 1884–1885 och anställd hos Lovén & Co. 1885–1905, direktör för Transportbolaget 1906–1909 samt direktör för Kåbergs nya tapetfabrik 1909–1917. Axelson var även ordförande i Sveriges kontoristförening 1888–1902, stadsfullmäktig i Stockholm 1904–1910 och 1912–1918. Han var därjämte handelskunnig ledamot av rådhusrätten 1907–1925 samt sakkunnig i flera kommittéer och författare i ekonomiska ämnen i den konservativa dagspressen.

Källor 
  
 
 

Svenska företagsledare
Ledamöter av Stockholms stadsfullmäktige
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska politiker under 1900-talet
Födda 1856
Avlidna 1925
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Tioketon

En tioketon eller tion är en funktionell grupp som är analog med keton. Det som skiljer en tioketon från en keton är att en svavelatom har tagit syreatomens plats.

Tioketoner är ofta instabila och bildar polymerer eller heterocykliska föreningar.

 
Ämnesklasser
Funktionella grupper
Molson Indy Montréal 2004

Molson Indy Montréal 2004 var den tionde deltävlingen i Champ Car 2004. Racet kördes den 29 augusti på Circuit Gilles Villeneuve i Montréal, Kanada. Bruno Junqueira räddade sig kvar i mästerskapskampen, efter en mycket viktig seger. Mästerskapsledande Sébastien Bourdais var mycket irriterad, efter att ha blivit påkörd under tävlingens gång. Patrick Carpentier blev tvåa före Mario Domínguez, medan Paul Tracys mikroskopiska chanser att försvara sin titel från 2003 förbättrades tack vare sin fjärdeplats i kombination med att Bourdais bröt.

Slutresultat

2004 i Kanada
Montréal
2004
Knud Andreassen Baade

Knud Andreassen Baade, född den 28 mars 1808 i Skjold (nuvarande Vindafjord utanför Stavanger) i Rogaland fylke, död den 24 november 1879 i München, var en norsk landskaps- och marinmålare.

Biografi
Baade var son till prokuratorn (senare sorenskrivern Andreas Baade (1775-1852) och Johanne Margarethe Magnus (1788–1851). I femtonårsåldern kom han till Bergen, där han fick viss vägledning av en "konstmålare", men mest studerade på egen hand. Med privat hjälp kom han som artonåring till Det Kongelige Danske Kunstakademi i Köpenhamn, där han blev elev till Christoffer Wilhelm Eckersberg. I yngre år ägnade Baade sig åt mytologiska och historiska motiv samt porträtt, och målade bland annat Heimdal kaller gudene til kamp. 1829 återvände han till Norge och verkade som porträttmålare i Kristiania till 1831, då han följde med sin familj till Indre Sogn i Bjørgvin stift. Fjordlandskapets naturskönhet samt en kustresa han gjorde till Trondheim och Nordland 1834 påverkade honom så starkt att han beslutade sig för att överge figurmåleriet och uteslutande ägna sig åt landskapsmåleri. En bekantskap med hans berömde landsman, professor Johan Christian Dahl, ledde till att Baade flyttade till Dresden 1835, där han var Dahls elev mellan 1836 och 1839 och 1843–1845. Under sin vistelse där drabbades han av en ögonsjukdom som i flera år tvingade honom till overksamhet.

1845 kom han till München, där han var bosatt till sin död 1879. Här slog hans talang äntligen igenom, och hans namn blev känt i Tyskland. Med sina månskensbilder från de norska kusterna i effektfull kolorit väckte han uppmärksamhet i inflytelserika och tongivande konstkretsar, och den konstälskande kung Ludvig stödde honom med beställningar och lät ställa upp hans byst i pinakoteket i München. Vid konstutställningen i Genève 1861 fick han första pris.

Stil
Baade skildrar i sina månskensbilder oftast vilda, sönderrivna klippkuster med stormande hav och drivande skyar, varigenom månljuset bryts. Han tillhör den romantiska skolan och är i sitt sätt att måla närmast påverkad av Dahl. Av Baades målningar finns 52 stycken i Nasjonalgalleriet, bland andra figurkompositionen Fra Kunstakademiet i København (1827) och kustmotiven “Fortuna” (1870) och Måneskinn på den norske kyst (1876). Dessutom tillkommer ett stort antal akvareller och teckningar. Hans arbeten finns även på Neue Pinakothek i München, Nationalmuseum i Stockholm, Kunsthalle i Kiel och grafiska samlingar i Dresden och München.

Källor

 Store norske leksikon (artikeln ursprungligen i Norsk biografisk leksikon).
Svensk uppslagsbok (1929)

Noter

Externa länkar 
 

Norska landskapsmålare
Norska marinmålare
Norska målare under 1800-talet
Personer från Vindafjords kommun
Födda 1808
Avlidna 1879
Män
Salmonsens
Svensk uppslagsbok
Representerade vid Nationalmuseum
Ledamöter av Konstakademien
Philipp von Zesen

Philipp von Zesen, född den 8 oktober 1619 nära Bitterfeld, död den 13 november 1689 i Hamburg, var en tysk skald och språkrensare.

von Zesen studerade i Wittenberg, där han blev filosofie magister, och i Leipzig. Han stiftade 1643 i Hamburg språksällskapet Teutschgesinnte Genossenschaft, som fortlevde till 1705 och i vilket han var själen. Han vistades därefter som litteratör en längre tid i Holland, vidare i Frankrike och norra Tyskland, utan ämbete eller fast anställning, men vann genom sina dikter på tyska och även på andra språk så högt anseende, att han 1648 invaldes i den förnäma Palmorden, adlades och utnämndes till kejserlig pfalzgreve, kröntes som skald och erhöll rådstiteln. 

von Zesen blev kanske mest bekant genom sina många med entusiasm skrivna arbeten över tyska språket. I dessa han gick långt i puristisk iver att ur sitt modersmål utmönstra alla främmande ord, även sådana som sedan länge använts i tyskan, och ersätta dem med inhemska ord. Vid nybildandet av dessa gjorde han ofta sig skyldig till löjlig smaklöshet. Dock har åtskilliga av dessa nya ord levat kvar. Han ivrade också hänsynslöst för en ljudenlig stavning. Sina åsikter om språk, poesi och metrik samlade han i Hochdeutsche Helikon (1640; 3:e uppl. 1656), Hochdeutsche sprachübung (1643) och Rosenmohnd (1651) med flera arbeten samt i företalen till sina diktverk. 

I musikaliskt klangrika visor upplivade han med en viss innerlighet den medeltida minnesångens kvinnodyrkan och längtansfulla vemod (Frühlingslust, 1642; Dichterische Jugend- und Liebesflammen, 1651; de andliga sångerna Gekreuzigte Liebesflammen, 1653; Dichterisches Rosen- und Lilienthal, 1660). Hans epigram är ganska goda. von Zesen var den, som införde romanen i tyska litteraturen, dels genom sina översättningar från mademoiselle Madeleine de Scudéry, dels genom egna alster. Hans första roman, Die adriatische Rosemund (1645), är en kärlekshistoria i italiensk stil, medan Assenat (1670) och Simson (1679), bägge med ämnen ur Bibeln, lider av ett vittsvävande framställningssätt i Scudérys maner, mycket olik de ändlösa perioder man träffar hos von Zesens efterföljare. Die afrikanische Sofonisbe var dedicerad till drottning Kristina.

Källor

Noter

Tyska romanförfattare
Tyskspråkiga romanförfattare
Tyska författare under 1600-talet
Tyska översättare
Tyskspråkiga översättare
Tyskspråkiga författare
Tyska poeter under 1600-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska litteraturkritiker
Personer från Sachsen-Anhalt
Män
Avlidna 1689
Födda 1619
Författare publicerade under pseudonym
Bridgestone Grand Prix of Monterey 2004

Bridgestone Grand Prix of Monterey 2004 var den elfte deltävlingen i Champ Car 2004. Racet kördes den 12 september på Laguna Seca Raceway. Patrick Carpentier tog sin femte och sista seger i Champ Car, efter att ha klarat sig ifrån en mindre avåkning på slutet utan större tidsförlust. Bruno Junqueira fortsatte sin jakt på mästerskapsledande Sébastien Bourdais, och med en andraplats, samtidigt som Bourdais blev åtta, gjorde att han närmade sig betydligt. Oriol Servià slutade på tredje plats i tävlingen.

Slutresultat

2004 i USA
Laguna Seca
2004