kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Emma Nilsdotter

Emma Nilsdotter är en svensk sångerska född 1976 i Vilhelmina, Södra Lappland, Västerbottens län. Emma Nilsdotter (egentligen Holmgren) är sopran och har tidigare varit medlem i a cappella-gruppen The Real Group. Hon tog över efter Johanna Nyström, som i sin tur tog över efter Margareta Bengtson. Nilsdotter är dotter till (Nils) Johnny Holmgren, dansbandsmusiker från Vilhelmina. I SVT:s program Musikministeriet hävdades år 2006 att Emmas röst står för 55 % av sången i refrängen på Britney Spears världskända låt Toxic.

Nilsdotter gav 2001 ut soloalbumet Från mig till dig med jazzlåtar på svenska, bland annat Kalles klätterträd skriven av Jojje Wadenius.

Referenser

Svenska sångare
Kvinnor
Svenska sopraner
Födda 1976
Levande personer
Personer från Vilhelmina
Årtull

Årtull är en stödanordning för åra som är fäst på relingen; på däcket eller det inre sudbandet till en roddbåt. På vilket sätt åran ligger an under rodd skiljer sig utefter kuster, sjöar och även mellan olika båtar. 

Moderna roddbåtar har oftast årklykor, vilka är tillverkade i metall och sätts i motsvarande beslag i tullbordet eller i klampar på däcket. Lösa årtullar är ofta säkrade med en liten lina för att undvika att de går överbord och förloras. På större roddbåtar kan årklykorna vara fast monterade och nedfällbara. I dagligt tal förekommer det att även årklyka kallas för årtull. Årtullarna är placerade parvis, på båtens styrbords- respektive babordssidor. En del långsmala båtar som till exempel giggar kan ha årtullar växelvis placerade. En båt kan ha ett eller flera par årtullar, beroende på dess storlek och hur många roddare som den avses för.

Historia
Historiskt har det sett olika ut; norrländska båtar har in i modern tid haft hån liknande som finns på Nydamskeppet.

Årtullen delar
En årtull består av en eller två kraftigt utformade pinnar av trä eller metall som är vertikalt och parallellt monterade tullbordet på en båt som saknar däck. Båtar med däck har klampar för att fästa årklykor eller tullpinnar i. Under rodd placeras en åra mellan dessa pinnar så att den får stöd. På Öland, Gotland och i Blekinge har man använt en tullapinne av trä eller metall för varje åra, på åran finns en motsvarande ögla. Detta sätt gör det möjligt att vid fiske kunna ha årorna beredda i vattnet, nackdelen är att det ej går att skeva årorna under rodd.  

Svenska marinens roddbåtar kan vara olika slupar eller giggar, dessa kan vara byggda med årluckor eller ett urtag för åran i den övre förstärkta bordgången. Urtaget är förstärkt med en skoning av metall och de runda årorna är klädda med ett förband av läder som förhindrar slitage.

Utriggare är en anordning på smala roddbåtar, för till exempel tävlingsändamål; utriggaren är fäst i relingen på båten. Den möjliggör att årfästet kan placeras utanför båten, för att erhålla ett större moment i förhållande till båtens bredd vid rodd.

Källor
 
 
 
Lärobok i sjömanskap för marinen,  utarbetad av S G Weinberg, 1954, sid 333ff
Nationalencyklopedin

Noter 

Fartygsdelar
Rodd
Shtetl

En shtetl, eller shtettel (, diminutiv av jiddisch shtot שטאָט, "stad", uttalet påminner om sydtyskans "Städtle", diminutiv för "liten stad"), kallades vanligtvis de byar, mindre städer och stadsdelar med större judiska befolkningar i centrala och östra Europa före Förintelsen. 

Shtettlarna fanns främst i de områden som fastställts som tillåtna för judar att bo i permanent i en konstitution fattad under 1800-talet, det Judiska bosättningsområdet i Kejsardömet Ryssland, som innefattade bland annat Kongresspolen, Galizien samt Rumänien. En stad kallades שטאָט shtot, en by kallades דאָרף dorf på jiddisch. 

Livet i shtetteln har blivit en symbol för traditionellt judiskt liv under 1800-talet i Europa, främst Östeuropa. I allmänhet lär shtettlarna ha varit mycket statiska samhällen vars sociala mönster sällan förändrades, alltigenom genomsyrade av en djup fromhet gentemot ortodox judendom. Shtettlarna var i regel mycket isolerade, och människorna i shtetteln hade oftast mycket liten kontakt med icke-judiska befolkningar utanför. I shtetteln talades jiddisch, och många i shtetteln saknade kunskaper alls i språken som talades utanför shtettlarna. Det fanns emellertid starka förbindelser shtettlar emellan. Efter Förintelsen var shtetlkulturen så gott som utdöd, befolkningarna hade antingen utrotats eller flytt sina hem. Många flydde till USA och det som i dag är Israel.

Författaren Isaac B. Singer växte upp i en shtetl i Polen i början av 1900-talet och har skildrat livet i shtetteln i flera av sina böcker.

Referenser

Externa länkar

Orter
Judisk historia
Shtetl
Polens historia
Boban Marković

Boban Marković, född 6 maj 1964 i Serbien i Jugoslavien, är en serbisk trumpetare av romskt ursprung. Han har sin egen orkester, Boban Marković Orkestar. Hans son Marko gick med i orkestern 2002. 2007 blev sonen ledare för orkestern. 

Marković brukar anses vara en av de bästa trumpetarna på Balkan. Han är flerfaldig vinnare av den gyllene trumpeten vid festivalen i Guča. Marković har uppträtt flera gånger i Sverige – bland annat på Berns i Stockholm under våren 2008 och på Nefertiti i Göteborg i början av april 2009.

Referenser 

Serbiska trumpetare
Män
Födda 1964
The Facer

The Facer är ett svenskt rockband som släppt två album och tre EP-skivor, 1998-2000. Därefter lades bandet på is, men återförenades för ett singelsläpp och en spelning i Umeå 2008. Även 2011 släpptes nya låtar.

Biografi 
Medlemmarna i The Facer började att spela tillsammans 1992 under namnet Hela Hela. 1997 bytte bandet namn till The Facer och fick snabbt ett rykte som ett utomordentligt liveband. Gruppen skivdebuterade med EP-skivan King of Expectation (1998), vilken följdes upp av ytterligare en EP-skiva, Good Vibrations (1999). Debutalbumet Go for the Show släpptes samma år, följt av en tredje EP, Ramalama (Me on Your Side). Titelspåren från samtliga EP-skivor kom att inkluderas på debutalbumet.

1999 och 2000 spelade The Facer på Hultsfredsfestivalen.

Inför gruppens andra studioalbum, Final Exit, hade Peter Furby lämnat bandet och ersatts av David Sandström, med ett förflutet i band som Refused och Final Exit. Efter skivan lades bandet på is, dock utan att formellt upplösas. Bandet själva beskrev händelsen på följande sätt: "Vi skildes på en flygplats med varsin väska och gick åt varsitt håll. Det var som en fade, utklingande".

Efter åtta års tystnad återkom bandet 2008 med singeln "Light Up My Karma", som släpptes digitalt. David Sandström hade nu ersatts av den ursprungliga trummisen Peter Furby. Bandet gjorde sedan en spelning på Scharinska i Umeå – där Fredrik Fagerlund nu var en av delägarna – men tackade nej till ytterligare spelningar. Under konsertkvällen på Scharinska agerade Dennis Lyxzén och David Sandström DJ:s.

År 2011 återförenades bandet igen, och släppte några låtar på nättjänsten Soundcloud.

Medlemmar
Senaste medlemmar
Poul Perris – sång
Fredrik Fagerlund – gitarr, orgel
Henrik Kjellberg – basgitarr
Peter Furby – trummor
Patrik "Putte" Berglund – gitarr

Tidigare medlemmar
David Sandström – trummor

Diskografi

Studioalbum

EP

Singlar

Referenser

Externa länkar
The Facer på popfakta.se

Svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 1997
Musikgrupper från Umeå
François Cyrille Grand'Eury

François Cyrille Grand'Eury, född 9 mars 1839 i Houdreville, död 22 juli 1917 i Malzéville nära Nancy, var en fransk bergsingenjör, geolog och paleobotaniker.

Efter att fullföljt sina studier vid Bergsskolan i Saint-Étienne blev Grand'Eury bergsingenjör och innehade 1863-99 olika lärarbefattningar där, slutligen som professor i deskriptiv geometri. Han ägnade sig även åt den praktiska gruvindustrin och företog i detta syfte en resa till Uralbergen.

Gran'Eury företog studier rörande karbonperiodens växter och stenkolens bildningssätt, särskilt vad gäller departementen Gard och Loire. Av hans skrifter på detta område kan nämnas Recherches sur les végétaux silicifiés d’Autun (tillsammans med Bernard Renault, 1876), Mémoire sur la flore carbonifère du département de la Loire et du Centre de la France (1877), Mémoire sur la formation de la houille (1882) och Géologie et paléontologie du bassin houiller du Gard (1890). 

Han blev 1889 korresponderande ledamot av Académie des sciences och publicerade i dess "Comptes rendus" ett antal smärre paleobotaniska uppsatser, av vilka såsom särskilt viktiga kan nämnas Sur les graines des Nevropteridées (1904) och Sur les graines trouvées attachées au Pecopteris Pluckeneti Schloth (1905).

Källor

Externa länkar
François Cyrille Grand'Eury (på franska)

Franska geologer
Franska paleontologer
Franska ingenjörer under 1800-talet
Franska professorer
Personer från Meurthe-et-Moselle
Födda 1839
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Salmonsens
Moody

Moody kan syfta på:

 Moody Blues – en brittisk progressiv musikgrupp bildad år 1964
 Moody's –  ett amerikanskt kreditvärderingsinstitut

Personer
 Ben Moody
 Blair Moody
 Dan Moody
 Dwight Lyman Moody (1837–1899), amerikansk väckeslepredikant och kyrkogrundare
 Gideon C. Moody
 Heather Moody
 Helen Wills Moody (1905–1998), amerikansk tennisspelare
 Ivan Moody
 James Moody (1925–2010), amerikansk jazzmusiker
 James Paul Moody (1887–1912), styrman på RMS Titanic
 King Moody
 Mary Moody
 Orville Moody
 Ron Moody
 William Henry Moody
 Zenas Ferry Moody

Geografi

USA 

 Moody, Alabama, ort, Saint Clair County, 
 Moody, Texas, ort, McLennan County,
Turab

Turab är en palestinsk musikgrupp som leds av sångaren, oudspelaren och kompositören Basil Sayed. Namnet är arabiska, och betyder "jord" eller "mark". Flera av gruppens medlemmar undervisar i musik på Edward Said-konservatoriet i Ramallah. Sedan bildandet 2004 har gruppens musik fått en stor betydelse för utvecklingen av den moderna palestinska folkmusiken och bevarandet av densamma. På debutalbumet Hada Leil (2006) tolkar Sayed flera moderna palestinska poeter och reflekterar skarpt över situationen i regionen och för människor i Palestina idag. Gruppen har turnerat ett flertal tillfällen utanför Palestina. 2007 besökte gruppen Sverige, och gav då också ett antal konserter tillsammans med den svenska folkmusikgruppen Tidig Tisdag.

Källor 
 Gruppens webbplats

Folkmusik
Kultur i Palestina
Adolphe d'Archiac

Étienne Jules Adolphe Desmier de Saint-Simon, Vicomte d'Archiac, född 24 september 1802 i Reims, död 24 december 1868 i Paris (självmord), var en fransk geolog och paleontolog.

Han var i många år vicepresident i det franska geologiska sällskapet och professor i paleontologi vid Musée d'histoire naturelle i Paris. Av hans arbeten kan särskilt nämnas: Histoire des progrès de la géologie de 1834 à 1850 (Paris 1847-50, åtta band); Cours de paléontologie stratigraphique (1864) och Paléontologie de la France (1868). Han tilldelades Wollastonmedaljen 1853. På grund av djup depression kastade han sig på julafton 1868 i floden Seine. Kroppen återfanns vid Meulan först 30 maj året därpå.

Källor

Noter 

Franska geologer
Franska paleontologer
Franska professorer
Franskt museifolk
Franska forskare under 1800-talet
Personer från Reims
Födda 1802
Avlidna 1868
Män
Salmonsens
Aries Spears

Aries Spears, född 3 april 1975 i Chicago, Illinois, USA, är en amerikansk komiker och skådespelare. Han har bland annat varit med i TV-serierna CSI: Miami och MADtv. Den 20 april 2013 var han med i talkshowprogrammet Robins på svt.

Födda 1975
Amerikanska komiker
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Chicago
Män
Levande personer
Heidi Montag

Heidi Montag Pratt, född 15 september 1986 i Crested Butte, Colorado, är en amerikansk fotomodell, sångare och dokusåpakändis. 

Montag är framför allt känd från MTV-produktionerna Laguna Beach: The Real Orange County och The Hills. Hon arbetar med att planera event på Bolthouse Productions, jobbar på en sångkarriär, och har ett klädesmärke kallat Heidiwood.Heidi  är gift med Spencer Pratt. I juli 2010 begärde Heidi skilsmässa på grund av oförenliga meningsskiljaktigheter, men i oktober 2010 var paret tillbaka tillsammans igen. Montag har en syster som heter Holly. I januari 2010 uppmärksammades det att hon genomgått 10 plastikoperationer inom loppet av ett dygn.

Filmografi

Referenser

Externa länkar 

Amerikanska fotomodeller
Amerikanska dokusåpadeltagare
Musiker från Colorado
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
3 000 meter hinder för damer i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008

Damernas 3000 meter hinder i Olympiska sommarspelen 2008 ägde rum 15 - 17 augusti i Pekings Nationalstadion, första gången någonsin som den här grenen utspelade sig i ett olympiskt mästerskap.
Kvalificeringsstandarden var 9.46,00 (A standard) och 9.55,00 (B standard).
I finalen blev Gulnara Samitova från Ryssland den första kvinnan någonsin som sprungit sträckan under nio minuter, hennes tid blev 8.58,81.

Medaljörer

Rekord 
Före tävlingarna gällde dessa rekord:

Resultat
 Q innebär avancemang utifrån placering i heatet.
 q innebär avancemang utifrån total placering.
 DNS innebär att personen inte startade.
 DNF innebär att personen inte fullföljde.
 DQ innebär diskvalificering.
 NR innebär nationellt rekord.
 OR innebär olympiskt rekord.
 WR innebär världsrekord.
 WJR innebär världsrekord för juniorer
 AR innebär världsdelsrekord (area record), vid dessa tävlingar = afrikanskt respektive amerikanskt rekord
 PB innebär personligt rekord.
 SB innebär säsongsbästa.

Försöksheat

Final
Finalen ägde rum 17 augusti.

Referenser

Friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Gaetano Giorgio Gemmellaro

Gaetano Giorgio Gemmellaro, född 24 februari 1832 i Catania, Sicilien, död 16 mars 1904 i Palermo, var en italiensk geolog och paleontolog.

Gemmellaro studerade först medicin, men övergick till mineralogi och geologi och blev professor i dessa ämnen vid universitetet i Palermo. Han undersökte särskilt Siciliens geologiska uppbyggnad och publicerade härom en del vetenskapliga avhandlingar, av vilka särskilt kan nämnas Pesci fossili della Sicilia (1858) samt Studii paleontologici sulla fauna del calcare a Terebratula janitor (tre band, 1869-76).

Han grundlade 1866 det nuvarande Gemmellaromuseet (Museo di paleontologia e geologia Gaetano Giorgio Gemmellaro) i Palermo. Han utnämndes 1892 av kung Umberto I till senator i italienska parlamentets första kammare.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
Gemmellaromuseet

Italienska geologer
Italienska paleontologer
Italienska professorer
Italienska politiker
Födda 1832
Avlidna 1904
Män
Salmonsens
Spamalot

Spamalot är en musikal baserad på filmen Monty Pythons galna värld. Musikalen är skriven av Python-medlemmen Eric Idle i samarbete med John Du Prez. Musikalen, liksom filmen, är baserad på den brittiska Arthur-legenden och kung Arthurs sökande efter den heliga graal. 

Musikalen hade premiär i Chicago 2005, kom till Broadway samma år och nådde Londons West End i september 2006. I London fick svenska Nina Söderquist 2008 rollen som Lady of the Lake efter att ha vunnit uttagningssåpan West End Star i svensk TV3. Hon spelade rollen även i Sverige, men ersattes av Anki Albertsson när hon blev gravid.

Sverige 
Spamalot spelades på Nöjesteatern i Malmö mellan september 2010 och april 2011, på Oscarsteatern i Stockholm mellan september 2011 och april 2012, och på  Skövde stadsteater i september 2015. 

Kung Arthur och Sir Bedevere spelades i Malmö av Johan Wester och Anders Jansson, kända från Hipp Hipp!, och i Stockholm av Henrik Dorsin och Henrik Hjelt. I övriga roller återfanns Adde Malmberg (Sir Lancelot), Johan Glans (Sir Robin), Kim Sulocki (Patsy), Mattias Linderoth (Prins Herbert) och Robert Rydberg (Sir Galahad). Den 22 oktober spelades Sir Robin av Mattias Linderoth och den 20-26 november samt 1-2 december 2011 spelades Sir Bedevere av Bertram Heribertson.

Externa länkar 
Officiell webbplats
Svensk webbplats

2005 i USA
Musikåret 2005
Teateråret 2005
Brittiska musikaler
Monty Python
Eckart Höfling

Eckart Höfling, född 28 oktober 1936 i Langenprozelten i Unterfranken, död 1 mars 2014 i Frankfurt am Main, var en tysk romersk-katolsk präst som i synnerhet engagerade sig för fattiga i Brasilien.

Höfling tog 1949 examen vid Handelsskolan i Würzburg, tog 1952 en juris kandidatexamen och blev anställd vid en myndighet i Karlstadt norr om Würzburg. 1957 blev han munk i Franciskanorden, först i Eupen och från nyåret 1960 i Brasilien. Efter avslutade högskolestudier i filosofi och teologi prästvigdes Höfling den 10 december 1966 av biskopen i Würzburg Josef Stangl. Strax därefter tog han över två pastorat i Brasilien.

Utmärkelser
2007 Bundesverdienstkreuz (i band)
2008 Quadriga-priset

Projekt och uppdrag 
 1972: Föreståndare för Hochschule für Franziskaner-Spiritualität (högskolan för franciskansk andlighet)
 1986: Uppbyggnad av socialtjänsten i São Paulo
 1987: Ledare för franciskanska Tredjeordens socialtjänst i Rio de Janeiro

Källor

Tyska romersk-katolska präster
Brasilianska teologer
Tyska franciskaner
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer i Brasilien under 1900-talet
Bayrare
Födda 1936
Avlidna 2014
Män
Riddare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Boris Pugo

Boris Karlovitj Pugo (lettiska Boriss Pugo, ryska Бори́с Ка́рлович Пу́го), född 19 februari 1937 i Kalinin, Sovjetunionen, död 22 augusti 1991 i Moskva, Sovjetunionen, var en lettisk-sovjetisk politiker.

Biografi 
Pugo föddes i en familj av lettiska kommunister, som hade flytt efter kommunisternas nederlag i Lettlands självständighetskrig 1918–1920. Familjen återvände dock till Lettland när Sovjetunionen i juni 1940 ockuperade och annekterade landet.

Pugo avlade examen vid Rigas tekniska universitet 1960 och arbetade inom flera sovjetiska myndigheter, såväl i Moskva som i Riga. Mellan 1960 och 1984 innehade han flera framskjutna poster inom Komsomol och kommunistpartiet. I början av 1980-talet satt han i styrelsen för KGB i Riga. Från den 14 april 1984 till den 4 oktober 1988 var Pugo generalsekreterare för Lettlands kommunistiska parti. 

Sovjetunionens president, Michail Gorbatjov, utnämnde den 2 december 1990 Boris Pugo till inrikesminister. Pugo, som tillhörde de konservativa inom kommunistpartiet, ansåg med tiden att Gorbatjovs reformprogram, som bland annat innebar en decentraliserad politisk makt, hade gått för långt. Tillsammans med flera andra politiker, bland andra Gennadij Janajev och Valentin Pavlov, förberedde Pugo en kupp i vilken man ämnade avsätta president Gorbatjov. I augusti 1991 befann sig Gorbatjov i sin datja på Krim, och den 19 augusti avsatte kuppmännen honom och utlyste undantagstillstånd. Janajev utropade sig själv till ställföreträdande president då man funnit Gorbatjov inkapabel att sköta sitt ämbete på grund av "sjukdom". Janajev och de andra kuppmännen hade dock missbedömt militärens, och i synnerhet specialtruppernas, villighet att delta i kuppen. Det folkliga stöd man hade hoppats på uteblev. Gorbatjov vägrade att förhandla med kuppmännen, och den 21 augusti avsatte han dem från sina ämbeten. 

När Boris Pugo fick kännedom om kuppens misslyckande, sköt han sin fru Valentina och sig själv för att undgå arrestering och rättegång.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 The New York Times THE SOVIET CRISIS: Man in the News; Skillful Party Climber: Boris K. Pugo

Externa länkar 

Födda 1937
Avlidna 1991
Lettiska politiker under 1900-talet
Sovjetiska politiker
Alumner från Rigas tekniska universitet
Män
Personer från Tver
Politiker som begått självmord
Riccardo Illy

Riccardo Illy, född 24 september 1955 i Trieste, Friuli-Venezia Giulia, Italien, är en italiensk politiker och affärsman. .

Biografi
Som ung arbetade han som skidinstruktör och seglingsinstruktör. Fortfarande ganska ung gifte han sig med mat- och vinjournalisten Rossana Bettini och de har en dotter, Daria Illy.

Han började arbeta i familjens kaffetillverkningsfirma 1977. Där strukturerade han upp de internationella affärerna, likaså inom den egna firman. Han skrev även en bok, Dal Caffe all'Espresso (från kaffeböna till espresso),  som har översatts till engelska, franska och tyska. Han är för närvarande vicepresident i "Illycaffe SpA" - ett företag grundat av hans farfar 1933, som bedriver verksamhet i 70 länder (2008). Han är även vicepresident för företagarföreningen i Trieste och verkställande direktör (president) för Seminario Permanente Veronelli.

Oberoende och stödd av Olivträdsalliansen, "Ulivo Party", har Riccardo Illy blivit vald två gånger, 1993 och 1997, till borgmästare i Trieste. Som borgmästare och musikälskare har han tagit positionen som ordförande för Triestes Teater Giuseppe Verdi. År 2001 blev han vald till ledamot i det italienska parlamentet, med en blandad grupp oberoende medlemmar. Han blev även vald till regionspresident för Friuli-Venezia Giulia i valet som hölls 8-9 juni 2003.

År 2006 vann han Quadriga-priset, som årligen delar ut pris för engagemang i förnyandet av ekonomiska, politiska och kulturella aktiviteter.

Vid valet den 14 april 2008 blev han besegrad av Renzo Tondo, och hans session som regionspresident slutade den 18 april.

Källor
Award-winner 2006, för Quadriga-priset

Italienska politiker
Personer inom Italiens näringsliv under 2000-talet
Födda 1955
Män
Levande personer
Personer inom Italiens näringsliv under 1900-talet
Hjorthagsparken

Hjorthagsparken är en park mellan Hjorthagen, Ropsten och Värtaverket i Stockholm. Parken består huvudsakligen av en skogbevuxen slänt.

Externa länkar

Parker i Stockholms kommun
Byggnader och anläggningar i Hjorthagen
Thomas B. Turley

Thomas Battle Turley, född 15 april 1845 i Memphis, Tennessee, död 1 juli 1910 i Memphis, Tennessee, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Tennessee i USA:s senat 1897-1901.

Turley deltog i amerikanska inbördeskriget i Amerikas konfedererade staters armé. Han avlade 1867 juristexamen vid University of Virginia. Han inledde sedan 1870 sin karriär som advokat i Memphis.

Senator Isham G. Harris avled 1897 och guvernör Robert Love Taylor utnämnde Turley till senator. Delstatens lagstiftande församling valde sedan Turley till att fortsätta som senator fram till slutet av Harris mandatperiod. Därefter ställde han inte upp till omval utan fortsatte sin verksamhet som advokat i stället. Turley efterträddes i senaten av Edward W. Carmack.

Turleys grav finns på Elmwood Cemetery i Memphis.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1845
Avlidna 1910
Ledamöter av USA:s senat från Tennessee
Män
Alumner från University of Virginia
Fredrik Lööf

Max Emil Fredrik Lööf, född 13 december 1969 i Kristinehamn, är en svensk seglare som tävlar i starbåt och finnjolle.

Som treåring fick Fredrik Lööf sin första båt, en optimistjolle i trä. Båten var byggd av hans far Max-Ingvar Lööf. Mellan 1992 och 1996 tävlade han för Kristinehamns Kanotseglare (Kristinehamns KS) och sedan år 2000 seglar han för KSSS. Lööf har ställt upp i OS sex gånger och tagit tre medaljer. Vid OS-seglingarna i London 2012 vann han guld i starbåt tillsammans med Max Salminen. Han har också tagit två bronsmedaljer i olympiska spel: En vid OS i Sydney 2000 i finnjolle och en vid Peking i starbåt tillsammans med Anders Ekström.

I oktober 2021 blev Lööf invald som nummer 14 i svensk seglings Hall of Fame.

Lööf är bosatt i Saltsjöbaden.

Referenser

Externa länkar

 SOK Fredrik Lööf

Svenska seglare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Sverige
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande i segling vid olympiska sommarspelen 2012
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Olympiska guldmedaljörer 2012
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Svenska olympiska guldmedaljörer
Medlemmar i Svensk seglings Hall of Fame
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Personer från Kristinehamn
Födda 1969
Levande personer
Män