kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Saint-Sulpice, Paris

Saint-Sulpice är en kyrkobyggnad i Paris, helgad åt den helige Sulpicius av Bourges. Kyrkan uppfördes på 1600-talet och 1700-talet på platsen för en medeltida romansk kyrka och är med sin längd på 113 meter och sin höjd på 34 meter den näst största kyrkan i Paris. Bygget avslutades under ledning av Gilles-Marie Oppenord och Giovanni Niccolò Servandoni. I kyrkan finns målningar av Eugène Delacroix. Marquis de Sade och Charles Baudelaire döptes båda i Saint-Sulpice (1740 respektive 1821) och i kyrkan hölls också bröllopet mellan Victor Hugo och Adèle Foucher 1822.

Kyrkan har fått en viktig roll inom populärkulturen: en scen i Massenets opera Manon utspelas i Saint-Sulpice (där Manon Lescaut övertygar Le Chevalier des Grieux att rymma med henne ännu en gång) och Abbé Herrera, som Honoré de Balzac skriver om i Splendeurs et misères des courtisanes, var verksam i kyrkan och hade sin bostad på den närliggande Rue Cassette. Saint-Sulpice är också en av platserna i Dan Browns roman Da Vincikoden samt i filmatiseringen med samma namn, där kyrkans historia i båda fallen förbinds med den mystiska rörelsen Prieuré de Sion. 

Framför kyrkan, på Place Saint-Sulpice, står Fontaine Saint-Sulpice, med statyer föreställande de franska 1600- och 1700-talsbiskoparna Jacques Bénigne Bossuet, François Fénelon, Esprit Fléchier och Jean-Baptiste Massillon, som räknas som tidens mest framstående predikanter, var och en på sitt sätt.

Bilder

Källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Paris
Paris sjätte arrondissement
Barockarkitektur i Paris
Quartier de l'Odéon
Silvertorsk

Silvertorsk (Gadiculus argenteus), en liten, djuphavslevande medlem av familjen torskfiskar.

Utseende
Silvertorsken är liten, upptill 17 cm lång, silvervit fisk, med stora ögon och en nästan vertikal, uppåtriktad mun, bortsett från fenor och färgteckning påminnande om en fjärsing. Sju slemfyllda gropar på huvudets ovansida. Saknar skäggtöm.

Utbredning
Underarten thori: Nordöstra Atlanten från norra Norge söderut. Finns även vid Shetlandsöarna och Orkneyöarna samt norr och väster om Brittiska öarna. Går in i Skagerack; vanlig vid Bohusläns kust.
Underarten argenteus: Från nordöstra Atlanten söderut längs kusten till västra Medelhavet och längs Afrikas västkust till Mauretanien.

Vanor
Lever pelagiskt i stim, dock nära bottnen, på mellan 100 och 1000 m djup (vanligen 100 till 300 m). Livnär sig på olika bottendjur som små kräftdjur och maskar.

Fortplantning
Leker under vintern och våren på omkring 400 m djup. Äggen och ynglen är pelagiska och färdas med havsströmmarna.

Silvertorsken kan bli högst 3 år gammal.

Källor
Kai Curry-Lindahl 1985. Våra fiskar 
Fishbase

Torskfiskar
München Mü 13

Mü 13 Merlin var ett tyskt segelflygplan som konstruerades av Egon Scheibe vid Akaflieg München.

Flygplanet konstruerades som ett högvärdigt segelflygplan med klaffar som sträckte sig längs hela bakkanten på vingen, klaffarna gav vingarna en bättre lyftkraft vid långsam flygning. Flygplanet var ett av de första som tillskrivs Scheibes Münchenskola, där flygplanskroppen tillverkades i en fackverkskonstruktion av stålrör som kläddes med duk. Mü 13 räknas till ett av sin tids bättre flygplan avseende prestanda, med ett bästa glidtal på 28 vid en fart av 66 km/h. Tack vare sin tunna vingprofil kunde flygplanet flyga fort.   

Till en början tillverkades två prototyper av flygplanet som namngavs Merlin och Atalante. Kurt Schmidt köpte segelflygplanet Atalante, och under hans ägo blev flygplanet berömt när Schmidt genomförde en vid den tiden uppmärksammad 252 km lång flygning mellan Wasserkuppe och Trier. Med små förändringar kom prototypen Atalante att serietillverkas som Mü 13D. Scheibe kom senare att utveckla fludet tvåsitsiga segelflygplanet Mü 13E som i sin tur var föregångaren till skolflygplanet Scheibe Bergfalke.
 
1937 byggdes prototypen Merlin om till ett motorsegelflygplan, man installerade en 18 hk Köcher-Kröber M4 motor, med motor kunde flygplanet flyga 125 km/h och landa med en lägsta fart på 45 km/h. Flygplanet gavs benämningen Mü 13M Motormerlin.

Externa länkar 

Segelflygplan
Akaflieg München
Francesco Clemente

Francesco Clemente, född 23 mars 1952 i Neapel, är en italiensk konstnär.

Biografi 
År 1970 började han läsa arkitektur på universitetet i Rom. 1981 bar det av till New York där han fortfarande är bosatt.

Konstnärlig stil 
Hans arbete visar både på surrealistiska och expressionistiska influenser. Clemente fick sitt genombrott i början av 1980-talet som en av de italienska transavantgardisterna. Hans konst präglas av uttrycksfulla betraktelser av den mänskliga kroppen, han är väldigt personlig och subjektiv, skapar ofta från minnet och har ofta en något pervers underton.

Kuriosa 
Det är Francesco Clemente som gjort tavlorna som är med i filmatiseringen av Lysande utsikter från 1998

Italienska målare under 1900-talet
Italienska målare under 2000-talet
Födda 1952
Levande personer
Män
Axel Sundberg

Axel Ludvig Sundberg, född 11 november 1869 i Västervik, död 6 december 1934 i Lysekil, var en svensk politiker (högerman) och borgmästare.

Sundberg var 1903–1934 borgmästare i Lysekils stad. Han var landstingsman för Göteborgs och Bohus län 1907–1934. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1914:2-1918 och av första kammaren 1926–1934.

Källor 
Tidens kalender 1929, sid. 179; 1933, sid. 147

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för högern
Lysekils borgmästare
Personer från Västervik
Födda 1869
Avlidna 1934
Män
Jefim Geller

Jefim Petrovitj Geller, född 8 mars 1925, Odessa, Ukrainska SSR, Sovjetunionen död 17 november 1998, Moskva Ryssland, var en sovjetisk schackspelare och stormästare.

Geller var av världsklass när han befann sig på toppen av sin karriär. Han vann Sovjetmästerskapen två gånger, 1955 och 1979. Vid sex tillfällen deltog Geller i kandidatturneringarna om världsmästartiteln (1953, 1956, 1962, 1965, 1968 och 1971). Han vann fyra ukrainska mästerskapstitlar 1950, 1957, 1958 och 1959. Han delade förstaplatsen i 1991 års VM för seniorer och vann den ensam 1992. Geller var också tränare till världsmästarna Boris Spasskij och Anatolij Karpov samt bokförfattare.

Ryska schackspelare
Personer från Odessa
Födda 1925
Avlidna 1998
Män
Bottoms Up

Bottoms Up är en amerikansk långfilm från 2006 i regi av Erik MacArthur, med Jason Mewes, David Keith, Paris Hilton och Brian Hallisay i rollerna.

Handling
Owen Peadman jobbar som bartender på sin fars restaurang i Minnesota. Men restaurangen går dåligt och hotas av konkurs. Då bestämmer sig Owen för att delta i en bartendertävling i Hollywood för att försöka rädda restaurangen.

Rollista

Källor

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska romantikfilmer
Filmer 2006
Los Angeles på film
Engelskspråkiga filmer
Nevishögs församling

Nevishögs församling var en församling i Lunds stift och Staffanstorps kommun. Församlingen uppgick 1964 i Staffanstorps församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1964 annexförsamling i pastoratet Brågarp och Nevishög som från 1962 även omfattade  Kyrkheddinge församling, Esarps församling och Bjällerups församling. Församlingen uppgick 1964 i Staffanstorps församling.

Kyrkobyggnader
Nevishögs kyrka

Se även
Nevishögs socken

Källor

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Staffanstorps kommun
Salo järnvägsstation

Salo järnvägsstation (Slo) är en järnvägsstation på Kustbanan Åbo-Helsingfors i den finländska staden Salo i landskapet Egentliga Finland. Passagerartågen mellan Helsingfors och Åbo stannar vid stationen och den har också godstrafik. Stationsbyggnaden stod färdig år 1898 och byggdes efter ritningar av den finländska arkitekten Bruno Granholm.  

Avståndet från Åbo är 56 kilometer och från Helsingfors 144 kilometer.

Externa länkar

Järnvägsstationer i Finland
Byggnader och anläggningar i Salo
Järnvägsstationer invigda 1898
1898 i Finland
Zarja (ISS)

För det ryska polarfartyget, se Zarja (polarfartyg).

Zarja  (, som betyder Gryning) är en trycksatt modul på den Internationella rymdstationen, ISS. Namnet valdes för att symbolisera gryningen av en ny tid med internationellt samarbete i rymden. 

Zarja var den första modulen till ISS som sköts upp och detta skedde i november 1998 med en Proton-raket. Zarja är bekostad av NASA men byggd och uppskjuten av Ryssland, eftersom ryssarna kunde göra det till ungefär halva det pris som offererats av Lockheed. Priset NASA betalade för Zarja var ungefär 220 miljoner dollar.

Zarja användes till en början för många funktioner på ISS, som strömförsörjning, lagring, framdrivning och styrning. Allt eftersom fler moduler har byggts till används Zarja numera mest som lagermodul. 

Zarja har sexton utvändiga bränsletankar som tillsammans rymmer sex ton bränsle, tjugofyra stora och tolv små jetstrålar samt två stora motorer för justering av ISS omloppsbana. Utvändigt finns även två stycken 10,67 meter långa och 3,35 meter breda solpaneler.

Anslutningar 
Zarja har tre anslutningar; för, akter och nadir (under).
 För: Här är den amerikanska modulen Unity ansluten, via (PMA-1).
 Akter: Här är den ryska modulen Zvezda ansluten.
 Nadir: Rassvet, tidigare dockningsport för de ryska farkosterna Sojuz och Progress.

Dimensioner och vikt 
Zarja är 12,56 meter lång, har en diameter på 4,11 meter och väger ungerfär 19,5 ton.

Uppskjutning 
Zarja sköts upp den 20 november 1998, med protonraket.

Dockningar

Källor

Fotnoter

Internationella rymdstationen
Rymdfartsåret 1998
Fernanda Ribeiro

Nation: 

Fernanda Ribeiro, född 23 juni 1969 i Penafiel, Portugal, är en före detta portugisisk långdistanslöpare.

Ribeiro tävlade i både 5 000 meter och 10 000 meter. Hennes största framgångar kom på 10 000 meter då hon vann både OS 1996 i Atlanta och VM 1995 i Göteborg. Vid OS 2000 slutade Ribeiro på tredje plats.

Personliga rekord 

 5 000 meter - 14.36,45
 10 000 meter - 30.22,88

Källor
Fakta på IAAFs hemsida
 

Födda 1969
Portugisiska långdistanslöpare
Europamästare i långdistanslöpning
Olympiska guldmedaljörer 1996
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Portugisiska olympiska guldmedaljörer
Portugisiska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Portugal
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare på 10 000 meter löpning
Kvinnor
Levande personer
Personer från Penafiel
Esbo järnvägsstation

Esbo järnvägsstation (fi. Espoon rautatieasema) är en järnvägsstation på Kustbanan Åbo-Helsingfors i den finländska staden Esbo i stadsdelen Esbo centrum. Järnvägsstationen öppnades 1903 och samma år stod den gamla stationsbyggnaden färdig, som byggdes efter ritningar av Bruno F. Granholm. Numera fungerar stationen på en viadukt över järnvägsspåren. Stationen har fyra spår, dock används bara spår 1 för tåg mot Åbo och spår 2 för tåg mot Helsingfors. Förut användes också de två andra spåren för ändhållplats för E-tågen, men eftersom E-tågens ändhållplats flyttades till Köklax används inte spåren för tillfället.

Externa länkar 

Transport i Esbo
Järnvägsstationer i Finland
Järnvägsstationer invigda 1903
Esbo centrum
1903 i Finland
Clas Odhner

För akademiledamoten med samma namn, se Claes Theodor Odhner.
Clas Emil Odhner, född 11 november 1864 i Mariestad, Skaraborgs län, död 18 juni 1917, var en svensk borgmästare.

Odhner var borgmästare, magistratssekreterare och notarius publicus i Kungälv från 1904 till sin död.

Källor

Kungälvs borgmästare
Män
Födda 1864
Avlidna 1917
Michael Baigent

Michael Baigent, ursprungligen Michael Barry Meehan född 27 februari 1948 i Christchurch, Nya Zeeland, död 19 juni 2013 i Brighton, Storbritannien, var en nyzeeländsk författare och spekulativ historiker. Han skrev flera böcker som ifrågasätter den allmänna uppfattningen av historien och i huvudsak Jesus. Hans mest kända bok heter Heligt blod, helig Gral (The Holy Blood and the Holy Grail, 1982), skriven tillsammans med Richard Leigh och Henry Lincoln, som lade fram teorin om en blodslinje efter Jesus och Maria från Magdala som skulle ha gift in sig i den franska kungaätten Merovingerna. När Dan Browns roman Da Vinci-koden kom 2003 stämdes Brown av Baigent och Leigh för att ha plagierat deras verk. Leigh och Blaigent förlorade stämningen 2007 och ruinerades av kostnaderna, som uppgick till tre miljoner pund.

Baigent har beskrivits som en religiös sökare och han skrev fjorton böcker som alla hade att göra med hans kristna tro.

Biografi 

Hans far var lärare och passionerad katolik vars religiösa iver stötte bort sonen. Vid åtta års ålder flyttade Baigent och hans mor Jean till morfadern, Lewis Baigent, vars efternamn Baigent antog. Efter avklarade universitetstudier i religion och filosofi 1972 reste Baigent runt i världen, han besökte länder som Indien och Bolivia, och arbetade bland annat som krigsfotograf i Laos och modefotograf i Madrid i Spanien. Under resan skaffade han sig två andranamn, Ferran och Meritxell. 1976 bosatte han sig i London, där han arbetade på BBC och tog nattskift på en fabrik i Brentford, och träffade Lincoln och Leigh.

År 1982 gifte han sig med en inredningsdesigner vid namn Jane, som han fick två barn med. Paret uppfostrade även två barn som hustrun hade med sig från ett tidigare äktenskap. Familjen förlorade sitt femvåningshus i Bath efter stämningen mot Brown. 

Baigent var frimurare och redaktör för tidskriften Freemasonry Today. Han tog även en Master of Arts i mysticism och religiös praktik vid University of Kent år 2000.

Vid 65 års ålder avled han av en hjärnblödning. Två dagar före sin död hade han färdigställt sin andra roman. Trots att han tillbringat större delen av sitt liv i England så ville han att askan skulle spridas i Nelson på Nya Zeeland, platsen där han växte upp.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Dödahavsrullarnas hemlighet, 1993
 Heligt blod, helig Gral, 2005
 Jesusskrifterna, 2007
 Armageddon, 2015

Originalcitat

Referenser

Externa länkar

Engelskspråkiga författare
Nyzeeländska författare under 1900-talet
Nyzeeländska författare under 2000-talet
Personer från Christchurch
Födda 1948
Avlidna 2013
Män
Alumner från University of Canterbury
Alumner från University of Auckland
Richard Leigh

Richard Leigh, född 16 augusti 1943 i New Jersey, död 21 november 2007 i London, var en brittisk-amerikansk författare och spekulativ historiker som skrivit flera böcker som ifrågasätter vår uppfattning av historien och i huvudsak Jesus. Hans mest kända bok heter Heligt blod, helig Gral (1982). Fil. Dr. vid State University of New York at Stony Brook.

Källor 

Födda 1943
Avlidna 2007
Amerikanska författare
Män
Henry Lincoln

Henry Lincoln, född Henry Soskin den 12 februari 1930 i London, död 23 februari 2022 i Limoux i Aude, Frankrike, var en brittisk författare, skribent och skådespelare, mest känd för att ha bidragit till boken Heligt blod, helig Gral (1982).

Referenser 

Födda 1930
Brittiska författare under 1900-talet
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Män
Avlidna 2022
Skådespelare från London
Författare från London
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Etanercept

Etanercept (handelsnamn Enbrel) är ett sjukdomsmodifierande antireumatiskt läkemedel som framställs genom DNA-teknik. Läkemedlet är en TNF-receptor, som förekommer i immunförsvaret och binder till sig TNF-α.

Läkemedel
München Mü 10

Mü 10 Milan var ett tvåsitsigt tyskt segelflygplan som konstruerades av Egon Scheibe vid Akaflieg München.

Mü 10 var ett av Akafliegs mest framgångsrika segelflygplan genom tiderna. Man genomförde den första flygningen 1934, kort därefter inledde flygplanet sitt segertåg över de olika distansrekorden. 1937 genomförde man en 195 kilometer lång flygning från Salzburg Österrike till Fara d'Alpago i Italien. Flygplanet användes vid ett flertal Alpöverflygningar och satte under 1930-talet ett flertal världsrekord i segelflygning. 

Flygplanet konstruerades enligt Scheibes Münchenskola i en svetsad fackverkskonstruktion av stålrör som kläddes med dyk. Hela konstruktionen ansågs som ett nytänkande och flygplanskonstruktionen belönades med Rhöns konstruktionspris 1934. Vingens profil räknades fram vid Münchens tekniska universitet och kom senare att bli känd som Mü. Profilen medgav att flygplanet kunde flyga mycket sakta och dra fördel av uppvinden i termikblåsorna. Eftersom flygplanet var högvingat tvingades den bakre besättningsmedlemmen/läraren kliva in genom en liten svängdörr under vänster vinghalva, medan föraren klev in i det främre förarkabinutrymmet genom att öppna glashuven. Med ett bästa glidtal på 20 klassades det som ett högvärdigt segelflygplan.

I slutet på 1930-talet donerades flygplanet till Deutsches Museum i München, där det förvarades under kriget, när segelflyget kom igång i Tyskland efter andra världskriget lånade Akaflieg München flygplanet 1951 för att kunna starta upp sin flygverksamhet. I början av 1960-talet återfördes flygplanet till Deutsches Museum i München där det i dag finns utställt.

Externa länkar 

Segelflygplan
Akaflieg München
Ansikte mot ansikte

Ansikte mot ansikte är en svensk TV-serie och långfilm från 1976 av Ingmar Bergman med Liv Ullman och Erland Josephson i huvudrollerna som paret Jenny och Tomas. TV-serien, som hade urpremiär på TV2 28 april 1976,  är totalt 177 minuter och uppdelad i fyra delar. Långfilmsversionen, som hade urpremiär i New York 5 april 1976, finns i längder från 114 till 135 minuter.

Referenser 

Ingmar Bergman Face to Face: Ansikte mot ansikte Länkad 2011-07-18

Svenska TV-serier från 1970-talet
TV-seriestarter 1976
TV-serieavslutningar 1976
Filmer i regi av Ingmar Bergman
Filmmanus av Ingmar Bergman
Svenska filmer 1976
Svenska 1970-talsfilmer
Ana Fidelia Quirot

Ana Fidelia Quirot, född 23 mars 1963, är en kubansk före detta medel- och kortdistanslöpare med två VM-guld, ett OS-silver och ett OS-brons på 800 meter.

Quirot specialiserade sig på 800 meter, men var även framstående på 400 meter.  På 800 meter vann Quirot VM-guld såväl vid VM 1995 som vid VM 1997. Hennes bästa prestation vid ett olympiskt spel är silver vid OS 1996 i Atlanta.

Inför OS i Seoul 1988 stod Ana Quirot på topp i sin idrottskarriär, men eftersom Kuba bojkottade dessa spel, var hon tvungen att avstå från deltagande. Hon var vid denna tidpunkt den enda, som hade presterat bättre tider på 800 meter än de två östtyskor, Sigrun Wodars och Christine Wachtel, vilka i dessa spel tog respektive guld och silver på distansen.

Quirot är en av få löpare som noterat en tid på 800 meter under 1.55,0 och hennes personliga rekord på 1.54,44 från 1989 är den femte bästa tiden någonsin på distansen. Endast världsrekordinnehavaren Jarmila Kratochvílová, sovjetiskan Nadezjda Olizarenko, kenyanskan Pamela Jelimo och sydafrikanskan Caster Semenya har överträffat henne.

Personliga rekord 
 400 meter - 49,61
 800 meter - 1.54,44

Källor 
Fakta på IAAFs hemsida

Noter 

Födda 1963
Kubanska medeldistanslöpare
Olympiska silvermedaljörer 1996
Olympiska bronsmedaljörer 1992
Kubanska olympiska silvermedaljörer
Kubanska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Världsmästare på 800 meter löpning
Kvinnor
Levande personer
Vigelsjö

Vigelsjö är ett bostadsområde i nordvästra Norrtälje, Stockholms län.

Vigelsjö ligger intill Lommaren och bebyggelsen domineras av lägenheter.

Norr om Vigelsjö ligger Vigelsjö naturreservat.

I Vigelsjö ligger också Vigelsjö Ridskola.

Norrtälje
Västerås Slalomklubb

Västerås Slalomklubb, VSLK, är en skidklubb i Västerås, bildad 1945. Klubben har bedrivet verksamhet vid bland annat Vallby, Björnön och senast på Vedbo innan nedläggningen av backen 1996. Klubben har haft flera framgångsrika åkare under åren som deltagit i såväl SM som i större sammanhang. När Vedbobacken lades ner 1996 minskade medlemsantalet drastiskt, men tack vare arbete inom klubben har Västerås slalomklubb åter etablerat sig som en svensk skidklubb.

Externa länkar
Västerås Slalomklubbs webbplats

Skidklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1945
Här står jag

Här står jag, skriven av Sonja Aldén, Bobby Ljunggren och Henrik Wikström, är en singel från Sonja Aldéns debutalbum Till dig. Singeln släpptes den 13 juni 2007 på skivbolaget Lionheart International och är hennes tredje singel. Henrik Wikström var producent.

Singeln innehåller en liveinspelning från releasefesten på Obaren i Stockholm och en singbackversion.

Singeln placerade sig som högst på 16:e plats på den svenska singellistan.

Melodin testades på Svensktoppen, där den låg i tre veckor under perioden 2-16 september 2007 innan den lämnade listan.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
Information i Svensk mediedatabas.

Låtar av Sonja Aldén
Låtar av Bobby Ljunggren
Låtar av Henrik Wikström
Musiksinglar 2007
Singlar utgivna på Lionheart International
Svensktoppsmelodier 2007
Svenskspråkiga sånger
München Mü 3

Mü 3 Kakadu var ett ensitsigt tyskt segelflygplan som konstruerades av studenter vid Akaflieg München.

Mü 3 var Akaflieg Münchens första riktigt konkurrenskraftiga och högvärdiga segelflygplan. Det blev färdigt i tid för att delta i segelflygtävlingarna vid Wasserkuppe 1928. Flygplanets grundkonstruktion kom senare att kopieras av flera företag inom den tyska flygindustrin. Flygplanet användes av Akaflieg Münchens medlemmar till rekordförsök i distansflygning fram till i mitten på 1930-talet då flygplan med bättre glidtal kom ut på marknaden.

Flygplanet var högvingat med en vinge av Göttingen 652 profil. Förarkabinen som var öppen var placerad framför vingen. Landstället bestod av en enkel skida under flygplanskroppens främre del samt en sporre under fenan.

Externa länkar 

Segelflygplan
Akaflieg München
Willie Banks

William Augustus ("Willie") Banks III, född 11 mars 1956, är en före detta amerikansk friidrottare (tresteg).

Banks är en av världens bästa trestegshoppare genom tiderna. Hans personliga rekord 17,97 placerar honom på tredje plats efter Kenny Harrison och Jonathan Edwards. Trots detta lyckades Banks aldrig vinna någon större titel. Han deltog vid två olympiska spel och två världsmästerskap och hans främsta merit är en andraplats från VM 1983 i Helsingfors.

Banks slog 1985 João Carlos de Oliveiras tio år gamla världsrekord när han noterade 17,97. Ett rekord han hade i tio år tills Edwards överträffade hans rekord. Banks har i otillåten även vind hoppat över 18 meter, vid en tävling i Indianapolis slog han till med 18,20.

Banks valdes 2005 till president i Amerikanska olympiska kommittén - ett uppdrag han innehar till 2008.

Källor

Födda 1956
Män
Amerikanska trestegshoppare
Världsrekordhållare i tresteg
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Skolrivalitet

Skolrivalitet innebär mellan två eller flera skolor, ofta i belägna i samma ort eller med likartade program. Ofta polariseras rivaliteten mellan två skolor, och man ignorerar helt andra, likartade skolor.

Rivaliteten kan bland annat uttryckas i regelbundna tävlingar (kapprodd, amerikansk fotboll, rugby), nidvisor, vitsar eller upptåg.

Exempel på skolrivalitet

Storbritannien
Oxford och Cambridge

Sverige
Lunds och Uppsala universitet

Gymnasieskolor
Sven Eriksongymnasiet och Bäckängsgymnasiet i Borås
Lars Kaggskolan och Stagneliusskolan/Jenny Nyströmsskolan i Kalmar
Spyken och Katedralskolan i Lund
Teknikum och Katedralskolan (av teknisterna kallad Filialen) i Växjö
Rudbecksskolan, Risbergska skolan och Karolinska skolan i Örebro

USA
Harvard och Yale

Japan 
 Tokyos universitet och Kyoto universitet

 Wasedauniversitetet och Keiouniversitetet
 Kansai universitet och Kwansei Gakuin universitet

Utbildning