kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunnar Säve-Söderbergh

Gunnar Säve-Söderbergh, född 31 januari 1910 i Falun, död 8 juni 1948 på Solbackens sanatorium i Säter, var en svensk paleontolog. 

Efter studentexamen i Göteborg 1928  avlade Säve-Söderbergh filosofie kandidatexamen i Uppsala 1931 och licentiatexamen där 1933. Han utnämndes till professor i paleontologi och historisk geologi vid Uppsala universitet 1937.

Han deltog i Lauge Kochs expeditioner till Östgrönland 1931-1934 och 1936 då bl.a. fossil av Ichthyostega insamlades. Säve-Söderbergh gav 1932 ut en omfattande rapport om dessa fynd, som var de dittills äldsta kända fyrfotadjuren (från devonperioden). Han samlade även fossil på Cypern (1930), i England och Skottland (1934) samt i Estland (1936).

Säve-Söderbergh försökte utarbeta en detaljerad biostratigrafi för Östgrönlands paleozoikum och analyserade överensstämmelser i mönstret av skallens täckben hos lobfeniga fiskar och tidiga fyrfotadjur. Särskilda studier ägnades åt kraniets struktur hos urgroddjur (s.k. stegocefaler) från Östgrönland och Spetsbergen och hos lungfiskar från devon.

Sedan han tillträtt professuren i Uppsala insjuknade Säve-Söderbergh i tuberkulos, vilket kom att stäcka hans bana som forskare. Han publicerade dock några studier under sin sjukdomstid, bl.a. undersökningar av sidolinjesystemet hos lägre ryggradsdjur och trigeminusmuskulaturen hos lägre fyrfotadjur. En uppsats om hjärnskålen hos en lungfisk från devonperioden, skriven före insjuknandet, utgavs postumt.
 
Säve-Söderbergh promoverades till hedersdoktor vid Uppsala universitet 1942 och blev ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1948. Han var son till neurologen Gotthard Söderbergh och Inga Säve, bror till egyptologen Torgny Säve-Söderbergh och far till Bengt Säve-Söderbergh.

Källor 

[Av Erik Jarvik.] Gunnar Säve-Söderbergh. I Svenska män och kvinnor: biografisk uppslagsbok, sjunde bandet, s. 413. Stockholm: Bonnier, 1954.

Referenser 

Födda 1910
Avlidna 1948
Svenska professorer i geologi
Svenska professorer i paleontologi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Personer från Falun
Alumner från Uppsala universitet
Sälöfjordsvallen

Sälöfjordsvallen, även kallad Sälöfjordsplan,  ligger på Hisingen i Göteborg och förvaltas av Göteborgs kommun. Fotbollsanläggningen är IF Wartas hemmaplan. Här ligger även IF Wartas klubbstuga, Wartagården.

Sälöfjordsvallen består av tre fotbollsplaner:
 Grusplan för 7-mannaspel
 Naturgräsplan för 11-mannaspel
 Konstgräsplan för 11-mannaspel

Konstgräsplanen anlades 2007 och ersatte då den tidigare 11-mannaplanen som hade grusunderlag.

Fotbollsanläggningar i Göteborg
Kyrkbyn
Södra Halland

Södra Halland (danska: Sønderhalland) var under knappt 80 år på 1200-talet och 1300-talet ett eget hertigdöme. Det bestod av häraderna Årstad, Halmstad, Tönnersjö och Hök. Gränsen mot Norra Halland gick vid Ätran. Två städer fanns redan då: Halmstad och Laholm.

1284 förlänades Södra Halland som hertigdöme till Erik Knudsen (död 1304), bror till den östgötske lagmannen Svantepolk Knutsson och son till Knud Valdemarsen, hertig i Reval (Tallinn). Knud Valdemarsen var son till Valdemar Sejr. 1306 övergick länsinnehavet till Kristofer II, son till Danmarks tidigare kung Erik Klipping. 1320 efterträdde han sin bror Erik Menved som Danmarks kung. Näste danske kung, Valdemar III, upphöjde 1327 den halländske frälsemannen Knud Porse till hertig över Södra Halland; Samsø; Kalundborg och Vordingborg på Själland, samt häraderna Bjäre och Norra Åsbo i Skåne. Knud Porse var gift med den svensk-norska hertiginnan och prinsessan Ingeborg Håkansdotter, som just blivit fråntagen sina norska och svenska underhållsländer. När Knud Porse dog hastigt 1330 fortsatte Ingeborg regera över Södra Halland som förmyndare över sina söner Håkan och Knut Porse (döda 1350).

1343 erkände Valdemar Atterdag, som då blivit dansk kung, i ett överlåtselsebrev till Sveriges kung Magnus Eriksson att Södra Halland tillsammans med Skåne och Blekinge skulle lyda under Magnus Eriksson. I gengäld avstod Magnus Eriksson från besittningarna väster om Öresund, vilka även inkluderade Köpenhamn, pantlän sedan 1332. 1353-1356 återförenades Norra och Södra Halland då Magnus Eriksson utnämnde Bengt Algotsson till hertig. Vid mötet i Jönköping 1357, tvingades Magnus Eriksson avstå Södra Halland tillsammans med Skåne och Blekinge till sin son Erik Magnusson, vilken 1344 som femåring valts till svensk kung i strid mot fadern. Södra Halland intogs 1360 av Valdemar Atterdag och landskapet blev åter delat till 1366 då även Norra Halland återerövrades av danskarna.

Källor
 Nordisk Familjebok, 1800-talsupplagan & Uggleupplagan, Stockholm 1876-1926
 Svensk Uppslagsbok, Malmö 1947-55
 Nationalencyklopedin
 Carl Georg Starbäck & Per Olof Bäckström: "Berättelser ur den svenska historien", Stockholm 1885-86
 Otto Sjögren: "Sveriges historia", Malmö 1938
 Sten Carlsson, Jerker Rosén, Gunvor Grenholm m.fl: "Den svenska historien", Stockholm 1966-68 (senare upplaga finns)
 Alf Henrikson: "Svensk historia", Stockholm 1966,  (senaste upplagan 2004)
 Alf Åberg: "Vår svenska historia", Lund 1978,  (senare upplagor finns)
 Carl Frederik Bricka (utg): Dansk biografisk Lexikon, København 1887-1905

Se även
 Lista över grevar, hertigar och länsmän av Halland
 Halmstads län
 Laholms län
 Sveriges hertigdömen
 Sveriges historiska unioner

Hallands historia
Danmarks län
Nils Schumann

Nils Schumann, född 20 maj 1978 i Bad Frankenhausen, Västtyskland, är en tysk friidrottare som tävlar i medeldistanslöpning.

Schumanns genombrott kom under 1998 då han blev europamästare på 800 meter både inomhus och utomhus. Vid VM 1999 i Sevilla slutade han på åttonde plats. 

Hans kanske främsta merit kom när han blev olympisk mästare på 800 meter vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney på tiden 1.45,08. Han var även i final vid VM 2001 och slutade då femma. Han blev även bronsmedaljör vid EM 2002 i München. 

Under perioden 2002-2007 har Schumann inte tävlat på grund av skador.

Personliga rekord 

 400 meter - 46.65   
 800 meter - 1:44.16   
 1500 meter - 3:38.51

Externa länkar
Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1978
Tyska medeldistanslöpare
Europamästare i medeldistanslöpning
Olympiska guldmedaljörer 2000
Tyska olympiska guldmedaljörer
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Kungshol

Kungshol är idag en kurs- och lägergård som ligger strax norr om Rättvik i Dalarna. Anläggningen är uppbyggd kring en gammal vattenkvarn, byggd 1837, med lägerängar, härbren och andra hus för inomhusboende, hygien, kök, matsal, kurslokaler med mera.

Kungshol är en av Nykterhetsrörelsens Scoutförbunds tre anläggningar och drivs och administreras helt ideellt för scoutförbundet av "Kungsholsstiftelsen". Det finns ingen egen personal, utan skötsel och drift görs också helt ideellt. 

Namnet Kungshol kommer från en gammal sägen som säger att det finns en kung begravd i den kulle, hol, som finns på anläggningen. Forskning har dock visat att så inte verkar vara fallet, utan att holen är ett naturfenomen. Både kvarnen och holen är sedan 1967, av Riksantikvarieämbetet, registrerade som fornlämningar. 

2018, efter 14 års arbete, invigdes Enåns naturreservat som gränsar till Kungshols marker. Siljansleden, en av STF:s signaturleder, går över anläggningen. Anläggningen ligger i närheten av Springkällan.

Kurser på Kungshol

Blåbo 
Blåbokurser var en av IOGT:s scoutförbunds ledarutbildningar och redan på sommaren 1949 genomfördes en kurs på sommaren 1949. Man samlade 75 flick och pojkscoutledare från hela landet.

Solvargsveckan 
Solvargsveckan är en patrulledarkurs för  åldersgruppen 12–16 år som bedrivs i lägerform. Den första kursen hölls 1982 på Kungshol och alla kurserna efter det har också genomförts på Kungshol. Sen 2010 genomförs kursen med Scouterna som huvudman.

Gilwellkurs 
Sommaren 1950 genomförde IOGT:s scoutförbunds första Gilwellkurs på Kungshol. Under de följande 50 åren genomfördes många Gilwellkurser i IOGT:s scoutförbunds och Nykterhetsrörelsens Scoutförbunds regi på Kungshol.

Historia 
Det finns källor som upptecknar Kungshols Qvarn redan på 1600-talet och då med två skvaltkvarnar tillhörande två bönder i Altsarbyn. Den kvarnbyggnad som finns i dag, byggdes år 1837. Man började mala året efter och verksamheten var sedan igång i 110 år, fram till 1947. Två år senare, 1949 fick IOGT:s scoutförbund nyttjanderätt till anläggningen och 1959  fick scouterna ta emot Kungshols kvarn som en gåva.

Ett flertal olika industrier har anlagts på området norr om kvarnen, såsom ett färgeri, en yllefabrik och en vadmalsstamp. Dessa var aktiva under första halvan av 1900-talet.

Externa länkar
Kungshols hemsida

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Rättviks kommun
Scoutlägerplatser
Scouting i Sverige
Fernando Redondo

Fernando Carlos Redondo Neri, född 6 juli 1969 i Buenos Aires, Argentina, numera pensionerad fotbollsspelare. Han var en elegant spelande defensiv mittfältare.

Redondos framgångsrikaste år var tiden i Real Madrid, där han bland annat vann spanska ligan två gånger (1996-1997 och 1998-1999) och Champions League två gånger (1997-1998 och 1999-2000). Höjdpunkten under Realtiden var Champions League-kvartsfinalen år 2000 på Old Trafford mot Manchester United, bland annat klackade han då en tunnel på Henning Berg varpå han frispelar Raúl som gör mål. Real Madrid gick senare till final där man besegrade Valencia CF med 3-0 på Stade de France utanför Paris. År 2000 började han spela för AC Milan dit han blev köpt för 260 miljoner. Efter ett antal skaderika år gick han i pension 2004, under denna tid gjorde han sig känd för att vägra ta emot full lön under sin skadeperiod.                                              

Han spelade i följande lag:
1985-1990 Argentinos Juniors
1990-1994 CD Tenerife
1994-2000 Real Madrid CF
2000-2004 AC Milan

Han spelade även i Argentinas landslag mellan åren 1992-1999.

Argentinska fotbollsspelare
Argentinska landslagsspelare i fotboll
Födda 1969
Spelare i Argentinos Juniors
Spelare i CD Tenerife
Spelare i AC Milan
Spelare i Real Madrid
Spelare i Copa América 1993
Spelare i VM i fotboll 1994
Män
Levande personer
Personer från Buenos Aires
Spelare i Primera División de Argentina
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Joseph Taylor Robinson

Joseph Taylor Robinson, född 26 augusti 1872 i Lonoke County, Arkansas, död 14 juli 1937 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han var demokraternas ledare i USA:s senat 1923-1937 och partiets vicepresidentkandidat i presidentvalet i USA 1928.

Han studerade först vid University of Arkansas och fortsatte sedan med studier i juridik vid University of Virginia. Han var ledamot av USA:s representanthus 1903-1913. I 1912 års guvernörsval i Arkansas besegrade han sin partikamrat, den sittande guvernören George Washington Donaghey. Strax efter att ha tillträtt som guvernör valdes han i ett fyllnadsval till USA:s senat. Robinson omvaldes 1918, 1924, 1930 och 1936. Han var senatens minoritetsledare 1923-1933 och majoritetsledare 1933-1937.

Robinsons grav finns på begravningsplatsen Roselawn Memorial Park i Little Rock.

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens webbplats
 Senate Leaders: Joseph T. Robinson, The "Fightingest" Man in the U.S. Senate - biografi på senatens webbplats
 Joseph Taylor Robinson Papers vid University of Arkansas
 Joseph Taylor Robinson på Old State House Museum
 Encyclopedia of Arkansas
 Political Graveyard

Amerikanska demokrater
Guvernörer i Arkansas
Ledamöter av USA:s representanthus från Arkansas
Ledamöter av USA:s senat från Arkansas
Födda 1872
Avlidna 1937
Män
Jodoigne

Jodoigne (vallonska Djodogne, nederländska Geldenaken) är en kommun i den franskspråkiga provinsen Vallonska Brabant i Belgien. Den består av de tio ortsdelar Dongelberg, Jauchelette, Jodoigne, Jodoigne-Souveraine (nederländska Opgeldenaken), Lathuy, Mélin, Piétrain (nederländska Petrem), Saint-Jean-Geest (nederländska Sint-Jans-Geest), Saint-Rémy-Geest och Zétrud-Lumay.

Externa länkar 
Jodoignes webbplats 

Orter i Vallonien
Kommuner i Vallonska Brabant
Nyrop N:o 3

Nyrop N:o 3 var ett svensktillverkat flygplan av modifierad Blériot XI typ.

Flygplanet tillverkades på Nyrops Båt- och Aeroplansvarv i Landskrona av ingenjören Hjalmar Nyrop tillsammans med dennes bror. I grundkonstruktionen var det en kopia av det engelska flygplanet Big Bat som i sin tur var en modifierad Blériot XI-2.

Flygplanet var tvåsitsigt och de båda personerna ombord satt bredvid varandra. Flygplanskroppen tillverkades i en fackverkskonstruktion som i den främre delen kläddes med träfanér. Vingen var utformad av två balkar med tvärstöttor som bildade en ram som kläddes med duk. Den enkla vingen var infäst i flygplanskroppens översida. Landstället var utformat av två huvudstag infästa vid vingroten samt ett stötdämpat främre stag som tog upp belastningen vid landningen. De två främre och det bakre hjulet under fenan var av ekertyp. Motorn var en 50 hk Gnôme roterande motor som drev en dragande träpropeller.

1911 genomförde bryggeridirektören Otto Emil Neumüller en donation till Sjöförsvaret, villkoren var att Neumüller skänkte ett flygplan för spaning till sjöss till sjöförsvaret mot att sjöförsvaret betalade flygutbildningen för löjtnant Olle Dahlbeck vid Graham Whites flygskola i England.

Flygplanet fraktades från fabriken i Landskrona till Stockholm i december 1911, där den monterades. Officiellt namngavs flygplanet Aeroplanet nr 1 men den fick även smeknamnet Kiddy och i folkmun Bryggarkärran efter donatorns yrke.

Den första officiella flygningen i militär regi genomförs 3 februari 1912 från Stora Värtans is med Dahlbeck som pilot. Flygturen följdes sedan av ett hundratal flygningar den längsta varade i 37 minuter. Eftersom flygplanet var försett med hjul kunde sjöförsvaret bara flyga vintertid eftersom de inte disponerade några landflygplatser. Man funderade på att förse flygplanet med flottörer, men utvecklingen på flygfronten gick så snabbt att flygplanet redan var föråldrat. I december 1913 avfördes flygplanet från aktiv tjänst, man monterade ur motorn (som flyttades till en nyinköpt Donnet-Lévêque). Det motorlösa flygplanet förrådställdes fram till 1916 då det kasserades. Flygplanet skänktes då till Sjöhistoriska museet som under flera år har haft det magasinerat vid Tekniska museet.

Svenska spaningsflygplan
Sveriges militärflygplan
Y0270S- boggin

Y0270S är en italiensk boggi för personvagnar som har axelavståndet 256 cm, hjuldiametern 92 cm (nytt) och en tillåten högsta hastighet på 200 km/h. Dess konstruktion är robust med konventionella spiralfjädrar i såväl primär- som sekundärfjädringen.

Boggin valdes under 1970-talet som standardboggi för flera personvagnar, främst i Italien men även i mindre omfattning i en del andra länder.

Se även
Gångegenskaper (tåg)

Järnvägsvagnar
Wegmannboggier

Wegmannboggier är en tysk konstruktion av boggier för personvagnar och motorvagnar. Boggierna tillverkaredes av företaget Wegmann (senare Weco) i Kassel i Tyskland. 

Redan 1967 inleddes ett samarbete mellan den västtyska järnvägsoperatören DB (Deutsche Bundesbahn) och Wegmann. Målet var att ta fram en boggi som lämpade sig för såväl sidolinjer som huvudlinjer. För att bättre fördela krafterna mellan de fyra kontaktpunkterna mellan hjul och räls utfördes hela boggiramen vridningsmjuk (torsionsram). En annan lösning för att ytterligare minska spårkrafterna var att hjulaxlarna tilläts ställa in sig radiellt i kurvorna ("mjuka boggier"). Under 1969 levererades en prototypserie boggier för den maximala axellasten 12,0 ton, med axelavståndet 220 cm och vikten 3,62 ton. Något senare utvecklades en snabbtågsvariant med benämningen LD 70. Den senare boggin provkördes i 254 km/h.

Till skillnad mot klassiska personvagnarboggier utfördes Wegmannboggierna med gummikuddar i primärfjädringen, luftbälgar i sekundärfjädringen och förankring i längsled med en s.k. tryckdragstång. Under början av 1980-talet levererades en ny generation personvagnar till den norska statsjärnvägen med Wegmannboggier. De nya Wegmannboggierna orsakade små spårkrafter. Senare har även den danska statsjärnvägen beställt motorvagnar (IC3) med Wegmannboggier. Denna typ av IC3-tåg finns också i Sverige.

Läs mer om rälsfordons gångegenskaper.

Järnvägsvagnar
Konsumentjournalistik

Konsumentjournalistik syftar till att underlätta för konsumenter att fatta beslut genom att granska företag, testa produkter och upplysa om vilka rättigheter och skyldigheter man har som konsument. Konsumentjournalistik ska vara oberoende av dem som granskas och det är viktigt att läsarna kan lita på objektiviteten. Ett sätt att säkerställa det kan vara att låta alla tester utföras av oberoende institut och laboratorier.

Se även
SVT-programmet Plus
:Kategori:Konsumentprogram på TV

Externa länkar
Konsumenttidningen Testfakta.se
Konsumentforumen Cint.se
Plånboken i SR P1
Konsumentsöktjänst Reco.se

Konsumenträtt
Journalistik
Mister Ernest (film)

Mister Ernest (orig. The Importance of Being Earnest) är en brittisk romantisk komedi från 2002 i regi av Oliver Parker, med Colin Firth i huvudrollen. Filmen är baserad på Oscar Wildes pjäs.

Rollista

Externa länkar

  
Brittiska filmer 2002
Brittiska romantiska komedifilmer
Oscar Wilde-filmatiseringar
Filmer som utspelar sig i hus på landet
Engelskspråkiga filmer
Brittiska filmer baserade på pjäser
Filmer från Miramax Films
Filmer i regi av Oliver Parker
George Albert Smith (mormon)

George Albert Smith, född 4 april 1870 i Salt Lake City, död 4 april 1951 i Salt Lake City, var den åttonde presidenten för Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga.

George Albert Smith namngavs efter sin farfar, George A. Smith, som var medlem av kyrkans första presidentskap som rådgivare åt Brigham Young. Hans far, John Henry Smith, var rådgivare åt kyrkans president Joseph F. Smith.

1892 gifte han sig med Lucy Woodruff, barnbarn till kyrkans president Wilford Woodruff. 1903 blev han medlem i tolv apostlarnas kvorum. Hans hälsa var dålig och hindrade honom under några år från att vara aktiv. Efter första världskriget var han ledare för kyrkans europeiska mission.

När kyrkans president Heber J. Grant dog blev Smith, den 21 maj 1945 kyrkans nya president. När andra världskriget slutade skickade han nya missionärer till Europa.

Han dog i Salt Lake City på sin 81-årsdag den 4 april 1951 av Systemisk lupus erythematosus. Han efterträddes som president av David O. McKay.

Källor
"George Albert Smith", Presidents of the Church : Student Manual, Religion 345. PDF, Salt Lake City: Church Educational System, 2003.

Noter

Externa länkar

Presidenter för Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga
Män
Födda 1870
Avlidna 1951
Personer från Salt Lake City
Alumner från Brigham Young University
Alumner från University of Utah
Suzan Samanci

Suzan Samancı, född 1962 i Diyarbakir (syriska: Amed) Turkiet, är en kurdisk författare. 
Hon bor kvar i Diyarbakir, politiskt centrum för kurderna i Turkiet, där hon bland annat skriver dikter och barnböcker på olika språk.

Hon skriver om naturen, fester och minnen fyllda av kärlek men också om daglig terror och ständig ångest. 

”I detta blodiga land kan jag inte förtränga min dödsångest. Det är tungt att vara här i dessa dagar och att inte veta någon utväg att bevara traditionen och vår berättelse om våra levnadsvillkor.”

Hon har skrivit en novel som översatts till tyska av Sabine Adetepe.

Fotnoter

Bibliografi 
Eriyip Gidiyor Gece Çirok, 1991
Suskunun Gölgesinde - Di siya bêbilêvkirinê de (2001, Weşanên İletişim) 
 Reçine Kokuyordu Helin - çîrok, 1996 - Bêhna wuremakê tê ji Hêlînê (1993, Weşanên İletişim) 
 Kıraç Dağlar Kar Tuttu - çîrok, 1996, Weşanên İletişim
 Siya Bêdengiyê (ji tirkî vergirane Roşan Lezgîn)
 Korkunun Irmagında Roman  2004 (Weşanên Metis)

Kurdiskspråkiga författare
Kurdiska författare
Kvinnor
Födda 1962
Levande personer
Melayê Cizîrî

Melayê Cizîrî, född 1570, död 1640, var en kurdisk poet och mystiker.

Cizîrîs främsta verk är en diktsamling kallad Dîwanî Melay Cizîrî som har blivit en värdefullt symbol för hans humanism. Hans vissa dikter har stora likheter med Giovanni Pico della Mirandola. På samma sätt, likväl  Mirandola, Ciziris världsåskådning kännetecknas av mystik i nyplatonsk riktning. Hans namn var Ahmad, men vanligtvis namnges han som Shekh Ahmad-e Jaziri eller Mala-ye Jaziri. Hans fars namn var Mala Muhammad, enligt en del källor, Shekh Muhammad. Det är inte känt var han föddes, men det antas att hans familj tillhörde Bukhti- eller Bohtistammen som hörde hemma i Jaziraregionen.

Källor

Noter

Kurdiskspråkiga författare
Kurdiska poeter
Födda 1570
Avlidna 1640
Män
Radikulit

Radikulit betecknar inflammation i en nervrot vilket ofta resulterar i smärta (radikulalgi) längs denna nervrots utbredningsområde (dermatom). En vanlig form av radikulit är ischias, en radikult smärta längs ischiasnerven från lägre ryggraden till lägre ryggen, glutealmusklerna, övre baksidans av låret, vaden och fötterna.

Källor 
 

Ryggsjukdomar
Inflammation
Nervsjukdomar
DSB Öresund

DSB Öresund (danska DSB Øresund) var ett danskt tågbolag ägt av DSB som körde Öresundstågen på den danska sidan 11 december 2011 - 12 december 2015. Därefter tog DSB över trafiken.

DSB First 

DSBFirst var ett samgående mellan danska DSB och skotska First Group för att vinna upphandlingen av Öresundstågstrafiken på både den danska sidan och svenska sidan Trafiken hade tidigare bedrivits på monopol av Statens Järnvägar (SJ) på svenska sidan och DSB Öresund på danska sidan. Den 27 november 2007 meddelade Skånetrafiken och danska Trafikstyrelsen att DSB First vunnit upphandlingen. Trafikstarten skedde 11 januari 2009. DSB First Väst (senare DSB Väst) vann även upphandlingen av Västtågen, där trafikstart skedde i december 2010.

I slutet av mars 2011 avslöjades det att dåvarande DSBFirst hade en skuld på över 300 miljoner danska kronor till moderbolaget DSB. För att täcka underskottet hade pengar illegalt förts över från DSB till DSBFirst vilket riskerade att sprida sig till den svenska sidan och DSBFirst riskerade därmed att gå i konkurs. Den 28 juni 2011 tillkännagavs det att bolaget DSBFirst skulle dra sig ur den svenska Öresundstågstrafiken från tidtabellsskiftet i december 2011 och enbart kommer bedriva trafiken på den danska sidan samtidigt som First Group skulle dra sig hur helt och hållet vilket inkluderade även DSBFirst Väst där istället DSB ensamma skulle ta över genom dotterbolaget DSB Väst. Veolia (nu Transdev) tog 11 december 2011 tillfälligt över den svenska delen av Öresundstågstrafiken i samband med att en ny upphandling skulle göras. Den 29 november 2013 avslöjade Region Skåne att Veolia hade vunnit den nya upphandlingen. Det nya avtalet gällde december 2014 -  december 2019, vilket sedan förlängdes till december 2020.

Den 30 mars 2012 meddelade Västtrafik att SJ Götalandståg AB (dotterbolag till SJ AB) tar över driften av Västtågen från DSB Väst den 1 maj 2012 på grund av dålig ekonomi och lönsamhet hos DSB Väst.

Referenser

Externa länkar
DSBFirst - Sverige
DSB Småland AB
DSBFirst Väst
DSBFirst - Öresund Danmark
DSBFirst - Öresund Sverige
DSB Uppland

Danska järnvägsbolag
Järnvägsbolag bildade 2007
Ehmedê Xanî

Ehmedê Xanî, född  1651, död 1707, var en kurdisk poet och filosof. Ehmedê Xanî betraktas som kurdernas national poet. Han har bland annat skrivit det kurdiska nationaleposet Mem û Zin.

Ehmedê föddes i Hakkari i stammen Khani, men flyttade senare till Ağrı, som också ligger i norra Kurdistan.

Ehmedê Xanî började skriva vid fjorton års ålder. Hans mest kända verk är kurdernas national epok, Mem û Zin, skrev han klart vid 44 års ålder, år 1692. Den andra kända verk är Nû-Buhara Biçukan, som har en pedagogisk form och syftar på barnens uppfostran.

Hans grav finns i Bazîd, 200 meter från Ishak Pashas grav, i en egen liten moské.

Bibliografi 
 Mem û Zîn
 Eqîdeya Îmanê
 Nû-Buhara Biçukan
 Eqîdeya Îslamê
 Erdê Xweda
 Fî beyanî erkanî îslam

Referenser

Noter

Externa länkar 

Kurdiskspråkiga författare
Kurdiska poeter
Män
Födda 1651
Avlidna 1707