kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Patrik Oksanen

Patrik Aimo Oksanen, född 13 mars 1973 i Biskopsgårdens församling i Göteborgs och Bohus län, är en svensk journalist, författare och säkerhetspolitik debattör. Oksanen är bland annat verksam som senior fellow vid tankesmedjan Frivärld och strategisk rådgivare åt Försvarshögskolans centrum för totalförsvar och samhällets säkerhet (CTSS).

Biografi
Oksanen utbildade sig till journalist vid Mitthögskolan i Sundsvall. Han gjorde sig känd som Sveriges Televisions första regionala korrespondent i Bryssel från 2006. Oksanen har tidigare arbetat som ställföreträdande redaktionschef på Västerbottensnytt i Umeå samt reporter på Mittnytt och Nordnytt. Han vikarierade även som redaktör, planerare och ansvarig utgivare för Aktuellt samt som redaktör för Rapports 19.30-sändning.

Från 2008 arbetade Patrik Oksanen som nyhetschef på TV4-nyheterna Uppsala. Efter en tid som frilansjournalist och företagare blev han år 2015 politisk redaktör på Hudiksvalls Tidning. Han utsågs till årets journalist i Dagens Medias lokala mediehustävling 2018.

Hösten 2015 startade Oksanen podcasten Podd72 som handlar om prepping, säkerhetspolitik, försvar och informationskrig.

Utmärkelser och ledamotskap 
 Ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien (LKrKVA, 2020)
 Ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet (LÖS, 2020)

Referenser

Externa länkar
 
Webbplatsen för Pod72

Män
Födda 1973
Levande personer
Journalister från Göteborg
Alumner från Mitthögskolan
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska redaktörer
Svenska TV-programledare
Utrikeskorrespondenter
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Daniel D. Tompkins

Daniel D. Tompkins, född 21 juni 1774 i Fox Meadows (senare Scarsdale), Westchester County, New York, död 11 juni 1825 i Tompkinsville, Staten Island, New York, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan) och USA:s sjätte vicepresident.

Han studerade vid Columbia College. Det är oklart vilket andra förnamn Tompkins hade. Det har påståtts att han hette Decius och en annan teori är att D. inte står för någonting utan fanns där för att han kunde särskilja sig från en annan studiekamrat vid samma namn. Tompkins studerade juridik och inledde sin karriär som advokat i New York 1797.

Tompkins invaldes i USA:s kongress men avgick redan innan han hade hunnit inleda sitt arbete där för att ta emot en befattning som domare i delstaten New Yorks högsta domstol. I domstolen tjänstgjorde han 1804-1807. Därefter var han guvernör i delstaten New York 1807-1817. Han var James Monroes vicepresident 1817-1825.

Han grundade Tompkinsville på Staten Islands östkust 1815. Två år senare öppnade han en daglig färjeförbindelse med ångfartyg mellan Staten Island och Manhattan.

Tre månader efter att ha lämnat vicepresidentämbetet avled Tompkins i Tompkinsville. Hans grav finns på kyrkogården St. Mark's Churchyard i New York, i familjen Minthornes gravvalv (Tompkins hustru Hannah var född Minthorne).

Efter Daniel D. Tompkins fick sina namn parken Tompkins Square Park på Manhattan, staden Tompkins i delstaten New York och Tompkins County i samma delstat.

Ingen annan av de USA:s vicepresidenter som lämnade ämbetet levande har dött en så kort tid efter att ha lämnat ämbetet som Tompkins.

Källor

Externa länkar

 

USA:s vicepresidenter
Guvernörer i delstaten New York
Amerikanska demokrat-republikaner
Personer i USA under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Westchester County
Födda 1774
Avlidna 1825
Män
Särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling

Särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling (engelska: Special Accession Programme for Agriculture and Rural Development, Sapard) var ett föranslutningsstöd för de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen mellan 2004 och 2013. Stödet inrättades 1999 och syftade till att hjälpa de anslutande staterna med att anpassa sitt jordbruk och sin jordbrukspolitik till unionens villkor. Sapard ersattes, liksom övriga föranslutningsstöd, av Instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA) den 1 januari 2007.

Se även 
 Phareprogrammet
 Strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (Ispa)

Referenser

Noter 

Europeiska unionens utvidgning
Strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet

Strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (engelska: Instrument for Structural Policies for Pre-Accession, Ispa) var ett föranslutningsstöd för de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen mellan 2004 och 2013. Stödet inrättades 1999 och syftade till att förbättra de anslutande staternas miljöskydd och infrastruktur, bland annat genom stöd med genomförandet av europeiska standarder. Ispa ersattes, liksom övriga föranslutningsstöd, av Instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA) den 1 januari 2007.

Se även 
 Phareprogrammet
 Särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling (Sapard)

Referenser

Noter 

Europeiska unionens utvidgning
AiP Media Produktion

AiP Media Produktion AB är ett av Socialdemokraterna ägt medieföretag, grundat 1999 som producerar tidningar, tidskrifter och annat grafiskt material. Bolagets huvudverksamhet är nyhetstidningen Aktuellt i Politiken som utkommer med 49 nummer per år. Tidningen belyser politik och samhälle utifrån arbetarrörelsens perspektiv. Nyheter, reportage, analyser, kommentarer och debatt behandlar inrikespolitik, EU-frågor, globala ämnen såväl som regionala och lokala. AiP Media Produktion AB följer även socialdemokratiska partiets och arbetarrörelsens inre organisatoriska och politiska arbete.

Organisation 
AiP Media Produktion AB är ett dotterbolag till Socialdemokraterna. Från starten var T L Ove Andersson verkställande direktör. Han efterträddes den 1 juni 2006 av Bo Sahlin, som tidigare var marknadschef och vice VD. 2019 tog Daniel Färm över som VD. Bolaget har cirka 4 anställda journalister och tjänstemän placerade i Stockholm.

Produktioner 
AiP Media Produktion AB:s huvudproduktioner är nyhetstidningen:  
 Aktuellt i Politiken, nationell tidning 
Tidningen utkommer med 49 nummer per år i papperstidning och som e-tidning. 

AiP Media Produktion AB utgav 1993–2017 även den regionala nyhetstidningen Stockholms-Tidningen samt 2006–2016 Ny Tid i Göteborg. 
 Stockholms-Tidningen, lokal tidning 
 Ny Tid i Göteborg, lokal tidning

Övrig verksamhet 
AiP Media Produktion AB bedriver även redaktionell bildbyrå samt utställnings- och evenemangsbyrå.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 AiP Medias webbplats

Svenska medieföretag
Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Företag bildade 1999
Phareprogrammet

Phareprogrammet, eller enbart Phare, var ett föranslutningsstöd för de medlemsstater som anslöt sig till Europeiska unionen mellan 2004 och 2013. Stödet inrättades 1989 och syftade till att hjälpa de anslutande staterna med att anpassa och stärka deras offentliga förvaltningar och organ till unionens krav. Målet var att de skulle kunna genomföra unionsrätten fullt ut samt stödja investeringar inom områdena näringsliv, sociala åtgärder och infrastruktur. Det är ett så kallat föranslutningsstöd och bildades 1989. Phareprogrammet ersattes, liksom övriga föranslutningsstöd, av Instrumentet för stöd inför anslutningen (IPA) den 1 januari 2007.

Se även 
 Strukturpolitiska föranslutningsinstrumentet (Ispa)
 Särskilda föranslutningsprogrammet för jordbruket och landsbygdens utveckling (Sapard)

Referenser

Noter 

Europeiska unionens utvidgning
Föranslutningsstöd

Föranslutningsstöd är ett stöd som Europeiska unionen tillhandahåller kandidatländer och potentiella kandidatländer för att de ska kunna förbereda sig och anpassa sig till det kommande medlemskapet i unionen. Sedan 2007 finns det ett enda stöd, i form av Instrumentet för stöd inför anslutningen (Instrument for Pre-Accession Assistance, IPA). Fram till och med 2006 fanns det tre stycken föranslutningsstöd: Phare, ISPA och Sapard.

Referenser

Noter 

Europeiska unionens utvidgning
Näckrosdammen (roman)

Näckrosdammen är en ungdomsroman av den svenska författaren Annika Thor. Utgiven på Bonnier Carlsens förlag 1997.

Handling 
Steffi ska nu äntligen få börja i läroverket i Göteborg. Hon ser fram emot att få träffa Sven igen, som hon lärde känna under sommaren på ön. Sven, vars föräldrar har erbjudit Steffi att bo hos dem. Samtidigt växer sig oron och saknaden efter de egna föräldrarna sig allt starkare, det har gått ett helt år sedan Steffi och Nellie skickades från Wien i tron om att de snart skulle återförenas för att resa till Amerika. Hon får en vän i läroverket, Maj Karlsson, en godhjärtad och glad flicka med skinn på näsan.

Om boken 
Boken är den andra i en serie som handlar om de judiska systrarna Steffi och Nelli Steiner som under andra världskriget kommer som flyktingar till en ö i den bohuslänska skärgården.

De övriga böckerna i serien 
1996 - En ö i havet
1997 - Näckrosdammen (bok)
1998 - Havets djup
1999 - Öppet hav

Svenskspråkig skönlitteratur
Historiska ungdomsromaner
Andra världskriget i skönlitteratur
Skönlitteratur 1997
Svenska romaner
Bohuslän i skönlitteratur
Göteborg i skönlitteratur
Sammanhållningsfonden

Sammanhållningsfonden inrättades av Europeiska unionen år 1994 och har till uppgift att finansiellt stödja de EU-stater vars bruttonationalinkomst per capita understiger 90 % av genomsnittet för hela EU, vilket för perioden 2014–2020 innebär att 15 länder är stödberättigade. Under perioden omfattar stödet totalt 63,4 miljarder euro och går främst till infrastrukturprojekt med syfte att bygga ut det transeuropeiska transportnätverket för att "sammanlänka Europa" samt till projekt som "tydligt gynnar miljön".

Se även 
 Regionalpolitik
 Europeiska struktur- och investeringsfonderna

Referenser

Noter 

Europeiska unionens regionalpolitik
Fonder med anknytning till Europeiska unionen
Havets djup

Havets djup är en roman av den svenska författaren Annika Thor. Den utgavs första gången på Bonnier Carlsens förlag 1998.

Handling
Boken är den tredje i en serie som handlar om de judiska systrarna Steffi och Nelli som under andra världskriget kommer som flyktingar till en ö i den bohuslänska skärgården. De första delarna heter En ö i havet och Näckrosdammen. I snart fyra år har Wienflickorna Steffi och hennes lillasyster Nelli varit i Sverige. Steffi går i läroverket i Göteborg, Nelli är kvar hos sin fosterfamilj. Steffi är snart sexton, på väg att bli vuxen. Hela livet ligger framför henne. Om bara kriget tog slut. Mitt i boken får man även veta att mamma har dött av tyfus i nazilägret. Havets djup är den tredje delen av fyra i Annika Thors rosade serie om systrarna Steffi och Nelli.

De övriga böckerna i serien 

1996 - En ö i havet
1997 - Näckrosdammen (bok)
1998 - Havets djup
1999 - Öppet hav

Svenskspråkig litteratur
Historiska ungdomsromaner
Skönlitteratur 1998
Bohuslän i skönlitteratur
Andra världskriget i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Gemenskapsinitiativ

Gemenskapsinitiativ inom Europeiska unionen (EU) har till uppgift att lösa problem i unionen som finns i flera medlemsstater och/eller regioner. Det finns fyra gemenskapsinitiativ:
 Interreg – samarbete mellan regioner 
 Equal – motarbetar diskriminering
 Leader – stöd till projekt på landsbygden
 Urban – stöd i problemområden i storstäder

Europeiska unionens regionalpolitik
Kunja-Urgentj

Kunja-Urgentj (av ryska Куня-Ургенч), stundom skrivet Kunya Urgench, Konya-Urgench eller Urganj, (på turkmeniska Köne Ürgenç, från persiskans Kohna Urganj, "gamla Urgentj") är en kommun med omkring 30 000 invånare i provinsen Tasjauz nordöstra Turkmenistan, strax söder om gränsen till Uzbekistan. Det är också platsen för den historiska staden Urgentj, som hyser de ännu ej utgrävda ruinerna av Khwarezms huvudstad på 1100-talet. Sedan 2005 är ruinerna ett världsarv.

Den gamla stadens läge intill floden Amu-Darja, gjorde den till en av de största städerna längs Sidenvägen. När staden grundades är okänt, men de kvarvarande ruinerna efter Kyrkmollafästningen har daterats (relativt amitiöst) till akemenidernas period. På 1100-talet och början av 1200-talet hade staden sin höjdpunkt, då staden såväl i befolkning som berömmelse överträffade alla andra centralasiatiska städer förutom Buchara. År 1221 raserade Djingis khans styrkor staden i ett av de största blodbaden associerade med hans namn.

Efter detta fick staden nytt liv, men den plötsliga förändringen av Amu-Darjas flöde åt norr och Timur Lenks rasering av staden på 1370-talet tvingade befolkningen att lämna platsen. Det nya Urgentj utvecklades därefter i norr i dagens Uzbekistan. De första arkeologiska utgrävningarna i den gamla staden gjordes av Aleksandr Jakubovskij år 1929.

Större delen av Urgentjs monument har helt eller delvis kollapsat. Idag finns där tre små mausoleum från 1100-talet och det mer genomarbetade Turabek-Khanums mausoleum från 1300-talet, av vilka stora delar restaurerades på 1990-talet. Det mest slående kvarvarande landmärket i Kunja-Urgentj är Kutlug-Timurminareten från 1000-talet. Den är 60 meter hög och var den största tegelstensminareten före byggandet av Hari Ruds minaret. Här finns också Il-Arslans mausoleum - det äldsta monumentet: en koniskformad kupol med 12 fasetter som hyser Mohammed II:s farfar Il-Arslan, som dog 1172. Strax norr om detta ligger en stor medeltida begravningsplats.

Referenser
Artikeln består helt eller delvis av översatt text från engelska Wikipedia 8 december 2006

Orter i Turkmenistan
Världsarv i Turkmenistan
Världsarv inskrivna 2005
Frank Carlucci

Frank Charles Carlucci III, född 18 oktober 1930 i Scranton, Pennsylvania, död 3 juni 2018 i McLean, Virginia, var en amerikansk federal ämbetsman och styrelseledamot för Carlyle Group. Carlucci var katolik och hans familj av italiensk härkomst.

Han studerade vid Princeton University där han delade rum med Donald Rumsfeld. Carlucci utexaminerades från Princeton 1952. Han var marinofficer 1952-1954. Sedan fortsatte han sina studier vid Harvard Business School 1954-1955.

Carlucci arbetade för USA:s utrikesdepartement 1956-1969. 1961 deltog han i CIA:s uppdrag i Kongo. Det året mördades politikern Patrice Lumumba och en rollgestalt vid namn Carlucci förekommer i filmen Lumumba från år 2000 i diskussioner mellan kongoleser och amerikaner. Carlucci, som hade en tjänst på USA:s ambassad i Kongo, förnekar att ha varit medveten om vad som pågick i fallet Lumumba och lyckades 2002 med hjälp av ett domslut förhindra omnämnandet vid namn då filmen visades i amerikansk tv. I filmscenen muttrar gestalten Carlucci att USA inte blandar sig i andra länders interna angelägenheter. Carlucci bedyrar att en sådan scen aldrig hände i verkligheten.

I början av 1970-talet gjorde Carlucci ämbetsmannakarriär på flera högre poster. Han var biträdande minister på departementet för hälsa, utbildning och välfärd då Caspar Weinberger var minister i Richard Nixons kabinett. Carlucci var USA:s ambassadör i Portugal 1974-1977. Han var biträdande chef för CIA, Deputy Director of the CIA, 1978-1981.

Han tjänstgjorde som biträdande försvarsminister (1981-1982), nationell säkerhetsrådgivare (1986-1987), och försvarsminister (1987-1989) under president Ronald Reagan. Han arbetade på Sears World Trade, Inc., 1983-1986, först som styrelseordförande, sedan som vd.

Källor 

USA:s försvarsministrar
USA:s biträdande försvarsministrar
Amerikanska ämbetsmän
USA:s ambassadörer i Portugal
Födda 1930
Avlidna 2018
Män
Alumner från Harvard Business School
Alumner från Princeton University
Nationella säkerhetsrådgivare till USA:s president
Bolstads landskommun

Bolstads landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Älvsborgs län.

Administrativ historik
Den bildades när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft i Bolstads socken i Sundals härad i Dalsland.
Vid kommunreformen 1952 bildade den storkommun genom sammanläggning med kommunerna Erikstad och Grinstad.
	
1969 gick den upp i dåvarande Melleruds köping, som 1971 ombildades till Melleruds kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Bolstads församling. Den 1 januari 1952 tillkom Erikstads församling och Grinstads församling. Sedan 2010 har Bolstads församling samma omfattning som Bolstads landskommun hade sedan 1952.

Geografi
Bolstads landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 147,73 km², varav 146,73 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Bolstads landskommun fanns den 1 november 1960 ingen tätort. Tätortsgraden i kommunen var då alltså 0,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Källor

Sveriges kommuner 1952-1970
Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Älvsborgs län
Indelningar i Melleruds kommun
Tysklands oberoende socialdemokratiska parti

Tysklands oberoende socialdemokratiska parti (, USPD) var ett kortlivat socialdemokratiskt politiskt parti i Tyskland, under kejsardömet och Weimarrepubliken. Partiet bildades 1917 av personer ur det socialdemokratiska partiets (SPD) vänsterflygel. Det existerade först som ett större utbrytarparti åren 1917–1922, för att efter bildandet av Spartacusförbundet, den revolutionära vänsterflygeln inom Tysklands kommunistiska parti (KPD) 1919 och återföreningen av vänster- och högerkrafter inom SPD 1922, verka som en mindre utbrytargrupp fram till sin upplösning 1931. 

USPD bildades under första världskriget då många socialdemokrater vände sig mot SPD:s ledning och dess regeringstrogna hållning i kriget, den så kallade borgfredspolitiken. Det kvarvarande SPD tog under denna tid partibeteckningen MSPD, Mehrheitssozialdemokratische Partei Deutschlands (ibland förkortat Mehrheits-SPD), fram till återföreningen med USPD.

Framträdande medlemmar i USPD 
 Eduard Bernstein
 Ernst Däumig
 Kurt Eisner
 Karl Korsch
 Karl Kautsky
 Georg Ledebour
 Rosa Luxemburg
 Theodor Liebknecht
 Clara Zetkin

Se även 
 Bayerska rådsrepubliken
 Spartacusförbundet
 Tyska novemberrevolutionen (1918–1919)
 Tysklands kommunistiska parti (KPD)
 Tysklands socialdemokratiska parti (SPD)
 Weimarrepubliken

Referenser

Externa länkar 

Historiska politiska partier i Tyskland
Politiska partier bildade 1917
Politiska partier upplösta 1931
Socialdemokratiska partier i Europa
Dalskogs socken

Dalskogs socken i Dalsland ingick i Nordals härad och området ingår sedan 1971 i Melleruds kommun och motsvarar från 2016 Dalskogs distrikt.

Socknens areal är 118,03 kvadratkilometer varav 102,56 land. År 2000 fanns här 445 invånare. Stationssamhället Dalskog med sockenkyrkan Dalskogs kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Dalskogs församling och för de borgerliga frågorna bildades Dalskogs landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Kroppefjälls landskommun som 1969 uppgick i Melleruds köping som 1971 ombildades till Melleruds kommun. Församlingen uppgick 2010 i Örs församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Dalskog, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Nordals härad. De indelta soldaterna tillhörde Västgöta-Dals regemente, Vedbo och Sundals kompani.

Geografi
Dalskogs socken ligger nordväst om Mellerud kring sjöar som Ärven, Teåkerssjön, Kappebosjön och Näsöln. Socknen utnaför odlingsbygd vid sjöarna en skogsbygd.

Fornlämningar
Från bronsåldern finns en hällkista, spridda stensättningar och en hällristning.

Namnet
Namnet skrevs 1531 Dalskog. Namnet kan tolkas som skogen vid dalen då syftande på bäckdalen vid kyrkan. Alternativt kan namnet tolkas 'skogsbygden vid(Utanför Dal(boslätten)'.

Befolkningsutveckling

Se även
 Dalskogs församling

Referenser

Externa länkar

Indelningar i Melleruds kommun
Socknar i Nordals härad
Bo Lundquist

Bo Lundquist född 26 september 1942 i Sollefteå, före detta ordförande i Djurgårdens IF Fotboll (1998–2008).

I mitten av februari 1998 röstades Lundquist fram till Djurgården Fotbolls nye ordförande. Därefter blev han omvald inför varje ny säsong till och med säsongen 2008. Under Lundquists tid som ordförande vann Djurgården SM-guld tre gånger och Svenska Cupen tre gånger. Hösten 2008 avgick Lundquist som ordförande och ersattes temporärt av Lars-Erik Sjöberg fram till nästa årsmöte våren 2009 då en ny ordförande valdes av föreningens medlemmar. År 2010 är Lundquist ordförande i riskkapitalbolaget DIF Invest AB som bland annat finansierar övergångssummorna för Djurgårdens spelarövergångar. Han sitter även i styrelsen för Gymnastik- och idrottshögskolan (GIH).

Var tidigare verkställande direktör (VD) på Esselte. Sitter även i styrelsen för H&M (sedan 1995).

Styrelseuppdrag genom åren (axplock)

 ordförande: DIF Invest AB
 ledamot: H&M (sedan 1995)
 ledamot: Teknikmagasinet AB

 ordförande: Djurgårdens IF Fotboll (1998-2009)
 ordförande: Föreningen Svensk Elitfotboll ("SEF")
 vice ordförande: i Svenska Fotbollförbundet
 ledamot: ACSC AB (köptes upp av XPonCard i slutet av 2007)

Arbetskarriär 
 1970–1974 Administration Manager, Luleå College
 1975–1978 Head of Division, SSAB
 1978–1982 Sales Manager, Sandvik
 1982–1984 VD, Bulten
 1984–1990 Vice President, Trelleborg.
 1991–1998 Managing Director och VD, Esselte.
 1994–1998 Bland annat ordförande för Federation of Swedish Commerce and Trade.

Referenser 
 "Bo Lundquist ny ordförande i DIF Fotboll" (1998-02-16)
 Djurgården Handbolls styrelse
 Djurgårdens IF Fotbollförenings styrelse
 H&M:s styrelse
 ACSC:s styrelse
 Teknikmagasinets styrelse
 Svenska Fotbollförbundets styrelse
 Födelsedatum
 Lista över aktuella uppdrag för Lundquist hos allabolag.se

Svenska idrottsledare
Födda 1942
Män
Levande personer
Personer från Sollefteå
Max Raabe

Max Raabe, eg. Matthias Otto, född 12 december 1962 i Lünen, är en tysk sångare (baryton) och ledare för gruppen Palast Orchester.

Ungdomsår och studier
Som barn sjöng Raabe i en kör i hemstaden Lünen. Han studerade vid Clemens-Hofbauer-Kolleg, ett internat i Paderborns stift . År 1986 flyttade han till Berlin där han uppträdde på mindre scener och kunde på så sätt finansiera sina musikstudier.

Karriär
År 1986 grundade han tillsammans med några kamrater orkestern Palast Orchester, en orkester som specialiserade sig på schlagermusik från 1920- och 1930-talen. Mellan 1988 och 1995 studerade Raabe sång och musik vid Universität der Künste i Berlin. Han blev känd för en större publik då orkestern medverkade i filmen Der Bewegte Mann 1994. Två år senare, 1996, medverkade Raabe i TV-filmen Charley’s Tante.

Förutom framträdandena med Palast Orchester är Raabe även solist, då han ackompanjeras av pianisten Christoph Israel. Raabe komponerar även egna stycken samt arrangerar och framför egna versioner av modern musik, till exempel Max Martins och Britney Spears "Oops, I Did It Again", m. fl.

Teaterproduktioner
Raabe har medverkat i flera teaterproduktioner, bland andra:

År 1994 som Dr. Siedler i Geschwister Pfisters Berlinuppsättning av Ralph Benatzkys operett Vita Hästen. För regin svarade Ursli Pfister. 
I ett uppförande av Carl Orffs Carmina Burana i Berlin
År 1999 som Mackie Kniven i en CD-produktion av Bertolt Brechts Tolvskillingsoperan (med Nina Hagen och HK Gruber)

År 2005 uppträdde han för första gången i Carnegie Hall i New York. Den 13 juni samma år erhöll han staden Goslars utmärkelse Paul-Lincke-Ring i Hahnenklee. I december 2005 underhöll Raabe vid bröllopet mellan Marilyn Manson och Dita Von Teese.

År 2006 gjorde han en röstroll i den tecknade filmen Die Rotkäppchen-Verschwörung (sv. "Sanningen om Rödluvan").

Raabes scenframträdanden har beskrivits som minimalistiska, lakoniska och formfulländade samt med en egenutvecklad sångstil

Se även
Siegwart Ehrlich

Källor

Översättning

Externa länkar 
Palastorkesters officiella webbplats (engelska, tyska och japanska)

Födda 1962
Tyska musiker
Män
Levande personer