kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gallery of Suicide

Gallery of Suicide är Cannibal Corpses sjätte studioalbum, utgivet den 21 april 1998 på etiketten Metal Blade Records. Det är det första Cannibal Corpse-albumet med gitarristen Pat O'Brien, som tidigare var medlem i heavy metal-bandet Nevermore.

Låtförteckning

"From Skin to Liquid" är en av Cannibal Corpses få instrumentala låtar. Ett annat exempel är "Infinite Misery" från albumet Kill (2006).

Medverkande
Musiker (Cannibal Corpse-medlemmar)
 George "Corpsegrinder" Fisher – sång
 Jack Owen – gitarr
 Pat O'Brien – gitarr
 Alex Webster – bas
 Paul Mazurkiewicz – trummor

Produktion
 Jim Morris – producent, ljudtekniker, mixning, mastering
 Vincent Locke – omslagsdesign
 Brian J. Ames – design
 Al Messerschmidt – foto
 Alison Mohammed – foto

Referenser

Externa länkar
 Gallery of Suicide på Encyclopaedia Metallum
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Musikalbum 1998
Album av Cannibal Corpse
Trevor Rabin

Trevor Charles Rabin, född 13 januari 1954, är en sydafrikansk rockmusiker och filmmusikkompositör.

På 1970-talet var Rabin tonårsidol i hemlandet i bandet Rabbit. Han flyttade till London, där han gav ut tre soloplattor, alla i en rockig och progressiv stil. Musiker som bidrog var bland andra Jack Bruce och Manfred Mann. Rabin är ansedd som en skicklig kompositör, gitarrist, sångare och keyboardist. På 1980-talet var Rabin med och reformerade och vitaliserade symfonirockbandet Yes. Under denna tid gavs albumet 90125 ut, med listettan "Owner of a lonely heart". Han medverkade sedan på plattorna Big Generator (1987), Union (1991) och Talk (1994).

Rabin slutade i Yes 1994 och är numera en av de mest anlitade filmmusikkompositörerna i Hollywood. 2012 släppte Rabin första soloplattan med nytt material sedan 1989, den instrumentala "Jacaranda". 2014 avslöjade Rabin på sin facebooksida att han arbetar på ett kommande soloalbum som är mer i paritet med Rabins tidigare verk i Yes och solo. 

Rabin återförenades 2016 med forna Yes-kollegorna Jon Anderson och Rick Wakeman och turnerar 2016/2017 under namnet Anderson Rabin Wakeman (ARW). Trion planerar även att släppa ett album med nytt material

Diskografi

Soloalbum
 Trevor Rabin (1978)
 Face to Face (1980)
 Wolf (1981)
 Can't Look Away (1989)
 Live in LA (2003)
 90124 (2003)
 Jacaranda (2012)

Med Yes
 90125 (1983)
 Big Generator (1987)
 Union (1991)
 Talk (1994)

Filmmusik (urval)

Källor

Noter

Externa länkar

Födda 1954
Sydafrikanska rockmusiker
Levande personer
Män
Progressiv rock-sångare
Stockholms-Posten

Stockholms-Posten, eller Stockholms Posten, grundades 1778 i Stockholm av Johan Henric Kellgren, magister vid Kungliga Akademien i Åbo, bokhandlaren Johan Christopher Holmberg och kanslisten i kommerskollegium Carl Peter Lenngren (gift med Anna Maria Lenngren). Första numret gavs ut den 29 oktober 1778 och det sista 1833. Johan Christopher Holmberg föddes 27 juni 1743 och var son till Johan Christopher Holmberg d.ä. som var magister vid trivialskolan i Stockholm sedan 1736, mest känd som redaktör och medförfattare till första samlingen Sions Sånger 1743. J. C. Holmberg grundade även Extra-Posten.  

På tidningens 50-årsdag, den 29 oktober 1828, gick den över från fraktur till antikva.

Se även 
Extra-Posten
Mattias Bjugg

Källor

Externa länkar 

Stockholms Posten, årgångarna 1827-1829 digitaliserade hos Kungliga biblioteket

Nedlagda svenska tidningar
Tidningar startade 1778
Tidningar nedlagda 1833
Johan Henric Kellgren
Jämtlands Tidning

Jämtlands Tidning, ursprungligen Jemtlands Tidning, grundades av Carl Anton Wetterbergh ("Onkel Adam") i Östersund 1845, och utkom fram till 1957 (med ett sista nummer 1960). 

Jämtlands Tidning (JT) var den första tidningen i Jämtland. Under åren 1891–1904 var Johan Lindström Saxon redaktör. JT har även gett ut Jämtlands-Kuriren och Jämtlands Allehanda.

Nya Jämtlands Tidning
En gratistidning för hela Jämtlands län med samma namn utgavs månadsvis i Jämtlands län mellan maj 2014 och september 2015. Tidningen heter efter det Jämtlands Gratistidning. Från juli 2016 var Karin Johansson ansvarig utgivare. Från oktober 2022 är Lars Holmqvist ansvarig utgivare. Chefredaktör är Tommy Norin. 

Från maj 2015 finns en prenumererad Jämtlands Tidning med utgivningsort Östersund, utkommande varje vecka.
Jämtlands Tidning har sedan juni 2016 presstöd. Tidningen har cirka 3900 prenumeranter och är därmed, förutom att vara länets minsta prenumererade nyhetstidning, också den enda med ett växande antal prenumerationer.
Sedan den 5 november 2019 utkommer Jämtlands Tidning två gånger i veckan, tisdagar och torsdagar. Tidningen har också sedan oktober 2021 daglig kontinuerlig nyhetsuppdatering. 

Jämtlands Tidning har sedan 2016 lokalredaktion i Strömsund. 2018 öppnades lokalredaktion i Bräcke och Ragunda, 2019 i Krokom och 2020 i Åre. Tidningen har därmed anställda journalister på plats i sju av länets kommuner. 
Östersunds kommun bevakas från centralredaktionen i Östersund. 

Chefredaktör och ansvarig utgivare är sedan starten Ralph Rentzsch.

Källor
Jemtlands Tidning (1845–1889) från Kungliga biblioteket
Jämtlands Tidning (1895–1957) i Libris

Noter

Externa länkar
Gamla bilder från Jämtlands läns museums bildarkiv (äldre versionen)
Gamla bilder från Jämtlands läns museums fotosamlingar (nyare versionen, "Sofie 8")
Jemtlands Tidning från Östersunds bibliotek
Nya Jämtlands Tidnings webbplats

Dagstidningar startade 1845
Nedlagda svenska tidningar
Östersunds historia
Jämtlands historia
Jämtlands län
Dagstidningar nedlagda 1957
Neue Deutsche Welle

Neue Deutsche Welle (NDW)  är ett begrepp som används för att definiera den punk- och New Wave-inspirerade musik med elektroniska influenser som uppstod i Västtyskland under andra halvan av 1970-talet. Neue Deutsche Welle betecknar snarare en rörelse än en musikgenre, och begreppet rymmer en bred mångfald av artister och grupper.

Begreppet uppkom i slutet av 1970-talet, och populariserades i oktober 1979 av den tyska musikjournalisten Alfred Hilsberg.

Till en början var det som kom att kallas Neue Deutsche Welle en undergroundrörelse, med experimentella artister och grupper som Der Plan, Die Tödliche Doris och Palais Schaumburg, samt mer klassiska punkband som S.Y.P.H., Fehlfarben och Abwärts.

Under de första åren av 1980-talet upptäckte musikindustrin alltmer den kommersiella potentialen i Neue Deutsche Welle. En del av de ursprungliga NDW-banden fick kommersiell framgång, men framför allt fick en mängd band som inte hade någonting med den ursprungliga rörelsen att göra, utom att de sjöng på tyska, ge ut skivor under etiketten Neue Deutsche Welle. Flera av dessa skulle bli så kallade one-hit wonders. Bland dessa mer kommersiellt framgångsrika akter fanns sådana som DÖF, Nena, Falco och Trio.

Artister (i urval) 
 D.A.F.
 Ideal
 Einstürzende Neubauten
 Die Krupps
 Falco

Källor

Externa länkar 
 Ich will Spaß 

Musik i Tyskland
Musikgenrer
Västtyskland under 1970-talet
Västtyskland under 1980-talet
Spridnings- och Hämtningssystem

SHS (Spridnings- och Hämtningssystem) är ett koncept för säkert och pålitligt utbyte av information mellan offentliga organisationer. Informationsutbytet är standardiserat vilket innebär att samma teknik används vare sig mottagaren är ett internt verksamhetssystem eller en annan myndighet. Specifikationerna togs fram av Skatteverket och Försäkringskassan samt Statskontoret som genomförde upphandlingen. Specifikationerna förvaltades under flera år av Verva, förvaltningen flyttades till Kammarkollegiet när myndigheten Verva lades ned men har där efter flyttats vidare till Försäkringskassan. SHS finns tillgänglig som produkt från två leverantörer genom ramavtal för Licensförsörjning från Kammarkollegiet.

Funktionen säker meddelandehantering enligt SHS finns också som tjänst från andra leverantörer som slutit ramavtal med E-förvaltningsstödjande tjänster.

Funktioner 

 Protokoll - SHS-meddelanden skickas mellan olika noder enligt ett standardiserat protokoll. En inledande etikett innehåller adresseringsinformation och metadata. Därefter följer S/MIME-paketerade datadelar som kan vara både signerade och krypterade.
 Aktör - Ägaren av en SHS-nod kallas för aktör och meddelanden skickas alltid mellan aktörer/noder.
 Produkttyp - Alla meddelanden är uppmärkta med en produkttyp som definierar innehållet i meddelandet.
 Gränssnitt - Kommandoradsapplikationer och API:er är standardiserade för att förenkla byte av leverantörer.
 Katalogtjänst - Genom en gemensam katalogtjänst publicerar de olika SHS-aktörerna information

Externa länkar
SHS-specifikationerna

Datorprogram
Leksandsboplatsen

Leksandsboplatsen eller Limsjöboplatsen är en boplats från mesolitikum som undersöktes inför utbyggnaden av riksväg 70 1984. Boplatsen vid Limsjön i Leksands sn omfattade en yta av ca 1400 m². Cirka 16 000 stenartefakter registrerades vid undersökningen och ungefär 6% av dessa utgjordes av formella stenredskap. Dessutom tillvaratogs ett osteologiskt fyndmaterial, till exempel av älg, bäver, mård, utter och sik. Boplatslämningar i form av stolphål och två förmodade hyddor hittades också vid sidan av ett antal härdar. Fynden kan dateras till Mellanmesolitikum.

Källor
Ericson, P. G. P., 1994.  i tidskriften Forvännen 89. KVHAA. Stockholm.

Larsson, M., 1994.  i tidskriften Fornvännen 89. KVHAA. Stockholm.

Nordin, M. 2003. Mesolitikum vid Limsjön: En rumslig analys av en arkeologisk lokal. D-uppsats, Institutionen för arkeologi och antik historia, Uppsala universitet. Uppsala 

Syse, B., 1996. En bygd i vägen : arkeologisk undersökning, riksväg 70, delen Tunsta - Leksand - Krökbacken, Leksands socken, Dalarna. Rapport 1996:46 UV Uppsala. Uppsala.

Externa länkar
FMIS 

Fornminnen i Dalarna
Leksands kommuns historia
Förhistoriska boplatser i Sverige
Fornminnen från stenåldern i Sverige
Virtuell server

En virtual private server, virtual dedicated server eller virtual server är en metod att dela upp ("partitionera") en fysisk serverdator i flera virtuella servrar. Genom programvara som körs på den egentliga servern skapar man en virtuell maskin på vilket man kan köra ett operativsystem och önskad programvara.

En virtuell server kan köra ett annat operativsystem än värddatorn och kan även starta om utan att den fysiska servern startas om.

En VPS är inte samma sak som en dedikerad server, då detta ej innefattar en hel dator.

Datorteknik
Sune Lundwall

Sune Gustav Lundwall alt. Lundvall, född den 23 juni 1901 i Karlsborg i Västergötland, död den 6 februari 1964 på Kungsholmen i Stockholm, var en svensk jazzmusiker och kapellmästare. Hans instrument var klarinett, saxofon och kontrabas.

Lundwall började sin bana som militärmusiker och studerade en tid vid Kungliga Musikkonservatoriet, men sadlade om till dans- och jazzmusik. 

I maj 1926 tillhörde Lundwall Dick de Pauw and his Royal Dance-Band vid inspelningen av Wait till tomorrow night på skivmärket Polydor, vilket sannolikt är hans första bevarade avtryck i den svenska jazzhistorien. När Egerstams Dansorkester spelade in bland annat en melodi av Jules Sylvain den 14 maj 1927, medverkade Lundvall på tenorsaxofon. 

Tre år senare, 1930, återfanns Lundwall som kapellmästare för Sune Lundvalls Palais Orchestra, bestående av bland andra Gösta Törner, Zilas Görling och Sven Arefeldt. 

1937 framträdde Lundwall med sin egen dansorkester, där bland andra Erik ”Saxjerker” Eriksson och Erik Frank medverkade, den senare på altsax och accordeon. Med denna orkester spelade han på Långedrags restaurang i Göteborg 1937, 1938 och 1940. I en tidningsintervju kallar han dessa år ”den period jag helst minns av min musikerbana”. 

Evergreens som Sweet Sue och Lady be good fanns på repertoaren, men tidsandan hade gjort sig påmind. Andra världskriget var inne på sitt tredje år när Lundvalls orkester den 21 oktober 1941 spelade in den amerikanska beredskapslåten "Kiss the boys goodbye” på en 78-varvs grammonfonskiva.

Sune Lundwall tillhörde 1928 Svenska Paramountorkestern, som detta år besökte London för några inspelningar på skivmärket Columbia. I London fann man att kontrabasen (ståbasen) i stor utsträckning hade ersatt tuban som kompinstrument och man var inte sen att lansera nyheten efter sin hemkomst. Sune Lundwall, som hade akademiska studier på instrumentet, kom därvid att bli den svenska jazzmusikens första kontrabasist och debuten ägde rum på nattklubben Sfinx i Stockholm. Allt enligt Lundwalls egen berättelse i göteborgstidningen Aftonposten, som i en intervju inför hans 50-årsdag midsommarafton 1951 även berättar, att Lundwall medverkade i lanserandet av den så kallade saxtrion, tillsammans med Gustaf Egerstam på restaurang Riche i Stockholm.

Fotnoter

Källor
 Biografisk artikel på Orkesterjournalens hemsida
 Jan Bruér och Bengt Nyquist: texthäfte till dubbel-CD:n Svensk jazzhistoria vol 2 - "Hot"-epoken 1931-36 (Caprice CAP 22038)

Noter

Födda 1901
Avlidna 1964
Svenska jazzmusiker
Svenska basister
Svenska klarinettister
Svenska saxofonister
Män
Personer från Karlsborgs socken
Lettrism

Lettrismen var en konstnärlig avantgarderiktning som lanserades i Frankrike 1947 av Isidore Isou. 

Isou utgav då manifestet "Inledning till en ny poesi och en ny musik" (Introduction à une nouvelle poésie et à une nouvelle musique) i vilket han hävdade att människan bevisar att hon är gudomlig genom att skapa, och han såg bokstaven som grunden för skapandet. Rörelsen företräddes inom alla konstriktningar, och även inom ekonomi och politik.
Lettristiska Internationalen med Guy Debord bröt sig ur denna rörelse och utgav tidskriften Potlatch 1952, något som förebådade Situationistiska Internationalens bildande 1957.

Publikationer
 Ion, nr 1 (april 1952)
 Internationale Lettriste, nr 1–4, (december 1952 – juni 1954)
 Potlatch, nr 1–29, (22 juni 1954 – 5 november 1957)

Medlemmar
Michele Bernstein, 
Ivan Chtcheglov,
Hadj Mohamed Dahou,
Guy Debord, 
Francois Dufrene, 
Andre Frankin,
Jean-Michel Mension,
Gil J Wolman.

Källor

Vidare läsning 
 Jean-Michel Mension: The Tribe. City Lights Books 2001.
 Greil Marcus: Lipstick Traces. Harvard Univ. Press 1989.
 Historik på  franska Wikipedia
 Arkiv, foton mm. på "Not Bored!"

Se även 
Guy Debord
Ivan Chetcheglov
Saint-Germain-des-Prés (kyrka)

Externa länkar
Isidore Isou 

Konst
Fransk konst
One Step Beyond (sång av Madness)

"One Step Beyond..." är det brittiska ska/popbandet Madness andra singel. Den skrevs av den jamaicanske skaartisten Cecil "Prince Buster" Campbell. I Madness version spelas dock låten två gånger, eftersom den ansågs för kort för att släppas som singel, plus ett intro skrivet och framfört av Madness andresångare och trumpetare Chas Smash.

Madness spelade även in "One Step Beyond..." på spanska ("Un Paso Adelante") och italienska ("Un Passo Avanti") . Detta för att en spansk och en italiensk artist brukade översätta populära engelska låtar till sina landsspråk, och Madness ville ge dem en knäpp på näsan.

"One Step Beyond..." har varit öppningsnummer på nästan alla Madness framträdanden.

"One Step Beyond..." låg 14 veckor på englandslistan och nådde som bäst en sjunde placering.

Låtlista 
7" vinyl
"One Step Beyond..." (Cecil "Prince Buster" Campbell) – 2:17
"Mistakes" (Michael Barson, John Hasler) – 2:39
12" vinyl
"One Step Beyond..." (Cecil "Prince Buster" Campbell) – 2:17
"Mistakes" (Michael Barson, John Hasler) – 2:39
"Nutty Theme" (Graham McPherson, Lee Thompson) - 2:10 2:10

Externa länkar
"One Step Beyond..." på Discogs.com

Sånger 1979
Musiksinglar 1979
Messier 12

Messier 12 (M12)  även känd som NGC 6218 är en klotformig stjärnhop i stjärnbilden Ormbäraren. Den upptäcktes den 30 maj 1764 av Charles Messier som införde den som nummer 12 i sin katalog över ickekometliknande objekt. Messier beskrev objektet som en ”nebulosa utan stjärnor”.  För att upplösa hopens stjärnor krävs ett 8-tums teleskop eller mer. I ett 10-tums teleskop visar den granulära kärnan en diameter på 3 bågminuter omgiven av en 10 bågminuters gloria av stjärnor.

Egenskaper
Ungefär 3° nordväst om stjärnhopen Messier 10 och 5,6° ostsydost om stjärna Lambda Ophiuchi, befinner sig Messier 12 på ett avstånd av ca 15 700 ljusår (4 800 pc) från jorden och har en rumslig diameter av omkring 75 ljusår. De ljusaste stjärnorna i hopen är av 12:e magnituden. Med en Shapley-Sawyer klass av IX är den ganska löst packad för att vara en klotformig stjärnhop och ansågs en gång vara ett tätt koncentrerad öppen stjärnhop. Tretton variabla stjärnor har registrerats i hopen. M12 närmar sig oss med en hastighet av 16 km/s.
 
En studie publicerad 2006 kom fram till att Messier 12 har ett ovanligt lågt antal stjärnor, omkring en miljon stjärnor med låg massa har lämnat hopen. Man tror att hopen drogs isär på grund av gravitation vid passage genom Vintergatans relativt materialrika galaxplan.

Galleri

Se även
 Messiers katalog - andra Messierobjekt
 NGC

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 ESO - How to Steal a Million Stars?
 Messier 12, SEDS Messier pages
 'Stolen' stars article at Universe Today

M12
M12
12
NGC-objekt
M12
Astronomiska upptäckter av C Messier
Chas Smash

Chas Smash (född som Cathal Joseph Patrick Smyth, också kallad Carl Smyth), född 14 januari 1959, är en engelsk singer-songwriter och multiinstrumentalist. Han är mest känd för sin medverkan i det brittiska ska/popbandet Madness där han bl.a. har varit både andre- och förstasångare, trumpetare, dansare och basgitarrist. Idag spelar han bara trumpet och tar andrastämman. 

Chas Smash var en av de första medlemmarna i det nystartade "The North London Invaders", där han spelade basgitarr, men han hoppade av efter att ha bråkat med bandets pianist, Michael Barson. Men han behöll ändå kontakten med bandet, och 1979, när de bytt namn till Madness, blev han vän med Barson och gick med bandet igen, nu som dansare på scen. Han var den siste att bli medlem innan Madness fick sitt skivkontrakt senare under året. Efter ett tag började han också spela trumpet. 

När Madness splittrades 1986 bildade han, tillsammans med tre av de andra Madnessmedlemmarna, Graham McPherson, Christopher Foreman och Lee Thompson istället gruppen The Madness. Albumet floppade och de splittrades efter bara ett album.

I slutet av 1980-talet blev han vän med den f.d. The Smiths-sångaren Morrissey som ville att Chas skulle bli hans manager, men han tackade nej på grund av mindervärdeskomplex. Han sjöng också andrastämman på sin egen version av The Jam's "That's Entertainment". Han hade även en liten del i McPherson's solokarriär, där han skrev låten "Green Eyes" och medverkade i musikvideon till "I'm Only Sleeping". På senare år har han lett folkmusikgruppen "Velvet Ghost". De har dock inte gett ut något album, trots flera inspelade låtar. 

1992 såg Chas till att Madness gjorde comeback med succéspelningen Madstock.

Efter att deras världsturné i och med släppet av skivan The Dangermen Sessions Vol. 1, påbörjade Chas tillsammans med de andra medlemmarna arbetet med deras första album med originalskrivna låtar sedan Wonderful från 1999.

2014 hoppade Chas Smash av Madness för att satsa på en solokarriär.

Några låtar skrivna av Chas Smash 
 "One Step Beyond..." (introt till en cover, ursprungligen skriven av Cecil "Prince Buster" Campbell). (1979) UK# 7
 "Cardiac Arrest" (text, musiken av Foreman). (1982) UK# 14
 "Our House" (text, musik av Foreman). (1982) UK# 5, US# 7, SVE# 1. Chas och Foreman belönades med en Ivor Novello Awards för den.
"Tomorrow's Just Another Day" (text, musik av Barson). (1982) UK# 8
"Wings of a Dove" (musik, text av McPherson) (1983) UK# 2
"Michael Caine" (text, musik av Daniel Woodgate). UK# 11
"I Pronounce You" (musik, text av Thompson). (1988) UK# 44
"Johnny The Horse" (text och musik). (1999) UK# 44

Diskografi

Studioalbum (solo)

Externa länkar

Brittiska basister
Brittiska dansare
Brittiska sångare
Brittiska trumpetare
Födda 1959
Män
Levande personer
Messier 109

Messier 109 (M109) även känd som NGC 3992, är en stavgalax med en svag inre ringstruktur runt den centrala staven belägen i den södra delen av stjärnbilden Stora björnen sydost om stjärnan Phecda (Gamma Ursa Majoris) på ett avstånd av ca 83,5 ± 24 miljoner ljusår från solen.

Historik
Messier 109 upptäcktes av Pierre Méchain 1781. Två år senare katalogiserade Charles Messier objektet.
Mellan 1920-talet och 1950-talet ansågs det att Messierobjekt över 103 inte var officiella, men senare blev tilläggen, ytterligare hänvisade målobjekt från Méchain, mer allmänt accepterade. David H. Levy nämner den moderna 110 objektkatalogen medan Sir Patrick Moore placerar gränsen vid 104 objekt men har M105 till M109 listad som tillägg. I slutet av 1970-talet används alla 110 objekt ofta bland astronomer och detta gäller nu.

Egenskaper

I mars 1956 kom M109:s enda kända supernova, 1956A. Det var en supernova av typ Ia i den sydöstra delen av galaxen, inledd med magnitud 12,8 och nådde som mest 12,3.
Galaxen är det överlägset mest avlägsna objektet i Messierkatalogen, följt av M91.

Messier 109 har tre granngalaxer: UGC 6923, UGC 6940 och UGC 6969 och är den ljusstarkaste galaxen i M109-gruppen, en galaxgrupp som man tror består av mer än 50 galaxer. Detaljerade observationer av vätelinjer har samlats från M109 och dess satelliter. M109:s H I (H one) fördelning är regelbunden med en låg nivå av radiell förlängning utanför stjärnskivan, medan i staven är ett centralt H I-hål i gasfördelningen. Möjligen har gasen transporterats inåt av staven, och på grund av hålets tomhet kan inga stora ackretionshändelser ha inträffat under den senaste tiden.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 M109

M109
M109
109
06937
Messier 109
037617
+09-20-044
M109-hopen
M109
M109
Gustav Theodor Fritsch

Gustav Theodor Fritsch, född 5 mars 1838 i Cottbus, död 12 juni 1927 i Berlin, var en tysk anatom, antropolog och fysiolog.

Fritsch blev 1862 medicine doktor, gjorde därefter vidsträckta resor och utnämndes 1869 till docent i Berlin. Åren 1874–1921 var han extra ordinarie professor där. Han studerade framför allt de elektriska fiskarnas anatomi, men publicerade även viktiga etnologiska arbeten, till exempel Die Eingeborenen Süd-Afrikas (1872). Han utförde tillsammans med Eduard Hitzig undersökningar över verkan av elektrisk retning av hjärnbarken (1870) vilka start bidrog till utvecklingen av våra kunskaper om det centrala nervsystemet.

Bland hans skrifter märks Die Gestalt des Menschen (andra upplagan 1905) och Das Haupthaar (1912; med tillägget Die menschliche Haupthaaranlage, 1915).

Källor

Noter

Tryckta källor 
 

Tyska anatomer
Tyska fysiologer
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg
Alumner från universitetet i Wrocław
Tyska professorer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Födda 1838
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Personer från Cottbus
Vallentuna skolmuseum

Vallentuna skolmuseum ligger i Lilla garn, Össeby församling i Vallentuna kommun, Stockholms län. Skolmuseet invigdes den 13 september 1975.

Museet är inrymt på övervåningen i ett hus bredvid den historiska kyrkskolan. Skolmuseet består av en skolsal, en lärarinnebostad samt en utställningslokal. Skolsalen - vilken tidigare var träslöjdslokal - och bostaden återspeglar förhållanden så som de kan ha tett sig cirka 1910. 

Samlingarna består av insamlade skolinventarier, bland annat ett tellurium. Utrustningen togs till vara i samband med att flera byskolor i Vallentuna och närbelägna socknar lades ned.

Externa länkar
 Vallentuna skolmuseum

Byggnader och anläggningar i Vallentuna kommun
Museer i Stockholms län
Skolmuseer i Sverige
Museer invigda 1975