kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Uleåborgs härad

Uleåborgs härad, tidigare Uleå härad, är ett härad i Norra Österbotten i Finland, tidigare i Uleåborgs län.

Ytan (landsareal) var 28 937,1 km² 1910; häradet hade 31 december 1908 71 943 invånare med en befolkningstäthet av 2,5 inv/km².

Ingående kommuner 
De ingående landskommunerna var 1910 som följer:

 Haukipudas
 Ijo, finska: Ii
 Kempele
 Kiminge, finska: Kiiminki
 Kuivaniemi
 Kuusamo
 Limingo, finska: Liminka
 Lumijoki
 Muhos
 Pudasjärvi
 Taivalkoski
 Temmes
 Tyrnävä
 Uleåsalo, finska: Oulunsalo
 Uleå, finska: Oulun maalaiskunta
 Utajärvi
 Överkiminge, finska: Ylikiiminki

Sedan häradsreformen 1996 består häradet av Uleåborgs stad samt Karlö, Kempele och Uleåsalo kommuner.

Källor

Härader i Finland före häradsreformen
Historiska indelningar i Uleåborgs län
Härader i Finland efter häradsreformen
Gustave Ador

Gustave Ador, född 23 december 1845 i Cologny, död den 31 mars 1928 i Genève, var en schweizisk statsman och advokat.

Biografi
Ador blev 1869 praktiserande advokat i sin födelsestad och kom snart att spela en framträdande roll i kantonen Genèves politiska liv. Han valdes 1874 till medlem i Genèves stora råd, blev medlem av kantonens regering och genomförde i dess politik en liberal, av religiös tolerans präglad politik i stället för den förut rådande radikala. Ador blev 1889 en av Genèves ombud i Schweiz nationalråd (som han var medlem av till 1917) och var 1901–1902 rådets president. Han stod där i spetsen för den liberala centern, som motsatte sig alltför stor administrativ centralisation. Han var Schweiz generalkommissarie vid världsutställningen i Paris 1900. Ador var under många år en bland de ledande i Internationella Rödakorskommittén och dennas president.

År 1917 invaldes han i schweiziska förbundsrådet, och chef för utrikesdepartementet efter Arthur Hoffmann, som blev tvungen att avgå eftersom han stött socialisten Robert Grimms försök att framföra ett tysk-österrikiskt fredsanbud till ryska regeringen i samband med första världskriget. Ador övertog 1918 i stället ledningen av inrikesdepartementet och valdes i december 1918 till förbundsrådets president för 1919. På denna post lyckades han 1920 i Paris och London utverka erkännande av Schweiz permanenta neutralitet vid dess inträde i Nationernas förbund och representerade Schweiz vid förbundets första möte i Genève. Vid Nationernas förbunds andra delegeradeförsamling i Genève 1921 utsågs han till dess hederspresident.

Källor

Noter

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1928

Schweiz förbundspresidenter
Schweiziska förbundsrådsledamöter
Schweiziska politiker under 1800-talet
Schweiziska politiker under 1900-talet
Personer från Genève
Födda 1845
Avlidna 1928
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Alumner från Genèves universitet
Christer Jungeryd

Christer Jungeryd, född 14 maj 1956, är en svensk företagare inom radiobranschen. År 1991 startade han och drev under tre år Storstadsradion som var en av de första privata radiokanalerna i Sverige. Senare arbetade han dels för dåvarande Bonnier Radio, dels CLT, grundare av Radio Luxemburg och 1995 Europas största etermediaföretag.

Mellan 1996 och 2004 var Jungeryd VD för branschorganisationen Radioutgivareföreningen och Svensk Radioreklam. Under denna period var han också ordförande i Association of European Radios, IRM och Svenskt DABforum.
 
Sedan 2005 driver Jungeryd konsultbolaget Svenska Medietjänster AB som grundade och fram till 2019 var huvudägare i ett av Sveriges största produktionsbolag för radio, SMTRADIO.

Mellan 2007 och 2017 var han även ordförande i Radioakademin som årligen delar ut Stora radiopriset i ett antal kategorier. Jungeryd tilldelades själv Stora radiopriset 2017.

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv
Svenska radiopersonligheter
Födda 1956
Män
Levande personer
Evert van Aelst

Evert van Aelst, född 1602 och död 1657 var en holländsk konstnär.

Evert van Aelst utförde stilleben i svala, gråa toner, oftast fågelvilt och särskilt rapphöns.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1928

Födda 1602
Män
Nederländska konstnärer under 1600-talet
Avlidna 1657
Willem van Aelst

Willem van Aelst, född 1625 i Delft och död i Amsterdam omkring 1683 var en holländsk konstnär.

Willem van Aelst var brorson och elev till konstnären Evert van Aelst. Han var 1645-1656 verksam i Frankrike och 
Italien. I Italien arbetade han åt storhertigen av Toscana. Där umgicks han med Otto Marseus van Schrieck som influerade hans måleri.

Hans sätt att måla blomsterstilleben är framförallt påverkad av Jan Davidszoon de Heem. van Aelst målade även andra sorters stilleben, exempelvis jakt-parafernalia. På en del av van Aelst målningar framstår i dag bladverken som blå. Det beror på att van Aelst använde sig av en teknik där han först målade bladen blå och sedan la på tunna lasyrer för att få dom gröna. Dessa lasyrer har ibland slitits bort med tiden. 

Willem van Aelst hade som målare stor ekonomisk famgång. Han skall ha ägt ett hus på Prinsengracht i Amsterdam, vilket även då var en mycket fin adress. van Aelst var lärare åt Rachel Ruysch. Han finns representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum och Nationalmuseum i Stockholm.

Galleri (i urval)

Referenser

Externa länkar

Födda 1625
Män
Nederländska konstnärer under 1600-talet
Avlidna 1600-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Joel Perovuo

Joel Perovuo, född 11 augusti 1985 i Helsingfors, är en finländsk mittfältare i fotboll som spelar för IF Gnistan.

Karriär

Finland
När Perovuo var 13 år lämnade han Espoon Palloseura för finländska ligalaget FC Honka. 2009 kom FC Honka tvåa i finska Tipsligan och Perovuo spelade 25 av 26 matcher, svarade för fyra mål samt fyra assist.

Sverige
I början av oktober 2009 provspelade han med AIK  men det gav inget kontrakt. Drygt två månader senare (mitten av december 2009) provspelade han med Djurgårdens IF  och den 30 december 2009 meddelade klubben via sin hemsida att Perovuo skrivit under ett 3-årskontrakt (2010–2012). Perovuos första allsvenska mål kom våren 2010 och ironiskt nog var det mot just AIK som han tidigare provspelat för.

Finland (igen)
Den 12 augusti 2011, dagen efter sin 26-årsdag, blev det klart att Perovuo återvände till den finska högstadivisionen, men det blev ingen comeback i FC Honka utan i stället i HJK Helsingfors som han skrev ett 2,5-årskontrakt med. Hur mycket pengar Djurgården fick av HJK för övergången var hemligt från både DIF och HJK. Den främsta anledningen till att han lämnade Djurgården var brist på speltid. Från att ha startat 13 matcher och gjort 10 inhopp på de 30 omgångarna i Allsvenskan 2010 blev det endast 5 starter och 5 inhopp på de 19–20 första omgångarna säsongen 2011.

Seriematcher & mål
 2011 (höst): –
 2011 (vår): 10 / 0 (DIF) 
 2010: 23 / 1 (DIF) 
 2009: 25 / 4 FC Honka
 2008: 20 / 2 FC Honka
 2007: 15 / 3 FC Honka
 2006: 21 / 0 FC Honka

Klubbar

  Jagiellonia II Białystok (lån) (2014)
  Jagiellonia Białystok (2014)
  HJK Helsingfors (2011–2013, 2014)
  Djurgårdens IF (2010–2011)
  FC Honka (1999–2009, 2015–)
  Espoo PS (moderklubb)

Referenser

Källor
 Spelarprofil på 90minut.pl (polska)
 Spelarprofil på FC Honka
 Spelarprofil på Guardian.co.uk
 Joel Perovuo klar för DIF 2009-12-30
 Joel Perovuo tränar med DIF 2009-12-14
 Finsk mittfältare tränar med AIK 2009-10-07
 Joel Perovuo lovar full fräs mot azererna 2009-07-29

Män
Födda 1985
Levande personer
Finländska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Honka
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i HJK
Spelare i Jagiellonia Białystok
Spelare i IF Gnistan
Idrottare från Helsingfors
Metallicas diskografi

Det här är en artikel om Metallicas diskografi.

Studioalbum 

 (Black Album)

Singlar

Demo

EP

Video

Live 
 (CD)

Spel 
 (Multiplatform)(1 låt)
 (Multiplatform) (1 låt (Möjligt att ladda ner Death Magnetic-Albumet)) 
 (Multiplatform) 
 (Iphone)
 (Multiplatform)

Externa länkar 
Metallica.com - Diskografi

Metaldiskografier
Diskografier för amerikanska artister
Diskografi
Njeguši

Njeguši (Montenegrinsk kyrilliska: Његуши) är en ort i kommunen Cetinje i södra Montenegro. Njeguši ligger på sluttningarna av berget Lovćen, och i dess nationalpark, emellan Rijeka Crnojevica, Cetinje och Kotor. Byn har 17 invånare (2003).

Njeguši är främst känt som födelseplatsen för ätten Petrović, som styrde Montenegro emellan 1696 och 1918. 

"Njeguški sir" och "Njeguški pršut" är lokala former av ost respektive prosciutto. De tillverkas båda två i Njeguši, där det över huvud taget tillverkas en hel del matvaror. Osten och korven är genuina bidrag till det montenegrinska köket. 

Orter i Cetinje
Copiapoa grandiflora

Copiapoa grandiflora är en art inom randkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
Copiapoa grandiflora är en klotformad kaktus som blir 6 till 10 centimeter i diameter. Den är uppdelad i 12 till 19 åsar. Längs åsarna sitter areoler som är 2,5 till 4 millimeter i diameter och på ett avståna av 1 cemtimeter från varandra. I areolerna sitter ett antal centraltaggar som blir upp till 5 centimeter långa. Runt dessa sitter 7 till 10 , nållika radiärtaggar som blir 1 till 3 centimeter långa. Blommorna är gula och blir 3 till 5,5 centimeter i diameter. Frukten är klotformad, rödaktig eller brunaktig och 1 till 1,5 centimeter stor. Fröna är 1 millimeter stora.

Synonymer
Copiapoa montana ssp. grandiflora (F.Ritter) N.P.Taylor 1997

Källor

Co Växtindex
grandiflora
Krukväxter 
Kaktusväxter
Växter i Chile
Gornji Brceli

Gornji Brceli är en by i kommunen Bar i södra Montenegro. Gornji Brceli ligger längs europavägen E65 och har 44 invånare.

Geografi 
Syd om Gornji Brceli ligger Petrovac, norr om ligger Rijeka Crnojevica och Cetinje. Väst om orten finns Kotor och Ljubotin, öst om finns Virpazar och Shkodrasjön. 

Gornji Brceli ligger på en höjd av 317 meter över havet.

Referenser 

Orter i Bar, Montenegro
Kuddboken

Kuddboken (枕草子, Makura no Sōshi) är en bok med iakttagelser och funderingar som registrerats av Sei Shōnagon under hennes tid som hovdam hos Teishi (定子) på 990-talet och tidigt 1000-tal under Heianperioden i Japan. Boken blev färdig år 1002.

Verket anses allmänt vara en klenod i tidig medeltida japanska litteratur och den kanske mest representativa av tre arbeten i zuihitsu-genren. De andra två verken är då Yoshida Kenkōs Tsurezuregusa (徒然草, つれづれぐさ) och Hōjōki (方丈記) av Kamo no Chomei.

Kuddboken och Sei Shōnagons liv har legat som grund till Sunao Katabuchis film Mai mai Shinko to sen-nen no mahō. Den har även inspirerat Mia Kankimäki till hennes debutbok.

Bibliografi

Referenser

Externa länkar 
Lista över 2008 års nyord Institutet för språk och folkminnen ()

Japansk litteratur
1000-talet i skönlitteratur
WP:Projekt Japan
Ros (släkt)

Namnet Ros har bland annat burits av en svensk 
släkt vars äldste kände stamfar var född i Munktorps socken, idag Köpings kommun och där en gren blivit adlad.

Släktens äldste kände medlem, Anders Ros var född 1737 i Munktorps socken, Västmanlands län. Han blev bruksdirektör vid Voxna bruk i Gävleborgs län och dog i Leksands socken 1799. Hans son Lars Fredrik Ros (1777–1848) var bosatt i Leksand och blev där  1829 kronofogde i Nedansiljans fögderi.

För de fem sönerna till Lars Fredrik Ros föreligger ytterligare uppgifter om två: Anders Ros, som blev landshövding och generaldirektör, och som adlades, samt Gustaf Benjamin Ros, som ärvde faderns egendomar i Leksand och i sin tur blev far till riksdagsmannen  Gustaf Ros.  Ett partiellt släktträd blir således:

 Anders Ros (1737–1799), bruksdirektör
 Lars Fredrik Ros (1777–1848), kronofogde i Leksand
 Anders Emanuel Ros (1806–1887),  adlad Ros, ämbetsman och politiker 
 Gustaf Benjamin Ros (1809–1880), kapten, lantbrukare
 Johan Gustaf Ros (1852–1931), lantbrukare och politiker
 Ytterligare 3 söner

Den adliga grenen av släkten

Den adliga grenen av släkten utgår från generaldirektören Anders Ros, som adlades 1 december 1858 med oförändrat namn och som introducerad 1859 på svenska riddarhuset som ätt nummer 2 331. Adlandet skedde i enlighet med § 37 i Regeringsformen 1809, så att endast ättens huvudman är adlig.

Källor

Noter

Svenska släkter
Svenska adelsätter
Atlanta 500 Classic 1998

Atlanta 500 Classic 1998 var ett race som var den nionde deltävlingen i Indy Racing League 1998. Racet kördes den 29 augusti på Atlanta Motor Speedway. Kenny Bräck blev den förste föraren i serien att vinna tre tävlingar i rad. Tack vare det tog han kommandot över mästerskapet, och han hade ett mycket bra läge att bli den förste svenske föraren att vinna en titel inom Indyracing. Davey Hamilton slutade på andra plats, medan Eddie Cheever tog hand om tredjeplatsen.

Slutresultat

1998 i USA
Atlanta
1998
Jamphel Gyatso

Jamphel Gyatso var den åttonde inkarnationen av Dalai Lama i Gelug-skolan i den tibetanska buddhismen.

En rad underverk rapporterades i Jamphel Gyatsos hemby vid tiden för hans födelse och den nyfödde pojken skall också haft för vana att inta meditationsställning, varför den sjätte Panchen Lama proklamerade att Jamphel Gyatso var den nye Dalai Lama. Vid två och ett halvt års ålder fördes Jamphel Gyatso högtidligt till Trashi Lümpo-palatset i Shigatse, där han erkändes som den åttonde Dalai Lama. Under större delen av hans tid som Dalai Lama utövades den politiska makten genom regenter.

1788 utbröt en konflikt mellan Tibet och Nepal och två år senare invaderade gurkha-trupper Tibet och erövrade flera tibetanska provinser. Shigatse och Trashi Lümpo-palatset plundrades, men 1791 drev Qing-styrkor gurkha-trupperna ut ur Tibet och 1796 slöts ett fredsfördrag.

Källor 
 
 

Män
Dalai lama
Födda 1758
Avlidna 1804
WP:Projekt Kina
Thulstrup

Thulstrup är en svensk adlig ätt, ursprungligen stammande från Danmark. Ätten adlades 1 december 1858 och introducerades 1859 på svenska riddarhuset. Den förste kände stamfadern var borgmästaren i Köpenhamn Georg Thulstrup. Hans sonson generallöjtnant Magnus Thulstrup adlades 1858 med bibehållande av namnet.

I Danmark är den borgerliga grenen av släkten rikt förgrenad. Exempel på medlemmar är Magnus Andreas Thulstrup.

I Sverige antog Åke Thulstrup och hans syskon namnet efter sin mor utan att tillhöra den adliga ätten.

Källor
Svensk adelskalender 1900, Stockholm 1899

Svenska adelsätter
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Lone Star 500 1998

Lone Star 500 1998 var ett race som var den tionde deltävlingen i Indy Racing League 1998. Racet kördes den 20 september på Texas Motor Speedway. För första gången sedan Michigan 500 i CART säsongen 1983 vann veteranen John Paul Jr. en Indytävling. Kenny Bräck skaffade sig ett guldläge att ta sin första titel, genom att sluta femma. Robby Unser slutade tvåa, med Jeff Ward på tredjeplats.

Slutresultat
 

1998 i USA
TexasSeptember
1998September
Herrarnas lagtempo i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2010

Herrarnas lagtempo vid de olympiska vinterspelen 2010 avgjordes i anläggningen Rickmond Olympic Oval. 

Totalt deltog 8 lag. Grenen avgjordes i form av kvarts-, semi- och finaler.

Medaljörer

Kvalificerade nationerhttp://www.isu.org/vsite/vfile/page/fileurl/0,11040,4844-199745-216968-158848-0-file,00.pdf Kvalification 
De sex bästa länderna i världscupen samt de två länder med bäst tider kvalificerade sig till OS.

Resultat

Träd

Kvartsfinaler

Semifinaler

Finalomgång

Referenser 

Hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 2010
Von Hall

von Hall är en svensk adlig ätt, adlad 13 april 1858 i enlighet med 1809 års regeringsform (vilket innebär att enbart huvudmannen innehar adlig värdighet) och introducerad samma år på svenska Riddarhuset. 

Ätten stammar från borgaren och rådmannen i Borås, Petter Hall och hans maka Eva Margareta, född Wargentin i Uppsala. De fick två söner som bägge studerade för Carl von Linné i Uppsala. Den ene blev sedermera hovmålare i Paris, Peter Adolf Hall; den andre blev provinsialläkare i Västerås och framstående botaniker, Birger Martin Hall. Dennes son, generalmajor Birger Hall (1788–1865), adlades von Hall (nr 2 328) efter en lång karriär under första hälften av 1800-talet, mestadels förlagd vid Västgöta regementes infanteri mellan Skara och Skövde. Han hade två döttrar och fyra söner. Äldste sonen överstelöjtnant Birger Hjalmar von Hall övertog adelskapet efter sin far medan den yngste emigrerade till Nordamerika redan vid 18 års ålder. 

Ätten lever ännu kvar i Sverige. Den mest kände av dem är Karl von Hall (ofta kallad Kalle von Hall), producent och ljudtekniker på anrika Göteborgskrogar, som Jazzhuset.

Källor
 Svensk adelskalender 1900 (1899)
 Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor (1925-34)

Svenska adelsätter
Archibald Campbell (filosof)

Archibald Campbell, född 1691 i Edinburgh, död 1756 i St Andrews, var en skotsk pastor i Skotska kyrkan och moralfilosof.

Archibald Campbell studerade i Edinburgh och Glasgow. Hans första bok, som baserade moralen på självkärleken men var kritisk mot såväl Mandeville som Hutcheson, utgavs utan hans medgivande av Alexander Innes som dennes eget arbete, Aretē-logia, or An Inquiry into the Original of Moral Virtue (1728). Campbell publicerade det på nytt utan Innes kommentarer 1733. Han skrev teologiska arbeten mot Matthew Tindal. 1735 blev han anklagad för pelagianism och varnad av Skotska kyrkans generalförsamling.

Noter
 

Skotska filosofer
Skotska präster
Födda 1691
Avlidna 1756
Brittiska etiker
Män
Furnifold McLendel Simmons

Furnifold McLendel Simmons, född 20 januari 1854 i Jones County, North Carolina, död 30 april 1940 i New Bern, North Carolina, var en amerikansk politiker (demokrat). Han representerade delstaten North Carolina i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1887–1889 och sedan i senaten 1901–1931. 

Han var känd för sina rasistiska åsikter och för att han bidrog till introducerandet av Jim Crow-lagar i North Carolina som fråntog svarta medborgare sin rösträtt. Han åstadkom detta med skrämseltaktik i sin egenskap av politisk boss med egna stödtrupper.

Biografi
Simmons utexaminerades 1873 från Trinity College (numera Duke University). Han studerade sedan juridik och inledde 1876 sin karriär som advokat i New Bern. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1886 men lyckades inte bli omvald. Han förlorade 1888 mot en före detta slav, republikanen Henry P. Cheatham. Simmons förlorade på nytt i kongressvalet 1890.

Republikanen Daniel Lindsay Russell vann guvernörsvalet i North Carolina 1896 med stöd från både vita och svarta medborgare. Demokraterna i North Carolina såg sin möjlighet att återfå makten i delstaten genom att få svarta väljare bort från urnorna. Simmons tillträdde 1898 som ordförande för demokraterna i North Carolina och ledde en rasistisk kampanj för att åstadkomma detta syfte. Han talade om hotet av "Negro domination", att politiken kommer att domineras av de svarta och försvarade attackerna mot de svarta med sitt slagord "Anglo-Saxon blood", "det anglosaxiska blodet". För att få Jim Crow-lagarna igenom, måste demokraterna först skrämma de svarta från att rösta. Detta åstadkom Simmons med sina rödskjortor (Red Shirts), rasister som använde liknande metoder som Ku Klux Klan. Demokraterna återfick makten i North Carolina och år 1901 introducerades lagar för att frånta de svarta rösträtten som senare godkändes i en folkomröstning efter att de hade godkänts i delstatens lagstiftande församling. Republikanernas ställning försämrades märkbart och de var i klar minoritet i delstaten för flera decennier framåt.

Simmons efterträdde 1901 populisten Marion Butler som senator för North Carolina. Han omvaldes fyra gånger. Simmons var ordförande i senatens finansutskott 1913–1919. Han var en av kandidaterna för demokraternas nominering i presidentvalet i USA 1920. Demokraterna nominerade James M. Cox som förlorade valet mot Warren G. Harding.

Simmons stödde inte demokraternas kandidat Al Smith i presidentvalet i USA 1928. Han stödde inte heller öppet republikanen Herbert Hoover men han gjorde det klart att han inte kunde rösta på Smith som var emot alkoholförbudet. Simmons förlorade i demokraternas primärval inför senatsvalet 1930 mot Josiah Bailey.

Referenser

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
North Carolina History Project
Political Graveyard

Födda 1854
Avlidna 1940
Ledamöter av USA:s representanthus från North Carolina
Ledamöter av USA:s senat från North Carolina
Amerikanska presidentkandidater
Män
Avlidna amerikanska presidentkandidater
Alumner från Wake Forest University
Alumner från Duke University
Garizim

För berget på Västbanken, se Gerisim
Garizim är en folkmusiktrio från Sverige.

Medlemmar
Johannes Geworkian Hellman: vevlira
Elias Frigård: saxofon
Jordi Carrasco Hjelm: kontrabas

Diskografi
2011 - "Fri"

2015 - "See The Birds Are Coming"

Referenser

Externa länkar
Gruppens Myspacesida
Gruppens egna hemsida

Svenska folkmusikgrupper
Sagomuseet

Sagomuseet  är ett museum i Ljungby i Sverige för muntligt berättande, sagor och sägner. Museet drivs av Unesco-ackrediterade rådgivare Berättarnätet Kronoberg som är en ideell förening som verkar för att värna det muntliga berättandet och medverka till att den muntliga berättartraditionen förs vidare. Varje år arrangeras Ljungby berättarfestival, där ett femtiotal berättare från hela världen medverkar.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Referenser 

Museer i Kronobergs län
Byggnader och anläggningar i Ljungby
Kultur i Ljungby
Anders Stigebrandt

Anders Gösta Stigebrandt, född 10 november 1942 i Uddevalla kommun, är en svensk professor i oceanografi vid Göteborgs Universitet, Institutionen för Marina Vetenskaper.

Biografi 
Anders Stigebrandt disputerade 1978 vid Göteborgs universitet på en avhandling om strömnings- och blandningsförlopp i avgränsade fjordar. Han fortsatte sin karriär på universitetet och var 1986–2009 professor i oceanografi, särskilt marin systemanalys. I samarbete med systemekologen Fredrik Wulff tog han tidigt fram bland annat teoretiska modeller för fosforbalans och övergödning i Östersjön, vilket senare vidareutvecklats betydligt och använts som underlag för beslut om olika reningsåtgärder. Han vetenskapliga publicering har (2023) enligt Google Scholar över  citeringar samt ett h-index på 45.

Sedan 2009 är han seniorprofessor och har under denna tid bland annat forskat och gjort experiment på hur man kan rehabilitera havsområden som blivit syrefria på grund av övergödning. 

Stigebrandt undertecknade 2008 tillsammans med 15 andra professorer och 4 docenter ett upprop från den klimatskeptiska organisationen Stockholmsinitiativet där man framhöll att "Vetenskapen är inte enig om klimatlarmen". Han har framförallt tillbakavisat påståenden om att Golfströmmen skulle försvagas av växthuseffekten, något som även IPCC senare kommit fram till.

Utmärkelser 

 1990 – ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien
 1996 –  mottagare av Fridtjof Nansen Medal 
 2001 – mottagare av Rossbypriset

Källor 
 Kungl. vetenskapsakademien, Matrikel 1998/1999, ISSN 0302-6558, sid. 104.

Noter

Externa länkar 

 

Svenska professorer i oceanografi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Personer från Uddevalla
Klimatskeptiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1942
Levande personer
Lille Ronny

Lille Ronny är en melodramisk pjäs, skriven och regisserad av Hans Alfredson. Den spelades på Maximteatern i Stockholm mellan 4 oktober, då den hade världspremiär, och 14 december 2002.

I Lille Ronny får man följa en familj från 1978 och fram till 2002 genom sex bilder som utspelas på scenen. Varje bild avslutas med sång och med musik ackompanjerad av Fläskkvartetten och komponerad av Tina Ahlin.

I originalensemblen fanns bland andra Vanna Rosenberg och Siw Malmkvist.

2002 i Sverige
Teateråret 2002
Kultur i Stockholm
Svenska teaterpjäser
1900-talet i fiktion
2000-talet (decennium) i fiktion