kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ignaz Seipel

Ignaz Seipel, född 19 juli 1876 i Wien, död 2 augusti 1932 i Pernitz, var en österrikisk teolog och politiker.

Seipel prästvigdes 1879, blev 1908 docent i moralteologi i Wien samt teologie professor 1909 i Salzburg och 1917 i Wien. Han var några veckor oktober-november 1918 socialminister i  Heinrich Lammaschs ministär. 

Seipel tillhörde Kristligt-sociala partiet och invaldes 1919 i nationalförsamlingen, tillhörde från 1920 nationalrådet samt blev samma år sitt partis ordförande. Han var under perioden 31 maj 1922 till 20 november 1924 österrikisk förbundskansler och lyckades som sådan, skickligt begagnande sig av grannstaternas farhågor för återverkningarna av österrikisk anarki, förmå de allierade stormakterna att låta Nationernas förbund gripa sig an med det på statsbankruttens rand stående Österrikes finansiella återuppbyggande. Seipel var österrikisk delegerad vid Nationernas förbunds församlingsmöten i Genève 1922-23 och förhandlade där om finanshjälpen, vars stränga villkor motvilligt godkändes av österrikiska parlamentet i december 1922. 

Seipel utsattes den 1 juni 1924 för ett attentat av en sinnesrubbad person och blev svårt sårad. Han tillfrisknade på hösten, dämpade i november en hotande järnvägsstrejk, avgick därefter och förmådde parlamentet att till efterträdare välja hans partivän Rudolf Ramek. Själv återtog han ordförandeposten i Kristligt-sociala partiet. 

Seipel utövade ett flitigt teologiskt och politiskt författarskap och utgav 1910-11 "Katholische Kirchenzeitung".

Bibliografi i urval
Die wirtschaftlichen Lehren der Kirchenväter (1907)
Die Grundwahrheiten der Erlösung (1913)
Nation und Staat (1916)
Soziale Frage und soziale Arbeit (1917)
Die Bedeutung des neuen kirchlichen Rechtsbuches für die Moraltheologie (1918)
Die Frau im öffentlichen Leben (1918)

Källor

Österrikes förbundskanslerer
Österrikiska teologer
Österrikiska professorer
Födda 1876
Avlidna 1932
Män
Ugglan
Personer från Wien
Portland Fire

Portland Fire, som grundades 2000 och upplöstes 2002, var en basketklubb i Portland i Oregon som spelade i damligan WNBA mellan säsongerna 2000 och 2002. Laget spelade sina hemmamatcher i Rose Garden och var ett så kallat systerlag till NBA-laget Portland Trail Blazers.

Historia
Portlands första match i ligan spelades hemma den 31 maj 2000 som de förlorade mot Houston Comets med 89-93, och under sin korta WNBA-historia, bara tre säsonger, tog sig Portland aldrig till slutspelet. Portland är tillsammans med Chicago Sky de enda lag som aldrig tagit sig till slutspel. Efter att ha kommit näst sist i den västra konferensen under både 2000 och 2001 var Portland riktigt nära att nå slutspelet 2002, men efter att ha förlorat de fyra sista matcherna missade de slutspelet. Portlands sista WNBA-match spelades den 11 augusti 2002 hemma mot Phoenix Mercury, och förlorades med 70-73.

Referenser

Basketklubbar i Oregon
Sportklubbar bildade 2000
Sport i Portland, Oregon
Upplösta basketklubbar i USA
Sportklubbar upplösta 2002
Nedlagda WNBA-klubbar
Oscar Chilesotti

Oscar Chilesotti, född 1848, död 1916, var en italiensk musikforskare.

Chilesotti var i synnerhet kännare av äldre lutmusik, som han försökte göra tillgänglig för sin samtid. Förutom en rad estetiska arbeten, särskilt rörande äldre italiensk musik, har Chilesotti bland annat författat Notes sur les tablatures de luth et de guitare (1914).

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italienska musikhistoriker
Personer i Italien under 1800-talet
Födda 1848
Avlidna 1916
Män
Michael Mayr

Michael Mayr, född 10 april 1864 i Adlwang, Oberösterreich, död där 21 maj 1922, var en österrikisk politiker.

Mayr blev 1899 arkivdirektor i Innsbruck och 1900 även professor i rättshistoria vid Innsbrucks universitet. Han tillhörde Kristligt-sociala partiet, var 1907–1911 deputerad i österrikiska riksrådet och från 1919 ledamot av nationalrådet samt även 1908–1919 ledamot av Tyrolens lantdag. Han blev i oktober 1919 statssekreterare för författnings- och förvaltningsreform samt utarbetade som sådan utkastet till Österrikes nya förbundsförfattning. I juni 1920 blev han chef för statskansliet och ordförande i ministerrådet, i november samma år förbundskansler och chef för utrikesministeriet. På grund av påtryckning från de allierade tvingades han att avgå i juni 1921.

Bibliografi i urval 
 Regesten zur Tiroler Kunstgeschichte (tre band, 1898–1900)
 Der italienische Irredentismus, besonders in Tirol (1916)

Källor

Externa länkar 

Österrikiska jurister
Österrikiska professorer
Österrikes förbundskanslerer
Födda 1864
Avlidna 1922
Män
Ugglan
The Rapture

The Rapture är ett  amerikanskt indierockband bildat 1998 i New York. Bandet blandar många genrer som post-punk, acid house, disco, electronica och rock, och återupplivade tillsammans med andra band genren Post-punk revival.

Medlemmar
Luke Jenner - sång, gitarr (1998–2008, 2008–2013, 2019–)
Vito Roccoforte - trummor (1998–2013, 2019–)
Gabriel Andruzzi - keyboard, saxofon, bas, percussion, bakgrundssång (2002-2013, 2019–)
Brooks Bonstin - bas, bakgrundssång 
Christopher Relyea - keyboard, bakgrundssång
Matt Safer - bas, bakgrundssång (2001-2009)

Diskografi
Studioalbum

EP

Singlar
2000 - The Chair That Squeaks / Dumb Waiters
2002 - House of Jealous Lovers
2002 - Olio (Remix)
2003 - Give Me Every Little Thing / Killing (delad singel med The Juan Maclean)
2003 - Sister Saviour (DFA Remix)
2004 - Love Is All
2004 - I Need Your Love (Remixes)
2006 - Get Myself Into It (Radio Edit) / Crimson Red
2006 - W.A.Y.U.H (Whoo! Alright - Yeah... Uh Huh) (People Don't Dance No More)
2007 - Pieces of the People We Love
2007 - The Sound
2011 - Children
2011 - How Deep Is Your Love?
2011 - Sail Away

Samlingsalbum

Externa länkar 

 The Rapture på Rate Your Music

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 1998
Heinrich Lammasch

Heinrich Lammasch, född 21 maj 1853 i Seitenstetten, Niederösterreich, död 6 januari 1920 i Salzburg, var en österrikisk jurist och politiker.

Lammasch blev 1879 docent, 1882 extra ordinarie och 1885 ordinarie professor i Innsbruck samt 1889 professor i straffrätt, folkrätt och rättsfilosofi vid Wiens universitet. År 1899 blev han ledamot av österrikiska herrehuset. 

Lammasch var ledamot av Internationella skiljedomstolen i Haag och deltog som österrikisk-ungersk vetenskaplig fackdelegerad i Haagkonferenserna 1899 och 1907. Han var en av Interparlamentariska unionens stödjepelare och verkade i tal och skrift outtröttligt för freds- och skiljedomssaken. Av kejsar Karl kallades han under den habsburgska monarkins sista dagar till österrikisk ministerpresident (27 oktober 1918) med den då omöjliga uppgiften att söka fredligt genomföra den gamla österrikiska statens förvandling till en federation av nationalstater under gemensam monarkisk ledning. Han avgick den 11 november samma år, sedan han samma dag kontrasignerat kejsarens proklamation om avstående från varje andel i statsangelägenheterna och gillande av en tysk-österrikisk nationalförsamlings framtida beslut om statsskicket. 

Bland Lammaschs arbeten märks Das Moment objectiver Gefährlichkeit im Begriffe des Verbrechensversuches (1879), Auslieferungsrecht und Asylrecht (1887) och Grundriss des Strafrechts (1899; tredje upplagan 1906), Die Fortbildung des Völkerrechts durch die Haager Konferenz (1900), Das Völkerrecht nach dem Kriege (i norska Nobelinstitutets publikationer 1917), Der Völkerbund (1919) och Europas elfte Stunde (1919). Han publicerade även många smärre straff- och folkrättsliga uppsatser i flera tidskrifter.

Källor

Österrikes ministerpresidenter
Österrikiska jurister
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid Innsbrucks universitet
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Österrikiska politiker under 1900-talet
Personer från Niederösterreich
Födda 1853
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Hayward Gallery

Hayward Gallery, eller Hayward, är en konsthall i Southbank Centre i London i Storbritannien. Hayward Gallery ligger bredvid flera andra stora institutioner i Southbank Centre som Royal Festival Hall och Queen Elizabeth Hall samt Royal National Theatre och Brittiska filminstitutet. Byggnaden där konsthallen är inrymd invigdes i juli 1968, ritades av ett team under ledning av arkitekten Norman Engleback, och är med sitt massiva uttryck och synliga betong en typisk representant för brutalismen. Konsthallen har fått sitt namn efter Isaac Hayward, en långvarig (1947−1965) politisk ledare för London County Council, vilket var en föregångare till Greater London Council. Mellan 1968 och 1986 sköttes konsthallen av Arts Council of Great Britain, därefter av Southbank Centre.

Utställningar
Hayward producerar tre till fyra större utställningar med modern eller samtida konst om året, men har ingen permanent utställning.

Bibliografi
South Bank Arts Centre, London borough of Lambeth, Architects: H. Bennett i Architectural Review juli 1968, sidorna 14-30
The Architects' Journal No 3441, , 30 mars 1961, sidorna. 469-478

Referenser

Externa länkar 
 Southbank Centres webbplats
 Bilder av Southbank Centre på Flickr

Konstmuseer och konsthallar i London
Bahamas i olympiska sommarspelen 2008

Bahamas i olympiska sommarspelen 2008 bestod av 19 idrottare som blivit uttagna av Bahamas olympiska kommitté.

Boxning 
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Friidrott 
  Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Förkortningar
Noteringar – Placeringarna avser endast löparens eget heat
Q = Kvalificerad till nästa omgång
q = Kvalificerade sig till nästa omgång som den snabbaste idrottaren eller, i fältgrenarna, via placering utan att uppnå kvalgränsen.
NR = Nationellt rekord
N/A = Omgången ingick inte i grenen
Bye = Idrottaren behövde inte delta i denna omgång

Herrar
Bana och landsväg

Fältgrenar

Damer
Bana & landsväg

Fältgrenar

Simning 
  Huvudartikel: Simning vid olympiska sommarspelen 2008

Tennis

Referenser
Karratha

Karratha är en stad i Australien utmed Western Australias nordvästra kust. Staden fick sitt namn från det aboriginska ordet "Karratha" som betyder ungefär "bra land" eller "bördig/mjuk jord". Man byggde Karratha på 1960-talet för att arbetarna i områdets järngruvor behövde bostäder.

Referenser 

Time Zone of Western Australia

Orter i Western Australia
Botswana i olympiska spelen

Botswana har deltagit i 11 olympiska sommarspel, vartenda sedan 1980. Landet har inte ställt upp i olympiska vinterspelen.

Botswana vann sin första medalj vid OS i London 2012 genom Nijel Amos silvermedalj på herrarnas 800 meter.

Medaljer

Medaljer efter sommarspel

Medaljer efter sporter

Lista över medaljörer

Källor

Externa länkar
 
 
 

Botswana i olympiska spelen
Botswana i olympiska sommarspelen 2008

Botswana i olympiska sommarspelen 2008 bestod av 12 idrottare som blivit uttagna av Botswanas olympiska kommitté.

Boxning 
  Huvudartikel: Boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Friidrott 
  Huvudartikel: Friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Förkortningar
Noteringar – Placeringarna avser endast löparens eget heat
Q = Kvalificerad till nästa omgång
q = Kvalificerade sig till nästa omgång som den snabbaste idrottaren eller, i fältgrenarna, via placering utan att uppnå kvalgränsen.
NR = Nationellt rekord
N/A = Omgången ingick inte i grenen
Bye = Idrottaren behövde inte delta i denna omgång

Herrar
Bana och landsväg

Fältgrenar

Damer
Bana & landsväg

Simning 
  Huvudartikel: Simning vid olympiska sommarspelen 2008

Referenser

Botswana i olympiska sommarspelen 2008
Prinsesse Astrid Kyst

Prinsesse Astrid Kyst är ett landområde inom Dronning Maud Land i östra Antarktis.

Geografi
Prinsesse Astrid Kyst ligger i Östantarktis mellan Kronprinsesse Märtha Kyst och Prinsesse Ragnhild Kyst i den mellersta delen av Dronning Maud Land. Området ligger direkt vid Kong Haakon VII:s hav och sträcker sig mellan cirka 05° 00' V till 20° 00' Ö från Trolltunga till Sedovodden.

Mellan havet och kusten ligger shelfisarna Fimbulisen och Lazarevshelfisen.

Området är kuperad med bl.a. bergskedjan Schirmacherfjella, det finns även en rad glaciärer i området, däribland Lunde glaciären. I Schirmacherbergen finns den antarktiska oasen "Schirmacher Oasis" (eller Schirmacher Lake Plateau), ett cirka 34 km² stort och isfritt område med en längd om 25 km och 3 km brett som består av över 100 frusna färskvattensjöar.

I närheten av kusten ligger även den indiska forskningsstationen Dakshin Gangotri (70° 45' S / 12° 30' Ö).

Historia
Prinsesse Ragnhild Kyst upptäcktes och utforskades från luften av Sevilla-expeditionen i mars 1931 under en flygning av H. Halvorsen och namngavs då efter prinsessan Astrid av Norge, kung Olav V av Norges dotter.

1983 öppnades Dakshin Gangotri som den första indiska forskningsstationen i Antarktis.

Referenser

Externa länkar
 Satellitbild över Princess Ragnhild Coast

Dronning Maud Land
Kustområden
NNP

NNP kan avse
NNP – en tidigare svensk mejeriförening, se Nedre Norrlands Producentförening
NNP –  bruttonationalprodukten med kapitalförslitning subtraherad, se Nettonationalprodukt
Prinsesse Ragnhild Kyst

Prinsesse Ragnhild Kyst är ett landområde inom Dronning Maud Land i östra Antarktis.

Geografi
Prinsesse Ragnhild Kyst ligger i Östantarktis mellan Prinsesse Astrid Kyst och Prins Harald Kyst i den mellersta delen av Dronning Maud Land. Området ligger direkt vid Kong Haakon VII:s hav och sträcker sig från cirka 20° 00' Ö till 34° 00' Ö från Sedovodden till Vestvika på Riiser-Larsenhalvøyas västra del.

Området är kuperat med bland annat bergskedjan Sør-Rondanefjella med en högsta höjd på cirka 3 400 m ö.h. Det finns även en rad glaciärer i området, däribland Västra Ragnhild-glaciären. Riiser-Larsenhalvøya är kustens nordligaste punkt.

Längre in i området ligger "Derwael Ice Rise", en cirka 400 meter hög isplatå med en bredd på cirka 35 km och en längd på cirka 40 km.

I närheten av kusten ligger även den japanska forskningsstationen Asuka station (Asuka-kichi, (71° 31' S / 24° 08' V).

Historia
Prinsesse Ragnhild Kyst upptäcktes och utforskades från luften av Norvegia-expeditionen den 16 februari 1931 under en flygning av Hjalmar Riiser-Larsen och Nils Larsen och namngavs då efter norska prinsessan Prinsessan Ragnhild av Norge.

Den 26 mars 1985 öppnades Asuka station som den tredje japanska forskningsstationen i Antarktis.

Referenser

Dronning Maud Land
Kustområden
Stränder i Östantarktis
Blutonium & Dutch Master Works Present Hardstyle

Blutonium & Dutch Master Works Present Hardstyle, ursprungligen Blutonium Presents Hardstyle, är en serie samlingsalbum med hardstylemusik, som produceras av det nederländska skivmärket Dutch Master Works och ges ut av skivbolaget EMI.

Den första volymen gavs ut 2003 med namnet Blutonium Presents Hardstyle Vol. 1. Den mixades av den tyska DJ:en Blutonium Boy och gavs ut av hans skivmärke Blutonium Records. Han producerade och mixade totalt 18 volymer. När Blutonium Boy 2009 drog sig tillbaka från hardstylescenen övertogs serien av Dutch Master Works och bytte från och med volym 18 namn till Blutonium & Dutch Master Works Present Hardstyle. Albumen har mixats främst av de nederländska artisterna Showtek, utom volym 21 som mixades av Dutch Master.

Album

Referenser 

Samlingsalbum
Hardstyle
Biograf Edison

Biograf Edison var en stumfilmsbiograf på Norrmalm i Stockholm. Den låg på Regeringsgatan 111, vid gatans norra ände intill korsningen med Tegnérgatan och Birger Jarlsgatan. Edisonbiografen hörde till Stockholms tidiga biografer, den öppnade 1905 och stängde 1916, men levde under många år vidare som teater.

Biograf (1905–1916)
Biografen, som fick sitt namn efter uppfinnaren Thomas Edison, började med filmvisning den 9 november 1905 i en nybyggd fastighet i slutet av Regeringsgatan. Från entrén förde en lång passage till salongen som hade plats för 304 besökare. För det passande ljudet fanns en orkester bestående av fem man. 1906 blev John A. Bergendahl ägare, han skulle så småningom bli en av Stockholms stora biografägare. 

År 1910 hade Bergendahl planer på att omvandla biolokalen till en "intim teater" och sätta upp "mindre folkpjäser och tillfällighetsstycken" men han fick aldrig lokalen godkänd som teater på grund av brandrisken. Istället visade han "sjungande och talande bilder", men läppsynkront ljud fanns inte på den tiden utan det var grammofoninspelningar som spelades upp tillsammans med filmen.

Teater (1916–1971)
År 1916 lades biografverksamheten ner och efter en del ändringar av lokalen (för att uppfylla brandkraven) uppfördes kabaréföreställningar under namnet Cabaret 111:an (efter adressen Regeringsgatan 111). Därefter följde en lång rad med andra teaterföretag i gamla Edisonbiografen; Centralteatern (1922), Lilla Teatern och Mindre Teatern (1923), Nya Teatern (1936) och från 1956 Lilla Teatern igen.

Lokalens senare användning
1971 stängde även teaterverksamheten och lokalen byggdes om till restaurang och kom att hysa stjärnrestauranger som Coq Blanc och Bon Lloc. 2019 drivs en persisk restaurang i lokalerna.

Scenuppsättningar (urval)

Nya teatern

Lilla teatern

Referenser

Noter

Källor 

 Stockholms teaterlokaler 1902 - 1998
 Teater i Stockholm 1910-1970

Norrmalm
Nedlagda biografer i Stockholm
Kan du förlåta?

Kan du förlåta? är en svensk film från 2010 med filmmanus och regi av Johan Nordahl.

Handling
Utåt sett lever Markus (Jakob Olsson), ett vanligt liv tillsammans med sin mamma (Helena Jansson) och sin pappa (Martin Östh) i en villa utanför Göteborg, men innanför husväggarna är det inte så fridfullt. Markus föräldrar har alkoholproblem och Markus tillbringar mycket av sin tid hos sina grannar (Maria Fahl Vikander och Kjell-Åke Rinnarv), som har blivit hans stöd. En dag inträffar något som påverkar resten av hans liv.

Rollista
Jakob Olsson - Markus
Martin Östh - Patrik
Helena Jansson - Lisa
Maria Fahl Vikander - Elsa
Kjell-Åke Rinnarv - Arne
Anders Nordahl - Polisman
Kjell Lundgren - Polisman
Johan Hwatz - Bartender

Externa länkar
 
 NordahlFilm
 

Svenska filmer 2010

Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Gunilla Bandolin

Carin Gunilla Bandolin, född 19 juli 1954 i Köping, är en svensk skulptör.

Gunilla Bandolin utbildade sig på Journalisthögskolan på Stockholms universitet 1973–1975, läste litteraturvetenskap vid Uppsala universitet 1974–1976, studerade på Konstfackskolan i Stockholm 1978–1983 och läste humaniora vid Karlstads universitet 1979.

Gunilla Bandolin var professor i landskapsarkitektur på Lantbrukshögskolan i Alnarp 1995–2001 och gästprofessor på Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 2001–2006 samt professor på Konstfack från 2006 til 2015. Hon har redigerat Mama - magasin för modern arkitektur. Hon har också varit konstkritiker i dagspressen, bland annat i Expressen 1998–2003 och i Dagens Nyheter från 2004.

Offentliga verk i urval
Stjärnberget, granit, 2014, Stadsparken i Eskilstuna
Gyrokompassen, jordskulptur, 2013, vid sjön Trummen i Växjö
Fågelberget, ek, 2011, framför studentbostadshuset Chabo, Kemivägen, Göteborg
Molekulen, skulptur i ek, 2008, Kemicentrum i Lund, tillverkad av Holms varv på Råå, Helsingborg
Lusthus i tegel och glas, 2005, vid Ekängens skola i Linköping
Utposten, sten, 2004, vid Postens huvudkontor i Solna
Skulpturer i granit, 2003, påfarterna från Huddinge och från Nynäshamn i Södra länken i Stockholm
 Observatorium, 2001, skulptur i Hammarby sjöstad i Stockholm
Impresión del cielo, 2001, amfiteater, skulpturparken Fundación NMAC i Vejer de la Frontera, Andalusien i Spanien
Fem urnor utanför Visby lasarett, 1987
Bojsenburg, rondell, 1994, Falun
 Vattenskulptur vid Telenors kontorshus i Bergen
 Solomon's Well, tegel, 1994, Socrates Sculpture Park, Queens i New York, USA
 Vattenkonst, 1993, Tetra Paks kontor i Lausanne i Schweiz
 Tio gjutjärnsskulpturer i Starrbäcksängens park i stadsdelen Gärdet, Stockholm (tillsammans med landskapsarkitekten Bengt Isling)
Pyramid, tegelsten, jord, gräs, 1989, Wanås skulpturpark, Östra Göinge kommun
Sky Park, jordkonst, gräs, stenar, 1986, Mrllan kvarteret Yllemattan och kvarteret Flossamattan, Torvalla i Östersund

Fotogalleri

Bibliografi i urval
Gunilla Bandolin och Monika Gora: Ett paradis av sopor i Utblick landskap 1994:4, ISSN 0281-7462, sidorna 8-15
Gunilla Bandolin och Sverker Sörlin: Laddade landskap - värdering och gestaltning av teknologiskt sublima platser, Svensk kärnbränslehantering AB, Stockholm 2007, SKB rapport 2007:14, ISSN 1402-3091

Externa länkar

Gunilla Bandolins webbplats

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1954
Levande personer
Kvinnor
Svenska skulptörer under 2000-talet
Personer från Köping
Fågelfors kyrka

Fågelfors kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Fågelfors församling i Växjö stift. Kyrkan ligger i tätorten Fågelfors.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan uppfördes 1884 efter ritningar av arkitekt Gustaf Dahl. Sockenbor byggde kyrkan med hjälp av brukspatron kapten J M Ekströmer.
En genomgripande restaurering genomfördes 1963 - 1964 då kyrkan till största delen återfick sitt ursprungliga utseende.
Kyrkorummet består av ett långhus och ett öppet kor som skiljs åt av en romansk rundbåge i medeltida stil.

Inventarier
 Dopfunten av grå ölandssten skänktes till kyrkan 1964. Funten är ritad av skulptören Eric Sand, Strängnäs.
 En ambo, ett processionskors och en påskljusstake är utförda av träkonstnären Allan Lindholm, Oskarshamn.
 I tornet hänger kyrkklockor från 1400-talet.
 På korgolvet ligger en stor matta som är utformad och vävd av Kalmarkonstnären Ann-Mari Holke.

Orgel
1885 byggde Åkerman & Lund, Stockholm, en orgel med 8 stämmor till kyrkan.
Orgeln är byggd 1949 av Åkerman & Lund, Sundbybergs stad. Orgeln är pneumatisk och har fria och fasta kombinationer.

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 352, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 
  Kalmar läns museum 

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Högsby kommun
Kyrkobyggnader invigda 1884
1884 i Sverige
Gunnar Färnström

Fritz Olof Gunnar Färnström, född den 25 februari 1915, död den 6 maj 2008 i Köpenhamn, var en svensk stridsflygare och friidrottare (stående höjdhopp). 

Färnström tävlade för klubben IFK Lidingö och vann SM i stående höjdhopp åren 1936 och 1938. 

1939 volonterade Färnström, då fänrik i svenska flygvapnet, som frivillig i finska vinterkriget.

Gunnar Färnström var son till Emil Färnström och Gunhild Beskow samt bror till Margareta och Karin Färnström. Gunnar har två döttrar Caroline Färnström och Ann Färnström, och två söner, Lars Färnström och Nils Färnström.

Källor

 
 "Swedish Voluntary Aviators – Fänrik Gunnar Färnström" på Håkans aviation page

Noter

Svenska flygare
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska officerare
Svenska stående höjdhoppare
Födda 1915
Avlidna 2008
Män
Blutonium Boy

Blutonium Boy, artistnamn för Dirk Adamiak, född 26 april 1970 i Baden-Baden, är en tysk musikproducent och DJ inom elektronisk dansmusik.

Adamiak började som tranceproducent 1986. Under namnet Session One började han 1988 få bokningar till stora ravespelningar, även utomlands. 1997 grundade han sitt eget skivmärke Blutonium Records, sedermera Blutonium Media Germany. Sedan början av 2000-talet producerar han mestadels hardstyle. Han startade 2003 samlingsalbumserien Blutonium Presents Hardstyle och var själv med och producerade och mixade de första 18 volymerna.

Adamiak lät 2009 meddela att han drar sig tillbaka från musikscenen. Blutonium Media togs över av Thomas Flarup alias DJ Flarup. 2012 återkom han med singeln Hardstyle Instructor Is Back och samlingsalbumen Essential of Hardstyle.

Externa länkar
 Blutonium Media

Män
Födda 1970
Levande personer
Tyska musikproducenter
Tyska diskjockeyer
Hardstyle-musiker
Centralafrikanska republiken i olympiska spelen

Centralafrikanska republiken deltog för första gången vid olympiska sommarspelen 1968. Landet har sedan deltagit i vartenda olympiskt sommarspel sedan 1984. Inga medaljer har tagits. Landet har inte ställt upp i olympiska vinterspelen.

Medaljer

Medaljer efter sommarspel

Externa länkar
 
 
 

Centralafrikanska republiken i olympiska spelen