kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rostryggig oropendola

Rostryggig oropendola (Psarocolius angustifrons) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rostryggig oropendola delas in i sju underarter med följande utbredning:
 P. a. oleagineus – kustnära bergsområden i norra Venezuela och inre bergsområden (Aragua)
 angustifrons-gruppen
 P. a. salmoni – västra och centrala Anderna i Colombia
 P. a. atrocastaneus – subtropiska västra Ecuador
 P. a. sincipitalis – östra Andernas västsluttning i Colombia och övre Magdalena Valley
 P. a. neglectus - östra Andernas östsluttning i Colombia och nordvästra Venezuela
 P. a. angustifrons – tropiska sydöstra Colombia till nordöstra Peru och angränsande västra Amazonas Brasilien
 P. a. alfredi – sydöstra Ecuador till östra Peru och nordvästra Bolivia (västra Santa Cruz)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN oleagineus som den egna arten "grönnäbbad oropendola".

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Longsols

Longsols är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Ramerupt som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Longsols  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Longsols

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Inkaoropendola

Inkaoropendola (Psarocolius atrovirens) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i sydöstra Peru och nordvästra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Longueville-sur-Aube

Longueville-sur-Aube är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Méry-sur-Seine som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Longueville-sur-Aube  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Longueville-sur-Aube

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Olivoropendola

Olivoropendola (Psarocolius bifasciatus) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende 
Olivoropendolan är en stor och mörk oropendola. Fjäderdräkten är olivgrön med rödbruna vingar och bjärt gulfärgad stjärt. Näbben är svart med en färgglad skär fläck vid näbbroten och orangefärgad spets.

Utbredning och systematik 
Olivoropendolan förekommer i Sydamerika från sydöstra Colombia och södra Venezuela till östra Bolivia. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Psarocolius bifasciatus bifasciatus – norra Brasilien söder om Amazonfloden (Tocantins till Belém och norra Mato Grosso)
 yuracares-gruppen
 Psarocolius bifasciatus yuracares – tropiska sydöstra Colombia till södra Venezuela, östra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien
 Psarocolius bifasciatus neivae – norra Brasilien söder om Amazonfloden (Tapajós till Xingu)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN yuracares och neivae som den egna arten "amazonoropendola" (P. yuracares).

Levnadssätt 
Olivoropendolan hittas i högvuxen regnskog. Liksom andra oropendolor häckar den i kolonier med stora vävda bon som hänger i trädkronor hos höga träd. Jämfört med liknande rostryggig oropendola ses den oftare i högvuxen höglänt skog än i öppna miljöer.

Status 
Eftersom IUCN behandlar bifasciatus och yuracares-gruppen som skilda arter hotkategoriseras de var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
La Louptière-Thénard

La Louptière-Thénard är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Nogent-sur-Seine som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade La Louptière-Thénard  invånare. Namnledet "Thénard" påminner om ortens store son Louis Jacques Thénard.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen La Louptière-Thénard

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Baudóoropendola

Baudóoropendola (Psarocolius cassini) är en utrotningshotad fågel i familjen trupialer som är endemisk för Colombia.

Utseende och läten 
Baudóoropendolan är stor (46 cm), kråkliknande trupial i svart och kastanjebrunt. Fjäderdräkten är huvudsakligen svart med djupt kastanjebrunt på rygg, flanker och vinge. Den långa och konformade näbben är svart med orangeröd spets. I ansiktet syns en bar skär kindfläck. Stjärten är citrongul med svarta mittersta stjärtpennor. Sången består av två delar, först en serie bubblande toner med metalliska biljud följt av ett högljutt och gurglande "skol-l-l-l-l-wool". Lätet är ett nasalt "wak".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i nordvästra Colombia (norra Chocó). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett litet utbredningsområde, med sentida fynd från bara några få lokaler. Den anses vara sällsynt och lokalt förekommande, med ett litet bestånd uppskattat till endast mellan 600 och 1700 vuxna individer. I dess område hotas den av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Tofsoropendola

Tofsoropendola (Psarocolius decumanus) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tofsoropendolan är en stor trupial med tjock, trekantig näbb. Fjäderdräkten är svartaktig, mot bakre delen av kroppen ljusare rödbrun, men på håll ser den helsvart ut. Stjärten är lysande gul och ögat ljusblått. Den skiljer sig från andra oropendolor på den storleken och den mörka färgen. Lätena består av närmast bisarra gurglande toner.

Utbredning och systematik 
Tofsoropendola delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 P. d. decumanus – östra Colombia till Venezuela, Guyana, norra Brasilien, Ecuador och norra Peru
 P. d. melanterus – tropiska Panama och norra Colombia
 P. d. insularis – Trinidad och Tobago
 P. d. maculosus – östra Peru till Bolivia, Paraguay och norra Argentina

Levnadssätt 
Tofsoropendolan hittas i lösa flockar varhelst det finns inslag av träd, förutom i skog även i öppnare och av människan mer påverkade miljöer. Liksom andra oropendolor häckar den i kolonier och väver hängande pungformade bon.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Svart oropendola

Svart oropendola (Psarocolius guatimozinus) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga lågländer i östra Panama och norra Colombia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Montezumaoropendola

Montezumaoropendola (Psarocolius montezuma) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Montezumaoropendolan är en spektakulär och mycket stor trupial. Storleksskillnaden är mycket stor mellan könen, där hanen är uppemot 50 cm lång och honan endast 38 cm. Fjäderdräkten är dock likartad: överlag rostfärgad med svart huvud, gula stjärtsidor, tvåfärgad näbb och en ljus fläck med bar hud på huvudsidan. Flykten är rätt rak, med långsamma vingslag. Lätet är mycket karakteristiskt gurglande, likt ljudet av vatten som rinner ur en flaska.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden utmed Mexikanska golfen och mot Karibien från sydöstra Mexiko till centrala Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Montezumaoropendolan är en vanlig fågel i låglänta fuktiga tropiska skogar med intilliggande buskmarker och plantage. Den födosöker vanligen i smågrupper i trädkronorna på jakt efter frukt och stora insekter, men har också noterats ta små ryggradsdjur.

Häckning 
Montezumaoropendolan häckar i kolonier i höga träd, där de stora pungformade bona är en karakteristisk syn. Arten har ett polygynt häckningsbeteende där dominanta alfahanar utför de flesta parningarna i kolonin, även om underordnade hanar också kan para sig med vissa honor, antagligen på andra ställen och utom synhåll från alfahanarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Brunhuvad oropendola

Brunhuvad oropendola (Psarocolius wagleri) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende 
Brunhuvad oropendola är en rätt stor och mörk gulstjärtad fågel. Hanen är mycket större än honan, men ser i övrigt lika ut med mörkbrunt på huvud och kropp, svartaktig ovansida, ljust gulaktig näbb och tydligt gula stjärtsidor. Flykten är mycket snabbare än större montezumaoropendolan, med djupa och svepande vingslag som avger ett visslande ljud.

Utbredning och systematik 
Brunhuvad oropendola delas in i två underarter:
 Psarocolius wagleri wagleri – förekommer i sluttningen mot Karibien från sydöstra Mexiko (södra Veracruz) till nordöstra Nicaragua
 P. w. ridgwayi – förekommer från sydöstra Honduras till Panama, västra Colombia och nordvästra Ecuador

Levnadssätt 
Brunhuvad oropendola hittas i tropiska låglänta områden i fuktig städesgrön skog eller skogsbryn. Den häckar i kolonier i stora pungformade bon som hängs från grenar i höga träd. Fågeln ses ofta i flock, vanligen i trädtoppar i fruktbärande träd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johann Georg Wagler (1800-1832), tysk herpetolog och systematiker.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Grön oropendola

Grön oropendola (Psarocolius viridis) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Guyanaregionen, södra Venezuela, nordöstra Peru och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Gulgumpad trupial

Gulgumpad trupial (Pseudoleistes guirahuro) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Paraguay, södra Brasilien, Uruguay och norra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Gulbukig trupial

Gulbukig trupial (Pseudoleistes virescens) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga betesmarker längst ner i södra Brasilien samt i Uruguay och norra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Karibbåtstjärt

Karibbåtstjärt (Quiscalus lugubris) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende 
Hane karibbåtstjärt är en helt glansigt svart fågel med spetsig näbb. Stjärten är rätt lång och kilstjärtad. Honan är mörkt gråbrun, på undersidan något ljusare. Båda könen har gula ögon. Arten är mindre och mer kortstjärtad än mexikansk båtstjärt.

Utbredning och systematik 
Karibbåtstjärt förekommer i Små Antillerna samt i norra Sydamerika och delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Quiscalus lugubris lugubris – nordöstra Colombia till norra Venezuela, Guyana, Trinidad och nordöstra Brasilien, 
 Quiscalus lugubris guadeloupensis – Montserrat, Guadeloupe, Marie-Galante, Dominica och Martinique
 Quiscalus lugubris inflexirostris – Saint Lucia
 Quiscalus lugubris contrusus – Saint Vincent
 Quiscalus lugubris luminosus – Grenada, Grenadinerna samt Los Testigosöarna
 Quiscalus lugubris fortirostris – Barbados; introducerad i modern tid till Barbuda och Antigua
 Quiscalus lugubris orquillensis – Los Hermanosöarna (utanför Venezuela)
 Quiscalus lugubris insularis – Isla Margarita och Los Frailesöarna (utanför Venezuela)

Levnadssätt 
Karibbåtstjärten är en vanlig art i olika öppna miljöer, framför allt utmed kusten. Den ses även kring byar och städer.

Bilder

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Större båtstjärt

Större båtstjärt (Quiscalus major) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar. Den förekommer i östra USA, både utmed Atlantkusten och Mexikanska golfen.

Utseende och läten 
Mexikansk båtstjärt är en mycket stor trupial med kraftig näbb och lång stjärt. Honan är mörkbrun, på huvud och bröst ljusare rödbrunaktig. Hanen är mörkt grönblåglänsande med lång kölformad stjärt. Ögats färg varierar från ljust på Atlantkusten och mörkt utmed Mexikanska golfen. Kroppslängden är 40 cm för hanen, 29 cm för honan.

Arten är nära släkt med och mycket lik mexikansk båtstjärt (Q. mexicanus). Denna är dock tydligt större med påtagligt längre stjärt hos hanen. Honan är vanligen mörkare brungrå med mörk hjässa som kontrasterar mot ljusare ögonbrynsstreck. Där deras utbredningsområde överlappar har större båtstjärt också mörkt öga och mexikansk båtstjärt ljust. Även mindre båtstjärt (Q. quiscala) är lik, men är som namnet avslöjar mindre med framför allt tydligt kortare stjärt.

Sången består av varierade serier med mestadels ringande ljusa toner, exempelvis "kreen kreen shreet shreet shreet shreet shreet KEET". I flykten hörs ett lång och hårt "chuk" likt mexikansk båtstjärt.

Utbredning och systematik 
Större båtstjärt delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Quiscalus major major – förekommer vid Texas kust och i Louisiana
 torreyi/alabamensis-gruppen
 Quiscalus major alabamensis – förekommer från kustnära Mississippi till nordvästra Florida
 Quiscalus major torreyi – förekommer i kustnära områden från södra New York till nordöstra Florida
 Quiscalus major westoni – förekommer i södra Florida

Levnadssätt 
Större båtstjärt förekommer i brack- och sötvattensvåtmarker utmed kusten. Den ses födosöka på marken efter frön och ryggradslösa djur, ofta i smågrupper. Arten häckar i kolonier med allt ifrån två till 200 fåglar i buskage i våtmarker mellan mars och juli. I Florida har häckning även konstaterats på hösten, i november.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 3,7 miljoner individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i nearktiska regionen
Endemiska fågelarter i USA
Nicaraguabåtstjärt

Nicaraguabåtstjärt (Quiscalus nicaraguensis) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln har sitt utbredningsområde i sjöarna Nicaraguasjön och Managuasjön i Nicaragua samt i norra Costa Rica. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Antillerbåtstjärt

Antillerbåtstjärt (Quiscalus niger) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Antillerbåtstjärt delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Q. n. caribaeus – västra Kuba, Isla de la Juventud och cays till Cayos de las Doce Leguas
 Q. n. gundlachii – centrala och östra Kuba och inre cays i Jardines de la Reina
 Q. n. caymanensis – Grand Cayman (Caymanöarna)
 Q. n. bangsi – Little Cayman och Cayman Brac (Caymanöarna)
 Q. n. crassirostris – Jamaica
 Q. n. niger – Hispaniola, Gonâve, Tortue, Île à Vache och Isla Beata
 Q. n. brachypterus – Puerto Rico och på ön Vieques

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Smalnäbbad båtstjärt

Smalnäbbad båtstjärt (Quiscalus palustris) är en utdöd fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar. Den förekom tidigare i Mexiko men är försvunnen och rapporterades senast 1910. IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Referenser

Externa länkar

Trupialer
Fåglar i nearktiska regionen
Peruängstrupial

Peruängstrupial (Leistes bellicosa) är en fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende 
Hane peruängstrupial är en omisskännlig fågel i sitt utbredningsområde, med lysande rött bröst, vitt ögonbrynsstreck och mycket spetsig näbb. Hona och ungfågel är mer anspråkslöst tecknade med endast lite eller inget rött. Dessa känns dock igen på övervägande knubbigt utseende, rätt kort stjärt, näbbformen och det vitaktiga ögonbrynsstrecket.

Utbredning och systematik 
Peruängstrupial delas in i två underarter med följande utbredning:
 Leistes bellicosa bellicosa – förekommer utmed Stillahavssluttningen från sydvästra Colombia och Ecuador till centrala Peru
 Leistes bellicosa albipes – förekommer i torra strandområden från Peru (Ica) till nordligaste Chile

Tidigare placerades den i släktet Sturnella, men DNA-studier visar att de rödbröstade sydamerikanska ängstrupialerna utgör en egen och rätt gammal utvecklingslinje, varför de lyfts ut till ett eget släkte, Leistes.

Levnadssätt 
Peruängstrupialen är en ganska vanlig fågel i odlingsbygd, gräsmarker och i vissa områden även torra ökenbuskmarker. Den födosöker vanligen på marken, ibland i större grupper, men hanen ses sjunga från en upphöjd sittplats eller i flykten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen
Långstjärtad ängstrupial

Långstjärtad ängstrupial (Leistes loyca) är en sydamerikansk fågel i familjen trupialer inom ordningen tättingar.

Utseende 
Långstjärtad ängstrupial är en 25-28 centimeter lång trupial med ganska lång stjärt och lång, spetsig näbb. Hanen är mestadels mörkbrun med svartaktiga streck. Bröst och strupe är lysande röda. I ansiktet nära näbbasen syns en vit fläck. Den har ett tydligt ögonbrynsstreck, vitt bakom ögat och rött framför. Honan är blekare än hanen med endast röd anstrykning på buken och ögonbrynsstrecket är beige.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad ängstrupial delas in i tre underarter:
 Leistes loyca catamarcana – förekommer i nordvästra Argentina (Jujuy och Catamarca)
 Leistes loyca loyca – förekommer från södra Chile och södra Argentina till Tierra del Fuego
 Leistes loyca falklandica – förekommer på Falklandsöarna

Vissa urskiljer även underarten obscurus med utbredning i centrala Argentina. Tidigare placerades den i släktet Sturnella, men DNA-studier visar att de rödbröstade sydamerikanska ängstrupialerna utgör en egen och rätt gammal utvecklingslinje, varför de lyfts ut till ett eget släkte, Leistes.

Levnadssätt 
Långstjärtade ängstrupialer återfinns i öppna miljöer som gräsmarker där den födosöker på marken, mestadels efter ryggradslösa djur. Honan bygger ett bo av torrt gräs och placerar det på eller nära marken. För att undvika att predatorer upptäcker det går honan den sista sträckan till och från boet när hon lämnar och anländer. Hon lägger två kullar med två till fyra blåvita mörkfläckade ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn loyca kommer av ett chilenskt namn för fågeln, Loica.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trupialer
Fåglar i neotropiska regionen