kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
S/S Värmdö

Ångfartyget Värmdö av Stockholm sänktes vid flyganfall den 30 maj 1942 utanför den nederländska kusten. Sju personer omkom varav två tyska lotsar.

Historik
Värmdö var byggd 1901 vid Rodgers varv i Port Glasgow till ett österrikiskt-ungerskt rederi, Societá di Navigazione á Vapori Eredi Matteo Premuda och hörde hemma i Lussinpiccolo vid Adriatiska havet samt bar namnet Archiduchesa Maria Teresa efter ärkehertiginnan av Österrike. Under första världskriget blev ångaren fastlåst i Stockholm, där hon köptes för 950 000 tyska riksmark, men såldes åter till ett norskt rederi och fick namnet Primula.
Under svensk flagg kom ångaren 1920, då den köptes av Norrköpings rederi AB och omdöptes till Storvik. 1930 kolliderade Storvik vid Farfarsgrund utanför Sandhamn med Sockerbolagets motorfartyg Fringilla, vilket sjönk. Tolv man av besättningen räddades av Storvik, medan den trettonde, en mässpojke föll i vattnet och drunknade.
Storvik köptes 1934 av Rederi AB Rex och namnet ändrades till Värmdö. 1938 kolliderade Värmdö i Öresund med ångaren Jeanne M. av Cardiff, som sjönk. Dess besättning räddades av Galeasen Bröderna''.

Flyganfallet
Med last av järnmalm var Värmdö på resa från Västerås till Rotterdam i maj 1942. På natten den 30 maj gick Värmdö i en tysk konvoj och när denna befann sig utanför Den Helder, anfölls konvojen av allierade bombplan i klart väder och månsken. Konvojen som bestod av åtta fartyg, inklusive samma rederis fartyg S/S Nämdö, fullkomligen överöstes med bomber. Fyra av dem träffade Värmdö, som omedelbart började sjunka. En kvart efter bombanfallets början gick Värmdö jämte ett danskt och ett norskt fartyg till botten.
Efter sänkningen saknades fem personer av hennes besättning samt två tyska lotsar, som kort före anfallet gått ombord på Värmdö. Den övriga delen av besättningen räddades och infördes till nederländsk hamn.

Se även 
Lejdtrafiken

Källor 

Fartyg sänkta av flygplan
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1901
Sjöolyckor 1942
Fartyg byggda i Skottland
Rolf Roosalu

Rolf Roosalu, även känd som Rolf Junior, född 18 januari 1982 i Tartu, bosatt i Tallinn, är en estnisk sångare och musikalskådespelare.

Karriär 
Roosalu har flera gånger försökt att representera sitt land i Eurovision Song Contest, ännu utan att lyckas. 2010 deltog han senast i uttagningarna med låten "Maagiline Pãev", tillsammans med fiolgruppen Violina. Samma år läste han upp sitt lands röster i finalen av Eurovision Song Contest. 2010 deltog han också i musiktävlingen Sea Songs i Ukrainas huvudstad Kiev. Hans nummer koreograferades av den professionella koreografen Eka Chitasjvili från Georgien. Med det numret slutade han på en andra plats av 19 deltagare, och fick för det 60 000 estniska kroon (motsvarande 37 000 svenska kronor) i prispengar.

Den 16 december 2010 meddelade ERR deltagarlistan till Estlands nationella final till Eurovision Song Contest 2011, Eesti Laul. Rolf Roosalu återvände till tävlingen med låten "All & Now".

Musikaliskt arbete

1993 
 Oliver!

1995 
 Don Quijote
 Kaval-Ants ja Vanapagan

1998 
 Pokumäng

2002 
 Raimond Valgrefestivalen      
 Fizz Superstar (talang TV-show)
 Laulatus

2003 
 Kaks takti ette 
 The Caribbean Moods
 Miss Saigon
 The Greatest Love Stories, 
 Summertime
 Estvocal
 Euro Hit

2004 
 Starlight Cabaret,    
 Vampiiride Tants  
 Öölaps

2006 
 Fame   
 Amberstar
 Tuhkatriinu 
 Cats, Andrew Lloyd Webber-musikal 
 West Side Story

Källor
Artikel, elu24.ee (estniska)

Estländska popsångare
Estländska skådespelare
Födda 1982
Män
Levande personer
Personer från Tartu
Takchita

Takchita är en traditionell marockansk kvinnodräkt. Även om marockanska kvinnor i allmänhet anammat moderna mode är takchita fortfarande populära på bröllopsfester och har ersatt den aftonklänningar som musiker och skådespelerskor brukar bära. Takchita kan bestå av två till fyra delar och materialen som används varierar, den kan vara sydd av till exempel siden eller linne, och räcker ända ned över fötterna. De liknar marockanska kaftaner, men används vid finare tillfällen och har bälte. Kaftaner består heller inte av flera delar som takchita utan är ett helt klädesplagg.

Källor

Damkläder
Kultur i Marocko
Uku Suviste

Uku Suviste, född 6 juni 1982 i Tallinn, är en estnisk sångare, låtskrivare, pianist och musikproducent.

2005 deltog han i sångtävlingen "Kaks takti ette", och slutade där på tredje plats. 2008 släppte han sitt debutalbum, "Ilus aeg" i samarbete med Birgit Õigemeelega. I maj 2010 annonserades han som Estlands representant i musiktävlingen New Wave 2010. I juli samma år deltog han i tävlingen och hamnade slutligen på en tredje plats, fyra poäng bakom vinnaren Sona Sjachgeldjan från Armenien, och tre poäng bakom tvåan Tatjana Sjirko från Ukraina. Tredjeplatsen innebar Estlands bästa resultat någonsin, i tävlingen. Suviste skulle ha deltagit i Estlands nationella uttagning till Eurovision Song Contest 2011 med bidraget "Jagatud öö". Han diskvalificerades dock den 15 februari 2011.

Privatliv
Suviste är son till TV-producenten Raivo Suviste.

Källor
New Wave Jūrmalas officiella webbplats
Uku Suvistes hemsida

Estländska popsångare
Estländska musiker under 2000-talet
Födda 1982
Levande personer
Personer från Tallinn
Artister som representerat Estland i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 2020
Deltagare i Eurovision Song Contest 2021
Män
Montevideo (departement)

Departementet Montevideo (Departamento de Montevideo) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Montevideo har en yta på cirka 530 km² med cirka 1,3 milj invånare. Befolkningstätheten är 2 453 invånare/km². Departementet ligger i Región Centro-Sur (Central-syd regionen).

Huvudorten är Montevideo med cirka 1,3 milj invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-MO".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Montevideo inrättades den 27 augusti 1828 som 1 av de ursprungliga 9 departementen.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Paysandú (departement)

Departementet Paysandú (Departamento de Paysandú) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Paysandú har en yta på cirka 13 922 km² med cirka 113 200 invånare. Befolkningstätheten är 8 invånare/km². Departementet ligger i Región Noroeste (Nordvästra regionen).

Huvudorten är Paysandú med cirka 84 200 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-PA".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Paysandú inrättades den 27 augusti 1828 som 1 av de ursprungliga 9 departementen.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Río Negro (departement)

Departementet Río Negro (Departamento de Río Negro) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Río Negro har en yta på cirka 9 282 km² med cirka 54 000 invånare. Befolkningstätheten är 6 invånare/km². Departementet ligger i Región Noroeste (Nordvästra regionen).

Huvudorten är Fray Bentos med cirka 22 500 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-RN".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Río Negro inrättades den 7 juli 1880 genom delning av departementet Paysandú.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Rivera (departement)

Departementet Rivera (Departamento de Rivera) är ett av Uruguays 19 departement. Huvudort i departementet är Rivera.

Geografi 
Rivera har en yta på cirka 9 370 km² med cirka 105 000 invånare. Befolkningstätheten är 11 invånare/km². Departementet ligger i Región Norte (Norra regionen).

Huvudorten är Rivera med cirka 63 400 invånare.

Förvaltning 
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-RV".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Rivera inrättades den 1 oktober 1884 genom delning av departementet Tacuarembó.

Referenser

Externa länkar 
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Stater och territorier bildade 1884
Rocha (departement)

Departementet Rocha (Departamento de Rocha) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Rocha har en yta på cirka 10 551 km² med cirka 70 000 invånare. Befolkningstätheten är 7 invånare/km². Departementet ligger i Región Este (Östra regionen).

Huvudorten är Rocha med cirka 26 000 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-RO".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Rocha inrättades den 7 juli 1880 genom delning av departementet Maldonado.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Apollon Grigorjev

Apollon Aleksandrovitj Grigorjev (ryska: Аполлон Александрович Григорьев), född 28 juli (gamla stilen: 16 juli) 1822 i Moskva, död 7 oktober (gamla stilen: 25 september) 1864 i Sankt Petersburg, var en rysk litteraturkritiker.

Grigorjevs skoningslösa kritik av motståndare i tidningen "Moskovitianin" gjorde honom mycket impopulär, på samma gång som hans enskilda liv gav anledning till missnöje. År 1861 deltog han även i redigeringen av den av Fjodor Dostojevskij och dennes bror uppsatta tidskriften "Vremja".

Grigorjevs kritiska uppsatser om filosofi och litteratur utgavs i ett band 1876 av Nikolaj Strachov. Han gjorde även sig känd som poetisk översättare av Molière, George Gordon Byron ("Parisina" och fragment av "Childe Harold") samt William Shakespeares "En midsommarnattsdröm", "Köpmannen i Venedig" och "Romeo och Julia".

Källor 

Ryska journalister
Ryska litteraturkritiker
Födda 1822
Avlidna 1864
Män
Ugglan
Personer från Moskva
S/S Abisko (1913)

S/S Abisko av Stockholm minsprängdes 11 april 1943 i Nordsjön varvid en man omkom och 30 räddades.

Historik
Abisko byggdes vid Götaverken jämte systerfartyget  till Grängesbergsbolaget, som på den tiden hette Rederi AB Luleå-Ofoten. Abisko slog den holländska marinen med häpnad då hon 1916 kom in till Amsterdam kom in med en mina på däcket, vilken besättningen fiskat upp i Nordsjön. Sin allvarligaste kollision hade Abisko den 21 april 1921, då den engelska ångaren Denetown, på Schelde, rände på Abisko och ett stort hål uppstod på babords låring. Denetown som kom lindrigare undan, var byggd i Helsingborg. Hon blev kort efter kollisionen svensk med namnet Liana av Lerberget. Liana blev sedan Litauens första handelsfartyg och när Abisko sänktes 1943 var Denetown brasiliansk med namnet Oity. Ungefär på samma position som Abisko sjönk hade ångaren några månader tidigare, den 9 november 1942, torpederats av en engelsk motortorpedbåt, varvid tvåans lastrum hade vattenfyllts. Vid explosionen hade cirka 1000 ton koks vräkts överbord. Abisko höll sig dock flytande och kunde införas till Emden, där fartyget reparerades och efter tre månader åter kunde gå till sjöss. Efter ett par resor inträffade minsprängningen och därmed var det slut med Abiskos tjänst i den svenska handelsflottan.

Minsprängningen
Vid 01:00 tiden på natten exploderade minan under maskinrummet och slet upp ett väldigt hål i skrovet. Abisko började sjunka, där smörjaren Arthur Thorman, som befann sig i maskinrummet, aldrig hann upp utan följde fartyget i djupet. Troligen hade han dödats vid explosionen. Vid sprängningen blev Andre maskinisten svårt bränd på händerna och flera man fick smärre skador. En tysk patrullbåt kom till platsen och tog ombord besättningen, 30 man. Sedan Abisko efter en knapp timmas tid gått till botten i nattmörkret, gick patrullbåten in till Cuxhaven, där Abiskos besättning landsattes.

Se även 
Lejdtrafiken
Lista över svenska vrak

Källor 

Fartyg sänkta av minor
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1913
Sjöolyckor 1943
Fartyg byggda i Göteborg
Skeppsvrak i Nordsjön
Wildstylez

Wildstylez, artistnamn för Joram Metekohy, född 7 januari 1983 i Veenendaal, är en nederländsk DJ och musikproducent inom hardstyle. Han började spela musik 2004 tillsammans med Ruben Hooyer i gruppen Seizure. 2007 tog han artistnamnet Wildstylez och började ge ut musik på skivbolaget Scantraxx. Han har spelat på bland annat Qlimax och gjort ledmotivet för Scantraxx World Artist Tour 2009, Spin That Shit (tillsammans med Frontliner), och för Defqon.1 2010, No Time to Waste. 2013 spelade han bland annat på Dreamhack Winter och på Tomorrowland.

2017 stod han för anthemlåten för Qlimax 2017 - Temple of Light

Han har samarbetat med Alpha Twins under namnet Outsiders (2007), och med Headhunterz (2008) under namnet Project One. I november 2010 lämnade han sitt skivbolag Scantraxx och startade tillsammans med Noisecontrollers Digital Age.

Referenser 

Män
Födda 1983
Levande personer
Nederländska musikproducenter
Nederländska diskjockeyer
Hardstyle-musiker
Mononymt kända personer
Torpet

Torpet kan avse:
torparstuga, se Torp
webbspinoff till TV-programmet Farmen, se Farmen
Söderportgymnasiet

Se även 
Torp (olika betydelser)
Aleksandr Bezborodko

Aleksandr Andrejevitj Bezborodko (ukrainska: Олекса́ндр Андрійович Безборо́дько; ryska: Алекса́ндр Андре́евич Безборо́дько), född 14 mars 1747, död 6 april 1799, var en rysk statsman.

Bezborodko började sin bana som enkel skrivare i lillryska guvernementskanliet och blev 1774 anställd i rikskansliet. Han blev kabinettssekreterare 1775 och vann Katarina II:s ynnest, blev 1780 statssekreterare för utrikes ärenden, upphöjdes på kejsarinnans önskan till tysk riksgreve 1784 och inträdde 1786 i senaten. Vid Freden i Jassy 1792 representerade han Ryssland, inlade stora förtjänster och belönades furstligt. Samtidigt började dock hans inflytande att avta, och Bezborodko, som på sin tid undanträngt Grigorij Potemkin, blev han själv undanträngd av en ny gunstling, Platon Zubov. 1793 tog han avsked och slöt sig till storfurst Paul. Efter dennes tronbestigning framträdde han åter, blev furste och storkansler 1797 och åtnjöt kejsarens obegränsade förtroende. Hans sista diplomatiska bedrift var avslutandet av alliansen med Storbritannien 1798. Bezborodko efterlämnade en ofantlig förmögenhet, som senare införlivats med Eremitagegalleriet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Ryska diplomater
Ryska politiker under 1700-talet
Personer från Sumy oblast
Födda 1747
Avlidna 1799
Män
Svensk uppslagsbok
S/S Torne (1913)

Torne av Stockholm var ett svenskt ångfartyg som under andra världskriget sänktes i Narvik utanför Norge den 12 april 1940. Besättningen räddades.

Historik
Torne byggdes och sjösattes 1913 vi Lindholmens varv för Rederi AB Luleå-Ofoten, senare Grängesbergsbolaget, samtidigt som hennes systerfartyg S/S Abisko. Sitt första haveri hade Torne 1928, då ångaren strandade på Bastuholmen under utgående från Luleå. Efter tio dygn bärgades Torne av Röda bolagets Fritiof. Torne hade fått betydande bottenskador, vilka reparerades provisoriskt, varefter hon gick till Stettin med malmlast i stället för till England, då man inte vågade ta risken att gå över Nordsjön. Fritiof eskorterade för säkerhets skull Torne på resan. 1928 moderniserades Tornes maskineri enligt Lentzsystemet, varigenom kolförbrukningen minskades från 24 ton per dygn till 16.

Sänkningen
Torne anlände den 6 april 1940 till Narvik och började omedelbart lasta malm. Den åttonde var lasten ombord. Dagen därpå uppstod strider mellan engelska och tyska sjöstridskrafter. S/S Boden var ett annat av rederiets fartyg som hamnade i korselden. 
Först stannade Tornes besättning kvar ombord men den 10 april, då striderna återupptogs, övergav man fartyget i livbåtarna. På väg in till kaj såg man att Torne skjutits i brand. När besättningen kommit i land blev en lättmatros skadad i ryggen av en granatskärva och fördes till sjukhus. Under färden i livbåtarna hade man sett många simmande tyskar som försökte ta sig mot land och en del av dem hade lyckats ta sig ombord på Torne. Den 11 april tog sig befälhavaren, förste styrman och kocken ombord på det brinnande fartyget för att försöka bärga skeppspapperen, som man faktiskt fick tag på. Elden ombord var då inte kraftigare än att den skulle kunna ha släckts om man lyckats få ombord en slangledning. Tyskarna, som kommit ombord på Torne, hade tagit alla kläder och brutit upp proviantförrådet och i övrigt åstadkommit stor förödelse på det svenska fartyget. Dagen därpå såg kapten Åkerlund från staden en motorbåt, som lagt sig vid sidan av Torne. Något senare på dagen sjönk Torne och befälhavaren misstänkte att någon varit ombord och öppnat bottenventilerna. Torne hade tydliga neutralitetsmärken på sina fartygssidor och den svenska flaggan var hissad ända till dess fartyget försvann under vattenytan.

Se även 
S/S Boden
Lejdtrafiken
Slaget om Narvik
Lista över svenska vrak

Källor 

Fartyg sänkta i strid
Svenska lastfartyg
Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1913
Sjöolyckor 1940
Fartyg byggda i Göteborg
Skeppsvrak i Norge
Skeppsvrak i Norska havet
Renault R 312

Renault R 312 är en serie bussar från Renault.

Serien ersatte Renault SC 10 och tillverkades från 1987 till 1996. 

Motorn är en 6-cylindrig turbodieselmotor på 9,8 liter, som finns i två versioner med 152 kW (207 hk) resp. 187 kW (254 hk).

Serien ersattes 1996 av Renault Agora.

R 312
Bakhjulsdrivna fordon
Zofia Potocka

Zofia Constantinova Potocka, född Clavone 12 januari 1760 i Bursa, död 24 november 1822 i Berlin, var en grekisk prostituerad, slav, spion och slutligen polsk adelsdam. Hon var berömd i det samtida Europa för sitt dramatiska liv och sina kärleksaffärer och känd för sitt förhållande med Potemkin.

Biografi 

Potocka var dotter till Konstantin och Maria Clavone. Hennes mor sålde henne 1772 till den polske ambassadören i Istanbul, som brukade förse den polske kungen med flickor men som behöll henne själv som älskarinna; efter att detta förhållande avslutats försörjde hon sig som prostituerad. Hennes syster hade sålts till en turkisk pascha. Hon köptes 1779 av den polske majoren Józef Witt, som gifte sig med henne. Han förde henne till Paris där hon gjorde stor succé, kallades "Europas vackraste kvinna" och blev känd för sitt uttryck: "Mina ögon ömmar"; hon hade också förhållanden med den franske kungens två bröder, greven av Provence och greven av Artois. 

Under det Rysk-turkiska kriget (1787–1792) inledde hon en relation med Potemkin som varade till hans död. Under belägringen av Chotin skötte hennes make, som var guvernör i Kamenets, Potemkins spionnät i södra Polen och spionkontakterna i Chotin: i realiteten sköttes dock denna uppgift troligen av Zofia, vars syster var gift med paschan i Chotin. Potemkin utnämnde maken till guvernör i Cherson och henne till agent med ansvaret för de polsk-turkiska kontakterna. Hon presenterades som Potemkins mätress vid en bal som hölls under hans besök i Sankt Petersburg 1791.    

Hon gifte sig 1798 med den polske greven Stanisław Szczęsny Potocki, efter att han lyckats få igenom en skilsmässa för henne. Under sitt äktenskap hade hon också ett förhållande med sin styvson, Szczęsny Jerzy Potocki, som troligen var far till Bolesław, ett av hennes åtta barn. Då hon år 1805 blev änka, hade hon enligt polsk lag endast rätt till sin hemgift och en andel i makens egendom, vilket var litet då hon inte haft någon hemgift, men hon lyckades behålla nästan alla makens egendomar genom stöd av sin styvson och ryske guvernören Nikolaj Novosiltsov, vilka båda var hennes älskare.

Galleri

Källor 

Födda 1760
Avlidna 1822
Osmanska slavar
Polsk adel
Personer i Polen under 1800-talet
Spioner under 1700-talet
Älskarinnor
Kvinnor
Kurtisaner
Salto (departement)

Departementet Salto (Departamento de Salto) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Salto har en yta på cirka 14 163 km² med cirka 123 100 invånare. Befolkningstätheten är 9 invånare/km². Departementet ligger i Región Noroeste (Nordvästra regionen).

Huvudorten är Salto med cirka 93 400 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-SA".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Salto inrättades den 14 juni 1837 tillsammans med Tacuarembó genom delning av departementet Paysandú.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
San José (departement)

Departementet San José (Departamento de San José) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
San José har en yta på cirka 4 992 km² med cirka 103 100 invånare. Befolkningstätheten är 21 invånare/km². Departementet ligger i Región Centro-Sur (Central-syd regionen).

Huvudorten är San José de Mayo med cirka 33 400 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-SJ".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

San José inrättades den 27 augusti 1828 som 1 av de ursprungliga 9 departementen.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Soriano (departement)

Departementet Soriano (Departamento de Soriano) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Soriano har en yta på cirka 9 008 km² med cirka 84 500 invånare. Befolkningstätheten är 9 invånare/km². Departementet ligger i Región Suroeste (Sydvästra regionen).

Huvudorten är Mercedes med cirka 42 000 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-SO".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Soriano inrättades den 27 augusti 1828 som 1 av de ursprungliga 9 departementen.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Tacuarembó (departement)

Departementet Tacuarembó (Departamento de Tacuarembó) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Tacuarembó har en yta på cirka 15 438 km² med cirka 90 500 invånare. Befolkningstätheten är 6 invånare/km². Departementet ligger i Región Norte (Norra regionen).

Huvudorten är Tacuarembó med cirka 42 600 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-TA".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Tacuarembó inrättades den 14 juni 1837 tillsammans med Salto genom delning av departementet Paysandú.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Uruguays departement
Treinta y Tres (departement)

Departementet Treinta y Tres (Departamento de Treinta y Tres) är ett av Uruguays 19 departement.

Geografi
Treinta y Tres har en yta på cirka 9 529 km² med cirka 49 300 invånare. Befolkningstätheten är 5 invånare/km². Departementet ligger i Región Este (Östra regionen).

Huvudorten är Treinta y Tres med cirka 30 800 invånare.

Förvaltning
Departementet förvaltas av en Intendencia Municipal (stadsförvaltning) som leds av en Intendente (intendent), ISO 3166-2-koden är "UY-TT".

Departementet är underdelad i municipios (kommuner).

Treinta y Tres inrättades den 20 september 1884 genom delning av departementet Maldonado.

Referenser

Externa länkar
 Information om departementet
 Karta över Uruguays departement
 Departementets webbplats

Stater och territorier bildade 1884
Uruguays departement