kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Augsburgska konstskåpet

Augsburgska konstskåpet är ett kuriosakabinett som tillhört Gustav II Adolf och numera anses vara Uppsala universitets dyrbaraste konstföremål. Det är tillverkat av Philipp Hainhofer någon gång under det trettioåriga kriget. Då kung Gustav II Adolf tågade in i Augsburg 24 april 1632 överlämnades det som gåva av Hainhofer, som hade sin verkstad i staden.

Sådana kuriosakabinett var mycket populära i de högsta kretsarna i Europa; kungar och adel samlade i dyrbart utsmyckade skåp allehanda konst och föremål. Syftet var, förutom att visa på att skåpets ägare var en bildad person, att visa upp för omvärlden att personen hade råd att omge sig med det dyraste, vackraste och bästa.

Skåpet kom till Sverige 1633 och ställdes upp på Svartsjö slott. I gåvan ingick även att en snickare följde med för att vårda skåpet, vilket också verkliggjordes fram till dess denne avled 1651. Ungefär samtidigt flyttades skåpet till Uppsala slott och det donerades av kung Karl XI till Uppsala universitet år 1694. Sedan dess har det varit placerat i Gustavianum, med undantag för en tid från 1887 och framåt, då det fanns i universitetskanslerns ämbetsrum.

Mellan åren 1967 och 1968 visade den statliga myndigheten Riksutställningar vandringsutställningen Det underbara skåpet. Den tog avstamp i kuriosakabinettet för att ge förslag och väcka debatt om framtidens museiverksamhet.

Den 24 oktober 2008 lades en virtuell version av skåpet ut på nätet i syfte att låta allmänheten själv utforska skåpet och dess innehåll.

Källor

Externa länkar
Augsburgska konstskåpet i Alvin - portal för kulturarvssamlingar

Konstverk i Uppsala kommun
Trettioåriga kriget
Uppsala universitet
Sevärdheter i Uppsala
Augsburg
Konstverk av tyska konstnärer
Konstverk från 1600-talet
Enskilda möbler
Revolutions per Minute (musikalbum av Skid Row)

Revolutions per Minute är det femte albumet av Skid Row, utgivet den 24 oktober 2006.

Låtlista 
 Disease (Rachel Bolan, Dave Sabo) – 3:32
 Another Dick in the System (Bolan) – 3:16
 Pulling My Heart Out from Under Me (Bolan) – 3:29
 When God Can't Wait (Bolan, Scotti Hill) – 2:15
 Shut Up Baby, I Love You (Bolan) – 3:16
 Strength (cover av The Alarm) – 5:06
 White Trash (Bolan, Sabo) – 2:53
 You Lie (Bolan) – 2:44
 Nothing (Bolan) – 3:29
 Love Is Dead (Bolan) – 3:38
 Let It Ride (Bolan) – 4:02
 You Lie (Com Fed mix, bonusspår) (Bolan) – 2:42

Banduppsättning 
 Johnny Solinger - sång
 Scotti Hill - gitarr
 Dave "The Snake" Sabo - kompgitarr, bakgrundssång
 Rachel Bolan - bas, bakgrundssång
 Dave Gara - trummor

Album av Skid Row
Musikalbum 2006
Carl-Herman Tillhagen

Carl-Herman Tillhagen, född 17 december 1906 i Sundsvall, död 28 maj 2002, var en svensk folklorist och etnolog.

Karriär 
Tillhagen tog studentexamen 1925 och skrev in sig som student vid Uppsala universitet, där han studerade från 1932 till 1936, och fortsatte studierna vid Stockholms högskola fram till 1943, och i Oslo fram till 1960 där han doktorerade. År 1939 anställdes han av Nordiska museet, och var från 1961 till 1972 intendent där.

Han var sakkunnig i zigenarutredningen 1954 samt expert i zigenarfrågor vid arbetsmarknadsstyrelsen sedan 1959 och vid socialstyrelsen från 1961 till 1966. Han var även styrelseledamot i International Society for Folk Narrative Research. 1966 var han gästprofessor vid Indiana University och University of California.

Släkt 
Tillhagen var son till åkeriägaren Herman Andersson och Anna Söderlind. År 1937 gifte han sig med musikern Brita Malmberg, dotter till handlande Emil Malmberg och Anna Nilsson.

Bibliografi 
 Taikon berättar (1946)
 Svenska folklekar och danser I-II (1949-50, med Nils Dencker)
 Folklig läkekonst (1958)
 Folklig spådomskonst (1961)
 Papers on Folk-Medicine (1964)
 Zigenarna i Sverige (1965)
 Glada juledagar (1965)
 Fåglarna i folktron (1978)
 Folklig ordakonst (1980)
 Järnet och människorna, verklighet och vidskepelse (1981)
 Vardagsskrock (1982)
 Barnet i folktron (1983)
 Jaktskrock (1985)
 Arbetsliv och julglädje (1985)
 Drömrosor och kärleksört (1985)
 Bellmanhistorier (1986)
 
 Allmogejakt i Sverige (1987)
 Malmsägner och gruvskrock (1988)
 Vår kropp i folktron (1989)
 Himlens stjärnor och vädrets makter (1991)
 Skogarna och träden (1995)
 Vattnens folklore (1997)
 Bergen de blå och stenarna där barn du lekte (1998)
 Våra folkminnen (1999)

Källor

Födda 1906
Svenska folklorister
Svenska etnologer
Svenskt museifolk
Män
Avlidna 2002
Personer verksamma vid Nordiska museet
Personer från Sundsvall
Manfred Aronsson

Manfred Aronsson, född 1 januari 1964, är en svensk företagsledare.

Biografi
Manfred Aronsson är utbildad till reservofficer i flottan (idag kapten) med inriktning på minsvepning och erlade officersexamen 5 september 1985. Han är civilekonom från Handelshögskolan i Stockholm och jur.kand.

Manfred Aronsson började inom MTG som trainee och blev marknadschef för TV3. 1995 anställdes han av Kanal 5 och var försäljningsdirektör fram till 1999 då han blev VD för bolaget. Aronsson var även styrelseordförande för Canal Plus och Kanal 5. Den 1 januari 2008 återgick han till Stenbecksfären och blev VD för MTG Sverige.

30 maj 2012 meddelade Aronsson att han lämnar VD-posten på MTG i mitten av juni 2012. Han kommer med start i december 2012 bli delägare och styrelseledamot i Getupdated.

År 2014 blev Aronsson vd för C More Entertainment. Han lämnade C More i november 2017.

Hösten 2018 blev Aronsson konsult för sportföretaget International Management Group. År 2020 var han medgrundare till sporträttighetsföretaget Future Sports Agency. Det gick 2021 ihop med medieagenturen Spring Media. Aronsson fortsatte som arbetande ordförande för det sammanslagna bolaget.

Källor

Tryckta källor 
Svenska försvarsväsendets rulla 1987, sid 632

Webbkällor
 Affärsvärlden 2003-10-28 Läst 2008-10-26
 E24 2007-11-28 Läst 2008-10-26

Källhänvisningar

Födda 1964
Män
Svenska reservofficerare
Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Levande personer
Triboluminiscens

Triboluminiscens (förr även triboluminescens) är ett optiskt fenomen i vilket ljus genereras genom att asymmetriska bindningar i en (anisotrop) kristall bryts när materialet skrapas, krossas eller gnids. Detta är en variant av luminiscens; termen kommer från grekiskans tribein (att gnugga) och latinets lumen (ljus).

Se även 
 Piezoelektricitet

Externa länkar 
 Triboluminescens - Svensk kemisk tidskrift (Projekt Runeberg)

Luminiscens
Scotti Hill

Scotti Hill, född 31 maj 1964 i Manhasset, New York som Scott Lawrence Mulvehill, är en amerikansk gitarrist och låtskrivare. Han är mest känd som gitarrist i New Jersey heavy metal-bandet Skid Row tillsammans med Dave Sabo.

Förutom Skid Row har han även medverkat i ett band vid namn Ozone Monday, med Shawn McCabe (sång), Dave Sabo (gitarr), Rachel Bolan (basgitarr) och Rob Affuso (trummor).

Diskografi med Skid Row
Studioalbum
Skid Row (1989)
Slave to the Grind (1991)
Subhuman Race (1995)
Thickskin (2003)
Revolutions per Minute (2006)

EPs
B-Side Ourselves (1992)
Subhuman Beings on Tour (1995)
United World Rebellion (trilogi med 2 EP's och spår från ett kommande album) (2013)
Chapter One (2013)
Chapter Two: Rise of the Damnation Army (2014)
Chapter Three

Samlingsalbum
40 Seasons: The Best of Skid Row (1998)

Externa länkar

 Skid Rows officiella webbplats
 Scotti Hill på Facebook
 Scotti Hill på IMDb
 Skid Row på Allmusic

Amerikanska rockgitarrister
Skid Row
Födda 1964
Levande personer
Män
Canadian Masters

Canadian Masters var en professionell snookerturnering som spelades under fyra år i slutet av 1980-talet (det sista året med rankingstatus), en tid då kanadensisk snooker stod på topp. Man hade exempelvis fyra spelare bland topp-32 på världsrankingen säsongen 1986/87: Cliff Thorburn, Kirk Stevens, Bill Werbeniuk och Jim Wych. Anmärkningsvärt nog gick ingen kanadensare till final under de år turneringen spelades.

Turneringen spelades alla fyra åren i Toronto.

Vinnare 

Snookerturneringar
Canadian Masters
Markus Johansson

Det har funnits flera personer med namnet Markus Johansson, bland andra:
Radioprogramledaren Markus "Knappen" Johansson
Barnprogramledaren Markus Granseth
 Släggkastaren Markus Johansson (släggkastare)
Geraldine McCaughrean

Geraldine McCaughrean, född 6 juni 1951 i London, är en brittisk författare av framförallt ungdomslitteratur.

Biografi 
McCaughrean föddes i norra London, studerade vid Enfield County School samt vid Canterbury Christ Church University, därefter arbetade hon med tidningsutgivning i tio år innan hon blev författare på heltid. Hon har skrivit mer än 140 böcker och har blivit översatt till 38 språk. Hennes verk inkluderar en återberättelse för barn av historien om Odysséen. Hon har också skrivit sex historiska romaner för vuxna. Dessutom har hon även skrivit fiktion, till exempel The Kite Rider, The Stones are Hatching och The Pirate's Son.

McCaughrean bor nu i Berkshire med man och barn.

Bibliografi utgivet på svenska 
 Inte ett sant ord 1991 (orig. A Pack of Lies), översättning: Anna Iweborg
 Pirater i paradiset 1999 (orig. Plundering Paradise), översättning: Mona Eriksson
 Tretton historier om kärlek 2001 (orig. The Orchard Book of Love and Friendship), översättning: Anna-Lena Wästberg
 Kristians resa 2002 (orig. John Bunyan's A Pilgrim's Process), svensk text: Ylva Eggehorn - en bearbetning för ungdom av John Bunyans klassiska roman Kristens resa
 Min farmors klocka 2003 (orig. My Grandmother's Clock), svensk text: Barbro Lindgren
 Löftesträdet 2004 (orig. The Jesse Tree), översättning: Maria Reinholdsson
 Peter Pan:Den röde piraten 2006 (orig. Peter Pan in Scarlet), översättning: Christina Westman
 Det vita mörkret 2007 (orig. The White Darkness), översättning: Lena Karlin
 Inte hela världen 2008 (orig. Not the End of the World), översättning: Ylva Kempe

Priser och utmärkelser 
 Carnegie Medal 1988 för A Pack of Lies

Engelskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Brittiska författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1951
Kvinnor
Levande personer
Författare från London
Ride (musikgrupp)

Ride är en shoegazinggrupp från Oxford i Storbritannien, som hade sin storhetsperiod under den första halvan av 1990-talet.

Bandet bildades 1988 i Oxford av Andy Bell, Mark Gardener, Steve Queralt och Laurence "Loz" Colbert. Efter att ha fått spela förband åt The Soup Dragons, skrev de 1989 kontrakt med det inflytelserika skivbolaget Creation och släppte tidigt påföljande är en självbetitlad debut-EP. Bandet fick genast en hängiven skara anhängare och blev uppskrivna i brittisk musikpress. Ytterligare två EP-skivor släpptes i snabb takt.

Bandets första fullängdsalbum Nowhere släpptes i oktober 1990 och blev en succé både hos kritikerkåren och publiken. Brittisk musikpress utnämnde dem till sina favoriter och kallade dem "The brightest hope" inför 1991. I mars 1992 släpptes så det andra fullängdsalbumet Going Blank Again som i efterhand står sig som en klassiker i shoegazing-genren.

19 november 2014 annonserade Andy Bell på sitt twitterkonto att bandet var återförenat. Under 2015 ger sig bandet ut på en världsturné med start den 22 maj i skotska Glasgow.

Diskografi 
Studioalbum 
 (Sire) (#11 på UK Albums Chart)
 (Sire) (UK #5)
 (Sire) (UK #5)
 (Sire) (UK #21)

Livealbum
 1995 – Live Light (Mutiny)

Samlingsalbum
 1990 – Smile
 1992 – Grasshopper
 1994 – Cosmic Carnival
 2001 – OX4  The Best Of Ride
 2001 – The Box Set
 2003 – Waves
 2013 – Original Album Series

EPs
 1990 – Ride (Creation)
 1990 – Fall (Creation)
 1990 – Play (Creation)
 1990 – Kaleidoscope (Sire)
 1991 – Vapour Trail (Sire)
 1991 – Today Forever (Creation)
 1992 – Leave Them All Behind (Sire)
 1992 – Twisterella (Creation)
 1992 – Grasshopper (Sire)
 1994 – Birdman (Creation)
 1994 – How Does It Feel to Feel? (Creation)
 1994 – I Don't Know Where It Comes From [#1] (Creation)
 1994 – I Don't Know Where It Comes From [#2] (Creation)
 1996 – Black Nite Crash (Creation)
 2018 – Tomorrow's Shore (Wichita)

Singlar
 1990 – "Taste"
 1991 – "Sight Of You" / "Deliverance" (Creation)
 2015 – " Vapour Trail - Disintegrated 2015" (Ride Music)
 2017 – "Home Is A Feeling" (Wichita)
 2017 – "Charm Assault" (Wichita)

Externa länkar 
  
 

Brittiska musikgrupper
Shoegazing-grupper
Artister på Creation Records
Stillingsön

Stillingsön är en mindre ort på Orust.

Stillingsön är ett äldre sommarhusområde som ligger i Myckleby socken, vid sundet mellan Orust och fastlandet. Området har en historia som badort med pensionat, badhus och societetssalong. Badorten började etableras 1865, då markägaren köpte och flyttade dit Myckleby före detta prästgård. Pensionatet byggdes 1868. Ett flertal villor har sedan dess tillkommit. Nästan alla är enhetligt målade i vitt med detaljer i ockragult. 

Som namnet säger var Stillingsön ursprungligen en ö. Den skildes från Orust av ett smalt sund, som sedan några sekler är torrlagt. Utanför Stillingsön ligger den lilla ön Stillingsö holme.

En poststation flyttades till Stillingsön från Myckleby 1879 och namnändrades 1884 till Stillingsön. Den lades ner 1968 och området överfördes då i postalt hänseende till Svanesund, men sedan 1995 är Stillingsön åter en egen postort, som omfattar hela den östra delen av Myckleby socken samt en liten del av Långelanda socken. I dessa kustnära trakter finns många fritidshus. 

Vid Stillingsön finns livsmedelsbutik, fritidsmarknad och bensinstation.

Källor

Orter i Orusts kommun
Badorter i Sverige
Jay Graydon

Jay Graydon, född 8 oktober 1949 i Burbank, Kalifornien, är en amerikansk kompositör, musiker, gitarrist och musikproducent. Han har spelat med artister och musiker som Al Jarreau, Barbra Streisand, Dolly Parton, Diana Ross, The Jackson Five, Alice Cooper, Cheap Trick, Planet 3, Christopher Cross, Ray Charles, Cher, Joe Cocker, Marvin Gaye, Hall & Oates, Olivia Newton-John, och Albert King. Han är kanske mest känd för sitt gitarrsolo i Steely Dan's "Peg".

För närvarande spelar Graydon i JaR, tillsammans med Randy Goodrum. De har gett ut skivan Scene 29 (2008).

Externa länkar
Officiell webbplats
JaR:s officiella hemsida

Amerikanska kompositörer
Födda 1949
Män
Generali Ladies Linz

Generali Ladies Linz är en tennisturnering som spelas i Linz, Österrike. Den har arrangerats sedan 1987 på WTA-touren och den spelas inomhus på hardcourt. Turneringen klassas som en Tier II-turnering.

Resultat

Singel

Dubbel

Externa länkar
Officiell webbplats

Källor

WTA-touren
Sportevenemang i Österrike
Julián Simón

Julián Simón, född 3 april 1987 i Villacañas, Spanien, är en spansk roadracingförare som sedan 2010 tävlar i Moto2-klassen. Han blev världsmästare i 125GP-klassen säsongen 2009.

Tävlingskarriär 
Simon gjorde Grand Prix-debut i Spaniens MotoGP 2002 i 125-klassen. Året därpå körde han hela GP-serien på en Malaguti. Till 2004 bytte han till Honda. Första segern kom 2005 i Storbritanniens Grand Prix, då han representerade KTM och slutade sjua i VM. 2006 fortsatte Simon hos KTM och blev nia i VM. 2007 flyttade han upp i 250-klassen och körde för Repsol Honda med en slutlig niondeplats i VM-tabellen.  Repsolteamet bytte till KTM Roadracing-VM 2008 och Simon slutade åtta i VM. 2009 klev Simón ner till 125-klassen och Bancaja Aspar-teamet. Det blev ett lyckat byte eftersom Simón blev världsmästare. 2010 körde Símon Moto2 och blev tvåa i VM med fem andraplatser och tre tredjeplatser. Han har fortsatt i denna klass, men förutom enstaka pallplatser har framgångarna uteblivit.

Pallplatser
Uppdaterad till 2016-07-18.

Källor

MotoGP.com: Julian Simon, (engelska)

Födda 1987
Spanska roadracingförare
Moto2-förare
250GP-förare
125GP-förare
Världsmästare i roadracing
Män
Levande personer
Personer från Kastilien-La Mancha
Marco Evaristti

Marco Evaristti (född 1963 i Santiago, Chile), är en konstnär som bott i Danmark sedan 1980-talet. 

Efter studier vid Kunstakademiets Arkitektskole uppmärksammandes Evaristti år 2000 för en utställning titulerad Helena på Trapholt konstmuseum i Kolding, Danmark, där 10 funktionsdugliga mixrar innehöll levande guldfiskar. Kuratorn Peter Meyer's blev åtalad, och senare friad, för djurplågeri.

Nästa stora verk av Evaristti var Ice Cube Project då han 24 mars 2004 i Kangiafjorden nära Ilullissat, Grönland, målade röd färg på toppen av ett litet isberg. Med två isbrytare, ett team på tjugo man, tre brandslangar och 3000 liter färg målande han isberget blodrött. Han kommenterade att alla har ett behov av att dekorera moder natur eftersom den tillhör oss alla.

Den 13 januari 2007 bjöd Evaristti sina närmsta vänner på middag. Huvudrätten var agnolottipasta toppat med en kötbulle gjort av Evaristtis eget fett som avlägsnats från hans kropp tidigare samma år vid en fettsugning.

Den 8 juni 2007 täckte han toppen av Mont Blanc i Frankrike med rött tyg och en 20 fot hög påle med en flagga där det stod "Pink State". Han arresterades och häktades den 6 juni för att ha försökt måla toppen röd. Evaristti sade att han ville dra uppmärksamhet till miljöförstöringen.

Externa länkar 
 Marco Evaristtis officiella Webbsida

Referenser

Danska konstnärer
Konceptkonstnärer
Män
Födda 1963
Levande personer
Jaguar (bokserie)

Jaguar är en deckarbokserie som utgavs 1950–1982 av Wennerbergs förlag  och omfattade sammanlagt 432 volymer. Volym nr 200 var en jubileumsbok. Bland de senare volymerna fanns en del nya upplagor av tidigare utgivna böcker.

Serien var den första massmarknadsserie som redan från början hade pocketutförande. Den omfattade främst amerikanska deckare översatta till svenska och de tre inledande böckerna var översatta av Ria Wägner. Åren 1980-1981 utkom dock två böcker på originalspråket svenska, skrivna av Jan Burell, som var en pseudonym för Bengt-Åke Cras.

I denna serie har bland andra Evan Hunter (även under pseudonymerna Richard Marsten och Ed McBain), Richard S. Prather, Edward S. Aarons (även under pseudonym Edward Ronns), Richard Deming (även under pseudonym Max Franklin), Bruno Fischer, William Campbell Gault (även under pseudonym Roney Scott), Milton Lesser (under pseudonymerna Stephen Marlowe och Jason Ridgway), Henry Kane,  W.R. Burnett, John D. MacDonald, Louis Trimble (även under pseudonym Stuart Brock), Lionel White och Berkeley Gray (egentligen Edwy Searles Brooks) publicerats.

Böcker i serien

Noter

Externa länkar
http://www.serielagret.se/bocker/Jaguar.htm

Bokserier
Stari Grad (olika betydelser)

''Stari Grad betyder "gamla stan" på flera sydslaviska språk
Stari Grad eller Starigrad kan syfta på:

Geografi

Bosnien och Hercegovina 

 Istočni Stari Grad, kanton, Republika Srpska,

Kroatien 

 Stari Grad, ort, Dalmatien, 
 Stari Grad (ort i Kroatien, Koprivnica-Križevcis län), 
 Stari Grad (ort i Kroatien, Zadars län), 
 Stari Grad (berg i Kroatien, Dubrovnik-Neretvas län), 
 Starigrad (kommun) 
 Starigrad (ort), Zadars län, 
 Stari Grad - stadsdel i Dubrovnik, se Gamla stan, Dubrovnik
 Stari Grads slättland –  ett slättland, kulturlandskap, arkeologiskt utgrävningsområde och världsarv på ön Hvar

Nordmakedonien 

 Stari Grad, Opsjtina Časjka, ort i Opsjtina Časjka

Robotskapade Bosnien och Hercegovinaförgreningar
Robotskapade Kroatienförgreningar
Stari Grads slättland

Stari Grads slättland () är ett slättland, kulturlandskap, arkeologiskt utgrävningsområde och världsarv öster om Stari Grad på ön Hvar i Kroatien. Det täcker en yta om 1 377 hektar och ligger mellan orterna Jelsa, Stari Grad och Vrbovska i den norra delen av ön.  

År 2008 upptogs Stari Grads slättland som Kroatiens sjunde världsarv på Unescos världsarvslista. I Kroatien är slättlandet ett naturskyddsområde med status som "särskilt landskap".

Beskrivning 
Kulturlandskapet är i det närmaste oförändrat sedan det koloniserades av joniska greker från Paros på 300-talet f.Kr. Den ursprungliga jordbruksverksamheten på slättlandet har bibehållits till våra dagar och karaktäriseras av vin- och olivodlingar samt geometriska jordlotter begränsade av låga stenmurar. Denna indelning som ursprungligen anlades av de grekiska kolonisatörerna har i stor utsträckning bibehållits och respekterats av lokalbefolkningen och härskare under de efterföljande århundradena.  

Stari Grads slättland är ett exempel på den geografiska spridningen av de antika grekernas system för uppdelning av jordbruksmark i medelhavsområdet och jordbruksmarken har varit i kontinuerlig drift med samma initiala grödor som producerades för 2 400 år sedan. Detta vittnar och kulturlandskapets permanenta och hållbara utveckling genom århundradena vilket delvis ligger till grund för områdets världsarvsstatus.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar 
 Starogradsko-polje.net - Världsarvet Stari Grads slättlands officiella webbplats               

Hvar
Världsarv i Kroatien
Världsarv inskrivna 2008
Akureyri flygplats

Akureyri flygplats, eller Akureyrarflugvöllur ligger strax söder om Akureyri på norra Island, i fortsättningen av Eyjafjörður, på deltat av floden Eyjafjarðará. Start- och landningsbanan går i nord-sydlig riktning, och följer därmed riktningen av Eyjafjörður och Eyjafjarðarás dalgång. Eftersom höga berg finns på båda sidor om Eyjafjörður och Eyjafjarðarás dalgång, så bromsar de östliga och västliga vindarna. Inflygning söderifrån sker genom att Eyjafjarðarás dalgång följs fram till flygplatsen. Inflygning norrifrån görs genom nedgång mot Eyjafjörður.

Flygbolag
Flygplatsen trafikeras av följande flygbolag:
Air Iceland - Reykjaviks flygplats
Iceland Express - Köpenhamn (sommartid)

Flygplatser i Island
Peter Rasmussen (trombonist)

Peter Christian Hans Rasmussen, född den 16 december 1906 i Hørsholm, död den 27 september 1992, var en dansk jazzmusiker (trombonist) och orkesterledare.

Rasmussen tillhörde pionjärgenerationen av danska jazzmusiker. Han ingick under 1920- och 1930-talen i kända danska orkestrar som Kai Ewans' (Ewans och Rasmussen var kusiner) och Erik Tuxens, men arbetade periodvis också utomlands, bland annat hos Bernard Etté i Tyskland. Under en USA-resa med Ettés band lärde Rasmussen känna den berömde amerikanske trombonisten Miff Mole och fick en del tips och undervisning av denne. Rasmussen medverkade också på inspelningar med den amerikanske multiinstrumentalisten Benny Carter då denne gästade Danmark 1936, liksom med sångerskan Adelaide Hall påföljande år.

Från 1943 och framåt ledde Rasmussen egna orkestrar, såväl renodlade jazzgrupper som (från 1950-talet) mer kommersiellt inriktade. På 1970-talet arbetade han för Danmarks Radio såväl som orkesterledare, hallåman och radioproducent.

Rasmussen har kallats Danmarks bäste swingtrombonist. Hans egna 40-talsinspelningar gavs främst ut på skivmärkena Tono och Polyphon. Han finns också representerade på de två CD-återutgivningarna Dansk guldalder jazz, volym 1 och 2.

Källor 
 Kortbiografi (samt länkar till diskografi och ljudfiler) av Frank Büchman-Møller på Det Virtuelle Musikbibliotek
 Brian Rust: Jazz Records 1897-1942 (5:e upplagan, Chigwell, Essex 1983)

Danska orkesterledare
Danska jazztrombonister
Danska musiker under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 1992
Män
Camagüey

Camagüey är en stad och kommun i centrala Kuba. Camagüey är landets tredje största stad och huvudstad i provinsen Camagüey.

Historia 
Efter ständigt återkommande attacker från pirater flyttades den ursprungliga staden (som grundades med namnet Santa María del Puerto del Príncipe 2 februari år 1514 på norra kusten) inåt land 1528. Den nya staden byggdes med en förvirrande layout av vindlande gränder som gjorde det lättare att försvara den från räder. Här finns många blindgator och förgrenade vägar som leder till kvarter i olika storlekar. Det finns endast en väg in och ut ur staden. Skulle pirater någonsin återvända och lyckas ta sig in i staden, var förhoppningen att lokalbefolkningen skulle kunna lura dem i en fälla och döda dem.

I juli 2008, blev den gamla staden ett världsarv, men i september led samhället svåra skador då orkanen Ike drog fram.

Omgivningarna runt Camagüey är en mosaik av jordbruksmark och naturlig växtlighet.

Galleri

Referenser

Noter

Externa länkar 
  Camagüeys webbplats
  Officiell Kubans sida för Puerto del Principe och Camagüey

Världsarv i Kuba
Orter i Provincia de Camagüey
Världsarv inskrivna 2008