kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gaston Doumergue

Gaston Doumergue, född 1 augusti 1863, död 18 juni 1937, var en fransk politiker.

Doumergue gick i skola i Nîmes men kom tidigt till Paris för att studera juridik. Efter några års advokatverksamhet i Nîmes 1885-1890 vistades han två år som domare i Cochinkina, ett i Algeriet. 1893 valdes han till radikal-socialistisk deputerad för Nîmes och tillhörde därefter detta parti, om än dess moderata flygel. Som sådan samarbetade han med vänstern och stod efter första världskriget närmare Raymond Poincaré än Édouard Daladier. 

Han blev tidigt populär i kammaren och var 1895-1896 dess sekreterare och blev efter vägande inlägg i koloniala frågor kolonialminister i Émile Combes regering 1902-1905. Doumergue var vicepresident i kammaren 1905-1906 och ingick 1906 som handelsminister i Ferdinand Sarriens regering och kvarstod som sådan även i Georges Clemenceaus första regering. När Clemenceau ombildade sin regering, blev Doumergue undervisningsminister och innehade även denna befattning under Clemenceaus andra regering och Aristide Briands första regering 1908-10. 1910 blev han senator, och var vid flera tillfällen ordförande dels för senatens största partigrupp demokratiska vänstern, dels för utrikes- och marinutskotten. Doumergue understödde kraftigt förslaget om treårig värnplikt och åtog sig, sedan Louis Barthou störtats, uppdraget att bilda ministär. I denna innehade han även utrikesministerportföljen. 

Sedan nyvalen gjort att kammaren fått en majoritet mot den treåriga värnplikten, avgick Doumergue i maj 1914 men ingick efter första världskrigets utbrott 3 augusti samma år som utrikesminister i René Vivianis regering. Inom kort bytte han denna post mot den som kolonialminister. Som chef för kolonialministeriet kvarstod han under regeringarna Viviani och Briand ända till mars 1917, då han sändes till Ryssland som Frankrikes representant vid de allierades konferens. Återkommen därifrån, återinträdde han i senaten, valdes 1923 till dess president och understödde kraftigt Poincarés politik. 13 juni 1924 valdes han med 515 röster av 860 till republikens president. Han beslutade sig 1931 att inte ställa upp för återval sedan hans mandatperiod gått ut.

Utmärkelser 
   Riddare av Serafimerorden, 26 april 1927.
   Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 1908.
 Asteroiden 3881 Doumergua

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 
 

Frankrikes presidenter
Frankrikes regeringschefer
Frankrikes kolonialministrar
Frankrikes handelsministrar
Frankrikes utrikesministrar
Frankrikes utbildningsministrar
Mottagare av Serafimerorden
Franska politiker under 1800-talet
Franska politiker under 1900-talet
Födda 1863
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Bussning

Bussning kan syfta på:

 Bussning av elever (desegregering) – reform för desegregering i USA
 Bussning (mekanik) –  fyller utrymmet mellan en större och en mindre diameter (glidlager) eller övergång från en rördimension till en annan
Titaneller

Titaneller (Titaantjes) är en berättelse av den nederländske författaren Nescio (pseudonym för J.H.F Grönloh). Berättelsen publicerades första gången 1915 i tidskriften Groot Nederland i Amsterdam.
 
Historien utspelar sig runt sekelskiftet 1900 och innehåller karaktärer som blivit kända även utanför litteratursfären i Nederländerna: Bavink, konstnären som blir besatt av att måla solnedgångar, Hoyer, den självsäkre men misslyckade poeten och berättaren Koekebakker som är Nescios alter ego. Titeln anspelar på en diminutivform av den grekiska mytologins Titaner, det vill säga ”små titaner”. Titanerna gjorde uppror mot sina föräldrar, som var världens skapare, och tog makten – bara för att senare störtas av sina barn, de olympiska gudarna med Zeus i spetsen.
 
På samma sätt vänder sig Nescios små titaner mot den äldre generationens världsordning. Men Nescio breddar symboliken runt titanellerna så att de blir en sinnebild för alla som försöker gå sin egen väg och vända sig mot den rådande ordningen. Även om de är utlämnade till sig själva, utan att ens Gud kan göra något för dem, så är de ändå en sorts moraliska segrare: ”Jag beklagar att ni måste bryta nackarna och att jag måste låta dessa herrar frodas, men nu är jag ju bara Gud.” Och titanellerna måste verkligen stryka flagg för alla vardagsrealiteter. Verkligheten hinner ifatt, alla tvingas in i grottekvarnen och får antingen gömma sina ideal i lätt melankoliska minnen, eller ”kliva av” för gott.

Nescios självironiska och lätt vemodiga stil har gjort att Titaneller idag ses som en modern klassiker i Nederländerna.

Referenser

Skönlitteratur 1914
Émile Doumergue

Émile Doumergue, född 25 november 1844, död 14 februari 1937, var en fransk reformert teolog.

Doumergue blev 1880 professor i kyrkohistoria i Montauban. Doumergue har företrätt en modifierad ortodoxi och i en produktiv litterär verksamhet hävdat kyrkans rättigheter. Av hans vetenskapliga arbeten märks den stora Calvinbiografin, J. Calvin (7 band, 1899-1927).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska teologer
Födda 1844
Avlidna 1937
Män
Däckia

Däckia AB är en av Sveriges största däckservicekedjor och har sitt huvudkontor i Kista. Företaget har cirka 65 stycken egenägda verkstäder samt cirka 50 stycken så kallade franchiseverkstäder runt om i Sverige.

Verksamhet
Sedan juni 2012 är Pirelli hundraprocentig ägare av Däckia Holding AB med dotterbolagen Däckia AB samt logistikcentret Interwheel.

Historia 
Däckia har verkat i olika former sedan 1965, nedan visar viktigare årtal i dess historia.

 1965 - Öppnas en mindre regummeringsanläggning i Bollnäs och bildar företaget Ringcentralen i Bollnäs AB 
 1976 - Ringcentralen i Bollnäs köps upp av Skega AB och bildar Skega däckservice. 
 1984 - Bildas Tireco AB genom att Skega däckservice byter namn. 
 1991 - Tireco köper ett antal verkstäder och en regummeringsanläggning i södra Sverige 
 1994 - Däckia AB bildas genom att Tireco byter namn.
 2004 - Goodyear Dunlop Europe köper upp Däckia och blir dess huvudägare.
 2009 - Goodyear säljer Däckia till Procuritas Capital Investors.
 2012 - Pirelli förvärvar 100 procent av aktierna i Däckia Holding AB

Referenser
Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats 

Svenska detaljhandelsföretag
Sjösättningsramp

En sjösättningsramp är en sluttande yta ner i vattnet som används vid sjösättning och upptagning av mindre båtar.

Sjösättningsrampens yta kan bestå av asfalt, betong, grus eller annat material. Viktigt är att det är en grov yta som ger god friktion mot dragfordonets däck.

Ramperna kan ägas av båtföreningar, markägare, kommuner etc och syftet kan variera. T.ex. finns ramper för räddningstjänstens båtar.

De flesta ramperna är fria att använda mot en mindre avgift, medan vissa endast får brukas av föreningens medlemmar. Ofta är då dessa stängda med en låst bom.

Se även
Stapelbädd, sjösättningsanläggning för större fartyg vid varv.

Externa länkar

 Svenska Rampregistret 

Sjöfart
René Doumic

René Doumic, född 7 mars 1860 i Paris, död där 2 december 1937, var en fransk kritiker och litteraturhistoriker.

Efter studier vid École normale supérieure blev Doumic lärare i retorik vid Collège Stanislas i Paris. Samtidigt började han medarbeta i Moniteur, Journal des débats, Revue bleue och Correspondant. I Revue des deux mondes var han först konstkritiker, därefter generalsekreterare och från 1906 direktör. Doumic var även från 1909 ledamot av Franska akademien och från 1923 dess ständige sekreterare. Han utövade i denna tvåfaldiga maktställning ett synnerligen stort akademiskt, politiskt och mondänt inflytande. Bland Doumics skrifter märks De Scribe à Ibsen (1893), Essais sur le théâtre contemporain (1896), Études sur la littérature française (1896-1909), George Sand (1909) och Lamartine (1912).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 
 

Franska journalister
Franska konstkritiker
Franska litteraturvetare
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Ledamöter av Franska Akademien
Födda 1860
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från École normale supérieure
Bohemians Praha 1905

Bohemians Praha 1905 är en tjeckisk fotbollsklubb som spelar i den tjeckiska högstaligan Fortuna:Liga. Klubbens största triumf kom 1983 då de blev tjeckoslovakiska mästare. Bland annat Antonín Panenka som avgjorde EM-finalen 1976 då Tjeckoslovakien blev europamästare spelade för klubben.

Historia
Bohemians, ungefär "Böhmerna", grundades 1905 som AFK Vršovice. År 1927 var de på turné i Australien och spelade 20 matcher. De presenterades som ett böhmiskt lag och började kallas Bohemians i Australien. De fick två kängurur i gåva i Australien, som de lämnade till Prag Zoo och anammade sitt smeknamn från vistelsen i Australien och blev AFK Bohemians, samt bytte klubbmärket till en känguru. 1925–1935 och 1940–1944 spelade laget i Tjeckoslovakiens högstaliga. Efter andra världskriget tillhörde man i regel högstaligan i Tjeckoslovakien.

Namn 
 1905: AFK Vršovice
 1927: AFK Bohemians
 1940: AFK Bohemia
 1945: AFK Bohemians
 1948: Železničáři Praha
 1952: Spartak Praha Stalingrad
 1961: ČKD Praha
 1961: Bohemians ČKD Praha
 1993: FC Bohemians Praha
 1999: CU Bohemians Praha
 2002: FC Bohemians Praha
 2005: Bohemians 1905
2010: Bohemians Praha 1905

Källor

Externa länkar 
 Klubbens hemsida 

Fotbollsklubbar i Tjeckien
Un banc, un arbre, une rue

Un banc, un arbre, une rue var Monacos bidrag till Eurovision Song Contest 1971

. Den skrevs av Jean-Pierre Bourtayre och Yves Dessca, medan Séverine sjöng. Låten vann tävlingen.

Låten är en ballad, där texten fokuserar på att tappa barndomens oskuldsfullhet, och människor som följer sina drömmar.

Fyra tonårspojkar ställde upp som bakgrundssångare. Inför tävlingen sjöng Séverine låten på ett tomt torg i Monte Carlo, gick först till en bänk, satte sig sedan där och sjöng de kommande verserna, och avslutade med att gå i väg från kameran. 

Låten startade som nummer tre den kvällen, efter Maltas Joe Grech med "Marija l-Maltija" och före Schweiz Peter, Sue & Marc med "Les illusions de nos vingt ans". Låten vann omröstningen genom att skrapa ihop 128 poäng, och 18 låtar deltog.

Séverine spelade in låten på fyra språk: franska, engelska (som "Chance in Time"), tyska ("Mach' die Augen zu (und wünsch dir einen Traum)") och italienska ("Il posto").

Låten blev 1973, då i Paul Mauriats arrangemang, signaturmelodi för Miss Hong Kong Pageant, som arrangerades av Television Broadcasts Limited. Samma år spelade finländska sångerskan Carola Standertskjöld in sången på finska, och då hette den "Penkki, puu ja puistotie".

Siw Malmkvist spelade in låten på svenska som På en gammal bänk, och släppte den på singel i april 1971 . Hon fick också in sin cover på Svensktoppen.  Även Towa Carson spelade in låten med samma text och gav ut den på singel samma år .

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter år, 1971
 Detaljerad information och sångtext, Diggiloo Thrush, "Un banc, un arbre, une rue"

Bidrag till Eurovision Song Contest 1971
Låtar som vunnit Eurovision Song Contest
Monacos bidrag i Eurovision Song Contest
Svensktoppsmelodier 1971
Franskspråkiga sånger
Après toi

"Après toi" hette vinnarlåten i Eurovision Song Contest 1972, framförd på franska av grekiska sångerskan Vicky Leandros, för Luxemburg. Låten skrevs av Leandros far Leandros Papathanasiou, även känd som Leo Leandros, under pseudonymen Mario Panas. Det blev Vicky Leandross andra deltagande i tävlingen. 1967 hade hennes låt "L'amour est bleu" (även känd på engelska som "Love is Blue") som blev en världshit då den tolkades av Paul Mauriat.

"Après toi" är en ballad.

Låten startade som nummer 17 den kvällen, efter Belgien s Serge & Christine Ghisoland med "À la folie ou pas du tout" och före Nederländerna Sandra & Andres med "Als het om de liefde gaat"). Låten vann på 128 poäng, och 18 låtar deltog.

Låten spelades också in på engelska som "Come What May" av Vicky Leandros, vilken nådde andraplatsen på den brittiska listan. Leandros sjöng också in låten på ialienska ("Dopo Te"), tyska ("Dann kamst du"), spanska ("Y Despues"), grekiska ("Mono Esi") och japanska ("Omoide Ni Ikiru "). Precis som "L'amour est bleu", sjöngs låten också in på flera andra språk, på finska av Carola Standertskjöld som "Tulethan – rakastan", på svenska av Ann-Louise Hanson som "Vad än sker"   och på spanska av Paloma San Basilio som "Si te vas".

Externa länkar
 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter år, 1972.
 Detaljerad information och sångtext, Diggiloo Thrush, "Après toi".

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Bidrag till Eurovision Song Contest 1972
Luxemburgs bidrag i Eurovision Song Contest
Låtar som vunnit Eurovision Song Contest
Franskspråkiga sånger
Tu te reconnaîtras

"Tu te reconnaîtras" sjöngs på franska av franska sångerskan Anne-Marie David för Luxemburg, när låten vann Eurovision Song Contest 1973 och därmed tävlingen för andra året i rad sedan Vicky Leandros sjungit när Luxemburg vann 1972 års tävling med låten "Après toi", och 1973 års tävling hölls i Luxemburgs huvudstad. Låten startade som nummer 11, efter Italiens Massimo Ranieri med "Chi sarà con te" och före Sveriges Malta med "You're Summer" och fick 129 poäng. 17 låtar var med i tävlingen det året.

Spanien"Eres tú" med Mocedades slutade tvåa och Cliff Richards "Power to All Our Friends" trea, och båda låtarna blev stora hitsinglar 1973, "Eres tú" även över hela världen. Omröstningen var väldigt jämn, Luxemburg vann med 129 poäng, och Spanien hamnade 4 poäng efter och Cliff Richard ytterligare 2 poäng efter.

David spelade in låten på fem språk; franska, tyska (som "Du bist da"), engelska ("Wonderful Dream"), spanska ("Te reconocerás") och på italienska, då I två versioner där den ena hette "Il letto del re" och den andra "Non si vive di paura".

1974 sjöng turkiske popsångaren Nilüfer Yumlu in låten på turkiska som "Göreceksin Kendini".

Anne Marie David kom senare att återvända till tävlingen, 1979 representerade hon Frankrike med låten "Je suis l'enfant soleil" i Jerusalem och slutade trea efter Israels "Hallelujah" och Spaniens "Su canción". David medverkade även i Congratulations 2005.

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell Eurovision Song Contest-webbplats, historik efter år, 1973.
 Detaljerad information och sångtexter, Diggiloo Thrush, "Tu te reconnaîtras".

Bidrag till Eurovision Song Contest 1973
Luxemburgs bidrag i Eurovision Song Contest
Låtar som vunnit Eurovision Song Contest
Franskspråkiga sånger
Anna-Lisa Grundström

Anna-Lisa Grundström, född Gavelin den 31 december 1919 i Avaträsk, Lappland, död den 29 oktober 2011 i Åsele-Fredrika församling, var en svensk författare och konstnär.

Biografi
Anna-Lisa Grundström föddes och växte upp på ett mindre jordbruk i Avaträsk i Dorotea kommun och tillbringade somrarna på en fäbod där hon fick hjälpa till att vakta djuren som gick på bete i skogen. Hennes uppväxt och de fattiga förhållanden som rådde har hon skildrat i sitt skrivande och sitt konstnärskap.

Hon gifte sig 1939 och fick fyra barn med kronojägare Levi Grundström. År 1944 flyttade de till den avsides belägna byn Berg i Bodums landskommun. Ensamheten gjorde att Anna-Lisa Grundström började studera teckning och målning per korrespondens. År 1961 studerade hon på Arbetarnas bildningsförbunds nystartade målarskola i Stockholm vilket blev inkörsport till hennes konstnärskap.

Grundström flyttade 1959 till Åsele där hon bodde till sin död. Första boken, Uppväxtåren i lappmarken på 20- och 30-talet, utgavs 1990 och fick sedan två uppföljare. Som konstnär arbetade hon bland annat i olja, akvarell och akryl och hon uppmärksammades för sina textila verk. År 2003 invigdes "Anna-Lisas kulturrum" i Avaträsk gamla skola, där man samlat originalbilder, akvareller och andra föremål hon skapat.

Bibliografi

Priser och stipendier i urval
Statens Arbetsstipendium 1977 och 1980 
Västerbottens läns landstings kulturpris 1990 och 1994
Norrlandsförbundets Olof Högberg-plakett 1991
Västerbottens ABF-distrikts kulturstipendium 
Åsele kommuns kulturstipendium 
Dorotea kommuns kulturstipendium

Referenser

Externa länkar
Västerbottens museum om Anna-Lisa Grundström

Svenskspråkiga författare
Författare från Lappland, Sverige
Svenska textilkonstnärer under 1900-talet
Akvarellmålare
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1919
Kvinnor
Avlidna 2011
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Personer från Dorotea socken
Kärnfrukt

Kärnfrukt, äpplefrukt, är typ av skenfrukt som förekommer hos vissa rosväxter.

Beskrivning
I en kärnfrukt består fruktköttet av den uppsvällda och saftiga blombotten. Denna sluter runt "kärnhuset", vilket är skapat av fruktblad, och innehåller fröna ("kärnorna"). Det är kärnhuset som utgör den egentliga frukten, och den kan uppfattas som en kraftigt omvandlad stenfrukt.

Exempel på äppelfrukter är: äpple, päron, rönnbär, kvitten.

Begreppet äppelfrukt (eller äpplefrukt) används som botanisk term för frukttypen i underfamiljen Maloideae.

Referenser

Växtanatomi
Gastón Ramírez

Gastón Ezequiel Ramírez Pereyra, född 2 december 1990 i Fray Bentos, Uruguay, är en professionell fotbollsspelare som spelar för italienska Sampdoria. Han spelar främst som offensiv mittfältare.

Klubbkarriär 
Under perioden 2005–2009 spelade Ramírez för Peñarols ungdomslag. Han debuterade i A-laget den 21 mars 2009 mot Defensor Sporting, och spelade totalt 10 matcher i sin första säsong i högstaligan. Säsongen 2009–10 spelade Ramírez i 20 matcher som offensiv mittfältare bredvid Jonathan Urretaviscaya i innermittfältet - och bidrog till lagets serieseger.

Efter spel i U20-VM 2009 och en övertygande säsong i Peñarol köpte den italienska klubben Bologna Ramírez för en övergångssumma av €2.5 miljoner, i augusti 2010. Ramírez debuterade i en ligamatch mot Catania den 26 september 2010.

Klubbstatistik

Landslagskarriär 
Ramírez debuterade i Uruguays herrlandslag den 8 oktober 2010 i en träningsmatch mot Indonesien - och avslutade matchen med två målgivande passningar.

Ramírez deltog i Uruguays trupp vid olympiska sommarspelen 2012 i London, där laget ej lyckades ta sig vidare från gruppspelet.

Landslagsstatistik

Meriter 
Peñarol
 Primera División de Uruguay: Seriesegrare 2009–10

Referenser 

Födda 1990
Levande personer
Män
Personer från Fray Bentos
Uruguayanska fotbollsspelare
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Bologna FC
Spelare i Southampton FC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i UC Sampdoria
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i English Football League
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Uruguay
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Enzymenhet

Enzymenhet definieras som den mängd enzym som krävs för att omvandla en μmol (mikromol) av ett substrat, till enzymets slutprodukt per minut vid standardiserade förhållanden vad gäller pH, temperatur, eventuellt vätsketryck eller eventuellt gastryck etc.

Detta är en äldre enhet som ersatts av SI-enheten katal, som mått på enzymaktivitet.

Måttenheter
U21-Europamästerskapet i fotboll 2011

U21-EM i fotboll för herrar 2011 spelas i Danmark mellan den 11 juni och 25 juni 2011. Danmark utsågs i december 2008 som värd för turneringen. Kvalspel till turneringen pågick mellan mars 2009 och oktober 2010 varefter åtta lag (inklusive värdlandet Danmark) nådde slutspelet. Spelare födda 1 januari 1988 eller senare är tillgängliga för spel i turneringen.

Spelplatser 
Turneringen spelas på fyra arenor på Jylland. Hemmanationen Danmark spelar sina matcher i Ålborg och Århus. Århus kommer att vara värd för öppningsmatchen och finalen.

Domare 
I april 2011 publicerade UEFA en lista över domare, assisterande domare och fjärdedomare som skulle döma i turneringen. Alla domarna är antingen Premier Kategori 1-domare eller Kategori 2-domare, respektive den näst högsta och tredje högsta nivån av internationella domare. Alla domare utsågs eftersom de ansågs vara framtidens elitdomare, då de var alla mellan 31 och 38 år och följde därmed U21-filosofin att vara en turnering för morgondagens stjärnor.

Domare

 Robert Schörgenhofer
 Paolo Tagliavento
 Marijo Strahonja
 Aleksandar Stavrev
 Milorad Mažić
 Markus Strömbergsson

Fjärdedomare

 Kenn Hansen
 Liran Liany

Gruppspel

Grupp A

Grupp B

Slutspel

Semifinaler

Bronsmatch

Final

Målskyttar 
5 mål
  Adrián López

3 mål
  Admir Mehmedi

2 mål

  Andrey Varankow
  Bořek Dočkal

  Ander Herrera
  Juan Manuel Mata

  Danny Welbeck

1 mål

  Dzmitry Baha
  Egor Filipenko
  Maksim Skavysh
  Jan Chramosta
  Tomáš Pekhart
  Christian Eriksen

  Nicolai Jørgensen
  Bashkim Kadrii
  Birkir Bjarnason
  Kolbeinn Sigþórsson
  Hjörtur Logi Valgarðsson
  Thiago Alcântara

  Jeffrén Suárez
  Innocent Emeghara
  Frank Feltscher
  Fabian Frei
  Xherdan Shaqiri
  Maksym Bilyi

Referenser

Webbkällor

Fotnoter

Externa länkar 

 Turneringen på uefa.com

2011
2011 i Danmark
Internationella fotbollstävlingar i Danmark
Fotbollsåret 2011
Rosta

Rosta kan syfta på:

 ROSTA – en rysk telegrambyrå, se Itar-Tass

Geografi

Estland 

 Rosta, Nuckö – en by

Italien 

 Rosta, Italien, Piemonte, Provincia di Torino,

Sverige 

 Rosta (stadsdel) – en stadsdel i Örebro

Se även
Rostning

Robotskapade Italienförgreningar
Five Leaves Left

Five Leaves Left är Nick Drakes första studioalbum, utgivet av Island Records 1 september 1969.

Låtlista 

Sida 1
 "Time Has Told Me" – 4:27
 "River Man" – 4:21
 "Three Hours" – 6:16
 "Way to Blue" – 3:11
 "Day is Done" – 2:29

Sida 2
 "Cello Song" – 4:49
 "The Thoughts of Mary Jane" – 3:22
 "Man in a Shed" – 3:55
 "Fruit Tree" – 4:50
 "Saturday Sun" – 4:03

Alla låtar är skrivna av Nick Drake.

Medverkande
Nick Drake – sång, akustisk gitarr, piano

Bidragande musiker
Richard Thompson – elgitarr
Paul Harris – piano
Danny Thompson – ståbas
Rocky Dzidzornu – congas
Clare Lowther – cello
Tristan Fry – trummor, vibrafon
Robert Kirby – arrangering
Harry Robertson – arrangering

Produktion
Joe Boyd – musikproducent
John Wood – ljudtekniker
Simon Heyworth – mastering

Referenser

Externa länkar
Five Leaves Left på Discogs.com

Album av Nick Drake
Album producerade av Joe Boyd
Brittiska debutalbum
Musikalbum 1969
Bryter Layter

Bryter Layter är Nick Drakes andra studioalbum, utgivet 5 mars 1971.

Låtlista 
Sida 1
 "Introduction" – 1:33
 "Hazey Jane II" – 3:46
 "At the Chime of a City Clock" – 4:47
 "One of These Things First" – 4:52
 "Hazey Jane I" – 4:31

Sida 2
 "Bryter Layter" – 3:24
 "Fly" – 3:00
 "Poor Boy" – 6:09
 "Northern Sky" – 3:47
 "Sunday" – 3:42

Alla låtar är skrivna av Nick Drake.

Medverkande
Nick Drake – sång, gitarr

Bidragande musiker
Richard Thompson – sologitarr
John Cale – viola, celesta, piano, orgel
Dave Pegg – basgitarr
Dave Mattacks – trummor
Robert Kirby – arrangering
Ray Warleigh – altsaxofon
Mike Kowalski – trummor
Paul Harris – piano
Ed Carter – basgitarr
Lyn Dobson – flöjt
Chris McGregor – piano
Pat Arnold – bakgrundssång
Doris Troy – bakgrundssång

Referenser

Externa länkar
Discogs.com

Album av Nick Drake
Album producerade av Joe Boyd
Musikalbum 1971
United Democratic Front (Sydafrika)

United Democratic Front (UDF) var en motståndsrörelse mot apartheid i Sydafrika på 1980-talet. 

Efter att African National Congress (ANC) blivit förbjudet och alla människor som öppet visade sitt stöd till ANC blev fängslade eller dödade, öppnades vägen för andra motståndsrörelsers bildanden. En av de största kom att bli UDF (United Democratic Front). Syftet för UDF var att samordna och ena apartheidmotståndet över klass- och rasgränserna och därigenom effektivare sätta käppar i hjulet för regimens rasåtskillnadspolitik. UDF var en öppen tillfällig organisation i väntan på att förbudet mot ANC skulle upphävas.

Organisationer i Sydafrika
Upplösta organisationer