Övergångsklausul

Övergångsklausul, eller passerell (, övergång), är en klausul i Europeiska unionens fördrag som gör det möjligt för Europeiska rådet och Europeiska unionens råd att förenkla beslutsfattandet och lagstiftningsförfarandena inom unionen, utan att behöva tillämpa det ordinarie ändringsförfarandet för att ändra fördragen. Den nuvarande övergångsklausulen infördes genom Lissabonfördraget, som trädde i kraft den 1 december 2009, och har hittills aldrig använts.

Det finns två typer av passereller, en allmän och en specifik. Den allmänna passerellen innebär att Europeiska rådet med enhällighet, efter godkännande av Europaparlamentet med absolut majoritet, kan ändra omröstningsförfarandet i Europeiska unionens råd från enhällighet till kvalificerad majoritet, utom för beslut om upptagande av nya medlemsstater och beslut med militära eller försvarsmässiga konsekvenser, och ersätta ett särskilt lagstiftningsförfarande med rådet som ensam lagstiftare inom ett visst politikområde med det ordinarie lagstiftningsförfarandet. Dessa bestämmelser får dock inte tillämpas på artikel 7-förfaranden, systemet för egna medel, fleråriga budgetramen eller den allmänna rättsliga grunden i artikel 352 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Europeiska rådets beslut måste översändas till de nationella parlamenten, och kan inte träda i kraft om ett nationellt parlament invänder mot beslutet inom sex månader. Inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, med undantag för beslut med militära eller försvarsmässiga konsekvenser, och den fleråriga budgetramen kan dock Europeiska rådet besluta att rådet ska ersätta enhällighet med kvalificerad majoritet utan att varken behöva godkännande av Europaparlamentet eller översända detta beslut till de nationella parlamenten.

Den specifika passerellen innebär att Europeiska unionens råd med enhällighet självt kan besluta att ersätta ett särskilt lagstiftningsförfarande med det ordinarie lagstiftningsförfarandet vid lagstiftning rörande det civilrättsliga samarbetet kring familjerätt, socialpolitik eller miljörätt. Ett sådant beslut antas på förslag av kommissionen och efter samråd med Europaparlamentet. Beslutet kring det civilrättsliga samarbetet kring familjerätt måste översändas till de nationella parlamenten och kan inte träda i kraft om ett nationellt parlament invänder mot det. Även inom fördjupade samarbeten kan rådet med enhällighet ersätta enhällighet med kvalificerad majoritet, utom för beslut med militära eller försvarsmässiga konsekvenser, och, efter samråd med Europaparlamentet, ersätta ett särskilt lagstiftningsförfarande med det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

Kommissionen Juncker föreslog vid fyra olika tillfällen mellan 2018 och 2019 att övergångsklausulerna skulle användas för att övergå till kvalificerad majoritet inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, samt till kvalificerad majoritet och det ordinarie lagstiftningsförfarandet på områdena som rör skattepolitik, energi- och klimatpolitik, samt socialpolitik. Inget av förslagen har hittills kunnat träda i kraft eftersom flera medlemsstater motsätter sig dem. I en icke-bindande resolution den 11 juli 2023 ställde Europaparlamentet sig bakom användandet av övergångsklausulerna för att införa kvalificerad majoritet på de lagstiftningsområden som fortfarande omfattas av krav om enhällighet.

Se även 
 Europeiska unionens fördrag
 Europeiska unionens lagstiftningsförfarande

Referenser 

Europeisk unionsrätt