kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blåsfiskartade fiskar

Blåsfiskartade fiskar (Tetraodontiformes) är en ordning i underklassen taggfeniga fiskar (Actinopterygii, ibland en underordning till abborrartade fiskar, Perciformes). Blåsfiskartade fiskar består av 10 familjer och cirka 360 olika arter.
Ordningen innehåller en stor variation av olika former.

Familjer
 Aracanidae
 tryckarfiskar (Balistidae) 
 piggsvinsfiskar (Diodontidae)
 klumpfiskar (Molidae) 
 filfiskar (Monacanthidae) 
 koffertfiskar (Ostraciidae) 
 blåsfiskar (Tetraodontidae) 
 Triacanthidae  
 Triacanthodidae 
 Triodontidae

Källor
 Nationalencyklopedin
Kawasaki Ki-48

Kawasaki Ki-48, kallad Lily av de allierade, var ett japanskt lätt bombflygplan från andra världskriget.

När japanska armén råkade ut för sovjetiskbyggda Tupolev SB-2 bombflygplan i Kina under 1937 blev de imponerade av dessas prestanda; de egna jaktflygplanen kunde inte hinna ikapp dem. Snart gav armén Kawasaki i uppdrag att tillverka ett tvåmotorigt lätt bombflygplan med ännu bättre prestanda. Arbetet på planet startade i januari 1938 och prototypen flög första gången i juli 1939 (projektet hade blivit försenat på grund av Ki-45 projektet).

Under sommaren 1940 kom planet i operativ tjänst och under hösten deltog planet i kriget mot Kina. Ki-48:ans hastighet gjorde den så gott som immun mot det kinesiska försvaret. Planets överlägsenhet visade sig dock bara vara en illusion när man fick med USA att göra. En förbättrad variant var dock redan under planering och de första prototyperna stod klara i februari 1942. Men den led fortfarande av att vara långsam och dåligt beväpnad och var ingen match för de allierades jaktflyg; i oktober 1944 insåg man att planet var på väg att bli föråldrat. De flesta plan slutade sina dagar som kamikazeplan och några användes som testflygplan för den experimentella jetmotorn Ne-0 och Kawasakis styrda bomb Igo-1B.

Varaianter
Ki-48-Ia, första produktionsvarianten, tillverkades fram till juni 1942.
Ki-48-IIa, förbättrad variant med förlängd flygkropp, större bombkapacitet, bepansrat besättningsutrymme och bepansrade bränsletankar samt kraftfullare Nakajima H1-115-motorer
Ki-48-IIb, störtbombarvariant av ovanstående variant.
Ki-48-IIc, slutgiltig produktionsvariant, i grund och botten samma som Ki-48-IIa men med förbättrad beväpning

Totalt tillverkades det 1 977 plan av de olika varianterna.

Källor
Mondey, David - The Hamlyn Concise Guide to Axis Aircraft of World War II - Chancellor press 2004 - 

Japanska stridsflygplan under andra världskriget
Japanska bombflygplan
WP:Projekt Japan
Kawasaki Heavy Industries
Stora Lulevatten

Stora Lulevatten (llulesamiska: Stuor Julevu) är en reglerad insjö i norra Lappland (Norrbottens län), belägen 372 meter över havet, yta 135–155 km². Sjön däms upp av Porjus kraftverk. Stora Lulevatten delas mellan kommunerna Jokkmokk och Gällivare och genomflyts av Luleälven.

Delavrinningsområde 
Stora Lulevatten ingår i delavrinningsområde (745614-165534) som SMHI kallar för Utloppet av Stora Lulevatten. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 456 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Luleälven (Stora Luleälven) mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (49 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Jokkmokks kommun
 Lista över insjöar i Gällivare kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Luleälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Gällivare kommun
Insjöar i Jokkmokks kommun
Insjöar i Sverige större än 100 kvadratkilometer
Death Metal (album)

Death Metal är det fjärde fullängdsalbumet av svenska death metal-bandet Dismember, som gavs ut 8 augusti 1997 av Nuclear Blast Records. Den japanska versionen av albumet innehåller fyra stycken bonuslåtar. Dismember hade planerat att Chris Reifert (Autopsy, Abscess) skulle sjunga bakgrundssången, men han kunde inte på grund av blandade omständigheter. Albumet spelades in i Sunlight Studios oktober - december, 1996, och mixades december, 1996 - januari, 1997, av Fred Estby, Tomas Skogsberg och Anders Lindström.

Låtförteckning
"Of Fire" - 03:40
"Trendkiller" - 02:11
"Misanthropic" - 02:59
"Let the Napalm Rain" - 03:26
"Live For the Fear (of Pain)" - 02:36
"Stillborn Ways" - 04:15
"Killing Compassion" - 01:48
"Bred For War" - 04:18
"When Hatred Killed the Light" - 03:31
"Ceremonial Comedy" - 03:24
"Silent Are the Watchers" - 03:54
"Mistweaver" - 04:07

Bonuslåtar på den japanska utgåvan
"Pagan Saviour" (Autopsy cover)
"Shadowlands"
"After Image"
"Shapeshifter"

Banduppsättning
 Matti Kärki - sång, koncept på omslaget
 David Blomqvist - gitarr
 Robert Senneback - gitarr
 Richard Cabeza - bas, koncept på omslaget
 Fred Estby - trummor, producent, ljudtekniker

Gästmusiker
 Keren Bruce - knäfiol på "Mistweaver"

Medverkande
 Tomas Skogsberg - ljudtekniker (trummor)
 Anders Lindström - ljudtekniker (trummor)
 Peter In De Betou - mastering (Cuttingroom)
 Alvaro Tapia - omslagsdesign
 Moonbase 99 Studio - foto, layout

Källor
 Death Metal på Encyclopaedia Metallum

Externa länkar
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Album av Dismember
Musikalbum 1997
Svenska musikalbum
Hate Campaign

Hate Campaign är det femte fullängdsalbumet av svenska death metal-bandet Dismember, som gavs ut den 17 januari 2000. Albumet har återutgivits två gånger senare, på återutgåvan från 2005 hängde det med två stycken bonuslåtar, och november, 2006 återutgav Night of the Vinyl Dead albumet i form av en "Yellow Splatter Vinyl" i begränsad upplaga.

Låtförteckning
"Suicidal Revelations" - 02:52
"Questionable Ethics" - 02:07
"Beyond Good and Evil" - 02:50
"Retaliate" - 02:47
"Enslaved to Bitterness" - 02:46
"Mutual Animosity" - 02:15
"Patrol 17" - 03:45
"Thanatology" - 02:35
"Bleeding Over" - 03:06
"In Death's Cold Embrace" - 03:03
"Hate Campaign" - 05:26

Bonuslåtar på återutgåvan från 2005
"Live to Hate" - 2:12
"Unhealing Scars" - 2.57

Banduppsättning
 Matti Kärki - sång
 David Blomqvist - gitarr
 Magnus Sahlgren - gitarr
 Sharlee D'Angelo - bas
 Fred Estby - trummor, producent, ljudtekniker

Medverkande
 Stefan Boman - mastering (Polar Studios)

Källor
 Hate Campaign på Encyclopaedia Metallum
 Hate Campaign på Discogs.com

Referenser

Externa länkar
 Låttexterna på DarkLyrics.com

Musikalbum 2000
Album av Dismember
Lilla Luleälven

Lilla Luleälven (lulesamiska: Unna Julevädno) är en älv i Jokkmokks kommun, 238 kilometer lång, avrinningsområde ca 9800 km², biflöde till Luleälven. Dess längsta källarm heter Tarrajåkkå och rinner upp i södra Sarekfjällen. Älven rinner mot sydost, passerar sjön Saggat (302 m ö.h.),och får därefter en rejäl påspädning av vatten från Blackälven när den passerar Tjåmotisjaure, medelvattenföringen ökar då med ca 135%. Blackälvens vatten kommer från Sarek, till största delen från Rapaätno, och vattendraget bär med sig stora mängder glaciärslam till huvudvattendraget. Efter att Heliga Fallet i Blackälven hade byggts ut med Seitevare kraftverk så minskade slamtransporten, men den är fortfarande intensiv, vilket kan ses på satellitbild över utloppet från stationen, vattnet har en tydlig azurblå färg.

Efter att ha blivit påspädd av Blackälven passerar Lilla Luleälven Skalka (295 m ö.h.), Randijaure (284 m ö.h.) och orten Jokkmokk. 

Älvfåran förenar sig med Stora Luleälven vid Vuollerim. I och med vattenkraftsutbyggnaden leds emellertid vattnet från Letsi kraftverk i en 8 kilometer lång tunnel över till Stora Luleälven där den mynnar vid Suoksjåhkå strax nedströms Kuouka. Den nedersta delen av Lilla Luleälven är därför en 17 kilometer lång torrfåra, Europas längsta, bortsett från en spegeldamm vid Vuollerim.

Älven rinner hela sitt lopp inom Jokkmokks kommun. Lilla Luleälvens största biflöden är den tidigare nämnda Blackälven och Pärlälven. Lilla Luleälven är reglerad.

Medelvattenföringen är 181 m³/s, vilket gör Lilla Luleälven till Sveriges näst största biflöde, efter Vindelälven.

Kraftverk i Lilla Luleälv
Lilla Luleälv hyser ett flertal vattenkraftverk vilka samtliga ägs av Vattenfall AB.
 Seitevare
 Parki
 Randi
 Akkats
 Letsi

Lilla Luleälven skogslandskap
Lilla Luleälven skogslandskap återfinns på ömse sidor om Lilla Luleälvens vattensystem med sjöarna Saggat och Skalka i de centrala delarna. I väst-östlig riktning är utsträckningen från fjällbyn Kvikkjokk i väster till byn Nautijaur i öster. Söder om älven finns sammanhängande marker från Kvikkjokk till Granudden och består både av indelade skogar och i norra delen av reservatet Pärlälvens fjällurskog. Skogslandskapets totala areal uppgår till 113 000 hektar.

Landskapet ligger i naturgeografiska regionen 52, "Norra barrskogs-Lappland" som utmärks av bergkullslätt med stora barrskogsområden, myrmarker och den del förfjäll.

Källor

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Jokkmokks kommun
Luleälvens avrinningsområde
Rebeca Linares

Rebeca Linares, eg. Verónica Linares (född 13 juni 1983 i San Sebastián, Spanien) är en spansk porrskådespelare.

Biografi 
Linares började sin karriär inom porrindustrin 2005 (22 år gammal) med att spela in filmer i Spanien och senare i Frankrike och andra delar av Europa. Efter ett antal filmer åkte hon över till USA för att fortsätta sin karriär. En av hennes första scener där var med den obscenitetsdömda regissören Max Hardcore.

Filmografi 
IAFD listar 121 olika titlar (16 november 2007) där hon medverkat (då IAFD främst listar amerikanska filmer är detta till viss del missvisande), de flesta med koncentration på analsex.

Externa länkar 

Officiell webbsida
Rebeca Linares sida på MySpace

Födda 1983
Spanska porrskådespelare
Kvinnor
Levande personer
Saggat

Saggat (även Saggatjaure, Sakkat), insjö i Jokkmokks kommun. I sjöns västra ända ligger Kvikkjokk och längre mot öster Årrenjarka och  Njavve.  Sjön har branta stränder, det största djupet är  meter. Saggat avvattnas genom Lilla Luleälven.  Saggat får sitt vatten i huvudsak från Kamajokk och Tarraälven.

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Jokkmokks kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Luleälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Jokkmokks kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Skalka

Skalka (samiska Skalkajaure) är en sjö i Jokkmokks kommun i Lappland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas genom Lilla Luleälven.

Vid Kvarntjärn, norr om och med avrinning i Skalka, mitt emot Granudden, ligger Granuddens skvaltkvarn.

Delavrinningsområde 
Skalka ingår i delavrinningsområde (741611-164246) som SMHI kallar för Utloppet av Skalka. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 261 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Lilla Luleälven (Tarraätno) som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (66 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Jokkmokks kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Luleälvens avrinningsområde
Insjöar i Lappland
Insjöar i Jokkmokks kommun
Insjöar i Sverige om minst 10 kvadratkilometer
Giovanna Mezzogiorno

Giovanna Mezzogiorno, född 9 november 1974 i Rom, är en italiensk skådespelare. Hennes föräldrar heter Vittorio Mezzogiorno och Cecilia Sacchi.

Mezzogiorno studerade teater och jobbade i Paris under två år. Hennes karriär började 1995 med dramat Qui est là, där hon i en uppsättning av Hamlet spelade Ofelia. År 2000 spelade hon rollen som Giulia i filmen Sista kyssen (L'ultimo bacio) av Gabriele Muccino.

Filmografi

Långfilmer
1997 - Il viaggio della sposa 
1998 - Del perduto amore 
1999 - Asini 
1999 - Un uomo perbene 
2001 - Afrodita, el sabor del amor (Slutfördes aldrig)
2001 - State zitti per favore 
2001 - L'ultimo bacio 
2001 - Malefemmene 
2001 - Nobel 
2001 - Tutta la conoscenza del mondo 
2002 - Ilaria Alpi - Il più crudele dei giorni 
2003 - La finestra di fronte 
2004 - L'amore ritorna 
2004 - Stai con me 
2004 - Il club delle promesse 
2005 - La bestia nel cuore 
2006 - AD Project
2007 - Lezioni di volo 
2007 - Notturno bus
2007 - L'amore ai tempi del colera
2007 - Désengagement

TV
1999 - Più leggero non basta - TV-film
2000 - Les Misérables - TV-serie
2003 - Il segreto di Thomas - TV-film
2004 - Virginia, la monaca di Monza - TV-serie

Teater
1995/1996 - Qui est là - i regi av Peter Brook
2004 - 4:48 Psychosis - av Sarah Kane med regi av Piero Maccarinelli

Referenser
 Artikeln är, helt eller delvis, översatt från italienska Wikipedia.

Noter

Födda 1974
Italienska skådespelare under 2000-talet
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Rom
Winpos Arena

Winpos Arena, tidigare A3 Arena, T3 Center, Umeå Arena, SkyCom Arena och Umeå ishall, är en ishall/arena i Umeå. Arenan rymmer 5 400 åskådare och har bland annat använts för JVM i ishockey 2000 och U-18 VM för herrar 2019.  A3 ARENA har 19 loger.

Bakgrund
Ishallen invigdes under namnet Umeå ishall den 17 december 1963 och var då Sveriges tredje ishall. Den första matchen spelades 1 december 1963 när Tegs SK mötte Skönvik/Sunds IF i premiären av Division 2 1963. Tegs Bertil Östlund gjorde det första målet i ishallen och matchen slutade 10-4 till Teg. 

År 2001 byggdes ishallen ut och taket lyftes, till en kostnad om 43,5 miljoner kronor. I samband med detta bytte ishallen namn till Umeå Arena.

I december 2004 köpte bredbandsbolaget Skycom rättigheterna till ishallen och namnet byttes till Skycom Arena. När kontraktet gick ut hösten 2008 byttes namnet tillbaka till Umeå Arena 1 oktober 2008.

Umeå Arena användes för en deltävling i Melodifestivalen 2004 och här arrangeras ofta mässor. 

Arenan uppgraderades med nya stolar, jumbotron, sarg och kylaggregat inför säsongen 2006/2007. Arenan rymmer 5450 åskådare vid ishockeymatcher. Den ägdes tidigare av IF Björklövens arenabolag, men såldes tillbaka till kommunen för den symboliska summan av 1 krona under 2009. År 2013 genomfördes en renovering av arenan för sju miljoner kronor, man bland annat bytte delar av kylsystemet samt göt om arenans bottenplatta. 

Inför säsongen 2013/2014 gjordes ombyggnader som innebar att antal platser reducerades från 6 002 till ca 5 400 st. Den 17 september 2013 köpte telekommunikationsföretaget T3 namnrättigheterna och arenans nya namn blev T3 Center. Sponsoravtalet gällde fem år med möjlighet till förlängning med ett år i taget i ytterligare tre år. I samband med att T3 gick samman med bland annat Alltele och blev A3 bytte arenan den 18 december 2017 namn till A3 Arena. I september 2021 tog Winpos, som erbjuder tjänster kopplade till kassasystem, över namnrättigheterna på arenan och döpte arenan till Winpos arena. Avtalet sträcker sig tre år.

Källor

Externa länkar 

Ishallar i Sverige
Sport i Umeå
Sportanläggningar i Umeå kommun
Sportanläggningar invigda 1963
Byggnader och anläggningar i Umeå
Den vilda (musikalbum)

Den vilda är ett musikalbum utgivet av den svenska popgruppen One More Time 1996. Året efter gav gruppen ut skivan med engelska texter till melodierna, då med titeln Living in a Dream.

Låtlista 
 Den vilda
 Kvarnen
 Skuggan bakom dig
 De oskattbara
 Labyrinten
 Vintergatan
 Råttfångarn
 Hela täcket för mig själv
 Huset
 Vägskälet
 Den vilda - forsen om våren

Listplaceringar

Referenser

Album av One More Time
Musikalbum 1996
Svenskspråkiga musikalbum
Rapaätno

Rapaätno (Ráhpaädno, Rapaälven), vattendrag som avvattnar stora delar av Sarekfjällen. Rapaätno sträcker sig genom Rapadalen och ingår i Luleälvens vattensystem, Jokkmokks kommun. 

Rapaätnos längd är cirka 45 kilometer fram till mynningen i sjön Laitaure (Laidaure). Före utloppet i Laitaure bildar älven Laitauredeltat. Omkring 18 km uppströms från utloppet i Laitaure bildar Rapaätno ännu ett delta, Rapaselet. 

Rapaätno får stora tillflöden från Sarvesvagge och Ruotesvagge.

Vattendrag i Lappland
Vattendrag i Jokkmokks kommun
Sarek
Luleälvens avrinningsområde
One More Time (musikalbum)

One More Time är ett musikalbum utgivet 1994 av den svenska popgruppen One More Time. Skivan hade inga större försäljningsframgångar och tog sig inte in på den svenska försäljningslistan. 

Tre av låtarna släpptes på singelskiva; Song of Fête, Get Out och The Dolphin. Den förstnämnda var den enda som tog sig in på försäljningslistan i Sverige, där den som högst nådde plats 36 under de två veckor den fanns med på topp 40. The Dolphin togs med på Nanne Grönvalls samlingsskiva 20 år med Nanne 2005. 

Det finns två versioner av låten The Dolphin; den på albumet och den på singeln. Enda skillnaden är dock att One More Time rättat till grammatiken på singelversionen. På albumet har de böjt ordet Catch felaktigt och sjunger Catched. På singeln har de rättat detta och sjunger den rätta böjningen av ordet, nämligen Caught.

Dazzle Light var en nyinspelning av en låt som funnits med på ett av Sound of Musics album (både Peter och Nanne Grönvall ingick i Sound of Music tidigare).

Låtlista 

Symphony of Doom 
Get Out 
The Dolphin 
Anguish Kept in Secrecy 
Song of Fête 
Time 
Moments of Passion 
Dazzle Light 
Chance of a Lifetime 
Fairytale

Referenser 

Album av One More Time
Musikalbum 1994
Engelskspråkiga musikalbum
Olav Dalgard

Olav Dalgard (dopnamn Olaf Hanssen, född 19 juni 1898 i Folldal, död 25 december 1980 i Bærum) var en norsk filmregissör, förkämpe för nynorskan samt litteratur- och konsthistoriker.

Liv och arbete
Dalgard växte upp i Oppdal, dit familjen flyttat när han var tre år gammal. Han tog magisterexamen i litteratur och konsthistoria vid universitet i Oslo 1929. Under studietiden var han förman i "Studentmållaget" och aktiv i "Mot Dag-bevegelsen".

Dalgard arbetade som litteraturkritiker i Dagbladet och Arbeiderbladet. Från 1931 var han dramaturg och instruktör vid "Det Norske Teateret". Han studerade film i Sovjetunionen, och producerade på 1930-talet flera filmer med socialistiska budskap. Dalgard var också aktiv i Arbeiderpartiets kulturverksamhet.

Under andra världskriget blev Dalgard arresterad 1942 av de tyska ockupanterna och sänd till koncentrationslägret Sachsenhausen.

Efter kriget skrev Dalgard bland annat den norska teaterhistorien Teateret frå Aiskylos til Ibsen (1948) och teoretiska arbeten om film. Han var delaktig i upprättandet av Norsk Filminstitutt.

Dalgard var medlem i Statens filmråd, förman i "Norsk litteraturkritikerlag" 1953-1955 och president i "Human-Etisk Forbund" 1965-1977.

År 1961 blev Dalgard "Statsstipendiat". För sitt arbete mottog han 1978 "Norsk kulturråds ærespris". Han har gett namn åt Dalgards krititikarpris som delas ut årligen av "Norsk kritikerlag" till en kritiker inom litteratur, film eller teater.

Bibliografi
Frøydis Haavardsholm - (1930)
Sosialt teater - (1933)
Vi bygger fabrikken - (1934)
Gjennom mørkret. Dikt frå fangelægret - (1945)
Teateret frå Aiskylos til Ibsen - (1948)
Filmskuespillet - (1951)
Teateret i det 20. hundreåret - (1955)
Lars Tvinde - (1966, en biografi om Lars Tvinde)
Inge Krokann - (1970, en biografi om Inge Krokann)
Europeisk drama frå antikken til realismen - (1972)
Samtid 1. Politikk, kunstliv og kulturkamp i mellomkrigstida - (1973, självbiografi)
Samtid 2. Krig og etterkrigsproblem (1978, självbiografi)
Kunst og kunstnarar frå Oppdal i gammal og ny tid - (1979)

Filmografi
Samhold må til (1935)
Vi bygger landet (1936)
By og land hand i hand (1937)
Det drønner gjennom dalen (1938)
Lenkene brytes (1938)
Gryr i Norden (1939)
Jag var fånge på Grini (1946)
Om kjærligheten synger de (1946)
Stevnemøte med glemte år (1957, endast manus)

Priser
Norsk kulturråds ærespris 1978
Språklig samlings litteraturpris 1979

Källor

Norska filmregissörer
Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1898
Avlidna 1980
Norska litteraturvetare
Män
Alumner från universitetet i Oslo
Norska filminstitutet

Norska filminstitutet () (NFI) är en i Norge statlig institution som har till uppgift att bevara och restaurera norsk film, distribuera och visa film, profilera och informera om film i Norge samt profilera norsk film internationellt. NFI upprättades 1955 och är underställt Kultur- og kirkedepartementet.

1 april 2008 slogs Norsk filmfond, Norsk filmutvikling och Norsk filmkommisjon ihop med det tidigare Norsk filminstitutt till ett nytt NFI.

Externa länkar
Officiell webbplats

Norska institut
Norsk film
Rönnells antikvariat

Rönnells antikvariat är ett svenskt antikvariat i Trygghuset på Birger Jarlsgatan 32 i Stockholm. Det grundades 1929 och drivs sedan 1998 av personalen. Under 2000-talet har verksamheten expanderat till att omfatta bokutgivning, utställningar, bokpresentationer och konserter. För sin kulturella betydelse fick antikvariatet 2013 motta ett pris av Svenska Akademien.

Historik och inriktning
Rönnells antikvariat grundades 1929 av Gösta Rönnell, och 1930 gavs dess första antikvariatskatalog ut. Grundarens son Per Rönnell tog över firman 1980 och drev den till sin död 1998, då den blev personalägd. 

Rönnells saluför cirka 100 000 böcker, från sina lokaler i tre plan på Birger Jarlsgatan. Det är ett av de mer etablerade antikvariaten i Stockholm och ses genom sina författaraftnar, konserter, föredrag och utställningar på flera håll som en viktig aktör i Stockholms kulturliv. 2013 uppmärksammades antikvariatet dock genom att det riskerade nedläggning, på grund av kraftigt ökade hyreskostnader.

Konkurrensen genom bokförsäljning på Internet har på senare år också halverat priserna på samlarböcker.

Sedan 2001 har Rönnells förlagsverksamhet med modernistisk och patafysisk inriktning. Bland annat har man givit ut skrifter av Ernst Elis Eriksson, Åke Hodell, Jan Erik Vold och Kristian Petri.

Antikvariatet har ett allmänt sortiment med viss tonvikt på skönlitteratur, konst och akademisk litteratur. Rönnells har förvärvat och sålt flera författares privata bibliotek, ofta med tryckt katalog, bland andra Vilhelm Mobergs, Karl Vennbergs, Åke Hodells och Mats B:s boksamlingar.

Sedan år 2013 använder sig Rönnells antikvariat även av Instagram i marknadsföringen av sina böcker.

Utmärkelser
2013 tilldelades Rönnells antikvariat pris av Svenska Akademien, tillsammans med en penningsumma av 100 000 kronor.

Vidare läsning 
 En bok som håller skeppet sjunkande Torbjörn Elenskys understreckare i SvD 28 december 2021 av Håll skeppet sjunkande, en bok av Pekka Särkiniemi om Rönnells antikvariat. Läst 28 december 2021.

Referenser

Externa länkar
Rönnells Antikvariats webbplats
Rönnells Instagramkonto

Antikvariat
Företag i Stockholms kommun