kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stockholms musikpedagogiska institut

Stockholms musikpedagogiska institut (SMI) är en stiftelseägd högskola (enskild utbildningsanordnare) för pedagogisk utbildning i musik och logonomi. SMI erbjuder en kandidatexamen (180 hp) och en högskoleexamen (120 hp) i musikpedagogik samt en högskoleexamen i logonomi (120 hp). På lärosätet erbjuds även fristående kurser inom musikpedagogik, musik och rörelse, danspedagogik, röst och tal, estetiska lärprocesser och konstarter i samverkan. 

SMI grundades 1960 av bland andra Madeleine Uggla för att tillgodose landets stora behov av didaktisk kompetens för den kommunala musikskolans (senare kulturskolans) verksamhet. SMI är numera den enda högskola med examen i musikpedagogik med inriktning på "pedagogiskt arbete för undervisning med elever på frivillig grund" - en didaktik som skiljer sig markant från andra i att den inte baseras på förutbestämd form eller innehåll, såsom finns i undervisning baserat på kursplaner, kurskriterier, betyg och examination. Istället bygger didaktiken på det frivilliga mötet mellan lärare och elev, med elevens utveckling i fokus. Studenter praktiserar genom hela utbildning med egen undervisning under handledning. Den didaktiska utbildningen förbereder för undervisning enskild, i grupp och i ensemble på alla stadier och i flera genrer. I undervisningen vid SMI ges notläsning och gehörsinlärning lika vikt. Lika stor del av utbildningen ägnas den egna utvecklingen som musiker och musicerande förebild, som den didaktiska och vetenskapliga delen.

SMI är den enda högskolan i landet med logonomi, en utbildning i röst- och talpedagogik med estetisk inriktning. Utbildningen växte ur Ninni Elliots didaktisk grund och ger en fördjupad och breddad kompetens att arbeta som röstpedagog med röstens konstnärliga, kommunikativa förmåga såsom utveckling av uttrycksfullhet, engagemang och variation samt dels med förebyggande rösthälsa.

Från och med 2018 medverkar SMI i regeringssatsningen Kulturskoleklivet, i samarbete med Stockholms universitet och Stockholms konstnärliga högskola.

Sedan 2017 finns SMI i nya anpassade lokaler för scenkonstnärlig undervisning på Campus Flemingsberg i Huddinge kommun, där även Södertörns högskola och Röda Korsets högskola samt delar av Karolinska Institut och Kungliga Tekniska högskolan finns.

Externa länkar
 Officiell webbplats

Universitet och högskolor i Sverige
Musikutbildning i Stockholm
Carl Fredrik von Höpken

Carl Fredrik von Höpken, född 19 augusti 1713, död 12 oktober 1778, var en svensk friherre, diplomat och politiker. Han var son till Daniel Niclas von Höpken och bror till Anders Johan von Höpken och Arvid Niclas von Höpken. 

Höpken var auskultant i Kommerskollegiet från 1729 och företog på deras uppdrag en resa till Mellanöstern med Edvard Carleson. I Konstantinopel inledde de, till en början på eget bevåg och från 1734 på uppdrag av sekreta utskottet, förhandlingar om ett förbund mellan Sverige och Turkiet. Han utnämndes till Chargé d'affaires 1734 och envoyés extraordinaires 1738 i Konstantiniopel. Som svenskt sändebud slöt han ett handelsfördrag 1737 och ett försvarsförbund 1739 med Turkiet. Åren 1744–1747 var Höpken svensk minister i Köpenhamn. Han var därefter statssekreterare vid Krigsexpeditionen från 1747 och president i Kammarkollegium från 1757. Genom byte med Mattias von Hermanson tillträdde han 1767 tjänsten som president i Kammarrevisionen, men avgick samma år.  

Höpken tillhörde liksom hela sin släkt hattpartiet och räknades som en av dess ledande män från 1751 års riksdag. Han var ledamot av sekreta utskottet vid nästan samtliga riksdagar från 1751, medlem av hattpartiets hemliga partistyrelse och en tid en av dess penningutdelare samt 1751–1762 bankofullmäktig. Under riksdagen 1755–56 uppfördes Höpken fyra gånger på rådsförslag, men förbigicks på grund av hovets ovilja. Då hans broder, kanslipresidenten Anders Johan von Höpken, under riksdagen 1760–62 offrades av hattpartiet och tvingades avgå från sitt ämbete, närmade han sig för en tid mösspartiet och hovet, men återgick snart till sitt gamla parti. Vid riksdagen 1769 var han åter i dess främsta led och inledde striden om en författningsrevision genom ett angrepp på den av mössorna 1766 stiftade förordningen om lagarnas verkställighet. Vid de underhandlingar om försoning mellan partierna som föregick Gustav III:s statskupp 1771 var Höpken en av hattpartiets förtroendemän. Efter statskuppen drog han sig tillbaka från politiken.

Se även 
Släkten von Höpken

Källor

Noter

Män
Födda 1713
Avlidna 1778
Personer under frihetstiden
Personer under gustavianska tiden
Hattpartiet
Svenska statssekreterare
Svenska diplomater under 1700-talet
Mottagare av Serafimerorden
Presidenter i Kammarkollegium
American VI: Ain't No Grave

American VI: Ain't No Grave är ett album av Johnny Cash, släppt i februari 2010. Albumet var det andra i hans American Recordings-serie som gavs ut postumt och det spelades in under samma sessioner som American V: A Hundred Highways.

Albumet hade den 30 april 2010 legat på Sverigetopplistan i 27 veckor och nått en bästaplacering som nr 9.

Låtlista 
 "Ain't No Grave" (Claude Ely) – 2:53
 "Redemption Day" (Sheryl Crow) – 4:22
 "For the Good Times" (Kris Kristofferson) – 3:22
 "I Corinthians 15:55" (Johnny Cash) – 3:38
 "Can't Help but Wonder Where I'm Bound" (Tom Paxton) – 3:26
 "A Satisfied Mind" (Red Hayes, Jack Rhodes) – 2:48
 "I Don't Hurt Anymore" (Don Robertson, Walter E. Rollins) – 2:45
 "Cool Water" (Bob Nolan) – 2:53
 "Last Night I Had the Strangest Dream" (Ed McCurdy) – 3:14
 "Aloha Oe" (Lili'uokalani) – 3:00

Medverkande musiker 
 Johnny Cash – sång, gitarr
 Scott Avett – banjo på "Ain't No Grave"
 Seth Avett – fotsteg och kedjor på "Ain't No Grave"
 Mike Campbell – gitarr
 Smokey Hormel – gitarr
 Jonny Polonsky – gitarr
 Matt Sweeney – gitarr
 Benmont Tench – piano, cembalo, orgel

Musikalbum 2010
Album av Johnny Cash
Album producerade av Rick Rubin
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum utgivna postumt
Norge i olympiska vinterspelen 1928

Norge deltog vid 1928 års olympiska vinterspel i St. Moritz. Landet tog hela sex guldmedaljer och slutade på en sammanlagd förstaplats i medaljligan, precis som i vinterspelen 1924.

Medaljer

Guld
Längdskidåkning
 Herrarnas 18 km: Johan Grøttumsbråten
Backhoppning  
Herrar: Alf Andersen
Nordisk kombination
Herrar: Johan Grøttumsbråten
Skridsko
Herrarnas 500 m: Bernt Evensen
Herrarnas 5000 m: Ivar Ballangrud
Konståkning
Damernas singel: Sonja Henie

Silver
Backhoppning  
Herrar: Sigmund Ruud
Skridsko  
Herrarnas 1500 m: Bernt Evensen
Längdskidåkning
Herrarnas 18 km: Ole Hegge 
Nordisk kombination
Herrar: Hans Vinjarengen

Brons
Nordisk kombination
Herrar: Jon Snersrud
Skridsko  
Herrarnas 500 m: Roald Larsen
Herrarnas 1500 m: Ivar Ballangrud
Herrarnas 5000 m: Bernt Evensen
Längdskidåkning
Herrarnas 18 km: Reidar Ødegaard

Nationer i olympiska vinterspelen 1928
1928
1928 i Norge
Majken Sörman-Olsson

Majken Sörman-Olsson, född den 31 maj 1940 i Stockholm, död 10 mars 2016, var en svensk konstnär, journalist och författare. Hon var verksam som journalist vid bland annat tidningen Svensk Damtidning, Värmlands Folkblad, Östersundsposten och Sydsvenska Dagbladet. Hon var verksam som konstnär sedan 1978 och debuterade med utställningen Leklandskap på Malmö Konsthall.

Hon bodde i Stockholm, Karlstad, Östersund, Malmö, Skattungbyn och på Blidö.

Hon är dotter till konstnären Stina Sörman och Herbert Sörman, hon har två syskon krukmakaren Barbro Sörman och konstnären Magnus Sörman.

Bibliografi
1976 ”Vi leker med färg & form” Kirsten Hennix och Majken Sörman-Olsson, Brevskolan
1982 ”Mamma i dag, sju intervjuer och egna tankar”, Majken Sörman-Olsson, Liber.
1983 ”Växa med datorer”, Lars Bosrup och Majken Sörman-Olsson, Liber
1984 ”Starta ett kollektiv! Vi väver tillsammans”
1997 ”Anno 1997”, Corona årsbok artikeln Gränser
2004 ”TE Av daggkåpa, rölleka, björk, rönn, hallon, mjölkört, svarta vinbär, ringblomma och rödklöver som Majken Sörman-Olsson plockat i Skattungbyn” Atremi 
2005 ”BLOMSTER-LISAS BOK - livet och trädgården”, Hilda Ståhl och Majken Sörman-Olsson, Atremi
2007 ”Nu låtsas vi att du är liten”, text och fotografier av Majken Sörman-Olsson, Atremi 
2008 Bildspel – fotoutställningen ”Soppalycka” och ”Happy Soup” DVD sammanställd av Vidar Sörman, Atremi
2010 "Rosas Bok - Om livet på Labbetorps gård för 100 år sedan", Formgivning och text: Majken Sörman-Olsson. Illustrationer: Rosa Lindeberg, 9 år. Efterord: Jan Lindeberg

Källor 
 Dödsannons - Familjesidan
 Dödsnotis - Sydsvenskan

Kvinnor
Födda 1940
Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Svenska författare under 1900-talet
Avlidna 2016
Konstnärer från Stockholm
Svenska författare under 2000-talet
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Journalister från Stockholm
Författare från Stockholm
Ferdinand Flodin

Ferdinand Flodin, född 10 februari 1863 i Stockholm, död 2 november 1935 i Stockholm, var en svensk fotograf och hovfotograf som hade sin verksamhet i Stockholm.

Biografi
Ferdinand Flodin var en känd teaterfotograf och porträttfotograf. Hans utomhusbilder är däremot sällsynta. Sin utbildning fick han i USA åren 1883 till 1887. Mellan 1887 och 1889 drev han sin egen ateljé i Worcester utanför Boston. Tillbaka i Sverige stannade han ett tag hos fotografen Aron Jonason i Göteborg. 

I Stockholm hade han först en ateljé vid Drottninggatan och från 1900 i den nybyggda fastigheten Rännilen 11, Biblioteksgatan 8. 1907 flyttade han in i sin ateljé vid Hamngatan som var utrustat med ett stort lutande ateljéfönster, det var en viktig nyhet för tiden. 

Vid 1900-talets början tävlade Flodin med Ateljé Jaeger om tätpositionen bland de förnäma porträttateljéerna i Stockholm. Hans porträttbilder är konstnärlig gestaltade, där fotografins grova korn blir till ett uttrycksmedel som påminner om ett grafisk blad.

År 1906 blev han sekreterare i det 1895 bildade Svenska Fotografers Förbund, den posten innehade han till 1915. Som sekreterare i förbundet skrev han en mängd artiklar oftast om tekniska nyheter eller om yrkesekonomiska frågor. En stor del av hans arbeten och samlingar finns på  Fotografiska museet (numera en del av Moderna museet) i Stockholm.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar
 

 

Födda 1863
Avlidna 1935
Fotografer från Stockholm
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
James Kealoha

James Kimo Kealoha, född 29 april 1908 i Pahoa, död 24 augusti 1983 i Honolulu, var en amerikansk politiker. Han var Hawaiis viceguvernör 1959–1962. Han var av kinesisk och hawaiiansk härkomst.

Kealoha gick i skola i Hilo High School i Hilo. Han gifte sig 1929 med Muilan Young. Paret fick två döttrar, Leiluhu Emma och Leiohu Lillie.

Kealoha öppnade 1930 en livsmedelsaffär. Han gick först med i demokraterna men bytte sedan parti till republikanerna.

I det första guvernörsvalet 1959 vann republikanernas kandidater William F. Quinn som valdes till guvernör och viceguvernörskandidaten Kealoha. För första gången i USA:s historia tillträdde en person av kinesisk eller hawaiiansk härkomst viceguvernörsämbetet i en delstat. Kealoha efterträddes 1962 som viceguvernör av demokraten William S. Richardson.

Externa länkar
Political Graveyard

Födda 1908
Avlidna 1983
Hawaiis viceguvernörer
Män
Jean-Luc Thérier

Jean-Luc Thérier, född 7 oktober 1945 i Hodeng-au-Bosc i Seine-Maritime, död 31 juli 2019 i Neufchâtel-en-Bray i Seine-Maritime, var en fransk rallyförare.

Rallykarriär
Åren innan det blev ett världsmästerskap, så tävlade Thérier i vissa internationella tävlingar, och vann Akropolisrallyt och San Remo-rallyt 1970.

Thérier tävlade för Alpine-Renault i Rally-VM:s begynnelse, och var den förare som tog flest poäng under säsongen 1973. Dock fanns det då inget förarmästerskap att tävla om, vilket ledde till att Thérier inte blev världsmästare. Däremot hjälpte han Alpine-Renault till att bli historiens första världsmästare i rally.

Efter sina tre delsegrar 1973 kom Thérier att vinna ytterligare två rallyn, det sista på hemmaplan i Frankrike 1980. Thérier kom även att delta i Le Mans 24-timmars under sin karriär.

Han deltog i Monte Carlo-rallyt 13 gånger mellan 1969 och 1984, med andraplatsen 1971 som främsta resultat där.

Referenser 

Födda 1945
Franska racerförare
Franska rallyförare
Rally-VM-förare
Män
Franska idrottare under 1900-talet
Avlidna 2019
Luciafesten

Luciafesten, svensk TV-pjäs från 1992 med bland andra Jan-Olof Strandberg, Malin Berghagen och Birgitta Andersson i regi av Peter Stormare.

Roller i urval
Jan-Olof Strandberg 
Malin Berghagen
Birgitta Andersson
Claire Wikholm

Jul i TV
Lucia på film
TV-teater i Sverige
Thomas Gill

Thomas Ponce Gill, född 21 april 1922 i Honolulu, död 3 juni 2009 i Honolulu, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus från Hawaii 1963-1965. Han var sedan Hawaiis viceguvernör 1966-1970.

Gill gick i skola i Roosvelt High School och studerade sedan vid University of Hawaii. Han deltog i andra världskriget i USA:s armé. Han avlade 1951 juristexamen vid University of California, Berkeley.

Gill efterträdde 1963 Daniel Inouye i USA:s representanthus. Han efterträddes 1965 som kongressledamot av Patsy Mink. Gill efterträdde 1966 William S. Richardson som viceguvernör. Han efterträddes 1970 i det ämbetet av George Ariyoshi.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1922
Avlidna 2009
Amerikanska demokrater
Ledamöter av USA:s representanthus från Hawaii
Hawaiis viceguvernörer
Män
Personer från Honolulu
Alumner från UC Berkeley School of Law
Nisin

Nisin, E234, är en polycyklisk peptid bestående av 34 aminosyradelar. Den har antibakteriella egenskaper och används därför som konserveringsmedel i livsmedel. Den innehåller de ovanliga aminosyrorna lantionin (LAN), metyllantionin (MeLan), didehydroalanin (DHA) och didehydroaminosmörsyra (Dhb) samt flera tioetrar. Dessa ovanliga aminosyror införs genom posttranslational modifiering av en utgångspeptid.

Nisin framställs av bakterien Lactococcus lactis och finns naturligt i mjölk. Kommersiellt erhålls den från odlingar av Lactoccus lactis på naturliga substrat, såsom mjölk eller dextros, och är inte kemiskt syntetiserad. Ämnet verkar hämmande på ett stort antal grampositiva bakterier i synnerhet dess sporer. Medan effekten på gramnegativa arter, jäst och mögel är marginell. Nisin är olösligt i vatten och kan vara effektiv på halter som närmar sig ppb-nivåer. I livsmedel, är det vanligt att använda nisin på nivåer från ca 1-25 ppm, beroende på vilken typ av mat.

Nisin används som konserveringsmedel i torkad frukt, frukt- och grönsaksberedningar, pulvermos, fiskvaror, öl, vin och spritdrycker.

Konserveringsmedel
Stand Inside Your Love

"Stand Inside Your Love" är en låt av den amerikanska rockgruppen The Smashing Pumpkins, utgiven som den första officiella singeln från albumet Machina/The Machines of God. Singeln gavs ut den 21 februari 2000 på Virgin Records. Den nådde plats 59 i USA och tog sig även in på flera listor runtom Europa samt Australien och Nya Zeeland.

Låten är skriven av bandets frontman Billy Corgan och är en kärlekslåt tillägnad hans dåvarande flickvän Yelena Yemchuk. Yemchuk spelar även huvudrollen i musikvideon till låten, regisserad av den brittiska regissören W.I.Z.. Videon är en hyllning till teaterpjäsen Salomé av Oscar Wilde. I videon ser man också basisten D'arcy Wretzkys ersättare Melissa Auf der Maur.

Corgan har beskrivit Stand Inside Your Love som den enda sanna kärlekslåt han skrivit.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Billy Corgan.

 "Stand Inside Your Love" – 4:14 
 "Speed Kills" – 4:51

Medverkande 
 Billy Corgan – sång, gitarr
 James Iha – gitarr
 D'arcy Wretzky – bas (dock inte i musikvideon)
 Jimmy Chamberlin – trummor

Listplaceringar

Referenser 

Engelskspråkiga sånger
Låtar skrivna av Billy Corgan
Musiksinglar 2000
Singlar utgivna på Virgin Records
The Smashing Pumpkins-låtar
Jim Siedow

James Nash "Jim" Siedow, född 12 juni 1920 i Cheyenne i Wyoming, död 20 november 2003 i Houston, var en amerikansk skådespelare, mest känd för sin roll som Drayton Sawyer i Motorsågsmassakern och Motorsågsmassakern 2

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Cheyenne, Wyoming
Födda 1920
Avlidna 2003
Män
Timo Mäkinen

Timo Mäkinen, född 18 mars 1938 i Helsingfors, död 4 maj 2017 i Helsingfors, var en finländsk rallyförare.

L==Rallykarriär==
Mäkinen startade sin internationella rallykarriär 1959 i Tusen sjöars rally (Finska rallyt) och slog igenom på allvar genom att vinna Monte Carlo-rallyt 1965. När Mäkinen vann Tusen sjöars rally 1965, 1966 och 1967 blev han första förare att stå som segrare i tävlingen tre gånger i rad. 1973 var ett lyckosamt år för Mäkinens del, då han vann Arctic Rally, finska och brittiska rallyt, vilket gav honom två segrar under den första VM-säsongen. Under perioden 1973–1975 lyckades Mäkinen ta tre raka segrar även i det brittiska rallyt. Hans karriär hade passerat zenit när förar-VM infördes 1977, så Mäkinen blev aldrig världsmästare.

Mäkinen vann ett stort sportbåtsrally 1969, samt det finska rallymästerskapet vid tre tillfällen, och vann tävlingar på isbanor och det finska standardvagnsmästerskapet tre gånger.

Källor

Externa länkar

Födda 1938
Avlidna 2017
Finländska racerförare
Finländska rallyförare
Rally-VM-förare
Män
Idrottare från Helsingfors
Finn Jor

Finn Barthol Horgen Jor, född 20 januari 1929, är en norsk idéhistoriker, journalist och författare. Han var kulturredaktör vid Aftenposten mellan 1965 och 1992. Jor är utbildad magister i idéhistoria vid Universitetet i Oslo. Han är författare till en rad böcker om kultur- och samhällsfrågor, men även skönlitteratur. Från 1986 satt han i juryn för Nordiska rådets litteraturpris. Han engagerade sig i förbindelserna mellan Norge och Finland och var 1991-1992 ordförande i Norsk-finska föreningen. 1995 utnämndes han till riddare av första graden av Finlands Lejons orden.

Böcker utgivna på svenska  
1955 - Sören Kierkegaard - det levda livets tänkare
1970 - Idéerna som skapade Europa
1999 - Hemma hos författare, konstnärer, kompositörer i Norden

Källor
 

Norska författare
Norskspråkiga författare
Norska idéhistoriker
Norska journalister
Män
Födda 1929
Levande personer
Alumner från universitetet i Oslo
The Charade

The Charade är en singel från 2010 av den amerikanske musikern Serj Tankian. Låten finns med på albumet Elect the Dead Symphony, inspelat tillsammans med Auckland Philharmonia Orchestra, fast då i en annorlunda och något längre version jämfört med singelversionen. Låten ryktades redan 2004 komma med på ett av System of a Downs då kommande album (Mezmerize/Hypnotize), vilket senare visade sig vara ett falskt rykte. "The Charade" kom istället med på Axis of Justices debutalbum Axis of Justice: Concert Series Volume 1, då under namnet "Charades".

Låtlista

Referenser

Noter 

Amerikanska musiksinglar
Musiksinglar 2010
Rector cantus

Rector cantus var en befattning som innebar att leda gudstjänstsången i kyrkorna . Befattningen fanns under stormaktstiden, men kan ha tillkommit tidigare. Psalmerna sjöngs oftast utantill, eftersom de flesta i församlingen inte kunde läsa, och psalmböcker var sällsynta. Då var det viktigt att ha en duktig försångare. Rector cantus kunde vara samma person som klockaren. Efter hand tillkom organister, men deras status var till en början lägre än sångledarens. Rector cantus motsvaras idag av kantor, vilket är titeln för kyrkomusiker med kantorsexamen (folkhögskola) som är en kortare utbildning än den till organist (högskola).

Rector cantus i Uppsala
I Uppsala var befattningen under och före stormaktstiden förknippad med tjänstgöring i trivialskolan, domkyrkan och vid universitetet. Rector cantus skulle undervisa i figuralmusik, dvs. körsång. Titeln förekommer första gången i bevarade handlingar 1638 då Johannes Laurentij degraderades till skolnotarie. Möjligen hade rector cantus uppgifter tidigare skötts av konrektorn. Från 1660-talet hade rector cantus biuppgifter för att försörja sig. Carolus Wallinus och Harald Vallerius var biträdande universitetsbibliotekarier, Christian Zellinger, Eric Burman och H.C. Engelhardt var också organister.

Ensemblen, chorus musicus, som rector cantus hade att leda bestod av ett okänt antal skolpojkar, förmodligen så kallade diskantister samt ett likaledes okänt antal studenter. Eftersom det saknades gymnasium skrevs även unga pojkar in vid universitetet. Kören betjänade både kyrkan och universitetet och universitetet bidrog också till rector cantus lön. Kören hade till uppgift att sjunga i kyrkan vid större helger och vid universitetets ceremonier såsom rektorsinstallation två gånger om året och vid magisterpromotioner. För den enstämmiga sången i domkyrkan svarade två skolnotarier.

Eftersom rector cantus arbetsuppgifter även omfattade universitetets musikliv används även titeln director musices.

Lista över rectores cantus i Uppsala
Johannes Laurentij –1638
Olaus Johannis Becchius 1638–1644
Henricus Erici Helelius 1644–1662
Carolus Petri Wallinus 1662–1675
Harald Vallerius 1675–1690
Christian Zellinger 1691–1718
Eric Burman 1719–1727
Heinrich Christoph Engelhardt 1727–1764

Källor

Noter

Tryckta källor

Rudén, Jan Olof (2023). Musiken i Uppsala under stormaktstiden. 2: 1660–1730 [Elektronisk resurs] Bidrag till dess historia grundade på en arkivinventering. Del A. Uppsala: Acta Universitatis Upsaliensis 

Akademiskt musikliv
Historiska yrken
Svenska titlar
Farbror Frost

Farbror Frost, även Farfar Frost (ryska: Де́д Моро́з, Déd Moróz), är den östslaviska motsvarigheten till jultomten. Den har sin bakgrund i en personifikation av vinterkölden och lanserades litterärt (via ryska barnberättelser) i mitten av 1800-talet som en mer jultomteliknande gestalt. Motsvarigheter finns även i vissa väst- och sydslaviska länder.

Bakgrund 
Ursprungligen personifierade Farbror Frost vinterkölden i slavisk mytologi. Han avbildades då som en kortvuxen gubbe med långt grått skägg som sprang över åkrarna och frammanade gnistrande rimfrost. För att blidka kölden och få goda skördar bjöd människorna på blinier och risgrynsgröt som de satte ut på förstutrappan.

Farbror Frost trädde in i den litterära traditionen 1840, i en sagosamling av V.F. Odojevskij. Under namnet Frost Ivanovitj presenterades figuren som bodde i ett istäckt land. Där kunde barn besöka honom; de fick inte presenter, men de blev belönade för väl utfört arbete.

I slutet av 1800-talet infördes motsvarigheten till den julklappsutdelande jultomten, först under namnet ”Морозко” (Morozko, eller kung Frost, på engelska "King Frost") och från och med början av 1900-talet som Де́д Моро́з (Déd Moróz). Den från äldre folktro hämtade kortvuxne gubben kom alltså att förknippas med den kristna högtiden på liknande sätt som tomten växte samman med julen i Sverige.

Efter revolutionen 1917 avskaffades julfirandet och med det även Farbror Frost, officiellt från 1929. Men från 1936 infördes istället nyårsfirande med nyårsträd, Farbror Frost, hans barnbarn Snöflickan och nyårspresenter istället för julklappar.

Farbror Frost hade från början himmelsblå, mörkblå eller vit päls, långt vitt skägg, en stav i handen och filtstövlar på fötterna. Men under inflytande från den angloamerikanska Santa Claus har han numera även röd päls. Han kör en trojka och kommer alltid tillsammans med Snöflickan, som har en vit eller silverskimrande päls, och delar ut presenter till alla på nyårsafton.

Julen, i åminnelse av Kristi födelse, firas 25 december. Den rysk-ortodoxa kyrkan och andra kyrkor som följer den Julianska kalendern, firar Kristi födelse på det datum som är den 7 januari enligt den Gregorianska kalendern.

Namnet 
Déd Moróz har kallats vid ett antal olika namn i olika länder. På engelska används ibland Father Frost, på svenska syns ibland "Morfar Frost" eller "Morbror Frost"; enligt vissa ordböcker används 'де́д' specifikt i betydelsen morfar.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 
Fanns det jultomtar i Sovjetunionen?, Världens historia

Julfigurer
Kultur i Ryssland
Kultur i Ukraina