kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Drejargruppen

Drejargruppen var ett konstnärskollektiv som verkade inom Rörstrand (porslinsmärke) under 1970-talet. Gruppens medlemmar offentliggjordes aldrig vid den tiden utan godset signerades endast med ordet Drejargruppen samt årtal.

Drejargruppen marknadsfördes som "En helt vanlig grupp människor med ovanligt mycket konst i nävarna". Föremålen är typiskt sjuttiotal med krukmakaraktiga dekorationer, målade band och handfast chamottestil. I reklambladen fick kollektionerna också namn. Debutserie 1972 var den blåmålade Sofia, senare kom Sandra, Kupol (1973) med tornliknande dekor, Rebecka (1973), den brun-orange Labyrint, Mont Blanc och den etnoinfluerade Kreta (samtliga 1974). Andra kollektioner var Miranda - gul med svarta ränder, Felicia med gula fält och svarta ränder mot oglaserad chamotte, Sepia i brunglaserad chamotte med mörkbruna blommor och bägarna Trubadur. (Samtliga 1975) Former av Rörstrandskonstnären Sylvia Leuchovius marknadsfördes som Drejargruppen, tex. vaserna i serien Veronica i gråspräckligt stengods med målat blått band runt om. Paulina har Leuchovius-artade prickar och blommor. Den brun-grå serien Fatima (1972, även uppgift om året 1973) liknade Inger Perssons ateljégods Bruno från Rörstrands 1960-tal.

Drejargruppens produkter låg i tiden och med sin konsumentvänliga stil blev kollektionerna en av Rörstrands försäljningsframgångar på 1970-talet. Från 1974 gick godset på export, först till fabrikens stora utlandsmarknader Tyskland och USA. Samma år arbetade tiotalet drejare och dekoratörer i Drejargruppen: drejarna Robert Weidinger och Arne Käll. Gösta Millberg var dekormålare. Övriga medlemmar var drejaren Jim Fredriksson, Bodil Metzler, Stellan Fogelquist, Kerstin Carlsson, Lennart Broberg, Hans Schroedter och Kurt Bergsten. I början av 1980-talet var det endast Gösta Millberg som bidrog med nya modeller. Han fick senare formge konstgodsserier med sin egen signatur. Drejargruppens arbete upphörde i och med nysatsningen på Rörstrands konstavdelning 1981-82, då konstnärer och formgivare anställdes på nytt.

Litteratur
 Nyström, Bengt/Eklund, Petter, Brunius, Jan, Tegnér, Annika, Stora boken om Rörstrand. Historiska Media, 2020.

Externa länkar
Rörstrands porslin
 
Svenska formgivare
Konstnärsgrupper i Sverige
Kristi kyrka (Whitmeriterna)

Kristi kyrka (the Church of Christ) var en av flera samfund inom Sista Dagars Heliga-rörelsen, som hävdade att man var den sanna arvtagaren till den kyrka med samma namn, som Joseph Smith grundat 1830.

För att skilja den från andra konkurrerande mormongrupper har man ofta kallat dess angängare för whitmeriter, efter dess grundare David Whitmer, en av de tre påstådda vittnena till de guldplåtar som Mormons Bok skulle ha varit skriven på.

Historia 

William E McLellin var en av de medlemmar som stödde Sidney Rigdons ledaranspråk under successionskrisen efter Joseph Smiths död 1844. Den 6 april 1845 var McLellin med och organiserade en Kristi kyrka med Rigdon som president. Själv valdes han in i de tolv apostlarnas kvorum.

1847 mindes McLellin dock plötsligt hur Joseph Smith hade utpekat David Whitmer som sin efterträdare. McLellin lämnade därför Rigdons kyrka och uppmuntrade istället Whitmer att grunda ytterligare en Kristi kyrka. Whitmer accepterade och samlade andra bakom sina anspråk, däribland föregångare inom kyrkan som Oliver Cowdery, Martin Harris, Hiram Page och John Whitmer. Man publicerade en tidskrift i Kirtland, kallad The Ensign of Liberty Whitmer anslöt sig dock aldrig till församlingen i Kirtland och hans kyrka upplöstes.

På 1870-talet dök dock David Whitmer upp igen och återuppväckte sin Kristi kyrka.
1887 lät han utge boken Address to All Believers in Christ.
Året därpå avled han.

Efter Whitmers död 

Efter David Whitmers död fortsatte dennes Kristi kyrka att verka ännu en tid.
Man började 1889 utge tidskriften The Return, fr o m år 1900 kallad The Messenger of Truth.
Kyrkan tryckte även sina egna utgåvor av Mormons bok (under namnet The Nephite Record) och Läran och Förbunden.

1925 hade de flesta kvarvarande whitmeriterna anslutit sig till en annan mormonkyrka, också kallad Kristi kyrka, Church of Christ (Temple Lot).

Religiösa organisationer bildade 1847
Samfund inom sista dagars heliga-rörelsen
Gösta Millberg

Nils Gösta Ingemar Millberg, född 30 januari 1922 i Hovby, död 29 december 2008 i Lidköping, var en svensk keramiker. Han var verksam på Rörstrand under 1960- och 1970-talen och var senare även medlem av Drejargruppen.

Gösta Millberg är begravd på Norra begravningsplatsen i Lidköping.

Källor 
 Millberg, Nils Gösta Ingemar på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
Rörstrands porslin
 

Svenska keramiker
Svenska formgivare
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Personer från Hovby socken
Gravsatta på Lidköpings norra begravningsplats
Födda 1922
Avlidna 2008
Män
Lilla helgonet (olika betydelser)

Lilla helgonet kan syfta på:

 Lilla helgonet – en operett i två akter av Florimond Hervé

Filmer
 Lilla helgonet (film, 1919) – USA, originaltitel Spotlight Sadie
 Lilla helgonet (film, 1931) – Frankrike och Tyskland, originaltitel Mam'zelle Nitouche
 Lilla helgonet (film, 1944) – Sverige
 Lilla helgonet (film, 1954) – Frankrike och Italien, originaltitel Mam'zelle Nitouche
 Lilla helgonet (film, 1963) – Danmark, originaltitel Frøken Nitouche
Denitrifikation

Processen utförs av denitrifikationsbakterier, som utvinner energi ur nitratet. Denitrifikation sker mest vid suboxiska förhållanden, d.v.s. vid pE-värden 3,4-8,5 när pH-värdet är 7. Vanligen sker denna reaktion i våtmarker, sjösediment eller vattenmättad åkermark.

Uttryckt som en halv redoxreaktion:
2NO3- + 10e- + 12H+ → N2 + 6H2O

Processen utnyttjas i reningsverk och anlagda våtmarker, för att minska utsläppen av nitrat till sjöar och hav och på så sätt minska övergödningen.

Se även 
 Kvävets kretslopp
 Kvävefixering
 Nitrifikation

Metabolism
Biokemi
Biologiska processer
En människa

"En människa" är en låt framförd av popgruppen Freda', skriven av Uno Svenningsson hemma i hans pojkrum i Gnosjö. Med låten menar gruppen att man först och främst är en människa av kött och blod med allt vad det innebär. Låten finns även i en version där Uno sjunger duett med Lisa Nilsson.

Svenska sånger
Svenskspråkiga sånger
Låtar av Uno Svenningsson
Love Antell

Love Henrik Samuel Antell, född 24 oktober 1980 i Finska församlingen, Stockholms län, är en svensk musikartist och konstnär med finlandssvenska rötter. Han är känd som frontman i bandet Florence Valentin, respektive bara "Florence", och som soloartist.

Biografi 
Love Antells föräldrar kommer från Finland. Han är uppvuxen på Östermalm i Stockholm, där han gick i Adolf Fredriks musikklasser. Numera bor han dock i Hägersten. Han var mellan åren (2001-2003, 2004-2007) konstskolestudent vid Konstfack. och är inspirerad av Lars Hillersberg. 2007-2011 ingick Antell som gitarrist i hälsinge-folkrockgruppen Perssons Pack. Hans musik speglar ofta ett politiskt engagemang. Han medverkar i Mika Ronkainens dramadokumentär Ingen riktig finne, som vann första pris i kategorin "Bästa nordiska dokumentär" på Göteborg Film Festival 2013.

Som konstnär/illustratör har han bland annat gjort omslaget till Lena Anderssons roman Duck City och illustrerat Michel Houellebecqs roman Plattform.

Antell var en av deltagarna i 2014 års upplaga av Så mycket bättre i TV4. 

Under hösten 2015 sändes tv-serien ”Love i Finland” i SVT.

Han uppträdde på ETC:s 40-årsfirande på Färgfabriken i december 2016. 

2016 förärades Antell Manifest-priset årets textförfattare 2016 för albumet ”Barn av Amerika".

2017 mottog Antell Karl Gerhard-priset med motiveringen "Med briljans, lyskraft och klokskap lyfter Love Antell in Karl Gerhard i den samtid de båda tillhör och passar i."

Kuriosa 

Antell benämns under sitt artistnamn "Florence", i Doktor Kosmos låt "Å vem fan är du?". Texten i låten adresserar hur Antell "dissat" medlemmarna i Doktor Kosmos klasstillhörighet, vilket texten tycks mena är högst ironiskt.

Diskografi 

Album

 2015 – Barn Av Amerika

EP
 2018 - Flytta på molnen
 2018 - Ideal och livet

Singlar

 2015 - En delad värld
 2015 - Barn av Amerika
 2017 - Gatlopp och lämmeltåg
 2017 - Flytta på molnen
 2018 - Tänker på pengar

Filmografi

Källor

Externa länkar 

 

Svenska punksångare
Svenska popsångare
Svenska pop- och rocksångare
Sverigefinländare
Svenska indiesångare
Svenska gitarrister
Musiker från Stockholm
Svenska illustratörer under 2000-talet
Födda 1980
Levande personer
Män
Deltagare i Så mycket bättre
Svenska sångare under 2000-talet
Konstnärer från Stockholm
Northern Premier League Division One North

Northern Premier League Division One North var under åren 2007–2018 en division i den engelska fotbollsligan Northern Premier League (NPL) och låg på nivå åtta i det engelska ligasystemet.

Division One North skapades i början av säsongen 2007/08 då gamla Northern Premier League Division One delades upp i två nya divisioner, denna och Division One South. Det gjordes för att standardiseringen av National League System skulle fortsätta. Inför säsongen 2006/07 delade Isthmian League sin första division, men NPL väntade ett år.

Divisionen upphörde inför 2018/19 års säsong då NPL:s båda underdivisioner arrangerades om till Division One East och Division One West.

Mästare 

Division One North
Northern Premier League Division One South

Northern Premier League Division One South var under åren 2007–2018 en division i den engelska fotbollsligan Northern Premier League (NPL) och låg på nivå åtta i det engelska ligasystemet.

Division One South skapades i början av säsongen 2007/08 då gamla Northern Premier League Division One delades upp i två nya divisioner, denna och Division One North. Det gjordes för att standardiseringen av National League System skulle fortsätta. Inför säsongen 2006/07 delade Isthmian League sin första division, men NPL väntade ett år.

Divisionen upphörde inför 2018/19 års säsong då NPL:s båda underdivisioner arrangerades om till Division One East och Division One West.

Mästare 

 Cammell Laird flyttades upp då Retford Uniteds anläggning inte klarade kraven för spel i högre divisioner.

Division One South
Lista över byggnadsminnen i Kronobergs län

Förteckning över byggnadsminnen i Kronobergs län.

Alvesta kommun

|}

Lessebo kommun

|}

Ljungby kommun

|}

Markaryds kommun

|}

Tingsryds kommun

|}

Uppvidinge kommun

|}

Växjö kommun

|}

Älmhults kommun

|}

Externa länkar

Byggnadsminnen (Länsstyrelsen i Kronobergs län)

Kronoberg, byggnadsminnen
Lista över Nordrhein-Westfalens ministerpresidenter

Detta är en lista över Nordrhein-Westfalens ministerpresidenter

Referenser

Externa länkar
 Das Amt des Ministerpräsidenten
Lippisch Ente

Lippisch Ente var ett tyskt, bemannat, raketdrivet experimentflygplan som flögs 1928.

Flygplanet konstruerades av Alexander Lippisch som en flygande vinge i Lippisch Storch-serie.   

Fritz von Opel som i slutet på 1920-talet experimenterade med olika raketlösningar för att driva bilar besökte tillsammans med Friedrich Sander och Max Valier i mars 1928 Wasserkuppe. Deras avsikt med besöket var att ta reda på möjligheterna att förse de lätta glidflygplanen med raketer för ge dem en egen framdrivning. Under sitt besök imponerades de av Lippischs flygande vinge som med små modifieringar kunde bära raketer. I juni återvände von Opel, Sander, och Valier för att diskutera vidare med Lippisch. Det slutade med att de köpte Ente med löfte om att Lippisch hjälpte till med modifieringen.  
Man monterade en svartkrutsraket under varje vinghalva, samt en självjusterande motvikt under förarkabinen, som behöll vingens tyngdpunktsläge allt eftersom bränslet i raketerna minskade. För att avfyra raketerna monterades en elektrisk tändanordning och elkablar drogs till förarkabinen där piloten kunde tända raketerna. 

Tanken var att man skulle avfyra en raket i taget för att ge så lång flygtid som möjligt, brinntiden för en raket var 30 sekunder.

Fritz Stamer, som fungerat som Lippischs testpilot, valdes ut för att flyga farkosten. Efter en misslyckad start kom han i iväg. När farkosten hade lättat från marken efter en gummirepstart tände han den första raketen. 30 sekunder senare tände han den andra raketen. Totalt mätte flygsträckan 1 500 meter.

Vid nästa försök tänkte man avfyra båda rakerterna samtidigt för att se om farten blev högre. Efter att Stamer lättat från marken tryckte han på avfyringsknappen. Den ena raketen tände normalt medan raket två exploderade och slog upp hål i vingarna. Stammer, som var ca 20 meter upp i luften, lyckades få ner farkosten på marken, där han snabbt lämnade den.

Stamer fortsatte att arbeta som testpilot och var verksam som flyglärare vid sin flygskola fram till 1933. Lippisch kom med tiden att bli känd som flygplanskonstruktör, inte minst för sin medverkan i konstruktionen av Messerschmitt Me 163 Komet. von Opel, som var finansiär och upphovsmannen bakom raketdriften av glidflygplan, återupptog försöken med flygplanskonstruktören Julius Hatry och raketflygplanet Opel RAK 1.

Experimentflygplan
Raketflygplan
Gang of Four (musikgrupp)

Gang of Four är ett engelskt postpunkband från Leeds. Originalmedlemmarna i bandet var sångaren Jon King, gitarristen Andy Gill, basisten Dave Allen och trummisen Hugo Burnham. De var fullt aktiva från 1977 till 1984 och återförenades två gånger på 1990-talet. 2004 återförenades bandet, den här gången med originalmedlemmarna.

De spelar en sparsam blandning av punk-rock, med mycket funk och dub. På deras senare album kan man höra hur de istället började inrikta sig på en mer funk- och discoinspirerad musikstil.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Andy Gill — sologitarr, sång (1977–1983, 1987–1997, 2004–)
Thomas McNeice — basgitarr (2008–)
John "Gaoler" Sterry — sång (2012–)
Tobias Humble — trummor (2016–)

Tidigare medlemmar
Jon King — sång, melodika (1977–1983, 1987–1997, 2004–2012)
Hugo Burnham – trummor (1977–1983, 2004–2006)
Dave Allen — basgitarr (1977–1980, 2004–2008)
Busta "Cherry" Jones — basgitarr (1980)
Sara Lee — basgitarr, bakgrundssång (1980–1983)
Mark Heaney — trummor (2006–2013)
Jonny Finnegan — trummor (2014–2016)

Diskografi
Studioalbum
 

 
Hard (1983)

 (nyinspelningar av gamla låtar)

Livealbum

Samlingsalbum
 
 
 
 
 

EP
Yellow (1980) 
Another Day/Another Dollar (1982)
The Peel Sessions (1986)

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
"At Home He's a Tourist" (1979) (#58)
"I Love A Man In Uniform" (1982) (#65)
"Is it Love?" (1983) (#88)
"To Hell With Poverty!" (1991) (#100)

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Gang of Four på allmusic.com
 Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper
Polisskolan 7: Uppdrag i Moskva

Polisskolan 7: Uppdrag i Moskva, (originaltitel: Police Academy: Mission to Moscow) amerikansk film från 1994 och den sjunde filmen i filmserien om de klantiga poliserna i Polisskolan.

Handling
Den virrige kommendanten Lassard drar tillsammans med Jones, Tackleberry, Callahan och Captain Harris till Rysslands huvudstad Moskva. Där slår de sig samman med den ryska polisen för att ta sig an den ryska maffian för att stoppa dess planer att sälja ett datorspel som de kan använda för att stjäla pengar och varor världen över utan att lämna spår efter sig.

Rollista (i urval)

Övrigt
Ljuden som hörs ifrån spelet The Game är tagna från det riktiga datorspelet Donkey Kong från Atari 2600.
Spelet i filmen spelas på ett Game Boy av första generationen, som inte hade färgskärm. I filmen har spelet ändå på något sätt fått färg. I första scenen är Game Boyen dessutom både avstängt och utan spelkassett.
Den enda filmen i serien som inte lyckades med att dra in mer än 1 miljon dollar.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska filmer 1994
Amerikanska komedifilmer
Polisskolan
Amerikanska uppföljarfilmer
Moskva på film
Filmer från Warner Bros.
Engelskspråkiga filmer
Greg Errico

Greg Errico, född 1 september 1948 i San Francisco, Kalifornien, är en amerikansk musiker och producent, mest känd som trummis i det populära och inflytelserika soul- och funkbandet Sly and the Family Stone. 

Errico var trummis i gruppens ursprungliga uppsättning men lämnade bandet 1971 efter flera återkommande bråk. En stor del av bråken handlade om den kritik bandet hade mött på från Svarta Pantrarna och andra aktivistgrupper, kritik som ville att bandets vita musiker (Greg Errico och Jerry Martini) skulle sparkas och ersättas av svarta musiker.

Efter avhoppet från bandet fortsatte Greg Errico inom musikbranschen och samarbetade bland annat med band som Santana och Grateful Dead. Han var också medlem i flera andra band.

Amerikanska trummisar
Sly and the Family Stone
Födda 1948
Män
Levande personer
Bulleribock

Bulleri bulleri bock, förr bulta bock, är en gissningslek för två personer, där fingrarna ska symbolisera en bocks horn. Leken har anor i svenskan från år 1787.

Regler 
Person A ställer sig med ryggen mot person B. B "trummar" med båda händernas alla fingrar på ryggen på A medan följande ramsa sägs:

– Bulleri—bulleri—bock! Hur många horn står det opp?

På opp slutar B att trumma och sätter ett valfritt antal fingerspetsar på A:s rygg. A ska därefter gissa hur många fingrar som trycks mot ryggen.

När A har gissat säger B följande ramsa, och börjar åter trumma med alla fingrar mot ryggen.

– Tio du sa, fem det va', bulleri bulleribock.

Tio är antalet som person A gissar, fem är det faktiska antalet som person B tryckte.
Om A gissar rätt så byter man plats, och B får gissa.

Varianter 
En variant är att den som gissar har förbundna ögon och att "bocken" står framför och visar upp sina "horn".

En variant på ramsan är "Bulle bulle bock! Hur många horn stå här opp?".

På olika språk 
Ramsor i jämförbara lekar på olika språk.

Referenser

Vidare läsning 
 Nordlander, Johan. 1886. Svenska barnvisor och barnrim, vol 1, s. 115-116.
 Widerberg, Gertrud. 1993. Bulleri bulleri bock! : ramsor om våra husdjur Stockholm: Rabén & Sjögren. 

Lekar
Vad e det för Mode?

Vad e det för Mode? är en EP av hiphopduon Ison & Fille. På plattan gästar Highwon-medlemmarna och Kalifa.

Låtlista

Källor
Hemmalaget
Ison & Fille's Myspace

EP-skivor 2007
Svenska EP-skivor
På farlig mark (1994)

På farlig mark,  amerikansk actionfilm från 1994 i regi av Steven Seagal.

Handling
Forrest Taft (Seagal) är specialist på att handskas med oljeriggs-relaterade bränder. Han jobbar åt Aegis Oil som styrs av den hjärtlöse Michael Jennings (Caine) Taft upptäcker att Aegis Oil använder sig av felaktiga delar i bygget av ett nytt oljeraffenaderi i Alaska. Anledningen är att Aegis Oil måste bygga klart innan en tidsfrist gått ut, och de måste återlämna området till eskimåerna och därmed förlora miljarder. När Taft försöker stoppa Jennings utsätts han för ett mordförsök. Jennings med sina hejdukar tror sig besegrat Taft, men han kommer tillbaka genom hjälpen från eskimåer. Nu måste Taft stoppa Aegis Oils raffinaderi från att bli klart.

Trivia
Seagal gick med på att göra Under belägring 2 om Warner Brothers lät honom regissera På farlig mark.
Rollen som Jennings var först tänkt att spelas av Jeremy Irons. Även Anthony Hopkins och Alan Rickman var tänkta i rollen. Men det blev till slut Michael Caine.
Arbetstitlar på filmen var Rainbow Warrior och Spirit Warrior, men båda valdes bort till fördel av den nuvarande.
Forrest Taft tal i slutet om miljöföroreningar var från början 11 minuter långt, men testpubliken reagerade negativt på detta, så talet blev förkortat.

Rollista (i urval)
Steven Seagal - Forrest Taft 
Michael Caine - Michael Jennings 
Joan Chen - Masu 
John C. McGinley - MacGruder 
R. Lee Ermey - Stone 
Shari Shattuck - Liles 
Billy Bob Thornton - Homer Carlton

Externa länkar
Ljudet av Seagals avslutande miljöfunderingar 

Filmer från Warner Bros.
Filmer 1994
Amerikanska actionfilmer
Filmer i regi av Steven Seagal
Engelskspråkiga filmer
Sumpskog

'

En sumpskog är en skog som växer på fuktiga (sumpiga) marker som låglänta stränder eller våtmarker och myrar. Sumpskogar har ofta en låg tillväxttakt. Den biologiska mångfalden är ofta hög.

Utbredningen av sumpskogar har minskat kraftigt till följd av markavvattningar. Syftet med dessa markavvattningar har ofta varit att höja virkesproduktionen, men tidigare förekom också uppodling av en del sumpskogar.

Se även
 Lövsumpskog
 Myrodling

Skog
Våtmarker
Sumpskogar
Biotoper
Gob (musikgrupp)

Gob är en kanadensisk punkrockgrupp från Vancouver, Kanada. Deras sound har tung vikt på krispiga, distade gitarrer. De har spelat in fem album, det senaste är Muerto Vivos vilket betyder Levande död.
Deras låt "I Hear You Calling" finns med i datorspelet NHL 2002. "Oh! Ellin" är med i NHL 2004.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
Tom Thacker - ledsång, bakgrundssång, sologitarr, rytmgitarr (1993-idag)
Theo Goutzinakis - ledsång, bakgrundssång, sologitarr, rytmgitarr (1993-idag)
Gabe Mantle - trummor, slagverk, bakgrundssång (1998-idag)
Steven Fairweather - basgitarr, bakgrundssång (2008-idag)
Tidigare medlemmar
Kelly Macauley - basgitarr, bakgrundssång (1993-1995)
Jamie Fawkes - basgitarr, bakgrundssång (1995-1996)
Happy Kreter - basgitarr, bakgrundssång (1996)
Patrick "Wolfman Pat" Paszana - trummor, slagverk, sång (1993-1998)
Craig Wood - basgitarr, bakgrundssång (1996-2004)
Tyson "Peter Pan" Maiko - basgitarr, bakgrundssång (2007-2008)

Diskografi 
Studioalbum
1995 - Too Late... No Friends
1997 - Ass Seen on TV
1998 - How Far Shallow Takes You
2001 - World According to Gob
2002 - F.U. EP
2003 - Foot In Mouth Disease
2007 - Muerto Vivos
2014 - Apt. 13

EP
1994 - Gob
1995 - Green Beans and Almonds
1997 - Ass Seen on TV
2002 - F.U. EP

Singlar 
2003 - Foot in Mouth Disease Album Sampler
2003 - I Hear You Calling

Externa länkar

Kanadensiska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1994
Helena Tynell

Hellin Helena Tynell, född Turpeinen 10 december 1918 i Äänekoski, död 18 januari 2016 i Tusby, var en finländsk formgivare. 

Helena Tynell utexaminerades 1943 från Centralskolan för konstflit i Helsingfors. Åren 1943–1946 arbetade hon med keramikformgivning vid Arabia. Parallellt med detta och fram till 1953 arbetade hon också med belysning vid Taito Oy. Mellan 1946 och 1976 var hon en av de tongivande formgivarna vid Riihimäen Lasi. Hon frilansade också för företag som Flygsfors glasbruk, Bega Leuchten, Glashütte Limburg (båda i Tyskland) samt för Fostoria Glass i USA.

Hon var gift med formgivaren Paavo Tynell (1890–1973).

Utmärkelser
Vuoriopriset 1943
Design Associate, American Institute of Interior Designers 1963
Die gute Industrieform 1967,1968
Tuusulapriset 1993

Källor 
 "Glaskonstnären Helena Tynell är död." Hufvudstadsbladet 20.1.2016.

Finländska formgivare
Kvinnor
Födda 1918
Avlidna 2016
Personer från Äänekoski