kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mo'Nique

Monique Angela Hicks, känd under artistnamnet Mo'Nique, född Imes den 11 december 1967 i Woodlawn utanför Baltimore, Maryland, är en amerikansk komiker och skådespelerska.

Hon blev känd i rollen som Nikki i TV-serien The Parkers 1999-2004 och som ståuppkomiker. Från 2000 har hon också medverkat i flera filmer. Hon spelade biroller i filmer som Soul Plane (2004), Domino (2005) och Welcome Home, Roscoe Jenkins (2008) samt huvudrollen i Phat Girlz (2006).

2009 medverkade hon i filmen Precious för vilken hon belönades med en Oscar för bästa kvinnliga biroll. För samma roll vann hon även en Golden Globe och Black Reel Award. 

Vid sidan av filmkarriären har hon även haft sin egen reality-TV-serie, Mo'Nique's Fat Chance och pratshowen The Mo'Nique Show. Hon har även skrivit boken Skinny Women Are Evil: Notes of a Big Girl in a Small-Minded World och en kokbok, Skinny Cooks Can't Be Trusted.

Källor

Externa länkar

Födda 1967
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska komiker
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Baltimore
Oscar för bästa kvinnliga biroll
Munkakören

Munkakören grundades 1944 under namnet Munka-Ljungby Manskör. Kören är från Munka Ljungby och sångarmunderingen är svarta byxor, svart skjorta, silvergrå slips och vinröd kavaj. På repertoaren finns allt från den klassiska manskörsrepertoaren till jullåtar, musikallåtar, modernare musik och mycket mer.

Munkakörens dirigent
Sedan år 2000 är kulturpristagaren i Örkelljunga kommun Rolf Söderlund Munkakörens dirigent. Tidigare dirigenter har varit Knut Bengtsson, Oskar Persson och Sönne Brelert.

I backspegeln
Kören har samarbete med vänkörer både i England och Danmark. 2002 besöktes Brighton Welsh Male Voice Choir i Brighton och 2008 besöktes Varde Sangforein i Varde. Tillsammans med Backakören från Örkelljunga arrangerar Munkakören julkonserter. 2009 fick kören besök av Birgit Carlstén och tidigare år har Munkakören bland annat haft besök av Marianne Mörck, Johannes Brost, Nina Inhammar, Åke Cato och Susanne Resmark. Munkakören är även arrangör av det årliga valborgsfirandet i Toma, Klippan på valborgsmässoafton.

Externa länkar
https://web.archive.org/web/20190103220059/http://munkakoren.se/

Svenska manskörer

Ängelholms kommun
Musikgrupper bildade 1944
Sophiamöllan

Sophiamöllan, eller Vikens kvarn, är en holländsk väderkvarn i samhället Viken i Höganäs kommun. 

Den eleganta Sophiamöllan byggdes 1837-1838 av Vikenskepparen Niels Petter Nielsen-Lindberg. Under 1900-talet ersattes vindkraften med elkraft. Kvarnverjet är nu återställt och möllan kan mala mjöl på traditionellt vis igen. 

Kvarnen förvaltas numera av Stiftelsen Sophiamöllan.

Externa länkar 
Sophiamöllans egen webbplats

Byggnadsminnen i Skåne län
Väderkvarnar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Höganäs kommun
Holländare
Juniorvärldsmästerskapen i skidskytte 2010

Juniorvärldsmästerskapen i skidskytte 2010 arrangerades från 24 januari till 3 februari 2010 i svenska Torsby.

Medaljligan

Damer

Unga kvinnor

Juniorer

Herrar

Unga män

Juniorer

Källor 
 Officiell webbplats för JVM (engelska)
 biathlon-online.de (Tyska)

2010
Sportevenemang i Sverige
Sport i Torsby kommun
Skidskyttesäsongen 2009/2010
Sport i Sverige 2010
Skidskytte i Sverige
Molopo

Molopo är en flod i norra Sydafrika. Den är en biflod till Oranjefloden och är cirka 1 000 km lång.

Flodfåran ligger på en höjd av 2 500 meter vid den västra gränsen i distrikten Lichtenburg och Marico. Floden rinner västerut 800 km och förenas sedan med floden Nossob. Sedan svänger den söderut och efter 89 km rinner den genom slättland, särskilt i den stora depressionen. Molopo är gränsflod  på en sträcka om 100 kilometer mellan Botswana och de sydafrikanska distrikten Mafeking, Vryburg och Kuruman.

Källor 

Vattendrag i Sydafrika
Vattendrag i Botswana
Oranjeflodens avrinningsområde
Lista över nationalhelgon inom romersk-katolska kyrkan

Lista över nationalhelgon inom romersk katolska kyrkan listar skyddshelgon för jordens länder. Nationalhelgon är skyddshelgon förknippade med en nation, ett land eller en befolkning, till exempel Jeanne d'Arc i Frankrike.

Sankt Erik i Sverige, Sankt Olof i Norge och Sankt Knut i Danmark är skyddshelgon för de respektive skandinaviska länderna.

Referenser

Källor
 Patron saints of countries SQPN (Star Quest Production Network). Läst 2010-03-09

Nationalhelgon inom Romersk-katolska kyrkan
William Tyssen-Amherst, 1:e baron Amherst av Hackney

William Tyssen-Amherst, 1:e baron Amherst av Hackney, född 25 april 1835, död 16 januari 1909, var en engelsk antikvitetssamlare.

Tyssen-Amherst var medlem av parlamentet 1880–1892, och är berömd för sina storartade samlingar av bland annat gamla böcker och handskrifter. Tyssen-Amhers förvärvade under sina vidsträckta resor i Egypten en betydande och högst värdefull samling av grekiska och egyptiska papyrer. Samlingen som kallas "Amherst-papyri" förtecknades och katalogiserades och utgavs i två delar, den egyptiska delen utgavs av P. E. Newberry och W. E. Crum 1900. Den grekiska delen utgavs av B. P. Grenfell och A. S. Hunt och i två band 1900–1901. Tyssen-Amherst uppträdde även som författare och översättare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter 

Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska samlare
Brittiska författare under 1800-talet
Brittiska politiker under 1800-talet
Alumner från Christ Church, Oxford
Födda 1835
Avlidna 1909
Män
Svensk uppslagsbok
Ingela Andersson

Ingela Andersson, född 16 juli 1991, är en svensk skidskytt.

Karriär 
Andersson tävlade för klubben K 4 IF i Arvidsjaur, men bor i Norge. Hennes främsta meriter är ett guld i jaktstarten i European Youth Winter Olympic Festival 2009 i Polen och två junior-VM-silver från 2010, i sprint och jaktstart, där hon även kom på tiondeplats i distansen. I europamästerskapen i skidskytte 2010 i Otepää blev Ingela som bäst sexa, i distansen. I IBU-cupen har hon som bäst en 17:e plats i sprinten i Beitostølen, Norge 2010.

Under juniorvärldsmästerskapen i skidskytte 2011 i Nové Město na Moravě blev hon trea i sprinten, efter italienskan Dorothea Wierer och ryskan Aleksandra Alikina. På den följande jaktstarten tappade hon tredjeplatsen till en 13:e, efter totalt fem straffrundor. 

Andersson debuterade i världscupen säsongen 2011/2012 på sprinten i Östersund med en 82:a plats. Hennes bästa bästa placering vid ett världsmästerskap är en 22:a plats vid världsmästerskapen i Oslo. I världscupen blev hennes bästa resultat är en 23:e plats i en sprint den 11 februari 2016 i Presque Isle.

I IBU-cupen har det blivit totalt fyra individuella segrar samt tre andraplatser. I lag i IBU-cupen blev det totalt fem pallplatser: tre andraplatser och två tredjeplatser.

Säsongen 2021/2022 blev Anderssons sista och den 13 mars gjorde hon sitt sista internationella lopp med att bli trea i IBU-cupens mixstaffet tillsammans med Elisabeth Högberg, Emil Nykvist och Henning Sjökvist.

Referenser

Svenska skidskyttar
Födda 1991
Kvinnor
Levande personer
Svenska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Östersund
Tartarsås

Tartarsås, sauce tartare, är en kall sås som i grundreceptet görs av endast majonnäs, äggula och gräslök. I modern matlagning är den dock i allmänhet kompletterad med ytterligare ingredienser, exempelvis persilja, vitvinsvinäger, kapris, senap eller finhackad gurka. Tartarsås används till panerad fisk eller kyckling.

På 1800-talet var såsen ett populärt tillbehör till biffar av rå finmalen oxfilé, så kallad tartarbiff eller råbiff. Maträtten fick sitt namn av att man felaktigt trodde att tatarerna åt rått kött, och såsen fick i sin tur sitt namn av biffarna.

Se även 
Remouladsås, en liknande sås.

Källor

Externa länkar 

Såser
Giovanni Battista Amici

Giovanni Battista Amici, född 25 mars 1786, död 10 april 1846, var en italiensk astronom, fysiker och botaniker. 

Nedslagskratern Amici på månen och asteroiden 3809 Amici är uppkallade efter honom.

Biografi 
Amici var professor i astronomi och direktör för observatoriet i Florens. Amici är berömd genom sina uppfinningar och konstruktioner av optiska instrument, såsom spegelteleskop, anordning för bestämning av ljusstyrkan hos ett astronomiskt objekt med dubbelbilder, en polarisationsapparat, ett mer och mer fulländat mikroskop och ett immersionsobjektiv med mera. Men hjälp av dessa instrument utförde Amici betydelsefulla astronomiska och botaniska undersökningar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 

Italienska fysiker
Italienska botaniker
Födda 1786
Avlidna 1846
Män
Svensk uppslagsbok
Italienska professorer i astronomi
Astronomer under 1800-talet
Edmondo De Amicis

Edmondo De Amicis, född 21 oktober 1846 i Oneglia, död 11 mars 1908 i Bordighera, var en italiensk författare.

Biografi
Under några år ägnade sig De Amicis åt militäryrket, men tog 1871 avsked för att helt ägna sig åt litteraturen. Han hade då redan publicerat sina Bozzetti della vita militare (Skisser ur militärlivet). Nu företog han åtskilliga resor och besökte Spanien, Frankrike, Nederländerna, England, Marocko och Sydamerika, vilka länder han skildrade i böcker. Det är dessa reseskildringar, som jämte pojkboken Cuore (1886, svensk översättning Hjärtat på rätta stället) har gjort De Amicis känd utanför Italien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929.

Noter

Italienska författare
Män
Födda 1846
Avlidna 1908
Personer från Imperia
Immanuel Gospel

Immanuel Gospel, grundad 1991, är en svensk gospelkör från Stockholm. Körledare (1991–2010) var Åsa Wännström. Ny körledare (2011–) är Nina Lundgren Tellander. Kören består av cirka 40 sångare och har bland annat uppträtt på Grammisgalan, Humorgalan, Världens barn-galan, Fotbollsgalan, och gjort flertalet framträdanden i Sommarkrysset och Nyhetsmorgon, TV4.

Externa länkar
Immanuel Gospel

Gospel
Musikgrupper bildade 1991
Svenska blandade körer
Svenska gospelgrupper
Syriens provinser

Syrien är indelat i ett huvudstadsområde (madinah) och tretton provinser (plural muhafazat, singular: muhafazah):

Se även 
 ISO 3166-2:SY, ISO 3166-koden för Syrien.

Externa länkar 
 Statoids

Syriens geografi
Gustaf Aminoff

Gustaf Aminoff, född 6 april 1771 och död 25 december 1836, var en svensk militär och sedermera rysk ämbetsman i Finland.

Biografi
Gustaf Aminoff var son till majoren Carl Fredrik Aminoff och Juliana Winding. Han kom i tjänst i militären som sjuttonåring och blev kornett vid Lätta livdragonerna, varefter han 1796 blev löjtnant vid Livhusarerna och överadjutant. Sedan avancerade Aminoff till stabsadjutant hos Kunglig Majestät och kapten i armén 17 april samma år; major i armén; major i Karelska dragonkåren 22 jan. 1798; premiärmajor vid samma regemente 30 sept. 1799.
Aminoff blev överstelöjtnant och chef för Karelska jägarkåren 1805, och var under 1808-09 års krig med bland annat vid Revolax och Lappo. Han erhöll avsked ur svensk tjänst med generalmajors rang 1810 och var 1810–27 landshövding i Savolax och Karelens län.

Aminoff var gift med Lovisa Sahlsvärd.

Utmärkelser
Riddare av Svärdsorden – 1805
Riddare med stora korset av Svärdsorden – 1809

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Landshövdingar i Savolax och Karelens län
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Födda 1771
Avlidna 1836
Män
Riddare av Svärdsorden
Riddare med stora korset av Svärdsorden
Gustaf
Claus Hjort Frederiksen

Claus Hjort Frederiksen, född 4 september 1947, är en dansk politiker med juristexamen. 

Han var partisekreterare i det liberala partiet Venstre 1985–2001 och är ledamot av Folketinget sedan valet 2005. Efter den borgerliga valsegern 2001 utnämndes Hjort Frederiksen till arbetsmarknadsminister i Regeringen Anders Fogh Rasmussen I. Han kvarstod på denna post till 2009 då han efterträdde den nyutnämnda statsministern Lars Løkke Rasmussen som finansminister vid regeringen Lars Løkke Rasmussen Is tillträde. Han efterträddes av Bjarne Corydon i oktober 2011. I juni 2015 återkom han på posten efter den borgerliga valsegern. I november 2016 blev han försvarsminister.

Externa länkar 
Folketingets webbplats

Danmarks arbetsmarknadsministrar
Danmarks finansministrar
Danmarks försvarsministrar
Danska ministrar från Venstre
Folketingsledamöter från Venstre
Födda 1947
Levande personer
Män
Gregorius Aminoff (1788–1847)

Gregorius Aminoff, född den 22 februari 1788 i Rantasalmi socken, Savolax, död den 14 oktober 1847 i Marstrand, var en svensk militär. Han tillhörde ätten Aminoff.

Biografi
Aminoff inträdde 1804 i militären, blev två år senare fänrik vid Savolax lätta infanteriregemente, för att sedan överflytta till Sverige och Västmanlands regemente som löjtnant och sedan kapten. Han blev 1820 major i armén och fick 1834 samma rang i Västmanlands regemente. År 1835 upphöjdes han till överstelöjtnant i armén samt fick samma år befattningen som kommendant på Karlstens fästning. Aminoff befordrades till överste i armén 1837. Han blev riddare av Svärdsorden 1814.

Aminoff deltog bland annat i 1808–09 års krig, bland annat vid Oravais, samt i 1813–14 års krig, där han var med om striderna vid Grossbeeren och Dennewitz, och befordrades slutligen till överste. Hans skrift Relation om f. d. Sawolaks brigadens deltagande i 1808 & 9 årens fälttåg (1839) anses vara en av de bästa källskrifterna om finska kriget. 

Gregorius Aminoff var son till generalmajoren för Savolaxbrigaden Adolph Aminoff och Ulrica Nohrström från Ekenäs. Hans farmor Brita Wagenia från Arnäs var Bureättling. Aminoff var gift med Fredrika Lagerborg. Dottern Emilia gifte sig med Evald Uggla (1824–1892) och blev mor till Evald Uggla (1861–1931).

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929
 Aminoff nr 456, tab. 74 på Adelsvapen-Wiki

Överstar i svenska armén
Riddare av Svärdsorden
Deltagare i slaget vid Grossbeeren
Deltagare i slaget vid Dennewitz
Deltagare i slaget vid Oravais
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Rantasalmi
Bureätten
Gregori
Födda 1788
Avlidna 1847
Män
Bophuthatswana

Bophuthatswana var mellan 1977 och 1994 ett bantustan i Sydafrika, i norra och västra utkanterna av Witwatersrand. Dess yta var 44 000 km² och invånarantalet uppgick år 1991 till 2 420 000 invånare. Bantustanet omfattade sju åtskilda områden, och dess huvudstad var Mmabatho. Bophuthatswana utgör nu del av Sydafrikas Nordvästprovins.

Bophuthatswana befolkades av tswanafolket omkring år 1600. Boerna erövrade området 1837. Som ett led i apartheidpolitiken förklarades Bophuthatswana år 1961 som "hemland" (bantustan) för tswanafolket; också de tswana som inte bodde i området eller någonsin varit där räknades som medborgare i Bophuthatswana. 1977 förklarades det självständigt. Dess självständighet erkändes dock aldrig utanför Sydafrika, och som en följd av de politiska ändringar som ledde fram till fria val 1994 gavs bantustansystemet upp och Bophuthatswana blev konstitutionellt återinlemmat i Sydafrika.

Referenser

Noter

Källor 

Stater och territorier bildade 1961
Stater och territorier upplösta 1994
Sydafrikas bantustan
Jost Amman

Jost Amman, född 13 juni 1539, död 17 mars 1591, var en tysk-schweizisk målare, kopparstickare och tecknare.

Biografi 
Amman var från 1561 verksam i Nürnberg. Bland Ammans kulturhistoriskt mycket värdefulla kopparstick och träsnitt märks porträtt av bland andra Martin Luther, Hans Sachs, Gaspard de Coligny och två serier porträtt av franska och bayerska furstar, kejsar Maximilian II:s apoteos, vidare en mängd bokillustrationer, av vilka särskilt hans stick för verk om dräkter, vapen och redskap ger en trogen bild av samtidens liv.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 
 
 

Tyska grafiker
Personer i Schweiz under 1500-talet
Tyska målare under 1500-talet
Personer från Zürich
Födda 1539
Avlidna 1591
Män
Svensk uppslagsbok
Lee Makel

Lee Robert Makel, född 11 januari 1973 i Sunderland, är en engelsk före detta mittfältare och numera tränare som avslutade sin karriär i Cowdenbeath FC i skotska division 1.

Makel inledde sin karriär i Newcastle United 1991 och gjorde där totalt 14 matcher. Han flyttade till Blackburn Rovers 1992 men gjorde endast sex matcher på tre säsonger i klubben. Under Blackburns guldsäsong i Premier League 1994/95 var Makel en del av truppen men fick inte göra en enda match i ligan.

Makel flyttade till Huddersfield 1995 där han gjorde två och en halv säsong innan den skotska Premier-League-klubben Hearts köpte honom 1998. 2001 lämnade han klubben för en kort period i Bradford City innan han återvände till Skottland och klubben Livingston i december 2001. Laget slutade under Makels första säsong i klubben trea i ligan och lyckades kvalificera sig för spel i UEFA-cupen.

Efter kortare sejourer i Plymouth Argyle, Dunfermline Athletic och återigen Livingston hamnade Lee Makel i Östersunds FK inför säsongen 2008. Där har han varit en av klubbens absolut viktigaste spelare och var en starkt bidragande faktor till att klubben det året höll sig kvar i norrettan.
Till säsongen 2009 valde ÖFK att ej förlänga kontraktet med Makel på grund av en ansträngd ekonomi. När tränaren Kalle Björklund slutade under sommaren 2009 anställdes dock Makel på nytt med en ny roll som spelande tränare. Återigen var Makel en av de viktigaste orsakerna till att ÖFK kunde säkra nytt kontrakt i slutet av säsongen.
Efter att ha delat tränaransvaret med Peter Andersson och Mats Palmqvist under andra halvan av fotbollssäsongen 2009 fick Makel ensamt huvudansvar för ÖFK inför säsongen 2010.

Födda 1973
Engelska fotbollsspelare
Engelska fotbollstränare
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Blackburn Rovers FC
Spelare i Huddersfield Town AFC
Spelare i Heart of Midlothian FC
Spelare i Portsmouth FC
Spelare i Bradford City AFC
Spelare i Livingston FC
Spelare i Plymouth Argyle FC
Spelare i Dunfermline Athletic FC
Fotbollsspelare i Östersunds FK
Spelare i East Fife FC
Spelare i Cowdenbeath FC
Fotbollstränare i Östersunds FK
Män
Levande personer
Personer från Sunderland
Ignimbrit

Ignimbrit är en bergart, bildad från avsatta heta askflöden från vulkanutbrott. Namnet kommer från latinets eld (igni-) och regn (imbri-). Ignimbriter är ofta mycket porösa och innehåller vanligen fragment av porös lava (pimpsten). En annan bergart med ett liknande bildningssätt är tuff.

Användning
Ignimbrit används som byggnadsmaterial av estetiska skäl, bland annat i trädgårdar och husväggar. Dessutom förvaras använt kärnbränsle vid Yucca Mountain Repository i ignimbrit och tuff.

Spridning
Ignimbrit hittas vid vulkaniskt aktiva platser med höga halter kiseldioxid såsom Kanarieöarna och New South Wales i södra Australien.

Jerevan
Oxiderad ignimbrit, som är svagt rosafärgad, förekommer i trakterna av Jerevan i Armenien. Byggnader i rosa ignimbrit, eller "welded tuff", karaktäriserar stadsbilden i centrala Jerevan, som byggdes upp efter planer av stadsarkitekten Alexander Tamanjan från 1920-talet och framåt.

Källor
Naturhistoriska riksmuseet

Noter

Bergarter
Leonard Read

Leonard E. Read, född 26 september 1898 i Hubbardston i Michigan, död 14 maj 1983, var en politisk filosof och frimarknadsförespråkare som grundade den första moderna libertarianska (nyliberala) tankesmedjan i USA, Foundation for Economic Education. Read var influerad av den österrikiska skolan, bland annat av Murray Rothbard. Han var också medlem i Mont Pelerin Society, en organisation som förespråkar klassisk liberalism och som bland annat haft åtta nobelpristagare som medlemmar.

Externa länkar
 Böcker av Leonard Read vid Mises Institute.

Liberaler
Personer från Hubbardston, Michigan
Födda 1898
Avlidna 1983
Män
Jan Nolin

Jan Nolin, född 1961, död 11 mars 2023, var en svensk professor i biblioteks- och informationsvetenskap, verksam vid Bibliotekshögskolan i Borås. 

Nolin disputerade i vetenskapsteori 1995 med avhandlingen Ozonskiktet och vetenskapen : en studie av post-normal vetenskap. Nolin var sedan början av 2000-talet anställd vid Bibliotekshögskolan vid Högskolan i Borås och utnämndes 2010 till professor. Han var bland annat ansvarig för skolans studieområde kring sociala medier.

Referenser

Externa länkar
Jan Nolin i Libris

Svenska professorer i biblioteks- och informationsvetenskap
Personer verksamma vid Högskolan i Borås
Personer inom biblioteksväsen
Födda 1961
Avlidna 2023  
Män
Centralkommissionen för konst

Centralkommissionen för konst (finska: Taiteen keskustoimikunta) var ett finländskt statligt organ för kulturstöd.

Den finlandssvenska termen konst (finska: taide) inkluderar bland annat arkitektur, filmkonst, litteratur, scenkonst och tonkonst, och motsvarar det rikssvenska begreppet kultur. Centralkommissionen för konst har i Sverige sin närmaste motsvarighet i Statens kulturråd.

Från 1947 och nära två decennier framåt hanterades stödet för såväl kultur som vetenskap av den dåvarande Finlands Akademi, men efter nybildningen 1970 hanterar Finlands Akademi enbart vetenskaplig forskning. Centralkommissionen för konst, som tillkom genom 1968 års lag om organisering av konstens främjande, var samordnande organ för nio konstkommissioner (filmkonst, litteratur, bildkonst, formgivning, scenkonst, arkitektur, tonkonst, danskonst, fotokonst) och bestod av ordförande för var och en av dessa samt ytterligare sex ledamöter. Statsrådet (regeringen) utsåg centralkommissionens ordförande och vice ordförande för tre år i taget. Från början av 2010 till slutet av 2012 var Leif Jakobsson ordförande och Tuula-Liina Varis vice ordförande.

Centralkommissionens uppgift var att utarbeta förslag till riktlinjer för kulturstödet, att yttra sig i frågor som rör mer än en konstgren och att lämna förslag till statens konstbudget. Budgeten beslutades av Finlands riksdag och förvaltades inom statsrådet av undervisningsministeriet. En stor del av konstbudgeten finansierades med tipsvinstmedel.

Centralkommissionen lämnade förslag vid utnämnandet av konstnärsprofessorer och hederstiteln konstens akademiker. De nio konstkommissionerna, som vardera kunde ha elva ledamöter, delade inom sina respektive områden ut konstnärsstipendier och statens konstpris, samt avgav utlåtanden till centralkommissionen.

Centralkommissionen för konst ersattes 2013 av Centret för konstfrämjande.

Ordförande
2004-08 - Hannu Saha
2009 - Berndt Arell
2010-12 - Leif Jakobsson

Källor

Noter

Externa länkar
Centralkommissionen för konst

Ej längre existerande finländska statliga myndigheter
Kultur i Finland
Konstinstitutioner
Organisationer bildade 1968
Leif Jakobsson (TV-producent)

Leif Verner Jakobsson, född 22 augusti 1953 i Jakobstad var 2012-2018 direktör för Svenska kulturfonden. Han  har tidigare arbetat som TV-producent och kulturadministratör.

Jakobsson studerade historia och statskunskap vid Helsingfors universitet och tog examen som filosofie magister. Efter arbete i turistnäringen vid Medelhavet, anställdes han 1983 som redaktör vid den svenskspråkiga familjeredaktionen inom Rundradion (sedermera FST). Han fick 1986 uppdraget att bygga upp TV-produktionen i Vasa och blev 1989 faktachef vid Finlands Svenska Television (FST). Han blev 1994 kulturchef vid Sveriges Television (SVT), Kanal 1. Han återvände 1997 till FST där han blev programdirektör, men blev 2002 vice VD och programdirektör vid SVT med publicistiskt ansvar för alla kanaler samt webben. Under hans fem år som programdirektör lanserades Barnkanalen och Kunskapskanalen. Han var 2003–2006 ordförande för Nordvisionen.

Jakobsson har haft förtroendeuppdrag inom ett stort antal kulturorganisationer, bl.a. Kungliga Operan i Stockholm, Nordens hus på Färöarna, Nationaloperan och Teaterhögskolan i Helsingfors. Åren 2007–2009 var han chef för Pro Artibus, Finlandssvenskt Konstcentrum. Han utsågs hösten 2009 av Finlands regering till ordförande för Centralkommissionen för konst  för perioden 2010–2012, då han var tjänstledig från Pro Artibus.

2012–2018 var Jakobsson direktör för Svenska Kulturfonden (Stiftelsen för utbildning och kultur på svenska i Finland).

Källor
Leif Jakobsson leder Centralkommissionen för konst nästa treårsperiod. Centralkommissionen för konst.
Leif Jakobsson ny chef för Pro Artibus. Pro Artibus, 24 maj 2007.
 Vem och vad 1996, sid. 224. Helsingfors 1996. 
 

TV-personligheter
Män
Födda 1953
Levande personer
Personer inom Sveriges Television
Personer från Jakobstad
Finlandssvenska producenter
Sommarpratare 2018