kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eldkardinal

Eldkardinal (Piranga rubriceps) är en fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Eldkardinalen har en slående fjäderdräkt, gul med jordgubbsröd huva och mörka vingar. Hos hanen är det röda mer utbrett än hos honan. Sången består av korta utbrott med klara och ljusa toner som kan vara överraskande vittljudande över bergssluttningarna.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i Colombia och nordöstra Peru (Huánuco). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Släktet Piranga placerades tidigare i familjen tangaror (Thraupidae). DNA-studier har dock visat att de egentligen är tunnäbbade kardinaler, nära släkt med typarten för familjen röd kardinal.

Levnadssätt 
Eldkardinalen är en ovanlig fågel i höglänta molnskogar. Den påträffas i par eller smågrupper, vanligen högt i trädkronorna, ibland som en del av artblandade kringvandrande flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Rödhalsad kardinal

Rödhalsad kardinal (Periporphyrus celaeno) är en centralamerikansk fågel i familjen kardinaler inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Rödhalsad kardinal är en 20-23,5 centimeter lång fågel med svart, kraftig näbb som går rakt ut vinkelrätt mot pannan. Hanen är svart med mattrött "halsband" på nacken, skuldrarna och buken, rätt likt rödkragad tangara (Ramphocelus sanguinolentus). Buken är svartfläckig. Honor har svart på huvud och bröst likt hanen men ovansidan är grönaktig och undersidan gulaktig. Ungfåglar liknar honan men har mindre mängd svart.

Läte 
Sången är en melodisk serie toner som går uppåt mot slutet. Lätena består av genomträngande visslingar som inleds med ett "s"-ljud som böjs nedåt alternativt en ton uppåt följt av en nedåt.

Utbredning och systematik 
Rödhalsad kardinal förekommer i östra Mexiko från Nuevo León till norra Veracruz och nordöstra Puebla. Den är en tillfällig gäst i Rio Grande-dalen i södra Texas, USA, mestadels vintertid. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Rödhalsad kardinal placeras traditionellt som enda art i släktet Rhodothraupis. Genetiska studier visar dock att den är relativt nära släkt med både guyanakardinal (Periporphyrus erythromelas) och de båda arterna i Caryothraustes. International Ornithological Congress inkluderar därför sedan 2023 rödhalsad kardinal i Periporphyrus som har prioritet. Birdlife International och IUCN går ett steg längre och för dem båda till Caryothraustes.

Levnadssätt 
Rödhalsad kardinal bebor fuktiga eller halvtorra skogar där den ses ensamma, i par eller i artblandade flockar, ofta på marken. Boet är en rätt ordentlig skål av gräs och kvistar som placeras i en buske. Honan lägger två till tre blekt blågrå ägg med bruna fläckar.

Status 
Utbredningsområdet är relativt stort, men världspopulationen uppskattas till färre än 50 000 vuxna individer. Den tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den kan anses vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN placerar den därför i kategorin livskraftig.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats rödbukad stenknäck.

Referenser

Källor

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Mexiko
Dickcissel

Dickcissel (Spiza americana) är en nordamerikansk tätting inom familjen kardinaler.

Utseende och läte 
Dickcissel är en finkstor fågel med stor blek näbb, gult ögonbrynsstreck, brun svartstreckad ovansida, mörka vingar, en rostfärgad fläck på skuldran samt ljus undersida. Adulta hanar har en svart fläck på strupen, gult bröst samt grå kinder och hjässa. Honan och ungfågeln är bruna på kinderna och hjässan och påminner lite grann om gråsparvshonan, men har bland annat streckade flanker.

I flykten avger den ett nästan elektriskt fpppt. Fågelns sång är ett vasst dik dik följt av chis chis chis, därav namnet på fågeln.

Levnadssätt 
Dickcisseln häckar i öppna och halvöppna områden, framför allt igenvuxna ogräsfält och högbevuxen prärie. Fågeln bildar vintertid mycket stora flockar, där en enda flock kan bestå av 10 till 30 procent av världspopulationen.

Häckning 
Dickcisseln kommer till häckningsområdena relativt sent, de första i maj och merparten först i juni. De häckar nära marken eller någon meter upp i täta buskage eller småträd. Hanar kan ha upp till sex partners, men oftast endast en eller två.

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar i Mellanvästern i Nordamerika. Den flyttar på vintern till södra Mexiko samt Centralamerika och norra Sydamerika. Dickcissel är en mycket sällsynt gäst i Europa, med ett fynd i Norge 1981 och tio fynd i Azorerna.

Släktskap 
Dickcissel placeras som ensam art i släktet Spiza och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den är nära släkt med bland annat indigofink i släktet Passerina.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 20 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kardinaler (familj)
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Sikkimträdkrypare

Sikkimträdkrypare (Certhia discolor) är en asiatisk fågel i familjen trädkrypare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Sikkimträdkryparen är en typisk, 14 cm lång trädkrypare med böjd näbb, mönstrad brun ovansida, vitaktig undersida och långa styva stjärtpennor som den använder för kunna balansera upprätt på trädstammar och grenar. Den skiljer sig från andra trädkrypare i sitt utbredningsområde genom beigebrunt på strupe och bröst, blekare på buk och flanker, samt obandad stjärt. Jämfört med nepalträdkryparen (C. nipalensis) är ögonbrynsstrecket mindre tydligt.

Arten är mycket lik den östigare manipurträdkryparen (C. manipurensis) och fram tills nyligen behandlades de som en och samma art (se nedan). Denna är dock mörkare kanelorange på strupe och bröst samt har avvikande sång.

Läten 
Sikkimträdkryparens sång är ett långt, monotont skallrande läte som varar i en till två sekunder, snabbare än manipurträdkryparens.

Utbredning 
Sikkimträdkryparen förekommer i östra Himalaya från Nepal österut till nordöstra Indien (österut till östra Arunachal Pradesh, även söder om Brahmaputrafloden i Nagaland och västra Manipur. Den ses även i södra Xizang i sydvästra Kina, i Chumbi- och Tsangpodalarna, liksom sällsynt i östra Uttarakhand i Indien.

Systematik 
Tidigare betraktades manipurträdkrypare (C. manipurensis) och sikkimträdkrypare utgöra samma art, då under det svenska trivialnamnet brunstrupig trädkrypare. De urskiljs dock numera allmänt som egna arter på basis av framför allt lätesmässiga och genetiska skillnader, men även mindre skillnader i utseende. Fågeln behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sikkimträdkryparen förekommer i gamla lövskogar, både lövfällande och städsegröna, framför allt med inslag av mossiga ekar. Den ses på mellan 1600 och 2750 meters höjd. Födan består av insekter och spindlar som den födosöker efter på trädstammar på typiskt trädkryparmanér genom att krypa uppför och runt stammen i en spiral för att sedan flyga till foten på nästa träd och börja om. Häckningsbiologin är mycket dåligt känd, men den tros häcka mellan mars och maj i Himalaya. Arten är huvudsakligen stannfågel, men kan röra sig i höjdled och även sprida sig något vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig i rätt miljö i Himalaya men ovanlig i Nepal.

Namn 
Sikkim är en delstat och före detta kungarike i norra Indien, på gränsen till Nepal, Tibet och Bhutan.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädkrypare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Himalayaträdkrypare

Himalayaträdkrypare (Certhia himalayana) är en asiatisk fågel i familjen trädkrypare inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Himalayaträdkryparen är en rätt distinkt trädkrypare med en kroppslängd på 14 cm. Fjäderdräkten är dämpad utan rostfärgade inslag, men tydliga mörka band på stjärten och längst näbb av alla trädkrypare. Ögonbrynsstrecket och de ljusare banden på vingen är svagare än motsvarande på björkträdkryparen, medan vit strupe och vitaktig eller smutsigt gråbeige undersida skiljer den från nepalträdkrypare och sikkimträdkrypare. Fåglar i västra Himalaya är blekare och gråare, österut gradvis övergående i mörkare dräkt med vitare streckning. Sången är en ljus drill som i engelsk litteratur beskrivs "chi-chi-chi-chiu-chiu-chiu-chu".

Utbredning och systematik 
Himalayaträdkrypare förekommer som namnet avslöjar i Himalaya, i två skilda områden. De delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Certhia himalayana himalayana – östra Afghanistan, norra Pakistan och Himalaya (från östra till centrala Nepal)
 Certhia himalayana. taeniura – Centralasien och Afghanistan (norr om Hindu Kush)
 Certhia himalayana yunnanensis – sydvästra Kina och angränsande Myanmar
 Certhia himalayana ripponi – västra Myanmar (bergsområdet Victoria)

Trots den uppdelade utbredningen är variationen klinal och de genetiska skillnaderna små. Vilka arter som är närmast släkt med himalayaträdkryparen är oklart, men sången är rätt lik både manipurträdkrypare och sikkimträdkrypare.

Levnadssätt 
Himalayaträdkryparen häckar i barrskog och skogskanter. Den livnär sig av insekter, spindlar och andra små ryggradslösa djur, men även tillfälligtvis frön. Arten häckar mellan april och juni, rätt tidigt i Nepal och sydvästra Myanmar, senare i nordvästra Himalaya och Centralasien.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som inte ovanlig i Centralasien, ganska vanlig i västra Himalaya och ovanlig i Kina.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädkrypare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Nepalträdkrypare

Nepalträdkrypare (Certhia nipalensis) är en asiatisk fågel i familjen trädkrypare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Nepalträdkryparen är en rätt mörk, 14 cm lång trädkrypare med relativt kort och rak näbb. Ett tydligt beigefärgat ögonbrynsstreck ramar in mörka örontäckare. Vidare uppvisar den tydlig kontrast mellan smutsvitt på strupe och bröst samt kanelbrunt på nedre delen av undersidan med varmt roströda flanker. Stjärten är till skillnad från exempelvis himalayaträdkrypare (C. himalayana) ej bandad.

Läten 
Nepalträdkryparen är rätt tystlåten, men avger ibland ett tunt "sit" och ett genomträngande "zip". Den korta och ljusa sången inleds med två långsamma toner, för att sedan accelerera och sluta abrupt: "si-si-sit-st't't't't".

Utbredning och systematik 
Nepalträdkryparen förekommer i bergsområden från västra Nepal till nordöstra Myanmar, sydöstra Tibet och sydvästra Kina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Studier av dess mitokondrie-DNA visar att den troligen är systerart till sichuanträdkryparen (Certhia tianquanensis).

Levnadssätt 
Nepalträdkryparen häckar i städsegrön skog eller blandskog på mellan 2285 och 3050 meters höjd. Den lever av ryggradslösa djur som den födosöker efter på typiskt trädkryparmanér, det vill säga genom att metodiskt klättra uppför stammar och tjockare grenar. I Nepal häckar fågeln mellan april och maj. Arten är höjdledsflyttare som söker sig till lägre regioner vintertid.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig i Himalaya.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädkrypare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Sichuanträdkrypare

Sichuanträdkrypare (Certhia tianquanensis) är en relativt nyligen beskriven fågelarten i familjen trädkrypare inom ordningen tättingar som enbart förekommer i ett litet område i Kina.

Utseende och läten 
Sichuanträdkryparen är en 12 cm, långstjärtad och kortnäbbad trädkrypare. Undersidan är brunaktig förutom vit hake och strupe. Inga andra trädkrypare i dess utbredningsområde visar upp kombinationen av lång stjärt, kort näbb och färg på undersidan. Sången består av en kort och ljus drill som stiger eller faller i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Sichuanträdkryparen är endemisk för Kina och förekommer endast i norra och centrala Sichuan samt i Qinlingbergen i sydvästra Shaanxi. Tidigare troddes den vara begränsad till endast fem lokaler i bergen väster om Chengdu och Leshan i Sichuan. Den har dock senare upptäckts vid naturreservatet Jiuzhaigou 200 km norrut, i närliggande Taibaishan och Quinlingbergen i Shaanxi samt i ytterligare områden i Sichuan (Tangjiahe, Wanglang och Hailuogou).

Systematik 
Sichuanträdkryparen beskrevs som ny för vetenskapen 1995, men betraktades då som underart till trädkryparen. Senare studier har visat att dessa häckar sympatriskt med varandra. Morfologi, läten och skillnader i DNA stödjer dess artstatus och visar dessutom att dess närmaste släkting istället är nepalträdkryparen (C. nipalensis). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sichuanträdkryparen häckar i öppna stånd med Abies fabri på 2500-2830 meters höjd. Den födosöker på typiskt trädkryparmanér efter ryggradslösa djur på grenar och stammar i övre delen av träden. Fågeln häckar i maj och juni och bygger sitt bo i sprickor i döda granars stammar. Arten är stannfågel, men verkar röra sig till en något lägre nivå vintertid, till åtminstone 1600 meters höjd.

Status och hot 
Denna rätt nyligen beskrivna fågelart ansågs först vara hotad och placerades initialt i hotkategorin sårbar av internationella naturvårdsunionen IUCN. Den har dock därefter successivt nedgraderats i hotgrad efter ökat kunskap om dess status, först till nära hotad och från 2019 till livskraftig. Utbredningsområdet är visserligen relativt litet och kvalitén på dess biotop tros försämras, men det är inte klarlagt om arten minskar i antal. Världspopulationen uppskattas till högst 10.000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Trädkrypare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Drakensbergklipphoppare

Drakensbergklipphoppare (Chaetops aurantius) är en tätting i familjen klipphoppare inom ordningen tättingar, endemisk för bergskedjan Drakensberg i Sydafrika och Lesotho.

Kännetecken

Utseende 
Drakensbergklipphopparen är en medelstor tätting med en kroppslängd på 23-25 centimeter. Den har en lång svart stjärt och starka ben. Adulta hanen har mörkgrått huvud med ett tunt vitt ögonbrynsstreck och en bred vit mustasch. Rygg och vingar är mörkgrå, medan undersidan är orange och övergumpen roströd.

Hona och ungfågel har blekare grått på huvud, ovansida och vingar, mindre markant tecknat huvud, en orange övergump och brungul undersida. Den närbesläktade kapklipphopparen har roströd undersida hos hanen och mörkare gulbrun undersida hos hona och ungfåglar.

Läten 
Drakensbergklipphopparens läte liknar kapklipphopparens, en serie snabbt upprepade pipande visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på steniga bergssluttningar i Lesotho, Natal och östra Kapprovinsen. Vissa behandlar den som underart till kapklipphoppare (Chaetops frenatus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Klipphopparna behandlades tidigare som udda trastar (i familjen Turdidae), men DNA-studier har avslöjat att de är systergrupp med de likaledes afrikanska kråktrastarna (Picathartidae). Dessa bildar en grupp tillsammans med den sydostasiatiska ralltrasten (Eupetidae).

Levnadssätt 
Drakensbergklipphopparen är en markhäckande art som födosöker på klippiga sluttningar. Som namnet avslöjar ses den ofta sitta på stenar och klipputsprång. Häckningen är ofta kooperativ på så sätt att två ytterligare individer, vanligtvis förra årets ungar, hjälper paret med att mata ungarna och försvara reviret.

Status och hot 
Arten har en rätt liten världsutbredning och världspopulation som består av 100.000 till 500.000 individer, och som dessutom minskar relativt kraftigt. IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Klipphoppare
Fåglar i etiopiska regionen
Kapklipphoppare

Kapklipphoppare (Chaetops frenatus) är en fågel i den lilla afrikanska familjen klipphoppare inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Klipphoppare är rätt stora trastliknande, marklevande fåglar med lång svart stjärt och starka ben. Adulta hanen har mörkgrått huvud med ett tunt vitt ögonbrynsstreck och en bred vit mustasch, medan undersidan och övergumpen är rödaktiga. Hona och ungfågel har blekare grått på huvud, ovansida och vingar, mindre markant tecknat huvud, en orange övergump och brungul undersida. 

Jämfört med nära besläktade drakensbergklipphopparen är kapklipphopparen något större (24-25 cm), med mörkt rostrött på undersida och övergump, ej orangerött. Hona och ungfågel är mörkare brungul undertill och har kraftigare markerad ansiktsteckning. Lätet består av en serie högfrekventa visslingar.

Utbredning och systematik 
Kapklipphopparen förekommer i Sydafrika i Västra och Östra Kapprovinsen. Den behandlas vanligen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter, men vissa behandlar drakensbergklipphoppare (Chaetops aurantius) som en underart till kapklipphoppare.

Familjetillhörighet 
Klipphopparna behandlades tidigare som udda trastar (i familjen Turdidae), men DNA-studier har avslöjat att de är systergrupp med de likaledes afrikanska kråktrastarna (Picathartidae). Dessa bildar en grupp tillsammans med den sydostasiatiska ralltrasten (Eupetidae).

Levnadssätt 
Klipphoppare påträffas som namnet antyder i klippiga sluttningar, där den är väl synlig när den sitter ovanpå klippblock men kan lätt undgå upptäckt när den födosöker bland växtlighet på marken. Födan består av ryggradslösa djur, ibland även små ödlor och amfibier. De uppträder i familjegrupper och häckar kooperativt i ett bo på marken intill en sten eller klippa. Fågeln häckar mellan juli och januari, men huvudsakligen september–oktober. Arten är stannfågel, men kan möjligen röra sig höjdledes säsongsmässigt.

Status och hot 
Kapklipphopparen är en rätt fåtalig art med ett begränsat utbredningsområde. Antalet observationer av arten har minskat, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad. Världspopulationen uppskattades 2015 till mellan 32.551 och 59.289 individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Klipphoppare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Sydafrika
Guldpannad bladfågel

Guldpannad bladfågel (Chloropsis aurifrons) är en tätting i familjen bladfåglar som förekommer i Sydasien och Sydostasien.

Kännetecken

Utseende 
Guldpannad bladfågel är en grön fågel med ansikte och strupe inramat i gult. Den har en mörkbrun iris samt svartaktiga fötter och ben. På huvudet syns en orangegul panna och blått mustaschstreck. Ungfågeln har helt grönt huvud och saknar den adulta fågelns svarta inslag. Hos honan är det svarta något mattare än hos hanen.

Läten 
Guldpannade bladfågelns sång består av stigande och fallande fylliga kvittringar likt hos en bulbyl. Lätet inkluderar hesa viskningar. Arten har noterats andra fåglar.

Utbredning och systematik 
Guldpannad bladfågel delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Chloropsis aurifrons aurifrons – förekommer från Himalaya och nordöstra Indien till Myanmar
 Chloropsis aurifrons frontalis – förekommer på indiska halvön
 Chloropsis aurifrons insularis – förekommer i sydvästra Indien (Travancore) och Sri Lanka
 Chloropsis aurifrons pridii – förekommer från sydvästra Kina (södra Yunnan) till södra Burma, norra Thailand och norra Laos
 Chloropsis aurifrons inornata – förekommer från centrala och sydöstra Thailand till Kambodja och södra Vietnam
 Chloropsis aurifrons incompta – förekommer i sydvästra Thailand och södra Indokina

Tidigare behandlades sumatrabladfågeln (C. media) som en underart.

Levnadssätt 
Guldpannad bladfågel är en vanligt förekommande fågel i skog och buskmark. Den bygger sitt bo i ett träd och lägger där två till tre ägg. Fågeln lever insekter och bär.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig eller vanlig i stora delar av utbredningsområdet.

Referenser

Tryckta källor 
 Grimmett, R.; Inskipp,C. & Inskipp, T. 1999. Birds of the Indian Subcontinent. Oxford University Press
 Wells, D. R. (2005). Chloropsis aurifrons (Golden-fronted Leafbird). pp. 265–266 in: del Hoyo, J., A. Elliott, & D. A. Christie. eds. (2005). Handbook of the Birds of the World. Vol. 10. Cuckoo-shrikes to Thrushes. Lynx Edicions, Barcelona.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Bladfåglar
Fåglar i orientaliska regionen