kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Claus Harms

Claus Harms, född den 25 maj 1778 i Fahrstedt, Schleswig-Holstein, död den 1 februari 1855, var en inflytelserik tysk predikant.

Harms måste i ungdomsåren betvinga sin studiehåg och syssla med mjölnararbete. Först 19 år gammal fick han börja studera. År 1806 blev han diakon i Lunden i Norra Dithmarschen, 1816 ärkediakon vid S:t Nicolai kyrka i Kiel. Under sin studietid hade han påverkats av rationalismen, men en brytning inträffade, då Harms gjorde bekantskap med Schleiermachers Reden über die religion. Livet och Luthers skrifter utvecklade honom sedan till en stridbar kämpe för gammalluthersk åskådning; som sin uppgift såg han att bekämpa rationalismen med kärnfull lutherdom som vapen. 

År 1817 slog han sitt stora slag. Vid reformationsfesten utsände han ett litet häfte med Luthers 95 teser tillökade med 95 nya såsom "med en översättning från 1517 till 1817". Det var ett häftigt angrepp på kristendomens förvandling till förnuftstro och moralism: "vår tids påve kan vi i fråga om tro kalla förnuft och i fråga om handling samvete", "syndaförlåtelse kostade ändå pengar på 1500-talet, på 1800-talet har man den alldeles gratis, ty man betjänar sig själv med densamma". Även unionen bekämpades: "utför inte akten över Luthers ben, han blir levande av detta och då - ve eder!" Teserna spreds snart över hela Tyskland och än vidare, framkallande en litteratur på 200 skrifter för och mot. Det var en stridssignal, som hade stor betydelse för den uppflammande kampen mot rationalismens herravälde i akademier och på predikstolar. 

Harms inflytande växte hastigt såväl i Kiel som i hela den samtida lutherska kyrkan. Utan att inneha någon officiell lärarplats vid Kieluniversitetet inverkade han starkt på prästbildningen där, särskilt genom anordnande av privata studiekretsar. Ur arbetet med dessa har hans Pastoraltheologie (1830) framväxt. Bland Harmss arbeten märks för övrigt ett stort antal predikosamlingar samt åtskilliga kateketiska skrifter. Han var en framstående predikant, det enkla innehållet fängslade, klätt i kärnfull och originellt folklig form. År 1819 avböjde han en kallelse till evangelisk biskop i Sankt Petersburg, 1835 blev han prost i Kiel, 1841 överkonsistorialråd. På grund av blindhet måste han 1849 nedlägga sina ämbeten.

Svenska översättningar
 Predikan på reformations-festen (anonym översättning, Stockholm, 1817)
 Wårpostilla (anonym översättning, Uppsala, 1818)
 Winterpostilla (anonym översättning, Uppsala, 1818)
 Sommarpostilla (anonym översättning, Uppsala, 1819)
 Höstpostilla (anonym översättning, Uppsala, 1819)
 De christnas tro (Religion der Christen)(översättning Jacob Ekelund, Stockholm, 1819)
 Om helgelsen: i nio predikningar öfwer Galat. 5, 16-25 (anonym översättning, Holmgren, 1837)
 Pastoraltheologie (Stockholm, 1839)

Källor 

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Lutherska teologer
Födda 1778
Avlidna 1855
Män
Personer från Schleswig-Holstein
Gerard de Lairesse

Gerard de Lairesse, född 11 september 1640 eller 1641 i Liège, död 1711 i Amsterdam, var en holländsk konstnär.

de Lairesse utbildade sig i Poussins riktning, verkade i Holland i akademiskt klassicerande anda samt utförde stora bilder med bibliska, mytologiska och historiska motiv, till exempel sju väggmålningar i domstolshuset i Haag, tre takmålningar i museet i Amsterdam med mera. I Nationalmuseum i Stockholm finns Akilles igenkänd vid Lykomedes hov. Ett arbete med de Lairesses etsningar utgavs 1694. Som konstskriftställare uppträdde han, sedan han 1690 blivit blind till följd av medfödd syfilis, bland annat med det konstteoretiska arbetet Het groot schilderboek (1707, flera upplagor och översättningar)

Källor
 Carl G. Laurin, Konsthistoria, Stockholm 1919
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1933

Externa länkar 
 Godefridi Bidloo, Medicinae Doctoris & Chirurgi, Anatomia Hvmani Corporis: Centum & quinque Tabvlis Per artificiosiss. G. De Lairesse ad vivum delineatis, Demonstrata, Veterum Recentiorumque Inventis explicata plurimisque, hactenus non detectis, Illvstrata med 105 illustrationer av Gérard de Lairesse. Amsterdam 1685
 
 

Konstteoretiker
Nederländska historiemålare
Nederländska grafiker
Nederländska målare under 1600-talet
Avlidna 1711
Födda 1640-talet
Män
Svensk uppslagsbok
Ludwig Harms

Georg Ludwig Detlev Theodor Harms, född den 5 maj 1808 i Walsrode, död den 14 november 1865 i Hermannsburg, var en tysk predikant och missionsledare, bror till Theodor Harms.

Harms anslöt sig vid slutet av sin studietid till den pietistiska riktningen. År 1844 blev han predikobiträde hos sin far, och 1849 efterträdde han denne i Hermannsburg (Hannover). Där grundlade han en missionsanstalt, som blev medelpunkten för en omfattande verksamhet för kristendomens utbredande i Afrika, Asien, Amerika och Australien. 

Harms ville ha missionen förenad med kolonisation, missionsförsamlingarna skulle sammanväxa med moderförsamlingen, ansluta sig till dess bekännelse och levnadsordningar - idéer, som inte kunnat förverkligas. Missionen skulle vara rent luthersk och få sin bekräftelse av landskyrkans styrelse. År 1853 lät Harms bygga ett missionsskepp, som vid flera tillfällen överförde missionärer. 

Hjalmar Holmquist avger följande omdöme om Harms i Nordisk Familjebok: Han "var en enkel, flärdlös man, med varmt religiöst nit och en ovanlig förmåga att slå an på och göra sig förstådd af folket, i synnerhet landtfolket. Däruti är han kanske den främste tyske predikanten sedan Luther." 

Hans många predikosamlingar (till exempel Evangelienpredigten, 13:e upplagan 1896; på svenska har utgivits "Predikningar öfver kyrkoårets evangelier" 1860-65, 2:a upplagan 1877) hör också till de mest spridda. Dessutom utgav han berättelser, till större delen på plattyska språket, till exempel Goldene aepfel in silbernen schalen (6:e upplagan 1875; "Gyllene äpplen i silfverskålar", 1869).

Källor  

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Lutherska teologer
Alumner från Göttingens universitet
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1865
Män
Superettan 2010

Superettan 2010 var 2010 års säsong av Superettan, Sveriges näst högsta division i fotboll för herrar. Serien spelades våren till och med hösten 2010.

Deltagande lag 
 (AS09) Örgryte IS
 (AS09) Hammarby IF
 (KVAL/SE09) Assyriska FF
 (SE09) Syrianska FC
 (SE09) GIF Sundsvall
 (SE09) Falkenbergs FF
 (SE09) Ängelholms FF
 (SE09) Landskrona BoIS
 (SE09) Ljungskile SK
 (SE09) Jönköpings Södra
 (SE09) IFK Norrköping
 (SE09) Väsby United
 (1N09) Degerfors IF
 (1S09) Östers IF
 (KVAL/1N09) IK Brage
 (KVAL/SE09) FC Trollhättan

Förklaringar: AS09 = Allsvenskan 2009, KVAL = kvalspel, SE09 = Superettan 2009, 1N09 = Division 1 Norra 2009, 1S09 = Division 1 Södra 2009.

Kvalspelsresultat inför Superettan 2010 
Lagen från de högre divisionerna har hemmamatch i returerna.
 Allsvenskt kval (3:an i Superettan mot 14:e laget i Allsvenskan)
 4 november 2009: Assyriska FF – Djurgårdens IF 2 - 0 (rapport)
 8 november 2009: Djurgårdens IF – Assyriska FF 3 – 0 eft. förl. (rapport)
 Sammanlagda resultatet: 3 - 2 till Djurgårdens IF
 Vinnande laget (2:an i Div 1 Södra mot 13:e laget i Superettan)
 31 oktober 2009: Skövde AIK - FC Trollhättan 1 - 2 (rapport)
 4 november 2009: FC Trollhättan - Skövde AIK 5 - 3 (rapport)
 Sammanlagda resultatet: 7 - 4 till FC Trollhättan
 Vinnande laget (2:an i Div 1 Norra mot 14:e laget i Superettan)
 1 november 2009: IK Brage - Qviding FIF 2 - 1 (rapport)
 5 november 2009: Qviding FIF - IK Brage 0 - 1 (rapport)
 Sammanlagda resultatet: 3 - 1 till IK Brage

Arenor

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

Placering efter omgång

Hemmapremiärer

Högsta publiksiffra per omgång

Se även 
 Svensk fotbolls seriesystem
 Allsvenskan 2010
 Damallsvenskan 2010
 Division 1 i fotboll 2010

Externa länkar 

 Superettan SvFF

Fotboll i Sverige 2010
Fotbollssäsongen 2010
2010
Jan Davidszoon de Heem

Jan Davidszoon de Heem, född 1606 i Utrecht och död 1684 i Antwerpen var en holländsk konstnär, mest känd för sina blomsterstilleben.

Biografi

De Heems far hette David van Antwerpen och kom därifrån, men när Jan föddes 1606 hade familjen flyttat till Utrecht, förmodligen av religiösa skäl. De Heem antog inte det efternamn han är känd under förrän 1628. Fadern dog 1612 och modern gifte om sig med en bokbindare och bokförsäljare.

Det finns inga källor som visar vem som var hans lärare i måleri var, men en signerad målning från 1628 är så lik Balthasar van der Asts stil att man kan utgå från att van der Ast var De Heems läromästare. 1626 flyttade De Heem till Leiden där han kom att påverkas av andra målare, exempelvis Pieter Claesz. 1635 flyttade han till Antwerpen. Det har påståtts av den samtida konsthistorikern Sandrart att det berodde på att han där kunde få tag i frukt att måla av som var av högre kvalité! I Antwerpen kom han att påverkas av målare som Frans Snyders, Adriaen van Utrecht och Daniel Seghers och där kom De Heem att utveckla en egen syntes av alla sina influenser som han sedan använde sig av resten av sin karriär. På 1640-talet målade De Heem ofta stora komplexa kompositioner för att senare koncentrera sig på mindre blomsterstilleben.

De Heems påverkan på blomstermålarna i Nederländerna var stor. Inte förrän med Jan van Huysum på 1710-talet så kom stilen att förändras från den som De Heems utvecklade. Typiskt för den stilen var varierade arrangemangen med en naturligare komposition av buketterna är sina föregångare där han lät vissa blommor skymma andra istället för försöka att framhålla dem alla. Buketterna innehöll ofta mycket blad och långa skarpt böjda kornstjälkar som ett sammanhållande kompositions-element. Därtill en stark och onaturlig chiaroscuro, och en låg tonalitet.

Jan De Heem hade stor ekonomisk framgång och blev väldigt känd i sin egen samtid. Det var förmodligen i stor utsträckning han som var orsaken till hela blomsterstilleben-genrens uppsving på 1660-talet. En annan orsak till hans inflytande är att han hade många elever, däribland två söner varav Cornelis Janszoon de Heem är mest känd.

De Heem i Sverige
Han är representerad bland annat på Nationalmuseum i Stockholm och i Johnsonsamlingen på Bohusläns museum i Uddevalla.

Galleri (i urval)

Referenser

Externa länkar

 

Avlidna 1684
Födda 1606
Män
Nederländska målare under 1600-talet
S4 league

S4 League är ett online third-person shooter utvecklat av Pentavision 2008. S4 League kan spelas i de flesta länder, men det finns speciella ligor i Korea och Europa som även inkluderar Nordamerika.

Spelstil 

Spelet liknar andra spel, som GunZ och eXteel i och med betoning på samarbete mellan spelarna och sport snarare än att döda motståndarna.

Playstation Portable 

En version för Playstation Portable är under utveckling.

Referenser

Källor 

Datorspel 2008
Windows-spel
Onlinespel
Tredjepersonsskjutare
William S. West

William Stanley West, född 23 augusti 1849 i Marion County, Georgia, död 22 december 1914 i Valdosta, Georgia, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Georgia i USA:s senat från 2 mars till 3 november 1914.

West avlade 1876 juristexamen vid Mercer University. Han avlade 1880 ytterligare en examen i litteraturvetenskap vid samma universitet. Han arbetade först som advokat i Georgia och var sedan verksam som plantageägare i Valdosta.

Senator Augustus Octavius Bacon avled 1914 i ämbetet och West blev utnämnd till senaten fram till fyllnadsvalet senare samma år. Thomas W. Hardwick vann fyllnadsvalet och efterträdde West som senator i november 1914. West återvände till sin plantage men avled redan före årsskiftet. Hans grav finns på Sunset Hill Cemetery i Valdosta.

Externa länkar 

 Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Georgia
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Marion County, Georgia
Födda 1849
Avlidna 1914
Män
Alumner från Mercer University
Mack Mattingly

Mack Francis Mattingly, född 7 januari 1931 i Anderson, Indiana, är en amerikansk republikansk politiker och diplomat. Han representerade delstaten Georgia i USA:s senat 1981-1987.

Mattingly studerade marknadsföring vid Indiana University. Han arbetade sedan på IBM i Georgia och startade senare ett eget företag, M's Inc. Han var ordförande för republikanerna i Georgia 1975-1977.

Mattingly besegrade sittande senatorn Herman Talmadge i senatsvalet 1980. Han kandiderade sex år senare till omval men förlorade mot demokraten Wyche Fowler.

Mattingly var biträdande generalsekreterare för Nato 1987-1990. Han var sedan USA:s ambassadör i Victoria på Seychellerna 1992-1993.

Externa länkar

Ledamöter av USA:s senat från Georgia
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
USA:s ambassadörer i Seychellerna
Personer från Anderson, Indiana
Födda 1931
Levande personer
Män
Nicolaes Maes

Nicolaes Maes, född 1632 och död 1693, var en holländsk konstnär.

Nicolaes Maes föddes i Dordrecht som son till handelsmannen Gerrit Maes. Omkring 1648 började han studera i Rembrandts ateljé i Amsterdam. Till en början målade Maes mestadels i sin lärares stil, men övergick senare till en mer dämpad färgskala, för att tillfredsställa tidens publik.  I början målade han främst bibliska motiv, men sedan han lämnat Rembrandts ateljé 1654 övergick han huvudsakligen till genrebilder, och under senare år målade han främst porträtt i Anthonis van Dycks och den italianiserade stilen.

Idag uppskattas främst hans tidiga verk. Han är främst känd för sina interiörbilder. En kort tid var Maes även verksam i Antwerpen.

Bland hans verk märks Gumma vid spinnrocken (Amsterdam), Äppleskalerskan (Berlin) samt två porträtt på Kunstmuseet, Köpenhamn han är även är representerad vid bland annat Nationalmuseum och Hallwylska museet i Stockholm.

Källor

Externa länkar 
 
 

Representerade vid Nationalmuseum
Nederländska målare under 1600-talet
Avlidna 1693
Födda 1632
Män
Bengt Rundgren

Bengt Erik Rundgren, född den 21 april 1931 i Karlskrona, död den 27 september 2008, Vallentuna, var en svensk operasångare (bas).

Rundgren inledde relativt sent sin sångarkarriär. Först vid 29 års ålder blev han antagen som elev vid Kungliga Musikhögskolan och hade då ingen tidigare musikutbildning (han hade dittills arbetat bland annat som smed). Efter avslutad utbildning blev han 1962 engagerad vid Kungliga Teatern (numera Kungliga Operan) i Stockholm, där han stannade till 1969. Samma år blev han fast engagerad vid Deutsche Oper i Berlin. Under hela sin karriär gästspelade han regelbundet på olika operahus på kontinenten, bland annat i Wien, Hamburg och Zürich, liksom vid festspelen i Savonlinna och Drottningsholms Slottsteater. Hans imponerande stämma kunde höras i de flesta stora basroller, bland annat i Wagners Nibelungens ring, men han framträdde även som Mozart-sångare (exempelvis Kommendören i Don Giovanni). Han utnämndes till hovsångare 1983 och var även tysk Kammersänger.

Bengt Rundgren är begravd på Leksands kyrkogård.

Diskografi (urval)
Strauss, Richard, Salome. Dir. Giuseppe Sinopoli. DG.
Verdi, Don Carlos. Med Peter Mattei, Martti Wallén, Jaakko Ryhänen m. fl. Choir and Orchestra of the Swedish Royal Opera, dir. Alberto Hold-Garrido. Naxos.
Blomdahl, Karl-Birger, Chamber music. In the hall of mirrors. Caprice.
Mozart, Serenade and Divertime. National Chamber Players. Dir. Lowell Graham, Michel Plasson. Med Walter Berry. Klavier Records.
Strauss, Brahms, Reger. National Chamber Players. Dir. Lowell Graham. Med Walter Berry. Klavier Records.
Wagner, Parsifal. Bayreuther Festspiele. Live. Dir. Pierre Boulez. DG.
Hagen i Wagners Ragnarök, Med Helge Brilioth, Rita Hunter. Metropolitan Opera. Dir. Rafael Kubelik. House of Opera CD88877.
Drottningholm Court Theatre (1922-1992). Bengt Rundgren: Die Entfuhrung aus dem Serail (Abduction from the Seraglio), K. 384, Act III: Ha, wie will ich triumfieren. Caprice CAP 21512.
Verdi, Rigoletto. (Oper in 3 Akten, italienisch). 3 LP Box-Set. Acanta.
Verdi, Don Giovanni. The Chorus and Baroque Orchestra of the Drottningholm Court Theatre. Virgin Classics. VHS.
Verdi, Aida. Med Birgit Nilsson, Kolbjörn Höiseth, Rolf Jupither, Arne Tyrén. Kungliga Operan 7 maj 1966. Hovkapellet. Dir. Ino Savini. Opera Depot OD10315-2

Teater

Roller
 1961 – Bill Sikes i Oliver! av Lionel Bart, regi Sven Aage Larsen, Oscarsteatern

Referenser

Noter

Källor
Sørensen, Inger, Operalexikonet. Stockholm: Forum, 1993. S. 489. .

Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska hovsångare
Musiker från Karlskrona
Födda 1931
Avlidna 2008
Män
Burs kyrka

Burs kyrka är en kyrkobyggnad på Gotland som tillhör Stånga-Burs församling i Visby stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan är uppförd av putsad kalksten och består av ett stort rakt avslutat kor med trefönstergrupp i öster, ett lägre, men bredare, långhus och ett torn med utskjutande sidogallerier i väster samt en sakristia på korets norra sida. Tornet har upptill murade gavlar med ljudgluggar åt fyra sidor, på vilka vilar en spetsig tornspira. Ingångar finns till långhuset från norr och söder, till tornet från väster och till koret från söder. Långhuset är kyrkans äldsta del, uppfört vid 1200-talets förra hälft, till detta uppfördes tornet vid 1200-talets mitt. Under 1300-talets förra hälft uppfördes det stora gotiska koret som en inledande etapp i uppförandet av en ny kyrka varvid långhuset förlängdes provisoriskt åt öster. Sakristian uppfördes sannolikt under senmedeltiden. Kyrkans ingångar har perspektiviska portaler. Alla är romanska utom korportalen, som är kyrkans största portal men ändå inte huvudingång. Den är försedd med rik figural utsmyckning i både hög och låg relief från korets byggnadstid. Invändigt täcks koret och ringkammaren av valv, medan långhuset har ett tredingstak av trä. I korfönstren finns glasmålningar. I östfönstren tre rutor från korets byggnadstid, i södra fönstret två rutor från 1600-talet. Söder om altaret står en märklig väggfast korbänk i kalksten med reliefprydda gavlar från korets byggnadstid. Altarskåpet är från 1400-talets förra hälft, i övrigt härrör den färgrika inredningen från 1700-talet. Den ståtliga predikstolen tillverkades av Johan Dunderhake 1756. På bänkdörrarna och infällda i långhustaket finns figurmålningar från 1706.

Kyrkan genomgick en omfattande, etappvis restaureraring 1960-1964.

Inventarier
 Ett stort krucifix snidat i ek är från början av 1300-talet.
 Altarskåpet från 1400-talet förra hälft är snidat i ek och kommer från Lübeck i Tyskland. Predellan har välbevarade målningar som skildrar Jesu liknelse om de visa och de fåvitska jungfrurna (Matteus 25:1-13).
 Dopfunten tillverkades 1683 i Burgsvik.
 Predikstolen är utförd 1756 av Visbysnickaren Johan Dunderhake. Predikstolen från 1689 i Visby domkyrka har varit förebild.

Orgel
Den tidigare orgeln byggdes 1883 av Åkerman & Lund, Stockholm, med 7 stämmor.
 Orgeln byggdes 1969 av John Grönvall Orgelbyggeri och har 14 stämmor. Den är mekanisk.

Bildgalleri

Omgivning
 Öster om kyrkan ligger en före detta skola.
 Väster om kyrkan ligger prästgården.
 Vid kyrkogårdsmurens norra del står en magasinsbyggnad från 1807.

Referenser

Externa länkar
 
 guteinfo: Burs kyrka
 på Gotland
  (Fritt material varifrån denna artikel delvis är hämtad)
 Orgelanders
 Stånga-Burs församling
 Galleri Stavar

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader i Gotlands kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Göteborgs rådhusrätt

Göteborgs rådhusrätt var en rådhusrätt (domstol) som existerade mellan 1624 och 1971, i Göteborgs magistrat och sedan Göteborgs stad. Verksamheten övergick därefter i den 1971 skapade Göteborgs tingsrätt, som har varit verksam sedan dess.

Enligt Göteborgs privilegier 1621 var det bestämt, att domsrätten skulle utövas genom en schöffendomstol, vilken dock aldrig blev verklighet. Men i privilegierna av 1639 var magistraten indelad i tre kollegier, varav ett, bestående av justitiepresidenten och fyra rådmän, hanterade rättsskipningen. Några krav på juridisk utbildning fanns inte för de utsedda rådmännen, utan först 1676 begärdes att sex av de tolv rådmännen skulle vara juridiskt skolade. 

Den 20 juli 1642 inrättades en särskild underrätt benämnd kämnersrätt, en underordnad domstol som upphörde 18 april 1849, varefter all rättsskipning utom polismål sköttes av rådhusrätten. Den första stadgan för rådhusrätten fastställdes av Kungl. Maj:t den 4 december 1849, vilken bland annat innebar att rådhusrätten skulle utgöra två avdelningar; den första bestående av justitieborgmästaren, tre rådmän av justitieklassen och två rådmän av handelsklassen samt den andra av en rådman av justitieklassen, ytterligare två rådmän av nämnda klass samt tre av handelsklassen.  

Från början var rådhusrätten indelad i två avdelningar, men utökades vart och ett av åren 1871, 1904 och 1921 med en ny avdelning. Enligt kungligt brev den 18 juli 1871 kom rådhusrätten att bestå av enbart jurister; justitieborgmästaren, en handels- och politieborgmästare, fem rådmän och sju notarier, alla fördelade på två avdelningar.

Den nya rättegångsbalken infördes 1948, vilken medförde att nämndemän för första gången började tjänstgöra i rådhusrätten. Magistraten upphörde 1965. En helt ny domstolsorganisation infördes år 1971 och då upphörde benämningen rådhusrätt och ersattes med tingsrätt.

Rådmän

Se även 
 Göteborgs rådhus
 Stockholms rådhusrätt

Källor 
Göteborg : En översikt vid 300-årsjubileet 1923, Göteborgs Jubileumspublikationer, [del XX], huvudredaktör Nils Wimarson, utgiven av Stadsfullmäktiges Jubileumsberedning, Göteborg 1923 s. 180ff
Göteborgs kommunalkalender 1938, red. Werner Göransson, utgiven av Göteborgs stads statistiska byrå, Göteborg 1938 s. 10-11
Stadens domare : nedslag i Göteborgs Rådhusrätts och Tingsrätts historia, Anders Stendahl, Tre Böcker Förlag, Göteborg 2002 

Göteborgs historia
Rådhusrätter i Sverige
Flemming Norrgren

Flemming Norrgren, född 1951, är professor i project management vid Chalmers tekniska högskola.

Flemming Norrgren disputerade i psykologi vid Göteborgs universitet 1982 och blev docent där 1988. Därefter arbetade (och delvis ledde) han två stora forskningsprogram - Arbetsvetenskapliga Kollegiet och Centre for Organization Renewal. 1997 grundade han tillsammans med två kollegor FENIX som var en nationell företagsforskarskola vid Chalmers och Handelshögskolan i Stockholm. FENIX var även ett nationellt forskningsprogram i vilket Astra Zeneca, Ericsson, Telia och Volvo Car Corporation var partnerföretag. 

Flemming Norrgren har tillsammans med Michael Beer, Russell A Eisenstat, Nathaniel Foote och Tobias Fredberg skrivit boken Higher Ambition – How Great Leaders Create Economic and Social Value. Boken gavs ut av Harvard Business Review Press i september 2011.

Män
Födda 1951
Levande personer
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Svenska professorer
Svenska professorer i företagsekonomi
Svenska psykologer
Ćićarija

Ćićarija (kroatiska: Ćićarija, slovenska: Čičarija, italienska: Cicceria, tyska: Tschitschenboden) är en bergskedja, bestående av kalksten, och en karstregion i norra Istrien, på gränsen mellan Kroatien och Slovenien men till största delen beläget i Kroatien.

Istrien
Berg i Kroatien
Berg i Slovenien
The Beatles' Story

The Beatles' Story är en amerikansk dubbel-LP med The Beatles utgiven på Capitol i både mono (TBO 2222) och stereo (STBO 2222) den 23 november 1964. Den har inte givits ut på CD.

The Beatles' Story är inte ett musikalbum utan består huvudsakligen av intervjuer och upptagningar från presskonferenser. Dock ingår ett kort avsnitt när The Beatles framför låten Twist and Shout på arenan Hollywood Bowl. Detta var det enda liveframträdande som släppts med Beatles innan LP:n The Beatles at the Hollywood Bowl kom ut 1977. Inte heller detta album har släppts på CD.

Låtlist

Sid 1
"On Stage with The Beatles"
"How Beatlemania Began"
"Beatlemania in Action"
"Man Behind The Beatles" - Brian Epstein
"John Lennon"
"Who's a Millionaire?"

Sid 2
"Beatles Will Be Beatles"
"Man Behind the Music" - George Martin
"George Harrison"

Sid 3
"A Hard Day's Night – Their First Movie"
"Paul McCartney"
"Sneaky Haircuts and More About Paul"

Sid 4
"The Beatles Look at Life"
"'Victims' of Beatlemania"
"Beatle Medley"
"Ringo Starr"
"Liverpool and All the World!"

Musikalbum 1964
Album av The Beatles