kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Hakluyt

Richard Hakluyt, född 1552 eller 1553, död 23 november 1616 i London, var en engelsk geograf.

Hakluyt åtföljde 1583 såsom kaplan engelska sändebudet sir Edward Stafford till Paris, utnämndes 1590 till kyrkoherde i Wetheringsett-cum-Brockford i Suffolk och valdes 1603 till ärkedjäkne i Westminster Abbey.

Han ägnade sitt liv åt studiet av de geografiska upptäckternas historia och framlade resultatet av sin forskning i flera arbeten, bland vilka märks Divers Voyages Touching the Discoverie of America (1582) och hans huvudarbete The Principal Navigations, Voyages, Traffiques and Discoveries of the English Nation (1598–1600; ny upplaga 1809–12), "den moderna engelska nationens prosaepos".

År 1846 stiftades i London ett efter honom uppkallat sällskap, Hakluyt Society, vilket gjorde till sin uppgift att utge äldre resebeskrivningar.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska geografer
Engelska forskare
Alumner från Christ Church, Oxford
Geografer under 1600-talet
Personer i England under 1600-talet
Födda 1550-talet
Avlidna 1616
Män
Allt om Naomi Kleins nakenchock

Allt om Naomi Kleins nakenchock () är en bok av Johan Norberg och Boris Benulic från 2008, utgiven på Voltaire Publishing. Den är en kritik av boken Chockdoktrinen av den kanadensiska vänsterdebattören Naomi Klein.

Johan Norbergs del av boken inriktar sig på vad han anser är faktafel från Kleins sida. Norberg är kritisk till hur Milton Friedman framställs i boken och menar att Klein tagit citat ur sitt sammanhang för att tillskriva Friedman åsikter han aldrig haft. Norberg argumenterar till exempel för att Friedman var emot Irakkriget, vilket Klein hävdade att han stödde. Norberg hävdar också att Klein förväxlat libertarianism med korporativism och neokonservatism.

Norberg har även givit ut en kritik av Chockdoktrinen på engelska under titeln The Klein Doctrine: The Rise of Disaster Polemics (Cato Institute). Denna rapport har översatts till spanska.

Kritik mot boken
Lars Pålsson Syll, professor i nationalekonomi, skriver om boken: "I sin iver att ärerädda idolen/hjälten Friedman skyr Norberg inga som helst medel" och "den som hoppats på seriös kritik och analys blir snart besviken". Tidningen Arbetaren menar att "det kvardröjande intrycket av Norbergs bok är den grova sexismen".

Naomi Klein har bestridit det mesta av kritiken av boken på sin hemsida. I sin tur gav Johan Norberg svar på tal via Cato Institute ett par dagar efter Kleins inlägg via Cato Institute.

Referenser

Externa länkar
Förlagets sida om boken 
Timbroseminarium med författarna 
Johan Norberg, The Klein Doctrine: The Rise of Disaster Polemics (Cato Institute 2008)

Facklitteratur 2008
Svenskspråkig facklitteratur
Hakluyt Society

Hakluyt Society är ett i London 1846 stiftat sällskap med syfte att ge ut äldre resebeskrivningar. Sällskapet är uppkallat efter den brittiske geografen Richard Hakluyt.

Akademier och lärda samfund i Storbritannien
Organisationer bildade 1846
Landkreis Neu-Ulm

Landkreis Neu-Ulm är ett distrikt (Landkreis) i Schwaben i det tyska förbundslandet Bayern.

Källor 

Neu-Ulm
Neu-Ulm
Motståndsmannen Vilhelm Moberg

Motståndsmannen Vilhelm Moberg är en biografisk bok från 1997 av Johan Norberg utgiven på Timbro förlag. Boken är Johan Norbergs debut. 

Johan Norbergs tes är att Vilhelm Moberg var liberal. Som stöd för detta anför han bland annat Mobergs antinazism och antikommunism, samt kritik mot statskyrkan, monarkin och den reglerade ekonomin samt hans stöd för kommersiell tv och svenskt Nato-medlemskap.

Boken startade en kulturdebatt om Mobergs politiska tillhörighet.

Referenser

Externa länkar
Förlagets sida om boken

Facklitteratur 1997
Böcker utgivna på Timbro
Vilhelm Moberg
Alaskahallon

Alaskahallon eller Nagoonberry (Rubus arcticus ssp. stellatus) är en växt som finns i nordvästra   Nordamerika. Den har använts av Sveriges lantbruksuniversitet (SLU) vid försöksstationen i Öjebyn för korsning med åkerbär (Rubus arcticus).

Referenser

Bär
Al Växtindex
Duval County, Texas

Duval County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA, med 11 782 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är San Diego.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 4 652 km². 4 644 km² av den arean är land och 8 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 McMullen County - norr
 Live Oak County - nordost
 Jim Wells County - öster
 Brooks County - sydost
 Jim Hogg County - sydväst
 Webb County - väster

Orter 
 Benavides
 Concepcion
 Freer
 Realitos
 San Diego (huvudort, delvis i Jim Wells County)

Källor
Varselpinne

Varselpinne (också kallad stingpinne och ursprungligen avvisarpinne) är ett tillbehör för cyklar med syfte att öka säkerheten för cyklisten genom att tydligt varsla omkörande fordon om cykelns position och bredd. Den består av en reflexförsedd stav som monteras på cykelns pakethållare eller sadelstolpe så att den pekar ungefär tre decimeter rakt ut till vänster. Med hjälp av en fjäderkonstruktion kan varselpinnen vinklas rakt bakåt då den inte används.

Stingpinnen uppfanns och konstruerades av Frank Johansson i Gnosjö. Det var i samband med införandet av högertrafik 1967 som behovet av en produkt som höll avståndet mellan cykel och bil kom. Den kom att marknadsföras av journalisten Gösta Ollén i tidningen Expressen, under namnet "stingpinne". Namnet anspelade på tidningens dåvarande slogan ("Den har sting!"), och på att den varselpinne som kunde beställas via Expressen hade tidningens välkända geting-figur avbildad på en röd flagga på stavens spets. Ordet finns enligt NE.se i svensk skrift sedan 1966.

Varselpinnarna ses oftast på cyklar tillverkade mellan 1960- och 1980-talet.

Det antyds ibland att stingpinnar med till exempel en vass metalldel längst ut också förekommit: "En litet styvare anordning med en för lackeringen mindre ofarlig kontaktyta vore att föredra" skriver Eric Sandström i boken "Att cykla är nödvändigt" (se källor nedan).

Källor

Cykelutrustning
283 Emma

283 Emma eller 1980 FJ12 är en asteroid upptäckt 8 februari 1889 av Auguste Charlois i Nice. Vem eller vad asteroidens namn anspelar på är okänt.

Den tillhör och har givit namn åt asteroidgruppen Emma.

S/2003 (283) 1 
Den 14 juli 2003 upptäckte W. J. Merline med flera vid Keck-observatoriet en måne till Emma. Bekräftelse av upptäckten gjordes vid VLT i Chile. Asteroiden har en omloppsbana med medelavståndet 596±3 km från Emma, excentriciteten 0,11±0,01 och omloppstiden 3,36±0,001 dygn. Månen har diametern 12 kilometer.

Ytterligare undersökningar har gett att det inte finns någon mer måne som är större än 3,7 km.

Referenser

Externa länkar 

 283 Emma and S/2003 (283) 1

Huvudbältesasteroider
Emma-asteroider
Småplaneter med namn av okänt ursprung
Astronomiska upptäckter av A Charlois
Astronomiska upptäckter 1889
Undergrounded Universe

Undergrounded Universe släpptes den 4 februari 2009 och är debutalbumet av det svenska bandet Renegade Five. Från albumet släpptes fem singlar, Shadows, Love Will Remain, Running in Your Veins, Darkest Age och Save My Soul.
Albumet innehåller också en cover av Set My Heart on Fire, som tidigare spelats in av Da Buzz.

Albumet blev som bäst åtta på Sverigetopplistan.

Låtlista
"Memories" - 3:31
"Running in Your Veins" - 3:16
"Darkest Age" - 4:12
"Save My Soul" - 3:52
"Shadows" - 3:47
"Stand for Your Rights" - 3:40
"Love Will Remain" - 3:48
"Loosing Your Senses" - 3:27
"When You're Gone" - 3:25
"Seven Days" - 3:44
"Too Far Away" - 3:08
"Set My Heart on Fire" - 4:13

Bandmedlemmar 
 Per Nylin - sång 
 Per Lidén - gitarr 
 Håkan Fredriksson - keyboard 
 Harry Kjövik - bas
 Peter Damin - trummor

Källor

Musikalbum 2009
Svenska debutalbum

en:Undergrounded Universe
Jag är Maria

Jag är Maria är en svensk dramafilm som hade premiär den 15 december 1979. Den grundar sig på Hans-Eric Hellbergs ungdomsroman Jag är Maria jag och är regisserad av Karsten Wedel efter manus av Göran Setterberg.

Handling 
Maria är elva år och måste under en period flytta från sin mamma till mammans kusin Lennart och hans fru Maj-Britt i en mindre stad. Maria träffar konstnären Jon, en stor, smutsig och gammal man. Folk säger att han super och är farlig. Många menar också att han är lite galen. När han blir påkörd av en bil hjälper Maria honom. När hon kommer hem till honom upptäcker hon att han målar fantastiska färggranna och vackra tavlor. Men också lite underliga.

Maria får förstås inte gå till Jon, men gör det ändå eftersom hon tycker om honom och själv inte är rädd för honom.

När hon en dag får en tavla av honom får människorna i staden veta vad han gör. Det leder bland annat till att en välkänd museiman kommer dit och uttalar sig, tidningarna skriver om honom och tv kommer dit. Jon orkar inte med uppmärksamheten och kastar ut både kamera och tv-team. Bara Maria kan lugna honom; hon hjälper honom igen, och han låter sig flyttas till hemmet. Maria kommer därefter tillbaka till sin mamma – lite mer vuxen och erfaren av människor och livet.

Roller (urval) 
Lise-Lotte Hjelm – Maria
Peter Lindgren – Jon
Helena Brodin – Maj-Britt
Frej Lindqvist – Lennart
Claire Wikholm – Marias mamma
Anita Ekström – Anna
Malin Åman – Pia
Stig Engström – Sixten
Bodil Mårtensson – Ulla
Per Flygare – lärare
Björn Strand – Staffan
Lars Dejert – Lasse
Richard Ihrestam – Daniel
Thomas Paulsson – Christiansson
Torsten Föllinger – Dr. Kruse

Om filmen 
Filmen är främst baserad på den tredje boken om Maria av Hans-Eric Hellberg, Jag är Maria jag, men en del är hämtat från andra böcker i serien. Skildringen av konstnären och särlingen Jon Ersson bygger på verklighetens Johan Erik Olsson, känd som "Lim-Johan". Det är också Lim-Johans originalmålningar som förekommer i filmen.

Inspelningen skedde i Stockholm med omgivningar, Hallstavik och Mariefred. Peter Lindgren tilldelades en guldbagge för sin tolkning av rollen som Jon.

Mottagande 
Jag är Maria fick i allmänhet gott mottagande av filmrecensenter men inledningsvis dåligt med biopublik. Den vann några mindre filmpriser utanför Sverige.

Källor 

, läst 16 januari 2023.

Svenska filmer baserade på romaner
Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1979
Svenska 1970-talsfilmer
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Guldbaggen för bästa manliga huvudroll
Anita Nyberg

Anita Margareta Virginia Nyberg, född 1940, är en svensk genusvetare och professor emerita vid Stockholms universitet.

Efter att bland annat ha arbetat som sekreterare var Nyberg under ett par år lärare i Tanzania, varefter hon vid återkomsten till Sverige började studera nationalekonomi vid Linköpings universitet, där hon också disputerade 1989. Bland annat har hon forskat i ämnet hemmafruar.

Nyberg var professor vid Arbetslivsinstitutet 2000–2007. Under 2007 var hon gästföreläsare vid två universitet i Portland, Maine i USA, University of Southern Main och Portland State University, varefter hon varit affilierad professor i könsperspektiv på arbete och ekonomi vid Stockholms universitet. 
Hon var huvudsekreterare i Utredningen om fördelningen av ekonomisk makt och resurser mellan kvinnor och män (SOU1998:6, den så kallade Kvinnomaktutredningen).

Källor

Svenska professorer i genusvetenskap
Svenska feminister
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Kvinnor
Födda 1940
Levande personer
Personer i Sverige under 1900-talet
Personer i Sverige under 2000-talet
Porsche 804

Porsche 804 är en formel 1-bil, tillverkad av den tyska biltillverkaren Porsche 1962.

Porsche 804
Porsche 804 var en vidareutveckling av formel 2-bilen 718 och den enda Porsche-modell som utvecklats speciellt för formel 1.

I början av sextiotalet tävlade man med små 1,5-litersmotorer i formel 1, mycket lika formel 2-vagnar, där Porsches 718-modell redan var framgångsrik. Porsche debuterade under säsongen 1961 med 718-modellen och till 1962 stod 804:n klar. Den första tiden använde man företrädarens fyrcylindriga motor, men senare under året infördes en ny åttacylindrig motor.

Efter 1962 drog sig Porsche tillbaka från formel 1, eftersom man ansåg att satsningen kostade alltför mycket i förhållande till vad man fick tillbaka i praktisk nytta för sina produktionsbilar och koncentrerade tävlingsverksamheten på sportvagnsracing.

Under åttiotalet återkom Porsche till F1-cirkusen som motorleverantör.

Tekniska data

Tävlingsresultat

Formel 1-VM 1962
Säsongen 1962 tävlade Dan Gurney och Joakim Bonnier för Porsche-stallet. Gurney var mest framgångsrik, med en vinst vid Frankrikes Grand Prix som bästa resultat. I förar-VM slutade Gurney på femte plats, medan Bonnier hamnade på en mer blygsam femtondeplats.

I konstruktörs-VM slutade Porsche femma, med lika många poäng som Ferrari.

Källor
Porsche Chronicle, 1995.

Noter

Externa länkar
Porsche.com om 804.
ultimatecarpage.com om Porsche 804.

804
Historiska tävlingsbilar
Formel 1-bilar
Den svenska liberalismens historia

Den svenska liberalismens historia () är en bok av idéhistorikern Johan Norberg, utgiven på Timbro förlag 1998. Boken börjar med Anders Chydenius i slutet av 1700-talet och fortsätter fram till slutet av 1900-talet, men fokuserar på 1800-talet då bland annat liberala Aftonbladet grundades och många liberala reformer genomfördes.

Boken tecknar den klassiska liberalismens historia och behandlar därmed inte den svenska socialliberalismen och folkpartiet efter att detta under efterkrigstiden började kritisera den klassiska ”gammalliberalismen”. För detta har Johan Norberg fått kritik i en rapport från Bertil Ohlininstitutet.

Se även
 Liberalismens historia

Referenser

Facklitteratur 1998
Böcker utgivna på Timbro
Svenskspråkig facklitteratur
Bequia

Bequia är en 18 km2 stor ö med cirka  invånare i ögruppen Grenadinerna. Bequia tillhör nationen Saint Vincent och Grenadinerna i Västindien och ligger strax söder om huvudön Saint Vincent. Befolkningen har både afrikanska, skotska och karibiska rötter. De största samhällena på Bequia är Port Elizabeth, som ligger vid den skyddade naturhamnen Admiralty Bay, och Derrick.

Historia
Bequia var en fransk koloni på 1700-talet. Fransmännen anlade plantager för odling av sockerrör och kokerier för tillverkning av socker och rom. Kaffe, indigo och arrowrot var andra produkter. År 1763, efter  Parisfreden,  överlämnades Bequia till Storbritannien och från 1833 till 1958 var ön en del av den engelska kolonin "the Windward Islands Colony". Från år 1979 är Bequia en del av staten Saint Vincent och Grenadinerna.

Valfångst
Amerikanska valfångstfartyg, så kallade Yankee whalers, började fånga val i Karibien i början av 1800-talet, när behovet av högkvalitativ valolja ökade. Fångsten var som störst mellan åren 1864-1871 med cirka 75 landade knölvalar. 

År 1875 återvände den skotskättade, erfarna valfångaren, William "Old Bill" Wallace till Bequia och grundade en valfångststation vid Semple Cay. Valfångsten blev en ny inkomstkälla för invånarna under torrtiden. Valoljan exporterades och köttet såldes inom landet. I perioden från 1876 till 1920 fanns totalt 6 valfångststationer på Bequia.

Jakt på knölval är fortfarande tillåten i liten skala i havet utanför Saint Vincent och Grenadinerna. Från Bequia fångas det val på det traditionella sättet med handhållen harpun från små, öppna båtar. Den 
Internationella Valfångstkommissionen, IWC, har beviljat befolkningen på Bequia en fångstkvot, som dock sällan fylls, på fyra knölvalar om året fram till år 2025. IWC klassificerar valfångsten som aboriginal subsistence whaling (ASW).

Källor

Saint Vincent och Grenadinernas geografi
Små Antillerna
Malice in Wonderland

Malice in Wonderland kan avse:
 Malice in Wonderland (album av Paice, Ashton & Lord) – ett musikalbum från 1977 av Ian Paice, Tony Ashton och Jon Lord
 Malice in Wonderland (album av Nazareth) – ett musikalbum från 1980 av Nazareth
 Malice in Wonderland (album av Goldie) – ett musikalbum från 2007 av Goldie
 Malice n Wonderland – ett musikalbum från 2009 av Snoop Dogg
 Malice in Wonderland (film) – en film från 2009
Erik Sköld

Erik Waldemar Sköld, född 8 september 1895 i Halmstad, död 19 juni 1965 Sankt Nikolai församling, Halmstad , var en svensk målare och konservator.

Biografi
Sköld föddes som son till målarmästaren Nils Peter Sköld och Paulina Jonsson. Han var gift med Ingeborg Carlsson. Sköld studerade vid Halmstads tekniska aftonskola 1911–1915 samtidigt praktiserade han som yrkesmålare för sin far. På lediga stunder målade han romantiska skildringar från Halmstads gatuliv, hans målningar uppmärksammades och han rekommenderades att utbilda sig till konstnär. Han studerade konst för Carl Ryd och Tor Bjurström vid Valands konstskola i Göteborg 1919–1921 och vid Högre konstindustriella skolan i Stockholm 1922. Han var därefter verksam som dekorations- och stafflimålare i Göteborg fram till 1926. Han genomgick konservatorsutbildning hos Alfred Nilsson i Stockholm 1927–1929. Efter utbildningen specialiserade han sig på konservering av äldre kyrklig och profan konst. Till hans större arbeten som konservator räknas konserveringen av Hedareds stavkyrka i Västergötland samt några nya dekorativa målningar i andra kyrkor. 

Sköld var medlem i konstnärsgruppen Hallandsringen tillsammans med bland andra Arvid Carlsson och Edvin Öhrström. Denna grupp bildades 1934 för att ta upp konkurrensen med Halmstadgruppen. Hallandsringens konst betecknades av dåtiden som naturalism, realism eller klassicism.

Sköld hämtade framförallt motiven för sin konst från det sydhalländska landskapet men målade även modellstudier och stilleben. Under de 35 år Erik Sköld verkade som konservator utförde han konserveringsarbeten i ett 50-tal svenska kyrkor.

Han är representerad i bland andra Hallands konstmuseum, Hallands Konstförenings och Hallands landstings samlingar, Stadsbiblioteken i Halmstad och Varberg, Karolinska universitetssjukhuset i Solna samt i Teckningsmuseet i Laholm.

Utställningar i urval 
Samlingsutställningar Göteborgsutställningen 1923 och Göteborgsutställningen 1929. 
Samlingsutställningar i Liljevalchs konsthall 1934 och 1939.
Med Hallandsringen på Gummesons konsthall 1945.
Hallands konstförenings utställningar 1933-1949.
Minnesutställning på Hallands museum samt Varbergs museum 1966.

Källor
"I skuggan av Halmstadgruppen", Ingrid Fredin 2001, 
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 204, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Män
Födda 1895
Avlidna 1965
Svenska målare under 1900-talet
Konstnärer från Halmstad
Svenska konservatorer
Tip

Tip kan syfta på:

 Tip (squaredans) – ett danssteg
 Tyfonen Tip – en tyfon
 The Tip – en film från 1918
 Tip (album) – ett album av bandet Finger Eleven
 T.I.P. (album) – ett album av artisten Young Buck
 Trafikplatssignatur för Tierps station

Se även 
 Tipp
Malice n Wonderland

Malice n Wonderland är det tionde studioalbumet av rapparen Snoop Dogg, utgivet 8 december 2009.

Låtlista 
 "Intro" 0:14 
 "I Wanna Rock" 3:56 
 "2 Minute Warning" 1:53 
 "1800" (med Lil Jon) 3:35 
 "Different Languages" (med Jazmine Sullivan)  4:44 
 "Gangsta Luv" (med The-Dream) 4:16 
 "Pronto" (med Soulja Boy Tell 'Em)  4:57 
 "That's Tha Homie" 5:43 
 "Upside Down" (med Nipsey Hussle & Problem) 4:44 
 "Secrets" (med Kokane) 4:53 
 "Pimpin Ain't EZ" (med R. Kelly) 4:12 
 "Luv Drunk" (med The-Dream) 3:55 
 "Special" (med Brandy & Pharrell) 5:26 
 "Outro"

Källor 

Musikalbum 2009
Album av Snoop Dogg
Hiphopalbum
Henry Yule

Sir Henry Yule, född 1 maj 1820 i Inveresk nära Edinburgh, död 30 december 1889 i London, var en skotsk militär och geograf.

Yule ingick 1840, efter studier i Edinburgh och vid indiska militärskolan i Addiscombe, i bengaliska ingenjörskåren. Han var 1843-49 sysselsatt med kanalarbeten i Nordvästprovinserna och deltog dessemellan i de båda sikhkrigen 1845-46 och 1848-49. År 1855 följde han som sekreterare överste Arthur Purves Phayre på dennes beskickning till Ava samt publicerade över denna en berättelse (försedd med en ny karta över Burma), A Narrative of the Mission to Ava in 1855 (1858). Under indiska upproret hade han ansvaret för järnvägstrafiken i Gangesdalen. Åren 1855-62 var han sekreterare i departementet för allmänna arbeten, tog 1862 avsked med överstes titel och återvände till Europa, där han för studier i medeltida, asiatisk upptäcktshistoria till 1875 var bosatt i Palermo.

Sistnämnda år återvände han till England och var 1875-89 medlem av Indiska rådet. Från 1877 till sin död var han president i Hakluyt Society och utgav genom detta sällskap bland annat Jordanes "Mirabilia descripta" (1864) och Cathay and the Way Thither (två band, 1866), en samling medeltidsnotiser över Asiens geografi med inledande essä över samfärdseln mellan Kina och Västerlandet före sjövägens upptäckt. Än mer betydande var hans upplaga och översättning av Marco Polos reseberättelse: "The Book of Ser Marco Polo" (två band, 1871; ny reviderad och utökad upplaga 1875; tredje upplagan med levnadsteckning över Yule av hans dotter, 1903). För sin Marco Polo-upplaga hade Yule besökt de offentliga biblioteken i London, Paris, Florens och i synnerhet Venedig för att komplettera materialet, vars kärna samlingarna i Palermo bildade.

För Hakluyt Society utgav han The Diary of William Hedges (tre band, 1887-89). Från hans hand härrör vidare Hobson-Jobson, en ordbok över angloindiska ord och fraser i umgängesspråket och besläktade uttryck (1886, tillsammans med Arthur Coke Burnell), inledningen till den engelska översättningen av Nikolaj Przjevalskijs "Resor i Mongoliet" (1876), till den nya upplagan av John Woods "Journey to the Oxus" (1872) och till kapten William John Gills "River of Golden Sand" (1880, med en översikt över östra Tibets och Burmas flodsystem).

Källor

Noter 

Skotska geografer
Brittiska militärer
Födda 1820
Avlidna 1889
Män
Personer från East Lothian
Stora Ekebergs sanatorium

Stora Ekebergs sanatorium var ett sjukhus för tbc-patienter nära Skara, vilket började byggas 1914 och invigdes den 3 januari 1918. Det ritades av Ernst Stenhammar. Åren 1918–1923 hade sjukhuset 180 vårdplatser, som senare utökades till 254 platser åren 1936–1947. 

Här har bland annat offer från tyska koncentrationsläger vårdats vid 1940-talets mitt. Därefter behandlades allt fler kroniskt sjuka patienter, då behovet av sanatorieplatser minskade. Landstinget beslutade 1965 att avveckla Stora Ekebergs sjukhus som lungsjukhus då Kärnsjukhuset i Skövde skulle ta över. Det dröjde ända fram till år 1976 för de 64 platser för lungsjuka att flytta över till Kärnsjukhuset i Skövde. År 1980 byggdes två avdelningar om för långvård och 1989 upphörde all landstingets sjukvårdsverksamhet på Ekeberg, som sålts fem år tidigare.

Stora Ekeberg var under flera år ett vandrarhem, som låg strategiskt nära Sommarlandet utanför Skara.

Stora Ekeberg köptes i oktober 2012 av Bert Karlsson och en kompanjon. Stora Ekeberg användes under Karlssons ägo bland annat som flyktingförläggning under migrationskrisen i Europa under 2010-talets andra hälft. Idag (2020) står byggnaden oanvänd.

Se även
Stora Ekeberg och Skara sommarland

Referenser

Externa länkar

Stora Ekebergs vandrarhem

Sanatorier i Sverige

Byggnader och anläggningar i Skara kommun
Vandrarhem i Sverige
Byggnader ritade av Ernst Stenhammar