kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Resarö kapell

Resarö kapell är ett kapell som tillhör Vaxholms församling i Stockholms stift. Kapellet ligger på Resarö i Vaxholms kommun.

Kapellet
Kapellet är en monteringsfärdig vandringskyrka som uppfördes till världskyrkomötet i Uppsala. Därefter köptes kapellet in till Resarö och invigdes där 1968. En kapellstiftelse hade funnits i Resarö sedan 1958.
Kapellet är skapat av arkitekten Rolf Bergh i samarbete med Sigtunastiftelsen och Olov Hartman.

1986 byggdes kapellet till med ett församlingshem efter förslag av arkitekten Hilding Lögdberg. Tidigare vapenhus vid södra sidan omvandlades till sakristia och entrén flyttades till församlingshemmet vid kapellets västra sida.

Det rödmålade träkapellet har kvadratisk planform och ett pyramidformat tak täckt med svartmålad veckad plåt. Taket kröns av ett kors, utformat som ett stiliserat skepp. Under takkanten löper en smal fönsterrad runt hela byggnaden. Kyrkorummets fyra hörn har fönster som sträcker sig från golv till tak. Ett av hörnfönstren har en glasmålning med nonkonfigurativt mönster i blå toner. Innerväggarna har målningar utförda av Astrid Theselius. Motivet är vatten och växande träd.

Intill kapellet står en klockstapel, som uppfördes redan 1962, efter ritningar av Nils-Henrik Winblad. Stapeln har en öppen konstruktion och täcks med en huv.

Inventarier
 Ett altarkors är tillverkat av Tore Bergh.
 I kyrkan finns en elorgel med två manualer och en pedal.
 Vid altaret hänger ett votivskepp av trä tillverkat av Tore Bergh.
 I vapenhuset finns en vävnad i olika blå nyanser som är komponerad och utförd 1973 av Birgitta Algesten.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, sidan 110, Svenska kyrkan, Stockholms stift,

Webbkällor
 Resarö kapell, Stockholm 2008, © Stockholms stift, Text: Niss Maria Legars, Foto: Elisabeth Boogh
 
 

Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader i Vaxholms kommun
Kyrkobyggnader invigda 1968
Kapell i Sverige
Jekaterina Dolgorukova

Jekaterina Michailovna Dolgorukova (på ryska: Екатерина Михаиловна Долгорукова), även känd som Jekaterina Dolgorukova, Dolgoruki och Dolgorukaja, född 14 november 1847 i Moskva, död 15 februari 1922 i Nice, var en rysk adelsdam (furstinna), från 1866 mätress till tsar Alexander II av Ryssland och från 6 juni 1880 till 1 mars 1881 hans morganatiska fru med titeln furstinnan Jurjevskaja.

Biografi 

Dolgorukova var dotter till furst Michail Dolgorukov och Vera Visjnevskaja och utbildades vid Smolnyjinstitutet i S:t Petersburg, där hon skaffade sig liberala åsikter och där hon också 1864 mötte tsaren, som blev förälskad i henne. Hon utnämndes till hovdam och inledde efter uppmaning från sin mor och lärare ett förhållande med tsaren 1866. 

Dolgorukova eskorterades till möten med Alexander i Vinterpalatset av polis och förhållandet hölls i största mån hemlig, men kom ändå att bli känt. Hon insisterade år 1876 på att föda sitt barn i Alexanders våning i palatset. Förhållandet möttes med starkt ogillande, särskilt från tsarens familj, som anklagade Dolgorukova för att försöka influera tsaren med liberala idéer och göra sina barn med honom till tronarvingar. Hovet kände också stark sympati med tsarens gemål, och historier gick, som till exempel berättelsen att den döende kejsarinnan ska ha plågats av ljuden från Dolgorukovas barn med tsaren i våningen ovanför. Vid sin dödsbädd kallade kejsarinnan till sig Dolgorukovas barn och välsignade dem. 

Efter kejsarinnans död 1880 gifte sig Dolgorukova med tsar Alexander mot hans familjs, hovets och allmänhetens önskan, men Alexander förklarade att han inte ville lämna henne fattig om han skulle bli mördad. Äktenskapet var morganatiskt; hon fick inte titeln kejsarinna och barnen uteslöts från tronföljden. Alexander tillbakavisade alla historier om hennes ambitioner och förklarade att hon endast ägnade sig åt honom och deras barn. Förhållandet kunde nu försiggå öppet, vilket var en lättnad för paret, men Dolgorukova behandlades med ogillande av hovet och tsarfamiljen. 

Efter tsarens död i ett attentat 1881 bjöds hon ingen plats i begravningsprocessionen utan fick gå till en separat gudstjänst. Hon tillerkändes strax därefter ett stort underhåll på villkor att hon avstod från sin rätt att bo i något av de kejserliga palatsen. Hon flyttade därför snart till Frankrike, där hon levde lyxliv under bevakning av ryska spioner. Hon avled efter ryska revolutionen just innan hennes pengar hade hunnit ta slut.

År 1959 kom spelfilmen Katia, som skildrar kärlekshistorien mellan henne och Alexander; Romy Schneider spelade henne och Curd Jürgens tsaren.

Barn:

 Furst Georg Jurjevskij (1872–1913), gift med grevinnan Alexandra von Zarnekau
 Furstinnan Olga Jurjevskaja (1873–1925), gift med greve Georg von Merenberg
 Furst Boris Jurjevskij (född och död 1876)
 Furstinnan Katharina Jurjevskaja (1878–1959), gift första gången furst Alexander Baryatinskij och andra gången med furst Sergej Obolenskij

Källor

Morganatiska gemåler
Födda 1847
Ryska furstinnor
Mätresser
Ryska hovdamer
Personer i Ryssland under 1800-talet
Avlidna 1922
Kvinnor
Child Come Away

"Child Come Away" är Kim Wildes sjätte singel, släppt 1982. Man trodde att detta skulle bli en ny hit med samma mörka syntsound från tidigare singlar som Cambodia och View From a Bridge. Singeln floppade dock i Storbritannien och Australien, men hade viss framgång  i Danmark, Schweiz och Sverige.

"Child Come Away" släpptes som en exklusiv singel som inte fanns med på något studioalbum.

Listplaceringar

Musiksinglar 1982
Engelskspråkiga sånger
Sånger av Kim Wilde
Love Blonde

Love Blonde är Kim Wildes sjunde singel. Det är en catchy popsång som är lite jazzinfluerad. Den sägs handla om Wilde själv. 

Wilde lät denna gång släppa en 12"-version av låten för första gången i Storbritannien. Tidigare har hon bara släppt 12"-versioner av tidigare singlar i övriga länder och då inte i Storbritannien. Med 12"-versionen följde en poster på Wilde.

Listplaceringar

Musiksinglar 1983
Sånger av Kim Wilde
Viktor Rosdahl

Erik Viktor Rosdahl, född 27 februari 1980 i Helsingborg, är en svensk konstnär.

Viktor Rosdahl växte upp i Elineberg i Helsingborg. Han utbildade sig på Birkagårdens Folkhögskola i Stockholm 1999-2001, på Örebro Konstskola 2001-02 och vid Konsthögskolan i Malmö 2002-07.

Han fick 2009 Maria Bonnier Dahlins stipendium och Ragnar von Holtens stipendium 2014.

Verk i urval
Babylon by boat, skulptur, olja och akryl på värmepistolbehandlat plexiglas, 2010,  konstutställningshallen i Bonnierhuset i Stockholm
Rosdahl finns representerad vid bland annat Moderna museet.

Bibliografi i urval 
Viktor Rosdahl: A quiet night in, Galleri Arnstedt, Östra Karup 2009

Noter

Externa länkar
Viktor Rosdahls webbplats
Lisa Engström: Jag vill skapa visuella berättelser om samhället i Proletären 2009:15
Om Viktor Rosdahl på Moderna Museets webbplats

Svenska konstnärer under 2000-talet
Konstnärer från Helsingborg
Födda 1980
Levande personer
Män
War

War kan syfta på:

War (musikalbum) – ett musikalbum från 1983 av U2
War (film) – en amerikansk actionthriller från 2007
War (musikgrupp) – ett amerikanskt funkband
War (svensk musikgrupp)  – ett före detta svenskt black metal-band. 
Warhammer Online: Age of Reckoning – ett MMORPG-spel från 2008 baserat på Warhammer Fantasy Battle
War (låt) – är en låt från 1970 med sångaren Edwin Starr
War? – en låt från 1998 av System of a Down
 WAR – en amerikansk nynazistisk organisation, se White Aryan Resistance

Geografi

Indonesien 

 Pulau Wor, ö, Maluku Utara,

USA 

 War, West Virginia, ort, McDowell County,

Se även
Krig

Robotskapade Indonesienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
The Electric Light Orchestra (musikalbum)

The Electric Light Orchestra är den engelska rockgruppen Electric Light Orchestras debutalbum. Albumet släpptes i december 1971 i Storbritannien och året därpå i USA, då med titeln No Answer.

Stark konstnärlig påverkan på albumet hade, förutom Jeff Lynne, även Roy Wood, som lämnade gruppen efter första skivan. Musiken präglas av långa instrumentala partier och experimentell musik, långt ifrån den tillgängliga musik som senare blev gruppens signum. En ganska stor hit i England var 10538 Overture, som nådde niondeplatsen i juli 1972.  

Omslagsbilden till skivan gjordes av den klassiska designfirman Hipgnosis.

I USA fick skivan titeln No Answer. Skälet till detta var en missuppfattning. Någon på det amerikanska skivbolaget ringde för att höra vad skivan skulle ha för titel, men ingen svarade på andra sidan Atlanten. Skivbolagspersonen gjorde då anteckningen "No answer", vilket man sedan trodde var skivtiteln.

Låtlista
(Alla låtar sjungs av den som komponerat låten.)

Sida A
"10538 Overture" (Jeff Lynne)
"Look at Me Now" (Roy Wood)
"Nellie Takes Her Bow"  (Jeff Lynne)
"Battle of Marston Moor (July 2nd 1644)" (Roy Wood)

Sida B
"1st Movement" (Roy Wood)
"Mr. Radio"  (Jeff Lynne)
"Manhattan Rumble (49th St. Massacre" (Jeff Lynne)
"Queen of the Hours" (Jeff Lynne)
"Whispers in the Night" (Roy Wood)

Referenser

Musikalbum 1971
Album av Electric Light Orchestra
Brittiska debutalbum
Debutalbum 1971
Engelskspråkiga musikalbum
ELO 2

ELO 2 är det andra albumet av den engelska rockgruppen Electric Light Orchestra. Skivan släpptes i februari 1973. Den största hiten från skivan blev låten Roll Over Beethoven som släpptes på singel före själva albumet, och nådde sjätteplatsen på brittiska hitlistan våren 1973. Omslagsbilden till skivan gjordes av den klassiska designfirman Hipgnosis.

Låtlista 

Sida A
 "In Old England Town (Boogie No. 2)" (Jeff Lynne)
 "Momma" (Jeff Lynne)
 "Roll Over Beethoven" (Chuck Berry)

Sida B
 "From the Sun to the World (Boogie No. 1)" (Jeff Lynne)
 "Kuiama" (Jeff Lynne)

Referenser 

Album av Electric Light Orchestra
Engelskspråkiga musikalbum
Musikalbum 1973
Johannes Herbst

Johannes  Herbst (latiniserat Herbestus), var en romersk-katolsk präst från Polen. 

Herbst var redan under hertig Johans fängelsetid hovpredikant hos dennes gemål Katarina Jagellonica. Han var kvar i denna tjänst även efter tronskiftet 1568 och tycks ha spelat en viss roll vid de första försöken till närmande mellan det svenska kungaparet och ledarna för den katolska reaktionen. 

Han uppträdde, sedan Laurentius Petris kyrkoordning antagits, med en eller ett par stridsskrifter rörande nattvardens firande, det sanna prästerskapet med mera, som numera anses vara förlorade. Ärkebiskopen svarade med motskrifter, av vilka en, "De consecratione sacramenti", av Abraham Angermannus, trycktes (1588). 

Den svenska samtiden överdrev Herbsts betydelse och påstod utan skäl att han skulle ha deltagit i skrivandet och utgivandet av liturgin. I slutet av 1570-talet lämnade Herbst Sverige.

Källor 

 

Födda 1500-talet
Avlidna 1500-talet

Polska romersk-katolska präster
Personer under äldre vasatiden
Män
Svenska romersk-katolska präster
Johan III:s hov
Frank Hirsch

Frank Levy Hirsch, född 18 mars 1871 i Stockholms mosaiska församling, död 23 december 1952 i Balingsholm, Huddinge församling, var en svensk industriman; bror till Erik Hirsch.

Hirsch utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1892 och företog utrikes resor 1893–1994. Han var innehavare av en maskinfabrik 1897–1913, verkställande direktör i AB Frank Hirschs Maskiner 1913–1917 och i AB Svenska Maskinverken 1917–1919. Frank och Erik Hirsch grundade 1929 AB Industricentralen i Stockholm.

Hirsch var en av föreståndarna för Stockholms mosaiska församling och ordförande i dess fattigvårdsnämnd 1935–1940. Han var bland annat ordförande i Israelitiska sjukhjälps- och begravningssällskapet och i E. och S. Hulesehers stiftelse, styrelseledamot och kassaförvaltare i Stiftelsen Isaak Hirschs minne och styrelseledamot i Försäkringsaktiebolaget Mälaren. Han var även verksam i flera av församlingens kommittéer och utskott som organiserade hjälpen till flyktingar från Nazityskland.   

Frank Hirsch var innehavare av Balingsholms gård i Huddinge socken.

Källor

Industricentralen

Se även
Hirsch (släkt)

Fotnoter

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1871
Avlidna 1952
Män
Ingenjörer från Stockholm
Försvarsmaktshund

Försvarsmaktshund (även FM-hund eller arméhund) är en militär tjänstehund. Exakt vilka uppgifter de har skiljer sig åt mellan olika länder och har även förändrats historiskt. Redan under antiken användes hundar i krig; stridshundar. Under första och andra världskrigen spred sig bruket av brukshundar för speciella militära ändamål.  De användes för patrullering och bevakning, det fanns även sjukvårdshundar, rapporthundar för budföring samt minsökhundar. Det sovjetiska försvaret använde under andra världskriget sig av pansarvärnshundar.

Försvarsmaktshundar i Sverige
I Sverige utbildas försvarsmaktshundar av Svenska Brukshundklubben som är en frivillig försvarsorganisation och vid Försvarsmaktens hundtjänstenhet som även har egen uppfödning. Försvaret använder idag två olika slags hundar: Dels bevakningshundar (eller patrullhundar), dels ammunitions- och minsökshundar som har en viktig funktion vid internationella insatser.

Den militära bevakningshunden skiljer sig från polisens och bevakningsföretagens patrullhundar som bl.a. är utbildade att skydda hundföraren. Militära bevakningshundar skall markera för ljud från främmande människor i bevakningsområdet samt doftspår eller vittring från främmande människor och kunna spåra dessa.

Varianter på militära bevakningshundar är vindsökhundar och vattensökhundar som används inom bl.a. det norska försvaret. Vindsökhundar söker människor från båt mot land. Vattensökhundar söker attackdykare från land eller båt.

Se även
 Statens hundskola

Källor
 Ingemar Alin m.fl: Hundägaren, Bromma 1988, 
 Veronika Karlsen: Hundens betydelse i dagens samhälle, Examensarbete Djursjukvårdarprogrammet, Sveriges lantbruksuniversitet (SLU), Skara 2006 
Försvarsmaktens hundtjänstenhet, Försvarsmaktens hemsida (läst 2010-11-17)
Hundgöra, SOU 2005:75 
Bättre marknad för tjänstehundar, SOU 2010:21 
Certifikatprov för försvarsmaktshund, Svenska Brukshundklubben (SBK) & Försvarsmaktens hundtjänstenhet (FHTE) 
Bruksprov bevakning, Svenska Brukshundklubben 
Forsvarets Hundeskole (FHSK), Norska försvarets hemsida (läst 2010-11-18)
Teften av sprengstoff, Norska försvarets hemsida (läst 2010-11-18)

Brukshundar
Militär utrustning
On the Third Day

On the Third Day är det tredje albumet av den engelska rockgruppen Electric Light Orchestra. Skivan släpptes i november 1973.

Låtlista
Alla låtar komponerade av Jeff Lynne om inte annat anges.

Sida A:
 "Ocean Breakup / King of the Universe" –  4:07
 "Bluebird Is Dead" – 4:42
 "Oh No Not Susan" – 3:07
 "New World Rising / Ocean Breakup (reprise)" – 4:05

Sida B:
 "Daybreaker" –  3:51
 "Ma-Ma-Ma Belle" – 3:56
 "Dreaming of 4000" – 5:04
 "In the Hall of the Mountain King" (Edvard Grieg) –  6:37

Referenser

Album av Electric Light Orchestra
Musikalbum 1973
Engelskspråkiga musikalbum
Theodor von Haering

Theodor von Haering, född den 22 april 1848 i Stuttgart, död den 11 mars 1928 i Tübingen, var en tysk protestantisk teolog, far till Theodor och Hermann Haering.

von Haering, som 1886 blev professor i Zürich, 1889 i Göttingen och 1895 i Tübingen, var en av huvudrepresentanterna för den konservativare riktningen inom den från Albrecht Ritschl utgående teologiska skolan. Bland hans arbeten kan nämnas Zur Versöhnungslehre (1893), Das christliche Leben (etik, 1902, 2:a upplagan 1907) och Der christliche Glaube (dogmatik, 1906).

Källor 
 

Tyska bibelforskare
Tyska professorer i teologi
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Teologer under 1800-talet
Teologer under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Stuttgart
Födda 1848
Avlidna 1928
Män
Ugglan
AGM-78 Standard ARM

AGM-78 Standard ARM är en signalsökande attackrobot som användes av USA:s flygvapen bland annat i vietnamkriget.

Historia
Efter att AGM-45 Shrike tagits i tjänst 1966 och börjat användas i vietnamkriget stod det snart ganska klart att den hade begränsningar: räckvidden kortare än den hos de SA-2 luftvärnsbatterier den var tänkt att bekämpa, sprängladdningen var liten och målsökaren såg bara i flygplanets färdriktning och den och kunde inte hitta målet efter att fienden stängt av sin radar. Man behövde en större robot som kunde flyga längre och bära en större sprängladdning. Valet föll på luftvärnsroboten RIM-66 Standard och General Dynamics fick uppdraget att bygga om dem till anti-radarrobotar.

Den första modellen AGM-78A var en RIM-66 Standard MR som försetts med fästen för att bäras av stridsflygplan och en målsökare från AGM-45 Shrike. Målsökaren satt inte fast monterad som på AGM-45 utan var vridbar, vilket var möjligt tack vare robotens större diameter. Det gav sökaren i AGM-78 ett större siktfält och den kunde därmed avfyras mot mål som inte låg direkt i flygplanets färdriktning samt ibland utanför det fientliga luftvärnsbatteriets räckvidd, vilket var en begränsning för föregångaren AGM-45.

Den beväpnade F-105 Thunderchief och F-4 Phantom II under Vietnamkriget. Senare användes den av US Navy:s A-6 Intruder.

Varianter
AGM-78A Första produktionsmodellen baserad på RIM-66 och AGM-45.
AGM-78A2 AGM-78A kompletterad med en SDU-29B fosfor-laddning för skadeutvärdering.
AGM-78A4 AGM-78A uppgraderad med samma minne och målsökare som AGM-78B.
AGM-78B Andra produktionsmodellen med bredbandig signalsökare och minne för att lagra målets position. Detta medgav att missilen kunde träffa den fientliga radarinstallationen även efter att den stängts av, vilket fick föregångaren att missa.
AGM-78C Tredje produktionsmodellen var billigare att tillverka och mer tillförlitlig.
AGM-78D Fjärde produktionsmodellen med ny motor (Aerojet Mk 69).
AGM-78D2 AGM-78D med laserzonrör.

Noter

Källor

Amerikanska attackrobotar
General Dynamics
Amerikansk krigsmateriel under Vietnamkriget
Amerikansk krigsmateriel under kalla kriget
Heikki

Heikki är ett vanligt förekommande finskt mansman. Det är den finska varianten av namnet Henrik. Heikkis namnsdag i den finskspråkiga kalendern är 19 januari.

Personer med namnet Heikki
Heikki Aaltoila, finländsk kompositör och dirigent
Heikki Aho, finländsk fotograf och dokumentärfilmare
Heikki Asunta, finländsk målare och författare
Heikki Haavisto 
Heikki Koivusaari,  möbel och fin snickare
Heikki Halonen, finländsk violinist
Heikki Harma, finländsk musiker
Heikki Hasu
Heikki Hippa, finländsk entomolog
Heikki Holmås, norsk politiker
Heikki Huttunen
Heikki Ikola, finländsk skidskytt
Heikki Kauppinen, finländsk författare
Heikki Kirjavainen
Heikki Kirkinen
Heikki Kiviaho
Heikki Klemetti
Heikki Konttinen, finländsk skulptör
Heikki Kotka
Heikki Kovalainen
Heikki Mikkola
Heikki Nurmio
Heikki Paasonen
Heikki Renvall
Heikki Roivainen, finländsk botanist och entomolog
Heikki Savolainen
Heikki Toppila, finländsk lärare, författare, journalist
Heikki Vesa
Heikki W. Virolainen
Heikki Waris
Heikki Ylikangas

Se även
Heikki (musikprojekt)

Referenser

Finska mansnamn
Häring

Häring eller Haering är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Bernhard Häring (1912–1998), tysk redemptorist och moralteolog
 Georg Häring (1885–1973), tysk politiker
 Georg Wilhelm Häring, (1798–1871), tysk diktare
 Hermann Haering (1886–1967), tysk historiker
 Hermann Häring (född 1937), tysk dogmatiker och vetenskapteoretiker
 Hugo Häring (1882–1958), tysk arkitekt
 Johann Baptist Häring (1716–1790), tysk arkitekt under barocktiden
 Theodor von Haering (1848–1928), tysk teolog
 Theodor Haering (1884–1964), tysk filosof

Se även 
 Hering 

Tyska efternamn
Daniele Meucci

Nation:  Italien  

Daniele Meucci, född 7 oktober 1985, är en italiensk friidrottare som tävlar i långdistanslöpning.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Italienska långdistanslöpare
Män
Födda 1985
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Italien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Italien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Alumner från universitetet i Pisa
Maria Bonnier Dahlins stipendium

Maria Bonnier Dahlins stipendium är ett svenskt konstnärsstipendium för yngre bildkonstnärer.

Maria Bonnier Dahlins stipendium delas sedan 1986 ut årligen under hösten till två eller tre bildkonstnärer, högst 35 år gamla. Stipendiebeloppet är på 100.000 kr. Stipendiemottagarna ställer ut verk på en utställning på Bonniers konsthall. 

Bakom stipendiet står Maria Bonnier Dahlins stiftelse, som grundades 1985 av Jeanette Bonnier till minne av dottern Maria Dahlin.

Stipendiater

1986 Sissel Tolaas och Eva Löfdahl
1987 Fredrik Wretman, Lena Laurin-Karlström och Föreningen Läderfabriken
1988 Martin Wickström, Roger Risberg och Cecilia Edefalk 
1989 Per Hüttner, Martin Ålund och Stefan Karlsson
1990 Cecilia Sikström, Sissel Wibom och Thomas Olsson
1991 Olov Tällström, Karin Mamma Andersson och Sunniva McAlinden
1992 Gunnar Larsson, Peter Ern och Birgitta Muhr
1993 Thomas Henriksson, Arijana Kajfes och Michael West
1994 Karin Ohlin, Richard G. Karlsson och Klara Kristalova
1995 Björn Stampes, Magnus Wassborg  och Johanna Karlin
1996 Cecilia E. Parsberg och Åsa Larsson
1997 Tanja Airaksinen och Carl-Fredrik Ekström
1998 Eva Marklund, Fredrik Persson och Helena Mutanen
1999 Linn Fernström, Marcus Eek och Jacob Dahlgren
2000 Charlotte Enström och Björn Perborg
2001 Petra Lindholm och Sonja Nilsson
2002 Thomas Broomé och Stina Sigell
2003 Ann Böttcher, Tilda Lovell och Gunnel Wåhlstrand
2004 Lisa Jeannin och Lisa Jonasson
2005 Lina Selander och Johan Svensson
2006 Lars Brunström och Nina Sverdrup
2007 Johannes Heldén, Caroline Mårtensson och Martin Sundvall
2008 Jessica Faiss, EvaMarie Lindahl och Mathias Kristersson 
2009 Sofia Bäcklund, Kristina Matousch och Viktor Rosdahl
2010 Paul Fägerskiöld och Jenny Yurshansky 
2011 Olof Lindström och Kico Wigren 
2012 Pauliina Pietilä, Nadja Bournonville och Sara Wallgren 
2013 Josef Bull, Olof Inger och Nanna Nordström
2014 GideonssonLondré (Lisa Gideonsson och Gustaf Londré), Dit-Cilinn Sundqvist och Ellisif Hals
2015 Caspar Forsberg, Linus Nordensson Spångberg och Max Ockborn
2016 Jasmin Dayani och Hilde Retzlaff
2017 Lap-See Lam och Olle Norås
2018 Liva Isakson Lundin och Linnéa Sjöberg
2019 Olof Marsja och Iris Smeds
2020 Ida Idaida och Fathia Mohidin
2021 Ferdinand Evaldsson och Tobias Bradford
2022 Simon Wadsted och Sara Ekholm Eriksson

Referenser

Externa länkar
Stipendiater i alfabetisk ordning, på Maria Bonnier Dahlins stiftelses webbplats
Konstpriser och -stipendier i Sverige
Bonnierfamiljen
Stipendier
Lätt weltervikt i boxning vid olympiska sommarspelen 2008

Lätt weltervikt i boxning vid de olympiska sommarspelen 2008 i Peking arrangerades i Arbetarhallen, Kina.

Medaljörer

Schema

Matchträd

Övre halvan

Nedre halvan

Finalister

Boxning vid olympiska sommarspelen 2008
SCS

SCS kan syfta på:

SCS Software, ett tjeckiskt datorspelsföretag
Sea Control Ship, ett lätt hangarfartyg
Shopping City Süd, ett köpcenter i Österrike
Special Collection Service, amerikansk signalspaningsenhet tillhörande CIA och NSA
"Spinal Cord Stimulation", se ryggmärgsstimulering
Svenska Cykelsällskapet, svensk organisation för cykelintresserade