kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skara stadga

Skara stadga är en historisk lagtext utfärdad av Magnus Eriksson under hans eriksgata den 28 januari 1335, främst känd för sina bestämmelser om träldomens avskaffande. Den är endast bevarad genom en avskrift från 1600-talet..

Johan Hadorph gjorde, enligt honom själv, en avskrift av ett original som han lät trycka år 1687 i Bjärköarättens bihang. Detta är stadgans äldsta idag kända källa, vars text ligger till grund för handlingen i Svenskt diplomatarium. Ett original av stadgan förvarades i Riksarkivet före slottsbranden 1697. Ännu en avskrift från 1600-talet med paragrafindelningar förvarades på 1850-talet på Kungliga biblioteket. Den handling som Hadorph använt sig av anses ha varit svårtydd och förmodligen delvis defekt. Det rör sig om texten i slutet av femte och mitten av sjunde punkten. Att Hadorph verkligen använt sig av ett original har starkt ifrågasatts. Man förmodar att det endast varit ett medeltida avtryck.   

Till sin uppbyggnad skiljer sig stadgan från övriga avsevärt. Fullständig konungatitel saknas, rådets samtycke saknas, och utfärdarens namn saknas. Dessutom saknas uppgifter om sigillen. Stadgan innehåller endast föreskrifter för Västergötland och kan mer ses som en proklamation än en riksstadga. 

Innehållet i stadgan är något spretigt. Först meddelas att alla kungens rådgivare och riddare samt dessas hustrur, barn och tjänare skall ha evärdeligt frälse (döttrar fram till sitt giftermål) och sedan att barnbarn hädanefter skall ha samma arvsrätt som barn. Därefter meddelas att den mö som gifter sig utan sin faders tillstånd skall mista såväl fädernes- som mödernesarv. I det sjunde påbudet meddelas att kvinnor hädanefter skall plikta för sina brott på samma sätt som män.

Den mest kända punkten är dock den sista, som avskaffar träldomen i Västergötlands och Värmlands lagsagor: hädanefter skall ingen som i dessa lagsagor fötts av kristen man eller kvinna kallas träl. Detta är den enda kända lagen i Norden som uttryckligen förklarar träldomen avskaffad, även om man antagit att liknande förordningar utfärdats för andra lagsagor men gått förlorade.

Källor

Noter

Externa länkar
Svenskt diplomatarium: SDHK 4113

1335
Svenska historiska lagtexter
Sverige under medeltiden
Sverige under 1300-talet
Adelsrätt
Motley County

Motley County är ett administrativt område i delstaten Texas, USA. År 2010 hade county 1 210 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Matador.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 2 564 km². 2 561 km² av den arean är land och 3 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Hall County - norr  
 Cottle County - öster  
 Dickens County - söder  
 Floyd County - väster  
 Briscoe County - nordväst

Källor
Inger Grimlund

Inger Grimlund, född Ljungström 28 mars 1930, är en svensk journalist och författare. 

Som journalist på Svensk Damtidning skrev hon en artikelserie om kända personers matlagning, Stjärnor vid spisen, vilken senare blev en bok. 1980 startade hon tillsammans med Christine Samuelson och Sven "Nito"  Neander tidningen Gourmet på Saxon och Lindströms förlag.

1977 arrangerade Inger Grimlund för första gången i Sverige SM i ostronöppning. 1997 grundande hon föreningen Låt måltiden blomma. 
Föreningen Låt måltiden blomma bildade "Måltidens dag" 1998. Dagen infaller alltid tredje torsdagen i oktober månad.

Jordbruksminister Margareta Winberg utsåg Inger Grimlund till svensk matambassadör 2000 i samband med Måltidens dag med motiveringen: "Inger Grimlunds insatser för att med stor entusiasm förmedla kunskap om mat, matlagning och matglädje är väl känd. Utöver detta finns hennes förmåga att lyfta fram betydelsen av gemenskapen kring måltiden i olika miljöer. Inger Grimlund har i sitt arbete som matjournalist och grundare av föreningen Låt måltiden blomma bland annat bidragit till att ge nytt liv åt måltiden hos många av dagens skolbarn."

Bibliografi (urval)

Svenska författare
Svenska matskribenter
Kvinnor
Födda 1930
Levande personer
Otto Stenroth

Otto Eliel Stenroth, född 13 maj 1861 i Saarijärvi, död 16 december 1939 i Helsingfors, var en finländsk politiker.

Bankman 
Han blev juris kandidat 1886. Stenroth var bankman och tillhörde stiftarna av Kansallis-Osake-Pankki (KOP), var medlem av bankens styrelse 1889–1906, verkställande direktör för Fastighetsbanken 1907–1918, chef för Finlands Bank 1918–1923.

Politiker 
Stenroth satt även i lantdagen 1891–1900 som medlem av borgarståndet. Från 1908 till 1909 var han chef för handelsexpeditionen. Som utrikesminister mellan maj och november 1918 sökte han bevaka Finlands neutralitet och undvika en alltför ensidig tysk orientering. Sedan 1924 var han ordförande i föreningen Norden i Finland.  Han var Finlands ordenskansler.

Kommendör med stora korset av Kungl. Nordstjärneorden 1925.

Bibliografi 
 Ett halvt år som Finlands första utrikesminister (1931)

Källor

Externa länkar 

Borgarståndets lantdagsledamöter
Ledamöter av Finlands lantdag för Ungfinska partiet
Finlands senatorer
Personer inom finländskt bankväsen
Personer från Saarijärvi
Födda 1861
Avlidna 1939
Män
Chefdirektörer för Finlands Bank
Finlands utrikesministrar
Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd

Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd i världen (18 tum).

Spår och spårvidd

Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd i Storbritannien

Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd i USA

Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd i Australien

Spår- och järnvägar med 457 mm spårvidd i Nya Zeeland

Spårvidd 457 mm
Striatum

Striatum eller strimmiga kroppen (latin neostriatum) är en subcortical (inuti) del av storhjärnan och finns i båda hjärnhalvorna. Det är den stora införselstationen för de basala ganglierna. Tillsammans med globus pallidus utgör striatum corpus striatum.

Anatomiskt består striatum av nucleus caudatus och putamen. Hos fåglar finns också det högre vokalcentret här, som ger dem instinkten att sjunga. Den utgörs av strimmig grå och vit hjärnsubstans.

Se även
Corpus striatum

Referenser

Neuroanatomi
Raymond Loewy

Raymond Fernand Loewy, född 5 november 1893 i Paris, död 14 juli 1986 i Monaco, var en av 1900-talets mest kända industridesigner. Loewy var född i Frankrike, men tillbringade större delen av sin karriär i USA, där han kom att influera många viktiga aspekter av amerikansk kultur. Bland hans mest kända bidrag märks Shell-, Exxon- och BP-logotypen, Greyhoundbussarna, Lucky Strikepaketet, och Studebaker Avanti. 

Loewy studerade till ingenjör och gjorde tjänst under första världskriget. 1919 emigrerade han till USA. I New York arbetade han till en början som illustratör och modetecknare. 1929 startade han ett eget designkontor; Raymond Loewy Associates. Ett av hans första uppdrag blev nygestaltningen av en kopieringsapparat för Gestetner.

Under Loewys tidiga designperiod på 1930-talet var det nya modet strömlinjeformen. Han formgav industriprodukter som pennvässare (1933) och ånglokomotivet PRR S1 (1934) i just droppform. Till hans uppdragsgivare hörde bland annat Coca Cola, för dem nygestaltade han Coca Cola-flaskan med en mera distinkt form. Till hans största framgångar räknas dock cigarettmärket Lucky Strikes förpackning som han designade om 1941. Han förändrade den gröna grundfärgen till vit och gav den runda loggan med text "LUCKY STRIKE" en klarare profil. Paketets fram- och baksida gjorde han identisk och det "finstilta" förlade han på förpackningens smalsida. Inga stora ändringar kan tyckas, men Lucky Strikes cigarettförpackning räknas idag till en av de effektivaste uppfinningarna inom produktreklamen.

I Sverige är Loewy också känd för sitt samarbete med Electrolux som tog avstamp i kylskåpet L300, lanserat 1940, med detaljer som det tryckknappsförsedda handtaget och den runda skålningen bakom. L300 blev en stor försäljningsframgång i både Sverige och övriga Europa, och Loewy fick nya uppdrag av Electrolux att formge golvbonare och dammsugare. Representerad på Nationalmuseum.

Referenser

Tryckta källor 
 Design, 1900-talets pionjärer, Bonniers förlag, 
 Designsklassiker des 20. Jahrhunderts, Gerstenberg Verlag.

Externa länkar 
 RaymondLoewy.com Officiell webbplats

Amerikanska formgivare
Födda 1893
Avlidna 1986
Män
Personer från Paris
Järnpojke

Järnpojke, även kallad "Pojke som tittar på månen", är en skulptur  av konstnären Liss Eriksson. Skulpturen återfinns på Bollhustäppan, på Finska kyrkans bakgård i Gamla stan i Stockholm. Skulpturen är 15 centimeter hög och känd som "Sveriges minsta offentliga monument".

Skulpturen restes 1967. Det händer att förbipasserande offrar pengar till pojken och klappar honom på huvudet i syfte att få tur. Åt skulpturen har halsduk och mössa stickats.

Noter

Externa länkar 

Skulpturer i Gamla stan
Skulpturer av Liss Eriksson
Skulpturer 1967
Skulpturer av metall
Osman Batur

Osman Batur, även känd som Ospan Batyr, född 1899, död 29 april 1951, var en kazakisk gerillaledare. 

1943 organiserade Batur med sovjetiskt stöd kazakiska gerillagrupper i Altaj- och Tianshanbergen med målet att upprätta en egen stat i Altajområdet. I samband med den andra Östturkestanska republikens grundande 1944 gick han med i den nya regeringen. Efter Folkrepubliken Kinas grundande 1949 ledde han gerillagrupper som slogs mot Folkets befrielsearmé i Xinjiang. Han greps dock i södra Xinjiang och avrättades genom halshuggning i Ürümqi den 29 april 1951. Många av hans anhängare flydde senare från Xinjiang och inledde det som kallas den "kazakhiska flykten" från Xinjiang.

Källor

Födda 1899
Avlidna 1951
Män
Kazaker
Personer från Altay
WP:Projekt Kina
Personer som blivit avrättade av Kina
Personer i Kazakstan under 1900-talet
Blåvingad gräshoppa

Blåvingad gräshoppa (Sphingonotus caerulans) är en art i insektsordningen hopprätvingar som tillhör familjen markgräshoppor.

Kännetecken
Den blåvingade gräshoppan har en kroppslängd på 17 till 19 millimeter för hanar, 20 till 33 millimeter för honor. Färgteckningen varierar från mörkare över ljusare gråaktig till brunaktig med mörkare tvärband, även om rödaktiga, blåaktiga och nästan svarta former också kan förekomma. Som dess namn antyder har den blåfärgade flygvingar. Dessa syns dock inte när gräshoppan sitter stilla, utan endast när den flyger.

Utbredning
Arten förekommer i Europa från Spanien över Centraleuropa till västra Ryssland, norrut till södra Norge, Sverige och Finland. I Sverige finns den blåvingade gräshoppan i praktiken bara på Öland, Gotland och i Bohuslän. Den har även observerats i Småland, Södermanland och Uppland, men endast med några få fynd vardera. Den är dock klassificerad som livskraftig ("LC") av Artdatabanken. Samma status har den sedan 2019 i Finland, men tidigare, sedan 2010, var den rödlistad som starkt hotad ("EN"). Den har där observerats i de sydöstligaste och sydvästligaste delarna av landet.

Ekologi
Artens habitat är öppna gräsmarker, stränder och störd, människopåverkad mark, gärna med vegetationsfria områden.

Dess främsta föda är främst olika gräs och halvgräs, även om den också kan ta örter och mossa. Som andra hopprätvingar har den ofullständig förvandling; från ägget kläcks en larv, en så kallad nymf, som ser nästan ut som den vuxna insekten utom att den saknar vingar. I samband med en serie hudömsningar blir nymfen allt mer lik den fullvuxna gräshoppan, imagon. Något puppstadium saknas alltså.. Äggen läggs i jorden.
 
Både hanen och honan kan stridulera, eller spela, även om hanen gör det i större utsträckning än honan. Detta eftersom hanen sjunger både för att markera sin närvaro gentemot andra hanar och för att uppvakta honor.

Status 
Beståndet hotas av förändrade sträckningar av vattendrag och av landskapsförändringar. I några regioner ökar populationen. IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Källor

Bokkällor 
Sandhall, Åke & Ander, Kjell. Gräshoppor, syrsor och deras släktingar: Naturguide i färg om rätvingarnas utseende, utveckling, levnadssätt och beteenden, Interpublishing AB, 1978. .

Referenser 

Insekter i palearktiska regionen
Hopprätvingar
Koktokay

Koktokay, även känd som Fuyun, är ett härad prefekturen Altay, Xinjiang-regionen  i nordvästra Kina. DDen ligger omkring 390 kilometer nordost om regionhuvudstaden Ürümqi. 

Mer än 65 procent av befolkningen består av kazakhiska nomader. 

1931 inträffade en allvarlig jordbävning i området.

WP:Projekt Kina
Cedersbergs glasbruk

Cedersbergs glasbruk var ett svenskt glasbruk som anlades 1781 på Bjärka-Säby slotts ägor av friherren Germund Carl Cederhielm. Sonen Germund Ludvig Cederhielm, övertog driften efter faderns död 1789.

Historik
Bruket anlades vid gården Cedersberg, tidigare Djursberg, omkring två kilometer norr om Bjärka Säby.  Glasblåsare, invandrade tyskar, anställdes från Casimirsborgs glasbruk i Gamleby. En av dem var hyttmästaren Gottfried Schmidt, vars son Johan Jacob Schmidt, var en skicklig gravör. 

Glasbruket framställde huvudsakligen ofärgat hushållsglas som brännvins-, ättiks- och andra flaskor, vikaraffer, dricksglas och skålar. Förutom ofärgat glas gjordes också grönfärgat, brunt och lila glas. Från omkring 1800 då brukets blomstringstid inträffade, började man även med glasslipning, och tillverkade glas till kemiska apparater, dricksglas, skålar, brännvinsflaskor med mera. Produktionen höll hög klass, men var förhållandevis liten, och lönsamheten blev dålig. Germund Ludvig Cederhlelm Han uppdrag inom hovet och kunde inte övervaka driften, varför bruket förvaltades av en ekonomichef med bohållare. Förste chef var Jakob Rosqvist. Från 1796 var Reinhold Fahlström direktör, fram till nedläggningen 1838.

Brukets produktion avsattes till stor del till lokala östgötabönder. Dessa beställde ofta de graverade föremålen till någon högtidsdag och då graverades, förutom dekoren, även mottagarens initialer in.

Bland de graverade motiven kan vi se stiliserade blommor, fåglar, druvklasar och sädesax. Det mest typiska för Cedersberg är nog den böjda tulpanen, fågeln som ses lyfta och brukets specialitet figurmotiven. De senare, troligen utförda av ovan nämnde Johan Jacob Schmidt, visar exempelvis jägare och stenarbetare. Ett av dessa motiv som syns på den sista bilden till höger får kanske någon att höja på ögonbrynen. Det visar en kvinna som svingar släggan medan mannen håller i borren.
Bruket slogs igen 1838, men glassliperiet hölls igång fram till 1850, varvid man köpte glas från det närbelägna Reijmyre glasbruk men i viss mån även från Kosta glasbruk.

Det vitrappade 1600-talshus som användes som försäljningslokal står ännu kvar på sin plats, i övrigt är glasbruket numera borta.

Oscar Ekman, som från 1875 var den siste slottsherren på Bjärka-Säby, ägde en stor samling Cedersbergsglas. Den omfattar omkring 350 artiklar och skänktes av hans arvingar till Östergötlands museum 1980 i samband med att familjen donerade Bjärka-Säby till Sionförsamlingen i Linköping.

Litteratur
  Urban Windahl. Cedersbergs glasbruk – Östergötlands första glasbruk 1781-1838, Wist hembygdsförening 2016
 Eva Lundblad: Glas från Cedersberg, Östergyllen, Meddelanden från Östergötlands länsmuseum 1989

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Glasboken. Historia, teknik och form. Carl F. Hermelin & Elsebeth Welander
Nils Sjöberth: Cedersbergs glasbruk, odaterat, läst 2016-12-12
Bröllopsgåvan från Cedersberg på Östergötlands museums webbplats

Noter

Ej längre existerande svenska glasbruk
Företag i Linköpings kommun
Företag bildade 1781
Företag upplösta 1838
Bruk i Östergötland
Brian Boucher

Brian Boucher, född 2 januari 1977 i Woonsocket, Rhode Island, är en amerikansk före detta professionell ishockeymålvakt som sist spelade för Carolina Hurricanes i NHL.

Spelarkarriär
Brian Boucher debuterade i NHL säsongen 1999–00.

Säsongen 2008–09 så spelade han för San Jose Sharks, där han var reserv bakom förstemålvakten Evgeni Nabokov. Tidigare har han spelat för Philadelphia Flyers, Phoenix Coyotes, Calgary Flames, Chicago Blackhawks och Columbus Blue Jackets.

Säsongen 2004–05 spelade han 4 matcher i det svenska elitserielaget HV71.

Klubbar
 Tri-City Americans
 Philadelphia Phantoms
 Peterborough Phantoms
 Philadelphia Flyers
 Phoenix Coyotes
 HV71
 Calgary Flames
 San Antonio Rampage
 Chicago Blackhawks
 Columbus Blue Jackets
 San Jose Sharks
 Philadelphia Flyers
 Carolina Hurricanes

Källor

 Elite Prospects - Listad som "Retired"

Födda 1977
Amerikanska ishockeymålvakter
Ishockeyspelare i HV71
Spelare i San Jose Sharks
Spelare i Philadelphia Flyers
Spelare i Phoenix Coyotes
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i Columbus Blue Jackets
Spelare i Carolina Hurricanes
Män
Levande personer
Spelare i Philadelphia Phantoms
Spelare i San Antonio Rampage
Spelare i Tri-City Americans
Spelare valda i NHL Entry Draft 1995
Spelare valda av Philadelphia Flyers i NHL Entry Draft
Casimirsborgs glasbruk

Casimirsborgs glasbruk anlades 1757 vid Casimirsborgs sätesgård i norra änden av Gamlebyviken i Kalmar län av major greve Casimir Lewenhaupt. Bruket hade sin höjdpunkt under inspektor Jacob Rosqvist som kom dit 1780. Sedan han dött 1802 avtynade bruket och lades slutligen ned 1810.

Ej längre existerande svenska glasbruk
Företag i Västerviks kommun
Företag bildade 1757
Företag upplösta 1810
Bengt Bengtsson (museiman)

Bengt Svante Bengtsson, född den 2 mars 1910 i Karlshamn, död den 29 december 1981 i Lunds domkyrkoförsamling, var en svensk museiman.

Bengt Bengtsson, som var son till boktryckare Folke Bengtsson och Ruth Svensson, blev filosofie licentiat 1944 samt filosofie doktor vid Stockholms högskola 1956. 

Från 1946 var han intendent och från 1958 förste intendent vid Nordiska museet i Stockholm. 1961–1977 var han chef för Kulturen i Lund.  Han var en mycket verksam kulturhistorisk författare, främst under 1940- och 1950-talen, men fortsatte sitt författarskap ända till sin död. Hans viktigaste specialistområden var bokhistoria och silversmide, men han skrev även om bland annat svenska kistebrev. 

Bengt Bengtsson var från 1932 gift med Inga Thelin (född 1908).

Källor
 Åke Davidsson (red): Vem är vem – Skåne, Halland, Blekinge (2:a upplagan), Stockholm 1966.
 Eva Nordenson, ”Bengt Bengtsson in memoriam”, artikel i Kulturens årsbok 1982

Externa länkar

Noter 

Svenskt museifolk
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1910
Avlidna 1981
Män
Personer verksamma vid Nordiska museet
Personer från Karlshamn
Kärrgräshoppa

Kärrgräshoppa (Stethophyma grossum) är en art i insektsordningen hopprätvingar som tillhör familjen markgräshoppor. 

Kärrgräshoppan har en kroppslängd på 20 till 37 millimeter. Honan är vanligen något större än hanen. Färgteckningen varierar från grönaktig till brunaktig eller gråaktig och ofta finns även rödaktiga inslag, främst på honan. 

Kärrgräshoppans habitat är fuktiga områden, som kärrängar och kantzonen till vattendrag. Både hanen och honan kan frambringa ljud, som olikt de flesta andra gräshoppors inte är skärrande utan snarande klickande. Ljudet anses ofta påminna om torra kvistar som bryts och uppstår genom att gräshoppan slår ut ett bakben bakåt, så att dess skenben stryker över vingens spets. Vanligen upprepas detta två till tre gånger per sekund. 

I Sverige är kärrgräshoppan vanlig i större delen av landet.

Referenser
Sandhall, Åke & Ander, Kjell. Gräshoppor, syrsor och deras släktingar: Naturguide i färg om rätvingarnas utseende, utveckling, levnadssätt och beteenden, Interpublishing AB, 1978. .

Externa länkar

Hopprätvingar
Östergötlands runinskrifter N262A-C

Östergötlands runinskrifter N262A, Östergötlands runinskrifter N262B och Östergötlands runinskrifter N262C är ristade gravhällsfragment av kalksten från Vreta klosters kyrka och det forna klostret på samma plats. Fragmenten förvaras idag i en magasinbyggnad av kalksten väster om kyrkan tillsammans med bland annat också en Eskilstunakista. Hällarna dateras till vikingatid.

Ög N262A
Ög N262A är ett litet fragment som rymmer två runor och delar av en tredje. Samnordisk runtextdatabas translittererar runföljden ...(u)is... alternativt ...(r)is.... För den första runans identitet ses alltså två alternativ.

Ög N262B
Den enda läsningen på Ög N262B är ett skiljekolon och en a-runa: : a...

Ög N262C
Ög N262C är samlingssignum för ett tiotal fragment som saknar runor men är ornamentalt ristade.

Noter

Östergötlands runinskrifter
Lundby landskommun

För Lundby landskommun i Västmanlands län, se Lundby landskommun, Västmanland.

Lundby landskommun var en landskommun på Hisingen i Göteborgs och Bohus län.

Historia
I Lundby socken i Östra Hisings härad inrättades denna landskommun, när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. Lundby socken hade 6 030 invånare den 31 december 1888. I kommunen inrättades 19 juni 1891 Lundby municipalsamhälle. 

Enligt kungligt brev av den 3 mars 1905 upphörde med ingången av år 1906 Lundby kommuns hela område i administrativt, kommunalt och judiciellt hänsende, samtidigt som municipalsamhället upplöstes varefter det inkorporerades med Göteborgs stad.

Vid Ceresgatan låg Lundby kommunalhus, ritat av arkitekt Adrian C. Peterson. Huset stod klart i oktober 1897 och var polisstation 1929-1984. Sällskapet Länkarna av 1948 tog sedan över.

Se även
Lundby församling
Göteborgs Stad Lundby

Referenser
Noter

Vidare läsning

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Göteborgs kommun
Tidigare kommuner i Göteborgs och Bohus län
Conrad Brunkman

Nation:  

Conrad Anton Brunkman, född 20 januari 1887 i Helsingborg, död 27 maj 1925 i Lund, var en svensk roddare som deltog i OS 1912 i Stockholm.
 
Brunkman vann en olympisk silvermedalj i rodd under sommar-OS 1912 i Stockholm. Brunkmans lag i inriggad fyra med styrman förlorade finalen till den danska båten med manskap från "Nykjøbings paa Falster". De svenska roddarna från "Roddklubben af 1912" var Ture Rosvall, William Bruhn-Möller, Conrad Brunkman, Herman Dahlbäck och Wilhelm Wilkens som styrman. 

Brunkman ligger begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Svenska roddare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1912
Tävlande i rodd vid olympiska sommarspelen 1912
Födda 1887
Avlidna 1925
Män
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Idrottare från Helsingborg
Pyhäjärvi, Birkaland

Pyhäjärvi är en sjö i kommunerna Vesilax, Tammerfors, Lembois, Nokia och Birkala i landskapet Birkaland i Finland. Sjön ligger  meter över havet. Den är  meter djup. Arean är  kvadratkilometer och strandlinjen är  kilometer lång. Sjön   Pyhäjärvi sträcker sig söderut från Tammerfors. Tammerfors ström mynnar i sjön, som avvattnas genom Kumo älv.

Källor 

Insjöar i Birkaland
Insjöar i Finland större än 100 kvadratkilometer
Kumo älvs avrinningsområde
Tammerfors
Birkala
Vesilax
Lembois
Nokia stad
Pyhäjärvi (Norra Österbotten)

Pyhäjärvi är en sjö i kommunen Pyhäjärvi i landskapet Norra Österbotten i Finland. Sjön ligger  meter över havet. Den är  meter djup. Arean är  kvadratkilometer och strandlinjen är  kilometer lång. Sjön   Den ligger omkring 150 kilometer söder om Uleåborg och omkring 370 kilometer norr om Helsingfors. 

Pyhäjärvi avvattnas av Pyhäjoki älv som rinner till Bottenviken. Kommunhuvudorten Pyhäjärvi ligger vid sjöns norra ände.

Pyhäjärvi är Norra Österbottens landskapssjö.

I sjön finns öarna Kupariluoto, Ollinsaari, Karhusaari, Vanhasaari, Luotosaari, Pietarsaari, Pirttisaari, Kotasaari, Kainuunsaari, Haapasaari, Korpiluoto, Ruhasaari, Tervaluoto, Korpisaari, Savikonluoto, Tulkunsaari, Ohrasaari, Kannassaari, Honkaluoto, Lokinkivi, Keskisaari, Autionluoto, Apajasaari, Harakkasaari, Honkasaari, Kokkosaari, Rapasaari, Mustasaari, Hietasaari, Kalmo, Hossinkallio, Tikansaari, Parvialansaari, Matosaaret, Hiidenkari, Parviaisluoto, Pikku-Sirviö, Sirviönsaari, Kirjavat, Apajasaaret, Särkisaari, Paskosaari, Nuottisaari, Piiponsaari, Lehtisaari, Mustatsaaret, Erkansaari, Marjoluoto, Verkkosaari, Peurasaari, Hämeensaari, Maarasensaari, Korteluoto, Lamposaari, Selkäsaari, Kumpusaari, Likosaaret, Iso-Mykkä, Pikku-Mykkä, Ritosaari, Munasaari, Hevossalo, Heinäsaari, Ruunaluoto, Louhusaari, Halkosaari, Lehtosaari, Kalmosaari och Kiviluoto.

Källor 

Pyhäjärvi
Insjöar i Norra Österbotten
Insjöar i Finland större än 100 kvadratkilometer
Pyhäjoki älvs avrinningsområde
Landskapssjöar i Finland