kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Björn Andersson (fotbollsspelare född 1982)

Björn Ingemar Andersson, född 13 februari 1982 i Fåglum, är en före detta svensk fotbollsspelare som spelade större delar av karriären för Gais.

Karriär
Andersson påbörjade fotbollskarriären i Fåglums IF, och har sedan dess spelat i Trollhättans FK, FC Trollhättan och Qviding FIF innan han kom till GAIS inför 2008 års säsong då han skrev på ett treårskontrakt med klubben. Från början spelade han endast som mittback i GAIS men under debutsäsongen så flyttades han upp i anfallet vilket är en position han spelat i sina tidigare klubbar. Men under sin sista säsong i GAIS placerades han åter som mittback. I januari 2011 sökte Andersson en ny utmaning och skrev på för den norska klubben Viking Stavanger FK.

Efter säsongen 2016 valde Andersson att avsluta sin fotbollskarriär.

Källor

Björn Andersson på elitefootball
Spelarprofil på Gais webbplats

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Qviding FIF
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Viking FK
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Tippeligaen
Födda 1982
Levande personer
Män
Personer från Essunga kommun
Josef av Sachsen-Altenburg

Josef av Sachsen-Altenburg, född 27 augusti 1789 i Hildburghausen död 25 november 1868, var son till Fredrik av Sachsen-Altenburg och regerande hertig av Sachsen-Altenburg från 1834 till 1848.

Han gifte sig 1817 med Amalie av Württemberg (1799–1848), brorsdotter till kung Fredrik I av Württemberg . 
  
Barn:
 Marie av Sachsen-Altenburg (1818-1907); gift 1843 med kung Georg V av Hannover (1819–1878) 
 Pauline (1819–1825) 
 Henriette (1823–1915) 
 Elisabeth av Sachsen-Altenburg (1826–1896); gift 1852 med storhertig Peter II av Oldenburg (1827–1900) 
 Alexandra av Sachsen-Altenburg (1830–1911) (i Ryssland Olga Jusopovna) ; gift 1848 med Konstantin Nikolajevitj av Ryssland (1827–1892) 
 Luise (1832–1833)

Referenser

Noter

Externa länkar

Huset Wettin
Hertigar av Sachsen
Födda 1789
Avlidna 1868
Män
Personer från Hildburghausen
Jane Harman

Jane Margaret Lakes Harman, född 28 juni 1945 i New York, New York, är en amerikansk demokratisk politiker. Hon representerade delstaten Kaliforniens 36:e distrikt i USA:s representanthus 1993–1999 och 2001–2011.

Harman gick i skola i University High School i Los Angeles. Hon avlade 1966 grundexamen vid Smith College och 1969 juristexamen vid Harvard Law School. Hon var medarbetare åt senator John V. Tunney 1972–1973. Hon var biträdande kabinettssekreterare i Vita Huset 1977–1978.

Harman blev först invald i representanthuset i kongressvalet 1992. Hon omvaldes 1994 och 1996.

Harman kandiderade i demokraternas primärval inför guvernörsvalet i Kalifornien 1998 men förlorade mot Gray Davis. Hon efterträddes 1999 i representanthuset av republikanen Steven T. Kuykendall. Harman utmanade sedan Kuykendall i kongressvalet 2000 och vann. Hon omvaldes i de fem därpå följande kongressvalen och avgick i februari 2011.

Externa länkar
Officiell webbplats
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s representanthus från Kalifornien
Födda 1945
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Harvard Law School
Alumner från Smith College
Farsta strandbad

Farsta strandbad  är ett kommunalt strandbad vid sjön Magelungen i närheten av Farsta gård i Farsta strand, Stockholm.

Farsta strandbad har en cirka 40 meter lång sandstrand med en badbrygga och en stor äng för solbad. Det finns servering, toaletter och utomhusdusch. Kommunikationer: T-bana till Farsta, ca 10 min promenad eller t-bana till Högdalen och sedan buss 165 till Farstanäsvägen.

Referenser

Noter 

Badplatser i Stockholms län
Farsta strand
Georg av Sachsen-Altenburg

Georg av Sachsen-Altenburg, Georg Karl Friedrich, född 24 juli 1796 i Hildburghausen död 3 augusti 1853 i Hummelshain, var son till Fredrik av Sachsen-Altenburg och efterträdde sin bror Josef av Sachsen-Altenburg som hertig av Sachsen-Altenburg. 

Gift 1825 på slottet Ludwigslust med Marie av Mecklenburg-Schwerin, dotter till storhertig Fredrik Ludvig av Mecklenburg-Schwerin och Helena Pavlovna av Ryssland.

Barn

 Ernst I av Sachsen-Altenburg (1826–1908)
 Albrecht Friedrich (1827–1835) 
 Moritz av Sachsen-Altenburg (1829–1907); gift 1862 med Augusta av Sachsen-Meiningen (1843–1919)

Referenser

Huset Wettin
Hertigar av Sachsen
Personer från Hildburghausen
Födda 1796
Avlidna 1853
Män
Bite Communications

Bite  är en global PR- och kommunikationsbyrå som grundades i Storbritannien 1995.

I dag har byrån över 300 anställda fördelade på kontor i England, USA, Skottland, Kina, Singapore, Indien, Australien, Tyskland, Frankrike och Sverige. Bite ingår i kommunikationskoncernen Next Fifteen Communications Group, som är börsnoterad i Storbritannien. Fram till 2012 hette byrån Bite Communications och ändrade namn till Bite i och med en sammanslagning med Bourne, en byrå som arbetar med kreativ, digital marknadsföring. Globalt har Bite kunder som Microsoft, AMD, Sony, Dell, FedEx, Mozilla och Nokia. Det nordiska huvudkontoret ligger på Kungsgatan i Stockholm och representerar varumärken som Kaspersky Lab, Activision, Harman Kardon, CGI, Amadeus Scandinavia och BlackBerry.

Externa länkar 
 Bite Globals webbplats
 Next Fifteen Communications Group webbplats

Svenska reklambyråer
Svenska PR-företag
Kommunikation
Företag bildade 1995
Ernst I av Sachsen-Altenburg

Ernst I av Sachsen-Altenburg, Ernst Friedrich Paul Georg Nikolaus, född 16 september 1826 i Hildburghausen, död 7 februari 1908 i Altenburg, var en tysk furste. Han var son till Georg av Sachsen-Altenburg.

Ernst gifte sig 1853 i Dessau med Agnes av Anhalt-Dessau (1824–1897), dotter till Leopold IV av Anhalt-Dessau och Fredrika av Preussen.

Barn 

 Marie (1854–1898); gift 1873 med Albrekt av Preussen.

Huset Wettin
Hertigar av Sachsen
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Personer från Hildburghausen
Födda 1826
Avlidna 1908
Män
Ernst II av Sachsen-Altenburg

Ernst II (Ernst Bernhard Georg Johann Karl Friedrich Peter Albert), född den 31 augusti 1871 i Altenburg, död den 22 mars 1955 på jaktslottet Fröhliche Wiederkunft i Trockenborn-Wolfersdorf, var 1908-1918 regerande hertig av Sachsen-Altenburg. Han var son till hertig Moritz av Sachsen-Altenburg (1829-1907). 

Ernst II gifte sig första gången 1898 med Adelheid av Schaumburg-Lippe (1875-1971), från vilken han skilde sig 1920. 1934 ingick han ett andra äktenskap med Maria Triebel (1893-1955).

Ernst II abdikerade 13 november 1918 i samband med det tyska krigsnederlaget och de politiska oroligheter som följde, och drog sig senare tillbaka till ett av sina slott, Fröhliche Wiederkunft.

Barn

 Charlotte Agnes (1899-1989); gift 1919 med Sigismund av Preussen (1896-1978), son till Henrik av Preussen, sonson till Fredrik III av Tyskland
 Georg Moritz, arvhertig av Sachsen-Altenburg (1900-1991) 
 Elisabeth (1903-1991) 
 Friedrich Ernst (1905-1985)

Referenser

Huset Wettin
Hertigar av Sachsen
Födda 1871
Avlidna 1955
Män
Sjuprickig nyckelpiga

Sjuprickig nyckelpiga (Coccinella septempunctata) är en art i insektsordningen skalbaggar som tillhör familjen nyckelpigor.

Utseende 
Den sjuprickiga nyckelpigan har en kroppslängd på omkring 5,2 till 8 millimeter. Kroppen är som hos många andra nyckelpigor nästan halvklotformig. Täckvingarna är röda och varje täckvinge har normalt tre svarta prickar. En gemensam sjunde svart prick finns vid täckvingarnas bas, liksom två vita triangelformade fläckar. Det finns dock individer med både färre och fler svarta prickar än sju – från inga alls till nio. Halsskölden är svart med vita markeringar vid framkantens yttre hörn. Huvudet är svart med två mindre vita prickar. Buksidan är konvex och svart; hos hanarna är det sista bakkroppssegmentet försett med glesa hår.

Äggen är gula, avlånga, och med en längd på ungefär 1 mm. Puppan är hårdskalig samt mörkgrå till svart, ibland med vita och orangefärgade tecken. Larverna är gråsvarta med orangefärgade fläckar samt långbenta.

Utbredning 
Den sjuprickiga nyckelpigan har en vid utbredning i den palearktiska regionen och förekommer i större delen av Europa, Nord- och Centralasien samt Nordafrika. Arten har också införts till delar av Nordamerika (USA och Kanada).

Ekologi 
Både som imago och larv lever den sjuprickiga nyckelpigan huvudsakligen av bladlöss, vilket gör att den i trädgårdar och odlingar vanligen betraktas som ett nyttodjur. Vid födobrist kan de vuxna individerna även äta pollen, och larverna sköldlösslarver. Habitatet utgörs av alla naturtyper där bladlöss kan förekomma, som områden med örter, buskage och träd i öppna fält, gräsmarker, odlade områden, trädgårdar, parker och våtmarker.

Arten har mycket få naturliga fiender till följd av sin giftighet. Som ett skydd mot predatorer kan den fullbildade nyckelpigan avsöndra en gul, illasmakande och giftig vätska från benens leder.

Övervintringen sker som fullbildad skalbagge och ofta övervintrar många individer tillsammans, bland tuvor, gräs och stenar, gärna i söderläge. Ibland kan den också övervintra i byggnader. De kommer fram i mars till april.

Den sjuprickiga nyckelpigan lever i ett till två år.

Fortplantning 
Arten blir könsmogen vid 10 till 14 dagars ålder. Parningsperioden sträcker sig från vår till tidig sommar, i vissa populationer ända in i hösten. Arten är promiskuös – både honor och hanar har flera sexualpartners. Äggen läggs omkring 15 stycken åt gången på ställen som inte innehåller några andra nyckelpigeägg.

Namn 
Sjuprickig nyckelpiga brukar ibland kallas för Jungfru Marie nyckelpiga eller gullhöna. Nyckelpigan förknippades tidigt med Jungfru Maria, som enligt traditionen hade nycklarna till himmelriket, eftersom sju är ett heligt tal med till exempel de sju dygderna. Nyckelpigan var Jungfru Marias hjälpreda som tog nycklarna till himmelriket. Dialektalt i Närke har den kallats fårpiga.

Källor

Externa länkar 

Nyckelpigor
Henrik av Preussen (1862–1929)

Henrik av Preussen (fullständigt tyskt namn: Albert Wilhelm Heinrich), född den 14 augusti 1862 på Neues Palais i Potsdam, död den 20 april 1929 på slottet Hemmelmark vid Eckernförde, var en tysk och preussisk prins samt amiral. Han var son till kejsar Fredrik III av Tyskland och bror till kejsar Vilhelm II av Tyskland.

Biografi
Henrik var sjöofficer och var länge stationerad i Kiel. Under första världskriget var han chef för den tyska östersjöflottan och generalinspektör för marinen.

Prinsen var mycket intresserad av motorsport och motortävlingarna Prinz-Heinrich-Fahrt (Prince Henry Tours), som anordnades 1908-1911 uppkallades efter honom.

Gift 1888 på Charlottenburgs slott i Berlin, med sin kusin, Irene av Hessen (1866-1953), dotter till storhertig Ludvig IV av Hessen. Ett mycket lyckligt äktenskap.

Barn
 Waldemar (1889-  maj 1945 (död av komplikationer i samband med blödarsjuka); gift 1919 med Calixta Agnes zur Lippe (1895-1982). Barnlösa. 
 Sigismund (1896-1978); gift 1919 med Charlotte Agnes av Sachsen-Altenburg (1899-1989)
 Heinrich Viktor (1900-1904) dog av blödarsjuka

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 17 oktober 1887.

Källor 
 Jerrold M. Packard: "Victoria's Daughters" (New York 1998)
 Frederick Ponsonby: "Letters of the Empress Frederick" (London 1929) 
 Ivar Öman: Världskrigets män (Stockholm 1920)

Litteratur
 G. v. Arnauld de la Perière: Prinz Heinrich von Preußen - Admiral und Flieger (Herford 1983)

Noter

Preussens prinsar
Födda 1862
Avlidna 1929
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Stina Berge

Kristina "Stina" Berge, född 16 oktober 1958, är en svensk sångare, låtskrivare och författare, känd från punkbandet Pink Champagne.

Tillsammans med fyra andra kvinnor ingick hon i punkbandet Kasern 9, men när Kajsa Grytt hoppade av ändrades namnet till Pink Champagne. Bandet gav ut två album, Vackra pojke! (1981) och Kärlek eller ingenting (1983). Därefter upplöstes bandet och medlemmarna gick åt olika håll.

Stina Berge regisserade några filmer och skrev några barn- och mammaböcker. Om tillkomsten av godnattsagan Va säger du nu då har hon berättat i Svensk bokhandel nr. 16/2002 (Debutanter 2002, Barnboksnumret), sid. 24.

Stina Berge började spela solo år 2005, och år 2008 släppte hon sitt första soloalbum Stina & Kärleken.

Hösten 2009 började Stina Berge göra korsord, ett samarbete med H C Nygårdh.

27 oktober 2010 kom hennes andra soloalbum, STINA, även kallat "Pärlplattan".

Filmografi
1988 – Promenaden (manus, musik och regi)
1991 – Vinga på villovägar (musik)
1998 – Lilla skräckfilmpaketet (regi)
1998 – Skorstensspöket och andra läskigheter (regi)

Bibliografi
1986 – Mammaboken (illustrerad av Anna Höglund)
1987 – Jonny R. Bra! (illustrerad av Anna Höglund)
2002 – Va säger du nu då? (illustrerad av Ylva Varik)
2004 – Tigermamman och Lytte (illustrerad av Ylva Varik)

Diskografi
Album
 2007 – Stina Berge & Kärleken (självutgivet mini-album)
 2008 – Stina & Kärleken (BALL / Border)
 2010 – STINA (BALL / Border)

Källor

Fotnoter

Externa länkar
 Officiell webbplats (arkiverad kopia)
 
 
 
 "Jag var hippie redan som barn", 16 april 2009 i Dagens Nyheter

Svenska sångare
Svenska författare
Kvinnor
Födda 1958
Levande personer
Anna Palm de Rosa

Anna Sofia Palm de Rosa, född 1859 i Stockholm, död 2 maj 1924 i Italien var en svensk konstnär och landskapsmålare.

Biografi
Palm de Rosa var dotter till professor Gustaf Wilhelm Palm. Hennes barndomshem låg vid Barnhusträdgårdsgatan 19, (numera Olof Palmes gata). Hemmet var en samlingspunkt för en stor krets av konstnärsvänner. Redan i de tidiga tonåren fick hon privatlektioner av fadern, Kongl. Hof- och Landskapsmålaren Gustaf Wilhelm Palm. 

Anna Palm var under 1890-talet en av Sveriges mest efterfrågade konstnärer. Hon målade alltid idylliska motiv oftast i akvarell och hennes motiv var stockholmsvyer och den bohuslänska skärgården samt motiv från Frankrike och Italien med kompositioner av lantfolk och hästar. Hon målade även jul- och vykort. Hon ställde ut på Konstakademien 1885, 1887 och 1911 och därefter i en lång rad utställningar.  Baltiska utställningen i Malmö 1914  blev hennes sista utställning.

Nyårsafton 1895 lämnade hon Sverige för att bosätta sig i först Paris och ett år senare i Italien. Vid ett besök på Capri träffade hon sin blivande man, infanterilöjtnanten Alfredo de Rosa, som hon gifte sig med 1901. Efter flytten till Italien fortsatte hon att måla Stockholmsmotiv och det gjorde hon efter fotografier tagna av bland annat fotografen Frans Gustaf Klemming. Mycket tyder på att Anna Palms populära akvareller från Stockholms slott och Strömmen tillkom i Neapel med Klemmings bilder som förlaga.

Anna Palm är representerad i bland annat:
 Nationalmuseum i Stockholm 
 Göteborgs konstmuseum
 Uppsala universitetsbibliotek
 Norrköpings konstmuseum
 Stockholms slott
 Bohusläns museum
 Sjöhistoriska museet
 Helsingborgs museer 
 Bohusläns museum
 Stockholms stadsmuseum

Bildgalleri

Källor
 Uppgifter enligt www.lexikonettamanda.se
 Uppgifter enligt www.stadsmuseum.stockholm.se

Noter

Externa länkar

Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1924
Kvinnor
Skagenmålarna

Konstnärer från Stockholm
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Uppsala universitetsbibliotek
Anna Palm

För Palm de Rosa se Anna Palm de Rosa

Anna Martina Palm född 14 juli 1881 i Arvika församling, död 14 augusti 1963 i Stockholm, var en svensk småskollärare och målare och skulptör.

Hon var dotter till målarmästaren Nils Gustav Palm och Cajsa Andersdotter. 
  
Palm studerade skulptur för Christian Eriksson i Arvika 1916 och 1918, för Anders Bundgaard i Köpenhamn 1917 samt för Emile-Antoine Bourdelle vid Académie de la Grande Chaumière i Paris 1920. Året därefter reste hon till Italien där hon stannade i Rom till 1926. Under tiden i Italien utförde hon en porträttbyst av Benito Mussolini som ställdes ut på Biennalen i Rom 1926. Bland hennes övriga porträttbyster från italienåren märks porträtten av Roberto Farinacci, P. Cawendich och Frida Rusti. Sina italienår skildrade hon i boken Bland bönder och grevar i Italien, som utgavs 1933. Hon har medverkat i utställningar tillsammans med Sveriges Allmänna Konstförening och Föreningen Svenska Konstnärinnor, en av dem på Liljevalchs konsthall, de två andra i Karlstad och Gävle samt Värmländska konstnärer i Karlstad 1927. Hennes stora staty Psyke, tänkt för Örebro simhall, kom aldrig på plats. Några av hennes verk visades på Rackstadmuseets utställning Kvinnorna'' sommaren 1996.    

Hennes arbeten förutom porträttbyster och figurkompositioner består i gravreliefer, porträtt i olja och landskapsmålningar. 
  
Anna Palm testamenterade sin kvarlåtenskap bestående av ett tjugotal skulpturer och ett fyrtiotal målningar till Arvika stad. De är utplacerade i Arvika stadsbibliotek, kommunhus och skolor. Hon är även representerad med ett porträtt av Ellen Hagen i Gävle museum  och med en liten bordsfontän i Värmlands museum, Karlstad samt vid Hallands kulturhistoriska museum  och
Göteborgs stadsmuseum

Källor

Tryckta källor 
 
 
 
 Svenskt konstnärslexikon del IV sid 349, Allhems Förlag Malmö.

Noter

Externa länkar 
Anna Palm i konstlexikonet Amanda, Åtkomst 26 januari 2016 
 

 

Födda 1881
Avlidna 1963
Kvinnor
Personer från Arvika
Svenska målare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
John Chipman

John Chipman, född 25 april 1897 i Tallahassee, Florida, död 14 maj 1983 i Winchester, Massachusetts, var en amerikansk kemist och metallurg. 

Chipman var professor och föreståndare för avdelningen för metallurgi vid Massachusetts Institute of Technology (MIT) i Cambridge, Massachusetts 1946–1962. Han invaldes 1946 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien och tilldelades 1954 Brinellmedaljen av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Externa länkar
Encyclopædia Britannica - John Chipman

Amerikanska kemister under 1900-talet
Amerikanska metallurger
Amerikanska professorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1897
Avlidna 1983
Män
Personer från Tallahassee
Forskare från Florida
Lista över ledamöter av Ingenjörsvetenskapsakademien

Det här är en lista över ledamöter av Kungl. Ingenjörsvetenskapsakademien, grundad 1919.

Antalet svenska akademiledamöter var 972 stycken 2019.

Svenska ledamöter

Avdelningar

Avdelning I - Maskinteknik
Avdelning II - Elektroteknik 
Avdelning III - Samhällsbyggnad
Avdelning IV - Kemiteknik
Avdelning V - Bergs- och materialteknik
Avdelning VI - Företagande och arbetsliv
Avdelning VII - Teknikens grund- och gränsvetenskaper
Avdelning VIII - Skogsnäringens teknik
Avdelning IX - Ekonomi
Avdelning X - Bioteknik
Avdelning XI - Utbildning och forskning
Avdelning XII - Informationsteknik

Förste hedersledamöter
Innehavare av "Hedersledamotstecken" eller "Förste hedersledamöter" som det ursprungligen kallades, skall ej sammanblandas med det hedersledamotskap som alla ledamöter tidigare automatiskt erhöll vid 65 års ålder.

Utländska ledamöter

Korresponderande ledamöter
Den siste korresponderande ledamoten invaldes 1968, sedan dess har alla ledamöter verksamma i utlandet invalts som utländska ledamöter.

Källor 
IVA:s nätverk (inklusive akademiledamöterna)
IVAs svenska ledamöter (inaktuell lista)

Fotnoter 

 
Ledamöter av Ingenjörsvetenskapsakademien
Gareth Southgate

Gareth Southgate, född 3 september 1970 i Watford i England, är en engelsk fotbollstränare och före detta fotbollsspelare. Han är förbundskapten för Englands herrlandslag sedan den 30 november 2016.

Spelarkarriär 
Gareth Southgates största meriter som spelare är två segrar i ligacupen (med Aston Villa 1996 och med Middlesbrough 2004) samt en final i FA-cupen och en i Uefacupen. Utöver detta gjorde han 57 matcher och 2 mål för Englands landslag, deltog i två VM-slutspel (1998 och 2002) och två EM-slutspel (1996 och 2000). Southgate avslutade spelarkarriären i maj 2006.

Vid EM-slutspelet på hemmaplan 1996 blev Gareth Southgate den stora syndabocken när han missade sin straff i semifinalen mot Tyskland.

Tränarkarriär 
Samtidigt som Southgate avslutade spelarkarriären i maj 2006 blev han utnämnd till tränare för Middlesbrough, där han hade spelat de fem senaste åren. Han var tränare för klubben mellan 2006 och 2009.

Externa länkar 

  (som spelare)
  (som tränare)

 Gareth Southgate på englandfootballonline.com 

Engelska fotbollstränare
Engelska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Crystal Palace FC
Spelare i Aston Villa FC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i English Football League
Spelare i Premier League
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2000
Spelare i VM i fotboll 1998
Spelare i VM i fotboll 2002
Tränare i Middlesbrough FC
Förbundskaptener för Englands herrlandslag i fotboll
Förbundskaptener i VM i fotboll 2018
Förbundskaptener i EM i fotboll 2020
Förbundskaptener i VM i fotboll 2022
Födda 1970
Levande personer
Män
Personer från Watford
Infamous

Infamous är ett spel till Playstation 3. Spelet är utvecklat av Sucker Punch och avsett till Playstation 3. Handlingen presenteras i så kallade mellansekvenser i spelet, vilka påminner väldigt mycket om den tecknade stilen som återfinns i amerikanska action-serietidningar. Själva spelandet sker i sandbox-världen Empire City, där man kan röra sig fritt i hela staden och samla shards(power-ups som ökar styrkan hos huvudpersonen Cole), utföra sidouppdrag eller genomföra olika stunts, utöver de handlingsdrivande huvuduppdragen.

Handling  
Spelet börjar med att cykelbudet och huvudpersonen Cole MacGrath håller i en elektrisk bomb som exploderar så kraftigt att flera kvarter total förstörs och han får alltför mycket ström i kroppen. Efter denna händelse utvecklar han elektriska krafter. När han upptäcker detta inser han att han står inför ett val. Antingen kan han hjälpa medborgarna på i den fiktiva staden Empire City som det hela utspelar sig i eller också kan han välja att sabotera för medborgarna och bli ond. Till skillnad mot andra superkraftspel kan man även bli ond efter att ha varit god, och vice versa.

Datorspel 2009
Playstation 3-spel
Öppen värld
USA i fiktion
Actionäventyrsspel
Sony Interactive Entertainment-spel
Science fiction-datorspel
Falska virus

Ett falskt virus (skämtvirus, eng: virus hoax) är ett skämt som går ut på att lura datoranvändare att de fått eller kommer att få ett virus. Skämtaren skickar oftast ut meddelandena via e-post. Ibland kan de orsaka stora problem, då den falska varningen kan innehålla uppmaningar att skicka meddelandet vidare, att radera något som påstås vara virusrelaterat men som i själva verket är till exempel en ordinär systemfil – eller att installera en trojansk häst. Datasäkerhetsansvariga har i allmänhet rutiner för hur användare varnas och bör inte skicka e-post som kan misstas för ett falskt virus. Det har även skett att distribueringen av virusvarningar slagit fungerat som denial of service-metod i att slå ut mailservrar temporärt, då den trafik som förts på grund av virusvarningar varit avsett som den virala effekten. 

Om varningen är äkta bör motsvarande information kunna hittas också hos relaterade datasäkerhetstjänster, till exempel på webbplatser för företag som tillverkar antivirusprogram, för organisationer som distribuerar det sårbara programmet eller för den egna organisationen eller internetoperatören. Det falska viruset kan innehålla en länk till en motsvarande falsk webbplats, alltså bör webbplatsen kunna hittas med oberoende metoder. Lättast att göra detta är att söka på en del av texten, ex. rubriken, i en sökmotor.

Då virusvarningen helt saknar faktiskt värde utan istället kan skada en godtrogen mottagare kan falska virusvarningar raderas eller ignoreras, alternativt kan man varna dem som fått e-posten samtidigt eller tidigare att det inte är sant och därmed på sikt få ner spridningen av falska virus och kedjebrev.

Se även 
 Hoax
 Kedjebrev

Externa länkar 
 McAfee om virus hoax 
 F-Secure om virus hoax 
 Pc antivirus wiki