kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skogsindustrierna

Skogsindustrierna är branschorganisationen för massa-, pappers- och den trämekaniska industrin i Sverige. Skogsindustrierna företräder ett 50-tal massa- och pappersbruk, 120 sågverk och ett 40-tal andra företag inom skogsindustrin.

Skogsindustrierna ska stärka företagens konkurrenskraft och verka för en ökad användning av skogsbaserade produkter. I samverkan med företagen arbetar Skogsindustrierna med svensk och övrig europeisk näringspolitik samt med marknadsfrågor för trämekaniska produkter. Arbetsgivarverksamheten skildes från branschorganisationen 2015 och bedrivs tillsammans med gruv-, stål- och metallsektorn inom organisationen Industriarbetsgivarna. Inom Skogsindustrierna ingår verksamheten Svenskt Trä och sekretariatet för BioInnovation.

Skogsindustrierna är en del av Svenskt Näringsliv. Styrelsen för Skogsindustrierna består av företrädare för medlemsföretagen under ordförandeskap av Karl-Henrik Sundström, Stora Enso. VD är Viveka Beckeman. 

Skogsnäringen sysselsätter nära 70 000 personer och exporterade för 125 miljarder kronor (2016).

Historik 
Organisantionen bildades 1999 genom sammanslagning av branschorganisationen Skogsindustrierna och Sveriges Skogsindustriförbund (SSIF). Skogsindustrierna som före 1989 hette Svenska Cellulosa- och Pappersbruksföreningen bildades 1969 genom en sammanslagning av Svenska Cellulosa- och Pappersbruksföreningen bildad 1890 och Svenska Pappersbruksföreningen bildad 1898. Sveriges Skogsindustriförbund bildades 1973 genom en sammanslagning av Sveriges Pappersindustriförbund och Sågverksförbundet.

Styrelseordförande 
 1999-00   Jan-Peter Duker
 2000-02   Björn Hägglund, Stora Enso    
 2002-04   Göran Lundin, Holmen
 2004-06   Lars-Eric Åström, Södra
 2006-08   Christer Ågren, Stora Enso 
 2008-10   Leif Brodén, Södra
 2010-12   Magnus Hall, Holmen 
 2012-14   Ulf Larsson, SCA
 2014-16   Per Lindberg, BillerudKorsnäs 
 2016-18   Karl-Henrik Sundström, Stora Enso 
 2018-20   Lars Idermark, Södra
 2020-22   Henrik Sjölund, Holmen 
 2022-ff     Ulf Larsson, SCA

VD 
 2000-01 Jan-Peter Duker 
 2001-02 Karl-Ewert Lidman 
 2002-04 Jan Remröd  
 2004-13 Marie S. Arwidson 
 2013-20 Carina Håkansson 
 2020-ff Viveka Beckeman

Svenskt Trä
Svenskt Trä är en del av branschorganisationen Skogsindustrierna. Svenskt Trä företräder svensk limträ- och förpackningsindustri samt samarbetar med svensk bygghandel och trävarugrossister.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Branschorganisationer i Sverige
Näringslivets intresseorganisationer i Sverige
Harpokrates

Harpokrates är en gud som övertogs av grekerna från Egypten där Harpokrates var barnvarianten av guden Horus. Harpokrates popularitet ökade, i hellenistisk tid vittnar en rad terrakottabilder och bronser om Harpokrates betydelse som folklig gudom. Harpokrates är guden för tysthet och förtrolighet.

Harpokrates (Horus) är son till Osiris och Isis och betraktades i Egypten som personifikationen av den uppgående solen och fruktsamheten. Den återgavs ofta som naken pojke med fingret vid munnen. På vissa avbildningar sitter Harpokrates på en lotusblomma och på andra ställen visas han med en orm eller en solskiva.

Barnguden Harpokrates var högt ärad bland egyptierna och om man tillbad honom, så skulle man få många barn och stora skördar. De tidiga egyptiska avbildningarna visar ett barn som suger på fingrarna. Grekerna som missförstod symboliken, tolkade det som ett tecken för ”håll tyst!” och övertog Harpokrates som en gud för hemlighet och diskretion. Den grekisk-romerska epoken i Egypten sträcker sig från 200-talet f. Kr. och in på 300-talet e. Kr. 

Länsmuseet Västernorrland har en oljelampa, föreställande en pojke på ryggen av en sfinx. Pojken håller fingrarna mot munnen och föreställer Harpokrates. Lampan kan dateras till 100-talet e. Kr. och är ungefär 2 000 år gammal. En likadan lampa finns i grekisk-romerska museet i Alexandria i Egypten.   

Samma gud i mellanstadiet mellan barn (Harpokrates) och vuxen (Horus) betecknades även som Harsiesis.

Källor

Gudar i grekisk mytologi
Gudar i egyptisk mytologi
My Sacrifice

My Sacrifice är den första singeln släppt av det amerikanska post-grungebandet Creed från deras tredje album Weathered år 2001. Låten nådde #4 på The Billboard Hot 100 9 februari 2002, efter att ha nått Topp 10:an 29 december 2001, och låg 9 veckor på listan Mainstream Rock Tracks, med början i december 2001. Den var med i en serie videor gjorda av World Wrestling Federation för marknadsföring.

Musikvideo 
Delar av videon filmades precis bredvid Interstate 4s exit 48 för Country Road 557 i Polk County, Florida. Resten av videon filmades på Universal Studios Orlando Resort. Gatan utanför King Kong-åkturen fylldes med vatten inför videon. Videon var en av de videor som var del av MTV:s Making the Video.

Låtförteckning 
"My Sacrifice (Radio Edit)"
"My Sacrifice (Album Version)"
"Riders on the Storm (Album Version)" tillsammans med Robbie Krieger
"My Sacrifice (Video)"

Musiksinglar 2001
Leon Brittan

Sir Leon Brittan, baron av Spennithorne, född 25 september 1939 i London, död 21 januari 2015 i London, var en brittisk politiker.

Brittan var ledamot av underhuset för det konservativa partiet 1974–1988. Han var statssekreterare (minister of state) på inrikesdepartementet (Home Office) 1979–1981 och ingick därefter i regeringen (kabinettet) 1981–1986, till en början som biträdande finansminister (Chief Secretary to the Treasury), 1983–1985 som inrikesminister (Home Secretary) och därefter som handelsminister 1985–1986. Han avgick från regeringen efter den så kallade Westlandaffären som handlade om försäljningen av helikoptertillverkaren Westland Helicopters. 

Brittan var därefter EU-kommissionär och vice ordförande i Europeiska kommissionen 1989–1999. I den andra Delors-kommissionen (1989–1992) ansvarade han för konkurrensfrågor och i den tredje Delors-kommissionen 1993–1995 för handelsfrågor. I den efterföljande Santer-kommissionen (1995–1999) ansvarade han för förbindelser med Nordamerika, Australien, Japan och Kina, OECD och WTO. Han tvingades avgå med resten av kommissionen sedan korruptionsanklagelser riktats mot flera kommissionsledamöter och framför allt Édith Cresson.

Brittan var vice styrelseordförande för den schweiziska banken UBS och direktör i styrelsen för Total S.A.:s internationella rådgivande kommitté.  

Brittan var utbildad jurist (barrister) och blev 1978 medlem i Queen's Counsel.

Källor

Webbkällor
 Brittan på EU-kommissionens webbplats

Noter

Tidigare brittiska underhusledamöter
Storbritanniens inrikesministrar
Alumner från Trinity College, Cambridge
Alumner från Yale University 
EU-kommissionärer
Total Energies
Brittiska politiker under 1900-talet
Brittiska politiker under 2000-talet
Personer från London
Personer inom judendomen i Storbritannien
Födda 1939
Avlidna 2015
Män
Grace Harwar

Grace Harwar var en tremastad fullriggare i stål, byggd 1889 i Pt. Glasgow, Skottland. Den ingick i Gustaf Eriksons åländska flotta 1916–1935 och gick då på vetetraden till Australien.

Fartyget var på 2950 ton och världens sista fullriggare i handelsfart. Fartyget höggs upp i Skottland 1935.

Källor 
 https://web.archive.org/web/20110723232833/http://sailing-ships.oktett.net/11.html , läst 2020-01-04
 http://www.bruzelius.info/Nautica/Ships/Merchant/Sail/G/Grace_Harwar(1889).html , läst 2020-01-04

Vidare läsning
 

Åländska fartyg
Brittiska segelfartyg
Fartyg byggda i Skottland
Fartyg sjösatta 1889
Moshulu

Moshulu är en fyrmastad stålbark på 5300 ton dödvikt, byggd 1904 i Skottland för GJH Siemers & Co i Hamburg med namnet Kurt.  Hon hade ett systerfartyg med namnet Hans.

Under första världskriget konfiskerades fartyget av USA och omdöptes till Dreadnaught och sedan Moshulu och seglade för olika amerikanska ägare. Namnet skall vara efter en indianprinsessa och lär betyda ”mockasinklädd smygande indian”, alternativt vara synonymt med Dreadnaught, ”som fruktar intet”. Den åländske redaren Gustaf Erikson köpte emellertid fartyget 1935. Fartyget vann den sista "stora" vetekappseglingen 1938/39, där de flesta av de kvarvarande stora djuphavsseglarna deltog. Denna resa har skildrats av den engelske författaren och äventyraren Eric Newby i boken "Den sista seglatsen" (utgiven 1956) då han seglade som elev ombord. Hon kapades av tyskarna 1940 och lades upp i Norge. Efter kriget användes hon som spannmålsmagasin i Stockholm och senare i Nådendal i Finland.

Efter att Moshulu tagits ur bruk bogserades fartyget över Atlanten till New York, (South Street Seaport Museum), och senare till Philadelphia där hon nu är en flytande restaurang.

Se även
Barkskepp

Externa länkar

Amerikanska segelfartyg
Tyska segelfartyg
Restauranger i USA
Åländska fartyg
Fartyg sjösatta 1904
Fartyg byggda i Skottland
Finländska segelfartyg
Henning Christophersen

Henning Christophersen, född 8 november 1939 i Köpenhamn, död 31 december 2016 i Bryssel, var en dansk politiker. Han var ledamot av Folketinget 1971-1984, partiledare för det högerliberala partiet Venstre 1978-1984, utrikesminister 1978-1979 samt finansminister och vice statsminister 1982-1984. Därefter tjänstgjorde han som kommissionär och vice ordförande i Europeiska kommissionen 1985-1995 under Jacques Delors och ansvarade för ekonomiska och monetära frågor.

Christophersen hade en universitetsexamen i statsvetenskap från Köpenhamns universitet från 1965.

Referenser

Noter 

EU-kommissionärer
Män
Födda 1939
Danmarks utrikesministrar
Danmarks finansministrar
Folketingsledamöter från Venstre
Danska ministrar från Venstre
Partiledare för Venstre (Danmark)
Avlidna 2016
Alumner från Köpenhamns universitet
Gestrikland

Gestrikland är även gammelsvenskans stavning av Gästrikland.
Gestrikland är en dagstidning som utgavs i Gävle från juni 1877.

Tidningen var Gävles första folkliga tidning och fick snabbt många läsare.

Redaktör var skolmannen Fredrik Lundgren, som hade nära förbindelser med Paul Petter Waldenström. Tidningen torgförde andra idéer än de gamla tidningarna. Här stod Waldenströms läror i centrum och i politiska frågor var tidningen radikal. Den motsatte sig kraven på ökade försvarsutgifter, men ville däremot ha en demokratisering av samhället vilket bland annat innebar utvidgad rösträtt.

Tidningens historia blev efter Lundgren kort. 

Nedlagda svenska dagstidningar

Dagstidningar startade 1877
Passat (fartyg)

Passat är ett fyrmastat barkskepp som ingick i F. Laeisz och senare Gustaf Eriksons flottor. Passat ligger sedan 1960 i Travemünde vid Lübeckbukten i Nordtyskland.

Historik
Passat byggdes 1911 i Hamburg hos Blohm & Voss och tjänade det berömda rederiet F. Laeisz ("the flying P-line") bland annat på den chilenska salpetertraden. 1932 köptes hon av Gustaf Erikson på Åland för att frakta vete från Australien. 1951–1957 var hon skolfartyg i den tyska handelsflottan. 

Fartyget är kallat för "systerfartyg" till Pamir, men de var dock inte helt identiska. Fartyget togs ur trafik som lastförande skolfartyg efter Pamirs förlisning 21 september 1957. År 1959 förvärvades Passat av staden Lübeck för 315 000 mark och sedan 1960 ligger hon på sin nuvarande plats i Passathamnen i Traves mynning. Sedan 1978 är fartyget ett byggnadsminne. Numera är Passat vandrarhem och museum.

Se även
 Pamir (fartyg)

Bilder från fartygets däck

Källor

Externa länkar 

 S/S Passat: Information

Fartyg sjösatta 1911
Finländska segelfartyg
Tyska segelfartyg
Åländska fartyg
Museifartyg i Tyskland
Fartyg byggda i Hamburg
Tyska handelsfartyg under första världskriget
Tyska handelsfartyg under andra världskriget
Finländska veteranfartyg
Lübeck
Museer i Schleswig-Holstein
Frantz Funck-Brentano

Frantz Funck-Brentano, född 15 juni 1862 i Schloss Munsbach, Luxemburg, död 13 juni 1947 i Paris, var en fransk historiker och arkivarie. Han var son till Théophile Funck-Brentano. 

Funck-Brentano blev filosofie doktor 1896 och därefter konservator vid arsenalbiblioteket i Paris, där han ordnade bland annat Bastiljens arkiv. Ur detta arbete framgick en serie historiska studier.

Bibliografi (i urval) 
 Les origines de la guerre de cent ans: Philippe Bel en Flandre, 1896 (doktorsavhandling)
 La vie à la Bastille, 1889
 Légendes et archives de la Bastille, 1898 (svensk översättning "Bastiljen i sägnen och verkligheten" 1900)
 Le drame des poisons, 1900 
 L'affaire du collier, 1901 (svensk översättning "Marie-Antoinettes halsband" 1924)
 La Régence, 1909
 L'Ancien régime, 1926
 Les lettres de cachet, 1927

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Franska historiker
Franska arkivarier
Historiker under 1800-talet
Historiker under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Födda 1862
Avlidna 1947
Män
Svensk uppslagsbok
Zauvijek volim te

Zauvijek volim te är en singel av Stefan Filipovic som representerade Montenegro i Eurovision Song Contest 2008 i Belgrad. Filipovic gick inte vidare till final. I semifinalen kom han på fjortonde plats med tjugotre poäng strax efter Hind Laroussi (Your heart belongs to me) , Geta Burlacu (A century of love) och Rebeka Dremelj (Vrag naj vzame).

Bidrag till Eurovision Song Contest 2008
Montenegros bidrag i Eurovision Song Contest
Musiksinglar 2008
Juho Lallukka

Johan (Juho) Lallukka, född 3 februari 1852 i Räisälä, död 1 december 1913 i Viborg, var en finländsk affärsman, politiker och donator.

Lallukka, som hade kommerseråds titel, grundade 1891 i Viborg partihandeln Häkli, Lallukka ja Kump, som omvandlades till aktiebolag 1912. Lallukka med hustru Maria Jääskeläinen (1858-1923) är kända för sina donationer i folkbildningssyfte och genom den fond de grundade 1925, med vars hjälp man byggde Konstnärshemmet Lallukka i Tölö, Helsingfors.

Noter

Externa länkar 
 Riksdagsmatrikel

Födda 1852
Personer inom Finlands näringsliv under 1800-talet
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Finländska innehavare av kommerseråds titel
Finländska politiker
Avlidna 1913
Män
Personer från Karelen
Magnus Lavonius

Magnus Karl Lavonius, född 5 november 1870 i Viborg, död 21 september 1948, var en finländsk industriman, diplomingenjör och bergsråd sedan 1930. Bror till Robert Lavonius och Wilhelm Lavonius.

Lavonius blev maskiningenjör 1893 verkade som Tampereen Pellavatehdas väveris chef 1895-1909 och VD för Lappiniemi bomullsfabrik (Tampereen Puuvillateollisuus Oy) 1909-45.

Han var ledamot av Lantdagens borgarstånd 1905-06, statsrevisor och revisionens ordförande 1919 och minister för transport och allmänna arbeten 1920-21. Lavonius tillhörde politiskt Finska nationella framstegspartiet.

Externa länkar 
 Om Magnus Lavonius
 Statsrådet

Källor 

 Uppslagsverket Finland, 3 (2005)

Födda 1870
Avlidna 1948
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Borgarståndets lantdagsledamöter
Finlands ministrar
Finländska framstegspartister
Män
Personer från Viborg, Finland
Finländska innehavare av bergsråds titel
Indy Lights 1996

Indy Lights 1996, det vill säga säsongen 1996 av biltävlingen Indy Lights, vanns av David Empringham.

Delsegrare

Slutställning

Indy Lights-säsonger
Motorsportevenemang 1996
Carl Carleson

Carl Carleson,  född den 11 maj 1703 i Stockholm, död där den 22 mars 1761, var  ämbetsman och författare. Föräldrar: grosshandlaren Carl Ivarsson och Brita Sundman. Bror till Edvard Carleson. Gift 1744 med Maria Regina Ehrenkrook.

Biografi

Under pestens härjningar i Stockholm 1710 förlorade Carleson sina föräldrar och höll på att själv falla offer för farsoten. Han upptogs som eget barn av en av faderns vänner, utmärkte sig tidigt för sällsynta naturgåvor och var ständigt framför sina kamrater, ehuru han syntes använda mindre flit än de i sina studier.

Carleson blev vid tjugotvå års ålder anställd som tjänsteman i kanslikollegium, där han 1746 blev sekreterare.
1747 befordrades han till lagman i Kalmar läns och Ölands lagsaga. 1750 utbytte han denna lagsaga mot lagmansdömet i Södermanlands lagsaga. 1757 fick han ämbetet som statssekreterare för krigsärendena.

För övrigt användes han ofta i den tidens mångfaldiga kommissioner. 1755 blev han ledamot av Vetenskapsakademien. 1746 blev han adlad och antog, liksom brodern, namnet Carleson (han hette förut Carlsson).

Bibliografi

Utmärkt som ämbetsman, har dock Carleson berett sig ett varaktigare minne genom sina förtjänster om vår äldre litteratur. 1730-31 utgav Carleson, tillsammans med brodern, veckoskriften Sedolärande Mercurius, vilken till en början nästan uteslutande meddelade uppsatser i sedeläran, men sedermera upptog ämnen i den allmänna och enskilda hushållsläran; denna tidskrift sökte företrädesvis ådagalägga manufakturers angelägenhet och nytta. 

Under åren 1734-35 utgav han Hushålds-Råd,en månadsskrift, som "går ut på handel och sjöfart samt städers politie och hushållning", i vilken han bland annat förordade inrättandet av ett brandförsäkringskontor samt änke- och pupillkassor. Bland hans övriga ekonomiska skrifter är hans Hushållslexicon (1756; andra upplagan 1769) den mest anmärkningsvärda. 

Carleson var en stor vän av skaldekonsten och författade själv åtskilliga tillfällighetsdikter. Vitterheten gjorde han en ganska betydlig tjänst genom utgivandet av Försök till svänska skaldekonstens upphjelpande eller samling af utvalda svänska rim och dikter (1737-38), en samling av äldre författares dikter.

Han begick därvid det felet att söka förbättra de i samlingen intagna skaldestyckena, men man måste samtidigt ge honom det erkännandet att många av dem genom detta litterära nit blivit räddade undan glömskan.

Dessutom utgav han Kort och tydelig undervisning huru man skall förstå och bruka runstafven (1742; tredje upplagan 1748), åtskilliga tal med mera.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Svenska författare under 1700-talet
Svenskspråkiga författare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1703
Avlidna 1761
Män
Lagmän i Södermanland
Lagmän i Kalmar läns och Ölands lagsaga
Författare från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Carl
Medelhavshästskonäsa

Medelhavshästskonäsa, tidigare även mellanhästskonäsa (Rhinolophus euryale) är en fladdermusart i familjen Hästskonäsor.

Beskrivning 
Medelhavshästskonäsan har en kroppslängd mellan 4,5 och 6 cm och vikt upp till 18 g. Pälsens färg är gråbrun och undersidan är ljusare än ovansidan. Dessutom har ungar en ljusare päls än vuxna exemplar. Även flygmembranens färg är gråbrun. Svansens längd är 2,2 till 3 cm, öronen är 1,7 till 2,7 cm stora, bakfötterna är 0,9 till 1,1 cm långa och underarmarnas längd ligger vid 4,3 till 5,1 cm.

Näsbihang 
Som alla hästskonäsor har den hudutskott kring näsöppningarna. Det mellersta av dessa utskott, sadeln, har ett karakteristiskt utseende som är till hjälp vid bestämningen: Den nedre delen har parallella sidor sedda framifrån, och med en smal spets, uppåt/utåtsträckt sedd från sidan.

Vanor 
Medelhavshästskonäsan börjar jaga strax efter solnedgången. Flykten är snabb och med tvära svängar. Födan består av olika insekter, bland annat nattflygande fjärilar. Den är mycket social, och kan sommartid bilda stora, könsblandade kolonier på upp till 1 000 djur. Denna fladdermus fångar sina byten under flyget och troligtvis plockar den även insekter från växter eller från marken. Födan transporteras vanligen till viloplatsen innan den äts. Medelhavshästskonäsan kan dela viloplatsen med andra hästskonäsor, med klaffnäsor samt med arter av släktena Plecotus, Myotis och Miniopterus (alla läderlappar).

Arten uppehåller sig i lövskog och beväxta våtmarker, sällsynt buskvegetation. Den undviker barrskog. Grottor och gruvor används både för dagviste och vintersömn. Vintersömnen är lätt, och tillbringas individuellt eller i mindre grupper.

Före ungarnas födelse bildar honor egna kolonier som är skilda från hannarna. Per kull föds en enda unge som blir självständig efter cirka 50 dagar. Liksom hos andra hästskonäsor är lätet som används för ekolokaliseringen 20 till 30 millisekunder lång. Det har hos Rhinolophus euryale en maximal frekvens av 108 kHz. Hannar blir könsmogna efter 15 till 26 månader och honor efter 24 till 36 månader.

Utbredning 
Arten finns i Nordafrika och norra Medelhavsområdet med undantag av Sydspanien. Den finns också i Mindre Asien och Mellanöstern.

Status 
Medelhavshästskonäsan är globalt nära hotad ("NT").

Referenser 

Fladdermöss
Däggdjur i palearktiska regionen
Steve Robertson

Steve Robertson, född 4 juli 1964 i Hackney i London, är en brittisk racerförare och förarmanager.

Racingkarriär
Robertson tävlade i det brittiska mästerskapet i formel 3, där han slutade på tredje plats sammanlagt säsongen 1990 bakom Mika Häkkinen och Mika Salo. Han tävlade därefter i formel 3000 och Indy Lights. I Lights blev Robertson trea i mästerskapet 1993, innan han tog sin enda stora titel under karriären 1994, körande för Tasman Motorsports. Efter ett års uppehåll från racingen körde Roberston för Fords fabriksstall i BTCC 1996, men nådde inga framgångar, och hans tid i serien komms mest ihåg för att han snurrade framför teamkollegan Paul Radisich på Donington Park, som körde in i Robertsons bil, vilket gjorde att båda tvingades bryta tävlingen.

Efter förarkarriären samarbetade Robertson med sin far Dave, och satte upp ett managementföretag för racerförare. Idag sköter duon om Kimi Räikkönen och Anthony Davidson, och vid millennieskiftet ingick även Jenson Button i stallet. Robertson satte även upp raceteamet Double R Racing (Räikkönen Robertson Racing) i bland annat formel 3.

Källor

Födda 1964
Brittiska racerförare
Formel 3000-förare
Brittiska F3-mästerskapsförare
BTCC-förare
Män
Levande personer
Fondbolagens förening

Fondbolagens förening är en branschorganisation med uppgift att ta tillvara fondspararnas och fondbolagens intressen. Föreningen grundades 1979 och har som medlemmar fondbolag som säljer sina fonder i Sverige.

Fondbolagens förening samlar in, systematiserar och distribuerar dagligen andelskurser för cirka 3 000 fonder och sänder informationen till olika distributörer. Dessutom tas statistik och studier fram kring fondmarknaden och fondsparandet i Sverige.

Föreningen är medfinansiär av Konsumenternas Bank- och finansbyrå, tillsammans med Svenska Bankföreningen och Svenska Fondhandlareföreningen. Föreningen är även med och delfinansierar projektet Ung Privatekonomi, ett skolinformationsprojekt som varje år utbildar drygt 20 000 ungdomar på Sveriges gymnasieskolor inom privatekonomi och sparande i aktier och fonder, tillsammans med bland andra Aktiefrämjandet och Unga aktiesparare.

Externa länkar 
Föreningens webbplats

Branschorganisationer i Sverige
Finansiell ekonomi
Finansmarknad
Indy Lights 1994

Indy Lights 1994 vanns av Steve Robertson.

Delsegrare

Slustställning

Indy Lights-säsonger
Motorsportevenemang 1994
Arie Luyendyk Jr.

Arie Luyendyk Jr. (Arie Luijendijk Jr.), född den 18 september 1981 i Den Bosch i Nederländerna, är en nederländsk racerförare. Han är son till Arie Luyendyk.

Racingkarriär
Luyendyk följde i sin fars fotspår in i motorsporten och tävlade i Indy Pro Series flera gånger mellan 2002 och 2008. Han lyckades som bäst bli tvåa i mästerskapet 2002, men även trea 2004 och 2008. Han tog sin första seger i serien på Chicagoland Speedway säsongen 2008. Luyendyk deltog även i Indianapolis 500 2006, men han tvingades bryta på grund av tekniska problem.

Luyendyk deltog i TV-programmet The Bachelorette (säsong 8). Luyendyk slutade på andra plats.

Referenser

Nederländska racerförare
IndyCar-förare
Indianapolis 500-förare
Födda 1981
Levande personer
Män
Lawhill

Lawhill var en fyrmastad bark i stål, byggd 1892 på W. B. Thompsons varv i Dundee för transport av jute. Fartyget var på 4600 ton dödvikt. Hon flyttades snart över till andra laster. Fartyget såldes 1914 till den åländske redaren August Troberg och blev då Finlands största segelfartyg. År 1917 köptes fartyget av Gustaf Erikson.

Fartyget beslagtogs av Sydafrika som krigsbyte 1941 (Finland var allierat med Tyskland), men seglade trots detta under åländskt befäl till 1948. Därefter låg hon tio år som flytande vrak i Lourenco Marques i Afrika, tills hon såldes för skrotning i Japan 1958.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar  

Finländska segelfartyg
Åländska fartyg
Fartyg sjösatta 1892