kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
USA-193

USA 193 eller NROL-21, var en amerikansk spionsatellit som sköts upp från Vandenberg Air Force Base med en Delta II-raket den 14 december 2006. Satelliten ägdes och drevs av National Reconnaissance Office och vägde över två ton. Som raketbränsle använde satelliten hydrazin som är mycket giftigt och cancerframkallande. 

Den 21 februari 2008 sköts den ner av kryssaren , med hjälp av en RIM-161 Standard Missile 3 luftvärnsrobot.

Förlorar kontrollen 
I januari 2007 rapporterades att man inom några få timmar efter uppskjutningen i december förlorat radiokontakten med satelliten.

Återinträder 
I januari 2008 rapporterades att satelliten börjat falla tillbaka mot jorden och att den skulle återinträda i atmosfären inom några veckor.

Nedskjutning 
Den 14 februari 2008 meddelade USA:s försvarsdepartement att man gjort beräkningar som visade att satellitens bränsletank med uppemot 450 kg Hydrazin troligen skulle klara återinträdet i jordens atmosfär och därmed kunna förgifta både människor och djur. För att förhindra detta kommer man försöka skjuta ner satelliten med en SM-3 missil strax innan den återinträder i atmosfären. Man hoppas få hydrazinet att läcka ut under återinträdet. För att minska riskerna för astronauter i omloppsbana runt jorden kommer det första nedskjutningsförsöket ske efter att rymdfärjan Atlantis med sju personer ombord har landat, då finns endast tre personer kvar i omloppsbana.

Första försöket 
Första nedskjutningsförsöket skedde den 21 februari 2008 klockan 3:26 GMT över Stilla havet, med hjälp av Ticonderoga-klass kryssaren , som låg stationerad väster om Hawaii. Det lyckades.

Källor

Fotnoter

USA:s militär
Spionsatelliter
National Reconnaissance Office
Rymdfartsåret 2006
Mats Rehnberg

Mats Erik Adolf Rehnberg, född 12 oktober 1915 i Engelbrekts församling, Stockholm, död 25 maj 1984 i Värmdö församling, var en svensk etnolog. Han var professor vid Institutet för folklivsforskning vid Stockholms universitet och Nordiska museet. Han var svärson till Edward Hald och far till Bo Rehnberg.

Biografi
Mats Rehnberg, vars far var jurist, studerade etnologi och arkeologi vid Stockholms högskola där han blev fil. kand. 1939 och fil. lic. 1942, och var sedan fram till 1961 anställd vid Nordiska museet. Han var programchef vid Sveriges Televisions kulturavdelning 1959–1969. Rehnberg blev under sin tid vid televisionen rikskänd i egenskap av enväldig domare i 10 000-kronorsfrågan. Han var även en av stiftarna av Svenskt visarkiv. 
Rehnberg disputerade 1965 på doktorsavhandlingen Ljusen på gravarna, blev därefter docent i nordisk och jämförande folklivsforskning, och 1969 professor i nordisk och jämförande folklivsforskning vid Stockholms universitet.
Han studerade bland annat sederna i bondesamhället och gjorde omfattande undersökningar av arbetsmiljö, anläggningsverksamhet och sentida innovationsförlopp.

Under sin tid på Nordiska museet återupptäckte Rehnberg den svenska säckpipetraditionen i Dalarna och skrev också en licentiatavhandling i ämnet. Under detta arbete spårade han även upp och besökte den siste kvarlevande säckpipespelmannen i nedärvd tradition, Gudmunds Nils Larsson. 

Mats Rehnberg är begravd på Norra begravningsplatsen.

Priser och utmärkelser
1981 – Medaljen för tonkonstens främjande

Bibliografi (urval)
Säckpipan i Sverige. Nordiska museets handlingar 18, Stockholm 1943
Ljusen på gravarna. Nordiska museets handlingar. Stockholm 1965
Klackarna i taket. Om halling och jössehäradspolska. ABB Ragnar Lagerblads boktryckeri. Karlshamn 1966
Blå välling – sur sill. Vällingklockor och vällingklocksramsor. Nordiska museet. Svenskt visarkiv nr. 3. Stockholm 1967
Vad skall vi göra med de blanka gevär. Femton kapitel ur soldaternas liv Nordiska museet. Stockholm 1967
Folk. Kaleidoskopiska anteckningar kring ett ord, dess innebörd och användning under skilda tider. Akademilitteratur. Stockholm 1977. 
Hejarn borrar, släggan slår! Svensk folkdiktning kring arbetslivet. Ordfront. Stockholm 1980. 
Anläggarminnen. Nordiska museet. Stockholm 1983.

Referenser

Noter

Externa länkar
 
 Mats Rehnberg i Svensk mediedatabas

Svenska professorer i etnologi
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Män
Födda 1915
Avlidna 1984
Sommarvärdar 1966
Sommarvärdar 1972
Sommarvärdar 1973
Sommarvärdar 1978
Personer inom Sveriges Television
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer verksamma vid Nordiska museet
Ledamöter av Gastronomiska akademien
Personer från Stockholm
Taumatin

Taumatin (även katemfe eller Talin) är ett naturligt sötningsmedel som utvinns ur den västafrikanska växten katemfes (Thaumatococcus danielli) frukt. Ämnet, som består av tre proteiner, bär E-nummer E957.

Taumatin har en långvarig sötma som kommer först efter en stund, och en eftersmak av lakrits. Dess relativa söthet är 2000-3000 beroende på koncentration.

Referenser

Noter 

Sötningsmedel
Damme

Damme är en kommun i den belgiska provinsen Västflandern, sex kilometer nordöst om Brygge. Damme hade 10 875 invånare per 1 januari 2008.

Externa länkar 
 Officiell webbplats för Dammes kommun

Kommuner i Västflandern
Askers socken

Askers socken i Närke ingick i Askers härad, ingår sedan 1971 i Örebro kommun i Örebro län och motsvarar från 2016 Askers distrikt.

Socknens areal är 171,19 kvadratkilometer, varav 154,42 land. År 2000 fanns här 3 001 invånare. Tätorterna Odensbacken och Kilsmo, Bysta herrgård och Brevens bruk samt kyrkbyn Askersby med Askers kyrka ligger i socknen. Staden Askersund ligger däremot inte där.

Administrativ historik
Askers socken har medeltida ursprung. 14 november 1865 överfördes till socknen Forsbro från Västra Vingåkers socken i Södermanlands län.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Askers församling och för de borgerliga frågorna till Askers landskommun. Landskommunen utökades 1952 och uppgick sedan 1971 i Örebro kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Asker, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Närke.  De indelta soldaterna tillhörde Närkes regemente, Livkompaniet och Livregementets husarkår, Östernärke skvadron.

Geografi
Askers socken ligger söder om Hjälmaren med sjön Sottern i söder och Kvismare kanal med Östra Kvismaren i norr.  Socknen är i norr en slättbygd och är i övrigt en skogsbygd.

I norr korsas socknen av Riksväg 52. Västra stambanan passerar Kilsmo i socknens mellersta del.

Askers socken avgränsas i norr av Stora Mellösa socken. I väster ligger Norrbyås socken i Örebro kommun och Sköllersta socken i Hallsbergs kommun. I sydväst ligger Svennevads socken och Bo socken (i Hallsbergs kommun). I sydost gränsar församlingen mot Regna socken i Finspångs kommun (Östergötlands län) samt mot Västra Vingåkers socken i Vingåkers kommun (Södermanlands län). I öster ligger Lännäs socken (Örebro kommun).

Fornlämningar
Från bronsåldern och järnåldern finns spridda gravar. Vidare finns tre gravfält från järnåldern. Det finns en fornborg. På gården Hammars ägor finns en s.k. domarring. Vid Odensbacken finns det ett gravfält som består av 45 fornlämningar.

Namnet
Namnet (1314 Asker) kommer från kyrkbyn och antas innehålla trädslaget ask.

Befolkningsutveckling

Kända personer från bygden
 Claes Lagergren (född på Hammars gård 1853)

Se även
Askers församling

Referenser

Noter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Örebro län, del 1 Hermes 1959 libris
 Lagergren, Claes (1853-1930); Mitt livs minnen -1, upplaga 3, 1923, Stockholm - Norstedts, LIBRIS-id 1338190. (En bok om äldre tiders folkliv)
 Sandahl, J.G.; Oeconomisk berättelse om Askers socken i Neriket, 1922

Externa länkar

Askers hembygdsförening

Socknar i Askers härad
Indelningar i Örebro kommun
Aram-Maacha

Aram-Maacha var ett litet arameiskt rike beläget öster om Galileiska sjön. Det omnämns som "Maaka" i Första Krönikeboken 19:6. Rikets kung, Maaka, omnämns i Andra Samuelsboken 10:6.

Referenser

Arameiska riken
Mesopotamien
Platser i Bibeln
Historiska länder och riken i Asien
World Series by Nissan 2002

World Series by Nissan 2002 kördes över 18 race och vanns av brasilianen Ricardo Zonta.

Slutställing

Säsonger

2002
Motorsportevenemang 2002
Påsköträd

Påsköträdet (Sophora toromiro) är en art i familjen ärtväxter. Det förekom tidigare vildväxande på Påskön, men är numera utdött i det vilda. Arten fortlever dock som odlad.

Det är ett litet träd som tidigare fanns i skogarna på Påskön. Påsköträdet föll offer för avskogningen som skedde på ön under 1600-talet och det blev senare utrotat där. Trädet håller nu på att återinföras på Påskön i ett vetenskapligt projekt som leds av Kew Gardens och Göteborgs botaniska trädgård. Det finns levande påsköträd i ett tiotal trädgårdar världen över, de flesta i Chile. Träden i Göteborg odlades fram på 1960-talet ur frön som insamlades av norrmannen Thor Heyerdahl under hans besök på ön 1955–56. Det svenska materialet anses unikt eftersom dess historia är känd. 

Det har hävdats att alla dagens påsköträd härstammar från en enda individ men forskning har visat att det är minst två. Det blommar med gula blommor, i Göteborg under perioden februari till mars.

Källor
 Philippi, R.A. 1873. Bemerkungen über die chilenischen Arten von Edwardsia. Botanische Zeitung (Berlin) vol. 31, sid. 743. Online.
 Skottsberg, C. 1922. The Phanerogams of Easter Island. The Natural History of Juan Fernandez and Easter Island (Botany) vol. 2, nr. 2, sid. 73. Online.

Externa länkar
Göteborgs botaniska trädgård om påsköträdet

Träd
Påskön
På Växtindex
Ärtväxter
Barbara O'Neil

Barbara O'Neil, född 17 juli 1910 i St. Louis i Missouri, död 3 september 1980 i Cos Cob i Connecticut, var en amerikansk skådespelare.

O'Neil debuterade i filmen Stella Dallas 1937 och 1939 spelade hon rollen som Ellen O'Hara, Scarlett O'Hara's mamma, i Borta med vinden.

Filmografi

Externa länkar 
 Internet Broadway Database

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1910
Avlidna 1980
Kvinnor
Personer från Saint Louis
Alumner från Yale School of Drama
Planet Earth (TV-serie)

Planet Earth är en naturdokumentärserie producerad av brittiska BBC från 2006. Serien är producerad av Alastair Fothergill (som även ligger bakom den uppskattade The Blue Planet som även visades som en dokumentärfilm Deep Blue). Planet Earth började sändas i Storbritannien 5 mars 2006. Berättarröst i det brittiska originalet är Sir David Attenborough, i den amerikanska versionen Sigourney Weaver och i den svenska Henrik Ekman. Serien är en samproduktion mellan BBC, Discovery Channel, NHK/Japan och kanadensiska CBC, och beskrevs av skaparna som "the definitive look at the diversity of our planet" ("den ultimata porträtteringen av vår planets mångfald").

Serien är i sin helhet filmad med high definition-teknik, vilket borgar för hög bildkvalitet. 40 kamerateam har filmat material under fem års tid.

En uppföljare till serien släpptes 2016 vid namn Planet Earth 2.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 Planet Earth på BBC Earth
 Discovery Channel website
 Planet Earth på Eden webbsida
 

Dokumentärer på TV
Sanders County

Sanders County är ett administrativt område i delstaten Montana, USA, med 11 413 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Thompson Falls. Countyt har fått sitt namn efter politikern Wilbur F. Sanders.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 7 226 km². 7 153 km² av den arean är land och 73 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Lincoln County, Montana - nord
 Flathead County, Montana - nordost 
 Lake County, Montana - öst 
 Missoula County, Montana - sydost 
 Mineral County, Montana - syd 
 Shoshone County, Idaho - väst 
 Bonner County, Idaho - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1906
Rosebud County

Rosebud County är ett administrativt område i delstaten Montana, USA. År 2010 hade county 9 233 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Forsyth.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 13 020 km². 12 981 km² av den arean är land och 39 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Garfield County, Montana - nord 
 Custer County, Montana - öst 
 Powder River County, Montana - sydost 
 Big Horn County, Montana - syd 
 Treasure County, Montana - väst 
 Yellowstone County, Montana - väst 
 Musselshell County, Montana - väst 
 Petroleum County, Montana - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1901
Porträtt av konstnären som ung

Porträtt av konstnären som ung, eller Porträtt av författaren som ung i vissa översättningar (originaltitel: A Portrait of the Artist as a Young Man), är en halvbiografisk roman skriven av James Joyce. Romanen publicerades först som följetong i den engelska litterära tidskriften The Egoist mellan 1914 och 1915; i bokform publicerades den först 1916 i USA och 1917 i Storbritannien. Den handlar om Stephen Dedalus, ett alter ego till Joyce, vars namn kommer från Daidalos i den grekiska mytologin.

Skönlitteratur 1916
Irländska romaner
Engelskspråkig skönlitteratur
Romaner av James Joyce
Per Norin

Per Norin, född 22 september 1863 i Hassela socken, död 29 juni 1941 i Bergsjö församling, var en svensk hemmansägare och riksdagsman.

Norin var hemmansägare i Norråsen i Bergsjö församling. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1912-1919 för Hälsinglands norra valkrets och tillhörde första kammaren 1919-1928 för Gävleborgs läns valkrets. Han var landstingsman i Gävleborgs län 1910-1934 och ledamot av Bergsjö kommunfullmäktige.

Källor

Litteratur 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 158

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Personer från Hassela socken
Födda 1863
Avlidna 1941
Män
Solberg SK

Solberg SK  är en sportklubb i Solbergelva i Norge, bildad 26 november 1929 med fotboll och skidsport på programmet. 1932 startades friidrott. Man bedriver även handboll. Efter andra världskriget återupptogs aktiviteten, och den 20 maj 1945 uppgick klubben Solberg AIL i Solberg SK. I norska mästerskapet i fotboll for herrar 1952 nådde klubben final, efter att bland annat ha slagit ut SK Brann. I finalen ledde man med 2-0 i pausen mot Sparta Sarpsborg, men förlorade med 2-3.

Klubben har vunnit flera norska mästerskap i bandy för herrar.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
Solbergfotball.

Bandyklubbar i Norge
Fotbollsklubbar i Norge
Friidrottsklubbar i Norge
Skidklubbar i Norge
Sportklubbar bildade 1929
Nedre Eikers kommun
Magnus Matsson

Magnus Matsson (i riksdagen kallad Matsson i Gravås, senare Matsson i Arvika), född 25 april 1856 i Gunnarskog, död 15 augusti 1919 i Arvika, var en svensk lantbrukare och politiker (liberal). 

Magnus Matsson, som kom från en bondefamilj, var lantbrukare och drev en handels-, sågverks- och kvarnrörelse i Gunnarskog, där han också var ledande kommunalman. Han var riksdagsledamot i andra kammaren 1903–1908 för Jösse domsagas valkrets och tillhörde, som kandidat för Frisinnade landsföreningen, Liberala samlingspartiet i riksdagen. Han var bland annat suppleant i bankoutskottet 1906–1908 och engagerade sig främst för landsbygdsbefolkningens situation.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 422-423

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Liberala samlingspartiet
Värmländska politiker
Personer från Gunnarskogs socken
Födda 1856
Avlidna 1919
Män
Nils Norling

Nils Sigfrid Norling, född den 27 juni 1880 i Emmislövs församling, Kristianstads län, död där den 24 augusti 1956    , var en svensk socialdemokratisk tidningsredaktör, politiker och nykterhetsman.

Biografi
Föräldrar var skräddarmästaren Ola B:son Norling och Annette Björkquist. Norling arbetade 1900-1905 som journalist i olika skånetidningar, bland annat Arbetet, var därefter redaktör för Landskronakuriren, och sedan för Arbetarbladet 1910-1948. 

Norling var ledamot av riksdagens första kammare 1919-1936 för Gävleborgs läns valkrets och han var vice ordförande för Sveriges storloge av IOGT 1920-1945.

Bibliografi

Skönlitteratur

Varia

Redaktörskap

Källor

Noter

Vidare läsning

 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personligheter inom svensk godtemplarrörelse
Födda 1880
Avlidna 1956
Män
Scott Adams

Scott Adams, född 8 juni 1957 i Windham i Greene County, New York, är en amerikansk serieskapare och författare, mest känd för serien Dilbert.

Adams studerade ekonomi och tog examen från Hartwick College 1979, följt av en MBA från University of California, Berkeley 1986. Medan han arbetade på Pacific Bell skapade han Dilbert, en satirisk serie i kontorsmiljö, som började publiceras 1989 och under 1990-talet blev en av de mest framgångsrika tecknade serierna. Adams har för serien bland annat mottagit Reuben Award 1997 och Adamsonstatyetten 1996. 

Utöver Dilbert har Adams även skrivit böckerna God's Debris (2001) och The Religion War (2004). Boken How to fail at almost everything and still win big, som utkom i oktober 2013, ger karriärtips, bland annat att man ska strunta i passion och målsättningar och i stället skaffa sig en arbetsprocess, ett system.

Kontroverser
Under 2020-talet började Adams spekulera i att TV-serien Dilbert hade lagts ner på grund av att Adams var vit.

I september 2022 ströks Dilbert från ett sjuttiotal dagstidningar efter en svit seriestripper där en  afroamerikan identifierar sig som vit av sin arbetsgivare ombeds identifiera sig som gay

I februari 2023 postade Adams en video i vilken han beskrev afroamerikaner som en hatgrupp och sade att han rådde vita att hålla sig borta från svarta. Dagarna efter detta slutade bland annat Los Angeles Times, Washington Post och dagstidingar i USA Today-gruppen publicera Dilbert.

Källor

Födda 1957
Amerikanska serieskapare
Författare från delstaten New York
Män
Levande personer
Spånga IP

Spånga IP är en idrottsplats ägd av Stockholms kommun i Solhem i nordvästra Stockholm.

Anläggningen innefattar ishall för ishockeyrink, fotbollshall (med konstgräs och med storlek för 7-mannafotboll), fotbollsplaner (en natur- och en konstgräsplan, båda med elvamannakapacitet), bandyplan, en liten streetbasketplan samt friidrottsbanor (400 meter rundbana med sex banor runt, och åtta banor på upploppslångsidan för 100 meter och 110 meter häck). Under snöiga vintrar anläggs det längdskidspår på löparbanorna. Löparbanorna lades om under första halvåret 2010 och friidrottsdelen rustades upp som ersättare för Kristinebergs IP. Idrottsplatsen används av Spånga IS FK, Spånga IS Hockey, Spånga/Bromstens BK (bandy) samt av Djurgårdens IF:s herrlag i bandy. Anläggningen har tidigare även använts för AIK-matcher i bandy för såväl herr- som damlaget.

Det finns även ett utegym öppet för allmänheten på Spånga IP.

Fotbollshallen är en populär vinterträningsplan för flera Stockholmsklubbar.

I juni 2018 ägde det tvärpolitiska arrangemanget Järvaveckan rum för tredje året i rad på Spånga IP.

Historia 
Björn Persson skriver i boken Idrottsanläggningar i Stockholm: en historisk exposé historien bakom hur Spånga idrottsplats byggdes. Innan Spånga IP byggdes låg där Sveriges första rundradiostation men den revs när idrottsplatsen började byggdes år 1971. År 1947 blev två fotbollsplaner med grus klara. Men det var inte förrän år 1978 som idrottsplatsen blev helt färdig. En fullstor huvudplan med gräs omringad av löparbanor med hopp- och kastutrymmen.  Även en konstfrusen bandybana byggdes 1977 med en tillhörande läktare med plats för 1000 personer. Bandybanan invigdes i december 1977 med en landskamp Sverige-Sovjet. Den totala kostnaden för byggnaden av hela Spånga idrottsplats beräknades då till ungefär 17,4 miljoner kronor. Publikrekordet lyder på 3 057 åskådare då Spånga IS tog emot Hammarby 1993.

Källor 

Sportanläggningar i Stockholm
Bandyanläggningar i Sverige
Solhem
Ågestaborgen

Ågestaborgen är en fornborg som ligger på ett bergskrön av Borgberget vid nordöstra sidan om sjön Orlången i Huddinge kommun. 

Strax söder om gården Stora Orlångsjö ligger denna fornborg i svårtillgängligt område med många klyftor och raviner. Borgen täcker ett område på 230 x 80 meter. I öst, väst och norr finns bergsstup och på borgens norra och södra sida finns rester av stenmurar. Huvuddelen av mursträckningarna ligger längs med bergsidan (NNÖ-SSV) medan en kortare mur (10 m) går i vinkel mot dessa och spärrar av en ravin som svagt stiger mot toppen av berget. Möjligtvis har anläggningen varit en plats för ceremonier. Från toppen har man en fin utsikt över trakten ända till Farsta strand. På andra sidan Orlången, cirka en kilometer i nordöstlig riktning från Ågestaborgen, ligger Orlångsjös fornborg. Om de båda fornborgarna är samtida är oklart, men här gick en vikingatida farled.

Referenser

Noter

Källor
 , Riksantikvarieämbetet.
 Fornborgar i Huddinge kommun.

Fornborgar i Södermanland
Fornminnen i Huddinge kommun
Högmora (kommundel)
Skansberget i Vidja

Skansberget i Vidja är en fornborg som ligger strax öster om tätorten Vidja i Huddinge kommun. Från fornborgen har man en utsikt över landskapet.

Fornborgen som har en storlek på 90–100 meter × 65 meter ligger på ett högt bergskrön med stupande sidor. På borgens östra sida finns rester av en stenmur med en öppning. Muren är cirka 25 meter lång och mellan 1,2 och 2,5 meter bred. Bitvis är den utförd som kallmur i tre skift. I murens mitt finns en delvis raserad ingång med en bredd av cirka 3 meter. Insidan av muren planar ut mot bergets sluttning och utgör därmed en terrass. Även vid bergets fot finns fragment av en stenvall som inhägnar bergsområdet. Fornborgen kan ha varit en helgad plats eller ett centrum för religiösa riter och ceremonier.

Källor 
, Riksantikvarieämbetet.
 Huddinge kommun om Skansberget (i Vidja)

Fornborgar i Södermanland
Fornminnen i Huddinge kommun
Mariabergets fornborg

Mariabergets fornborg är en fornborg som ligger vid nordöstra sidan av sjön Ådran i bostadsområdet Östorp och Ådran, Huddinge kommun.

Beskrivning
Fornborgen har en storlek av cirka 70x80 meter. Den är belägen på ett högt och klippigt bergskrön med storslagen utsikt över trakten. På den södra sidan finns lite rester av en stenmur. Murens bäst bevarade del består av cirka 0,3–0,4 meter stora stenar, några är dock 0,5 meter och därutöver. Ställvis (särskilt vid ingången) syns spår av kallmurning i intill tre skift av 0,5–1,0 meter stora och kantiga stenar. Muren är där cirka 2,0 meter bred och upp till 1,0 meter hög. Borgen anlades troligen inte som någon befästning utan kan ha fungerat som en kultplats dit endast ett fåtal hade tillträde.

Bilder

Källor
 Huddinge kommun om Mariabergets fornborg
 RAÄ:s fornsök, objekt Huddinge 73:1

Externa länkar

Fornborgar i Södermanland
Fornminnen i Huddinge kommun