kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Puertoricospindalia

Puertoricospindalia (Spindalis portoricensis) är en fågel i den nybildade familjen spindalior (Spindalidae) inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Puertoricospindalian är en rätt liten tätting, med hos hanen bjärt fjäderdräkt i gult och orange samt med tydliga svartvita strimmor på huvudet. Honan är mer färglös, men har ett distinkt vitaktigt mustaschstreck. Bland lätena hörs olika ljusa gnissliga ljud och korta visslingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer som framgår av namnet på Puerto Rico. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen placerades arterna i släktet Spindalis i familjen tangaror (Thraupidae). DNA-studier visar dock de utgör en egen utvecklingslinje nära släkt tillsammans med likaledes karibiska och tidigare tangarorna i Nesospingus, Phaenicophilus och troligen Calyptophilus, men även Microligea palustris och Xenoligea montana, två arter som tidigare ansetts vara skogssångare. Denna grupp står närmare skogssångare och trupialer än tangaror. 

Inom gruppen är de olika utvecklingslinjerna relativt gamla, där Spindalis skilde sig från närmaste släktingen Nesospingus för nio miljoner år sedan. Det gör att spindaliorna numera ofta lyfts ut i en egen familj, Spindalidae. Andra behandlar hela gruppen som en enda familj, Phaenicophilidae.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i en rad olika skogstyper, men verkar undvika mangroveträsk. Där rör den sig bestämt i lövverket på jakt efter frukt, blommor och vissa insekter.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Spindalior
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Puerto Rico
Kubaspindalia

Kubaspindalia (Spindalis zena) är en av fyra västindiska fågelarter i den nybildade familjen spindalior inom ordningen tättingar, alla tidigare med hemvist bland tangarorna.

Utseende 
Kubaspindalian är en 15 centimeter lång fågel med en vikt på 21 gram. Hanen är färgglatt mönstrad med ett svartvit horisontellt strimmig huvud och kontrasterande orange strupe, bröst och nacke. Resten av vuken är ljusgrå. Det finns två färgvarianter, i norr generellt med grön rygg, i söder generellt med svart. Honan har liknande men mer utvattnad teckning på huvudet, med olivgrå ovansida, gråbrun undersida och en orange anstryckning på bröst, övergump och axlar.

Utbredning och systematik 
Kubaspindalia delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Spindalis zena zena – förekommer i centrala Bahamas
 Spindalis zena townsendi – förekommer på stora Bahamasön, de Abacos och Green Turtle Cay
 Spindalis zena pretrei – förekommer på Kuba, Isla de la Juventud och angränsande cays
 Spindalis zena salvini – förekommer på stora Caymanön
 Spindalis zena benedicti – förekommer på ön Cozumel (utanför Yucatáns kust i sydöstra Mexiko)

Arten är en sällsynt besökare i sydligaste Florida där den även häckade 2009 (underarten zena).

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen placerades arterna i släktet Spindalis i familjen tangaror (Thraupidae). DNA-studier visar dock de utgör en egen utvecklingslinje nära släkt tillsammans med likaledes karibiska och tidigare tangarorna i Nesospingus, Phaenicophilus och troligen Calyptophilus, men även Microligea palustris och Xenoligea montana, två arter som tidigare ansetts vara skogssångare. Denna grupp står närmare skogssångare och trupialer än tangaror. Inom gruppen är de olika utvecklingslinjerna relativt gamla, där Spindalis skilde sig från närmaste släktingen Nesospingus för nio miljoner år sedan. Det gör att spindaliorna numera ofta lyfts ut i en egen familj, Spindalidae. Andra behandlar hela gruppen som en enda familj, Phaenicophilidae.

Levnadssätt 
Fågelns naturliga habitat är subtropiska eller tropiska fuktiga låglänta eller bergsbelägna skogar, men ses även i ungskog. Underarten zena påträffas i tallskog.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Den tros inte heller vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till 200 000 vuxna individer.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Diademtangara

Diademtangara (Stephanophorus diadematus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Diademtangaran är en stor tangara med en kort och kraftig näbb. Fjäderdräkten är omisskännlig, mestadels blå med svart ögonmask, röd huvudtofs och vit hjässa. Sången är fyllig och melodisk.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Paraguay, sydöstra Brasilien, Uruguay och nordöstra Argentina. Den placeras som enda art i släktet Stephanophorus och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.
.

Levnadssätt 
Diademtangaran hittas vid kanter av bergsskogar, inklusive i Araucaria, parker och trädgårdar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Rödkronad tangara

Rödkronad tangara (Tachyphonus coronatus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Paraguay, sydöstra Brasilien och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Eldtofsad tangara

Eldtofsad tangara (Loriotus cristatus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer i Sydamerika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Eldtofsad tangara är en medelstor medlem av familjen. Hanen är mestadels svart, med orangerött i en huvudtofs och på hakan. En liten vit fläck syns även på skuldran och övergumpen är beigefärgad. Honan är enfärgat olivbrun. Olika populationer varierar i färgen på hanens tofs, haka och övergump. Sången bestär av en snabb och ljus serie med "tsee"-toner.

Utbredning och systematik 
Eldtofsad tangara förekommer i Sydamerika söderut till södra Brasilien. Den delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Loriotus cristatus fallax – södra Colombia (sydöstra Nariño) till östra Ecuador och nordöstra Peru
 Loriotus cristatus cristatellus – tropiska sydöstra Colombia till nordöstra Peru, södra Venezuela och nordvästra Brasilien
 Loriotus cristatus huarandosae – norra Peru (Chinchipe Valley i Río Marañón Valley)
 Loriotus cristatus intercedens – östra Venezuela (östra Bolivar), Guyana och Surinam
 Loriotus cristatus cristatus – Franska Guyana och nordöstra Brasilien (norr om Amazonfloden)
 Loriotus cristatus pallidigula – nordöstra Brasilien (östra Parána och nedre Rio Tocantins)
 Loriotus cristatus madeirae – Brasilien söder om Amazonfloden (Teffe till Rio Xingu och Mato Grosso)
 Loriotus cristatus nattereri – sydvästra Brasilien (Mato Grosso)
 Loriotus cristatus brunneus – östra Brasilien (Pernambuco till São Paulo)

Vissa urskiljer även underarten ’’orinocensis med utbredning i östra Colombia och södra Venezuela.

 Levnadssätt 
Eldtofsad tangara hittas i fuktiga skogar. Där ses den i trädtaket, normalt som en del av artblandade kringvandrande flockar.

 Släktestillhörighet 
Genetiska studier visar att arterna inom släktet Tachyphonus inte är varandras närmaste släktingar. Eldtofsad tangara, vitskuldrad tangara och gultofsad tangara står istället närmare gråhuvad tangara (Eucometis penicillata) och borsttangara (Trichothraupis melanops). Initialt lyftes de därför ut till det nyligen beskrivna släktet Islerothraupis, men släktet Loriotus'' har visat sig ha prioritet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gyllentofsad tangara

Gyllentofsad tangara (Tachyphonus delatrii) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från tropiska östra Honduras till västra Ecuador, ön Gorgona (utanför Colombia). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Tachyphonus. Genetiska studier pekar på att arterna inte är varandras närmaste släktingar. Vissa taxonomiska auktoriteter, som Birdlife International, placerar därför gyllentofsad tangara i det egna släktet Chrysocorypha.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Vitskuldrad tangara

Vitskuldrad tangara (Loriotus luctuosus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar. Den förekommer från Honduras i Centralamerika söderut genom Sydamerika till Bolivia. Fågeln tros minska i antal, men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Vitskuldrad tangara är en liten tangara med tydliga dräktsskillnader mellan könen. Hanen är helsvart utom en lysande vit fläck på skuldran. Honan är olivgrön ovan och gul under, med grått huvud. Hanen är mest lik svarttangaran, men är mindre med mycket tydligare vita skuldror. Honan kan förväxlas med en rad andra tangaror, men utmärks genom liten storlek och relativt kraftig näbb.

Utbredning och systematik 
Vitskuldrad tangara delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Loriotus luctuosus axillaris – förekommer utmed Karibiska sluttningen från östra Honduras till västra Panama
 Loriotus luctuosus nitidissimus – förekommer utmed Stillahavssluttningen i sydvästra Costa Rica och västligaste Panama
 Loriotus luctuosus panamensis – förekommer från östra Panama till västra Colombia, västra Ecuador och västra Venezuela
 Loriotus luctuosus luctuosus – förekommer från sydöstra Colombia öster om Anderna till Bolivia, Guyana och norra Brasilien
 Loriotus luctuosus flaviventris – förekommer i Sucre i allra nordöstligaste Venezuela och på Trinidad

Släktestillhörighet 
Vitskuldrad tangara placerades tidigare i släktet Tachyphonus. Genetiska studier visar dock att arterna inom Tachyphonus'''' inte är varandras närmaste släktingar. Vitskuldrad tangara, eldtofsad tangara och gultofsad tangara står istället närmare gråhuvad tangara (Eucometis penicillata) och borsttangara (Trichothraupis melanops). Initialt lyftes de därför ut till det nyligen beskrivna släktet Islerothraupis, men släktet Loriotus'' har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Vitskuldrad tangara hittas i skogsområden i lågland och förberg. Den ses i par eller smågrupper, vanligen som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Rödskuldrad tangara

Rödskuldrad tangara (Tachyphonus phoenicius) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Guyanaregionen, södra Venezuela, nordöstra Peru och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Gultofsad tangara

Gultofsad tangara (Loriotus rufiventer) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Gultofsad tangara är en medelstor medlem av familjen Hanen är svart med gul huvudtofs, liksom gult på strupe och buk. Den gula buken syns väl underifrån och skiljer den från närbesläktade eldtofsad tangara. Honan är gulbrunaktig.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Peru, nordvästra Bolivia och intilliggande västra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Genetiska studier visar att arterna inom släktet Tachyphonus inte är varandras närmaste släktingar. Gultofsad tangara, eldtofsad tangara och vitskuldrad tangara står istället närmare gråhuvad tangara (Eucometis penicillata) och borsttangara (Trichothraupis melanops). Initialt lyftes de därför ut till det nyligen beskrivna släktet Islerothraupis, men släktet Loriotus har visat sig ha prioritet.

Levnadssätt 
Gultofsad tangara hittas i trädtaket i fuktiga skogar. Den ses enstaka eller i par, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Svarttangara

Svarttangara (Tachyphonus rufus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden i Costa Rica till norra Argentina och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Ockratofsad tangara

Ockratofsad tangara (Tachyphonus surinamus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hane pckratofsad tangara är helsvart med orangefärgade flanker, vita tofsar kring vingen och gult eller orange på hjässa och övergump. Honan är olivgul med grå hjässa och vit eller gulaktig strupe. Vissa honor har en bruten gul ring runt ögat.

Utbredning och systematik 
Ockratofsad tangara förekommer i Sydamerika från östra Colombia söderut till Peru och Brasilien. Den delas in i fyra underarter med följande ubredning:
 Tachyphonus surinamus surinamus – förekommer i östra och södra Venezuela, Guyanaregionen och Brasilien norr om Amazonfloden
 Tachyphonus surinamus brevipes – förekommer från östra Colombia till södra Venezuela, nordvästra Brasilien, östra Ecuador och nordöstra Peru
 Tachyphonus surinamus napensis – förekommer i tropiska östra Peru (söder om Amazonfloden) och nordvästra Brasilien
 Tachyphonus surinamus insignis – förekommer i norra Brasilien söder om Amazonfloden (från nedre Rio Madeira till Pará)

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i Tachyphonus. Genetiska studier visar att arterna inte är varandras närmaste släktingar. Vissa taxonomiska auktoriteter, som Birdlife International, placerar därför ockratofsad tangara i det egna släktet Maschalethraupis.

Levnadssätt 
Ockratofsad tangara är en ovanligt förekommande fågel i regnskog i låglänta områden och förberg. Den påträffas vanligen i par, födosökande lågt till medelhögt, ofta tillsammans med kringvandrande artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Grönstrupig tangara

Grönstrupig tangara (Stilpnia argyrofenges) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grönstrupig tangara är en liten (13 cm) tangara med skilda dräkter mellan könen. Hanen har glänsande ljust gulbeige på mantel, bröstsidor och flanker som kontrasterar mot kolsvart på hjässa, nacke, undersida, vingar och stjärt. På huvudsidan, omringad av det svarta, syns också en glänsande ljust akvamarinblå till opalgrön fläck på sidan huvudet och strupen. 

Honan saknar de svarta områden, med istället sotgrönt på hjässa och nacke. Buken och bakre delarna av undersidan är gråvita, medan bröstsidorna är bjärt gulgröna. På ovansidan syns att mantel och övergump båda är halmgula med grön anstrykning. Den opalfärgade masken i ansiktet är jämfört med hanen inte lika färgglad. 

Sången beskrivs som en ljus och hes serie med läspande toner och ett lång och jämnt "weee". Bland lätena hörs fallande "tsew".

Utbredning och systematik 
Grönstrupig tangara delas in i två underarter med följande utbredning:
 Stilpnia argyrofenges caeruleigularis – förekommer i Anderna i längst ner i södra Ecuador och norra Peru (södra till Junín)
 Stilpnia argyrofenges argyrofenges – förekommer i yungas i västra Bolivia (La Paz, Cochabamba och västra Santa Cruz)

Släktestillhörighet 
Traditionellt placeras arten i släktet Tangara. Genetiska studier visar dock att släktet är polyfyletiskt, där en del av arterna står närmare släktet Thraupis. Dessa resultat har implementerats på olika sätt av de internationella taxonomiska auktoriteterna, där vissa expanderar Tangara till att även inkludera Thraupis, medan andra, som tongivande Clements et al., delar upp Tangara i mindre släkten. I det senare fallet lyfts grönstrupig tangara med släktingar ut till släktet Stilpnia, och denna linje följs här.

Status 
Grönstrupig tangara har ett stort utbredningsområde. Dess bestånd prognostiseras påverkas negativt i framtiden av den pågående avskogningen, så pass att den numera tas upp på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Guldtangara

Guldtangara (Tangara arthus) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Guldtangaran är en liten tangara med mestadels lysande guldgul fjäderdräkt. Vingar och stjärt är mest svarta och ryggen är streckad. På huvudet syns en isolerad svart öronfläck. Utseendet varierar något geografiskt, där nordligaste populationerna har kastanjebrunt i ett bröst band och på flankerna. Könen är lika, unga fåglar mattare gula.

Utbredning och systematik 
Guldtangaran delas in i tre grupper med totalt nio underarter, med följande utbredning:
 Tangara arthus arthus – bergstrakter i norra Venezuela (Táchira till Lara, Falcón och Miranda)
 aurulenta-gruppen
 Tangara arthus occidentalis – västra och centrala Anderna i Colombia (Antioquía till Nariño)
 Tangara arthus aurulenta – centrala Colombia (övre Magdalenadalen) till nordvästra Venezuela
 Tangara arthus palmitae – östra Andernas västsluttning i Colombia (södra Magdalena)
 Tangara arthus sclateri – östra Andernas väst- och östsluttning i Colombia
 Tangara arthus goodsoni – subtropiska västra Ecuador
 pulchra-gruppen
 Tangara arthus aequatorialis – subtropiska östra Ecuador och norra Peru
 Tangara arthus pulchra – centrala Peru (Chachapoyas till Chanchamayo)
 Tangara arthus sophiae – tropiska sydöstra Peru (Cusco och Puno) till nordvästra Bolivia

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN alla underarter utom arthus som den egna arten Tangara aurulenta.

Levnadssätt 
Guldtangaran hittas i lägre bergstrakter på mellan 900 och 2200 meters höjd. Den påträffas i artblandade flockar i molnskog, skogsbryn och trädgårdar, och är där en av de vanligaste tangarorna.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer hotstatus för arthus och övriga underarter var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Azurtangara

Azurtangara (Poecilostreptus cabanisi) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Azurtangaran är en 15 cm lång huvudsakligen himmelsblå tangara. På huvudet syns purpurblå hjässa samt svart tygel och ögoniris som formar en ögonmask. På ovansidan är den grönfläckig på manteln, ljust himmelsblå på övergumpen. På stjärten syns svarta centrala stjärtpennor med blå kanter. Undersidan är ljusare med svarta fjäll på övre delen av bröstet. Skapularer samt större och mellersta vingtäckarna är svarta, med smala blå kanter på de större. Vingpennornas ytterfan är azurblå, innerfanen svarta. Sången återges i engelsk litteratur som ett ljust "wi sseeu". Lätena är kvittrande och ljusa "sii".

Utbredning och systematik 
Azurtangaran förekommer i lövskogar i södra Mexiko (Chiapas) och i Guatemala. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Traditionellt placeras arten i släktet Tangara. Genetiska studier visar dock dels att släktet är polyfyletiskt, där en del av arterna står närmare släktet Thraupis, dels att utvecklingslinjerna inom Tangara är relativt gamla. De flesta taxonomiska auktoriteter har därför valt att dela upp Tangara i flera mindre släkten, bland annat Poecilostreptus med azurtangaran och systerarten glittertangara. BirdLife International har dock valt att istället expandera Tangara till att även omfatta Thraupis, och behåller därmed azurtangaran i Tangara.

Status och hot 
Azurtangaran har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6 000–17 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Jean Louis Cabanis (1816-1906), tysk ornitolog och grundande redaktör för Journal für Ornithologie 1853.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen
Opalkronad tangara

Opalkronad tangara (Tangara callophrys) är en fågel i familjen tangaror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Colombia till norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länker 

Tangaror
Fåglar i neotropiska regionen