kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Monte Carlo-rallyt 2008

Monte Carlo-rallyt 2008, officiellt 76ème Rallye Automobile de Monte-Carlo, var den första deltävlingen i Rally-VM 2008 och det 76:e Monte Carlo-rallyt i ordningen. Rallyt ägde rum 24 – 27 januari 2008.

Rallyt inleddes på torsdagskvällen med två specialsträckor som kördes i mörker. Dani Sordo vann specialsträcka ett medan Sébastien Loeb vann specialsträcka två och tog över totalledningen i rallyt och behöll den positionen till slutet. Sista specialsträckan kördes samma sträckning som den berömda Grand Prix-banan i Monaco.

Mikko Hirvonen, som inför säsongen övertagit Marcus Grönholms plats som förstaförare i BP-Ford, slutade på en andra plats följd av Subarus Chris Atkinson i nära konkurrens med François Duval i Stobart VK Ford. Svenske Per-Gunnar Andersson debuterade i Rally-VM med Suzuki och slutade på en åttonde plats, vilket innebar en poäng i förarmästerskapet.

Slutställning

Specialsträckor

Referenser

Noter 

2008 i Monaco
Monte Carlo-rallyt
Rally-VM 2008
Bengt-Ola Morgny

Bengt-Ola Morgny, född 3 november 1959 i Trollhättan, är en svensk tenor och operasångare.  Morgny var anställd vid Stora Teatern i Göteborg 1981-1983 och gjorde där sin rolldebut som Borsa i Rigoletto 1983.

Han är utbildad vid Göteborgsoperan och Teaterhögskolan 1983-1985, och deltog i sommarspelen vid Vadstena-Akademien 1983 och 1984, i produktionen av Svartsjukan rasar eller Opera Buffa. Operan direktsändes i STV 1984. Han fick stipendium 1985 vid Deutsche Oper Berlin, och hörde till ensemblen åren 1986-1993. Där sjöng han i huvudsak karaktärsroller som Don Basilio i Figaros bröllop, Pong i Turandot och Tanzmeister i Ariadne auf Naxos. 

Från 1993-1996 tillhörde han ensemblen vid Oper der Stadt Köln. Här framträdde han som polisvaktmästaren i Sjostakovitj opera Näsan. Andra roller var bland annat Häxan i Hans och Greta och Wenzel i Brudköpet.

Sedan 1996 hör han till ensemblen vid Det Kongelige Teater i Köpenhamn. Här fick han bland annat möjligheten att sjunga Brighella i Ariadne och Mime i Siegfried och Rhenguldet.

Gästspel förde honom till bland annat Drottningholmsteatern i Stockholm, där han framträdde som Dervish (Soliman II) 1989, Pedrillo i Enleveringen ur Seraljen 1990, samt Azor, i Skönheten och Odjuret 1993, vilken produktion framfördes vid Théâtre de Champselysée i Paris 1994. Vidare framträdde han vid Kungliga Operan som Brighella i Ariadne auf Naxos 1988, Perdillo i Enleveringen ur Seraljen 1992, samt Don Basilio i Figaros bröllop 2001.

Han har framträtt som tenorsolist och evangelist i flera oratorier bland annat vid Philharmonien, Berlin: Mattheus Passionen, Juloratoriet av Bach, Die Schöpfung av Haydn, Messias av Händel, Marienvesper av Monteverdi, samt ett flertal Bach- kantater och mässor av Mozart.

Inspelningar

CD 
 Mörder, Hoffnung der Frauen av Hindemith
 Der Kreidekreis av Alexander von Zemlinsky
 Das Schloss av Reihmann
 The Handmaid's Tale av Poul Ruders
 Soliman II av Joseph Martin Kraus
 delar ur Siegfried av Wagner
 soloromanser tonsatta av Hugo Melin.

DVD 
 Enleveringen ur Seraljen Mozart
 Ringen Wagner från operan i Köpenhamn. (2008)

Källor
Sörensen, Inger. Operalexikonet, Forum, 1993, sid. 376
INTERNATIONAL WHO'S WHO CLASSICAL MUSIC, Europa Publications Taylor & Francis group, 2002, sid. 546

Svenska tenorer
Födda 1959
Män
Levande personer
Personer från Trollhättan
Ryggmärgskanal

Ryggkotorna har var och en ett hål beläget alldeles bakom kotkroppen där ryggmärgen passerar. När kotkropparna "staplas" på varandra i ryggraden bildar dessa hål tillsammans ett rör som kallas ryggmärgskanalen. Förutom ryggmärgen och dess rötter innehåller ryggmärgskanalen även ryggmärgshinnor som omger ryggmärgen, blodkärl, och cerebrospinalvätska. Ryggmärgen växer inte lika fort som ryggmärgskanalen under foster- och barnaåren vilket gör att ryggmärgen hos människa inte når längre ner än till ungefär gränsen mellan första och andra ländkotan. Nedanför ryggmärgens slut finns en säck av den hårda ryggmärgshinnan (dura mater) som sträcker sig ner till ungefär den tredje korsbenskotan. Säcken innehåller ryggmärgsrötter och cerebrospinalvätska vilket gör att man lämpligen tar prov på cerebrospinalvätska (lumbalpunktion), utan att skada ryggmärgen, genom att sticka in en provtagningsnål i säcken mellan tredje och fjärde, eller mellan fjärde och femte ländkotan. Mellan en under- och överliggande kota finns ett hål på höger och vänster sida genom vilka ryggmärgens rötter passerar och bildar spinalnerver utanför kotkropparna.

Om ryggmärgskanalen blir för trång, så kallad spinal stenos, genom till exempel benpåväxter eller diskbråck kan såväl ryggmärgen som dess rötter påverkas vilket kan leda till smärtor, domningar och svaghet nedanför den nivå där trängseln finns. Tillståndet behandlas om möjligt kirurgiskt. Vid svåra kotfrakturer kan ibland ryggmärgen och dess rötter skadas allvarligt.
Ibland saknas ryggmärgskanalens bakre vägg som resultat av en tidig utvecklingsrubbning från fostertiden. Då kan såväl ryggmärgen som dess hinnor och rötter bukta ut genom försvagningen i den bakre väggen. Detta tillstånd kallas ryggmärgsbråck och leder i dess allvarligare former till förlamning i underlivet och i de nedre extremiteterna.

Centrala nervsystemet
Skelettet
Ryggmärgen

hu:Canalis vertebralis
Kargyraa

Kargyraa är en strupsångteknik som underordnas chöömij. Till skillnad från ren chöömij, där stämbandens grundton stryps för att framhäva de harmoniska övertonerna, så utnyttjar man i kargyraa en teknik där man med extremt avslappnad strupe får strupens fickband (falska stämband, engelska: ventricular folds) att vibrera på halva frekvensen av vad stämbanden gör. Alltså uppstår simultant en ton en oktav under den ton som produceras av stämbanden. I och med att den naturliga tonserien består av övertoner, vilka är multiplar av grundfrekvensen (bordunan) så skapar en ton med fickbanden ett tätare intervall av övertoner. (Se exempel nedan.) Genom att forma tunga och munhåla kan man skapa resonanshålor som förstärker vissa av dessa övertoner, i likhet med chöömij. I västerländsk klassificering brukar man skilja mellan bergs-kargyraa och stäpp-kargyraa.

Exempel:

Grundton skapad av stämbanden: 220 hertz

Övertoner: 440; 660; 880; 1100; 1320; 1540; 1760 hertz, osv

Grundton simultant skapad med fickbanden: 110 hertz

Övertoner: 220 (samma som grundtonen); 330; 440; 550; 660; 770; 880; 990; 1100; 1210; 1320; 1430; 1540; 1650; 1760 hertz, osv.

Se även 
 Chöömij

Sång
Sygyt

Sygyt (kyrilliska Сыгыт) är en form av chöömij där man specifikt med tungan formar resonanshålor i munhålan där höga övertoner förstärks. Dessa övertoner blir kraftigare och högre än vid vanlig chöömij. Dessutom kan bordunan (vilken är samma "strypta" grundton som i chöömij) dämpas något, vilket ytterligare får övertonerna att framträda. Tungans placering är betydligt längre fram i munhålan än vid chöömij och tungspetsen är vanligtvis placerad strax bakom där överkäkens framtänder möter tandköttet. Övertonerna kan även förstärkas genom att läpparna formar en inte alltför överdriven "trumpet". Sångstilen kännetecknas av dessa mycket höga och skarpa övertoner, vilka för ovana öron lätt förväxlas med flöjttoner eller vissling. Ordet sygyt betyder just vissling.

Referenser 

Sång
Tuva
en:Tuvan throat singing#Sygyt
Tjylandyk

Tjylandyk eller chylandyk är en sångteknik som lättast sammanfattas som att man sammanfogar tungpositionerna i sygyt med en baston skapad med kargyraa. Resultatet blir en kraftig, mycket låg baston med en melodi av höga övertoner. Sångstilen används ofta som tillfälliga inslag i kargyraa, där övertonerna till högre grad skapas med munhålans form.

Sång
Fjärilsfinkar

Fjärilsfinkar (Uraeginthus) är ett släkte astrilder inom ordningen tättingar som omfattar tre arter i Afrika söder om Sahara:
Blå fjärilsfink (U. angolensis)
Rödkindad fjärilsfink (U. bengalus)
Blåhuvad fjärilsfink (U. cyanocephalus)

Tidigare fördes även de närbesläktade fuchsiaastrild och violastrild till släktet, men de placeras numera oftast i det egna släktet Granatina.

Noter 

Astrilder
Johan Ryno

Johan Ryno, född den 5 juni 1986 i Hallsberg, Örebro län, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare.

Spelarkarriär
Efter två säsonger med bra spel i division 1 så draftades Ryno av Detroit Red Wings i NHL-draften 2005 som 137:e spelare totalt. Ryno började spela med IK Oskarshamn i HockeyAllsvenskan säsongen 2005-06, vilket han klarade av bra och säsongen 2006-07 så blev det flytt till Frölunda i SHL. Ryno spelade dock endast 14 matcher och blev sedan utlånad resten av säsongen.

Säsongen 2007-08 bestämde sig Ryno för att försöka ta en ordinarie plats i Red Wings, men lyckades inte ta sig med i truppen vilket gjorde att han då blev skickad till farmarlaget Grand Rapids Griffins i AHL. Det blev endast 12 matcher innan Ryno bestämde sig för att återvända hem till Sverige för spel i Djurgårdens IF i SHL. DIF valde dock att låna ut Ryno till AIK i HA dom två kommande säsongerna.

Ryno lämnade AIK för Detroit Red Wings inför säsongen 2009–10, men återvände till AIK efter att ha fått nobben av Red Wings. Han ville hellre åka hem till Sverige för spel i HA och AIK istället för spel i AHL med Red Wings farmarlag Grand Rapids Griffins.

Säsongen 2010-11 återvände han till Oskarhamn och skrev ett tvåårskontrakt med klubben men efter det blev endast en säsong innan Ryno bestämde sig för att skriva på ett kontrakt med Leksands IF.

17 april 2015 stod det klart att Ryno skrivit på ett 2-årskontrakt med Färjestad BK. Han svarade för en svag första säsong i klubben, endast 17 poäng på 44 spelade matcher. Anledningen till hans svaga facit ska bland annat berott på kraftiga smärtor i ryggen. Påföljande säsong, 2016/2017, var han en av lagets bästa spelare då han noterades för 36 poäng (varav 16 mål) på 47 spelade matcher. Han förlängde sitt kontrakt 2017 med Färjestad med ett treårskontrakt.

Säsongen 2017/2018 slog Ryno ett nytt assistrekord i Färjestad under en säsong med sina 37 assists. Därmed slog han Thomas Rhodins tidigare rekord på 36 assists.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Referenser

Externa länkar

Födda 1986
Spelare i Frölunda HC
Ishockeyspelare i Timrå IK
Spelare i AIK Ishockey
Spelare i Djurgården Hockey
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Spelare i Grand Rapids Griffins (2001–)
Män
Levande personer
Personer från Hallsberg
Spelare valda i NHL Entry Draft 2005
Spelare valda av Detroit Red Wings i NHL Entry Draft
Aino Kallas

Aino Julia Maria Kallas, född Krohn 2 augusti 1878 i Viborgs landskommun, död 9 november 1956 i Helsingfors, var en finländsk författare verksam i Estland under en stor del av sin karriär.

Biografi
Kallas var dotter till poeten och folkloristen professor Julius Krohn och syster till Ilmari och K.L. Krohn. Hon var gift med den estniske diplomaten Oskar Kallas. Aino Kallas var en av det unga Finlands mest mondäna och internationella författare, periodvis bosatt i Sankt Petersburg, Tallinn, London och Stockholm, och med en delvis dramatisk biografi.

Kallas var en mångsidig författare som skrev poesi, romaner, noveller, dramatik, essäer, litteraturstudier och memoarer. Hon skildrade kärleken med stor intensitet i ett flertal betydande noveller. Debuten Lauluja ja balladeja (1897) präglades av en socialrealistisk indignation. Med den självbiografiska romanen Katinka Rabe (1920, ej översatt till svenska) började hon skriva mer impressionistiskt. Senare verk, som Barbara von Tisenhusen (1923, första delen i en trilogi) präglades av nyromantisk melodramatik med motiv från finsk och estnisk historia och folklore. Under sin levnad blev hon översatt till engelska, tyska, nederländska, svenska, danska, italienska och ungerska.

Hennes huvudpersoner störtar sig plötsligt i extatiska upplevelser som samtidigt blir förödande. Hon skildrar människans konflikt mellan instinktjaget och det medvetna jaget.

Hon ligger begravd på Sandudds begravningsplats, gamla delen.

Verk översatta till svenska 
 De farande skeppens stad: noveller (översättning Holger Nohrström, Bonnier, 1915) (Lähtevien laivojen kaupunki, 1913)
 Bortom havet (noveller) ((översättning Ragnar Ekelund, Schildt, 1920) (Meren takaa, 1904-1905)
 Barbara von Tisenhausen: en sägen från Livland (roman) ((översättning Bertel Gripenberg, Schildt, 1924) (Barbara von Tisenhausen, 1923)
 Vargbruden (roman) (översättning Bertel Gripenberg, Bonnier, 1936) (Sudenmorsian, 1928)
 Poesi i svensk översättning i följande antologier: Finsk lyrik. II (Helsingfors : Blinkfyren, 1932, översättning Rafael Lindqvist), Fågeln flyger långt (Söderström, 1952, översättning Joel Rundt) och Du tror du kuvar mig liv? (Trevi, 1984, översättning Ole Torvalds).

Källor 
 Kai Laitinen: Finlands moderna litteratur, 1968.

Externa länkar 

 

Finskspråkiga författare
Finländska författare
Estländska författare
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Personer från Karelen
Födda 1878
Avlidna 1956
Kvinnor
AFL-CIO

American Federation of Labor and Congress of Industrial Organizations (AFL-CIO) är USA:s största fackorganisation. Organisationen är federalistiskt uppbyggd av 56 nationella och internationella (bland annat från Kanada) arbetstagarorganisationer. År 2014 representerade man sammanlagt omkring 12,7 miljoner arbetstagare.

AFL-CIO grundades den 5 december 1955 då American Federation of Labor (AFL) och Congress of Industrial Organizations (CIO) slogs ihop efter en tids stridigheter dem emellan. Från 1955 till 2005 representerade AFL-CIO:s fackförbund och -föreningar praktiskt taget alla fackanslutna arbetare i USA. De största fackföreningarna i AFL-CIO är American Federation of Teachers (AFT), med cirka 1,7 miljoner medlemmar, och American Federation of State, County and Municipal Employees (AFSCME), med omkring 1,4 miljoner medlemmar. År 2005 bröt sig flera stora fackföreningar loss från AFL-CIO och bildade Change to Win, men flera av föreningarna har sedan dess återgått till AFL-CIO.

Ordföranden 
 George Meany (1955–1979)
 Lane Kirkland (1979–1995)
 Thomas R. Donahue (1995)
 John Sweeney (1995–2009)
 Richard Trumka (2009–2021)
 Liz Shuler (2021–)

Se även 
American Federation of Labor (AFL)
Congress of Industrial Organizations (CIO)
Arbetarrörelsen

Referenser

Externa länkar 

  

 
Amerikanska fackliga organisationer
Fackliga organisationer bildade 1955
Jordbävningen i Chichi 1999

Jordbävningen i Chichi 1999 (traditionell kinesiska: ; pinyin: ), även känd som Jordbävning 921 (traditionell kinesiska: ) var en jordbävning som inträffade den 21 september, 1999, i centrala Taiwan, klockan 1.47 på morgonen lokal tid (20 september 17.47 Greenwichtid) och hade en magnitud på 7,6 på Richterskalan. Dess epicentrum fanns på 23,87 grader nordlig bredd, 120,75 grader östlig längd i Chichi i häradet Nantou, ungefär 12,5 kilometer väst om Sun Moon Lake.

Skadornas omfattning 
Skador som förorsakats av jordbävningen (enligt uppgifter från inrikesministeriet). Det tog flera dagar innan man fick en inblick av skadorna, på grund av områdets topografiska egenskaper.

2 416 döda (inklusive saknade)
11 441 allvarligt skadade
materiella skador till ett värde av 9,2 miljarder amerikanska dollar
44 338 helt raserade hus 
41 336 svårt skadade hus 

Efterskalv fortsatte att skaka Taiwan resten av natten.

Chelungpu-förkastningen 
Jordbävningens epicentrum fanns i Ji-ji kommun. Den inträffade längsmed Chelungpuförkastningen i den västra delen av Taiwan. Förkastningslinjen sträcker sig längsmed de nedre delarna av centralbergen i häradena Nantou och Taichung. Vissa delar av marken i närheten av förkastningen höjde sig upp till sju meter. I närheten av Dongshih, nära förkastningens norra ände, uppstod ett sju meter högt vattenfall till följd av jordbävningen. Överallt i de mellersta delarna på öns västsida förstördes broar, vilket hindrade trafiken i flera veckor.

I Wufeng, en by i södra Taichung-häradet, var skadorna särdeles förödande; en skola i byn låg just på förkastningslinjen och skadades allvarligt av jordbävningen. I dag finns Naturvetenskapliga riksmuseets jordbävning 921-museum på platsen.

Källor 

1999 i Taiwan
Chichi 1999
Chichi 1999
Naturkatastrofer 1999
WP:Projekt Kina
Bara med Bruno

Bara med Bruno var ett TV-program som sändes på SVT2 hösten 1997. Bruno Mårtensson, alias Peter Settman, bjuder på glad pratshowsatir med kända gäster, musik och skratt. I varje program får en äkta kändis berätta om sitt eget liv, och nästan allt som sägs är sant. Fast ibland är det inte säkert...

Avsnitt
 30 oktober 1997 Kvällens gäst: Christer Sandelin (Seriestart)
 6 november 1997 Kvällens gäst: Richard Herrey
 13 november 1997 Kvällens gäst: Annika Jankell
 20 november 1997 Kvällens gäst: Brasse Brännström
 27 november 1997 Kvällens gäst: Jessica Zandén
 4 december 1997 Kvällens gäst: Göran Zachrisson
 11 december 1997 Kvällens gäst: Malin Ewerlöf
 18 december 1997 Kvällens gäst: Pontus Gårdinger

TV-program i SVT
Gerilla TV - Laijv

Gerilla TV - Laijv var ett ungdomsprogram på SVT under 1991 med Peter Settman, Fredde Granberg och Gila Bergqvist som programledare. Byhåla med figurerna Ronny och Ragge förekom först i form av sketcher i Gerilla TV - Laijv.

Del 1 av 6 SVT, TV2, 1991-11-11
Del 2 av 6 SVT, TV2, 1991-11-18
Del 3 av 6 SVT, TV2, 1991-11-25
Del 4 av 6 SVT, TV2, 1991-12-02
Del 5 av 6 SVT, TV2, 1991-12-09
Del 6 av 6 SVT, TV2, 1991-12-23

Källor

Svenska TV-program
Syrenbuddleja

Syrenbuddleja eller fjärilsbuske (Buddleja davidii) är en art i familjen flenörtsväxter från Kina. Arten blommar ända in i september, är vanlig som trädgårdsväxt i södra Sverige, och är en utmärkt nektarkälla för fjärilar. I Mellaneuropa är syrenbuddlejan extremt invasiv. 

Lövfällande buskar, 49–500 cm höga. Unga grenar, bladundersidor, bladskaft och blomställningar är vitulliga eller stjärnhåriga. Grenarna är nästan fyrkantiga. Stipler förekommer ibland och är nästan runda till äggrunda, 1–6 mm långa. Bladskaft 1–5 mm långa, bladskivorna är smalt äggrunda till smalt elliptiska, 4–20 cm långa och upp till 7,5 mm breda. Bladen är mer eller mindre gröna på ovansidan med fint tandad bladkant. Blommorna sitter i en klasliknande kvast som kan bli 30 cm lång. Blommorna är rörformade med utbrett bräm, doftande, violetta till mörkt purpur, ibland vita, med orange svalg, och 8–14 mm långa. Frukten är en brun kapsel. Många fjärilar när sig på syrenbuddlejans nektar och den är därför populär vid anläggandet av fjärilsträdgårdar.

Synonymer
Buddleja davidii var. alba Rehder & E. H. Wilson
Buddleja davidii var. glabrescens Gagnepain
Buddleja davidii var. magnifica (E. H. Wilson) Rehder & E. H. Wilson
Buddleja davidii var. nanhoensis (Chittenden) Rehder
Buddleja davidii var. superba (Veitch) Rehder & E. H. Wilson
Buddleja davidii var. veitchiana (Veitch) Rehder & Bailey
Buddleja davidii var. wilsonii (E. H. Wilson) Rehder & E. H. Wilson
Buddleja shaanxiensis Z. Y. Zhang
Buddleja shimidzuana Nakai
Buddleja striata Z. Y. Zhang
Buddleja striata var. zhouquensis Z. Y. Zhang
Buddleja variabilis HemsleyBuddleja variabilis var. magnifica E. H. WilsonBuddleja variabilis var. nanhoensis ChittendenBuddleja variabilis var. prostrata C. K. SchneiderBuddleja variabilis var. superba VeitchBuddleja variabilis var. veitchiana VeitchBuddleja variabilis var. wilsonii'' E. H. Wilson

Källor

Externa länkar
Flora of China - Buddleja davidii
Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
Sy Växtindex
Sommarbuddleja

Sommarbuddleja (Buddleja alternifolia) är en art i familjen flenörtsväxter från centrala Kina. Arten odlas som trädgårdsväxt i södra Sverige.

Sommarbuddleja bildar buskar som blir mellan 1 och 4 meter höga, ibland dock upp till 9 meter. Grenarna är fyrkantiga, stjärnhåriga och kortskotten är överhängande. Bladen är skaftade på långskotten och sitter strödda, de är stjärnhåriga på båda sidor eller har kala översidor, bladkanten är helbräddad eller vågigt tandad. Bladskivorna är lansettlika till nästan linjära, 3–10 cm långa och 0,2–1,3 cm breda, basen är killik och spetsen är trubbig till utdraget spetsig. Blad på blommande grenar har korta skaft eller är skaftlösa, de är också mindre än andra blad. Blommorna sitter i täta knippen på fjolårets kortskott och är doftande. Fodret är klocklikt med stjärn- och körtelhår. Kronan är lila till violett eller purpur med orange svalg, 6–10 mm lång med fyra flikar. Frukten är en elliptisk kapsel med vingade frön.

Till skillnad från syrenbuddlejan (B, davidii) blommar arten på fjolårsskotten och skall därför inte beskäras på våren.

Hybrider
Sommarbuddleja bildar hybrider med Buddleja crispa som fått namnet Buddleja ×wardii.

Synonymer
Buddleja legendrei Gagnepain
Buddleja minima S. Y. Pao.

Externa länkar
Flora of China - Buddleja alternifolia
Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
So Växtindex
Bollbuddleja

Bollbuddleja (Buddleja globosa) är en art i familjen flenörtsväxter från centrala Peru, västra Argentina och Chile.

Synonymer 

 Buddleja capitata Jacq.
 Buddleja connata Ruiz & Pav. 
 Buddleja globifera Duhamel

Referenser

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas

Flenörtsväxter
Bo Växtindex
Sydamerikas flora
Sveriges herrlandslag i handboll i Europamästerskapet 2008

Sveriges herrlandslag i handboll vid EM 2008 i Norge.

Truppen 
Truppen såg ut enligt följande:

Sveriges handbollslandslag
Örebro rådhus

Örebro rådhus från 1863 ligger vid Stortorget och är säte för kommunens politiska ledning och dess administration. Fastighetsägare är Örebroporten Fastigheter AB.

Det äldsta rådhuset
Det äldsta rådhuset i Örebro låg i Stortorgets sydvästra hörn.

Rådhuset från 1662
År 1662 byggdes ett nytt rådhus i nordvästra hörnet av Stortorget. Mot slutet av 1700-talet blev detta för litet, och byggdes därför till i vinkel österut. Fasaden åt Stortorget blev efter denna tillbyggnad försedd med en låg frontespis, prydd med Örebro stads vapen. Däröver fanns en bild av rättvisans gudinna, som påminde om en kerub eller amorin. Denna grupp finns ännu i trappuppgången i dagens rådhus.

Det gamla rådhuset utnyttjades som mötesplats för borgarståndet vid Riksdagen år 1810 och Riksdagen år 1812.

Dagens rådhus

Dagens rådhus är uppfört 1859-63 i nygotisk stil. Det ritades av stadsarkitekt Fridolf Wijnbladh som också var byggmästare.

När kung Karl XV inspekterade det nya rådhuset år 1862 (i samband med järnvägsinvigningen) eller 1865 (i samband med avtäckandet av Engelbrektstatyn), ska han ha utbrustit:

Med detta menade han, att en liten stad som Örebro (d.v.s. "svagdrickan") inte skulle yvas (d.v.s. bornera=skumma) på detta sätt.

Ursprungligen fanns polisvaktkontor, Örebro Sparbank, Lindhska bokhandeln och Tekniska skolans undervisningslokaler, verkstad, bibliotek och museum i huset. Dessutom hade borgmästaren sin tjänstebostad på tredje våningen vilken numera är den representationsvåning där kommunen tar emot sina gäster.
 

Exteriören är bevarad, bortsett från fönstersnickerier, entrédörrar och trappor. Interiören har ändrats flera gånger, till exempel så byggdes rådhuset om runt 1900, då bland annat Tekniska skolans ritsal gjordes om till den sessionssal som fortfarande används och som har kvar sin inredning från denna ombyggnad. Polisen hade sina lokaler i rådhuset fram till 1958.

På nyårsaftonen 1999 fick rådhuset sitt klockspel. Vikingen, Olaus Petri, Cajsa Warg, smeden, Hjalmar Bergman och en ung kvinna av idag, symboliserar olika delar av Örebros historia. Figurerna är skapade av den bulgariske konstnären Emil Mirtchev, och gjutna av nedsmälta granatskärvor. Melodin är komponerad av Jan Inge Hall från Örebro.

Runt 80% av alla borgerliga vigslar i Örebro sker i Rådhuset.

Se även
Örebro tingshus

Referenser

Externa länkar
Om rådhuset på Örebro kommuns webbplats

Byggnader och anläggningar i Örebro
Rådhus i Sverige
Stadshus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
Arkitekturåret 1863
Centrum, Örebro
Byggnader ritade av Fridolf Wijnbladh