kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hermann Burchardt

Hermann Burchardt, född den 18 november 1857, död den 19 december 1909, var en tysk forskningsresande.

Burchardt var ursprungligen affärsman, ägande sig senare åt årslånga resor till Italien, Spanien, Lappland, Island, Nordafrika, Palestina, Indien, Australien och Amerika. Han studerade orientaliska språk, särskilt arabiska i Berlin 1890-92 och slog sig därefter ned i Damaskus, där han företog en rad expeditioner i etnografiskt syfte till olika delar av Syrien, Persien, Buchara, Ostafria och framför allt Sydarabien, som han 3 gånger genomreste. På den tredje av dessa resor blev han skjuten av en rövare mellan Mocka och Taiz. Burchardt publicerade inga större vetenskapliga arbeten från sina resor, men de fotografier, med bilder av folkliv, inskrifter och minnesmärken, som senare förvarats i Orientalisches Seminar i Berlin är av stort värde. Burchardts dagböcker från den sista resan utgavs av Eugen Mittwoch, Aus dem Jemen. Herman Burchardts letzte Reise durch Südarabien (1926).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Tyska upptäcktsresande
Födda 1857
Avlidna 1909
Män
Svensk uppslagsbok
The Dog Problem

The Dog Problem är en amerikansk långfilm från 2006 i regi och manus av Scott Caan, med Giovanni Ribisi, Lynn Collins, Scott Caan och Kevin Corrigan i rollerna.

Handling
Solo (Giovanni Ribisi) jobbar som författare och har publicerat en bok. Efter ett år hos en psykolog är pengarna slut och han uppmanas han att skaffa ett husdjur så att han slipper vara ensam. Solo följer rådet och beger sig iväg för att titta på en hund. I djuraffären hittar han en liten hund som han bestämmer för att ta med sig hem.

Efter lång träning om att få hunden att låta bli att kissa inne i hans lägenhet med mera bestämmer han sig för att sälja den. Han får en massa val framför sig. Antingen en bitter husvärd som hotar att ta hunden istället för betalning av hyran, en kvinna som bestämt sig att hon ska ha hunden eller behålla hunden, och försöka fly från personerna.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 2006
Amerikanska komedifilmer
Engelskspråkiga filmer
Foglia

Foglia är den nordligaste floden i den italienska regionen Marche. På latin hette floden Pisaurus efter staden Pisaurum (Pesaro) låg vid flodens utlopp i Adriatiska havet. Under antiken var Foglia picenernas gränsflod åt norr.

Floden börjar vid berget Sasso Aguzzo (provinsen Arezzo i regionen Toscana). På sin väg mot Adriatiska havet rinner den genom Sestino, Belforte all'Isauro, Piandimeleto, Lunano, Sassocorvaro Auditore, Montecalvo in Foglia, Montelabbate och vid flodmynningen, Pesaro.

 

Vattendrag i Italien
Adriatiska havets avrinningsområde
Aterno-Pescara

Aterno-Pescara är ett flodsystem i Abruzzo i östra Italien. Floden kallas Aterno nära källorna men nära staden Pescara tar den namnet Pescara. Aternos källor ligger i Monti della Laga nära Montereale (provinsen L'Aquila) i regionen Abruzzo. Den flyter till Valle Peligna nära Raiano där den flyter samman med floden Sagittario. Vid Popoli flyter den samman med bifloden Pescara där den också byter namn. Vid staden Pescara (provinsen Pescara) i regionen Abruzzo rinner floden ut i Adriatiska havet. 

Floden Aterno var en av picenernas gränsfloder.

 

Vattendrag i Italien
Adriatiska havets avrinningsområde
S/S Libau (1890)

S/S Libau var ett svenskt lastfartyg från Göteborg som sänktes av en mina sommaren 1944 under andra världskriget.

Historik 
Libau byggdes på beställning av redaren Dan Broströms fader Axel Broström och sjösattes 1890 vid Götaverken. Hon var med sina 450 ton en av Ångfartygs AB Tirfings största fartyg. Rederiets följande fartyg växte snabbt i storlek, lilla Libau ansågs snart för liten och fick lämna plats åt allt större fartyg inom rederiet; 1925 till rederiets, Sveriges och världens största lastfartyg, 22 000-tonnarna M/S Amerikaland och M/S Svealand. Libau var således en av föregångarna till dessa giganter. Libau stod emellertid kvar i Tirfingbolagets ägo fram till 1906 under olika befäl. Åren 1906-22 ägdes fartyget av Svenska Cementförsäljningsaktiebolaget i Malmö där hon fraktade cement. Under första världskriget kapades Libau i Öresund av tyska örlogsfartyg och fördes till Stettin i Polen - utanför den hamn där ångaren fick sin grav 1944 - och fick kvarligga i två månader innan hon frigavs. 1922 kom hon i Rederi AB Egons ägo i Malmö och fördes den första tiden av redaren och sjökapten S.M. Stjerna.

Minsprängningen 
Libau var på resa från Göteborg till Stettin via Trelleborg och gick i tyskarnas fria minled efter ledning av bojarna mellan Sassnitz och Swinemunde på kvällen den 29 juni 1944, då en våldsam explosion inträffade kl 22:55. Minan, vilken sannolikt var en magnetmina, exploderade under treans rum, varvid läckor uppstod och fartyget började ta in stora mängder vatten. All inredning slogs sönder, luckorna kastades bort och räckverket i fartygets akter slets loss. Babords livbåt sjösattes omedelbart, men skars upp underifrån och vattenfylldes. I stället blev styrbords livbåt sjösatt och efter att man förvissat sig om att maskineriet var obrukbart, lämnade besättningen fartyget i livbåten. Besättningen bestod av tio man och en kvinna. Kokerskan hade mönstrat på i Trelleborg på sin första sjöresa och hade således endast varit till sjöss några timmar när Libau minsprängdes. Sedan man blossat från livbåten kom ett tyskt vaktfartyg till platsen och tog ombord Libaus besättning. Den tyska båten blev kvar på platsen i flera timmar och man lät befälen från Libau gå tillbaka ombord för att söka efter loggböcker med mera. Sedan kaptenen konstaterat att det inte fanns något att göra, gick männen åter ombord på det tyska fartyget, varpå besättningen landsattes i Sassnitz. Tre timmar efter explosionen reste sig Libau med fören högt över vattnet, stegrade sig ett ögonblick och sögs särefter snabbt till botten åtta sjömil sydost om Sassnitz. Fyra man av besättningen hade skadats av slag eller brännskador vid explosionen.

Omkomna 
Maskinist Ernst Johansson avled av sviterna från sina brännskador sex månader efter minsprängningen.

Se även 
Lejdtrafiken
Lista över svenska vrak

Källor 

Fartyg sänkta av minor
Svenska lastfartyg
Fartyg sjösatta 1890
Sjöolyckor 1944
Skeppsvrak i Östersjön
Fartygsförlisningar
Fartyg byggda i Göteborg
Svenska ångfartyg
H.W. Donner

Heinrich (Henry) Wolfgang Donner, född 12 mars 1904 i Helsingfors, död 30 december 1980 i Oxford, var en finländsk-svensk anglist. Han var professor i engelska först vid Åbo akademi och senare vid Uppsala universitet.

Biografi
Donner var son till litteraturhistorikern Joakim Otto Evert Donner och dennes hustru Emilia Maria Mathilda Ekman. Fadern var docent vid Helsingfors universitet 1897–1911, men flyttade senare till Sverige, där sonen växte upp. Efter studentexamen studerade Donner i Uppsala där han avlade filosofie kandidatexamen 1927 och i Oxford, där han fick graderna B. Litt. 1932 och D. phil. 1934. Donner kallades 1937 till en professur i engelska vid Åbo Akademi, som inrättats genom donationer från hans far. År 1951 utsågs han till professor i engelska språket och engelskspråkig litteratur vid Uppsala universitet, en befattning som han 1966 lämnade i protest mot det svenska universitetssystemets reformering, främst kravet att studier i högre grad skulle genomföras på normerad studietid. Han blev hedersdoktor vid Uppsala universitet 1967 och vid Åbo akademi 1968.

I sin forskning uppmärksammade Donner bland annat den engelske skalden och dramatikern Thomas Lovell Beddoes (1803–1849).

Donner var ende sökande till professuren i Uppsala, men hans vetenskapliga kvalifikationer för denna var omstridda. Sakkunnigas roll vid denna och andra professorstillsättningar i engelska har behandlats i en lärdomshistorisk avhandling av Rangnar Nilsson.

Bibliografi (urval)
 Thomas Lovell Beddoes. Oxford, Blackwell, 1935.
 The Browning Box or the Life and Works of Thomas Lovell Beddoes : as reflected in letters by his friends and admirers (utgivare). London, Humphrey Milford, 1935. 
 The works of Thomas Lovell Beddoes (utgivare). London: Oxford University Press, 1935.
 Plays and poems of Thomas Lovell Beddoes (utgivare). London: Rutledge and Paul, 1950.
 Två kapitel engelsk grammatik. Stockholm: Natur och kultur, 1951.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 G. Sorelius: H. W. Donner in Memoriam. Studia neophilologica 53, 369–370, 1981.
 Donner, H W i Vem är vem, Svealandsdelen utom Stor-Stockholm, 1964.

Finländska filologer
Anglister
Finländska professorer
Personer verksamma vid Åbo Akademi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Sverigefinlandssvenskar
Födda 1904
Avlidna 1980
Män
Personer från Helsingfors
Domenico Burchiello

Domenico Burchiello egentligen Domenico di Giovanni, född 1409 och död 1444, var en italiensk skald.

Burchiello skrev sonetter, många i en skämtsam ton, andra fulla av bitter satir.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Italienska poeter under 1400-talet
Födda 1409
Avlidna 1444
Män
Foro

Foro är en flod i Abruzzo i Italien. Den var en av marrucinernas gränsfloder. Floden har två armar som båda utgår från Pretoro och som flyter ihop i kommunen Fara Filiorum Petri i provinsen Chieti i regionen Abruzzerna. Floden mynnar i Adriatiska havet vid Ortona, strax söder om Pescara.

 

Vattendrag i Italien
Adriatiska havets avrinningsområde
Johann Karl Burckhardt

Johann Karl Burckhardt, född 30 april 1773 i Leipzig, Tyskland, död 22 juni 1822 i Paris, Frankrike, var en fransk astronom av tysk börd. Han blev direktör för observatoriet vid École militaire i Paris 1807. Hans huvudarbete är Tables de la lune (1812), som länge var i bruk och är särskilt ihågkommen för sitt arbete inom grundläggande astronomi, och för sin månteori, som var i utbredd användning för byggandet av navigationsefemerider av månen under stora delar av första hälften av 1800-talet.

Biografi
Burckhardt studerade matematik och astronomi vid universitetet i Leipzig. Senare blev han assistent vid Gothaobservatoriet och studerade under Franz Xaver von Zach. På von Zachs rekommendation övergick han till observatoriet för École militaire i Paris, där handledd av Jérôme Lalande. Han utsågs till astronomrepresentant vid Bureau des Longitudes och fick franskt medborgarskap 1799. År 1804 valdes han in i L'Institut National des Sciences et des Arts. Efter Lalandes död 1807 blev Burckhardt chef för observatoriet vid École militaire och valdes till utländsk hedersledamot vid American Academy of Arts and Sciences 1822.

Vetenskapligt arbete
Burckhardt utförde omfattande studier på kometers banor och hans studie av en komet från 1770 hade från början gett honom ett professionellt rykte. 

År 1812 publicerade han en förbättrad månteori, efter den som lagts fram av Pierre-Simon Laplaces. Burckhardts måntabeller verkar ha varit de första som baserades på en minsta kvadratanpassning av koefficienterna för utvalda månobservationer, varav ca 4 000 användes; och en kommitté av presidiet des Longitudes (bestående Laplace, Delambre, Bouvard, Arago and Poisson) drog efter en tidig form av kvadratanalys slutsatsen att Burckhardts tabeller var en förbättring av de som presenterats av på Bürg. Följaktligen åtnjöt de för några årtionden ett betydande anseende som de mest exakta, som var tillgängliga. De användes officiellt för att beräkna månepoken i Nautiska Almanackan från 1821 till 1861 (men de ersattes delvis, från och med 1856, för att beräkna månens horisontella parallax, med förbättrade tabeller utgivna av J C Adams). Burckhardts tabeller byttes slutligen ut helt, för utgivningen av Nautiska Almanackan för 1862 och därefter, med nya beräkningar baserade på P A Hansens mer omfattande lunarteori.

Namngivning
Kratern Burckhardt på månen är uppkallad efter honom.

Bibliografi
 Burckhardt, 1794, Methodus combinatorio-analytica, evolvendis fractionum continuarum valoribus maxime idonea, Leipzig.

Referenser 

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1773
Avlidna 1822
Personer från Leipzig
Franska astronomer under 1800-talet
Franska matematiker under 1800-talet
Straight Into Darkness

Straight Into Darkness är en amerikansk film från 2004 regisserad av Jeff Burr

Handling 
Under andra världskrigets sista månader deserterar två amerikanska soldater men grips av militärpolisen innan de lyckas undkomma, dock sprängs deras jeep de färdas i av vägen och militärpoliserna omkommer. De båda desertörerna tvingas korsa fiendeockuperat territorium till fots. När de hittar en gammal lagerbyggnad mitt ute i skogen hittar de snart också en grupp föräldralösa barn beväpnade till tänderna och snart dyker även en hel bataljon med tyskar upp. Det som först verkade vara slumpen visar sig ingå i ett makabert sammanhang. den slutgiltiga striden har kommit.

Roller (urval) 
Ryan Francis - Losey
Scott MacDonald - Demming
Linda Thorson - Maria
David Warner - Deacon
Gabriel Spahiu - Prästen

Externa länkar

Filmer 2004
Amerikanska krigsfilmer
Friedrich Burdach

Karl Friedrich Burdach, född 12 juni 1776 i Leipzig, död 16 juli 1847 i Königsberg, var en tysk fysiolog, farfars far till Konrad Burdach.

Burdach blev 1811 professor i Dorpat, 1815 i Königsberg och utnämndes även till geheimemedicinalråd. Hans skrfter har ofta en filosofisk prägel.

Bibliografi (i urval)
Enzyklopädie der Heilwissenschaft (1810-12, ny upplaga 1817-19)
Vom Bau und Leben der Gehirns und Rückenmarks (tre band, 1819-26)
Die Physiologie als Erfahrungswissenschaft (sex band, 1826-40)
Der Mensch nach den verschiedenen Seiten seiner Natur. Anthropologie für das gebildete Publicum (1837)

Referenser

Övriga källor 

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Tyska fysiologer
Tyska professorer i medicin
Personer verksamma vid Tartu universitet
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Tyska läkare under 1800-talet
Personer från Leipzig
Födda 1776
Avlidna 1847
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Roccamonfina (berg)

Vulkanen Roccamonfina ligger i Monti Aurunci och var aktiv för 630.000 till 50.000 år sedan. Den ligger i provinsen Caserta i den italienska regionen Kampanien och är inte längre aktiv. För ungefär 400.000 rasade en del av vulkankäglans östra del och bildade på så sätt en caldera, som gav upphov till en vulkanisk sjö. 

Efter en periods inaktivitet blev Roccamonfina åter aktiv för ungefär 385.000 år sedan. Under denna period skapades ytterligare två vulkankratrar: Monte Croce (1005 m ö.h.) och monte Lattini (810 m ö.h.). När vulkanen bildades ledde detta också till att de två floderna Volturno och Liris ändrade bana och Liris bildade en sjö, Lago Lirino.

Aurunkerna bodde på vulkanens sluttningar. 

 

Vulkaner i Italien
Konrad Burdach

Carl Ernst Konrad Burdach, född 29 maj 1859 i Königsberg (nuvarande Kaliningrad), död 18 september 1936 i Berlin, var en tysk historiker och germanist. Han var sonsons son till Friedrich Burdach.

Burdach blev 1892 professor i Halle an der Saale. Han kallades till Berlin 1902 som förste innehavare av den av Vilhelm II instiftade forskarstolen i tyska språket och dess vård. Burdach gjorde ett framstående arbete i utforskandet av den tyska medeltidslitteraturen, inte minst minnessången, genom sitt arbete Reinmar der Alte und Walther von der Vogelweide (andra upplagan 1928). Även hans studier av det tyska skriftspråkets historia i serien Vom Mittelalter zur Reformation (1893 ff.) har varit betydelsefulla. Flera av Burdachs mindre skrifter utgavs i serien Vorspiel (två band 1925–1927). Han tilldelades Gyllene Goethemedaljen 1929.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Tyska germanister
Tyska historiker
Medeltidshistoriker
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Historiker under 1800-talet
Historiker under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Königsberg
Födda 1859
Avlidna 1936
Män
Svensk uppslagsbok
Auguste Burdeau

Auguste Laurent Burdeau, född 10 september 1851, död 12 december 1894, var en fransk skolman och politiker.

Burdeau blev professor i filosofi 1874, kabinettschef hos undervisningsministern 1881, deputerad (radikal) 1885, marin- och kolonialminister 1892–93. Burdeau var finansminister 1893–94 och vicepresident och president i deputeradekammaren 1894.

Burdeau var förebild för karaktären Bouteiller i Maurice Barrès berömda arbete Les déracinés.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Frankrikes finansministrar
Frankrikes kolonialministrar
Sjökrigsministrar
Franska professorer i filosofi
Franska politiker under 1800-talet
Alumner från École normale supérieure
Riddare av Hederslegionen
Födda 1851
Avlidna 1894
Män
Svensk uppslagsbok
Romerska köket

Romerska riket hade en rik tradition av mat och dryck, som till viss del överlevt i många moderna kök vid Medelhavet såsom franska köket och italienska köket. En inspirationskälla var det antika grekiska köket.

Frukosten på morgonen kallades ientaculum. Dagens huvudmål, cena, serverades vid kvällen. En viktig stapelföda var bröd på emmervete. Olivolja var det viktigaste matfettet i medelhavsprovinserna, men i de nordliga områdena var animaliska fetter vanliga. Den mest ansedda drycken var vin.

Det romerska köket anses vara ett av världens tre "moderkök" eller haute cuisine vid sidan av det iranska köket och det kinesiska köket. 

Romersk mat och dryck
Francis Burdett

Sir Francis Burdett, född 25 januari 1770, död 23 januari 1844, var en brittisk politiker, far till Angela Burdett-Coutts.

Burdett var från 1796 fram till sin död med ett kort avbrott medlem av underhuset. Han tillhörde dess mest radikala element, och dömdes två gånger till fängelse för politiska förseelser. Sedan 1797 verkade Burdet livligt för genomförandet av en parlamentsreform , efter dess genomförande närmade han sig tories och lät 1837 uppställa sig som deras kandidat.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar
 

Brittiska parlamentsledamöter
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Födda 1770
Avlidna 1844
Män
Svensk uppslagsbok
Lars Hagström

Lars Hagström kan syfta på

Lars Hagström (musikchef) (1948–2014), en svensk musikchef och flöjtist
Lars Hagström (löpare) (född 1955), en svensk långdistanslöpare
Lars Hagström (översättare) (1960–2001), översättare, kritiker, musiker, författare
Lars Hagström (filmklippare) (1937–1986), en svensk filmklippare
Strutsar

Strutsar (Struthionidae) är en familj med stora flygoförmögna fåglar. Familjen omfattar enbart släktet Struthio med de två arterna vanlig struts och somalistruts. släktet omfattar även ett större antal utdöda arter beskrivna utifrån fossil från holocen. Vanlig struts är den av de två idag levande arterna som har störst utbredningsområde och den är världens största fågel. Andra utdöda arter utgör bland de största fåglar som man känner har existerat.

Strutsar uppträder för första gången under miocen, men enstaka fossil från paleocen, eocen och oligocen kan också ingå i familjen. Strutsarna tillhör en grupp med andra flygoförmögna fåglar med oklara taxonomiska förhållanden som, kivier, emuer och nanduer. Förr placerades alla dessa grupper i ordningen strutsfåglar (Struthioniformes), men sentida genetiska studier indikerar att detta inte överensstämmer med arternas evolution varför strutsarna idag ofta själva placeras i den ordningen, även om exempelvis IUCN fortfarande använder den äldre klassificeringen.

Noter 

Fågelfamiljer
Strutsar
Chiusi

Chiusi är en kommun i provinsen Siena i regionen Toscana i Italien. Kommunen hade  invånare (2018).

Staden är gammal: Förutom sitt italienska namn har staden även ett latinskt namn (Clusium), ett etruskiskt namn (Clevsin) och ett umbriskt namn (Camars). Staden ligger på en kulle ovanför floden Clanis dalgång, nära sjön Clusium. 
Senare (91 f.Kr. - 88 f.Kr. ) deltog staden i bundsförvantskriget. År 640 ockuperades staden av östgoterna och var senare ett säte för lombarderna. Under tusentalet var området underställt en lokal biskop och var sedan rival med först Orvieto och sedan Siena som Chiusi tillhörde fram till 1556 då staden blev annekterad av Toscana.

Referenser 

 

Kommuner i provinsen Siena
Orter i Toscana
Madeleine Martin

Madeleine Minou Martin, tidigare Martin Neagu, född 20 augusti 1991 i Bergsjöns församling i Göteborg, är en svensk skådespelare.

Biografi
Martin spelade rollen som Cleo i Sveriges Televisions webb-tv-serie Riverside under hösten 2009. Därefter har hon bland annat medverkat i kortfilmen The Art of Breaking Up samt i Studio Sex, som är en av de många filmerna om rollfiguren Annika Bengtzon, där hon spelade bartendern Patricia. Martin har även en roll i filmen Snabba Cash II, där hon spelar karaktären Nadja. Hon spelar även Fatima  i julkalendern 2014. 2018 har hon en roll i TV-serien Katsching - lite pengar har ingen dött av.

Hon har även varit med i Crazy Pictures kortfilmer Singel och Gilla.

Madeleine Martin är syster till skådespelaren och regissören Philip Martin.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Externa länkar

Madeleine Martin på Uppsala stadsteater

Svenska skådespelare
Skådespelare från Göteborg
Födda 1991
Levande personer
Kvinnor
Ingvar Örner

Rudolf Ingvar Örner, född 11 maj 1955 i Kville församling, Bohuslän, är en svensk skådespelare.

Filmografi 

 2013 – Sune på bilsemester
 2013 – Inte värre än andra (TV-serie)
 2013 – Molanders
 2016 – Svart stig

Källor

Svenska skådespelare
Män
Födda 1955
Levande personer
John Burdon-Sanderson

John Scott Burdon-Sanderson, född 21 december 1828, död 23 november 1905, var en brittisk fysiolog. Han var morbror till John Scott Haldane.

Burdon-Sanderson blev filosofie doktor i Edinburgh 1851. Efter att en tid ha praktiserat i London ägnade han sig sedan 1870 helt åt vetenskapen och blev 1871 professor i fysiologi i London och 1882 i Oxford. 

Burdon-Sanderssons mest bemärkta arbeten avhandlar elektriska företeelser hos vävnader från djur och växter och var banbrytande inom denna del av elektrofysiologin. Han bidrog även till den moderna patologins framväxt.

Källor

Tryckta källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 

 

Brittiska fysiologer
Brittiska professorer i medicin
Alumner från Edinburghs universitet
Alumner från Paris universitet
Personer verksamma vid universitetet i London
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Brittiska läkare under 1800-talet
Födda 1828
Avlidna 1905
Män
Ledamöter av Royal Society
Kulturhuset Ängeln

Kulturhuset Ängeln är en mötesplats i centrala Katrineholm för alla åldrar med litteratur, konst och ett brett programutbud. Här finns bibliotek, konsthall, hörsal, kafé samt kulturförvaltningen. I Kulturhuset Ängeln finns Katrineholms bibliotek.

Kulturhuset Ängeln har fått sitt namn efter den idag rivna byggnaden Änglahuset. Änglahuset låg på Drottninggatan 9 i Katrineholm och revs 1961. På byggnadens fasad satt fem stycken änglar, varav tre kunde räddas vid rivningen. En av dessa änglar finns idag bevarad i det nuvarande Kulturhuset Ängeln på Djulögatan 27.

Katrineholms konsthall 
Katrineholms konsthall visar modern samtidskonst i utställningar med nationella och internationella konstnärer. I konsthallen kan du se olika tekniker som Fotografi, måleri, skulptur och ljudkonst. 
Utställande konstnärer i urval:
 Torbjörn Nolkrantz 2009 
 Eva Dahlin 2010

 PG Thelander 2011 
 Inta Ruka 2012
 Ylva Ceder 2014
Stina Wollter 2019
Cooper & Gorfer 2020
Matti Kallioinen 2021

Externa länkar
Kulturhuset Ängeln

Referenser 

Byggnader och anläggningar i Katrineholm
Kulturhus i Sverige
Naghmeh

Naghmeh (persiska: نغمه) är ett persiskt kvinnonamn och betyder sång, melodi eller ton. Det finns idag cirka 117 stycken med tilltalsnamnet Naghmeh i Sverige.
Kvinnonamn