kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dev (artist)

Devin Star Tailes, född 2 juli 1989, mer känd under sitt artistnamn Dev, är en amerikansk sångare, låtskrivare, rappare, modell och radiovärd. Hon upptäcktes av The Cataracs när hon gjorde en cover av en Amy Winehouse-låt och lade upp den på MySpace.

Liv och karriär
Dev föddes i Tracy i Kalifornien av Lisa, en fastighetsmäklare, och Riki Tailes, en målningsentreprenör. Dev växte upp i Manteca och är av mexikanskt och portugisiskt ursprung. När hon var fyra år började hon i tävlingssimning och var med i USA:s olympiska utvecklingsprogram. Hon tog examen från Sierra High School där hon var med i ett band och en kör. Senare började hon på San Joaquin Delta College och studerade engelska och konst.

Hon gjorde en cover av en Amy Winehouse-låt och beskrev den som "superkonstig och superannorlunda". En vän lade upp låten på MySpace och The Cataracs märkte den och kontaktade Dev. Hon hoppade av college under sitt första år för att bli artist. Sex månader senare började radio och MtvU spela Dev och the Cataracs låt "2night". 2009 flyttade Dev till Los Angeles för att producera musik med the Cataracs.

2010 producerade the Cataracs "Like a G6" till Far East Movement och beslöt sig för att använda en vers ur Devs singel "Booty Bounce" som refrängen. "Like a G6" släpptes i april 2010 och nådde topplaceringen på Billboard Hot 100. Låten sålde över två miljoner nedladdningar i USA. Dev släppte sin andra singel, "Bass Down Low", den 7 december 2010. Låten nådde nummer sextioett på Billboard Hot 100 och nummer två på Heatseekers Songs. 2009 började Dev arbeta på sitt debutalbum med the Cataracs. Albumet släpptes under sommaren 2011.

Teman och musikstil
Devs electrostil och prat-sångstil har jämförts med popsångerskan Kesha. Till detta sa Dev, "Jag är tillräckligt säker på det jag gör för att folk ska se mig för den jag är ... Jag förstår varför folk jämför oss men när de ser mig live kommer de inte anknyta oss lika mycket. Webbplatsen Idolator jämförde henne med Kesha och skrev, "Devs beat är fylligare och hennes låtar är mer electro än pop". The Hollywood Reporter jämförde Devs "futuristiska" och "pulserande" sound med electroclashmusikerna Peaches och Yelle. Devs musikstil har identifierats som electro-crunk, electropop och electro hop.

Diskografi

Album 
 2011 – The Night the Sun Came Up
 2017 – I Only See You When I'm Dreamin'

Singlar

Som huvudartist

Som gästartist

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Mononymt kända personer
Födda 1989
Levande personer
Kvinnor
Curtius



Kända romerska namnbärare 
Curtius är ett romerskt släktnamn.

 Marcus Curtius
 Quintus Curtius Rufus

Kända tyska namnbärare 
Curtius är även ett tyskt efternamn, som uppstod på 1500-talet genom latinisering av Korte, Kurtt med flera namnformer. 

 Ernst Curtius (1814–1896), historiker och arkeolog
 Ernst Robert Curtius (1886–1956), romanist
 Georg Curtius (1820–1885), filolog
 Julius Curtius (1877–1948), politiker
 Karl Friedrich Curtius (1764–1829), jurist
 Ludwig Curtius (1874–1954), arkeolog
 Michael Conrad Curtius (1724–1802), filolog, historiker och jurist
 Theodor Curtius (1857–1928), kemist

Se även 
 Lacus Curtius

Efternamn
Romerska namn
Latinisering

Latinisering kan avse:
Att ge ett namn eller uttryck på ett annat språk en latinsk form – se Latiniserade namn
Att skriva ett ord från ett språk som använder ett annat alfabet med latinska bokstäver – se Romanisering (lingvistik)
Romerska rikets assimilering av nya provinser – se Romanisering (assimilering)
Den process och metod som lägger grunden för läsfärdighet på svenska - se Latinisering (metod)
Lydia Cacho

Lydia Maria Cacho Ribeiro, född 12 april 1963 i Mexico City, är en mexikansk feminist, människorättskämpe, journalist och författare, uppmärksammad för sina anklagelser om korruption bland mexikanska politiker och affärsmän. Hon har attackerats på olika sätt för sitt journalistiska arbete genom fysiskt, psykiskt och sexuellt våld.

Yrkesliv 
Lydia Cacho, som studerat vid Sorbonne, började sin journalistkarriär i mitten av 1980-talet, då hon arbetade på tidningen Novedades de Cancúns kulturredaktion. Under 1990-talet skrev hon om hur kubanska och argentinska flickor och unga kvinnor prostitueras i Cancún. Under 1990- och 00-talen var hon även programledare i radio och TV. 
År 1998 utsattes Cacho för misshandel och våldtäkt. Dåden tros vara kopplade till hennes journalistiska arbete.

År 2005 publicerade hon reportageboken Los demonios del Edén som avslöjar ett pedofilnätverk med kopplingar till högt uppsatta politiker, statstjänstemän och affärsmän. Efter att boken släpptes var hon under en tid anhållen misstänkt för förtal. Under tiden hon var anhållen misshandlades hon och hotades med våldtäkt.
Hon har även skrivit boken Jag låter mig inte skrämmas, där hon beskriver sitt liv som aktiv feminist och rättskämpe i Mexiko och vad som hände henne efter utgivningen av den kontroversiella första boken.

I juli 2019 bröt sig flera okända förövare in i Cachos hem i Puerto Morelos. Förövarna stal datorer, kameror och flera hårddiskar som innehöll information om fall av sexuella övergrepp som Cacho granskade samt dödade hennes två hundar.

Hon har grundat en organisation mot kvinnoförtryck som är verksam i Centralamerika, Nordamerika och Karibien men är numera själv bosatt i Spanien.

Utmärkelser 
Lydia Cacho har fått ett antal utmärkelser för sina insatser. 2008 fick hon Tucholskypriset, 2009  Wallenbergmedaljen och 2011 Olof Palmepriset.

Familj 
Cachos far var ingenjör och hennes mor fick tre döttrar och två söner. Cachos morfar kom från Portugal, medan hennes mormor kom från Frankrike. De flyttade till Mexiko då andra världskriget började.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
Jag låter mig inte skrämmas (Memorias de una infamia) (Översättning Lena E. Heyman och Karin Sjöstrand, Natur & Kultur, 2009)

Maktens slavar (Esclavas del poder) (Översättning Lena E. Heyman och Karin Sjöstrand, Natur & Kultur, 2011)

Referenser 

Kvinnor
Födda 1963
Levande personer
Mexikanska journalister
Mexikanska feminister
Mexikanska aktivister
Mexikanska författare under 2000-talet
Mottagare av Olof Palme-priset
Personer från Mexico City
Tucholskypristagare
Marcus Curtius

Marcus Curtius var en romersk hjälte.

Curtius lär, enligt en sägen, 362 f.Kr. ha, klädd i rustning och sittande på en rikt prydd häst, störtat sig i ett på forum i Rom uppkommet svalg, vilket inte på något sätt kunde fyllas utan att, såsom teckentydarna förkunnade, Rom däri offrade vad det hade ypperst. Berättelsen därom saknar likväl historisk grund.

Se även
Lacus Curtius

Källor 

 

Fiktiva militärer
Personer i romersk mytologi
Ernst Robert Curtius

Ernst Robert Curtius, född den 14 april 1886 i Thann, Elsass, död den 19 april 1956 i Rom, var en tysk romanist, sonson till Ernst Curtius.

Curtius var först docent i filosofi vid Bonns universitet, blev 1920 professor i romansk filologi i Marburg, därefter från 1924 i Heidelberg. År 1929 återvände han till Bonn, där han var verksam till 1951. Han gjorde sig känd som en skarpsinnig skildrare av den samtida franska litteraturen. 

Curtius omnämns i Victor Klemperers dagböcker Intill slutet vill jag vittna. De båda var konkurrenter i sina akademiska karriärer.

Bibliografi (urval)
 Ferdinand Brunetiére (1914)
 Die literarischen Wegbereiter der neuen Frankreich (1919)
 Maurice Barres und die geistigen Grundlagen des französischen Nationalismus (1920)
 Maurice Barres och den franska nationalismens andliga grundvalar (översättning Carl-Gustaf Thomasson) (Gleerup, 1926)
 Der Syndikalismus der Geistesarbeiter in Frankreich (1921)
 Französischer Geist im neuen Europa (1925)
 Joyce und sein Ulysses (1929)
 Die französische Kultur: eine Einführung (1930)
 Den franska kulturen: en orientering (översättning Sven Stolpe) (Natur och kultur, 1932)

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931
 
 Libris

Noter

Tyska filologer under 1900-talet
Tyska romanister
Tyska professorer
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Födda 1886
Avlidna 1956
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Alsace
Alumner från Bonns universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Strasbourgs universitet
Ludwig Curtius

Ludwig Michael Curtius, född den 13 november 1874 i Augsburg, död den 10 april 1954 i Rom, var en tysk arkeolog.
 
Curtius blev docent i München (1907), professor i Erlangen (extra ordinarie 1908, ordinarie 1913), Freiburg (1918) och i Heidelberg (1920). Från 1928 var han direktör för tyska arkeologiska institutet i Rom. Bland hans skrifter märks Die antike Kunst (1914 ff.) och Das griechische Grabrelief (1920). Curtis var från 1925 medutgivare av Gnomon.

Källor

Noter

Tryckta källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931
 

Tyska arkeologer
Klassiska arkeologer
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från Münchens universitet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Münchens universitet
Personer verksamma vid Erlangens universitet
Personer verksamma vid Freiburgs universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Födda 1874
Avlidna 1954
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Augsburg
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Mottagare av Pour le Mérite
Emil Åhrén

Emil Jonsson Åhrén alternativt Emil Jansson Åhrén, född 21 januari 1865 i Vittensten, Eda socken, Värmland, död 20 oktober 1936 i Matteus församling, Stockholm, och gravsatt på Eda kyrkogård. Han var en svensk kristen författare och tidningsredaktör.

Hans föräldrar var hemmansägare Jon Olsson och Kajsa Arvidsdotter. Han var gift (1895) med Erika Amalia Österman (född 18 maj 1874, död 3 maj 1907) och de fick sonen Uno Emrik (född 6 augusti 1897), sedermera professor i stadsbyggnad. Efter att ha levt som änkeman och ensamstående far i 10 år gifte Emil om sig 11 oktober 1917 med Tekla Katarina Rosenholm (född 23 september 1881 i Norrköpings Sankt Olai, Östergötland, död 16 oktober 1954 under ett besök i Danmark). Emil och Tekla fick sonen Olov Emil, 7 juni 1919.

Emil Åhrén blev sjundedagsadventist i början av 1880-talet. Hans 22 år äldre bror Olof Johnson, som hade blivit baptist 1876 och ett par år senare kommit i kontakt med adventisterna i Kristiania (Oslo), återvände hem som adventisternas pionjär och samfundsgrundare i Sverige. 1882-1891 och 1893 vistades Emil i Battle Creek, Michigan, USA. Till en början som anställd vid Adventistsamfundets tryckeri, sedan som kolportör och medarbetare i den svenska avdelningen vid bokförlaget Review and Herald. Under tiden studerade han teologi vid Battle Creek College och ordinerades till predikant 1886 efter avslutade studier. När han 1891 återvände till Sverige kom han huvudsakligen att arbeta som redaktör vid Skandinaviska Förlagsexpeditionen (numera Skandinaviska Bokförlaget). Åren 1900-1932 var han den första redaktören och 1919-1932 även ansvarig utgivare för Tidens tecken, organ för Sjundedagsadventisterna. 1918-1931 var han även ansvarig utgivare av Missionären, från samma samfund. Under 38 år skrev han många artiklar i dessa tidskrifter.

Emil Åhrén var som kristen författare och förkunnare i tiden kring det Första världskriget upptagen av samtidens utveckling ur ett bibliskt profetiskt perspektiv. Han motsatte sig tidens krigshets och var en sann pacifist. Han beskrivs som "vänlig och öppen för kontakter med andra kristna och betonade vikten av kristlig ödmjukhet i förhållande till andra kristna. Han predikade bl.a. i Baptistkyrkan i Örby, en Metodistkyrka i Södertälje och i Missionshuset i Finnerödja".

Bibliografi
 Spiritismen och andevärlden eller lifvet och döden (1901)
 Frälsning och förtappelse (1904)
 Turkiets öde och det hotande världskriget samt ett ord om den eviga världsfreden (1912), utkom på danska 1913
 Den stora världskatastrofen eller Det treåriga världskriget och nationernas slutliga undergång i kampen om världsherraväldet samt den eviga världsfreden i biblisk och historisk belysning (1917)
 Det sista kriget och den eviga freden (1919)
 De stora världsproblemen i den gudomliga uppenbarelsens och historiens ljus (1920), utkom på danska 1925
 Vad är sanning i vilodagsfrågan? (1926)

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Sveriges dödbok

Externa länkar
 

Svenska författare
Personer från Eda socken
Födda 1865
Avlidna 1936
Män
Justin Biebers diskografi

Den kanadensiska artisten Justin Biebers diskografi består av ett studioalbum, en EP, fem singlar och tre promosinglar. Vid tretton års ålder, upptäcktes Bieber på YouTube, och därefter signerad av R&B-sångaren Usher. Den populära produktionsduon Tricky Stewart och The-Dream producerade Biebers debutsingel, "One Time", som nådde topp 20 på det esta hitlistorna.

Biebers skivdebut, en EP vid namn My World, släpptes den 17 november 2009. Den debuterade på hitlistorna runt om i hela världen, som topp 5 i USA, Storbritannien och Kanada där den debuterade som nummer ett. På EP:en finns även den framgångsrika uppföljningssingeln, "One Less Lonely Girl" och promosinglarna "Favorite Girl" och "Love Me ". Uppföljaren till My World, studioalbumet, My World 2.0 släpptes den 23 mars 2010. Albumet debuterade på förstaplatsen i USA och nådde topp 5 i de flesta andra länderna. Från albumet släpptes singeln "Baby," med den amerikanske rapparen Ludacris som gästartist. Den nådde topp 10 placeringar runt om i hela världen. Albumets andra singel, "Somebody to Love", nådde en topp 10 placering i Kanada och topp 20 placering i flera andra länder. "Never Let You Go" släpptes som en promosingel medan "U Smile" släpptes som albumets tredje singel.

Album

Studioalbum

EP-skivor

Remixalbum

Samlingsalbum

Singlar

Som gästartist

Promosinglar

Övriga låtar

Albumframträdanden

Musikvideor

DVD-skivor

Referenser

Källor

Noter

Fotnoter 
 I vissa områden har My Worlds släppts som en återutgivning av My World tillsammans med låtar från My World 2.0 och är därmed listade med My Worlds.

Diskografi
Popdiskografier
Diskografier för amerikanska artister
Bill Sund

Bill Tage Sund, tidigare Pettersson, född 20 oktober 1945, är en svensk historiker och professor i arbetsmarknadskunskap vid Institutet för social forskning/SOFI, Stockholms universitet.

Han har främst undersökt arbetarhistoria och arbetarskydd, men även idrott. Hans doktorsavhandling vid Stockholms universitet var Nattens vita slavar : makt, politik och teknologi inom den svenska bagerinäringen 1896–1955 (1987).

Bibliografi
 Nattens vita slavar : makt, politik och teknologi inom den svenska bagerinäringen 1896–1955 (1987)
 Arbetsskadornas maktprocess (1989)
 Makt och arbetsskador under 1900-talet (1990)
 Kvinnolön, arbetsmiljö, jobb : beklädnadsfackförbundens kamp 1940–1990 (1991)
 Arbetarskyddet på LM Ericsson i Midsommarkransen 1940–1980 (1992)
 The safety movement and the Swedish model (1993)
 Beklädnadsarbetarnas förbund : textil, konfektion, läder : 1972–1993 (1993), tillsammans med Marianne Högmark
 Fotbollens maktfält : svensk fotbollshistoria i ett internationellt perspektiv (1997)
 Hundra år på LM : LM Ericssons verkstadsklubb 1898–1998 (1998)
 Den svenska läxan : en essä om ekonomisk brottslighet i Sverige, USA och Italien (1999)
 The Social Democrats and football in Sweden (1999)
 Krogbranschens mörka sida (1999), tillsammans med Tage Alalehto
 Huddinge Hockey 50 år - Från kyrkan till Globen - 1950-2000 (1999), tillsammans med Roland Berndt, Anders Pemer och Bertil Werner
 Football cultures and systems of play in Sweden since 1925 (2000)
 Bandy : från Tomtedansen i Karlstad till festen på Zinken (2000)
 Arbetsmiljö – företag – samhälle (2000)
 The origins of bandy and hockey in Sweden (2001)
 Between politics and market – the modern Swedish sport movement (2001)
 10 veteraner berättar (2001)
 Det långa 70-talet : en omvärldsanalys (2002, som e-bok redan 2000)
 Sport management (2002), tillsammans med Hans-Erik Olson
 Narkotikabrottslighetens organisationsmönster. Tillsammans med Lars Korsell m. fl. Brottsförebyggande rådet. Rapport 2005:11. Nedladdningsbar
Häleri. Den organiserade brottslighetens möte med den legala marknaden. Tillsammans med Lars Korsell m. fl. Brottsförebyggande rådet. Rapport 2006:6. Nedladdningsbar
Fotbollsindustrin. Nomen förlag (2007 och 2008). Även som  e-bok och talbok 
 Ett förbund i arbete. Det lyser en framtid i Sverige. Svenska Metallindustriarbetareförbundet 1957-1981. Tillsammans med Lars Berggren m. fl. 2008 
 Backe upp och backe ner. Svensk cykelsport och cykelhistoria i ett internationellt perspektiv (2012)
Fotbollens strateger. Spelsystem och ledarskap i ett internationellt och svenskt historiskt perspektiv. Malmö Studies in Sport Sciences 2015. <Även som talbok
Elit och bredd. Makten i Metall och Svenska Fotbollförbundet sedan 1950-talet. Kunskapens tider. 2016
Starkare tillsammans. Svenska Metallindustriarbetareförbundet 1982-2005. Tillsammans med Lars Berggren m. fl. 2017

Referenser

Externa länkar
 Bill Sund, presentation på Idrottsforum
 Kontaktsida, Stockholms universitet
 

Svenska historiker
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Män
Födda 1945
Levande personer
Codrington

Codrington har flera betydelser:

Codrington (efternamn), ett engelskt efternamn som burits av bland andra:
 Edward Codrington
 Robert Henry Codrington
 William John Codrington
 Codrington (Antigua och Barbuda), en ort i Antigua och Barbuda 
 Mount Codrington, ett berg i Antarktis
Trey Songz

Tremaine Aldon Neverson, född 28 november 1984 i Petersburg i Virginia, mer känd under sitt artistnamn Trey Songz, är en amerikansk sångare, producent och skådespelare.

Diskografi

Studioalbum

Mixtapes 
 Genesis
 In My Mind
 Anticipation
 #LemmeHolDatBeat
 Anticioation 2
 #LemmeHolDatBeat2

Singlar 

 2008 − "Last Time"

 2009 − I Invented Sex
 2009 – One Love
 2010 − Say Aah feat. Fabolous
 2010 − Neighbors Know My Name
 2010 − Already Taken
 2010 − Can't Be Friends
 feat. Nicki Minaj
 2011 − Love Faces

 feat. Fabolous
 2011 − Unusual feat. Drake
 2011 − Sex Ain't Better Than Love

 2012 − 2 Reasons feat. T.I.

 2014 − Na Na
 2014 − Smartphones
 2014 − Foreign
 2014 −What's Best For You
 2015 − Slow Motion

Filmografi

Filmer 
 Queen of Media (2008) 
 Preacher's Kid (2010) 
 When I Was 17 (2010) (Dokumentär)
 Trey Songz: My Moment (2010) (Dokumentär)
 Texas Chainsaw 3D (2013) 
 Baggage Claim (2013)

TV-serier 
 Lincoln Heights (2009) (avsnitt: "Relative Unknown")
 Total Divas (2014) (avsnitt: "The House Sitters")

Externa länkar 

 
 

Födda 1984
Män
Levande personer
Amerikanska skådespelare
Amerikanska musiker
Amerikanska R&B-sångare
Personer från Petersburg, Virginia
Låtskrivare
Amerikanska musikproducenter
Vi möts igen

Vi möts igen (engelska: We'll Meet Again) är en brittisk dramaserie från 1982. Titeln är baserad på den populära sången We'll Meet Again från andra världskriget, framförd av Vera Lynn. Seriens musikaliska tema komponerades av Denis King. Serien hade svensk premiär i TV2 den 15 november 1983.

Handling 
Serien utspelar sig i den fiktiva byn Market Weatherby i Suffolk, East Anglia, dit en amerikansk flygflottilj med bombplan ur Eight Air Force anländer i april 1943. Känslor uppstår mellan läkaren Helen Dereham, vars make är borta och krigar i Europa och Major Jim Kiley, som är befäl på den närliggande USAAF-basen. Spänning uppstår även mellan lokalbefolkningen och de "inkräktande" amerikanska soldaterna, vars blotta närvaro påverkar deras ordning och levnadssätt. Det råder delade meningar om amerikanernas inblandning och agerande, vilket orsakar sprickor i familjerna i byn. En del välkomnar hjälpen i det krigströtta England och uppskattar ombytet, medan andra provoceras av de självsäkra och djärva amerikanska flygarna. Nya vänskapsband knyts, relationer inleds och tillvaron ställs på ända i krigets skugga.

Rollista i urval 

 Susannah York - Helen Dereham  
 Michael J Shannon - Major Jim Kiley  
 Lou Hirsch - Sergeant Hymie Stutz
 Patrick O'Connell - Jack Blair  
 Lynne Pearson - Rosie Blair  
 Carolyn Pickles - Sally Bilton 
 James Saxon - Sergeant Elmer Jones  
 Gavan O'Herlihy - Kapten 'Red' Berwash  
 June Barry - Vera Mundy  
 Ray Smith - Albert Mundy  
 Ronald Hines - Major Ronald Dereham  
 Ed Devereaux - Överste Rufus Krasnowici  
 Christopher Malcolm - Master Sgt. Joe 'Mac' McGraw 
 Natalie Ogle - Letty Mundy  
 Patrick Pearson - Peter Mundy  
 Kathryn Pogson - Vi Blair  
 Lise Ann McLaughlin - Patricia Dereham
 Joris Stuyck - Master Sgt. Chuck Ericson 
 Holly Watson - Betty Bilton 
 David Baxt - Sgt. Mario Bottone 
 Gillian Phelps - Syster Dickson 
 Julia McCarthy - Ruby Bilton 
 Richard LeParmentier - Kapten Lester Carson 
 Susan Engel - Phyllis Lambourn 
 Stuart Wilson - Sid Davis 
 Madeleine Christie - Nanny 
 John Bleasdale - Charlie 
 John Arthur - Lt. Herman Krotnik
 Kevin McNally - Pfc. John Wyatt
 Danny Webb - Ung rekryt

Övrigt 
Serien blev uppmärksammad för realistiska flygscener och skildringar av en amerikansk flygbas. Vid inspelningen användes en autentisk Boeing B-17 Flygande Fästning, Sally B, registreringsnummer G-BEDF. I serien föreställde Sally B dock ett annat flygplan, Ginger Rogers.

DVD 
Serien finns utgiven på DVD.

Källor

Se även 
 Memphis Belle, film, 1990

Externa länkar 

Brittiska TV-serier från 1980-talet
TV-seriestarter 1982
TV-serieavslutningar 1982
Andra världskriget på film
Brittiska dramaserier
Brittiska krigs-TV-serier
Engelskspråkiga TV-serier
TV-serier som utspelar sig under andra världskriget
I Gotta Make It

I Gotta Make It är den amerikanske singer-songwritern Trey Songz debutalbum. Albumet släpptes i USA den 26 juli 2005 och debuterade som #20 på Billboard 200. Albumets släpptes av skivbolaget Atlantic Records och innehåller gästframträdanden av Twista, Aretha Franklin och Juvenile.

Låtlista

Topplistor

Referenser

Källor

Noter 

Album av Trey Songz
Amerikanska debutalbum
Musikalbum 2005
Nacka kapellförsamling

Nacka kapellförsamling var en församling i nuvarande Stockholms stift i nuvarande Nacka kommun i Stockholms län. Församlingen uppgick 25 februari 1844 i Nacka-Erstaviks kapellförsamling och 1 maj 1887 i Nacka församling.

Församlingens område motsvarade den del av Nackareservatet som ligger inom Nacka kommun, samt bostadsområdet Hästhagen.

Administrativ historik
Församlingen bildades på 1640-talet genom en utbrytning ur Brännkyrka församling och ingick därefter i Huddinge pastorat. Församlingen hade åtminstone sedan 1728 gemensam predikant med Erstaviks kapellförsamling och 25 februari 1844 tillsattes en gemensam sockennämnd varefter församlingarna kom att betraktas som en, Nacka-Erstaviks kapellförsamling.

Se även 
 Nacka socken
 Källtorp, Nacka kommun
 Södra kyrkogården, Nacka kommun

Källor 

Häradskartan för östra Svartlösa härad 1869

Indelningar i Nacka kommun
Historiska församlingar i Strängnäs stift
Erstaviks kapellförsamling

Erstaviks kapellförsamling var en församling i nuvarande Stockholms stift i nuvarande Nacka kommun i Stockholms län. Församlingen uppgick 25 februari 1844 i Nacka-Erstaviks kapellförsamling.

Området motsvarade, med dagens mått, tätorterna Fisksätra, Saltsjöbaden och Älta samt godset Erstavik.

Administrativ historik
Församlingen bildades på 1600-talet genom en utbrytning ur Brännkyrka församling och ingick i Huddinge pastorat. Församlingen hade åtminstone sedan 1728 gemensam predikant med Nacka kapellförsamling och 25 februari 1844 tillsattes en gemensam sockennämnd varefter församlingarna kom att betraktas som en, Nacka-Erstaviks kapellförsamling.

Se även 
 Nacka socken
Erstavik

Källor

Externa länkar 
Häradskartan för östra Svartlösa härad 1869

Indelningar i Nacka kommun
Historiska församlingar i Strängnäs stift
Erstavik