kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Giottino

Giottino, egentligen Giotti di Maestro Stefano, född omkring 1325, död omkring 1368, var en italiensk konstnär.

Giottino var en av de främsta efterföljarna av Giotto. Hans verksamhet kan ej fullständigt klarläggas. Möjligen har han del i de giottoska freskerna i nedre kyrkan i San Francesco, Assisi, bland annat Marias kröning. Hans främsta väggmålningar är de livfulla freskerna med den helige Silvesters legend i det andra Bardikapellet i Santa Croce, Florens, och en av hans mest känd tavlor är Kristi begråtelse i Uffizierna, Florens, en stor bild på guldgrund. Båda verken upptas av Giorgio Vasari i hans Le vite.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Italienska målare under 1300-talet
Konstnärer från Florens
Födda 1300-talet
Avlidna 1300-talet
Män
Svensk uppslagsbok
Veikko Kankkonen

Esa Veikko Antero Kankkonen, född 5 januari 1940 i Sotkamo, Uleåborgs län, är en finländsk tidigare backhoppare som tävlade för Lahden Hiihtoseura, Lahtis.

Karriär 

Veikko Kankkonen deltog i Olympiska vinterspelen 1964 i Innsbruck. I normalbacken (i Seefeld in Tirol) vann han tävlingen och fick sin olympiska guldmedalj. I stora backen (i Bergisel) blev det dramatik. Kankkonen hade det bästa hoppet i första omgången där han hoppade lika långt som gällande backrekordet. Toralf Engan, som till slut blev segrare, hoppade två meter kortare. I andra omgången hoppade båda hopparna lika långt, men Kankkonen hade ett "halvt fall" och fick stilpoäng från 9 till 18,5 (finländske domaren gav 15). Det räckte till en silvermedalj för Kankkonen i det som beskrivits som "den mest dramatiska hopptävlingen i OS-historien". I OS 1968 i Grenoble deltog Kankkonen och var Finlands flaggbärare under öppningsceremonin. Han vann dock inga medaljer i detta OS.

Veikko Kankkonen vann Tysk-österrikiska backhopparveckan två gånger: 1963/1964 och 1965/1966. Han vann tävlingen i Holmenkollen 1964 och satte två backrekord (85 och 87 meter). Han fick Holmenkollenmedaljen 1964 tillsammans med Eero Mäntyranta, Georg Thoma och Halvor Næs.

Senare karriär 

Veikko Kankkonen spelar golf och tävlar tillsammans med tidigare finländska backhoppare mot tidigare norska backhoppskamrater i "Ryder Cup Norge - Finland".

Källor 
  
 Sports Reference - Veikko Kankkonen
 The-Sports.org - Veikko Kankkonen

Externa länkar 
 Adresseavisen: Olympisk mester etter dramatisk renn
 Golf på Losby Gods
 Ski Jumping Hill Archive: Wembley, London

Män
Levande personer
Födda 1940
Finländska backhoppare
Finländska olympiska guldmedaljörer
Finländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1964
Olympiska silvermedaljörer 1964
Personer från Sotkamo
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1964
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1968
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1960
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1960 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1964 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1968 från Finland
Finländska idrottare under 1900-talet
Frankrike i Eurovision Song Contest 2012

Frankrike deltog i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan.

Internt val 

France 3 meddelade i november att man återigen skulle välja artist internt, något man gjort varje år sedan 2008. Den 29 november blev det klart att den fransk-indonesiska sångerskan Anggun skulle representera Frankrike. Den 17 januari avslöjades det att titeln på den låt hon skulle framföra var "Echo (You and I)" och att låten var skriven av William Rousseau samt Jean-Pierre Pilot. Ett kort utdrag från låten släpptes den 26 januari. Hela låten släpptes den 29 januari.

Vid Eurovision 

Frankrike deltog i finalen den 26 maj. Där hade de startnummer 9. De hamnade på 22:a plats med 21 poäng. Frankrike fick poäng från 6 av de 41 röstande länderna. Det högsta de fick från ett och samma land var 6 poäng som de fick från både Schweiz och Island.

Frankrike röstade även i den andra semifinalen.

Se även
 Frankrikes bidrag i Eurovision Song Contest
 Eurovision Song Contest 2012

Referenser 

Länder i Eurovision Song Contest 2012
Musikåret 2012
2012 i Frankrike
Musik i Frankrike
Teenage Mutant Ninja Turtles (IDW Publishing)

Teenage Mutant Ninja Turtles är en amerikansk serietidning, publicerad av IDW Publishing och startad i augusti 2011. Den var ännu i november 2011 den enda samtida publicerade Turtlesserien, och den första nya versionen av Turtles sedan varumärket såldes till Nickelodeon i oktober 2009. 

Seriens skaparteam består av Kevin Eastman, som arbetar med handlingen och sidlayout, samt Tom Waltz som står för manuskript; och Dan Duncan, som behandlar färdiga teckningar.

Handling
Serien ger ny bakgrund till sköldpaddorna, samt figurer som April O'Neil, Krang och Casey Jones. Dessutom introduceras nya figurer, som kattmutanten Old Hob. Andra berömda Turtlesfigurer, som Shredder, medverkar inte i första numret. Precis som i de ursprungliga Mirageserierna bär alla sköldpaddor röd bandana, dock bara till femte numret.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Amerikanska serietidningar
IDW Publishing
Serietidningar startade 2011
Engelskspråkiga serietidningar
Johann Elias Ridinger

Johann Elias Ridinger, född 16 februari 1698 i Ulm, död 10 april 1767 i Augsburg, var en tysk målare, gravör, tecknare och bokförläggare. Han anses vara en av de mest kända tyska gravörerna av djurmotiv, särskilt hästar, hundar och jaktscener.

Han började sin utbildning i Ulm för konstnären Christoph Resch (1701–1716) och studerade senare under Johann Falch (1687–1727) i Augsburg. Han lärde sig  gravyrkonsten av Georg Philipp Rugendas. På inbjudan av Friherre Wolf von Metternich (1706–1731) tillbringade han tre år i Regensburg. Jakt och besök på en ridskola var avgörande för hans utveckling. Hans gravyrer och etsningar visade djuren i karakteristiska rörelser och positioner i landskapsmiljöer. Den dekorativa elementen i hans verk visar tydligt rokokostiltendenser.  Han grundade även senare sitt eget bokförlag i Augsburg, där de flesta av hans verk skapades. År 1759 blev han chef för Augsburger Stadtakademie. Hans teckningar var ofta utförda med precision och smak. De har använts som dekor på porslin och keramik.

Externa länkar 
 Nationalmuseum - Konstnärer/Tillverkare: Johann Elias Ridinger

Tyska målare
Tyska gravörer
Djurmålare
Födda 1698
Avlidna 1767
Män
Personer från Ulm
Tyska grafiker
Gaius Musonius Rufus

Gaius Musonius Rufus eller Cajus Musonios Rufus mest känd som bara Musonius var en romersk filosof och stoikier under första århundradet. Han blev utvisad av Nero men återhabiliserades under Galba.  Han är känd som Epiktetos lärare.

Lära
Hans lära är starkt praktisk i den meningen att filosofins roll är att kultivera människan och göra samtiden lättare för honom. Han filosoferade om gudarna som varande endast själ och kroppen som det korrumperade elementet i mänskligheten. Själens inneboende rationalitet (Grekiska: διάνοια) och den därpå följande etiken upptar stor roll, eftersom filosofin bör innehålla etiska ställningstaganden. Genom att bryta med sina egna barnsligheter, förmår man sig växa upp till en vuxen och etisk människa. Filosofins roll i detta sammanhang blir en hjälp i den brytningen. De råd han ger är många gånger praktiska, som att man inte skall äta för mycket kött och ta hand om sina möbler. Familjen och staten hör samman, i det att familjens värderingar skall vara del av statens. Staten skall förvara familjen. Han var en av de antika filosofer som starkast tog avstånd från barnadråp. Han försvarade också att flickor och pojkar skulle få samma utbildning. Han ansåg att båda könen hade lika stor anledning att studera ämnet med tanke på att båda hade lika stor kapacitet för att fullända sin moral.

Referenser
 
Romerska filosofer 
Stoiker
Personer i Romerska riket under 000-talet
Protofeminism
Kommunvapen i Nederländerna

Ett galleri över Nederländernas nuvarande kommunvapen.

Drenthe

Flevoland

Friesland

Gelderland

Groningen

Limburg

Kommunen Sittard-Geleen har inget vapen.

Noord-Brabant

Kommunen Drimmelen har inget vapen.

Noord-Holland

Overijssel

Utrecht

Zeeland

Zuid-Holland

Särskilda kommuner 
Öarna Bonaire, Saba och Sint Eustatius (Karibiska Nederländerna) i Västindien har status som särskilda 

kommuner (bijzondere gemeenten) i Nederländerna.

Se även 
Kommunvapen
Heraldik

 
Heraldiska vapengallerier
Georg Philipp Rugendas

Georg Philipp Rugendas, född 27 november 1666 i Augsburg, död 10 augusti 1742 där, var en tysk målare och kopparstickare. Han är anfader till konstnärssläkten Rugendas.

Rugendas som studerade i sin hemstad, i Wien och Venedig, slog sig åter ned i Augsburg 1695. Han utbildade sig huvudsakligen under inflytande av Jacques Courtois, men bibehöll dock en viss självständighet i teckning och färg. Han målade bataljer och soldatliv. Arbeten av honom finns i museer i exempelvis Braunschweig, Hampton Court, Wien, Augsburg, Schwerin, Köpenhamn, Stockholm och Oslo. Hans teckningar och raderingar anses stå högre än hans målningar. Bland raderingarna märks Fransmännen framför Augsburg 1703 och 1704 (6 blad) samt Karl XII till häst, drivande fienden framför sig och Prins Eugen till häst. Rugendas blev 1710 direktör för konstakademien i Augsburg. Hans tre söner var skickliga i att arbeta med mezzotint, en teknik som han själv utövade med bravur. Rugendas finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Tyska grafiker
Tyska tecknare
Bataljmålare
Tyska målare under 1700-talet
Personer från Augsburg
Födda 1666
Avlidna 1742
Män
Ugglan
Representerade vid Nationalmuseum
Ruggiero Giovannelli

Ruggiero Giovannelli, född omkring 1550, död 1625, var en italiensk tonsättare.

Giovannelli blev 1594 Giovanni Pierluigi da Palestrinas efterträdare som kapellmästare vid Peterskyrkan i Rom och 1599 påvlig kapellsångare. Giovanelli tillhörde den romerska skolan, sm under 1600-talet förde vidare de stora traditionerna från Palestrinas dagar. Han komponerade motetter, mässor, madrigaler och villaneller.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1500-talet
Italienska kompositörer
Avlidna 1625
Män
Personer från Velletri
Hämndens ögonblick

Hämndens ögonblick (originaltitel: Split Second) är en brittisk science fiction-actionfilm från 1992 i regi av Tony Maylam, med Rutger Hauer i huvudrollen.

Trots budget på ungefär 7 miljoner dollar och den välkände skådespelaren Rutger Hauer, blev filmen ingen succé. Filmen är ett framtidsscenario som föreställer år 2008, då global uppvärmning lett till översvämning.

Handling 
En hårdkokt polis med dålig relation till polischefen jagar tillsammans med en mer städad polis ett monster i det översvämmade London.

Distribution 
Filmen premierade endast på nio svenska biografer. 

Filmen släpptes som video 1992 och som DVD Region 2 digitalt ommastrad 2004 men har utgått.

I svensk tv var det Kanal 5 som stod för inköpet och filmen visades som Hämndens ögonblick.

Källor

Externa länkar 

Brittiska science fiction-actionfilmer
Brittiska science fiction-skräckfilmer
Filmer 1992
Dystopisk film
Bo Gräslund

Bo Gräslund, född 13 december 1934 i Jönköping, är en svensk professor emeritus i arkeologi vid Uppsala Universitet, Institutionen för arkeologi och antik historia. Han är gift med arkeologen Anne-Sofie Gräslund.

Gräslund har argumenterat för att uttrycket fimbulvinter speglar folkliga minnen av svåra förhållanden under en rad somrar med dåligt väder som följde efter två förmodade vulkanutbrott år 536 och 540 e.Kr. 

Gräslund säger sig i boken Mysteriet Balderson. En deckargåta (2002) med textanalytisk metod ha bevisat att det var Sven Delblanc som var Balderson. Författaren Sven Wernström hävdade 2009 att Gräslund själv skulle vara mannen bakom pseudonymen.

Referenser

Externa länkar 
 Bo Gräslund i Libris

Födda 1934
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Svenska professorer i arkeologi
Män
Levande personer
Forskare från Jönköping
Svenska arkeologer under 1900-talet
Isländska namnkommittén

Isländska namnkommittén () är en isländsk språkvårdsinstitution. Den inrättades 1991 och ansvarar för införandet av nya förnamn till den isländska kulturen: de avgör om ett namn som inte tidigare används i landet är lämpligt att lägga till i det isländska språket. För att bli antaget får namnet endast innehålla bokstäver från det isländska alfabetet och använda sig av isländsk stavning. Namnet övervägs med hänsynstagande till isländsk namntradition och huruvida det kan ge bäraren besvär.

Kommittén består av tre tillsatta personer som är utsedda för en period om fyra år, en nomineras av Isländska språkkommittén, en av fakulteten för historia och filosofi på Islands universitet och en av juridiska fakulteten.

Se även
Isländsk grammatik

Referenser

Externa länkar
 Lista över namn som godkänts och nekas av kommittén på Rettarheimild.is 
 Kommitténs ansökningsformulär på Domsmalaraduneyti.is 

Isländska
 Namnkommittén
Organisationer bildade 1991
Genomsnittlig intäkt per användare

Genomsnittlig intäkt per användare (engelska Average Revenue Per User (ARPU)) ett mått som företrädesvis används av teleoperatörer och  Internetleverantör och definieras som den totala intäkten dividerat med antalet användare (kund eller abonnenter).

Termen används av företag som tillhandahåller sina kunder en form av abonnemang, till exempel, mobiloperatörer, teleoperatörer och  Internetleverantörer. Det är ett mått på den intäkt som genereras per användare per månad eller år. Inom mobiltelefoni anger ARPU den totala avgift som debiteras genomsnittsanvändaren (abonnenten) per månad i form av både samtals- och abonnemangsavgifter.

Måttet ger att företag en detaljerad bild per användare för att följa den totala intäkten och dess tillväxt.

Referenser

Externa länkar 
 ARPU definition at Investopedia
 PC Magazine Definition

Telefoni
Mobiltelefoni
Nordisk kulturkontakt

Nordisk kulturkontakt är ett av Nordiska ministerrådet drivet nordiskt kulturcentrum och bibliotek med huvudsaklig verksamhet på Kajsaniemigatan 9 i Helsingfors. 

Nordisk kulturkontakt (Pohjoismainen kulttuuripiste (FI), Nordic Culture Point (ENG)) är en nordisk kulturinstitution under Nordiska ministerrådet som verkar över hela Norden. Syftet är att profilera det nordiska kultursamarbetet både nordiskt och internationellt. Aktiviteterna skapar fysiska, ekonomiska och digitala kulturmöten i Norden.  

Nordisk kulturkontakt har en omsättning på omkring 1,7 miljoner euro och omkring femton heltidsanställda (2018). Organisationen fungerar som sekretariat för Nordiska ministerrådets fyra kulturstödsprogram på sammanlagt knappt 5 milj euro/år: Kultur- och konstprogrammet, Nordisk-baltiska mobilitetsprogrammet för kultur, VOLT - barn och unga kultur och språk samt NORDBUK stödprogrammet.  

Institutionen hette tidigare Kulturkontakt Nord men bytte namn till Nordisk kulturkontakt 1 februari 2017.

Se även 
 Nordens Institut i Finland

Referenser

Noter

Externa länkar
Nordisk kulturkontakts webbplats 

Nordiskt samarbete
Kultur i Helsingfors
Nordiska ministerrådet
John Falstaff

Sir John Falstaff är en person uppdiktad av William Shakespeare som använts i ett flertal av hans pjäser och också i verk av andra författare och kompositörer, som Giuseppe Verdi, (Falstaff (Verdi)) och Orson Welles, (Falstaff).

Falstaff är en fet, fåfäng, skrytsam och feg adelsman, som med sin komiska framtoning ändå framstår som sympatisk.

För en svensk publik torde namnet Falstaff mest associeras med Axel Wallengren, som använde pseudonymen Falstaff, fakir, men Wallengren använder bara namnet - inte Shakespeares figur.

Ursprung

Det finns flera möjliga inspirationskällor för Falstaff. En möjlighet är Sir John Fastolf, som slogs mot Jeanne d’Arc vid Slaget vid Patay. Fastolf hade oturen att som en av få engelsmän överleva slaget, och anklagades efteråt för feghet. En annan möjlighet är Sir John Oldcastle, en  Lollard, som var vän till  Henrik V, men som avrättades för ett revoltförsök. I det anonyma skådespelet Henrik V av England förekommer Oldcastle, men när Shakespeare återger samma historia i Henrik IV, del 1, så har namnet bytts ut mot Falstaff i den tryckta versionen. Mycket tyder på att Shakespeare hade kvar namnet Oldcastle när pjäsen först framfördes.

Falstaff hos Shakespeare

Falstaff förekommer på scenen i följande pjäser:

 Henrik IV, del 1
 Henrik IV, del 2
 Muntra fruarna i Windsor

Dessutom omnämns Falstaff i  Henrik V. I en del framföranden, som Henrik V (film, 1989) av Kenneth Branagh, visas Falstaff själv.

Externa länkar
 

Figurer i William Shakespeares verk
Fiktiva figurer från England
Fäktning vid olympiska sommarspelen 1992

Vid olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona avgjordes åtta grenar i fäktning, sex för män och två för kvinnor, och tävlingarna hölls mellan 30 juli och 7 augusti 1992 i Palau de la Metal-lúrgia. Antalet deltagare var 305 tävlande från 42 länder.

Medaljfördelning

Medaljörer

Herrar

Damer

Deltagande nationer 
Totalt deltog 305 fäktare (234 män och 71 kvinnor) från 42 länder vid de olympiska spelen 1992 i Barcelona.

Källor

Externa länkar
Billy Bletcher

William "Billy" Bletcher, född 24 september 1894 i Lancaster, Pennsylvania, död 5 januari 1979 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare, röstskådespelare och komiker. Han var bland annat känd för att ha gjort rösterna åt figurerna Svarte Petter och Zeke Varg.

Karriär 
Han var även med i kortfilmsserien Tom och Jerry där han spelade Spike, Tom och Butchs röster från 1944 till 1949. Sedan fick Daws Butler rösten som Spike, Butch och Tom. Sedan dess har han medverkat i många tecknade filmer. Oftast fick han roller som skurk på grund av sin djupa, starka, dånande barytonröst.

Han var medverkade även i flera Hal Roach-produktioner mellan 1931 och 1938.

Bletcher avled 5 januari 1979, vid 84 års ålder i Los Angeles, Kalifornien.

Filmografi (i urval) 

 (röst)
 (röst)
 (röst)

 (röst)
 (röst)
 (röst till Svarte Petter)
 (röst till Svarte Petter)
 (röst till Svarte Petter)
 (röst)
 (röst till Svarte Petter)

Källor

Externa länkar

Födda 1894
Avlidna 1979
Män
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska komiker
Personer från Lancaster, Pennsylvania
Skådespelare från Pennsylvania
Gatubelysning i Göteborg

Den elektriska gatubelysningen i Göteborg består mestadels av tre sorters vanliga gatuarmaturer; Thorn Victor, Thorn Victoria och "kofferten".

Thorn Victor
Tillverkning: 1995-
Lampa: Högtrycksnatriumlampa
På 1990-talet introducerades den så kallade Victor-armaturen som är en av de vanligaste armaturerna i Göteborg. Den är tänkt att efterlikna ASEA nr 3979 och är utformad som ett vitt igloo-liknande halvklot.

Thorn Victoria
Tillverkning: 1997-
Lampa: Högtrycksnatriumlampa
Lampan introducerades 1997 och har vissa likheter med den så kallade Stockholmslyktan. Den kan ses på flera ställen i Göteborg, bland annat i Haga.

Koffert
Tillverkning: 1977-1995
Lampa: Högtrycksnatriumlampa
Denna armatur är den mest förekommande. Den består av en kvadratisk stomme av metall och en plastruta som fördelar ljusstrålarna. När man från 1977 började "rensa" stan på "blåklocksarmaturer" (Asea nr 3979) och plocka ner dessa för att ersätta dem med koffertarmaturer, sattes koffertarna upp längs hela Kungsportsavenyen. De plockades ner i mitten av 1990-talet och istället monterades de nya Victor-armaturerna som passade in bättre i miljön.

ASEA nr 3979
Tillverkning: 1929-1967
Lampa: Kvicksilverlampa
Denna modernistiska armatur lanserades 1929 av Stockholms Elektricitetsverk. Den togs fram av ASEA och var tidigare en vanlig syn i Göteborg. I vissa stadsdelar finns den fortfarande kvar, men är på de flesta ställen utbytt av energisnålare belysning. Den har klocklik utformning och är i vitt opalglas. Armaturen kallades i folkmun "blåklockan" på grund av sin utformning och det blå skenet från kvicksilverlampan. På vissa ställen, bland annat i Landala, finns en sentida variant av nr 3979 från 1970-talet.

Motorvägsbelysning med lågtrycksnatrium
Tillverkning: 1960-1979
Lampa: Lågtrycksnatriumlampa
Armaturen förekommer ganska vanligt på motorvägar, men det är nästan bara där den uteslutande används på grund av att lågtrycksnatriumet färgar allt gult. På många motorvägssträckor som passerar större delen av stan är den utbytt mot Victor-armaturer.

Stolpar
I många områden i Göteborg finns en typ av ornamenterade stolpar, så kallade "sol och måne-stolpar" som bär speciella avgjutningar i form av solar, månar, skepp och veteax. Den togs fram genom en tävling till Göteborgs jubileumsutställning 1923. Stolpen är formgiven av Sven Persson och Lennart Thorsell. Den finns i två olika varianter; en med kort stolparm avsedd för parkbelysning med en glob av opalglas, en annan med högre arm för gatubelysning. Den installerades i alla nya bostadsområden mellan 1923 och 1961. De senaste är Kortedala och Biskopsgården.

Externa länkar
 http://www.elmuseum.se

Elektricitet
Belysning
Göteborgs historia
Tekniska försörjningssystem i Göteborg
Strachov

Strachov (f. Strachova) kan avse:

 Irina Strachova
 Nikolaj Nikolajevitj Strachov

Efternamn
Mäster Radovan

Mäster Radovan (kroatiska: Majstor Radovan), född i Trogir, var en skulptör och arkitekt som var verksam i Dalmatien i dagens Kroatien på 1200-talet. 

Mycket lite är känt om Mäster Radovan och hans karriär. På sitt främsta opus, den monumentala portalen till Sankt Laurentius katedralen i Trogir, har konstnären lämnat sin signatur samt daterat dess tillkomst till år 1240. Inskriptionen lyder:

FUNDATUR VALVE POST PARTUM VIRGINIS ALME PER RADUANUM CUNCTIS…

Portens utförande och dess datering vittnar om att Mäster Radovan var den främsta skulptören vid tiden och att porten tillkom då toskaniern Treguan från Florens var biskop i Trogir.
 
Att Mäster Radovan var från Trogir intygas av de kommunala arkiven i vilket hans namn ofta dyker upp.

Se även 
 Juraj Dalmatinac

Källor

Noter

Kroatiska skulptörer
Kroatiska arkitekter
Personer från Trogir
Män
Pestråttor

Pestråttor (Nesokia) är ett släkte i familjen råttdjur som förekommer i västra och sydvästra Asien.

Taxonomi och utbredning 

Pestråttor är nära släkt med vanliga råttor (Rattus) och bandicootråttor (Bandicota). Alla tre och ytterligare 17 släkten listas tillsammans i Rattus-gruppen.

Släktet utgörs av två arter.
 Nesokia bunnii, lever i Irak mellan Bagdad och Basra.
 Nesokia indica, förekommer i flera från varandra skilda regioner från Egypten och södra Turkiet till Uzbekistan, västra Kina och nordvästra Indien.

I äldre avhandlingar räknas N. bunnii i ett eget släkte, Erythronesokia.

Beskrivning 

Arterna liknar en vanlig råtta med trubbig nos och tjock hals. De når en kroppslängd mellan 14 och 25 cm och därtill kommer en 9 till 13 cm lång svans. Vikten för N. indica ligger mellan 75 och 110 gram, enskilda individer av N. bunnii kan nå 500 gram vikt. Pälsens färg på ovansidan varierar mellan gulbrun och gråbrun med röda skuggor. N. bunnii är allmänt mörkare och mera rödaktig än den andra arten. Buken är ljusare till vitaktig. Svansen är bara glest täckt med hår.

I motsats till bandicootråttor har de mera framåt riktade framtänder och tandemaljen innehåller bara ett fåtal färgpigment. Hos vissa exemplar är tänderna helt vita.

Referenser

Noter 

Råttdjur