kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Somalisk guldvingefink

Somalisk guldvingefink (Rhynchostruthus louisae) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i bergstrakter i norra Somalia nära etiopiska gränsen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Somalisk guldvingefink har ett litet bestånd som uppskattas till endast mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Den tros också minska till följd av degradering av dess levnadsmiljö och torka. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louisa Jane Forbes Lort-Phillips Gunnis (född Gunnis, död 1946), gift med storviltsjägare Ethelbert Lort Phillips som beskrev arten 1897.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Somalia
Sokotraguldvingefink

Sokotraguldvingefink (Rhynchostruthus socotranus) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sokotraguldvingefinken förekommer enbart på ön Sokotra. Den behandlas vanligen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades även arabisk guldvingefink i arten, men denna urskiljs numera allmänt som egen art.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Sokotra
Vitstrupig siska

Vitstrupig siska (Crithagra albogularis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitstrupiug siska är en förhållandevis stor och ostreckad siska med tydlig ansiktsteckning, vit strupe och gulgrön övergump. Den har vidare ett ljust ögonbrynsstreck och en kraftig näbb. Liknande proteasiskan har svart haklapp, ljus näbb och två tydliga vingband. Sången är kanariefågellik med vissa härmningar, medan lätet är distinkt trestavigt, återgivet i engelsk litteratur som "speak-to-me".

Utbredning och systematik 
Vitstrupig siska förekommer i södra Afrika. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Crithagra albogularis crocopygia – norra Namibia och sydvästra Angola
 Crithagra albogularis sordahlae – nordöstra och norra Kapprovinsen samt södra Namibia
 Crithagra albogularis albogularis – västra och sydvästra Kapprovinsen till Östra Kapprovinsen och Griqualand
 Crithagra albogularis orangensis – norra Sydafrika (södra Nordvästprovinsen och västra Fristatsprovinsen)

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Vitstrupig siska hittas i olika torra miljöer som kusthedar, karroo, torra gräsmarker och törnbuskmarker. Den uppträder i par eller i smågrupper, efter häckningstid i kringvandrande större flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Svartstrupig siska

Svartstrupig siska (Crithagra atrogularis) är en afrikansk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartstrupig siska är en liten streckad, gråbrun fink med citrongul övergump och vita stjärtspetsar. Strupen är svart i varierande mängd, mer utbrett hos hanen än honan. Sången är komplex, en serie med visslingar och melodier. Lätena är enklare, melodiska en- eller tvåtoniga "soooe-sweee".

Utbredning och systematik 
Svartstrupig siska delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Crithagra atrogularis somereni – östra Kongo-Kinshasa, nordvästra Tanzania, Uganda och västra Kenya
 Crithagra atrogularis lwenarum – Kongo-Brazzaville, södra Kongo-Kinshasa, Angola, Zambia och sydvästra Tanzania
 Crithagra atrogularis deserti - södra Angola, Namibia och Kapprovinsen
 Crithagra atrogularis semideserti – södra Angola till norra Namibia, Botswana, södra Zambia och norra Sydafrika (nordvästra Limpopo)
 Crithagra atrogularis atrogularis – Zimbabwe (förutom i sydväst), sydöstra Botswana och norra Sydafrika (nordvästra Limpopo)
 Crithagra atrogularis impiger - centrala Sydafrika (sydöstra North West och Mpumalanga till Fristatsprovinsen, norra Östra Kapprovinsen och västra KwaZulu-Natal) samt Lesotho
 Crithagra atrogularis seshekeensis –i sydvästra Zimbabwe

Underarten seshekeensis inkluderas ofta i semideserti. Tillfälligt har den setts i Spanien, men den anses osannolikt att den nått dit på naturlig väg.

Släktestillhörighet 
Den placeras tidigare ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Svartstrupig siska hittas i törnbuskmarker, skogslandskap, buskiga områden i höglänta gräsmarker, odlingsbygd och trädgårdar. Där ses den i par eller flockar, födosökande på marken, i småbuskar och i gräs.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Massajsiska

Massajsiska (Crithagra buchanani) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i törnbuskmarker i östra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Massajsiskan är en stor (14–15 cm) fink med mycket kraftig skäraktig näbb. Ovansidan är olivbrun, undersidan gul med streck på sidorna. Hanen är något mer färgglad än honan, med kraftigare streck undertill. Båda könen har gul övergump som syns tydligt i flykten. Arten liknar svavelsiskan, men skiljer sig på tydligt större näbb, streckad undersida och den gula övergumpen. Sången är kvittrig, ljus och varierande, ofta inkluderande härmningar från andra arter. Vanligaste lätet är ett glidande "sreeyu".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på savannen i södra Kenya och nordöstra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Massajsiskan hittas i torr törnsavann och törnbuskmarker. Den ses vanligen i par eller smågrupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Angus Buchanan (1886-1954), skots upptäcktsresande, naturforskare och samlare av specimen verksam i Sahara 1919-1922.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Stornäbbad siska

Stornäbbad siska (Crithagra burtoni) är en afrikansk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Stornäbbad siska är en stor (15-16 cm) och mörk siska med en diagnostisk mycket stor, rosavit näbb, brunsvart ansikte och brunaktigt bröst. Den har också varierande vitt på pannan. Till skillnad från den liknande kipengeresiskan har denna brun (inte vit) strupe, två vita vingband och mindre strimmig undersida.

Läten 
Stornäbbade siskans läte beskrivs som ett diskant "seeeet", medan sången är en mix av visslingar och hårdare ljud, ljusare än strimsiskan.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i spridda delar av Centralafrika i höglänta områden vid skogskanter och närliggande jordbruksmark och snår. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Crithagra burtoni burtoni – Nigeria, Kamerun och Bioko
 Crithagra burtoni tanganijicae – Angolas väst-centrala högland, östra Demokratiska republiken Kongo och angränsande västra Uganda
 Crithagra burtoni kilimensis – bergsskogar från östra Uganda till norra Kenya och norra Tanzania
 Crithagra burtoni albifrons – bergsskogar i östra Kenya (öster om Rift Valley)

Stornäbbad siska och kipengeresiskan (Crithagra melanochroa) har tidigare behandlats som en och samma art, men de skiljer sig både lätesmässigt och morfologiskt.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt

Föda 
Stornäbbad siska lever huvudsakligen av frön, till exempel från korsörten Senecio montuosum, Nuxia-arter och Gnidia. Den intar även frukt från Mussanga och Trema samt mogna och omogna Rubus-bär. Den är oftast ganska långsamt och tillbakadragen när den födosöker och undgår därför ofta upptäckt.

Häckning 
Fågeln häckar monogamt juni till december, men även februari till maj. Det skålformade boet av lav, gräs, kvistar och växtfibrer placeras två till åtta meter över marken i en buske, klängväxt eller i en klumo av bambulöv. Den lägger två ägg som ruvas av båda föräldrar.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Den beskrivs som vanlig, men ses sällan i några större antal.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Lady Isabel Burton (född Arundel, 1831-1896), fru till brittiska upptäcktsresande Sir Richard Francis Burton. Fram tills nyligen kallades den även burtonsiska på svenska, men justerades 2022 till ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Arten har tidigare på svenska kallats tjocknäbbad fink.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Grånackad siska

Grånackad siska (Serinus canicollis) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grånackad siska är en rätt enfärgad fink med olivgrön ovansida, gul undersida och som namnet avslöjar grå nacke. Sången är en frenetisk blandning av melodiska toner, medan det distinkta lätet är en kort och ljus drill som ofta avges i flykten.

Utbredning och systematik 
Grånackad siska förekommer i södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Serinus canicollis griseitergum – förekommer i högländer i östra Zimbabwe och närliggande Moçambique
 Serinus canicollis thompsonae – förekommer i norra och östra Sydafrika (söderut till östra Fristatsprovinsen och södra KwaZulu-Natal), Lesotho och västra Swaziland
 Serinus canicollis canicollis – förekommer i södra Sydafrika (från Västra Kapprovinsen österut till västra Fristatsprovinsen och nordöstra Östra Kapprovinsen

Levnadssätt 
Arten hittas i fynbos, skogslandskap, gräsmarker och trädgårdar. Den ses vanligen i små flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Svartmaskad siska

Svartmaskad siska (Crithagra capistrata) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i skogsområden och jordbruksbygd i Centralafrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Svartmaskad är en liten (11–12 cm) fink med konformad näbb och kluven stjärt. Ovansidan är olivgrön och undersidan blekt gul. Båda könen har ett kraftigt markerat gult ögonbrynsstreck. Hanen har en rent svart fläck i ansiktet medan honan är kraftigt streckad undertill. Arten liknar diademsiskan, men har kortare och mindre spetsig näbb, med hos hanen en nåogt större och tydligare avgränsad svart fläck i ansiktet och hos honan mer streckning undertill. Sången består av ljusare toner inledningsvis, följt av mörkare skallrande drillar.

Utbredning och systematik 
Svartmaskad siska förekommer i Centralafrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Crithagra capistrata capistrata – förekommer i Gabon till centrala Angola, södra Demokratiska republiken Kongo och norra Zambia
 Crithagra capistrata hildegardae – förekommer i centrala Angola

Den placerades tidigare ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Svartmaskad siska hittas i miombo och fuktig savann, skogsbryn och jordbruksbygd.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Smalnäbbad siska

Smalnäbbad siska (Crithagra citrinelloides) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i östra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Smalnäbbad siska är en liten fink med vass näbb och kluven stjärt. Ovansidan är olivgrön och undersidan gul. Hanen har svart ansikte och enfärgat gul undersida, medan honan saknar det svarta och är streckad undertill. Arten liknar gråkindad siska, men överlappar knappt något med denna i utbredningen och hanen urskiljer sig med det svarta ansiktet. Sången består av en snabb ramsa med ljust kvitter och ljusa visslingar.

Utbredning och systematik 
Smalnäbbad siska förekommer i östra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Crithagra citrinelloides citrinelloides – förekommer i Eritreas och Etiopiens högländer
 Crithagra citrinelloides kikuyensis – förekommer i södra och sydvästra Kenyas högländer

Den placerades tidigare ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Smalnäbbad siska hittas på medelhög till hög höjd i en rad olika miljöer, bland annat skogsbryn, trädgårdar,  jordbruksmarker, fuktiga buskmarker och öppet skogslandskap. Den ses vanligen i småflockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Citronbröstad siska

Citronbröstad siska (Crithagra citrinipectus) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Citronbröstad siska är en liten gråbrun fink med citrongul övergump, vita stjärtspetsar och ett tydligt tecknat ansikte med ljust ovan och under ögat. Hanen är citrongult även på strupen och övre delen av bröstet, medan honan är beige. Liknande savannsiskan är gulare med bredare ögonbrynsstreck och saknar vingband samt det vertikala mörka strecket genom ögat.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Moçambique, södra Malawi, sydöstra Zimbabwe och nordöstra Sydafrika (nordöstra Limpopo och norra KwaZulu-Natal. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Citronbröstad siska placeras tidigare ofta i släktet Serinus men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Citronbröstad siska hittas i savann, gräsmarker och palmsavann, framför allt nära Hyphaene coriacea. Den födosöker på marken i småbuskar och gräs, vanligen i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Somaliasiska

Somaliasiska (Crithagra donaldsoni) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i ett område i Östafrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Somaliasiskan är en stor fink med en mycket kraftig skäraktig näbb. Hanen är olivbrun ovan och gul under, med en diffus men märkbar huvudteckning. Honan är istället brun ovan och vit under med kraftig streckning över hela kroppen. Båda könen har en gul övergump som syns tydligt i flykten. Sången består av serier med glidande visslingar, först ett antal ljusa, sedan mörka, sedan ljusa och så vidare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra Etiopien och Somalia till norra Kenya. Det förekommer även en isolerad population i Taita-klipporna i sydvästra Kenya. Arten placeras i släktet Crithagra. Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Somaliasiskan hittas i torr törnsavann, törnbuskmarker och halvöken. Där ses den vanligen i par eller smågrupper. Den födosöker både på marken i träd, på jakt efter huvudsakligen gräs- och ogräsfrön, men även små akaciafrukter. Fågeln häckar mellan juni och november, men har också noterats häcka i mars.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Taxonomi och namn 
Somaliasiskan beskrevs vetenskapligt av Richard Bowdler Sharpe 1895 under protonymet Serinus donaldsoni. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Arthur Donaldson Smith (1864-1939), amerikansk storviltsjägare, naturforskare och samlare verksam i Abessinien och Somaliland 1894-1895.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Vitbukig siska

Vitbukig siska (Crithagra dorsostriata) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer i savann, öppna skogar och jordbruksområden i östra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Vitbukig siska är en vacker fink med olivgrön rygg, prydligt tecknad huvud, gult på bröst och övergump samt vitt på buken. Hanen är mer bjärt i färgerna och ostreckad undertill, medan honan är mer dämpad med breda streck på undersidan. Arten liknar savannsiskan, men skiljs på den vita buken och mindre tecknade ansiktet. Sången består av musikaliska visslingar och drillar, ömsom avgivna ihållande, ömsom i tydliga fraser.

Utbredning och systematik 
Vitbukig siska förekommer i östra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Crithagra dorsostriata maculicollis – förekommer i Somalia, Etiopien, Sudan, nordöstra Uganda och norra Kenya
 Crithagra dorsostriata dorsostriatus – förekommer i sydöstra Uganda, västra Kenya och nordvästra Tanzania
 Crithagra dorsostriata taruensis – förekommer i Kenya och nordöstra Tanzania

Släktestillhörighet 
Fågeln placeras tidigare ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Fågeln hittas i torr och medelfuktiga områden som savann, skogslandskap och jordbruksbygd. Födan består mestadels av frön från gräs och småbuskar. Den födosöker på marken, i låg vegetation samt i buskar och låga träd. Fågeln ses enstaka, i par eller i små flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Gulstrupig siska

Gulstrupig siska (Crithagra flavigula) är en starkt hotad fågel i familjen finkar som enbart förekommer i Etiopien.

Utseende 
Gulstrupig siska är en liten (11 cm) finkfågel. Ovansidan är gråbrun med lätt streckning på manteln och gröngul övergump. Hela strupen och övre delen av bröstet är gul, medan resten av undersidan är smutsvit med svag streckning under det gula på bröstet. Liknande reichenowsiskan har gul övergump och saknar gult på strupen.

Utbredning och systematik 
Gulstrupig siska förekommer på savannen i Etiopien (Shewa). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Den placeras ofta i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Status 
Fågeln har ett mycket litet utbredningsområde och påträffas sällan. Den tros därför ha en liten världspopulation, uppskattad till under 1000 häckande individer, och hotas i allt ökande grad av förändringar i dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Etiopien
Gulsiska

Gulsiska (Crithagra flaviventris) är en fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Den förekommer naturligt i södra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Gulsiskan är en medelstor till stor (13–14 cm) fink med konformad näbb. Fjäderdräkten hos hanen varierar från nästan enhetligt gul i nordväst till streckad och med olivgrön rygg i sydost. Undersidan, övergumpen och stjärtsidorna är alla gula. Honan är gråbrun ovan, svart på vingen med gula vingpennor, ljust ögonbrynsstreck och vit, brunstreckad undersida. Arten skiljs lätt från savannsiskan genom avsaknad av svarta teckningar i ansiktet och dess näbb är mindre kraftig än andra liknande afrikanska siskor. Sången återges i engelsk litteratur som ett "zee-zeree-chereeo" och lätet "chissick" eller "cheree”.

Utbredning och systematik 
Gulsiskan förekommer naturligt i södra Afrika. Arten delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Crithagra flaviventris damarensis – Angola, Namibia, Botswana och norra Kapprovinsen
 Crithagra flaviventris flaviventris – västra, centrala och södra Kapprovinsen till sydligaste Namibia
 Crithagra flaviventris marshalli – sydöstra Botswana, norra och centrala Sydafrika (från Norra Kapprovinsen till Limpopo, Fristatsprovinsen och norra Östra Kapprovinsen) samt Lesotho
 Crithagra flaviventris guillarmodi – höglänta områden i Lesotho

Nominatformen är även införd till öarna Sankta Helena och Ascension där den etablerat frilevande populationer.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Serinus, men DNA-studier visar att den liksom ett stort antal afrikanska arter endast är avlägset släkt med t.ex. gulhämpling (S. serinus).

Levnadssätt 
Gulsiskan är en vanlig fågel i karroo och buskmarker nära kusten eller i dalar i bergstrakter. Den bygger ett kompakt skålformat bo som placeras i en buske.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Tryckta källor 
 Ian Sinclair, Phil Hockey and Warwick Tarboton, SASOL Birds of Southern Africa (Struik 2002) 
 Clement, Harris and Davis, Finches and Sparrows by

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i etiopiska regionen