kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Räckebergskyrkan

Räckebergskyrkan är Sveriges största tunnelgrotta och ligger på Räckeberget efter Arnäsleden strax norr om Örnsköldsvik. Grottan är 34 m lång, 3,4 m bred och 7,3 m hög. I den innersta änden av grottan skjuter håligheten uppåt som ett torn, vilket är anledningen till namnet. Grottan är klassad som riksobjekt för naturvård. Intill Räckebergskyrkan finns ytterligare två tunnelgrottor, Lilla Räckebergskyrkan och Strandnischen.

Källor
Räckeberget - Länsstyrelsen i Västernorrland

Grottor i Sverige
Örnsköldsviks kommun
Arthur Sachs

Arthur Sachs, född 1953, död 2007, var en svensk konstnär som levde halva sitt liv hemma i Sverige och andra halvan i Spanien. 

Sachs konst syns därför såväl intensiva Flamencodansörer och eldiga spanska romer som skandinaviska divor med bleka ansikten som ser ut att vara skurna ur is. Motsatsers kamp återkommer i hans konst; eld och is, nordisk svalka och spansk passion. I konstnärens tidiga verk är dessa ytterligheter tydliga, men med åren har de blivit mer balanserade. Sachs senare verk präglas snarare av harmoni mellan motsatserna.

Arthur Sachs konst 
Sachs kvinnoavbildningar är sensuella och erotiskt laddade utan att gå över gränsen till det grova eller vulgära. De är mjuka, feminina och ibland till och med lekfulla. Konstnären fångar med stor exakthet kroppens ställningar och komplexa rörelser från till exempel dans. Ett bra exempel på detta finns i målningen ”Flamenco Dancer” där man kan se hur Sachs noggrant återger armens position, ryggens krökning och vridningen av huvudet. Dansaren är på samma gång passionerad, akademiskt korrekt och musikalisk. 

Ett annat återkommande tema i Sachs konstnärskap är hans landskap fyllda av sol, hav och storslagna sydspanska vyer. När det gäller konstnärens skandinaviska tema så kan det beskrivas som en reflektion av norrsken - något som Sachs ofta använder som bakgrund till sina porträtt.

Separatutställningar 
Under sin livstid hade Arthur Sachs separatutställningar i många olika länder, bland andra: 
Sverige, Spanien, Norge, USA, Frankrike, Portugal, Tyskland, England, Hongkong och Japan.

Externa länkar 
Mer om Arthur Sachs på Picassonet

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet 
Födda 1953
Avlidna 2007
Män
Colorado Rockies (ishockeyklubb)

Colorado Rockies var ett amerikanskt professionellt ishockeylag som spelade i NHL mellan 1976 och 1982 och var baserat i Denver i delstaten Colorado.

Historia
Colorado Rockies hade sitt ursprung i Kansas City Scouts som flyttades till Denver 1976 från Kansas City. 1982 flyttade laget till East Rutherford, New Jersey, och blev New Jersey Devils.

Kansas City Scouts blir Colorado Rockies
Efter två år med svagt presterande på isen, med skulder på 900 000 dollar och med hård konkurrens från de andra ligorna i Kansas City, beslöt ägarna och NHL att flytta Kansas City Scouts till Denver, Colorado, och bytte namn till Colorado Rockies som spelade sina hemmamatcher i McNichols Sports Arena.

Rockies bästa säsong rent poängmässigt var 1977–78 då laget samlade ihop 59 poäng efter 19 vinster, 21 oavgjorda och 40 förluster. Det ledde till att laget fick spela slutspel för första och sista gången. Men där blev det respass på direkten efter att Philadelphia Flyers vunnit med 2-0 i matcher.

Rockies drar vidare till New Jersey
Även om publiken kom till lagets matcher hade organisationen problem med ekonomin och bytte ägare två gånger på fyra år. 1982 köpte John McMullen laget och meddelade att han hade stora planer för Rockies, men det involverade att man flyttade laget från Denver till East Rutherford, New Jersey, och så blev även fallet. Rockies blev New Jersey Devils. Tre Stanley Cup-vinster senare och det måste ses som en lyckad flytt av McMullen.

Denver efter Rockies
Denver fick vänta i 13 år tills NHL återigen kom till staden med ett nytt lag, den här gången var det Quebec Nordiques från Kanada som flyttades och blev Colorado Avalanche. Avalanche lyckades under sin första säsong i Denver att vinna Stanley Cup med spelare som Peter Forsberg, Joe Sakic och Patrick Roy. En andra Stanley Cup bärgades av Colorado Avalanche 2001 och en tredje 2022.

Svenskar i Colorado Rockies

Se även 
 New Jersey Devils
 Kansas City Scouts

Referenser 
Franchise Index hockey-reference.com

Externa länkar
Rainer Brüderle

Rainer Brüderle, född 22 juni 1945 i Berlin, är en tysk politiker (FDP).

Från 1987 till 1998 var han ekonomiminister i delstaten Rheinland-Pfalz, från 1998 till 2009 ställföreträdande ordförande i FDP:s partigrupp i Förbundsdagen och är sedan 1995 ställföreträdande partiordförande i FDP. Från 28 oktober 2009 till 12 maj 2011 var han Tysklands ekonomi- och teknologiminister i Regeringen Merkel II; han gav upp befattningen till förmån för sin nye partiledare Philipp Rösler. Från 2011  till 2013 var han ordförande för FDP:s förbundsdagsgrupp.

Webblänkar 

 Rainer Brüderles hemsida
 Rainer Brüderle im Interview mit Hingesehen

Källor 

Tysklands ekonomiministrar
FDP-politiker
Teknikministrar
Födda 1945
Levande personer
Män
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Politiker från Berlin
Själevadsfjärden

Själevadsfjärden är en sjö i Örnsköldsviks kommun i Ångermanland som ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Själevadsfjärden ligger i  Natura 2000-område. Sjön avvattnas av vattendraget Moälven (Åselån).

Sjön är, näst efter Anundsjösjön, den största sjö som avvattnas av Moälven. Sjön är cirka fem kilometer lång och 1,3 kilometer bred. Tillflöde är Billstasundet som skiljer sjön från Happstafjärden. Avflöde är Själevadssundet som skiljer sjön från Veckefjärden. Vid Själevadssundet ligger Själevads kyrka och två broar, varav den ena är överfart för E4. I Själevadsfjärden ligger de tre Bockholmarna, varav den största vintertid är rastplats för en snöskoterled. Själevadsfjärden är en näringsrik sjö med vassrika stränder. Fiskbeståndet är rikt på bl.a. mört, abborre, gädda och gös. Billabäcken mynnar ut i sjön vid Överbilla.

Delavrinningsområde 
Själevadsfjärden ingår i delavrinningsområde (702464-163816) som SMHI kallar för Utloppet av Själevadfjärden. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 264 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Avrinningsområdets utflöde Moälven mynnar i havet. Avrinningsområdet består mestadels av skog (37 procent) och jordbruk (11 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 16 procent av avrinningsområdet.

Galleri

Se även 
 Lista över insjöar i Örnsköldsviks kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Moälvens avrinningsområde
Insjöar i Ångermanland
Insjöar i Örnsköldsviks kommun
Insjöar i Sverige om minst fem kvadratkilometer
Raymond Griffith

Raymond Griffith, född 23 januari 1895 i Boston, Massachusetts, död 25 november 1957 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk stumfilmskådespelare och producent. 

Griffith började sin karriär redan i barnåren eftersom hans föräldrar var teaterfolk. Efter några kortare perioder som statist hos diverse filmbolag anställdes han 1916 hos Keystone, som producerade komedier. Hos Keystone medverkade han i huvudsak som manusförfattare och idékläckare, men han spelade även småroller i filmerna då och då. Efter ytterligare några anställningar på annan plats fick han kontrakt hos Metro-Goldwyn-Mayer, där han spelade större bi-roller, oftast i dramafilmer, exempelvis The White Tiger (1923). 

När han anställdes hos Paramount 1924 började stjärnstatusen närma sig; Griffith började alltmera uppträda som komiskt inslag även i dramatiska filmer, och slog 1925 igenom i komedin Paths to Paradise tillsammans med Betty Compson. Griffiths talang som komiker jämfördes med Charlie Chaplin, vilket var vanligt bland dåtidens kritiker när någon ny komiker gjort succé. Han gjorde ytterligare en succé året därpå i komedin Hands Up! (1926), som parodierade det amerikanska borgarkriget, precis som Buster Keaton ett år senare i sin film The General. Griffith spelade oftast en karaktär som var välklädd, onekligt charmig och vänlig till utseendet men också rätt känslokall; med cylinderhatten och mustaschen påminde han en del om den långt tidigare franske filmkomikern Max Linder.

Under slutet av 1920-talet dalade Griffiths popularitet. Hans två sista filmer för Paramount gjorde ingen större vinst, och när talfilmen tog över efter stumfilmen i Hollywood 1928-29 fick han problem. Griffith hade i ung ålder drabbats av en sjukdom som medförde att han enbart kunde tala med låg röst, och detta gjorde det omöjligt för honom att fortsätta karriären som skådespelare. Han medverkade för sista gången framför kameran i filmen All Quiet on the Western Front] (1930), i den lilla men hyllade rollen som en döende fransk soldat. Strax därpå började han sin karriär som filmproducent, och producerade 1931-40 filmer som Girls About Town (1931), Gold Diggers of 1933 (1933), Baby Face (1933), Les misérables (1935), Heidi (1937), Rebecca of a Sunnybrook Farm (1938), Drums Along the Mohawk (1939) och The Mark of Zorro (1940).

Griffith gifte sig 1928 med skådespelerskan Bertha Mann, äktenskapet varade Griffiths liv ut och paret fick två barn. Han avled vid 62 års ålder genom kvävning.

Externa länkar

Män
Födda 1895
Avlidna 1957
Amerikanska skådespelare
St. Michael och St. Gudula katedralen

St. Michael och St. Gudula katedralen är en domkyrka i Bryssel. Den är uppkallad till minne av Sankt Mikael och Sankta Gudula. På franska kallas den Cathédrale Saints-Michel-et-Gudule. På nederländska kallas den Sint-Michiels-en Sint-Goedelekathedraal, vanligtvis förkortad till Sint-Goedele. Det är biskopens huvudsäte i Bryssel och Mechelen.
 
Bygget av katedralen påbörjades år 1226. Byggnaden var färdig när klocktornet gjordes i slutet av 1400-talet. Katedralen är byggd i gotisk stil. Eftersom det är den viktigaste kyrkan i Belgien, ställer man ofta till med kungliga ceremonier (vigslar, begravningar).

Galleri

Externa länkar 

St. Michael och St. Gudula katedralens webbplats

Byggnader och anläggningar i Bryssel
Domkyrkor i Belgien
Romersk-katolska domkyrkor
Kyrkobyggnader invigda under 1400-talet
Philipp Rösler

Philipp Rösler, född omkring den 24 februari 1973 i Khánh Hưng, nuvarande Sóc Trăng i Sóc Trăng-provinsen i Vietnam, är en tysk liberal politiker.  Från maj 2011 till 2013 var han partiledare för Freie Demokratische Partei (FDP).  I samband med valet till partiledare som efterträdare till Guido Westerwelle övertog han även posten som Tysklands vice förbundskansler och som näringslivs- och teknologiminister.  Rösler tillkännagav sin avgång som partiledare vid en presskonferens 23 september 2013, dagen efter att partiet hamnat strax under femprocentsspärren i valet till förbundsdagen 2013, och därmed förlorat sina mandat i parlamentet.

Från 28 oktober 2009 till 17 december 2013 ingick han i den federala Regeringen Merkel II, 2009-2011 som Tysklands hälsominister.  Från den 18 februari 2009 till 27 oktober 2009 var han ekonomi-, arbets- och trafikminister och ställföreträdande ministerpresident i delstaten Niedersachsen. 

Rösler är till yrket ursprungligen läkare, med en akademisk doktorsgrad i medicin, och arbetade innan han blev heltidspolitiker som läkare och medicinsk officer inom Bundeswehr.

Källor

Noter

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Tysklands hälso- och socialsäkerhetsministrar
Partiledare för FDP
Tysklands ekonomiministrar
Tyska förbundsdagsledamöter
Teknikministrar
Födda 1973
Levande personer
Män
Jeffrey Vanderbeek

Jeffrey Vanderbeek var ägare till det professionella ishockeylaget New Jersey Devils i NHL mellan 2004 och 2013. 

Vanderbeek är från delstaten New Jersey och har varit säsongskortsinnehavare hos Devils sen på 1980-talet. Han köpte sig in som minoritetsägare i Devils när Puck Holdings, ett dotterbolag till YankeeNets köpte laget 2000. Under 2004 köpte han upp hela organisationen och blev ensam ägare. Den 15 augusti 2013 sålde Vanderbeek Devils till den amerikanska miljardären och majoritetsägaren av Philadelphia 76ers,  Joshua Harris och hans investmentgrupp för mer än $320 miljoner.

Han arbetade på en rad olika chefspositioner inom den konkursade banken Lehman Brothers mellan 1984 och 2004. Vanderbeek blev rankad 2002 av tidskriften Business Week som den nionde högst betalda företagsledaren med $29 miljoner.

Privatliv 
Vanderbeek bor i Warren, New Jersey med sin fru och tre barn.

Referenser 

Befattningshavare i New Jersey Devils
Levande personer
Män
Personer inom USA:s näringsliv under 2000-talet
Brian Cox (fysiker)

Brian Edward Cox, född 3 mars 1968 i Oldham, Lancashire, England är en brittisk partikelfysiker. Han är en Royal Society research fellow och professor vid University of Manchester, där han även är medlem i High Energy Physics group. Han arbetar även med ATLAS-experimentet vid partikelacceleratorn Large Hadron Collider (LHC). Cox har även utgivit en hel del populärvetenskapliga böcker, däribland Why Does E=mc2? och The Quantum Universe.

Han är mest känd som presentatör i en handfull vetenskapliga TV-program, men under det tidiga 90-talet erhöll han viss berömmelse som klaviaturspelare för den brittiska popgruppen D:Ream. 

Han har erhållit utmärkelser för sitt engagemang för spridning av vetenskap och har varit programledare i ett flertal avsnitt i BBCs serie Horizon, däribland Large Hadron Collider and the Big Bang, What On Earth Is Wrong With Gravity, Do You Know What Time It Is? och Can We Make a Star on Earth?. Han är även programledare för serierna Wonders of the Solar System och Wonders of the Universe.

Han var vetenskaplig rådgivare för produktionen av science fiction-filmen Sunshine.

Bibliografi 
 Why Does E=mc2? (And Why Should We Care?) (med Jeff Forshaw) (2009)
 Wonders of the Solar System (med Andrew Cohen) (2010) 
 Wonders of the Universe (med Andrew Cohen) (2011) 
 The Quantum Universe (And Why Anything That Can Happen, Does) (med Jeff Forshaw) (2011)
 Wonders of Life: Exploring the Most Extraordinary Phenomenon in the Universe (2013)
 Human Universe (med Andrew Cohen) (2014)

Källor

Externa länkar 
 Brian Cox på TED

Levande personer
Födda 1968
Engelska fysiker
Män
Brittiska humanister
Ledamöter av Royal Society
Personer från Lancashire
Partikelfysiker
Fysiker under 2000-talet
Lou Lamoriello

Louis P. "Lou" Lamoriello, född 21 oktober 1942 i Johnston i Rhode Island, är en amerikansk sportledare som är verksam som president för ishockeyverksamheten och general manager för New York Islanders i National Hockey League (NHL).

Karriär
Lamoriello har varit chef för ett av de mest framgångsrika återbyggnadsprojekten inom nordamerikansk idrott där han har varit med om att göra ett framgångsrikt lag av New Jersey Devils som var notoriskt dåligt när laget hette Kansas City Scouts och Colorado Rockies. Efter att ha omvandlats till New Jersey Devils säsongen 1982–83 och Lamoriello blev den styrande kraften 1987 har laget endast missat Stanley Cup-slutspelet tre gånger mellan 1988 och 2012, varit i final fem gånger och vunnit tre Stanley Cup – 1995, 2000 och 2003.

1992 fick Lamoriello motta Lester Patrick Trophy för sina insatser inom amerikansk ishockey.

I juni 2009 blev han invald i Hockey Hall of Fame för sina insatser med New Jersey Devils.

Hans son, Chris, var general manager för Devils farmarlag, Albany Devils och sedan 2016 assisterande general manager för New York Islanders.

Lamoriello var general manager för Toronto Maple Leafs mellan 2015 och 2018.

Referenser

Lou Lamoriello devils.nhl.com

Befattningshavare i New York Islanders
Befattningshavare i Toronto Maple Leafs
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Tränare i New Jersey Devils
Amerikanska ishockeytränare
Stanley Cup-mästare 2003
Stanley Cup-mästare 2000
Stanley Cup-mästare 1995
Vinnare av Lester Patrick Trophy
Befattningshavare i New Jersey Devils
Personer från Providence County
Födda 1942
Levande personer
Män
Vinnare av Jim Gregory General Manager of the Year Award
Jacques Lemaire

Jacques Gerard Lemaire, född 7 september 1945 i LaSalle, Québec, är en kanadensisk före detta centerforward som spelade för Montreal Canadiens i NHL mellan 1967 och 1979. Han har även varit huvudtränare för Montreal Canadiens, New Jersey Devils och Minnesota Wild i NHL.

Karriär
Under sina 12 säsonger som spelare i NHL gjorde Jacques Lemaire 366 mål och 469 assists för totalt 835 poäng på 853 grundseriematcher.

Lemaire har vunnit Stanley Cup 11 gånger, åtta gånger som spelare för Montreal Canadiens: 1968, 1969, 1971, 1973, 1976, 1977, 1978 och 1979. Han vann även sin nionde och tionde med Canadiens, 1986 och 1993, men då som assisterande General Manager.

Lemaire var huvudtränare för Canadiens mellan 1983 och 1985 och förde laget till slutspel två år i rad. Lemaire blev utsedd som ny huvudtränare för New Jersey Devils 1993–94 och ledde laget mellan 1993 och 1998 där han lyckades vinna Stanley Cup för en elfte gång sitt andra år i organisationen, 1994–95. Han har även varit huvudtränare i Minnesota Wild från 19 juni 2000 till 11 april 2009. Lemaire kom tillbaka som huvudtränare en andra period i Devils 2009–10 och 2010–11.

Hans tränarstil är först och främst inriktad på defensiven och Lemaire och Devils är väl sammankopplade till den defensiva hockeystrategin "Neutral zone trap". Han gillar att ändra i kedjorna under spelets gång och att man har en roterande ledare inom spelartruppen. Lemaire hade det så i Wild när han tränade laget och där var spelarna kapten en månad var.

Jacques Lemaire blev invald till Hockey Hall of Fame 1984.

Statistik

Klubbkarriär

Tränarstatistik

Referenser

Externa länkar
Jacques Lemaire Hockey-Reference.com
Jacques Lemaire nhl.com
Jacques Leamaire hhof.com

Tränare i New Jersey Devils
Män
Födda 1945
Levande personer
Kanadensiska ishockeyspelare
Kanadensiska ishockeytränare
Spelare i Montreal Canadiens
Tränare i Montreal Canadiens
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Spelare i Houston Apollos
Befattningshavare i Montreal Canadiens
Stanley Cup-mästare 1995
Stanley Cup-mästare 1993
Stanley Cup-mästare 1986
Personer från LaSalle, Québec
Idrottare från Québec
Vinnare av Jack Adams Award
Stanley Cup-mästare 1979
Stanley Cup-mästare 1978
Stanley Cup-mästare 1977
Stanley Cup-mästare 1976
Stanley Cup-mästare 1973
Stanley Cup-mästare 1971
Stanley Cup-mästare 1969
Stanley Cup-mästare 1968
Tränare i Minnesota Wild
Fagervik och Skamsund

Fagervik och Skamsund, utgiven 1902, är en novellsamling av August Strindberg. Som förebild för Fagervik har tjänat ön Furusund och Skamsund är Köpmanholm på Yxlan som ligger utanför på andra sidan sundet. Strindberg hyrde en villa på Furusund under äktenskapet med Harriet Bosse.

Några av de personer som Strindberg träffade under sina sommarvistelser i Furusund blev förebilder för gestalter i hans sena produktion. En av dem var skolkamraten Tom Edgar Wilson, som blev "Den kvarlåtne" i samlingen Fagervik och Skamsund.  

Etsande skarpt ger oss Strindberg bilden av Skamsund, med dess av storm och människors åverkan utpinade växtlighet på de annars kala bergknallarna: "Svart, tillstängt, som ett gammaldags igenlagt bränneri, ligger karantänhuset i stranden; fiskbodarne taga vid; vid stora bryggan synes handelsboden, längre upp bönehuset, grått, rätlinjigt, strävt; och så en flock stugor, anpassade till villor med deras glasverandor. Över utkiksberget ligger ett garnityr med röda svinstior, och när utfodringen sker, skriker det, som om berget låg i barnsnöd."

Men det är denna fula ö, som Fagervik har att tacka för sin skönhet, för Skamsund ligger som en vågbrytare utanför och skyddar för havets brottsjöar och de råa nordostvindarna.

Olikheten i naturen på öarna avspeglar sig i folklynnet: "Fagervikarne syntes födda med ett blidare öde än Skamsundarne; de voro också ljusare i sinnet, älskade ett glas och en sång, muntra historier och samkväm. På Skamsund däremot bodde folk av en mörkare art med hårdare öden." Där var invånarna "delade i två partier, som fejdade, bojkottade, spionerade, rapporterade. Tidtals blev dock spänningen så stark, att striden upphörde av sig själv; man gick och fruktade varandra, så att ingen vågade lyfta tass; haten höllo varandra i jämvikt, så att ett dovt lugn rådde till nästa utbrott." 

Strindberg skildrar också äktenskapet med Frida Uhl.

Källor

Externa länkar
Fagervik och Skamsund samt Ordalek och småkonst på Runeberg.org

Skönlitteratur 1902
Stockholms skärgård
Novellsamlingar av August Strindberg
Samuel Henry Butcher

Samuel Henry Butcher, född den 16 april 1850 i Dublin, död den 29 december 1910 i London, var en brittisk filolog.

Butcher var 1882-1903 professor i grekiska vid Edinburghs universitet och blev 1904 föreläsare vid Harvard-universitetet i Nordamerika. Han blev 1902 ledamot av den då nystiftade British Academy.

Butcher var från 1906 unionistisk underhusrepresentant för Cambridges universitet och deltog ofta i debatterna om irländska och universitetsfrågor. Han blev 1909 president i British Academy.

Han verkställse en prosaöversättning av Odyssén (tillsammans med Andrew Lang 1879), skrivit monografin Demosthenes (1881), What we Owe to Greece (1882), Some Aspects of the Greek genius (1891; 3:e upplagan 1904) med mera. 

Han utgav även vetenskapliga editioner av Aristoteles Poetik med översättning (1895; 3:e upplagan 1903) och Demosthenes tal (I, 1903).

Källor

Tryckta källor

Noter

 
Brittiska klassiska filologer
Brittiska professorer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Personer verksamma vid Edinburghs universitet
Personer verksamma vid Harvard University
Brittiska parlamentsledamöter
Ledamöter av British Academy
Födda 1850
Avlidna 1910
Män
Personer från Dublin
Professorer i grekiska
I Gotta Feeling

I Gotta Feeling är en låt av hiphopgruppen Black Eyed Peas från albumet The E.N.D. som släpptes 2009.

Låten låg etta på Sverigetopplistan vecka 37–39 samt vecka 41 2009.

I Dansbandskampen 2010 tolkades låten av Donnez .

Källor

Noter

Musiksinglar 2009
Singelettor i Sverige
Singelettor i USA
Singelettor i Danmark