kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nora Duesberg-Baranowski

Nora Duesberg-Baranowski, född 24 juli 1895 i Wien, död 1982, var en österrikisk violinist.

Duesberg-Baranowski studerade violin för sin far, violinisten August Duesberg, och 1909 vid Akademie für Musik und darstellende Kunst i Wien under professor Otakar Ševčík. Hon fortsatte senare sina violinstudier för Carl Flesch och företog konsertresor i Tyskland, Österrike, Ungern och England. 1920 bosatte hon sig i Sverige och blev 1923 svensk medborgare. I Sverige verkade hon för det musikaliska fortbildandet och gav bland annat kontertmusikaftnar i Lund, och förtog även konsertturnéer i Norge och Danmark.

Från 1923 var Nora Duesberg-Baranowski gift med pianisten Wasili Baranowski.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Österrikiska violinister
Svenska violinister
Födda 1895
Avlidna 1982
Kvinnor
Personer från Wien
Davidson Don Tengo Jabavu

Davidson Don Tengo (D.D.T.) Jabavu, född 1885 i King William's Town, Kapkolonin, död 1959 i East London, var en sydafrikansk akademiker och författare, och en ivrig förkämpe för den svarta befolkningens rätt att lösa sina egna problem. Sin uppfattning lade han fram i The Black Problem (1920).

Jabavu var son till aktivisten John Tengo Jabavu, som gav ut Isigidimi Sama Xhosa, Sydafrikas första dagstidning på xhosa. Han utbildade sig till lärare vid London University och Birmingham University i Storbritannien, och blev sedan den förste svarte professorn på University of Fort Hare i hemlandet. Han var ordförande för All-Africa Convention (AAC), en paraplyorganisation för organisationer som motsatte sig raslagarna som införts av James Hertzogs regering på 1930-talet.

Källor 

Sydafrikanska aktivister
Sydafrikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1885
Avlidna 1959
Män
Farah Mendlesohn

Farah Mendlesohn, född 1968, är en brittisk akademiker och science fiction-kritiker.

Mendlesohn studerade historia och doktorerade 1997 vid University of York.

Hen var redaktör för tidskriften Foundation från 2002 till 2007. The Cambridge Companion to Science Fiction, som hen var redaktör för tillsammans med Edward James, tilldelades Hugopriset 2005, och The Rhetorics of Fantasy var nominerad 2009.. Mendlesohn var tidigare knuten till Middlesex University, där hen undervisade i science fiction- och fantasylitteratur och var från 2012 till 2016 professor i litteraturhistoria vid Anglia Ruskin University.

Farah Mendlesohn är gift med Edward James sedan 2001.

Källor 

Brittiska litteraturkritiker
Brittiska historiker
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Nikolaj Severtsov

Nikolaj Aleksejevitj Severtsov (ryska: Николай Алексеевич Северцов), född 5 november (gamla stilen: 24 oktober) 1827 i guvernementet Voronezj, död 7 februari (gamla stilen: 26 januari) 1885 genom drunkning i en biflod till Don, var en rysk zoolog och forskningsresande.

Severtsov företog 1857-58 en expedition till Aralokaspiska låglandet, deltog 1865 i general Michail Tjernjajevs tåg till Tasjkent, undersökte 1867-68 Tianshanbergen till Syr-Darjas källor, var 1874 deltagare i den stora Amu-Darja-expeditionen och ledde 1877-78 en expedition till Pamir. Resor i Turkestan (två band, Sankt Petersburg, 1873) är delvis översatta i "Ergänzungshefte" 42 och 43 av August Petermanns "Mitteilungen".

Källor 

 

Ryska zoologer
Personer som drunknat
Zoologer under 1800-talet
Ryska forskare under 1800-talet
Personer från Voronezj oblast
Födda 1827
Avlidna 1885
Män
Ugglan
Dirk Johannes Opperman

Dirk Johannes (D.J.) Opperman, född 1914, död 1985, var en sydafrikansk, afrikaansspråkig författare, i första hand lyriker. Med tematik och bildspråk från bantufolkens värld ger han uttryck för en humanism som hotas av vår tids industrialisering, i bland annat samlingarna Heilige beeste (1943) och Engel uit die klip (1950). Som hans huvudverk räknas eposet Die galeie van Jorik (1979).

Källor

Noter

Sydafrikanska författare
Afrikaansspråkiga författare
Födda 1914
Avlidna 1985
Män
Välkomma

En välkomma eller välkomst är en större bägare eller pokal, som man förr vid festliga tillfällen drack hälsnings- eller välkomstskålen ur. Dessa stora dryckeskärl förekom särskilt hos hantverksämbeten under skråtiden, och varje skrå hade då sin egen välkomma.  Vid upptagningen av nya medlemmar i sällskapet/ämbetet skulle den nye brodern dricka alla bröders skål varpå åltgesällen/åldermannen svarade med en skål för den nyantagne.

Välkommor är oftast gjorda i silver eller tenn. På locket finns vanligen en symbolisk figur.

Galleri

Källor

Externa länkar

Dryckeskärl
Skråväsen
Surveyorprogrammet

Surveyorprogrammet (engelska: Surveyor Program) var ett NASA-program som skickade sju obemannade rymdsonder till månens yta mellan år 1966 och 1969. Det främsta målet var att visa att mjuka landningar på månen var möjliga. Programmet utfördes av NASA:s Jet Propulsion Laboratory (JPL) som förberedelse för Apolloprogrammet. Farkosterna är fortfarande kvar på månen, inget av uppdragen inkluderade en återfärd till jorden. Vissa delar av Surveyor 3 hämtades dock hem av Apollo 12. Dess kamera finns utställd på National Air and Space Museum.

Målsättning 

Utöver huvudsyftet att visa att det var genomförbart att utföra mjuka landningar på månen skulle även en rad andra experiment genomföras. Rymdfarkosternas förmåga att ändra färdriktning under resan mot månen visades och landarna bar instrument som användes för att bedöma lämpligheten för bemannade landningar. Flera av Surveyorfarkosterna hade robotarmar försedda med spadar för att testa markens egenskaper. Före detta projekt var det okänt hur djupt lagret med stoft på månen var, om det var för djupt så skulle en bemannad landning inte kunna genomföras. Surveyorprogrammet visade att dessa landningar var möjliga. Vissa av landarna hade också instrument som undersökte de kemiska egenskaperna hos materian på marken.

Uppdrag 

Totalt genomfördes sju uppdrag, fem av dem var framgångsrika. Surveyor 2 och 4 misslyckades. Var och en bestod av en obemannad rymdfarkost, designad och byggd av Hughes Aircraft Company. 

Surveyor 1 - Uppskickad den 30 maj 1966 landade på Oceanus Procellarum den 2 juni 1966
Surveyor 2 - Uppskickad den 20 september 1966, kraschade nära Kopernikuskratern den 23 september 1966
Surveyor 3 - Uppskickad den 17 april 1967, landade på Oceanus Procellarum den 20 april 1967
Surveyor 4 - Uppskickad den 14 juli 1967, kraschade på Sinus Medii 17 juli 1967.
Surveyor 5 - Uppskickad den 3 september 1967, landade på Mare Tranquillitatis den 11 september 1967
Surveyor 6 - Uppskickad den 7 november 1967, landade på Sinus Medii den 10 november 1967
Surveyor 7 - Uppskickad den 7 januari 1968, landade nära Tychokratern den 10 januari 1968

Surveyor 6 var den första rymdfarkost som lyfte från månens yta när den förflyttade sig 2,5 meter från dess ursprungliga landningsplats. Apollo 12 landade inom gångavstånd från Surveyor 3:s landningsplats.

Rymdkapplöpning 
Vid tidpunkten för Surveyoruppdragen var USA inblandad i en intensiv rymdkapplöpning med Sovjetunionen. Landningen av Surveyor 1 i juni 1966 skedde bara fyra månader efter att Sovjets rymdfarkost Luna 9 landade i februari samma år, vilket visar hur de båda rymdprogrammen hade kommit ungefär lika långt vid den tidpunkten.

Referenser

Se även
Apolloprogrammet
Atlas (raket)
Lunaprogrammet
Lunar Orbiter-programmet
Rangerprogrammet

Externa länkar 

Surveyor (1966 – 1968) (engelska)
Surveyor Program Results (PDF) 1969 (engelska)
Analys av material och fotografier från Surveyor 3 som togs med tillbaka till jorden (PDF) 1972 (engelska)
Exploring the Moon: Surveyorprogrammet (engelska)

Rymdsonder
 
Utforskningen av månen
NASA-program
Guy Butler

Guy Butler kan syfta på någon av följande:

 Guy Butler (friidrottare), brittisk löpare
 Guy Butler (poet), sydafrikansk poet och författare
Guy Butler (poet)

Guy Frederick Butler, född 21 januari 1918 i Cradock, död 26 april 2001 i Grahamstown, var en sydafrikansk författare. Han har gett ut diktsamlingar, bland annat Stranger to Europe (1952) och South of the Zambesi (1966), skådespel, bland annat The Dam (1953), Take Root or Die (1970) och Demea (1990), och romanen A Rackety Colt (1989). Han har även skrivit historiska och självbiografiska böcker. Han undervisade i engelska på University of Witwatersrand 1948-1950 och var professor i engelska på Rhodes University i Grahamstown 1952-1978.

Källor

Noter

Externa länkar 

Sydafrikanska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1918
Avlidna 2001
Män
Personer från Östra Kapprovinsen
Alumner från Brasenose College, Oxford
Prosper de Barante

Pierre Amable Guillaume Prosper Brugière de Barante, född 10 juni 1782, död 22 november 1866, var en fransk baron, politiker och skriftställare.

Redan vid 24 års ålder innehade Barante en hög befattning. Han blev 1809 prefekt i Vendée och 1814 i Loire-Inférieure efter att ha anslutit sig till restaurationen. Han utnämndes efter de hundra dagarna till generalsekreterare i inrikesministeriet och var 1815–1816 medlem av deputeradekammaren. År 1816 blev han chef för det franska skatteväsendet och 1819 pär av Frankrike, Så småningom anslöt han sig till den liberala oppositionen. Under julimonarkins tid användes han i olika diplomatiska uppdrag. Barante utvecklade ett livligt författarskap i historiska och politiska ämnen och erhöll 1824 säte i Franska akademien. De mest kända av hans arbeten är Tableau de la littérature française au XVIII siècle (1809) och Historie des ducs de Bourgogne de la maison de Valois 1364–1477 (1824–1828). På svenska finns hans Nationalkonventets historia (1861–1862) och en novell, Syster Margareta (1836).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

 

Franska guvernörer
Franska diplomater
Fransk adel
Ledamöter av Franska Akademien
Storkorset av Hederslegionen
Diplomater under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Födda 1782
Avlidna 1866
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från École polytechnique
Trädsnigel

Trädsnigel (Lehmannia marginata) är en art i familjen kölsniglar.

Kännetecken 
Trädsnigeln kan bli upp till 75 millimeter lång. Den är gråbrun med ett ljusare ryggband och mörkare band eller fläckar på sidorna. Bakdelen har en tydlig köl.

Utbredning 
Trädsnigeln finns i västra och centrala Europa. I norr finns den upp till södra Skandinavien.

Levnadssätt 
Trädsnigeln lever oftast i skog eller andra områden med träd, men ibland också på klippor med mycket lavar. Den kan klättra högt upp i träden vid regnväder. Man hittar den ofta under bark på döda träd. Den lever på alger, lavar och svampar som den hittar på träden eller klipporna. Den lägger ägg i jorden i grupper med 8 till 30 ägg. Äggen kläcks efter mellan 35 och 130 dagar beroende på temperatur. De blir könsmogna vid cirka 9 månaders ålder och kan bli upp till tre år gamla.

Systematik
Trädsnigeln räknades tidigare till släktet Limax. I Sverige finns i släktet också arten valentinsnigel (Lehmannia valentiana).

Källor

Externa länkar

Snäckor
Alexander Mellqvist

Alexander Mellqvist, född 28 januari 1986, är en svensk fotbollsspelare.

Karriär
Alexander Mellqvist, med Inlands IF som moderklubb, gjorde 2005 sin första match i Allsvenskan för Örgryte IS. Under säsongen spelade han 23 matcher. Efter en säsong i LSK gick Mellqvist vidare till Varbergs BoIS. I november 2014 skrev han på ett tvåårskontrakt med Ljungskile SK. I januari 2017 förlängde Mellqvist sitt kontrakt med två år. År 2019 återkom han till Edet FK.

Källor

Alexander Mellqvist på elitefootball
Landslagsstatistik på svenskfotboll.se

Noter

Svenska fotbollsspelare
Spelare i Örgryte IS Fotboll
Spelare i Ljungskile SK
Spelare i Varbergs BoIS
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1986
Levande personer
Män
Personer från Lilla Edet
Oswald Mbuyiseni Mtshali

Oswald Mbuyiseni Mtshali (född 17 januari 1940) är en sydafrikansk poet. Han har skrivit både på zulu och engelska.

Mtshali arbetade i Soweto innan han 1971 debuterade med Sounds of a Cowhide Drum, som behandlar apartheid ur ett sydafrikanskt arbetarperspektiv. Sounds of a Cowhide Drum var den första diktsamlingen av en svart sydafrikansk poet att nå större spridning, vilket skapade debatt bland vita sydafrikaner.

Källor 

Sydafrikanska poeter
Sydafrikanska författare
Sonya Walger

Sonya Walger, född 6 juni 1974 i Hampstead, London, är en engelsk skådespelare känd för rollerna som Penny Widmore i TV-serien Lost. 

Jane Parsons i TV-serien CSI:NY och Olivia Benford i TV-serien FlashForward. Hon var även med i avsnittet Death of a Hollow Man i Morden i Midsomer (1998). Hon var med i Tv-filmen The Librarian: Quest for the Spear (2004).

Referenser

Noter

Externa länkar

Brittiska skådespelare
Födda 1974
Kvinnor
Levande personer
Personer från Hampstead
Alumner från Christ Church, Oxford
Goldeneye 007 (datorspel 2010)

Goldeneye 007, Goldeneye DS eller Goldeneye Wii är ett  first person shooter-spel utvecklad av Eurocom och utges av Activision till Nintendos spelkonsol Wii. Det är en nyversion av det hyllade TV-spelet från 1997, som då utvecklades av Rare till Nintendo 64. Båda spelen är baserade på James Bond-filmen Goldeneye från 1995. En version till Nintendo DS är utvecklad av n-Space.
 Spelet tillkännagavs officiellt av Nintendo på E3 2010 under deras presskonferens. Spelet släpptes i två upplagor med ena med en guldfärgad Classic Controller Pro i en begränsad upplaga med spelet och det andra med enbart spelet.

Spelet släpptes senare till Xbox 360 och Playstation 3 med titeln Goldeneye 007: Reloaded.

Activision meddelade 14 september 2011 att versionen till Playstation 3 släpptes med stöd av tillbehöret Playstation Move.

Spelupplägg 
Även Pierce Brosnan som spelade Bond i filmen och var med i 1997 års TV-spel ersätts av den nuvarande skådespelaren Daniel Craig, som också gör rösten. Judi Dench som spelar M medverkar också. Rory Kinnear spelar rollen som Bill Tanner, M:s stabschef. David Arnold gör spelets musik. Nicole Scherzinger sjunger spelets signatur som är en coverversion av den ursprungliga sången. Rösten till Alec Trevelyan görs av Elliot Cowan.
Spelet omfattar 25 olika vapen, alla av dem nära baserade på deras riktiga namn till skillnad på Rares adaptation. I debuttrailern, är följande vapen med enkla namn: AK-47, Walther P99, FN P90, Walther WA 2000, Heckler & Koch G36C, Dragunov och FN SCAR. En skillnad mellan spelen är att 2010 år TV-spel utspelas i modernare tid och handlingen är något förändrad. Spelet utspelas i Ryssland, Spanien, Dubai och Nigeria.

Multiplayer 
I multiplayerläget inkluderar 8 klassiska Bondfigurerna, bland dem är Hajen, Scaramanga, Oddjob, Dr. No och 006. Man kan spela online med upp till 8 spelare eller spela offline på samma skärm med upp till 4 spelare.

Kontroller 
Spelet är en av få Wii-spel som stöder olika spelkontroller. Spelet kan spelas med Wii Remote med Nunchuk, Classic Controller, Nintendo Gamecubes spelkontroll eller Wii Zapper.

Rollbesättning

Källor 

James Bond-spel
Datorspel 2010
Förstapersonsskjutare
Wii-spel
Nintendo DS-spel
Wii Zapper-spel
Datorspel utgivna av Activision
Datorspel som utspelar sig i Ryssland
Barcelona i fiktion
Datorspel som utspelar sig i Nigeria
Dubai i fiktion
Sibirien i fiktion
Datorspelsremaker
Spel kompatibla med Playstation Move
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel som utspelar sig i London
Datorspel som utspelar sig i Spanien
Europa 2020

Europa 2020 är en politisk strategi för förbättringar av ekonomin inom Europeiska unionen under 2010-talet. Den ersätter den tidigare Lissabonstrategin. Europa 2020 syftar bland annat en hållbar ekonomi med tillväxt och ökad koordinering mellan medlemsstaterna genom “smart tillväxt”, “hållbar tillväxt” och “tillväxt för alla”.

Strategin presenterades av Europeiska kommissionen den 3 mars 2010 och antogs slutgiltigt enligt kommissionens rekommendationer vid Europeiska rådets möte den 17 juni 2010. Strategin tar avstamp i den finanskris som drabbade EU:s ekonomier under 2008 till 2010, och betonar den långsiktiga vikten av att komma stärkta ur krisen.

Strategidokumentets innehåll

Områden 
Tre prioriterade områden ställs upp för 10-årsperioden:
 Smart tillväxt: där drivkraften till tillväxt i EU i högre grad ska bygga på kunskap och innovation. Praktiska rekommendationer till medlemsländerna innefattar åtgärder för att öka privata initiativ inom forskning och utveckling
 Hållbar tillväxt: där en resurseffektivare ekonomi också är en mer konkurrenskraftig ekonomi. Utsläppsminskningarna bör bli betydligt större än under föregående tioårsperiod
 Tillväxt för alla: där man vill stimulera en ekonomi med högre sysselsättningsgrad.

Övergripande mål 
De tre prioriteringsområdena utkristalliseras i fem övergripande mål för perioden 2010-2020.
 75 % av befolkningen i åldrarna 20–64 ska ha ett arbete.
 3 % av EU:s BNP ska investeras i FoU.
 Energi- och klimatmålen ”20/20/20” ska nås.
 Den andel ungdomar som slutar skolan i förtid ska vara under 10 %, och minst 40 % av den yngre generationen ska ha avslutad högre utbildning.
 Antalet personer som hotas av fattigdom ska minska med 20 miljoner.

Noter

Externa länkar 
Europeiska Kommissionen - Europa 2020 (pdf-dokument)

Ekonomiska och monetära unionen
Dan Wells

Dan Wells, född 4 mars 1977, är en amerikansk skräckförfattare känd för boken I Am Not a Serial Killer (2009) och dess uppföljare Mr. Monster (2010) och I Don't Want to Kill You (2011).

Källor

Externa länkar
Wells webbplats

Män
Födda 1977
Levande personer
Amerikanska författare
Engelskspråkiga författare
Skräckförfattare
Lissabonstrategin

Lissabonstrategin, ibland Lissabonagendan eller Lissabonprocessen, var en tioårsstrategi som antogs av Europeiska rådet i Lissabon i mars 2000 med syfte att göra den europeiska ekonomin mer konkurrenskraftig och dynamisk från 2000 till 2010. Flera av målen i strategin lyckades unionen inte uppnå.

I juni 2010 antogs en ny tioårsstrategi för unionen, kallad Europa 2020.

2000 i Portugal
Ekonomiska och monetära unionen
Nikolaj Baratov

Nikolaj Nikolajevitj Baratov, född 1 februari 1865 och död 22 mars 1932, var en rysk militär.

Baratov blev officer 1882, överste 1900 och generallöjtnant 1912. Under första världskriget var han befälhavare för de ryska trupperna i Persien. Baratov försökte där uppnå kontakt med de brittiska trupperna i Mesopotamien. Han blev dock besegrad av turkarna i slaget vid Chanykin och kunde först 1917 förena sig med britterna under general Frederick Stanley Maude.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö, 1939

Ryska generaler
Födda 1865
Avlidna 1932
Män
Storkorset av Hederslegionen
Nurikabe (folklore)

En nurikabe (japanska: 塗壁, ぬりかべ) är en ande (japanska: 妖怪, yōkai) från den japanska mytologin. Den uppträder som en osynlig mur och hindrar vandrare att komma vidare eller leder dem på fel väg.

En nurikabe förekommer i den av Takashi Miike regisserade filmen Det stora yokaikriget (japanska: Yokai Daisenso).

Japansk mytologi
WP:Projekt Japan
Iraj Mirza

Jalal ol-Mamalek Iraj Mirza (persiska: ), född 1874 i Tabriz, Iran, död 1926 i Teheran, Iran, berömd persisk poet, son till den qajariske prinsen Gholam Hossein Mirza.

Biografi
Iraj Mirza föddes i oktober 1874 i staden Tabriz. Han var barnbarns barn till den qajariske shahen Fath Ali Shah (d. 1834), den andre regenten av den qajariska dynastin. Iraj Mirzas far Gholam Hossein Mirza var officiell "litterär smakdomare" vid shahen Mozaffar od-Din Shahs hov. Iraj Mirza fick privat skolning och studerade vid Darol-fonun ("Högskolan") i Tabriz. Vid 15 års ålder behärskade han franska, arabiska och turkiska flytande. Han var även vida beläst i litteratur och utmärkte sig i kalligrafi. Vid 16 års ålder gifte han sig. Vid hans fars död efterträdde han denne som litterär smakdomare vid hovet och fick sedermera titeln jalal-ol-mamalek ("Rikenas majestät").

Några år senare lämnade Iraj Mirza hovet och tog anställning hos guvernören Ali Khan Amindoule i provinsen Azerbaijan. Före den konstitutionella revolutionen i Iran 1905-6 flyttade han till Teheran och tog anställning vid det hovliga skrivarkansliet Darol-Ensha.

Mot slutet av qajareran anställdes Iraj Mirza vid Kulturministeriet och sedermera vid Finansministeriet. Han avled 14 mars 1926 i Teheran och begravdes på Zahir od-Doules begravningsplats i norra Teheran.

Poesi 
Iraj Mirza räknas som en av de främsta diktarna under sin levnad. Han var den förste som skrev vardaglig poesi på allvar och inkorporerade idiomatiska uttryck från talspråket i den senklassiska persiska dikten. Han är även omtyckt för sin satir och kritik av islam och det sociala tillståndet i det iranska samhället (särskilt kvinnornas låga ställning). Han blev djupt påverkad av den konstitutionella rörelsen och bidrog till att introducera moderna västerländska idéer och begrepp i den iranska samhälls- och kulturdebatten. Av den anledningen räknas han som en viktig iransk "upplysningstänkare". Hans kritik av islams kvinnoförtryck framkommer i dikterna Hejab (Slöjan) och Tasvir-e zan (Bilden av kvinnan).

Källor

Externa länkar 
Låten Ve över mitt hjärta ("Aman az in Del") som framfördes av sångerskan Qamar vid Iraj Mirzas begravning
Iraj Mirzas dikt Hejab (Slöjan)

Födda 1874
Iranska poeter under 1900-talet
Islamkritik
Iranska författare under 1900-talet
Persiskspråkiga författare
Avlidna 1926
Män
Nikolaj Chanykov

Nikolaj Vladimirovitj Chanykov (ryska: Николай Владимирович Ханыков), född 24 oktober 1819 (eller 1822) i guvernementet Kaluga, död 15 december 1878 i Rambouillet nära Paris, var en rysk forskningsresande, orientalist, arabist, geograf och etnograf.

Chanykov reste 1841-42 i Buchara, var därefter anställd vid ryska konsulatet i Persien och vann därunder en noggrann kännedom om detta land; han var den förste europé, som undersökte många delar av Khorasan.

Bland hans skrifter kan nämnas en beskrivning över khanatet Buchara (1843, på ryska), Mémoires sur la partie méridionale de l'Asie centrale (1863) och Mémoire sur l'ethnographie de la Perse (1866). År 1874 utgavs, med understöd av ryska vetenskapsakademin, hans förnämsta vetenskapliga arbete, Iran.

Källor

Ryska upptäcktsresande
Ryska orientalister
Personer i Ryssland under 1800-talet
Personer från Kaluga oblast
Födda 1819
Avlidna 1878
Män
Ugglan
Domenico Barbaja

Domenico Barbaja, född 1778 och död 16 oktober 1841, var en italiensk impressario och teaterledare.

Barbaja var i sin ungdom kypare, senare cirkusdirektör och kom genom sin verksamhet som impressario in i teateraffärer, vilka omkring 1820 fick ett betydande omfång. Han ledde samtidigt operateatrar i Wien, Milano (Scalateatern), och Neapel (San Carloteatern). Flera av samtidens stora tonsättare skrev verk för honom, bland annat Gioacchino Rossini och Gaetano Donizetti.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Personer inom Italiens näringsliv under 1800-talet
Italienska teaterchefer
Födda 1778
Avlidna 1841
Män
Italienska cirkusartister
Teaterchefer under 1800-talet
Cirkusartister under 1700-talet
Cirkusartister under 1800-talet