kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Coralie

Coralie är ett kvinnonamn av franskt ursprung som betyder "korall", namnet kommer från det latinska ordet coralium, alternativt det franska ordet "corail", tidigare skrivet "coral", som kommer från det grekiska ordet korallion . Förnamnet Coralie kan även betraktas som en variant av förnamnet Cora, i sig härlett från det grekiska namnet Koré, vilket betyder "ung flicka".

Den 31 december 2021 fanns det totalt 63 kvinnor folkbokförda i Sverige med förnamnet Coralie, varav 41 kvinnor bar det som tilltalsnamn

Källor 

Kvinnonamn
Franska namn
Franska förnamn
Karl von den Steinen

Karl von den Steinen, född 7 mars 1855 i Mülheim an der Ruhr, död 7 november 1929 i Kronberg, var en tysk läkare, etnolog och forskningsresande.

Steinen var 1878-79 assistentläkare vid Charitésjukhuset i Berlin, studerade under en jordenruntresa 1879-81 hospitalsväsendet i kulturstaterna och gjorde etnografiska forskningar på flera av öarna i Stilla havet. Han åtföljde 1882 som läkare och naturforskare den tyska sydpolsexpeditionen till Sydgeorgien och gjorde därefter en färd genom Brasilien längs floden Xingú. En andra resa genom samma trakter (mellersta Brasilien) gjorde han 1887-88 tillsammans med bland andra Paul Ehrenreich, en färd, som blev av stor betydelse för kännedomen om Brasiliens etnografi. Han blev 1891 e.o. professor i Marburg, 1900 professor i etnografi vid Berlins universitet samt var från 1904 några år direktor vid Museum für Völkerkunde i Berlin.

Bibliografi
Durch Zentral-Brasilien. Expedition zur Erforschung des Schingú (1886)
Zweite Schingúexpedition 1887-88. Die Bakairisprache (1892)
Unter den Naturvölkern Zentralbrasiliens (1894; andra upplagan 1897)

Källor

Erland Nordenskjöld: Nécrologie de Karl von den Steinen. in Journal de la Société des Américanistes, 1930, Numero 22-1, 220-227; persee.fr

Tyska etnografer
Tyska upptäcktsresande
Tyska professorer
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Födda 1855
Avlidna 1929
Män
Ugglan
Afrika berättar

Afrika berättar är en antologi med svarta afrikanska författare, sammanställd av Per Wästberg och första gången utgiven av Bo Cavefors förlag 1961. Flera av texterna hade inte publicerats innan de gavs ut i antologin. Antologin inleds med ett förord av Wästberg och avslutas med en litteraturlista över publicerad skönlitteratur och självbiografisk litteratur från Afrika söder om Sahara, skriven av svarta på engelska, franska eller portugisiska.

Boken fick god kritik; Folke Isaksson kallade den i Dagens Nyheter "ett pionjärarbete", medan Sven Delblanc i Arbetarbladet skrev: "Inga referat kan ge rättvisa åt den yppiga mångfalden i denna bok. En afrikansk läsebok för nybörjare, som ingen av oss européer har rätt att försumma."

Medverkande författare 
  Thomas Mofolo (Sydafrika)
  Dyke Sentso  (Sydafrika)
  Peter Abrahams (Sydafrika)
  Ezekiel Mphahlele (Sydafrika)
  James Matthews (Sydafrika)
  Fezile Mbi (Sydafrika)
  Alex La Guma (Sydafrika)
  Casey Motsisi (Sydafrika)
  Alfred Hutchinson (Sydafrika)
  Dennis Brutus (Sydafrika)
  Arthur Maimane (Sydafrika)
  Can Themba (Sydafrika)
  Todd Matshikiza (Sydafrika)
  Richard Moore Rive (Sydafrika)
  Peter Clarke (Sydafrika)
  Lewis Nkosi (Sydafrika)
  Ndabaningi Sithole (Sydrhodesia)
  Patrick Matimba (Sydrhodesia)
  Moses Makone (Sydrhodesia)
  David Rubadiri (Nyasaland)
  Jomo Kenyatta (Kenya)
  Muga Gicaru (Kenya)
  Mário Pinto de Andrade (Angola)
  Agostinho Neto (Angola)
  Pedro Corsino Azevedo (Kap Verde)
  Noémia de Sousa (Moçambique)
  Mongo Beti (Kamerun)
  Ferdinand Oyono (Kamerun)
  Jean Joseph Rabéarivelo (Madagaskar)
  Bernard Dadié (Elfenbenskusten)
  Prins Modupe (Guinea)
  Camara Laye (Guinea)
  Léopold Sédar Senghor (Senegal)
  David Diop (Senegal)
  Birago Diop (Senegal)
  Sembene Ousmane (Senegal)
  Abdoulaye Sadji (Senegal)
  Amos Tutuola (Nigeria)
  Chinua Achebe (Nigeria)
  Phebean Itayemi (Nigeria)
  Thomas Aluko (Nigeria)
  Wole Soyinka (Nigeria)
  Cyprian Ekwensi (Nigeria)
  Gabriel Okara (Nigeria)
  James Aggrey (Ghana)
  T. C. Aninfeng (Ghana)
  Henry Ofori (Ghana)
  Kwame Nkrumah (Ghana)
  Ellis Komey (Ghana)
  Thomas Codjoe (Ghana)
  F. K. Nyaku (Ghana)
  Adolph Agbadja (Ghana)
  Kofi Badu (Ghana)
  Simon Pederek (Ghana)
  William Tubman (Liberia)
  Robert Wellesley Cole (Sierra Leone)
  Abioseh Nicol (Sierra Leone)

Se även 
Afrikas litteratur

Källor 

Skönlitteratur 1961
Afrikansk litteratur
Afrika i skönlitteratur
Antologier
Frid (efternamn)

Frid är ett svenskt efternamn, som kan stavas på olika sätt. Den 31 december 2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Frid 2 146
 Fridh 952
 Fried 102
Tillsammans blir detta 3 200 personer. Stavningsvarianten Fried har medtagits här, eftersom den har samma uttal och är väl etablerad i Sverige. Den förekommer i övrigt som efternamn i tyskspråkiga länder. Med svensk stavning – Frid eller Fridh – har namnet använts i Sverige som soldatnamn.

Personer med efternamnet Frid eller varianter av detta namn

 Alfred Fried (1864–1921), österrikisk pacifist och journalist
 Archibald Frid (1905–2000), arkitekt
 Bo Frid (född 1940), teolog och klassisk filolog, universitetslektor
 Daniel Frid Johansson (1866–1947), fiolspelman
 Egon Frid (född 1957), politiker, vänsterpartist
 Elsa Fridh (1908–1974), teckningslärare och konstnär
 Erich Fried (1921–1988), österrikisk författare och översättare
 Gertrud Fridh (1921–1984), skådespelare
 Göte Fridh (1926–1996), ämbetsman och landshövding
 Hédi Fried (född 1924), författare och psykolog
 Heinrich Jakob Fried (1802–1870), tysk målare
 Jonas Fried (född 1985), fotbollsspelare
 Ludvig Frid (1855–1909), målare
 Oskar Fried (1871–1941), tysk musiker
 Paul Fried (född 1958), skådespelare, präst och författare
 Peter Fridh (född 1962), skådespelare
 Torsten Fridh (1914–2014), konstnär, skulptör
 Ulla-Bella Fridh (1929–1993), skådespelare och sångare
 Volker Fried (född 1961), tysk landhockeyspelare
 Åke Fridh (1918–1997), språkforskare

Källor 

Svenska efternamn

Soldatnamn
Hornberga kapell

Hornberga kapell är ett kapell som tillhör Orsa församling i Västerås stift. Kapellet ligger på en kulle i skogsbyn Hornberga.

Kapellet
Kapellet uppfördes 1960 - 1962 på initiativ av byns kapellag under ledning av prästen Olof Hambraeus. 1962 invigdes kapellet av biskop Johan Olof Cullberg. Stommen till kapellet är en ombyggd lada som monterades ned och uppfördes på sin nuvarande plats. Kapellet består av rektangulärt långhus med öst-västlig orientering. Vid nordöstra sidan finns en vidbyggd sakristia och vid sydvästra sidan finns ingången. Ytterväggarna är knuttimrade och rödmålade, medan innerväggarna är klädda med granpanel. Fönstren är försedda med blyinfattat glas.

Inventarier
 Orgeln är tillverkad av orgelbyggare Magnusson i Göteborg.
 Altartavlan är målad av Harry Sahlin i Uppsala.

Referenser
 
 Orsa församling

Kyrkobyggnader i Västerås stift
Byggnader och anläggningar i Orsa kommun
Kyrkobyggnader invigda 1962
Kapell i Sverige
1962 i Sverige
Barbara Branden

Barbara Branden, född Weidman 14 maj 1929 i Winnipeg i Manitoba, död 11 december 2013 i Los Angeles i Kalifornien, var en kanadensisk-amerikansk författare, redaktör och föreläsare.

Hon är mest känd för sitt samarbete och senare brytning med filosofen Ayn Rand. Under 1960-talet höll Branden tillsammans med sin dåvarande make Nathaniel Branden föreläsningar och arbetade för att sprida Ayn Rands filosofi objektivism. Hon har även skrivit två böcker om Ayn Rand, Who is Ayn Rand 1962 tillsammans med Nathaniel Branden och The Passion of Ayn Rand 1986. Den senare filmatiserades 1999 med Helen Mirren i rollen som Ayn Rand och Julie Delpy i rollen som Barbara.

Referenser

Externa länkar 
Barbara Branden.com — Barbara Brandens webbplats

Amerikanska författare under 1900-talet
Kanadensiska författare under 1900-talet
Amerikanska författare under 2000-talet
Kanadensiska författare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1929
Avlidna 2013
Personer från Winnipeg
Frisk (efternamn)

Frisk är ett svenskt efternamn, som använts som soldatnamn. Den 31 december 2013 var 4 220 personer med efternamnet Frisk bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Frisk
 Anders Frisk (född 1963), fotbollsdomare
 Andreas Frisk (född 1984), ishockeyspelare
 Carl Frisk (1865–1944), bankman
 Cecilia Frisk, chefredaktör
 Edvard Frisk (1819–1893), direktör och riksdagsman
 Elisabeth Frisk (1909–1986), skådespelare
 Erik Frisk (1897–1970), lärare och översättare
 Guy Frisk (född 1934), finländsk målare
 Göran Frisk (född 1943), militär
 Gösta Frisk (1890–1969), konstnär
 Hans Frisk (1930–2014), ingenjör och företagsledare
 Helena Frisk (född 1965), politiker
 Hjalmar Frisk (1900–1984), lingvist och universitetsrektor
 Janne Frisk (född 1944), musiker
 Johanna Frisk (född 1986), fotbollsspelare
 Kjell Frisk (född 1964), fotbollsmålvakt och senare tränare
 Lars Frisk (född 1950), militär
 Lars-Göran Frisk (1943–1999), radiopratare
 Lasse Frisk (född 1945), svensk keramiker
 Lena Frisk (född 1965), ståuppkomiker
 Lennart Frisk (1943–2000), konstnär
 Lennart Frisk (1918) (1918–1991), konstnär
 Magnus Frisk (född 1964), handbollstränare
 Mia Frisk (född 1969), politiker, kristdemokrat
 Niclas Frisk (född 1969), musiker
 Nils Frisk (1901–1987), konstnär och musiker
 Nina Frisk, fiktiv person i filmen med samma namn
 Patrik Frisk (född 1969), musikproducent och kompositör
 Pontus Frisk (född 1979), musikproducent
 Ragnar Frisk (1902–1984), regissör, manusförfattare, och skådespelare
 Thomas Frisk (född 1941), konstnär
 Valborg Månsdotter Frisk (1720–1806), konsthantverkare
 Viktor Frisk (född 1995), artist och modebloggare

Källor 

Svenska efternamn
Soldatnamn
Insatsvara

En insatsvara är en vara som används och förbrukas i tillverkning av andra varor, eller i produktion av tjänster. Insatsvaror kan vara både råvaror, halvfabrikat och konsumtionsvaror. Kapitalvaror, till exempel maskiner, räknas inte som insatsvaror, eftersom de inte förbrukas. Man kan till exempel säga att textila material är insatsvaror vid tillverkning av kläder.

Tillverkning
Jens Pulver

Jens Johnnie Pulver, född 6 december 1974, är en amerikansk före detta kampsportare inom Mixed martial arts.

Pulver är mest känd för sin oväntade vinst mot B.J. Penn, då han försvarade sin titel mot Penn som dittills varit obesegrad.

Referenser

Noter

Män
Födda 1974
Levande personer
Amerikanska utövare av mixed martial arts
Idrottare från Washington
Camille Barrère

Camille Barrère, född 23 november 1851, död 7 oktober 1940, var en fransk diplomat.

Barrère deltog som 20-årig yngling i kommunardupproret i Paris 1871 och tvingades efter att detta slagits ned fly utomlands, men tilläts återvända vid den allmänna amnestin 1879 och anslöt sig till opportunistpartiet. Han var 1883–1885 generalkonsul i Kairo, 1885–1888 fransk minister i Stockholm, därefter i München. Barrère presiderade vid internationella sundhetskongressen i Paris 1894 och utnämndes, efter att även ha varit sändebud i Bern, till fransk ambassadör i Rom. Där inriktade han sig på att spränga trippelalliansen mellan Italien, Tyskland och Österrike-Ungern, och närma Italien till Frankrike och Ryssland. Frukterna av hans arbete visade sig under första världskriget, då Italien bytte sida. Vid Raymond Poincarés fall i juni 1924 återkallades Barrère från ambassadörsposten i Rom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 
 

Frankrikes ambassadörer i Sverige
Diplomater under 1800-talet
Franska diplomater under 1900-talet
Franska ämbetsmän under 1800-talet
Franska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1851
Avlidna 1940
Män
Svensk uppslagsbok
Personalkår

Personalkår är vanligen en sammanfattning av militär personal som tillhör en viss avdelning av en försvarsmakt. Antalet tjänster och grader samt befordringsvillkoren är fastställda för personalkåren och personalkårschefen ansvarar för sin personals utbildning och befordran. I vissa länders statsförvaltningar finns även ett system med civila personalkårer.

Sverige 
När systemet med personalkårer avskaffades i Sverige fanns det i försvarsmakten 90 personalkårer. 67 av dessa var knutna till lokala förband.

Försvarsmakten hade fyra gemensamma kårer; fortifikationskåren, försvarets intendentkår, försvarets medicinalkår samt Väg- och vattenbyggnadskåren.

Armén hade 11 kårer; arméns generalitet, generalstabskåren, arméns tekniska kår och åtta truppslagskårer.

Marinen hade fyra kårer; amiralitetet, mariningenjörkåren, flottans personalkår och kustartilleriets personalkår.

Flygvapnet hade fyra kårer; flygvapnets generalitet, flygvapnets personalkår, flygingenjörskåren och metetorologkåren.

Avskaffande
Kåren avskaffade 1990 efter ett beslut av riksdagen. Nedläggningen var en del i 1988 års försvarsutredning. Orsaken till nedläggningen var att man ansåg att Försvarsmaktens personalkårer bidrog till att arbetstagare inte var anställda vid den myndighet där man man tjänstgjorde en längre tid. Man ansåg att systemet delade ansvar mellan personalkårchefer och myndighetschefer. Detta ansåg man bröt mot den ordning som riksdagen beslutat om, och att man därför ansåg att alla personalkårer, inkluderande Mariningenjörkåren skulle avskaffas.

Referenser

Militär organisation
Jerry Doyle

Jerry Doyle, född 16 juli 1956 i Brooklyn i New York, död 27 juli 2016 i Las Vegas, var en amerikansk skådespelare, internationellt mest känd för sin roll som Michael Garibaldi i science fiction-serien Babylon 5. Han var tidigare gift med skådespelerskan Andrea Thompson, som spelade rollen som telepaten Talia Winters i de två första säsongerna av Babylon 5.

På senare tid var han i sitt hemland mest känd för sitt dagliga radioprogram The Jerry Doyle Show som sändes i flera delstater. Programmet gav främst utrymme åt Doyles konservativa politiska åsikter. År 2000 ställde han upp i valet till USA:s representanthus för det Republikanska partiet men blev inte invald. Sedermera bröt han samarbetet med republikanska partiet och såg sig som partipolitiskt oberoende.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Jerry Doyle Show - Jerry Doyles radioprograms hemsida
  

Födda 1956
Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska radioprogramledare
Män
Avlidna 2016
Alumner från Embry–Riddle Aeronautical University
Alfred Kubin

Alfred Leopold Isidor Kubin, född 10 april 1877 i Leitmeritz (Litoměřice), Böhmen, död 20 augusti 1959 i Wernstein am Inn, var en tjeckisk-österrikisk grafiker, bokillustratör och författare.

Biografi 
Alfred Kubin räknas till de främsta representanterna för symbolismen och expressionismen. 1912 deltog han i Der Blaue Reiters grafiska utställning i München tillsammans med bland andra Paul Klee och Vasily Kandinsky. Kubin illustrerade böcker av bland andra Edgar Allan Poe, E.T.A. Hoffmann, Paul Scheerbart och Fjodor Dostojevskij. Hans egen roman Den andra sidan: en fantastisk roman (1909) har karakteriserats som ett tidigt europeiskt exempel på magisk realism (redan innan detta begrepp kom till). Den skrevs hösten 1908 under en skaparkris och publicerades året efter tillsammans med 52 egna illustrationer. Berättelsen filmatiserades 1973 och som film har den beskrivits som dystopisk. Den har även gjorts till opera 2010. 

Med början i juli 1937 beslagtog Propagandaministeriet det som fanns av Alfred Kubin på olika museer i Nazityskland, eftersom det definierades som Entartete Kunst. Det var 129 grafiska blad och 40 teckningar. I vissa fall är det ännu oklart vart de tog vägen. En del noterades rentav som "utplånade" i NS-protokoll. Men mångas proveniens berättar att en viss Emanuel Fohn, en tysk målare, restauratör och konstsamlare som upphöll sig i Rom åren 1933–43, bytte till sig dem. Teckningen Loth und seine Töchter skänktes 1964 ur Fohns samling till Pinakothek der Moderne; detsamma gäller litografin Überschwemmung (1927). Ur samma samling kom 31 tecknade förlagor till portfolion Wilde Tiere som donation 1974 till Tiroler Landesmuseum Ferdinandeum i Innsbruck. Portfolion August Strindberg. Nach Damaskus köptes däremot billigt av konsthandlaren Hildebrand Gurlitt i Hamburg. Dess vidare proveniens är "okänd". Även konsthandlare Bernhard A. Böhmer i Güstrow tog hand om en del.

Kubin är representerad på Leopold Museum i Wien.

Verk 
 Die andere Seite. Ein phantastischer Roman (München und Leipzig: Verlag G. Müller, 1909)  
 Den andra sidan: en fantastisk roman, illustrerad av författaren, i översättning av Frederik Sjögren (Alba, 1980)
 Wilde Tiere, portfolio med 31 litografier (München: Hyperion Verlag, 1921)
 August Strindberg. Nach Damaskus, portfolio med 18 litografier och ett titelblad (München: Verlag Georg Müller, 1922)

Källor
 Freie Universität Berlin: Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de)

Noter

Externa länkar

Böcker av och om Alfred Kubin på svenska bibliotek. Libris.
Kubins egna illustrationer till romanen Den andra sidan.

Österrikiska författare
Tyskspråkiga författare
Födda 1877
Avlidna 1959
Män
Österrikiska grafiker
Österrikiska illustratörer
Expressionister
Personer från Litoměřice
Woman in Love

Woman in Love kan syfta på

Woman in Love (sång) – en sång av Barbra Streisand
Woman in Love: A Story of Madame Bovary – en pornografisk film.

Se även
Women in Love
Abdoulaye Sadji

Abdoulaye Sadji, född 1910 i Rufisque i Senegal, död den 25 december 1961 i Dakar, var en senegalesisk författare och lärare. Sadji var son till en muslimsk präst (marabout), och utbildades i koranskola. Han arbetade på radio i Dakar på 1950-talet, och skrev en läsebok för folkskolan tillsammans med Léopold Sédar Senghor.

Sadji gav ut två romaner, Maïmouna: petite fille noire (1953) och Nini, mulâtresse du Sénégal (1954), samt flera noveller, varav "Tounka" (1952) och "Modou-Fatim" (1960) är de mest kända. Hans verk kretsar i stor utsträckning kring landsortsflickor som försöker anpassa sig till ett liv i storstaden.

Källor

Noter

Externa länkar 

Senegalesiska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1910
Avlidna 1961
Män
Andrea Thompson

Rebecca Andrea Thompson, född 6 januari 1960 i Dayton, Ohio, är en amerikansk skådespelerska, tv-personlighet och före detta fotomodell. 

Hon föddes i Dayton i Ohio i USA, men växte mestadels upp i Australien dit hennes familj flyttat när hon var sju år. Hon upptäcktes tidigt av modeindustrin och arbetade som fotomodell samtidigt som hon utbildade sig till skådespelerska.

Karriär 
Thompson har medverkat i flera tv-serier varav hennes mest kända roller hittills varit som Genele Ericson i Maktkamp på Falcon Crest, som telepaten Talia Winters i science fiction-serien Babylon 5, Allison Krennick i första säsongen av På heder och samvete samt som detective Jill Kirkendall under tre säsonger av På spaning i New York.  

Hennes mest kända roll på film hittills var i  Oliver Stones Wall Street. Hon har även haft gästroller i Quantum Leap, Baywatch, Mord och inga visor, 24, Bones och Criminal Minds.

Hon har utöver skådespeleriet arbetat som journalist på de amerikanska tv-kanalerna ABC och CNN. Hon lämnade jobbet på CNN sedan nakenscener från hennes tidigare filmer inspelade under 1980-talet börjat cirkulera på internet.

Privatliv 
Mellan 1995 och 1997 var hon gift med Jerry Doyle som var en av hennes motspelare i Babylon 5. Tillsammans har de sonen Al.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1960
Levande personer
Kvinnor
Wilson Barrett

Wilson Barrett, född 18 februari 1846 och död 22 september 1904, var en brittisk skådespelare och dramatiker.

Barrett skrev dels ensam, dels tillsammans med andra en rad av Londonscenernas populäranste succépjäser i den känslosamma genren under 1880- och 1890-talen, bland annat The Christian king, The daughters of Babylon och The Manxman (efter Hall Caines roman). Bland hans främsta roller märks Hamlet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 Wilson Barrett Company

Brittiska skådespelare
Brittiska författare
Födda 1846
Avlidna 1904
Män
Loblollytall

Loblollytall (Pinus taeda) är en av flera tallar hemmahörande i sydöstra USA, från Texas österut till Florida, och norrut till Delaware. Den är särskilt dominerande i den östra delen av North Carolina, där det finns stora skogsområden som nästan enbart består av loblollytall, i motsats till resten av sydstaterna, där skogen innehåller loblollytall, men också många andra arter av träd. Det är en av de arter som inom träindustrin räknas till gruppen sydlig gul tall.

Utseende
Loblollytallar når en höjd av 30–35 meter med en diameter på 0,4–1,5 meter. Vissa exemplar kan uppnå en höjd av 50 meter, högst av alla tallar i södra USA. Dess barr växer i buntar om tre, ibland vridna, och mäter 12–22 centimeter, en medellängd för söderns tallar (kortare än barren hos Pinus palustris eller Pinus elliottii, men längre än hos Pinus echinata och Pinus glabra). Barren finns vanligtvis kvar i upp till två år innan de faller av, vilket ger arten dess vintergröna karaktär. Även om vissa barr faller under hela året på grund av hårt väder, insektsangrepp och torka, faller de flesta barren av under hösten och vintern under sitt andra år. Nybildade kottar är gröna och mogna kottar är ljusbruna. Kottarnas längd är 7–13 centimeter. Bredden är 2–3 centimeter när de är stängda och 4–6 centimeter när de öppnas.
Den högsta kända loblollytallen finns i Congaree nationalpark och har en höjd av 51,4 meter (169 fot). I Congaree nationalpark finns även den största loblollytallen, med en volym av 42 kubikmeter.

Ekologi
Ordet loblolly betyder "låg, fuktig plats", men dessa träd är inte begränsade till den specifika livsmiljön. Loblollytall växer bra i sur lerjord som är vanlig i hela södern, och tallen är vanlig i stora bestånd på landsbygden.

Etymologi 
Andra äldre namn på loblollytallen i USA är "oldfield pine" (på grund av sin ställning som en tidig kolonisatör av övergivna områden) och "bull pine" (på grund av dess storlek, men flera andra gula tallar kallas också så, i synnerhet stora enstaka exemplar), samt "rosemary pine" (på grund av dess speciella doft jämfört med de andra arterna) och "North Carolina pine".  Dess vetenskapliga artepitet taeda hänvisar till dess hartsartade trä.

Referenser

Tallar
John Barrett

John Barrett kan syfta på bland andra:

 John Barrett (politiker), (född 1954), brittisk politiker
 John Barrett (skådespelare), (1910-1983), brittisk skådespelare
 John Barrett (diplomat), (1866-1938), amerikansk diplomat
Massimo Moratti

Massimo Moratti, född 16 maj 1945, är en italiensk affärsman och var mellan åren  1995 och 2013 ägare och ordförande för fotbollsklubben Inter. Under Morattis tid i klubben har laget bland annat vunnit Serie A fem gånger, Coppa Italia tre gånger samt Champions League en gång. Han har legat bakom värvningar av flera stora spelare som till exempel Christian Vieri, Ronaldo, Maicon, Adriano, Hernán Crespo, Roberto Baggio, Zlatan Ibrahimović, Luís Figo, Patrick Vieira, Samuel Eto'o, Wesley Sneijder och Juan Sebastián Verón.

Födda 1945
Män
Levande personer
Personer inom Italiens näringsliv under 2000-talet
Personer inom Italiens näringsliv under 1900-talet
FC Internazionale Milano
Senrab FC

Senrab FC är en engelsk fotbollsklubb som fostrat spelare som bland andra Lee Bowyer, Sol Campbell, Jermain Defoe och John Terry. Den grundades 1961 i Wanstead Flats, Poplar i London.

Tidigare spelare 
Följande spelare och tränare har alla spelat för eller tränat en professionell fotbollsklubb efter att de lämnat Senrab FC.

Spelare

 Ade Akinbiyi
 Adebayo Akinfenwa
 Lee Bowyer 
 Sol Campbell
 Scott Canham
 Gary Chivers
 Jermain Defoe
 Ugo Ehiogu
 Simon Ford
 Jonathan Fortune
 Leo Fortune-West
 Fitz Hall
 Vince Hilaire
 Terry Hurlock
 Kemal Izzet

 Muzzy Izzet
 Ledley King
 Leon Knight
 Paul Konchesky
 Kevin Nicholls
 Darren Purse
 Jlloyd Samuel
 Terry Skiverton
 John Terry
 Sanchez Watt
 Ray Wilkins
 Bobby Zamora

Tränare 
Tony Carr
Alan Curbishley
Dario Gradi
Ray Wilkins
Ray Lewington

Referenser 

Fotbollsklubbar i England
Sportklubbar bildade 1961