kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alphaville (film)

{{Filmfakta|
|filmtitel=Alphaville - Ett fall för Lemmy Caution
|originaltitel=Alphaville: Une étrange aventure de Lemmy Caution (”Alphaville: Ett märkligt äventyr för Lemmy Caution”)
|land=
|språk=Franskaitalienska
|genre=Långfilm
|år=1965
|speltid=99 min
|regi=Jean-Luc Godard
|musik=Paul Misraki
|manus=Jean-Luc Godard
|producent=André Michelin
|filmbolag=Warner-Tonefilm ABChaumiane Production S.A.Filmstudio F.P.A.
}}
Alphaville är titeln på en film regisserad av Jean-Luc Godard. Filmen är svartvit och släpptes år 1965.

Filmen vann Guldbjörnen vid 15:e Filmfestivalen i Berlin 1965.

 Miljön i Alphaville Alphaville kombinerar de olika genrerna dystopi, science fiction och film noir. Även om handlingen utspelar sig långt fram i framtiden på en annan planet, så finns det inga specialeffekter eller utarbetade miljöer. Filmen spelades i stället in i verkliga miljöer i Paris. Stadens gator under de nattliga timmarna blev gator i Alphaville, och moderna glas- och betongbyggnader (som 1965 var nya och främmande arkitektoniska skapelser) representerar stadens inre. Dessutom refererar personerna i filmen till 1900-talet; som exempel beskriver hjälten sig själv som en veteran från Guadalcanal.

Den expatrierade amerikanske skådespelaren Eddie Constantine spelar Lemmy Caution, en hemlig agent klädd i trenchcoat. Constantine hade redan spelat denna eller liknande roller i ett dussintal tidigare filmer; personen hade ursprungligen skapats av den brittiske kiosklitteraturförfattaren Peter Cheyney. Men i Alphaville'' tar regissören Jean-Luc Godard bort Caution från hans vanliga 1900-talsmiljöer, och placerar honom i en futuristisk dystopisk science fiction, den teknokratiska diktaturen i Alphaville.

Handling 
Lemmy Caution, en amerikansk privatdetektiv, kommer till Alphaville, en futuristisk stad på en annan planet. Hans mycket amerikanska karaktär är i strid med stadens härskare, en ond vetenskapsman vid namn Professor von Braun, som har förbjudit kärlek och personligt uttryck.

Rollista 
 Eddie Constantine – Lemmy Caution
 Anna Karina – Natacha von Braun
 Akim Tamirof – Henri Dickson
 Christa Lang – första förförerska av tredje klass
 Valérie Boisgel – andra förförerska av tredje klass
 Jean-Louis Comolli – Prof. Jeckell
 Michel Delahaye – Prof. von Braun's assistent
 Jean-André Fieschi – Prof. Heckell
 Jean-Pierre Léaud – frukost-servitör
 László Szabó – främste ingenjör
 Howard Vernon – Leonard Nosferatu, a.k.a. Professor von Braun

Referenser

Noter

Externa länkar 
 
 The City of Pain - Alphaville
 Criterion Collection essay by Andrew Sarris
 , läst den 23 november 2008.

Vidare läsning 
 .
 .

Dystopisk film
Franska filmer 1965
Filmer i regi av Jean-Luc Godard
Filmer tilldelade Guldbjörnen
Franska science fiction-filmer
Terrassen

Terrassen (originaltitel: La Jetée) är en 28 minuter lång svart-vit science fiction-film från 1962 regisserad av Chris Marker. Filmen utspelar sig i en postapokalyptisk värld efter tredje världskriget där överlevare experimenterar med tidsresor. Filmen består nästan enbart av stillbilder.

Terry Gilliams film De 12 apornas armé från 1996 är delvis baserad på Terrassen.

Referenser

Dystopisk film
Filmer 1962
Franska kortfilmer
Franska science fiction-filmer
Tidsresor på film
Tank Girl (film)

Tank Girl är en amerikansk science fiction-spelfilm från 1995 som bygger på den brittiska tecknade serien Tank Girl.  Filmen regisserades av Rachel Talalay och i rollerna syns bland andra Lori Petty, Malcolm McDowell och Ice T.

Handling
År 2033 utmanar filmens huvudperson, Tank Girl (Lori Petty), den onde Kesslee (Malcolm McDowell) och hans företag Water and Power, som kontrollerar de knappa vattentillgångarna i den solbrända ökenvärlden. Till sin hjälp har hon Jet Girl (Naomi Watts), Booga (Jeff Kober) och Sub Girl (Ann Cusack). Ice T spelar T-Saint.

Om filmen
Tank Girl spelades in på flera olika platser i USA under perioden 21 juni till 27 september 1994, bland annat i Arizona och i New Mexico.
Den färdiga filmen hade världspremiär i USA den 31 mars 1995. I Sverige kom filmen direkt på video, i september 1996, utan att först ha visats på bio. Den svenska videoversionen är 100 minuter lång, mot originalets 104 minuter. Ekonomiskt sett gick inte filmen runt, produktionen kostade omkring 25 000 000 dollar medan filmen spelade in cirka 6 600 000 dollar.

Källor

Dystopisk film
Amerikanska science fiction-komedifilmer
Amerikanska science fiction-actionfilmer
Filmer baserade på tecknade serier
Filmer från United Artists
Mohammad Yunus Khalis

Mohammad Yunus Khalis, född 1919 i Khugyani i Nangarharprovinsen, död 19 juli 2006, var en afghansk mujaheddinledare under afghansk-sovjetiska kriget. Han deltog först i Gulbuddin Hekmatyars motståndsgrupp Hezb-i-Islami (Islamiska partiet) för att sedan bilda en egen motståndsgrupp under samma namn, vilken kom att kallas Hezb-i-Islami Khalis. Efter kommunistregeringens fall 1992 hade hans styrkor kontroll över Nangarharprovinsen och Khalis deltog i den islamiska interimsregeringen.

Afghanska politiker under 1900-talet
Män
Födda 1919
Avlidna 2006
A Scanner Darkly (film)

A Scanner Darkly är en amerikansk dystopisk animerad (rotoskopi) film från 2006, regisserad av Richard Linklater och baserad på Philip K. Dicks bok Skannad i dunklet. I huvudrollerna syns bland andra Winona Ryder, Keanu Reeves och Robert Downey Jr.

Skådespelare (i urval)
 Keanu Reeves – Bob Arctor
 Robert Downey Jr. – James Barris
 Woody Harrelson – Ernie Luckman
 Rory Cochrane – Charles Freck
 Winona Ryder – Donna

Källor

Noter 

Dystopisk film
Amerikanska science fiction-filmer
Filmer 2006
Filmer i regi av Richard Linklater
Engelskspråkiga filmer
Philip K. Dick-filmatiseringar
IQAN

IQAN är ett registrerat varumärke och samlingsnamn för en produktfamilj med CAN-buss baserade elektroniska styrenheter inom företaget Parker Hannifins produktsortiment. Systemet används för styrning och kontroll av hydrauliska system på mobila arbetsmaskiner. IQAN-systemet programmeras med ett Windowsbaserat grafiskt programspråk.

Historik
Styrsystemet med varumärket IQAN utvecklades av de tre civilingenjörerna Thomas Lundgren, Christer Sahlberg och Knut Leiulfsrud på mitten av 1990-talet inom ett eget företag med säte i Mölnlycke. Systemet introducerades i sin första version på marknaden omkring 1995. Samma år 1995 gick dåvarande VOAC Hydraulik AB, in som delägare i bolaget i Mölnlycke. Bakgrunden var att VOAC:s egna satsningar på programmerbara elektroniska styrsystem hade dragit ut på tiden. VOAC fann att det var lämpligt att förvärva delar av IQAN som också hade ett färdigutvecklat CAN-buss baserat styrsystem som inom några år från mitten av 1990-talet utvecklades som det ledande kommunikationssystemet för elektronik till mobila arbetsmaskiner, som tidigare främst hade utnyttjats inom personbilsindustrin. I februari 1996 förvärvades VOAC av Parker Hannifin och systemet IQAN kom på detta sätt att integreras i Parker Hannifins systemkomponenter för mobila arbetsmaskiner.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Parker IQAN (engelska)

 
Amerikanska varumärken
Elektronik
Triffiderna

Triffiderna är en bok av John Wyndham utgiven 1951, engelsk titel The Day of the Triffids. Boken filmatiserades 1963 med namnet Triffidernas dag. Den har även omarbetats till en brittisk TV-serie 1981, som visades i svensk TV 1984.

Källor

Brittiska science fiction-romaner
Skönlitteratur 1951
London i skönlitteratur
Jhonen Vasquez

Jhonen Vasquez, född 1 september 1974, är en amerikansk serieskapare och animatör.
Skapare av den tecknade serien Johnny the Homicidal Maniac (JtHM) och den animerade tv-serien Invader Zim som sändes på Nickelodeon 2001-02.

Referenser

Födda 1974
Amerikanska serieskapare
Amerikanska animatörer
Män
Levande personer
Johnny the Homicidal Maniac

Johnny the Homicidal Maniac är en serie i svartvitt av Jhonen Vasquez som startade som en serie korta seriestrippar i gothtidningen Carpe Noctem. Serien blev sedan publicerad i sju nummer av Slave Labor Graphics mellan augusti 1995 och januari 1997. Serien har haft två spinoffer: Squee och I Feel Sick. Hela serien har också givits ut som pocketbok under namnet JTHM: Directors Cut.

Amerikanska serier
Amerikanska seriefigurer
Triffidernas dag (film)

Triffidernas dag (originaltitel: The Day of the Triffids) är en film från 1963 i regi av Steve Sekely och med Howard Keel i huvudrollen. Filmen är baserad på romanen med Triffiderna från 1951 av John Wyndham.

År 1981 producerades en brittisk TV-serie byggd på romanen, som visades i svensk TV 1984.

Referenser

Externa länkar 
 
 

Dystopisk film
Filmer 1963
Brittiska science fiction-filmer
Monsterfilmer
Filmer om blinda
Pianoexpressen

Pianoexpressen (originaltitel: The Music Box; på svenska även kallad  respektive Ta't piano) är en klassisk kortfilm från 1932 med Helan och Halvan i regi av James Parrott.

Handling 
Helan och Halvan har fått i uppdrag att leverera ett piano till ett hus beläget på en höjd med en 131 stegs trappa som till synes enda väg upp. Det visar sig vara svårare än vad de förväntat sig.

Om filmen 
Filmen har haft flera svenska titlar. Den har gått under titlarna Pianoexpressen, Helan och Halvan i Starka män och små svagheter och Starka män och små svagheter.

Filmen vann 1932 års Oscar för bästa komiska kortfilm. Den valdes 1997 ut att ingå bland de filmer som införts i amerikanska National Film Registry såsom "kulturellt, historiskt eller estetiskt viktiga" att bevara.

Filmens handling bygger på duons tidigare kortfilm Hatten av för så'na! från 1927, som idag har gått förlorad.

Filmen finns utgiven på DVD och Blu-ray.

Rollista 
 Stan Laurel – Stan
 Oliver Hardy – Ollie
 Gladys Gale eller Hazel Howell – Fru von Schwarzenhoffen
 Billy Gilbert – Professor von Schwarzenhoffen
 William Gillespie – Pianoförsäljare 
 Charlie Hall – Brevbärare
 Lilyan Irene – Barnsköterska
 Sam Lufkin – Polis

Källor 

Amerikanska komedifilmer
Oscar för bästa kortfilm
Filmer 1932
Amerikanska kortfilmer
Helan och Halvan-filmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Engelskspråkiga filmer
Kungariket Cypern

Kungariket Cypern var en korsfararstat på Cypern som bildades av Rikard Lejonhjärta 1193, och blev ett självständigt kungadöme under huset Lusignan. Den 14 mars 1489 såldes ön till Venedig.

Cypern hade sedan 300-talet ingått i Bysantinska riket, när en grekisk prins, Komnenos I, som var ståthållare där, gjorde sig oberoende. Hans efterkommande regerade ön tämligen självständigt till dess Rikard Lejonhjärta under det tredje korståget (1191) erövrade den och sålde den för 25 000 mark silver till tempelherrarna. Dessa återlämnade emellertid snart ön till den engelske kungen. Denne skänkte då (1193) Cypern till ex-konungen av Jerusalem Guido av Lusignan, vars ätt på manssidan utslocknade 1267. En släkting till den siste av huset Lusignan, Hugo III av Cypern, av det antiokenska furstehuset, blev då kung och kallade sig som detta Hugo av Lusignan, varför man brukar räkna honom och hans efterträdare till denna ätt. 

Flera av dessa furstar var betydande män, och ön hade på deras tid en glansperiod som dock slutade redan innan ätten utdog. Den siste kungens änka, venezianskan Caterina Cornaro, hustru till Jakob II av Cypern (Jakob bastarden), lämnade ön åt Republiken Venedig som 1489 tog den i besittning och behöll den som koloni till 1571.

Regentlängd 
Guido av Lusignan (1192-1194)
Amalric av Lusignan (1194-1205) (Amaury)
Hugo I (1205-1218)
Henrik I (1218-1253) (Le Gros)
Hugo II (1253-1267) (Huguet)
Hugo III (1267-1284)
Johan I (1284-1285)
Henrik II (1285-1306)
Amalric av Tyre (1306-1310),
Henrik II (1310-1324) 
Hugo IV (1324-1359)
Peter I (1359-1369)
Peter II (1369-1382) (Perrin)
Jakob I (1382-1398)
Janus (1398-1432)
Johan II (1432-1458)
Charlotte (1458-1464) och 1459-1464 med hennes make Ludvig av Savojen
Jakob II (1464-1473) (Jacques le Bâtard)
Jakob III (1473-1474)
Caterina Cornaro (1474-1489)

Referenser

Fotnoter 

Cyperns historia
Korsfararstater
Historiska cypriotiska stater
Historiska monarkier
Mariavitkyrkan

Mariaviterna bildades i Polen 1893 som en självständig katolsk kongregation, som i Jungfru Marias liv såg sitt föredöme (Mariæ Vita = Marias liv). Grundare var Moder Maria Franziesca (Felicja Kozlowska). På grund av dess visionära och extrema Mariadyrkan bannlystes mariaviterna av Romersk-katolska kyrkan under påve Pius X år 1906.

Mellan 1909 och 1925 ingick den mariavitiska kyrkan i Utrechtunionen. Mariaviterna uteslöts ur Utrechtunionen 1925 på grund av lärostrider, men återupptogs 1972. En biskop bosatt i Sverige har fått sin vigning i denna kyrka.

Oberoende katolska samfund
Kristendom i Polen
Religiösa organisationer bildade 1893
Oscar Olsson i Broberg

Oscar Nathanael Olsson (i riksdagen kallad först Olsson i Heden, senare Olsson i Broberg), född 31 januari 1856 i Lyse församling, Göteborgs och Bohus län, död 19 december 1933 i Bro församling,  Göteborgs och Bohus län, var en svensk kommunalman, landstingsman och riksdagsman. Han föddes och växte upp på Alsbäck i Lyse socken. Han var hemmansägare i Heden i Brastad och senare Broberg i Bro.

Oscar Olsson gick 1876 på Billströmska folkhögskolan på Tjörn; det var skolans första årskurs.

Oscar Olsson innehade i Brastads och Bro landskommuner ett flertal uppdrag, bland annat var han kommunalstämmans ordförande i 19 år, vice ordförande i skolrådet samt skol- och kyrkokassör i 18 år och var senare den förste ordföranden i Bro kommunalfullmäktige när detta formerades 1919. I kommunala sammanhang kallades han Oscar N Olsson för att inte förväxlas med svärsonen kommunalmannen Oscar J Olsson i Nöteberg.

Oscar Olsson var ledamot av Göteborgs och Bohus läns landsting från 1891; han var tingets ordförande 1923–1924 och blev 1922 ordförande i landstingets förvaltningsutskott.

Hösten 1902 invaldes Oscar Olsson i andra kammaren, som han tillhörde 1903–1912, 1914 och sedan 1918. Han var 1910–1911 ledamot av lagutskottet, 1918 ledamot av statsutskottet samt 1919–1928 ledamot av jordbruksutskottet. Han tillhörde Lantmanna- och borgarepartiets förtroenderåd sedan 1918. Som ordförande i Göteborgs och Bohus läns moderata valmansförbund har han nedlade han ett outtröttligt och framgångsrikt arbete i Högerpartiets organisations- och valarbete i Bohuslän.

Oscar Olsson avled 1933.

Referenser 

 Sven Rydstrand: Stångenäs, 1959/1960, författarens förlag

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmanna- och borgarpartiet
Svenska politiker under 1900-talet
Födda 1856
Avlidna 1933
Män
Personer från Lyse socken
Mellanriksbana

En mellanriksbana är en järnväg som går mellan Norge och Sverige, eller Sverige och Finland. Den första mellanriksbanan var Nordvästra stambanan invigd 1871 från Laxå till Charlottenberg och över gränsen till Norge där den ansluter till Kongsvingerbanen. Andra mellanriksbanor är den norska Meråkerbanen och den svenska Mittbanan som tillsammans sträcker sig mellan Trondheim och Sundsvall (sträckan öppen 1882). Det finns ytterligare två förbindelser mellan Sverige och Norge Malmbanan och Ofotbanen mellan Kiruna och Narvik (från 1902) samt Dalslands Järnväg och Smaalensbanen mellan Halden och Mellerud (från 1879). Mellan Sverige och Finland finns en mellanriksbana Torneå–Haparanda-banan. Mellan Sverige och Danmark finns sedan år 2000 Öresundsbanan.  I Norge finns begreppet mellomriksbane med samma betydelse.

Referenser

Järnvägslinjer i Norge
Järnvägslinjer i Sverige
Arnäs, Gideå och Trehörningsjö pastorat

Arnäs, Gideå och Trehörningsjö pastorat (före 2014 Arnäs pastorat) var ett pastorat i Örnsköldsviks kontrakt i Härnösands stift i Svenska kyrkan. Pastoratet uppgick 1 januari 2022 i Örnsköldsviks norra pastorat.

Pastoratskoden var 100603.

Pastoratet omfattade följande församlingar:

 Arnäs församling
Gideå-Trehörningsjö församling (före 2014 Gideå församling och Trehörningsjö församling)

Källor 

Historiska pastorat i Härnösands stift
Indelningar i Örnsköldsviks kommun
Listeria

Listeria är ett bakteriesläkte med sju olika arter: L. grayi, L. innocua, L. ivanovii, L. monocytogenes, L. seeligeri, L. murrayi samt L. welshimeri. Den kan förekomma i kött och mjölkprodukter samt i råa grönsaker.

Bakterien som kan smitta människor heter främst Listeria monocytogenes (se bild), men även L. ivanovii är patogen dock mindre vanlig. Bakterien har förmågan att tillväxa i kylskåpstemperatur och i sällsynt förekommande fall kan denna bakterie orsaka mycket allvarliga tillstånd av sepsis (blodförgiftning) eller meningit (hjärnhinneinflammation). Gravida som infekteras kan också spontanabortera fostret de bär på. Släktet är uppkallat efter den brittiske kirurgen Joseph Lister som revolutionerade kirurgin genom införandet av antiseptiska metoder.

Referenser

Listeriaceae
Listeriaceae (familj)
Smittspårningspliktiga sjukdomar
EMA

EMA, Ema eller Éma kan syfta på:

 Ema Telstar – tidigare namn på ett svenskt skivbolag
 EMA – EU:s läkemedelsmyndighet European Medicines Agency, se Europeiska läkemedelsmyndigheten
 EMA – IATA-kod för en flygplats i England, se East Midlands Airport
 EMA – slovenska uttagningen till Eurovision Song Contest, se Evrovizijska Melodija
 Ema – små träskyltar som shintoister skriver böner och önskningar på

Geografi

Antarktis 

 Isla Ema, annat namn för Emma Islan, Antarktis,

Estland 

 Emajõgi (vattendrag i Estland), 

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Estlandförgreningar
Brekke

Brekke är en kyrkby i Gulens kommun i Vestland fylke i västra Norge.

Orten utgjorde tidigare centralort i dåvarande Brekke kommun som bildades 1850 då Gulens kommun (Evenviks kommun) delades i två delar (Brekke och Evenvik). 1861 slogs Brekke kommun samman med Laviks kommun och bildade Lavik och Brekke kommun. Den 1 januari 1875 fördes en del av Kyrkjebø kommun (Klævolds kommun) över till Lavik och Brekke kommun.

Den 1 januari 1905 blev Brekke återigen en självständig kommun och Lavik och Brekke delades. Brekke hade då 982 invånare. Den 1 januari 1964 slogs Brekke samman med större delen av Gulen och ingår sedan dess i Gulens kommun. Brekke kommun hade då 782 invånare.

Byn Brekke är Norges regnigaste plats och inte Bergen som marknadsförs som Europas regnigaste. Brekke har det norska nederbördsrekordet för årsnederbörd på 5595,9 mm satt 1990 med regn 269 av årets 365 dagar.

Bilder

Källor

Externa länkar 

Orter i Vestland fylke
Gulens kommun
Sylvia Stahlman

Sylvia Stahlman, född 5 mars 1929 i Nashville, Tennessee, död 19 augusti 1998 i Saint Petersburg, Florida, var en amerikansk operasångare (sopran).

Stahlman studerade vid Juilliard School i New York och började (1948/49) sin karriär på Broadway i Kurt Weills musikal Love Life regisserad av Elia Kazan.

Sin operakarriär inledde hon i Europa, till att börja med under artistnamnet Giulia Bardi, och gjorde 1951 sin debut på La Monnaie i Bryssel som Elvira i Puritanerna. Hon stannade på den teatern till 1954. Hon sjöng också i Amsterdam, Frankfurt och Wien och vid Glyndebourne Festival Opera 1959 som Ilia i Idomeneo.

I Amerika spelade hon på New York City Opera under höstsäsongen 1956, som Eurydice i Orfeus i underjorden och Gilda i Rigoletto. Stahlman uppträdde också på San Francisco Opera och Lyric Opera of Chicago. I San Francisco sjöng hon mellan 1957 och 1960 Sophie i Rosenkavaljeren, Syster Constance of St Dénis i Karmelitsystrarna, Oscar i Maskeradbalen, Lauretta i Gianni Schicchi och Dircé i Medea.

På skiva kan man höra Stahlman i  Maskeradbalen (med bl. a. Birgit Nilsson), (1960–61), och som Lisa i La sonnambula (1962). 1964 spelade Stahlman in utdrag ur Fidelio (som Marzelline).

Amerikanska operasångare under 1900-talet
Amerikanska sopraner
Musiker från Nashville
Födda 1929
Avlidna 1998
Kvinnor
Alumner från Juilliard School
Adressbuss

En adressbuss är en datorbuss som används av CPU:er eller DMA-kapabla enheter för att kommunicera den fysiska adressen till datorminnesceller eller enhetsregister som den sändande enheten önskar läsa eller skriva.

Adressbussens bredd bestämmer hur mycket minne som kan åtkommas. Till exempel kan en 16-bitars adressbuss (som var vanlig hos 8-bitars hemdatorerna på 1970- och 1980-talet) adressera 216 = 65 536 distinkta minnesadresser, medan en 32-bitars adressbuss (vanlig hos dagens PC-datorer) kan adressera 232 = 4 294 967 296 = distinkta minnesadresser.

Hos de flesta mikrodatorer är den minsta adresserbara elementet en 8-bits byte. Andra elementstorlekar förekommer också, till exempel 36-bitars ord hos PDP-10.

Se även 
 Minnesadress

Databussar

de:Bus (Datenverarbeitung)#Adressbus
Judendom i Kina

Judendomen (yóutàijiao på pinyin) kom till Kina redan under Handynastin (206 f.Kr. – 200 e.Kr.) enligt en stentavla från 1512, men det är mer sannolikt att judarna kom till Kina under 1100-talet från Indien eller Persien via Sidenvägen. 
Den äldsta kinesiska synagogan fanns i Kaifeng och byggdes 1163.

De jesuitiska missionärerna under 1600-talet var de första västerlänningarna som fick kännedom om judendomen i Kina. Jesuiterna rapporterade om hur det i Kaifeng fanns en stor synagoga med en församling som följde judiska traditioner och lagar. 

Kaifeng är den enda stad vars kinesiska judiska historia finns kvar i dag. Den sista kinesiska rabbinen dog 1800. Synagogan förstördes delvis, torahrullar och andra hebreiska texter försvann, blev uppköpta av bibliotek eller togs av kristna missionärer. Många föremål har försvunnit in i moskén.

Av den judiska befolkningen i Kina och Kaifeng finns väldigt få kvar.

Många judar i Kaifeng identifierar sig som judar, och har gjort så i folkräkningen.

Referenser

From Kaifeng ... to Shanghai : Jews in China / Joint Publication of the Monumenta Serica Institute and the China-Zentrum. Ed. by Roman Malek Malek, Roman (medarbetare)

Kina
Religion i Kina
WP:Projekt Kina
Endofenotyp

Endofenotyp är ett begrepp från psykiatrisk grundforskning. Syftet med begreppet är att dela upp ett syndrom i mer grundläggande fenotyper med en tydligare genetisk koppling. Begreppet lånades ursprungligen av Gottesman och Shields från insektsbiologin. I exemplet schizofreni kan det synliga symptomet vara en psykos, medan de bakomliggande fenotypdragen är (tentativt) en nedsatt förmåga att filtrera sensorisk information och ett försämrat arbetsminne. Båda dessa fenotypdrag har en tydlig genetisk koppling och kan alltså kallas för endofenotyper.

Andra begrepp med liknande mening utan krav på genetisk koppling är "biomarker" eller "cognitive marker".

Referenser 

Psykiatri
Patologi
Takbrunn

En takbrunn är en anordning för avledning av nederbördsvatten från plana tak och takterrasser.

Takbrunnen är en del takavvattningssystemet på ett plantak, ett sågtak, en takterrass eller andra tak med invändigt avlopp. Takbrunnen för takvattnet från yttertaket till en ledning som i sin tur leder vattnet till avloppet. Ofta förses taket med en ränna som utbildas med fall fram till takbrunnen. Takbrunnen har en perforerad huv (lövsil) som skall förhindra att löv och skräp täpper till brunnen.  Takbrunnen med anslutande ledning kan även vara uppvärmd, vilket förhindrar att isbildning stoppar vattenavrinningen.

Se även 
 Hängränna
 Stuprör
 Golvbrunn

Källor
 Handbok för hus-, väg- och vattenbyggnad (1966), del 6, sida 473.

Byggnadsdetaljer
Tak