kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Georg Capellen

Georg Capellen, född 1 april 1869 i Salzuflen, död 19 januari 1934 i Hannover, var en tysk musikteoretiker.

Capellen studerade först filosofi och juridik och var några år ämbetsman i Lippe, men ägnade sig från 1901 åt musikteoretiskt författarskap. Han eftersträvade särskilt en grundlig reform av harmoniläran, och av sin "monism" på detta område (i opposition mot Hugo Riemanns "dualistiska" mollteori) förväntade han sig nya melodisk-harmoniska stilarter, vilkas berättigande han försökte visa bland annat genom sättningar av folkvisor, även japanska. I sina skrifter behandlade Capellen framför allt den exotiska stilens betydelse för den samtida musiken.

Bibliografi
Die musikalische Akustik als Grundlage der Harmonik und Melodik (1903)
Die Freiheit oder Unfreiheit der Töne und Intervalle als Kriterium der Stimmführung (1904, med bifogade analyser av Edvard Griegs musik)
Die Abhängigkeitsverhältnisse in der Musik (1904)
Die Zukunft der Musiktheorie (1905)
Ein neuer exotischer Musikstil (1906)
Fortschrittliche Harmonie- und Melodielehre (1908)

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Neue Deutsche Biographie: Capellen, Georg

Tyska musikteoretiker
Födda 1869
Avlidna 1934
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Luigi Capello

Luigi Capello, född den 14 april 1859 i Intra, död den 25 juni 1941 i Rom, var en italiensk militär.

Capello blev officer vid infanteriet 1878, överste och regementschef 1904, generalmajor 1910 och generallöjtnant 1914. Vid Italiens inträdde i första världskriget var Capello chef för 25:e infanterifördelningen, och blev senare armékårschef. I augusti 1916 ledde han operationerna mot Görz, som intogs 8 augusti. Efter en kort förflyttning till Tyrolerfronten, blev han i juni 1917 chef för 2:a armén men måste på grund av sjukdom lägga ned befälet. Våren 1918 fick han uppdraget att organisera den nyuppsatta 5:e armén men erhöll på grund av Caporettokommissionens anmärkningar avsked i juli samma år. Capello utgav Per la verità (1920) och Note di guerra (2 band, 1920-21).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 

Italienska generaler
Personer i Italien under första världskriget
Italienska militärer under 1800-talet
Italienska militärer under 1900-talet
Personer från Verbania
Födda 1859
Avlidna 1941
Män
Svensk uppslagsbok
Johann Peter Hebel

Johann Peter Hebel, född 10 maj 1760 i Basel, död 22 september 1826 i Schwetzingen, var en tysk författare. 

Hebel studerade i Lörrach och Karlsruhe samt sedan 1778 vid universitetet i Erlangen. Han blev 1783 lärare vid gymnasiet i Lörrach och 1791 vid gymnasiet i Karlsruhe. År 1798 utnämndes Hebel till extra ordinarie professor, 1805 till kyrkoråd, 1819 till prelat och 1821 till teologie doktor. 

Hebel var en skald av oemotståndligt älskvärd naivitet, kraftig humor och djup innerlighet. Hans i en schwabisk dialekt skrivna dikter Allemannische Gedichte (1803; många upplagor) innehåller ypperliga naturskildringar och idylliska sedemålningar ur allmogelivet. De har en varm, sydtysk gemytlighet, vinlandets glada humör, speglar folkets åskådningssätt och föreställningar. Den följande tyska dialektdiktningen har till stor del gått i skola hos Hebel. 

Bland hans övriga arbeten bör nämnas folkskrifterna Der rheinländische Hausfreund, oder neuer Kalender etc. (1808-11, 1814--15 och 1819; 3:e upplagan 1827) och Schatzkästlein des rheinischen Hausfreundes (1811), vilka är mönster av folklig framställning och sund didaktik. Hans Sämtliche Werke utkom i 8 band 1832-34 (ny upplaga 1873) och, utgivna av Wendt, i 2 band i 6:e upplagan 1894. I Karlsruhe (1835) och Basel (1899) har rests minnesmärken över Hebel. Hebels brev utgavs 1883 av Behaghel.

Källor 

 

Tyska författare
Tyskspråkiga författare
Födda 1760
Avlidna 1826
Män
Ugglan
Personer från Basel
August Cappelen

Herman August Cappelen, född 1 maj 1827 i Skien i Norge, död 8 juli 1852 i Düsseldorf i Tyskland, var en norsk konstnär.

August Cappelen var sonson till Didrich von Cappelen, och ägde en stor koloristisk begåvning och sökte i sina norska vildmarksmotiv, som han tolkade i en djupstämd, mättad färgskala, där han gav uttryck för sin romantiska och naturlyriska stil.

År 1846 flyttade han till Düsseldorf för att studera. Där förblev han bosatt fram till sin död, men besökte ofta hemlandet där han hämtade sina motiv från den norska vildmarken. Cappelen finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Norska landskapsmålare
Norska målare under 1800-talet
Personer från Skien
Födda 1827
Avlidna 1852
Män
Svensk uppslagsbok
Representerade vid Nationalmuseum
Taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning

Taktisk, organisatorisk och ekonomisk målsättning, TOEM, är ett så kallat målsättningsdokument i Försvarsmakten. Här beskrivs processen att komma fram till, vilka målsatta uppdrag varje förband skall kunna genomföra enligt en given budget. Motsvarande målsatta dokument (kravspecifikation) för materiel kallas Teknisk, taktisk och ekonomisk målsättning (TTEM).

Externa länkar
 Hur tar man fram en kravspecifikation?

Dokument
Försvarsmakten
Wärnschöld

Wärnschöld var en svensk adelsätt.

Släktens stamfader var Andreas Matthiae som var kyrkoherde i Lena socken, och blev far till Johan Anderson Lenæus, som efter studier vid Uppsala universitet år 1639 blev ingenjör. Han blev 1645 generalkvartermästare över alla Sveriges fortifikationer, och gjorde ritningar till befästningarna i Kalmar, Halmstad, Helsingborg, Malmö och Nya Älvsborg, samt Karlstens fästning. 1653 blev han krigsråd. År 1646 adlades han med namnet Wärnschöld, och ätten introducerades året därefter på nummer 354. Johan Wärnschölds hustru hette Maria Bure, tillhörde Bureätten och var dotter till Olof Bure och Elisabeth Bagge af Boo.

Deras äldsta dotter Elisabeth Christina gifte sig Wellingk, dottern Anna Maria var ogift, dottern Christina var gift med greve Nils Gyldenstolpe, dottern Maria var gift Rehbinder, och dottern Anna Catharina med en Taube nr 734. Äldste sonen Johan var löjtnant vid Livgardet när han 1707 avled ogift.

Ätten fortlevde på svärdssidan med yngste sonen Jacob Wärnschöld till Börrum, som var kornett vid Östgöta kavalleri. Hans första hustru var friherrinnan Elisabeth von der Osten genannt Sacken vars mor var en Svart, och sedan hon avlidit i barnsäng gifte han om sig med Wendela Catharina Rosenhjelm vars mor var en Canterstjerna. Tre döttrar var ogifta, och två gifte sig ofrälse. Äldste sonen Gustaf Adolf Wärnschöld var styckjunkare vid Artilleriet i Finland, gift med en kaptensdotter Schalien, och fick flera barn dock utan att ätten fortlevde på svärdssidan. Hans bror Peter Wärnschöld var auskultant i Svea hovrätt och trolovad med en borgardotter Christina Lind med vilken han fick en son och en dotter. Fjorton år efter att Peter Wärnschöld avlidit förklarades Christina Lind för hans äkta hustru. Dottern blev ogift, och sonen Peter Wärnschöld var kapten i Skaraborgs regemente. När den senare avled barnlös 1819 slöt han ätten på svärdssidan.

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Bureätten
Artiklar som behöver faktamallar (Adelsätt)
Bianca Cappello

Bianca Cappello, född 1548 i Venedig, död 17 oktober 1587 i Poggio a Caiano, var en venetiansk aristokrat, storhertiginna av Toscana.

Biografi
Capello flydde tillsammans med sin älskare Pietro Bonaventuri till Florens och blev här arvprinsen Francesco de Medicis älskarinna. Denne lät 1570 mörda Bonaventuri. 

Sedan Frans I tillträtt som hertig av Toscana 1574 och 1578 blivit änkling, lät han 1579 gifta sig med Bianca Cappello, som därefter utövade ett stort inflytande över hertigen.

Eftermäle
Bianca Cappello var bland annat huvudpersonen i Per Hallströms drama med samma namn.

Referenser
 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Galleri
Fil:Bianca Capello2.jpg|vänster|Bianca Capello.

Mätresser
Personer i Italien under 1500-talet
Födda 1548
Avlidna 1587
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Josef Václav Frič

Josef Václav Frič (pseudonym: M. Brodský), född 5 augusti 1829 i Prag, död där 14 oktober 1890, var en tjeckisk politiker och poet. Han var bror till Antonín Frič.

Frič tvingades efter 1848 års rörelser fly till Ungern, där han understödde den slovakiska resningen mot ungrarna. Återkommen, sårad, till Prag, dömdes han 1849 till 18 års fängelse, benådades efter tre år, arresterades 1858 på nytt och landsförvisades 1859 för alltid. Han återkom hemligt till Böhmen under fransk-tyska kriget, då han för Otto von Bismarck föreslog proklamerande av "gammaltjeckiska kungariket". En tid redigerade han "Agramer Zeitung" i Zagreb, var rysk krigskorrespondent i Turkiet 1877-1878 och fick 1879 lov att återvända till Prag. 

Frič hade ej ringa betydelse för sin tid genom att införa nya stoff i den tjeckiska poesin, dels översättningar, dels efterbildningar från tyska och engelska vitterheten (Lord Byron och de polska romantikerna). Han skrev bland annat Kochan Ratiborsky (1846), Svatopluk a Rostislav (1857), Libušin soud ("Libusjas dom", 1862) med flera nationella  skådespel, Ulrik Hutten (1852), Mazeppa (1865) och Asjenŭv pad ("Åsens fall"), hans mest lyckade tragedi. Han utgav vidare den revolutionära kalendern "Lada Niola" (1855), Valda dikter (1861) och Samlade skrifter (fyra band, 1879-80) samt i tidskrifter sina memoarer, Paměti.

Källor

Tjeckiska författare
Tjeckiskspråkiga författare
Tjeckiska politiker
Födda 1829
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Personer från Prag
Gino Capponi

Gino Capponi, född den 14 september 1792 i Florens, död där den 3 februari 1876, var en italiensk markis och historieskrivare.

Capponi tillhörde en gammal florentinsk släkt, som redan på 1300-talet spelade en viktig roll i staden. Åren 1859 och 1862–1876 var han preses i historiska kommissionen för Toscana, Umbrien och Marche. Capponi var en av initiativtagarna till Archivio storico italiano. Som hans främsta arbete har ansetts Storia della repubblica di Firenze (1875). Hans Scritti editi e inediti utgavs av M. Taborini (2 band 1877), hans Lettere av A. Carraresi (6 band, 1882–1890).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 

Italienska historiker
Italienska markiser
Historiker under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Personer från Florens
Födda 1792
Avlidna 1876
Män
Svensk uppslagsbok
John B. Page

John Boardman Page, född 25 februari 1826 i Rutland, Vermont, död 24 oktober 1885 i Rutland, Vermont, var en amerikansk republikansk politiker och affärsman. Han var den trettionde guvernören i delstaten Vermont 1867–1869.

Page gjorde karriär som företagsledare i Rutland; han avancerade till chef för National Bank of Rutland och tjänstgjorde dessutom som chef för järnvägsbolaget Rutland Railroad Company. Han gjorde även en betydande insats i andra transportföretag.

Page var delstatens finansminister (Vermont State Treasurer) 1860–1866. Han efterträdde 1867 Paul Dillingham som guvernör och efterträddes 1869 av Peter T. Washburn.

Kongregationalisten Page avled 1885 och gravsattes på Evergreen Cemetery i Rutland.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard

Guvernörer i Vermont
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Rutland
Födda 1826
Avlidna 1885
Män
Francesco de Sanctis (litteraturvetare)

Francesco de Sanctis, född 28 mars 1817 i Morra Irpina, död 29 december 1883 i Neapel, var en italiensk politiker och litteraturkritiker. Han har ansetts som en av de viktigaste italienskspråkiga kritikerna under 1800-talet.

Biografi 
De Sanctis föddes i Morra Irpina i Kampanien som son i en godsägarfamilj. Efter gymnasiestudier i Neapel, studerade han 1836 vid markisen Basilio Puotis fria institut. I avsikt att själv göra sig ett namn ägnade han sig åt fördjupade litteraturstudier. 

Under revolutionen 1848 erhöll en ministerpost i revolutionsregeringen och satt efter dess fall inspärrad i fängelse i Neapel under tre år. Hans rykte som en framstående föreläsare om Dante vid universitetet Turin gav honom en professur vid Polytechnikum i Zürich 1856.

Han återvände till därefter Neapel 1860 för att tillträda en post som undervisningsminister, och innehade därefter samma post åren 1861, 1878 och 1879. Från 1861 var han italiensk riksdagsledamot. År 1871 blev han professor i litteraturvetenskap vid Neapels universitet.

Som litteraturkritiker skattades De Sanctis högt, särskilt hans Storia della letteratura italiana (1870–1871) och med hans litteraturkritik, som utgavs i flera volymer, delvis efter hans död. De Sanctis hade många framstående elever, varav Benedetto Croce är en av de mest kända.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Italiens undervisningsministrar
Italienska litteraturvetare
Italienska litteraturkritiker
Italienska professorer
Personer verksamma vid ETH Zürich
Personer verksamma vid Neapels universitet
Litteraturvetare under 1800-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från provinsen Avellino
Födda 1817
Avlidna 1883
Män
Gowalla

Gowalla var en community som baserades på geografisk närhet hos dess användare. Inloggning kunde ske via speciella applikationer på Google Android, Iphone, Palm och Blackberry eller via den mobila webben: m.gowalla.com. Som "belöning" för inloggning kunde användarna erhålla vinster, oftast i form av promotionsmaterial från communityns samarbetspartners.

I mars 2010 hade tjänsten runt 150 000 aktiva användare. 

Gowalla vann mobilkategorin i South By Southwest Interactive Awards 2010.

Gowalla köptes av Facebook 2 december 2011, och tjänsten stängdes ner 10 mars 2012.

I mars 2023 återstartades Gowalla på samma adress och med ett liknande koncept.

Referenser

Nedlagda communityn
Facebook
Pleasantville, New York

Pleasantville är ett municipalsamhälle (village) i kommunen Mount Pleasant i Westchester County i den amerikanska delstaten New York med en yta av 4,7 km² och en folkmängd som uppgår till 7 513 invånare (2020). Pace University har ett campusområde i Pleasantville.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Pace University - campusområdet i Pleasantville

Orter i delstaten New York
Westchester County
Nene Ormes

Nene Ormes, född 1975, är en  svensk författare. Nene Ormes debuterade 2010 med fantasyromanen Udda verklighet som utspelar sig i Malmö, där hon till vardags arbetade på Science fiction-bokhandeln. Uppföljaren Särskild utspelar sig under Malmöfestivalen och släpptes under Malmöfestivalen 2012.

Bibliografi 
 Udda verklighet (2010) 
 Särskild (2012)

Källor

Externa länkar 
http://neneormes.wordpress.com/om-mig/
http://www.dn.se/dnbok/dnbok-hem/urban-fantasy-3-malmos-magiska-sida/
https://web.archive.org/web/20130525005837/http://malmo.se/Medborgare/Biblioteken/Tips-och-teman/Aktuella-forfattare/Intervju-med-Nene-Ormes.html

Födda 1975
Svenska fantasyförfattare
Svenskspråkiga fantasyförfattare
Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Kvinnor
Levande personer
Författare från Malmö
Snowflakes of Love

Snowflakes of Love är den ledande singeln från R&B-sångerskan Toni Braxtons julalbum, Snowflakes (2001). Sången samplar Earl Klughs "Now We're One", skriven av Isaac Hayes som soundtrack till filmen Truck Turner från 1974.

Balladen skrevs och producerades av Toni Braxton och hennes dåvarande man Keri Lewis.

Listor

Se även 
Toni Braxton
Snowflakes

Referenser 

Musiksinglar 2001
Sånger av Toni Braxton
Engelskspråkiga sånger
Amerikanska julsånger
Kaulon

Kaulon (även Kaulonia) var en koloni i Magna Graecia. Ruinerna efter staden återfinns vid Punta Stilo i kommunen Monasterace i provinsen Reggio Calabria. Kolonins ursprung är oklar: vissa hävdar att kolonin kom från Kroton, andra från Achaia. Namnet på staden lär ha kommit från Caulo, hjälten från det trojanska kriget.

Kaulon gränsade i söder till floden Sagra, vid vars strand slaget vid Sagra stod på femhundratalet f.Kr. Staden besegrades av lukaner och Dionysios d.ä. 289 f.Kr. Invånarna deporterades till Syrakusa (Dionysios stad) och territoriet tillföll staden Locri Epizefiri som var allierade med Dionysios d.ä. Dionysios d.y. återuppbyggde Kaulon varpå kolonin föll offer för Hannibal i andra puniska kriget. Kaulon blev slutgiltigt förstört av den romerske fältherren Quintus Fabius Maximus år 205 e.Kr.

Se även
 Andra grekiska kolonier i Kalabrien: Hipponion, Kopia, Kroton, Krimisa, Lagaria, Locri Epizefiri,  Laos, Medma, Metauros, Pandoria, Rhegion, Skylletion, Sybaris, Temesa, Terina.

Referenser 

Magna Graecia
Romerska städer
Ducati 748

Ducati 748 är en mindre versionen av motorcykeln Ducati 916 från motorcykeltillverkaren Ducati. Ducati 748 tillverkades mellan åren 1994 och 2002 då den ersattes av Ducati 749.

Versioner 

Ducati 748 tillverkades i flera olika versioner där basmodellen var 748 Biposto. "Biposto" som betyder två säten, började tillverkas 1994. År 1995 presenterades Ducati 748SP, SP som betyder "Sports Production" var en förfinad version av 748 avsedd för bankörning och tävling. 748SP tillverkades 1995–1996. Den ersattes 1996 av 748SPS som tillverkades fram till 1999. Senare modeller som kom att presenteras var Ducati 748E, 748S och 748R. År 2003 ersattes modellen av Ducati 749.

Motorcykelmodeller
Ducati
J. Gregory Smith

John Gregory Smith, född 22 juli 1818 i St. Albans i Vermont, död där 6 november 1891, var en amerikansk republikansk politiker och järnvägsmagnat. Han var guvernör i delstaten Vermont 1863–1865.

Smith utexaminerades 1841 från University of Vermont och fortsatte sedan med juridikstudier vid Yale Law School. Han gifte sig 1842 med Lawrence Brainerds dotter Ann Eliza och paret fick sex barn. Då han i början av 1870-talet grundade staden Brainerd i Minnesota valde han namnet som en hyllning till hustrun och svärfadern.

Smith efterträdde 1863 Frederick Holbrook som guvernör i Vermont och efterträddes två år senare av Paul Dillingham. 

Smith var en betydande aktör inom järnvägsbranschen i USA och tjänstgjorde som chef för både Central Vermont Railway och Northern Pacific Railway. Hans grav finns på Greenwood Cemetery i St. Albans. Sonen Edward Curtis Smith var guvernör i Vermont 1898–1900.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Political Graveyard

Personer inom USA:s näringsliv
Guvernörer i Vermont
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från University of Vermont
Personer från Franklin County, Vermont
Födda 1818
Avlidna 1891
Män
Alumner från Yale Law School
Luigi Capuana

Luigi Capuana, född 28 maj 1839, död 29 november 1915, var en italiensk författare och kritiker.

Capuana var naturalismens teoretiker i Italien. Han främsta roman var Il marches di Roccaverdina (1901), en historia om ett brott och dess straff, som påminner om Dostojevskij. Andra viktiga arbeten är novellerna La appassionate (1893), Le paesane (1894) och Le nuove paesane (1900). Hans sagor för barn, C'era una volta, Il raccontafiabe med flera, har efterbildats av andra. Som kritiker har Capuana ansett som en av de främsta efterföljarna till Francesco de Sanctis, av hans kritiska arbeten märks främst Studii sulla letteratura contemporeanea och Gli ismi contemoranei.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Italienska litteraturkritiker
Italienska romanförfattare
Italienskspråkiga romanförfattare
Italienska författare under 1800-talet
Födda 1839
Avlidna 1915
Män
Svensk uppslagsbok
Christmas in Jamaica

Christmas in Jamaica är den andra och sista singeln utgiven från sångerskan Toni Braxtons julalbum, Snowflakes 2001. Shaggy medverkar även på låten. 

Upp-tempo sången producerades till största del i Atlanta, Georgia, men även på Big Yard Studios i New York.

Listor

Se även 

Toni Braxton
Snowflakes

Referenser 

Musiksinglar 2001
Sånger av Toni Braxton
Amerikanska julsinglar
Amerikanska julsånger
Engelskspråkiga sånger
David S. Jackson

David Sherwood Jackson, född 1813 i New York, död 20 januari 1872 i New York, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1847–1848.

Jackson var verksam som handelsman och inledde sin karriär som kommunalpolitiker i New York under 1840-talet. Han blev invald i USA:s representanthus i kongressvalet 1846 men valresultatet i New Yorks sjätte distrikt överklagades och Jackson avsattes av representanthuset den 19 april 1848. Mandatet blev vakant och Horace Greeley fyllnadsvaldes till representanthuset. Jackson fortsatte inom affärslivet och återvände senare till kommunalpolitiken. Hans grav finns på New York City Marble Cemetery på Manhattan.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1813
Avlidna 1872
Ledamöter av USA:s representanthus från delstaten New York
Män
Grumentum

Grumentum var en stad under antiken mitt i regionen Lukanien i södra Italien. Den ligger i kommunen Grumento Nova, ungefär 50 kilometer söder om Potenza.

Lukanerna bosatte sig på platsen på sexhundratalet f.Kr. men staden Grumentum grundades under de samnitiska krigen av romarna. År 215 f.Kr. besegrades den kartagiska generalen Hanno d.ä.:s här (under slaget vid Grumentum) och år 207 gjorde Hannibal Grumentum till sitt högkvarter. Staden nämns i termer av en stark befästning under Bundsförvantskriget. Båda sidor tycks ha hållit Grumentum vid olika tidpunkter under kriget.

Grumetum blev senare en koloni, kanske under Sulla, och den tycks ha haft viss betydelse. Staden blev ett biskopssäte år 370, men övergavs kort därefter. Som en konsekvens av saracenernas härjningar grundades den nya staden Saponaria/Saponara - dagens Gruento Nova - år 954.

Lämningarna efter Grumentum ligger ungefär 600 meter över havet på högra sidan av floden Agri (latin: Aciris). Vissa lämningar finns bevarade: en stor amfiteater, en teater, en gammal väg, ett domus med mosaiker samt två tempel. Vissa lämningar finns också bevarade på Grumento Novas arkeologiska museum.

Se även
 Andra städer i Lukanien:  Metapontum, Heraclea, Siris, Paestum,  Potentia, Bantia, Acheruntia,  Muranum, Atina, Strapellum, Popilii, Tegianum Pandosia, Cosilinum, Eburi, Volcei.
 Andra städer längs Via Herculea: Aequum Tuticum, Venusia, Potentia, Semuncla, Nerulum

Referenser 

Romerska städer
Alfred Capus

Alfred Capus, född 25 november 1858, död 1 november 1922, var en fransk författare och journalist.

Capus var till börden provensal. Han utbildade sig först till bergsingenjör, men slog om och blev journalist och författare. Han fick som sådan genom sin lediga stil och spirituella dialog snabbt rykte sig att vara en av de främsta föresträdarna för parisisk litterär esprit. Capus blev även mycket uppskattad som konversatör, och blev mycket eftersökt i det parisiska sällskapslivet. Hans romaner har dock betraktats som underhaltiga.

Bland komedierna märks La bourse ou la vie (1900), La veine (1901), vilken blev Capus genombrott, samt Notre jeunesse (1904). Han invaldes 1914 i Franska akademien. Under senare delen av sitt liv ägande han sig främst åt journalistitiken, dels som huvudredaktör för Le Figaro och som ledarskribent i L'illustration.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 
 

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska journalister
Ledamöter av Franska Akademien
Dramatiker under 1900-talet
Franska författare under 1900-talet
Födda 1858
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Kommendörer av Hederslegionen
Marino Caracciolo

Marino Caracciolo, född omkring 1468, död 28 januari 1538, var en neapolitansk präst och diplomat.

Caracciolo sändes 1518 av påven Leo X till Tyskland för att få Martin Luther utlämnad. Han blev 1535 kardinal och slutligen kejserlig ståthållare i Milano.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 

Italienska kardinaler
Italienska diplomater
Diplomater under 1500-talet
Personer i Italien under 1500-talet
Födda 1468
Avlidna 1538
Män
Svensk uppslagsbok