kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
One Fine Day

One Fine Day är en poplåt skriven av Gerry Goffin och Carole King som var en hit under sommaren 1963 för flickgruppen The Chiffons och därefter har spelats in av ett flertal artister. Goffin och King var inspirerade av namnet på arian Un bel di från Puccinis opera Madama Butterfly. Låten skulle ursprungligen spelas in av artisten Little Eva men gavs till The Chiffons som nyligen haft en listetta i USA med "He's So Fine". Carole King var närvarande för att övervaka inspelningen av The Chiffons sång. 

"One Fine Day" av The Chiffons nådde # 5 på Billboard Hot 100, och # 6 på R&B listan  . På UK Singles Chart nådde den # 29 och i Frankrike nådde den # 18. 

The Chiffons "One Fine Day" rankades # 460 på Rolling Stones Magazines lista 500 Greatest Songs of All Time.

Referenser

Chart Stats – Chiffons – One Fine Day, from http://www.chartstats.com; retrieved 2009-06-29. 
InfoDisc: http://www.infodisc.fr/Bilan_C.php 
"The RS 500 Greatest Songs of All Time". RollingStone.com. http://www.rollingstone.com/news/story/6596305/one_fine_day/1. Retrieved on 2009-06-03.

Sånger 1963
Låtar av Carole King
Alpin större vattensalamander

Alpin större vattensalamander (Triturus carnifex)  är ett stjärtgroddjur i familjen salamandrar som förekommer i Alperna, deras omgivningar och på Balkan.

Utseende 
Den alpina större vattensalamanderns längd kan uppgå till 18 cm hos honorna, 15 cm hos hanarna. Liksom hos andra vattensalamandrar utvecklar hanen en hög ryggkam under parningstiden. Arten förekommer i två underarter: 
T. carnifex carnifex som är mörkbrun med svarta fläckar på ovansidan, och med en varmgul till orange buk med stora, rundade, mörka fläckar.
T. carnifex macedonicus ser likadan ut på ovansidan, men bukfläckarna är små och mycket mörkare än hos T. carnifex carnifex.

Utbredning 
Den alpina större vattensalamandern finns i Sydtyskland (Bayern), Österrike, västra Ungern, södra Tjeckien, större delen av Italien, södra Schweiz, och Balkan med sydgräns i centrala Grekland. Den finns även införd i västra Schweiz (Genèvetrakten), delar av Tyskland, Portugal (Azorerna), Nederländerna och Storbritannien (Surrey).

Vanor 
Arten uppehåller sig från havsytans nivå upp till 2 000 m. Den återfinns i flera olika biotoper från torrt medelhavsklimat till bokskog. För parningslek och larvutveckling är den beroende av vatten, men den kan hålla tillgodo med allt från permanenta vattensamlingar till temporära sådana, som stenbrott, källor, dammar samt vattentråg och -tankar för boskap.  I norra Italien har den också hittats i risfält. Vattenfasen varar från våren och omkring 4 månader framåt; under denna tid livnär sig vattensalamandern på ryggradslösa vattendjur, unga vattensalamandrar och grodyngel. Under landfasen konsumerar den insekter, maskar, gråsuggor, mollusker och andra ryggradslösa djur.

Fortplantning 
Lektiden infaller under våren. Som alla vattensalamandrar leker arten i vatten, där honan lägger upp till 250 ägg. På grund av en letal mutation utvecklas bara omkring 50% av dessa. Arten kan bastardera med andra Triturus-arter, i synnerhet större vattensalamander.

Referenser

 

Salamandrar
Trude Gundersen

Nation:  

Trude Gundersen född 6 juni 1977 i Bergen, Norge, är en före detta norsk taekwondoutövare. Hon var Norges enda taekwondoutövare under olympiska sommarspelen 2000 i Sydney. Numera är hon läkare i sin hemstad Bergen i Norge.

Hon tog OS-silver i mellanviktsklassen i samband med de olympiska taekwondo-turneringarna 2000 i Sydney.

Referenser

Externa länkar
Sports-reference.com 

Norska kampsportare
Kvinnor
Födda 1977
Norska läkare
Levande personer
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Norge
Tävlande i taekwondo vid olympiska sommarspelen 2000
Christina von Arbin

Christina Henningsdotter von Arbin, född 27 oktober 1942 i Stockholm, är en svensk arkitekt och kulturvårdare.

Hon studerade vid KTH och tog arkitektexamen 1967. Hon var 1967-1971 anställd vid Uddén & Wåhlström arkitektkontor, 1971-1976 vid Statens institut för byggnadsforskning, 1976-1989 vid Riksantikvarieämbetet (RAÄ), där hon 1978 blev avdelningsdirektör och 1986-1989 var chef för planeringssekretariatet. Efter en tjänst som programsekreterare hos Sveriges Arkitekters Riksförbund 1989-1990 återvände hon till RAÄ, där hon 1990-1995 var avdelningschef för byggnadsavdelningen, stabschef 1995-2000 och överantikvarie 2000-2003. 
2003 utnämndes hon till överintendent och chef för Statens försvarshistoriska museer för perioden 2003-2007.

Nationella regeringsuppdrag 
2007-2009 Särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor inom museisektorn Avrapporterat i SOU 2009:15 Kraftsamling! – museisamverkan ger resultat. 1995 Sekreterare i "Kulturutredningen" med särskilt ansvar för kapitel 18 ”Kulturarv – grunden vi står på”, Kapitel 19 ” Kulturmiljövård i ett brett perspektiv” samt kapitel 25 ”Arkitektur och samhällsplanering” i utredningens slutbetänkande SOU 1995:8  ”Kulturpolitikens inriktning". 
1992 Särskild utredare av former för kulturstöd vid ombyggnad. Avrapporterat i SOU 1992:107  Kulturstöd vid ombyggnad

Internationella uppdrag 
1997–2003 ordförande i den av kulturministrarna i länderna runt Östersjön tillsatta ”Monitoring Group on Heritage Co-operation in the Baltic Sea States”, 2002–2003 svensk representant i styrelsen för Nordiska världsarvskontoret i Oslo,
1986–1989 Sveriges representant, samt ordförande i den europeiska styrgruppen för Europarådets landsbygdskampanj, 1977–1995 Sveriges delegat i Europarådets styrkommittéer med ansvar för kulturarvsfrågor 
(strukturen för hur kulturarvsfrågorna hanterades bytte under denna period skepnad ett par gånger)
samt ordförande i kommittén 1982-85 samt ordförande och delegat i ett stort antal arbetsgrupper och utskott under hela mandatperioden.

Styrelseuppdrag 
Har varit Ledamot i Statens fastighetsverk, Svenska lagerhus, Arkitekturmuseet, Birgittastiftelsen, Nya Idun, Europa Nostra, Stiftelsen Kulturarv utan gränser.
Stiftelsen Falu Gruva och Stiftelsen Drottningholms Slottsteater. 
Är vice ordförande i Svenska Atheninstitutets vänner och sedan 2006 ledamot av Kungliga Patriotiska sällskapets förvaltningsutskott och sedan 2016 dess vice ordförande.

Utmärkelser 
  H.M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken med serafimerordens band (Kon:sGM8mserafb 2016)
  Medaljen För nit och redlighet i rikets tjänst (GMnor 2001)
  Kungliga Vitterhetskademiens Gustaf Adolfsmedalj (HA:sGAM 2011)
  Statens försvarshistoriska museers guldmedalj (SFHMGM 2007)
  Kungliga Patriotiska sällskapets stora medalj i guld (PatrSstGM 2015) för betydande gärning

Källor
 Vem är det 1997
 Utredare vill samla museernas krafter, 17 februari 2009 i Dagens Nyheter

Födda 1942
Svenska arkitekter under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Kvinnor
Levande personer
Arkitekter från Stockholm
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Lars Hultman (fysiker)

Lars Gustav Hultman, född 13 april 1960, är en svensk fysiker.

Hultman avlade civilingenjörsexamen i teknisk fysik och elektroteknik vid Linköpings universitet 1984 och disputerade där 1988. Han blev 1999 professor i tunnfilmsfysik vid Linköpings universitet. Hans forskningsområde är framställning av tunna skikt av metaller, halvledare och keramer med särskilda mekaniska eller elektroniska egenskaper.  Sedan 2013 är han VD för Stiftelsen för Strategisk Forskning. Han är sedan 2021 kammarherre.

Ledmotskap
 Ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien (LVA 2009)
 Ledamot av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien (LIVA 2008)

Källor

Noter

Externa länkar 
Publikationer Lars Hultman, Linköping University Electronic Press.

Svenska professorer i fysik
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1960
Män
Levande personer
Alumner från Linköpings universitet
Margareta Artsman

Astrid Margareta Artsman, ogift Axelsson, född 25 september 1930 i Fagerhult i Kalmar län, död 2 augusti 2015 i Göteborg, var en svensk journalist.

Biografi 
Artsman började sin verksamhet som journalist  som volontär på Oskarshamnsnyheterna i slutet på 1940-talet. Hon gick därefter ett år på internationell högskola i Danmark. 

Hon var anställd 1950–1953 vid Dala-Demokraten, 1953–1960 vid Göteborgs-Tidningen, 1964–1969 som notischef och redaktionssekreterare vid Göteborgs-Tidningen, 1969–1972 som redaktör för GT:s söndagstidning, från 1973 vid Svenska Dagbladets Göteborgsredaktion och 1990–1993 senior editor vid SvD. Hon var under 1990-talet ledamot av dåvarande Pressens Opinionsnämnd.

Hon var 1987–1989 ordförande i Publicistklubben Väst och 1988–1996 ledamot av Hierta-nämnden.

Familj 
Margareta Artsman gifte sig 1953 med Bertil Artsman.

Utmärkelser 
 1991 – utsedd till den andra hedersmedlemmen i föreningen Pennskaftet, en förening för de kvinnliga journalisterna i Västsverige som strävar efter att göra kvinnor mer synliga inom massmedia.
 1995 – mottagare av utmärkelsen Johanna-pengen från Publicistklubbens västra krets
 1996 – tilldelad Göteborgs stads förtjänsttecken.
 2006 – tilldelad Göteborgs Universitets medalj Pro Arte Et Scientia.

Källor
 Vem är det 1997

Noter

Kvinnor
Födda 1930
Avlidna 2015 
Svenska journalister under 1900-talet
Sommarvärdar 1976
Sommarvärdar 1982
Personer från Fagerhults socken
He's So Fine

He's So Fine är en inspelning av The Chiffons som toppade Billboard Hot 100 i fyra veckor under våren 1963. En av de mest omedelbart igenkännliga Golden Oldies med doo-lang doo-lang doo-lang bakgrundsdoande. 

George Harrison blev stämd för att hans låt "My Sweet Lord" ansågs likna He's So Fine.

Listplaceringar

Referenser 

Sånger 1963
Musiksinglar 1963
Singelettor i USA
Neapolitanskt sextackord

Neapolitanskt sextackord är ett ackordiskt stilgrepp som ofta användes i barockmusiken för att skapa en överraskningseffekt. I funktionsläran beskrivs den som en mollsubdominant med låg sext och utan kvint. I tonarten A-dur skulle det då bli ett D-moll i grundläge utan A (kvint) och med Bb (låg sext) tillagd.

Harmonik
Francis Sheldon

Francis Sheldon var en engelsk skeppsbyggare, far till Charles Sheldon.

Sheldon försökte enligt familjetraditionen tillsammans med sina bröder Gilbert och Joseph, befria Karl I ur fängelset och tvingades lämna England och kom 1655  till Sverige. 

Han antogs samma år till skeppsbyggmästare för örlogsflottan och byggde åtskilliga örlogsfartyg samt genomförde förbättringar för sjöfarten, men återvände 1685 till England, då han inte fick ut någon ersättning för vad han lagt ut för flottans fartygsbyggnader.

Källor

Noter 

Svenska skeppsbyggare
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Män
SBH
Gilbert Sheldon

Gilbert Sheldon kan syfta på bland andra:

 Gilbert Sheldon (1598–1677), engelsk ärkebiskop
 Gilbert Sheldon (1710–1794), svensk skeppsbyggare
Charles Sheldon

Charles Sheldon, född 29 september 1665 i Göteborg, död 6 augusti 1739 i Karlskrona, var en svensk fartygskonstruktör och ingenjör. Under perioden 1692–1739 konstruerade han inte mindre än 59 fartyg fartyg av olika storlekar åt Kungliga flottan, varav många byggdes på örlogsvarvet i Karlskrona. Sheldons mest berömda verk är förmodligen det tredäckade linjeskeppet Konung Karl, som sjösattes 1694 och länge var flottans största och slagkraftigaste fartyg. Med Sheldon tog det svenska skeppsbyggeriet stora steg framåt, så att flottan i fortsättningen inte behövde anställa utländska skeppsbyggmästare, vilket tidigare varit vanligt.

Biografi 
Charles Sheldon föddes den 29 september 1665 i Göteborg, som den yngste av två söner till skeppsbyggaren Francis Sheldon, vilken 1659 invandrat till Sverige från England. Den unge Charles undervisades först i skeppsbyggeri hos fadern, varefter han reste till England för vidare studier. 1689 blev Sheldon mästerknekt vid Karlskrona örlogsvarv, där hans äldre bror Francis John var anlitad som skeppsbyggmästare. Vid broderns plötsliga död i december 1692 utsågs Charles snabbt, trots sin ringa ålder, till hans efterträdare, sannolikt efter påtryckningar från familjens vän amiral Hans Wachtmeister.

När Sheldon började sin tjänst befann sig varvet mitt i en omfattande nybyggnadsverksamhet, för att ersätta förlusterna flottan lidit under Skånska kriget 1675–1679. Sheldon tog sig an sin ålagda uppgift med stor nit. Under hans ledning byggdes mellan 1693 och 1709 19 linjeskepp, 13 fregatter, fyra bombfartyg och nio brigantiner, förutom ett stort antal mindre farkoster. Sheldon översåg även andra byggnadsarbeten på varvet, däribland Polhemsdockan på Lindholmen, som efter mer än 10 års arbete stod färdig 1724. Dockan var den första anläggningen av sitt slag i världen, och kallades av samtiden för "världens åttonde underverk".  Sheldon gifte sig den 18 mars 1694 med köpmansdottern Eva Maria Mesterton. Äktenskapet resulterade i flera barn, av vilka yngste sonen Gilbert Sheldon skulle gå i faderns fotspår som skeppskonstruktör. 

Sheldons sista år präglades av sjukdom. Efter ett olycksfall måste han bli buren omkring på varvet. Den 6 augusti 1739 avled Sheldon i Karlskrona, 73 år gammal. Han efterträddes samma år som skeppsbyggmästare av sonen Gilbert. Charles Sheldon betraktas som en av svenska flottans skickligaste fartygskonstruktörer genom tiderna. Hans fartyg var genomgående välbyggda, och flera av dem fick mycket lång livstid. Ett exempel var det 1696 sjösatta linjeskeppet Enigheten, som inte slopades förrän 1785, efter drygt 90 års tjänst.

Fartyg (i urval) 

 Linjeskeppet Konung Karl (sjösatt 1694).
 Linjeskeppet Enigheten (sjösatt 1696).
 Linjeskeppet Drottning Ulrika Eleonora (1719).
 Linjeskeppet Göta Lejon (sjösatt 746).

Anmärkningar

Referenser

Noter

Tryckta Källor

Webbkällor

Vidare läsning 
 

Svenska skeppsbyggare
Personer i Sverige under 1700-talet
Personer från Göteborg
Födda 1665
Avlidna 1739
Män
Francis af Sheldon

Francis af Sheldon, född den 26 juni 1755 i Karlskrona, död den 17 maj 1817 i Stockholm, son till Gilbert Sheldon.

Biografi
Sheldon blev 1778 underskeppsbyggmästare och 1785 skeppsbyggmästare
vid Arméns flottas eskader i Stockholm. Vid faderns död flyttades han 1794 till Karlskrona station, blev 1795 chef för konstruktionsdepartementet där och 1799 överstelöjtnant i Flottans konstruktionskår. 

Sedan 1800 tjänstgörande vid konstruktionskontoret i Stockholm, utnämndes han 1814 till överste och sekundchef för Flottans konstruktionskår och adlades 1817. Sheldon var ledamot av Kungliga Akademien för de fria konsterna. Han inlade synnerligen stor förtjänst om  reglementerandet av flottornas och konstruktionskårens åligganden.

En brorson och en brorsons son till Sheldon tjänstgjorde likaledes vid konstruktionskåren, vilket innebär att medlemmar av den Sheldonska släkten kontinuerligt arbetade inom det svenska örlogsskeppsbyggeriet i det närmaste två hundra år.

Källor

Noter 

Svenska skeppsbyggare
Svenska militärer under 1700-talet
Svensk obetitlad adel
Födda 1755
Avlidna 1817
Män
Personer från Karlskrona
Armadillosuchus arrudai

Armadillosuchus arrudai är en utdöd art tillhörande gruppen Crocodylomorpha, vars enda kvarvarande medlemmar i dag är krokodildjuren. 

Paleontologer har hittat fossil av djuret i Bauru-sänkan i delstaten Sao Paulo i Brasilien och det uppskattas att djuret levde i området för cirka 90 miljoner år sedan (sen krita). Djuret kunde bli upp mot 2 meter lång och väga 120 kilogram och var tungt bepansrad och hade den speciella egenskapen att kunna tugga på ett sätt som påminner om däggdjurs.

Källor

Krokodildjur
Förhistoriska kräldjur
Armadillosuchus
Doris Coley

Doris Coley, född 2 augusti 1941 i Goldsboro, North Carolina, död 4 februari 2000 i Sacramento, Kalifornien, var medlem i The Shirelles. Hon lämnade gruppen 1968, men återvände 1975. 

Genom två äktenskap, bytte hon namn till Doris Coley Kenner och senare, Doris Kenner Jackson. 

Hon blev invald i Rock 'n' Roll Hall of Fame i 1996 tillsammans med originalmedlemmarna i the Shirelles.

Hon dog i bröstcancer vid 58 års ålder.

Referenser

Externa länkar
Doris Coley på "Find a Grave"
Biografi på Elvispelvis.com

Amerikanska sångare
Avlidna 2000
Födda 1941
Kvinnor
Granada, Nicaragua

Granada är en kommun (municipio) och stad i Nicaragua med 123 697 invånare i kommunen. Den ligger cirka 47 km sydost om Managua vid västra stranden av Nicaraguasjön, i departementet Granada. Granada är en av Amerikas äldsta städer och med många fina hus i kolonial stil är det en populär turistort.

Geografi
Kommunen gränsar till kommunerna Tipitapa och San Lorenzo i norr, till Nicaraguasjön i öster, till Nandaime i söder samt till kommunerna Diriomo, Diriá,  Catarina, Masaya och Tisma i väster.

Natur
Staden Granada ligger vid foten av den 1 344 meter höga vulkanen Mombacho, som är kommunens högsta punkt.

Historia
Granada grundades 1524 av spanjorerna under ledning av Francisco Hernández de Córdoba. Staden grundades bredvid indiansamhället Jalteva som 1525 hade 8 000 invånare. Jalteva är nu en stadsdel i Granada men är alltså äldre än själva staden.

Sedan 2003 är Granada uppsatt på landets förhandslista (tentativa lista) över planerade världsarvsnomineringar

Kända personer från Granada
 Elena Arellano Chamorro (1836-1911), reformpedagog
 Jorge Navas Cordonero (1874-1968), skulptör
 Ernesto Cardenal (1925-), författare, präst, befrielseteolog, kulturminister
 Armando Morales (1927-2011), konstnär
 Dennis Martínez (1955-), basebollspelare

Referenser

Kommuner i Granada (departement)
Orter i Granada (departement)
Tentativa världsarv i Nicaragua
Shirley Owens

Shirley Owens, född 10 juni 1941 i Henderson i North Carolina, var medlem i gruppen The Shirelles (1957–1982). 

Owens hade flera hits med The Shirelles under 1960-talet. Genom äktenskap blev hon Shirley Owens Alston och senare, Shirley Alston Reeves. Hon lämnade The Shirelles under 1975 att påbörja en solokarriär, under namnet Lady Rose. Samma år, släppte hon ett album med titeln ”With A Little Help From My Friends”, efter hitlåten av The Beatles. 

Hon blev invald in i Rock and Roll Hall of Fame and Museum 1996.

Diskografi (urval)
Singlar som Shirley & The Shirelles
1969 – "Look What You've Done To My Heart" / "A Most Unusual Boy"
1969 – "Playthings" / "Looking Glass"
1969 – "Never Give You Up (Never Gonna Give You Up)" / "Go Away And Find Yourself"

Studioalbum som Shirley Alston

Singlar som Shirley Alston
1975 – "I'd Rather Not Be Loving You" / "Can't Stop Singin' ('bout The Boy I Love)"
1975 – "I Hear Those Church Bells Ringing/Chapel Of Love" / "I Do Love You"
1981 – "Shadda-Da-Da-Da (Feel The Fire)" / "Shadda-Da-Da-Da (Feel The Fire) (Remix)"

Singel som Lady Rose
1976 – "Dream Express" / "If You Want Me"

Studioalbum som Shirley Alston Reeves

Externa länkar

The Shirelles på classicbands.com

Amerikanska sångare
Musiker från North Carolina
Personer från Vance County
Födda 1941
Levande personer
Kvinnor
Principalidealdomän

En principalidealdomän (förkortat PID), även kallat huvudidealring, är inom matematik ett integritetsområde där varje ideal är ett principalideal, dvs genereras av ett element. 

Principalidealdomäner delar flera egenskaper med ringen av heltal med avseende på delbarhet. Elementen i en PID kan faktoriseras i primelement på ett unikt sätt och varje par av element  har en största gemensamma delare. 

Varje principalidealdomän är en noethersk ring och en Dedekindring.

Exempel 
Några exempel på principalidealdomäner är:
 Varje kropp K.
 Z: ringen av heltal.
 K[x]: ringen av polynom i en variabel över en kropp.
 Z[i]: de gaussiska heltalen.

Exempel på ringar som inte är principalidealdomäner är:
 Z[x]: ringen av polynom med heltalskoefficienter. Idealet som genereras av 2 och x är inte principalt.
 K[x, y]: polynomringen över en kropp K i två variabler, idealet som genereras av x och y är inte principalt.

Kommutativ algebra
Ringteori
Monokelkobra

Monokelkobra, eller Indisk spottkobra (Naja kaouthia) är en giftsnok som förekommer i sydöstra Asien. Ormen är starkt giftig och bett av monokelkobra har orsakat dödsfall hos människor. Precis som de flesta spottkobror kan exemplar av denna art från Indien spotta gift, dock inte så bra som dom asiatiska spottkobror.

Kännetecken 
Monokelkobran är en slank och smidig orm med ljust gulbrunaktig till mörkt brunaktig, gråaktig eller svartaktig färg som blir upp till 1,5 meter lång. Större individer kan förekomma, men dessa är ovanliga. På hals- och nackskölden finns en ljusare teckning i form av en något oval eller rund cirkel, med mörk mitt och ibland också en mörkare yttre kant.

Utbredning 
Monokelkobrans utbredningsområde omfattar nordöstra Indien, Nepal, Bangladesh, Myanmar, Kambodja, Laos, Thailand, norra Malaysia, sydvästra Kina och södra Vietnam.

Levnadssätt 
Monokelkobran är en marklevande orm, men den rör sig också smidigt i träd och är även en god simmare. Den kan förekomma i många olika habitat, från skog- och buskmarker till betesmarker och odlad mark, som risfält. 

Monokelkobran är huvudsakligen aktiv i skymningen och på natten, men den kan ibland även ses på dagen, ofta då solande. Vid jakt förlitar den sig på sitt luktsinne och sitt gift, som verkar nedbrytande både på bytets nervsystem och vävnader. Främst tar den små gnagare, grodor, ödlor och småfåglar.

Referenser 
 The Reptile Database: Naja kaouthia

Giftsnokar
Odontochelys semitestacea

Odontochelys semitestacea är det vetenskapliga namnet på en tidig sköldpadda som fanns i nuvarande Kina för ca 220 miljoner år sedan. Utmärkande för denna art är att den endast hade sköld på undersidan och saknade motsvarande skydd på ovansidan.

Källor 

Sköldpaddor
Förhistoriska kräldjur
Testudines
Odontochelys
Reptiler från Triasperioden
Hedevig Johanne Bagger

Hedevig Johanne Bagger, född november 1740 i Korsör, död 4 maj 1822 i Slagelse, var en dansk värdshusvärd och postmästare i Korsör, Slagelse.

Hon var dotter till köpman Rasmus Langeland (1712–1780) och Anne Marie Jensdatter (1714–1778). 1761 gifte hon sig med godsförvaltare Marcus Marcussen Bagger (död 1770). 

Bagger drev från 1775 det mest ansedda värdshuset i Korsör. Hon ansökte 1782 om att traktens postgång skulle utdelas med bas från hennes rörelse, och 1798 utnämndes hon till kunglig postmästare. Detta var unikt för hennes kön under denna tid: de få andra kvinnor som uppnått denna post hade ärvt den av sina makar, men Bagger var den enda kvinna som blivit utnämnd till denna post. Hon hade denna post till 1810.

Källor 
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/5/origin/170/

Födda 1740
Avlidna 1822
Kvinnor
Dansk kvinnohistoria
Personer inom Danmarks näringsliv under 1700-talet
Marie Jeanne Clemens

Marie Jeanne Clemens, född Crévoisier 1755 i Paris, död 1791 i Berlin, var en fransk-dansk konstnär (kopparstickare och pastellmålare). Agré vid den danska konstakademin (1782). 

Dotter till urmakaren Claude Joseph Crévoisier och Marie Thérèse Blot. Elev till den danske konstnären Johann Friderich Clemens 1773–1777, med vilken hon 1781 gifte sig och följde till Danmark, där maken sedan 1779 var hovkonstnär. Hon blev snabbt en del av stadens konstkretsar och invaldes som en av de första kvinnorna i konstakademien. Hon var nära vän till hovmarskalk Johan Bülow och deras korrespondens är bevarad. 

Hon arbetade med maken i att göra kopparstick av Jens Juels och Nicolai Abildgaards verk. Bland hennes verk finns porträtt av Jens Juel (1777), Johan Herman Wessel (1785), Frederik Schwarz (1785), En lille Pige med en Blomsterkurv (1785), Pasiphae med Minotaurus, självporträtt (1777), Christopher Ørsted (1785), Johanne Rosing (1785). 

År 1788 flyttade hon med maken till Berlin, där hon 1791 avled i tuberkulos.

Referenser 
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/700/origin/170/
 

Danska konstnärer under 1700-talet
Födda 1755
Avlidna 1791
Kvinnor
Konstnärer från Paris