kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Snogebæk

Snogebæk är ett fiskeläge på Bornholm med 701 invånare (2017). I fiskeläget hålls en årlig hamnfest.

Vid Snogebæk finns förekomster av den gråa hårda balkasandstenen.

Väster om Snogebæk ligger våtmarken Hundsemyre, som avsattes som naturreservat 1977.

Snogebæk Redningsstation
Det hade sedan 1822 funnits en privat, donerad räddningsbåt i Snogebæk, med landets första räddningsstation. År 1853 inrättades Snogebæk Redningsstation som en statlig räddningsstation under det 1852 bildade Det Bornholmske Redningsvæsen. Stationen försågs både med raketapparat och en 1854 byggd osänkbar ny roddbåt, byggd på Bonnesens Værft i Christianshavn i Köpenhamn. Den var Bornholm enda sjöräddningsstation med räddningsbåt fram till 1862, då Rönne Redningsstation etablerades; i övrigt inrättades omkring frånoch  raketstationer i Allinge, Gudhjem, Svaneke samt 1884 i Hasle. 

Snogebæk Redningsstation lades ned 1964 och flyttades till Nexø, i samband med inköp av en ny motorräddningsbåt.

Bildgalleri

Källor
Et bornholmskt redningsvæsen fra 1852 på www.henningbender.dk, odaterat, läst den 17 september 2022
Henning Bender: Snogebæk blev en af Danmarks travleste redningsstationer i Bornholms Tidende den 8 augusti 2020

Noter

Externa länkar  

Orter i Region Hovedstaden
Bornholm
Nexø
Sjöräddningsstationer i Danmark
Silkesharen på Hagalund

Silkesharen på Hagalund är ett drama av Carl Jonas Love Almqvist. Det ingår i band III av den så kallade imperialoktavupplagan av Törnrosens bok, vilket utkom 1850. Pjäsen får sin fortsättning i Purpurgrefven. Silkesharen på Hagalund är en komedi med nationalekonomiskt tema. I centrum står kommerserådet Otto Westermark, som vistas i Hagalund och har en hare i koppel. Av en herr Grönström övertalas Westermark att investera i ett hotell så stort att det skall kunna härbärgera hela Stockholm. Algot Werin menar att Almqvist inspirerats av ”läran om arbetsfördelningen, vars välsignelse Westermark med de stora liberala nationalekonomerna Adam Smith och Jean Baptiste Say lärt sig inse”.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Verk av Carl Jonas Love Almqvist
Purpurgrefven

Purpurgrefven är ett drama av Carl Jonas Love Almqvist. Det avslutar band III av den så kallade imperialoktavupplagan av Törnrosens bok, vilket utkom 1850. Därmed kan det kallas det sista verk Almqvist själv lät ge ut under sin livstid. Pjäsen utgör en fortsättning på Silkesharen på Hagalund och utspelar sig i det enorma hotell som planerades i den tidigare pjäsen.

Purpurgreven hade urpremiär 1971 på Göteborgs stadsteater i regi av Eva Stenman med flera. 1974 sändes den av TV-teatern i regi av Jonas Cornell och 1993 gavs den av Radioteatern med samme regissör och med Jan Malmsjö och Åke Fridell.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Pjäser av Carl Jonas Love Almqvist
Cornelia Ghijben

Cornelia Ghijben, född 1733, död ca 1790, var en holländsk skådespelare. 

Hon var dotter till skådespelaren Elisabeth Mooij, 1755-77 gift med balettdansaren och skådespelaren John Bouhon (ca 1730-1791), och mor till dansösen Cornelia Bouhon. 

Hon var verksam vid Amsterdamse Schouwburg  1752-1784 men var också tidvis verksam i andra delar av Nederländerna. Cornelia Ghijben var en hyllad skådespelare, känd för sin skönhet, som ofta fick goda omdömen av samtida kritiker.  Hon blev 1753 med sin mor föremål för den kända smädesdikten "Castigatico".

Hennes liv efter avskedet från teatern 1784 är okänt, och det är möjligt att hon emigrerade med sin före detta make till Batavia på Java.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/CorneliaGhijben

Noter 

Födda 1733
Avlidna 1790
Nederländska skådespelare under 1700-talet
Kvinnor
Joanna Cornelia Bingley

Joanna Cornelia Bingley, född 1785, död 1869, var en holländsk skådespelare och sångare. 

Hon var dotter till Ward Bingley (1751-1818), skådespelare och teaterregissör och teaterdirektör, och Anna Maria Wattier (1760-1814), skådespelare. Hon gifte sig 1803 med Jan Hendrik Hoedt (1779-1846), skådespelare och teaterdirektör. De fick åtta barn varav en son och tre döttrar nådde vuxen ålder. 

Omkring 1800 gjorde Johanna, omkring femton år gammal, sin debut vid Zuid-Hollandsche Tooneelisten, hennes fars teater. Hon var engagerad vid Zuid-Hollandsche Tooneelisten från 1800 till 1849. Hon räknades under 1810- och 1820-talet som en av de främsta skådespelarna i Nederländerna. Hon spelade främst huvudroller inom tragedier. Hennes kanske mest berömda roll var titelrollen i Epicharis av Nero van Legouvé.

Källor 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/bingley

Nederländska skådespelare under 1800-talet
Födda 1785
Avlidna 1869
Kvinnor
Nederländska sångare under 1800-talet
Marie Polly Cuninghame

Marie Polly Cuninghame, även känd som Polly de Heus, född 1785, död 1837, var en holländsk balettdansös. 

Föräldrarna är okända: modern tros ha varit fransyska, fadern holländare av skotskt ursprung. Gift 1807 med Hendricus de Heus (1763-1836), tillverkare. 

Hon debuterade i Paris 1798 och var 1801-1823 verksam på Amsterdamse Schouwburg. Hon räknades som den kanske främsta dansösen i Nederländerna under sin tid och kallades "den mest perfekta artisten i Amsterdam" : år 1809 fick hon en exempellös lön på fyra tusen gulden årligen, endast överträffad av scenens största stjärna Johanna Wattier. Hon var särskilt känd för sina piruetter.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/cuninghame

Födda 1785
Avlidna 1837
Nederländska ballerinor
Kvinnor
Nederländska balettdansare under 1700-talet
Nederländska balettdansare under 1800-talet
Tonin Tërshana

Tonin Tërshana, född 1 juni 1949 i Shkodra, död 22 september 2015 i Tirana, var en albansk sångare. Han var mest känd för sina tre segrar i Festivali i Këngës (1965, 1972 och 1983). 

Tërshana var en av de mest framgångsrika inom den albanska musikfestivalen Festivali i Këngës med sina tre vinster. 1965 vann han för första gången med låten "Të dua o det". 1972 vann han med låten "Erdhi pranvera" och 1983 vann han med låten "Vajzë moj, lule moj". Endast den legendariska albanska sångerskan Vaçe Zela lyckades vinna fler gånger, då hon vann 10 gånger.

Tërshana avled den 22 september 2015 i Albaniens huvudstad Tirana efter att en längre tid ha lidit av sjukdom. Han hade för sina gärningar inom albansk musik tilldelats orden Mjeshtër i madhë.

Se även 
Festivali i Këngës

Referenser 

Albanska sångare
Artister som vunnit Festivali i Këngës
Personer från Shkodra
Födda 1949
Avlidna 2015
Män
August Stitz

August Stitz, född 14 december 1866 i Köpenhamn, död 13 april 1944, dansk konsertsångare och guldsmed. 15 ljudinspelningar av honom finns dokumenterade, alla ifrån 1890-talet, både på fonografrulle och på grammofonskiva. En av dessa är den äldst kända bevarade inspelningen av Du gamla, du fria. Som guldsmed startade han sin egen tillverkning i Köpenhamn 1903.

Källor
Eric Öbo (2010) Fonografinspelning rullar upp ny historia, Mitt i musiken, Sveriges Radio, <sverigesradio.se>, läst 2010-09-10

Danska sångare
Danska guldsmeder
Födda 1866
Avlidna 1944
Sångare från Köpenhamn
Män
Anna Joseph Bokan

Anna Joseph Bokan, född 1715, död 1775, var en nederländsk skådespelare, dansare och sångare. 

Hon gifte sig 1732 med Jan de Bruyn (död 1746), dansare och skådespelare, och 1746 med sin förra svåger Cornelis de Bruyn (1722-efter 1777), dansare. 

Hon tros ha börjat sin karriär som jonglör vid marknader och antogs vid teatern genom äktenskap. Hon var engagerad vid Amsterdamse Schouwburg 1732-1763, vid Marten Corvers teater i Haag 1763-1770, och vid Jan Punts Rotterdamse Schouwburg 1773-1775. Hon var i Amsterdam engagerad både som sångare, scenskådespelare och balettdansare, vilket var vanligt för scenartister under denna tid; i Haag och Rotterdam hade hon övergått till endast scenskådespelare.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Bokan

Nederländska skådespelare under 1700-talet
Nederländska jonglörer
Födda 1715
Avlidna 1775
Kvinnor
Nederländska balettdansare under 1700-talet
Nederländska sångare under 1700-talet
Walmstedtska gården

Walmstedtska gården är en fastighet på Sysslomansgatan 1 i kvarteret Karin i Uppsala.

Historia
Bostadshus och uthus började byggas 1855 på uppdrag av professorn Lars Peter Walmstedt. Han dog emellertid innan bygget var färdigt och hans son, professorn Lars Edvard Walmstedt, fullföljde byggnationerna 1859–1860. Denne bodde själv i husets övervåning och hyrde ut den undre våningen till två professorskolleger. I den mindre brygg- och bagarstugan på tomten fanns också laboratorium och mineralkabinett, då både far och son Walmstedt var professorer i geologi och mineralogi.

Uppsala stad valde att avstå från att få Lars Edvard Walmstedts hem dokumenterat. Man nöjde sig med bilder från hyresgästen Herman Rydin. Fullständig dokumentation hade annars gått att få av tidigare ägaren, professorskan Walmstedts brorson, majoren C.E. Ljungdahl, vilken med sin familj bebodde fastigheten till 1927. Dennes barn ägde Walmstedtska gården tills de sålde den till Uppsala stad. C.E. Ljungdahl levde till 1975, och ställde sig välvillig till att hjälpa till med inredningen av professorshemmet. Han ärvde 1913 gården och det allra mesta av de walmstedtska inventarierna och samlingarna.

Herman Rydins lägenhet
En trappa upp i bostadshuset är idag Herman Rydins våning inrymd. Lägenheten är en rekonstruktion av den lägenhet som familjen Rydin hyrde på nedre botten i Walmstedtska gården från 1860. Bostaden är på sex rum och kök och visar ett högborgerligt hem från 1800-talets senare del. Våningen är idag filial till Upplandsmuseet och visas för bokade grupper.

Herman Rydin gifte aldrig om sig efter hustruns död vid 33 års ålder, men bodde kvar i hemmet fram till sin död 1904. Det dagliga hushållet och barnen sköttes av husan Lovisa och köksan Gustava. Hemmet är väldokumenterat. Rekonstruktionen av våningen bygger dels på den fotodokumentation som gjordes av fotografen Alfred Dahlgren 1905, dels på bouppteckningar, men framförallt på sonen Herman Rydins memoarer.

Källor 
Ola Ehn: Walmstedtska gården i Uppsala. Utgiven av Upplandsmuseet, Uppsala 1984
Eva Norenhag Estberg: Det Rydinska hemmet i Walmstedtska gården. Utgiven av Upplandsmuseet, Uppsala 1984
Om professorshemmet i Walmstedtska gården på Upplandsmuseets webbplats

Noter

Externa länkar 
Bilder på Walmstedtska gården på Upplandsmuseet

Bostadshus i Uppsala
Museer i Uppsala
Anna Maria de Bruyn

Anna Maria de Bruyn, född 1708, död 1744, var en holländsk skådespelare och dansare. 

Dotter till Jan de Bruyn (död 1749), skådespelare och Elizabeth Bleeck (1684-1751), skådespelare. Hon var 1719-1744 verksam vid Amsterdamse Schouwburg. Hon hade ursprungligen anställts gemensamt med sin familj men fick 1727 ett personligt kontrakt. Hon tillhörde teaterns främsta artister och beskrivs "som den finaste juvelen i kronan av teatern". Hon avled i barnsäng.

Källor 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Bruyn

Kvinnor
Födda 1708
Avlidna 1744
Nederländska skådespelare under 1700-talet
Nederländska ballerinor
Nederländska balettdansare under 1700-talet
Personer som dött i barnsäng
Ulf Hammarström

Ulf Rikard Hammarström, född 1961, är en svensk ämbetsman och sedan den 10 september 2018 generaldirektör för Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll (Swedac).

Hammarström har tidigare varit generaldirektör för Försvarsexportmyndigheten 2010-2016 samt arbetat som departementsråd vid Försvarsdepartementet, som minister vid Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel 2000-2004 och som direktör för Industri- och marknadsdirektoratet inom Europeiska försvarsbyrån (EDA), likaså i Bryssel, 2004-2008. Han utsågs i slutet av 2009 att förbereda bildandet av den nya Försvarsexportmyndigheten.

Hammarström har under 90-talet även varit ordförande för det västliga multinationella säkerhetsstödet till de baltiska länderna efter deras självständighet (BALTSEA, Baltic Security Assistance Group) och ordförande för stödländerna till Baltic Defence College i Tartu, Estland. Han har också varit granskare av Arbetsgivarverkets styrelse 2013-2016 och är sedan 2019 ledamot i Rådet för Europaforskning vid Göteborgs universitet.

Källor

Externa länkar

Svenska generaldirektörer
Födda 1961
Levande personer
Män
Dorothea van Fornenbergh

Dorotea van Fornenbergh, född cirka 1647/54, död efter år 1697, var en nederländsk skådespelare. 

Dotter till Jan Baptist van Fornenbergh (1624-1697), skådespelare och teaterregissör, och skådespelaren Helen Heusen (ca 1622-1680) och gifte sig 1696 med Johan Hauman Gal. 

Hon var verksam i teatern i Haag (som grundats 1660) och som en del av faderns resande teater i Norra Tyskland, Skandinavien och Baltikum från 1660-talet fram till 1681. Hon var verksam med sina syskon Susanna, Johanna och Cornelia Dorotea och sin troliga halvsyster Anna van Fornenbergh.  Hon deltog från 1665 till 1670-talet i en internationell turné med sin fars teater i Altona (nära Hamburg), Reval (nuvarande Tallinn), Stockholm, Köpenhamn och Riga. Hon medverkade troligen i invigningen av Stockholms hovteater den 22 februari 1667, Orondates Statira. 

I juli 1681 mottog Dorotea nattvarden i den reformerta kyrkan i Haag efter att ha ångrat sitt "skamliga sätt att leva" och avsade sig sitt yrke. Hon följde därmed sin syster Cornelias exempel och följdes i sin tur av sin far och syster Johanna, som alla ångrade sitt "skamliga" yrke och avsade sig det för att kunna motta nattvarden. Efter detta nämns hon inte mer.

Källor 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/FornenberghDorothea

Födda 1600-talet
Nederländska skådespelare under 1600-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Ericsson Kista

Ericsson Kista är en kontorsbyggnad för telekommunikationsföretaget Ericsson belägen vid Isafjordsgatan 14E i Kista i Stockholms kommun. Byggnaden färdigställdes i juni 2010 och är ritad av Wingårdh arkitektkontor med Vasakronan som byggherre.

Ericsson Kista är en åttavåningsbyggnad med en distinkt kubisk formgivning. Fasaden är en curtain wall-konstruktion med ett helglasad, slätt yttre. Mörka fönsterband varieras med vita bröstningar, där arkitekten betonar en horisontell bandverkan. Bröstningsbanden består av fasadglas med vitt screentryck på insidan. Det som varierar den enformiga fasaden är byggnadens entréer. Där avbryts fasaden med en sorts oregelbunden "ravin" eller "spricka" på ett spektakulärt sätt, som ger intryck av att huset ryckts isär. "Ravinens" sidor består av färgat glas i olika orangea toner. Motivet upprepas i byggnadens inre, där en oregelbunden glaspelare med ravinens färgskala sträcker sig i en ljusgård genom samtliga våningar. Ljusgården är täckt med en lanternin. I ljusgården finns även ett batteri av fem utanpåliggande hissar. Kontorsrummen är anordnade längs ytterväggarna med ett gemensamt galleri mot ljusgården i varje plan, där fasadens bandverkan återkommer.  

Ericsson Kista vann utmärkelsen Årets Stockholmsbyggnad 2010, arrangerad av Stockholms stad.

Juryns motivering löd:

Exteriörbilder

Interiörbilder

Referenser

Noter

Externa länkar

Kista
Byggnader och anläggningar i Västerort
Byggnader ritade av Gert Wingårdh
Årets Stockholmsbyggnad
Olof Langlet

Olof Filip Ingemar Langlet, född 12 oktober 1900 i Stockholm, död 14 januari 1997 i Mullsjö, Nykyrka församling, dåvarande Skaraborgs län, var en svensk skogsvetare. Han var son till civilingenjör Filip Langlet (son till Emil Viktor och Mathilda Langlet) och far till Erik Langlet.

Langlet blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1936 och var docent i skoglig genetik vid Skogshögskolan 1939–1961. Han blev assistent i skogsbotanik vid Statens skogsforskningsinstitut 1928, försöksledare där 1944 och blev laborator i populationsgenetik med proveniensforskning vid Skogshögskolan 1962. Han tilldelades professors namn 1961 och invaldes som ledamot av Skogs- och lantbruksakademien samma år. 

Utöver nedanstående skrifter skrev Langlet artiklar i botanisk cytologi samt skoglig biologi och genetik; artiklar i dagspressen om befolkningsexplosionen och behovet av barnbegränsning och andra sociala frågor. Han var redaktör för Svensk landstormsofficerstidning 1941–1942 och för Tidskrift för värnpliktiga officerare 1943–1951. 

Han gifte sig första gången 1925 med filosofie magister Ingegärd Brate (1899–1951), dotter till lektor Erik Brate och konstnären Fanny Brate. I detta äktenskap fick han barnen Ingvar 1930, Abraham 1932, Ragnhild 1934, Anders 1936, Erik 1938 och Ragnar 1944. Andra gången gifte han sig 1952 med sjuksköterskan Ragnhild Gunterberg (född 1921), dotter till folkskollärarna Valdemar Gunterberg och Edith Björk.De fick barnen Clara 1955 och Valdemar 1961.

Bibliografi i urval
Studier över tallens fysiolog variabilitet och dess samband med klimatet (akademisk avhandling, 1934-36)
Sambandet mellan temperatur och växtgränser (1935)
Proveniensförsök med olika trädslag (1938)
Mellaneuropeisk gran i svenskt skogsbruk (1960)

Källor

Referenser

 

Svenska skogsvetare
Svenska innehavare av professors namn
Ledamöter av Kungliga skogs- och lantbruksakademien
Födda 1900
Avlidna 1997
Män
Personer från Stockholm
The Spy Next Door

The Spy Next Door är en dramakomedi från 2010 som handlar om superspionen Bob.

Handling 
Bob ska göra ett sista uppdrag innan han kan pensionera sig och slå sig ner med sin granne. Hans enda problem är att grannens barn avskyr honom och när grannen hastigt måste ta ett flyg till sjukhuset där hennes pappa ligger, passar Bob på att erbjuda sig att ta hand om de 3 ungarna, vilket var lättare sagt än gjort. Trots pensionen vill Bobs gamla kollega ha hjälp med en kodad fil, vilken tillhör en enormt farlig liga som nu vill ha den tillbaka.

Rollista
Jackie Chan - Bob Ho
Amber Valletta - Gillian
Madeline Carroll - Farren
Will Shadley - Ian
Alina Foley - Nora
Magnús Scheving - Anton Poldark
Billy Ray Cyrus - Colton James 
George Lopez - Glaze
Lucas Till - Larry
Katherine Boecher - Tatiana Creel
Jeff Chase - Russian Thug

Noter 

 

Amerikanska dramakomedifilmer
Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Nilmar

Nilmar Honorato da Silva, känd som Nilmar, född 14 juli 1984, är en brasiliansk fotbollsspelare (anfallare) som spelar för Al-Nasr Dubai.

Klubblagskarriär 
Efter att ha blivit fotbollsfostrad i Internacionals ungdomslag debuterade Nilmar i klubbens A-lag 2002. Under de nästkommande två säsongerna spelade han 42 ligamatcher och gjorde 16 mål för klubben som dessutom vann ligan (Campeonato Gaúcho) både 2003 och 2004. Sommaren 2004 värvades Nilmar av Lyon. Efter att misslyckats med att ta en ordinarie plats i laget lånades han ut till det brasilianska laget Corinthians efter bara 32 ligamatcher och 2 mål med Lyon. Säsongen 2005-2006 var han utlånad till klubben men köptes sedan av Corinthians sommaren 2006. År 2006 gjorde Nilmar 24 ligamål på 33 matcher för Corinthians. Efter att inte ha fått ut hela sin lön av klubben stämde han dem och domstolen löste upp Nilmars kontrakt med Corinthians 2007.

Han fick flera erbjudanden från europeiska klubbar, men valde att återvända till moderklubben Internacional. Inför säsongen 2009-2010 återvände Nilmar till Europa efter att Villarreal betalat 11 miljoner euro för honom (vilket var nytt klubbrekord). Nilmar gjorde under säsongen 11 ligamål på 33 matcher.

Landslagskarriär 
Nilmar debuterade i det brasilianska landslaget 2003 en var sedan borta från landslaget i fyra år innan han åter blev uttagen till en kvalmatch till VM 2010 mot Bolivia 2008. Nilmar blev sedan även uttagen i truppen till VM-slutspelet 2010.

Referenser 

Födda 1984
Män
Levande personer
Brasilianska fotbollsspelare
Spelare i SC Internacional
Spelare i Olympique Lyonnais
Fotbollsspelare i Sport Club Corinthians Paulista
Spelare i Villarreal CF
Spelare i Al Rayyan SC
Spelare i Fifa Confederations Cup 2009
Spelare i VM i fotboll 2010
Moira von Wright

Moira Johanna von Wright, född 23 december 1957 i Helsingfors, är en finländsk och svensk professor och forskare i pedagogik, som från 2019 till 2021 var rektor för Åbo Akademi. Hon tvingades lämna rektorsposten i november 2021, efter att styrelsen avskedat henne med hänvisning till samarbetssvårigheter med universitetskollegiet. Från 2010 till 2016 var hon rektor för Södertörns högskola. Hon är som forskare främst verksam inom fältet pedagogisk filosofi, med tyngdpunkt på frågor kring intersubjektivitet och lärande.

Biografi 
von Wright gick i skola i Åbo och genomgick lärarutbildning samt blev filosofie magister vid Helsingfors universitet. 1993 flyttade hon till Stockholm där hon undervisade och forskade vid Lärarhögskolan. År 2000 disputerade hon vid Stockholms universitet. Hon avlade docentexamen vid Helsingfors universitets beteendevetenskapliga fakultet år 2003. 2004 började hon arbeta vid Örebro universitet där hon 2007 blev professor i pedagogik och 2008 blev prorektor. von Wright har varit verksam som professor II vid Humanioratsudier i pedagogik vid Universitetet i Oslo 2007–2009, samt som forskare vid the Von Hügel Institute vid Cambridge, under samma period. Hon har även ingått i styrgruppen för den VR-finansierade forskarskolan Filosofiska studier av pedagogiska relationer (2010–2016) Moira von Wright var rektor för Södertörns högskola under perioden 2010–2016. Hon var även ordförande i Stockholms Akademiska Forum (2012–2015), och ledamot i bl.a. regeringens Forskningsdelegation och Utbildningsvetenskapliga råd under sin rektorsperiod.

von Wright har flera förtroendeuppdrag nationellt och internationellt bl.a. som ledamot i styrelsen för Arcada University of Applied Science i Helsingfors, och i Östersjöstiftelsens styrelse (2016–2019)
Då hon den 11 februari 2010 utnämndes av regeringen till rektor för Södertörns högskola och efterträdare till Ingela Josefson, med ett förordnande från 1 juli 2010 till 30 juni 2016.  uppstod en nätdebatt om naturvetenskapssyn, med anledning av Sören Holsts och Olle Häggströms kritik av en rapport om jämställdhet i läromedel, som von Wright skrivit inom ramen för ett omfattande projekt om jämställdhet i läromedel under ledning av professor Staffan Selander Skolverket 1998.

Publikationer i urval 
 Silence in the Asymmetry of Educational Relations (2012)
 Platsens pedagogik (2011)
 Om undran inför mattan: pedagogisk-filosofiska undersökningar i om delaktighet i skolan (2011).
 Vad eller vem?: en pedagogisk rekonstruktion av G. H. Meads teori om människors intersubjektivitet (2000)

Källor 

Svenska professorer i pedagogik
Personer verksamma vid Örebro universitet
Personer verksamma vid Södertörns högskola
Alumner från Helsingfors universitet
Alumner från Stockholms universitet
Födda 1957
Levande personer
Kvinnor
Rektorer vid universitet och högskolor
Finländsk adel
Finlandssvenska professorer
Finlandssvenska pedagoger
Sommarpratare 2019
Moira
Liam Fox

Liam Fox, född 22 september 1961 i East Kilbride i South Lanarkshire, är en brittisk konservativ politiker. Han är parlamentsledamot sedan 1992, från början invald i valkretsen Woodspring och sedan 2010 för North Somerset.

Han var skuggminister med ansvar för hälsofrågor 1999–2003, utrikesfrågor 2005 och försvarsfrågor 2005–2010. Han har också varit ordförande (ungefär motsvarande svensk partisekreterare) för det konservativa partiet 2003–2005.

Han var försvarsminister i Regeringen Cameron 2010-2011. Fox avgick den 14 oktober 2011 efter att ha låtit en nära vän, affärsmannen Adam Werritty, delta i tjänsteresor och uppträda som Fox rådgivare - trots att han inte hade någon officiell roll i regeringen.

Fox ställde upp som partiledarkandidat när David Cameron avgick 2016, men var den förste kandidaten att elimineras i parlamentsgruppens omröstning. Segraren i partiledarvalet, Theresa May, utnämnde Fox till handelsminister i juli 2016. Han fick lämna sin post i juli 2019 i samband med regeringsombildningen då Boris Johnson tillträdde som premiärminister.

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Brittiska underhusledamöter
Storbritanniens försvarsministrar
Födda 1961
Levande personer
Män
Alumner från University of Glasgow