kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edin Løvås

Edin Løvås, född 26 november 1920 i Christiania (Oslo), död 1 november 2014 i Halden, var en norsk predikant och författare. Han grundade flera retreatbevegelser, retreatrörelser.

Bibliografi
Kanskje dette er vegen? (1950)
Åndelige øvelser for en Kristus-disippel (1952)
Vi vil ham (1955)
Disiplenes Daglige Brød - En kulnarisk kokebok for de kristne (1965)
Vend deg om i glede (1974)
Hundre Jesusmeditasjoner (1976)
Disipler (1976)
Stillhetens hus (1977)
Meditasjon og bønn (1979)
Husmenighet (1981)
Enhetsfolket (1984)
Husmenigheten (1984)
Hei Jesus! (1985)
Minutter med Jesus (1986, 2002)
Begeistring (1986, 1988)
Maktmennesket i menigheten (1987)
Småmuntert (1988)
Hundre Jesusmeditasjoner (1988)
Vend deg om i glede (1989)
Mere småmuntert (1990)
Oppmuntringer (1991)
Hellig og alminnelig (1991)
Bønnen har mange rom (1993)
Gud har et ansikt (1994)
Hverdagsbilder med overlys (1994)
Minutter med Jesus (1994) tillsammans med Knut Skjeldal
Tomaskristne (1994)
Vår tid trenger kristusdisipler (1995)
Smak og (1995)
Et menneske i Kristus (1995)
Se den usynlige (1996)
Utsikt fra mitt vindu (1997)
Himmelen (1998)
Minutter i bønn (1998)
Sier du det? (1998)
Kristusbudskapet i 2000+ (1999)
Minutter i bønn (1999) tillsammans med Ella Gyri Groven
Den farliga maktmänniskan (1989)
Kristusbudskapet i 2000+ (2000) tillsammans med Ella Gyri Groven
Hver dags visdom (2001)
Muntert i menigheten (2001)
-at de alle må være ett- (2003) tillsammans med Sveinung Lorentsen
Liturgi for lavkirkelige (2004)
Se den usynlige (2005) tillsammans med Inger Holter
Kjærlighetsmåltidet (2005)
Vend deg om i glede (2005)
Gode ord på vandringen (2007)
Gud har et ansikt (2008)
Trosliv for Tomaskristne (2008)
Hundre Jesusmeditasjoner (2010)

Referenser 

Kristendom i Norge
Kristna författare
Födda 1920
Män
Avlidna 2014
White Light Moment

White Light Moment är en låt/singel med Tove Styrke skriven av Peter Ågren, Janne Kask och Styrke själv. Singeln släpptes den 25  oktober 2010 och låten finns även med på Styrkes debutalbum,  Tove Styrke som utkom i november samma år. "White Light Moment" är Styrkes andra singel.

"White Light Moment" används i Rädda barnens tv-reklam "Livets lotteri".

Den 15 maj 2011 gick låten in på Svensktoppen.

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Musiksinglar 2010
Svensktoppsmelodier 2011
Nikolaus Manuel

Nikolaus Manuel, kallad Deutsch, född omkring 1489, död 1530, var en schweizisk konstnär och diktare.

Biografi
Deutsch var verksam i Bern, och befordrade i hög grad reformationen i Schweiz bland annat genom en rad latinska dikter. Som konstnär var Deutsch autodidakt, men upptog parallellt med Albrecht Dürer och Hans Holbein d.y. renässansens formvärld. Hans större vägg- och valvmålningar är nu mestadels förstörda. Mindre tavelmålerier, drastiska folklivsskildringar av honom, med bibliska ämnen, liksom porträtt förvaras i museerna i Bern och Basel. I den senare samlingen finns även teckningar och glasmålningar av Deutsch.

Hans son, Hans Rudolf Manuel Deutsch (1525-1571) var även han konstnär och utförde bland annat teckningar till träsnitt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Schweiziska konstnärer
Födda 1400-talet
Avlidna 1530
Män
Lars Nordström (kulturgeograf)

Lars Erik Nordström, född 16  mars 1941, är en svensk professor och politiker (folkpartist) från Göteborg, och tidigare regionråd, gruppledare och ledamot i regionstyrelsen i Västra Götalandsregionen.

Biografi 
Nordström disputerade 1971 på avhandlingen Rumsliga förändringar och ekonomisk utveckling. Han utsågs 1986 till professor i kulturgeografi vid Handelshögskolan i Göteborg, Institutionen för ekonomi och samhälle.

Under perioden 1986 till 1993 var han rektor för Handelshögskolan vid Göteborgs universitet.

Nordström var mellan åren 1999 till 2010 ordförande för regionens kulturnämnd. Han har varit engagerad i bildandet av Västra Götalandsregionen. Han har också varit ledamot av kommunfullmäktige i Göteborg.

Utmärkelser 
 2004 – Göteborgs stads förtjänsttecken

Källor

Noter

Svenska professorer i kulturgeografi
Personer i Liberalerna och Folkpartiet
Män
Födda 1941
Levande personer
Túpac Yupanqui

Túpac Yupanqui (Tupaq Inka Yupanki) var den tionde inkahärskaren. Han efterträdde sin far, Pachacútec, med vilken han samregerade med förmodligen vid 15–20 års ålder. Sedan hans far hade dött, tog han ensam makten. Han måste ha varit strax över 30 år gammal.

Biografi

Under sin tid som Hatun Auqui och sedan som Inka ägnade han den största delen av sin tid till krigskampanjer för erövring, pacificering och även upptäckande. Man kallade honom ”Den resande Inkan”', på grund av hans långa bortovaron från Cusco, som sägs ha fört honom till platser som Mangareva, Rapa Nui, el Paso del Chacao och ett rikt land långt borta där han sedan grundade inkastaden Quito.

Han tog som huvudhustru sin fars syster Mama Ocllo Coya (med samma namn som den första Inkans hustru), med vilken han fick få barn. Men han efterlämnade många avkomlingar med sina konkubiner och sekundärhustrur. 

Túpac Yupanqui dog i Chinchero, möjligen förgiftad av sin hustru Chuqui Ocllo.

Bibliografi 
 
 
 Alfonso Klauer, Tahuantinsuyo: El cóndor herido de muerte
 Inca Garcilaso de la Vega, Comentarios Reales. Segunda Parte, Libro VII, Capítulo 18
 Inca Garcilaso de la Vega, Comentarios Reales. Segunda Parte, Libro VII, Capítulo 19
 Inca Garcilaso de la Vega, Comentarios Reales. Segunda Parte, Libro VII, Capítulo 20
 Alonso de Ercilla, La Araucana
 Anello Oliva, Historie Du Pérou, Página 53
 Informe de Miguel de Olaverría, pag 24
 Pedro de Cieza de León, Crónica del Perú. El señorio de los Incas

Externa länkar 
 El pasado precolombino del pueblo Mapuche
 El navegante de la historia
 Marta Blanco, El Inca Garcilaso de la Vega, un Indio antártico (1539-1616)

Referenser

Inkarikets regenter
Födda 1471
Avlidna 1493
Män
Hästpojken (film)

Hästpojken är titeln på en självbiografisk bok och en dokumentärspelfilm som följer Rupert Isaacson och hans fru som försöker att hitta bot för sin autistiske son Rowan. Efter att ha upptäckt att Rowans tillstånd tycks kunna förbättras genom kontakt med hästar och andra djur, lämnar familjen sitt hem i Texas och åker iväg på en mödosam resa för att söka hjälp från de traditionella shamanerna i Mongoliet. Boken och filmen följer familjen när de reser via Storbritannien med flyg, skåpbil och häst i ett försök att behandla pojkens tillstånd med shamansk healing.

Bok 
Hästpojken: en fars kamp för att hjälpa sin son (originaltitel: The Horse Boy: A Father's Quest to Heal His Son), är en bok om familjens erfarenheter, skriven av Rupert Isaacson, som gavs ut av Ica Bokförlag år 2009. Boken var en New York Times-bästsäljare.

Film 
Filmen regisserades av Michel Orion Scott och distribueras av Zeitgeist Films.

Referenser 

Amerikanska filmer baserade på böcker
Amerikanska filmer 2009
Autism
Amerikanska dokumentärfilmer
Engelskspråkiga filmer
Legender

Legender är en självbiografisk roman av August Strindberg författad 1897 och utgiven året därpå.

Boken är en fortsättning på Inferno. Den består av två delar som från början var tänkta att utgöra del 2 och del 3 av Inferno. Den första delen skrevs på franska och utgör den ursprungliga romanen Légends. Den utspelar sig till största delen i Lund där Strindberg vistades 1896–1897. Den andra delen Jakob brottas. Ett fragment skildrar Strindbergs liv i Paris 1897.

Referenser
Legender, August Strindbergs Samlade Verk 38, Nationalupplaga, redigerad och kommenterad av Ann-Charlott Gavel Adams, Stockholms universitet 2001

Externa länkar
Legender i Litteraturbanken

Romaner av August Strindberg
Skönlitteratur 1898
Lund i skönlitteratur
Paris i skönlitteratur
Orla Rosenhoff

Orla Albert Vilhelm Rosenhoff, född den 1 oktober 1844 i Köpenhamn, död den 4 juni 1905, var en dansk musiker, son till Claudius Rosenhoff.

Rosenhoff var 1881–1892 ordinarie lärare i harmonilära, kontrapunkt och fuga vid konservatoriet i Köpenhamn samt utövade i denna, sedermera privat fortsatta verksamhet betydligt inflytande på den yngre danska tonsättargenerationen. Han komponerade åtskillig orkester- och kammarmusik samt sånger och utgav studieverk.

Källor 
 

Danska klassiska kompositörer
Danska musikpedagoger
Danska musiker under 1800-talet
Musiker från Köpenhamn
Födda 1844
Avlidna 1905
Män
Ugglan
Per Iko

Per Ove Iko, född 6 maj 1963 i Annedals församling i Göteborgs och Bohus län, är en svensk militär och militärhistoriker.

Biografi
Iko var reservanställd löjtnant vid Livregementets husarer 1984–1987. Han avlade officersexamen vid Krigsskolan 1988, varpå han tjänstgjorde vid Lapplands jägarregemente. Därefter tjänstgjorde han under 1990-talet åter vid Livregementets husarer samt befordrades till kapten 1991 och major 1996. I slutet av 1990-talet tjänstgjorde han vid Försvarsmaktens underrättelse- och säkerhetscentrum. Han har deltagit i FN-insatser. Sedan 2021 är Per Iko chef för Arméns musikkår.

Iko har avlagt filosofie magister-examen i militärhistoria vid Försvarshögskolan, där han har tjänstgjort i många år, bland annat som chef för Militärhistoriska avdelningen 2008–2016. Han var ledamot av styrelsen för Svenskt Militärhistoriskt Bibliotek 1998–2023 och är ledamot av Svenska militärhistoriska kommissionen. Han var sekreterare i Delegationen för militärhistorisk forskning från 2008 till 2016.

Per Iko är gift med riksarkivarien Karin Åström Iko.

Bibliografi i urval

Se även
 Iko (efternamn)

Referenser

Män
Födda 1963
Levande personer
Militärer från Göteborg
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska officerare
Personer verksamma vid Försvarshögskolan
Svenska militärhistoriker
Felix Deutsch

Felix Deutsch, född 16 maj 1858, död 19 maj 1928, var en tysk industriman.

Deutsch anställdes av Emil Rathenau i det av denne 1883 stiftade AEG. Efter Rathenaus död 1915 blev Deutsch företagets direktör. Tack vare Deutsch skapades företagets stora försäljningsorganisation. Efter första världskriget ivrade Deutsch för återupptagandet av handelsförbindelser med Sovjetunionen. Deutsch har vid sidan om ett flertal tidningsuppsatser i näringspolitiska frågor utgett Was haben die Angestellten von der Sozialiserung zu erwarten (1919).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Personer inom Tysklands näringsliv under 1900-talet
Födda 1858
Avlidna 1928
Män
Svensk uppslagsbok
Nicolaus Mercator

Nicolaus Mercator (tyska: Nikolaus Kauffmann), född 1620 i Holstein, död 1687 i Versailles, var en tysk matematiker.

Mercator kom, efter att ha studerat i Köpenhamn och Rostock, 1660 till England, där han blev en av de förste medlemmarna av Royal society. Han överflyttade sedermera till Frankrike och erhöll där åtskilliga praktiskt mekaniska uppdrag. 

Mercator författade ett stort antal matematiska och astronomiska arbeten. Bland dessa kan nämnas Trigonometria från 1650, Cosmographia från 1651 och det verk för vilket han är mest känd, Logarithmo-technica från 1668. 

I det sistnämnda beskrev han den så kallade Mercatorserien:

Fotnoter

Källor

Se även
 Gerardus Mercator (1512–1594), nederländsk kartograf, skapare av Mercators projektion

Externa länkar
 Some Contemporaries of Descartes, Fermat, Pascal, and Huygens: N. Mercator
 Nicolaus Mercator, biografi.
 Nicolaus Mercator and his Ratio Theory

Tyska matematiker
Födda 1620
Avlidna 1687
Män
Ledamöter av Royal Society
Personer från Schleswig-Holstein
Julius Deutsch

Julius Deutsch, född 2 februari 1884, död 17 januari 1968, var en österrikisk socialdemokratisk politiker.

Biografi
Deutsch organiserade som statssekreterare för härväsendet 1917-20 de så kallade "folkvärnen", som tidigast bestod nästan uteslutande av socialdemokratiska arbetare. När arbetarna förlorade kontakten med folkvärnen, skapade Deutsch de "republikanska skyddsvärnen". Deutsch tillhörde den konstituerade nationalförsamlingen 1919 och tillhörde nationalrådet från 1920. Bland Deutschs skrifter märks Geschichte der deutsch-österreichischen Arbeiterbewegung (1919, 2:a upplagan 1922), Aus Österreichs Revolution (1922), Antifaschismus (1926), 'Wehrmacht und Sozialdemokratie (1927) och Geschichte der österreichischen Gewerkschaftsbewegung (1929).

Wehrmacht und Sozialdemokratie brändes av nationalsocialister under bokbålen i Nazityskland 1933, tillsammans med Schriften zur Zeit vilken han utgivit ihop med Gustav Radbruch.

Referenser 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar

Österrikiska politiker
Födda 1884
Avlidna 1968
Män
Alumner från Wiens universitet
Soay, St Kilda

Soay (skotsk gaeliska: Soaigh) är en obebodd ö i den världsarvsskyddade ögruppen St Kilda i Nordatlanten. Ön är hemvist åt det primitiva Soayfåret. Soay är den västligaste ön i Skottland, med undantag av Rockall.

Geografi
Soay ligger 68 kilometer västnordväst om North Uist i Nordatlanten. Den ligger cirka 2 kilometer nordväst om Hirta, från vilket det är skilt av det grunda sundet Sound of Soay. Det finns två raukar (eng:Stac, vertikal pelare av sten), i sundet vid namn Stac Shoaigh (61 meter hög) och Stac Biorach (73 meter hög).

Soay är cirka 96,8 hektar stort och når en höjd på 378 meter vid den högsta punkten, Cnoc Glas, där klipporna sluttar brant mot havet. Ön består av breccia, gabbro och dolerit. Ön är formad som ensam bergstopp som reser sig från havet utan erosion från istiden.

Liksom de övriga öarna i gruppen ägs Soay av National Trust for Scotland, förvaltad av Scottish Natural Heritage som en del av världsarvet St Kilda. Det är osannolikt att ön någonsin haft permanent bosättning, även om Hirtas bybor från grannön har kommit för att samla in ull.

Djurliv
Förvildade soayfår är en kvarleva från de första fåren som kom till norra Europa runt 5 000 år f.Kr. De hölls för sin ull, som inte klipptes utan plockades för tillverkning av tweed. Fåren slaktades bara undantagsvis för sitt kött. När grannön Hirta blev obebodd, infördes Soayfår även där och på senare tid har de blivit allmänt hållna som boskap. En annan något mindre primitiv fårras bor på en annan ö i gruppen, Boreray.

På öns klippor återfinns häckningskolonier av många havsfåglar såsom havssula, stormfågel, stormsvala, klykstjärtad stormsvala, mindre lira, tordmule, storlabb och lunnefågel.

Galleri

Referenser

Noter

Se även
 Lítla Dímun, en ö på Färöarna, som hade en liknande fårras.

Externa länkar

Geologiska naturfenomen
St. Kilda
Boreray, St Kilda

Boreray (skotsk gaeliska: Boraraigh) är en obebodd ö i den världsarvs-skyddade ögruppen St Kilda i Nordatlanten. Ön är hemvist åt den ovanliga fårrasen Borerayfår.

Geografi
Boreray ligger cirka 66 kilometer västnordväst om North Uist. Ön är cirka 77 hektar stor och når en höjd på 384 meter vid den högsta punkten Mullach an Eilein.

Boreray är bildad av breccia, gabbro och dolerit.

Det finns två raukar (eng:Stac, vertikal pelare av sten), precis vid Boreray. Stac En Armin, som är belägen 400 meter åt norr, är 196 meter hög, medan Stac Lee, 600 meter åt väster, är 172 meter hög. Boreray är den minsta av de skotska öar som har en topp över tusen fot.

Historia
Macauley (1764) rapporterar att det finns fem druidaltare på öarna, inklusive en stor cirkel av stenar fastsatta vinkelrätt i marken vid Stallir House of Boreray.
Öarna köptes 1931 av ornitologen John Crichton-Stuart, 5:e markis av Bute. Efter hans död skänktes de 1957 till National Trust for Scotland (NTS), som är den nuvarande ägaren.

St Kilda listades som ett världsarv 1986 av Unesco på grund av sin exceptionella naturliga skönhet och sina  betydelsefulla livsmiljöer. I juli 2004 utvidgades detta för att även omfatta den omgivande marina miljön. I juli 2005 uppmärksammades ögruppen ytterligare genom att få en dubbel världsarvsstatus för både natur- och kulturbetydelse.

Djurliv
Borerays klippor är hemvist för olika havsfåglar. Under 1959 räknades 45 000 par havssulor på ön och dess två rauk-öar. Det finns också över 130 olika sorter av blommande växter på ön. Ön är också hemvist för en ovanlig fårras, kända som Borerayfår.

Referenser

Noter

Externa länkar

Geologiska naturfenomen
St. Kilda
Deutsch (olika betydelser)

Deutsch är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Adam Deutsch
 David Deutsch (fysiker)
 David Deutsch (ishockeyspelare)
 Ernst Deutsch
 Felix Deutsch
 Immanuel Oscar Menahem Deutsch
 Julius Deutsch
 Karl W. Deutsch
 Otto Erich Deutsch
 Rudolf von Deutsch

Se även 
 Tyska, ett språk som på tyska heter Deutsch

Tyska efternamn
Deutschland (1916)

Deutschland var en tysk handelsubåt, byggd 1915-16, med 1 900 tons deplacement och 29 mans besättning. Deutschland genombröt 1916 den brittiska handelsavspärrningen av Tyskland och fullbordade under kapten Königs befäl två handelsresor till USA. 1917 omändrades Deutschland till krigsfartyg och deltog tillsammans med ett tiotal andra så kallade ubåtskryssare i handelskriget mot ententen på avlägsnare farvatten med 70-90 dagar kryssningar. Vid fredsslutet 1919 levererades Deutschland till Frankrike.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

Tyska ubåtar under första världskriget
Tyska handelsfartyg under första världskriget
Fartyg sjösatta 1917
Fartyg byggda i Tyskland
Severomujskijtunneln

Severomujskijtunneln (ryska: Северому́йский тонне́ль) är en järnvägstunnel belägen på linjen Bajkal Amur Magistral i Sibirien. Tunneln är med sina 15 343 meter Rysslands längsta tunnel (tunnelbanetunnlar borträknade), och en av Asiens längre. 

Tunneln är namngiven efter Severomujskijbergen som den går genom.

Byggandet av tunneln 
Arbetet på tunneln började 1978. Den byggdes genom svårforcerad sten och man stötte ofta på grundvatten. En av metoderna som användes var att pumpa in flytande kväve i stenen, så att vattnet hölls fruset tills man hunnit försegla.

I september 1979 stötte arbetarna på en förkastning som var förbunden till en 12 000 kubikmeter stor underjordisk sjö. Det medförde att en dräneringstunnel måste byggas, och när det stod klart att det inte fanns en chans att få tunneln färdigställd på utsatt tid, byggde man en 28 km lång förbifart över bergen. Denna blev färdig 1987 men hade så brant lutning att maxhastigheten begränsades till 15 km/tim och passagerartrafik förbjöds. Ytterligare en förbifart, 54 km lång, stod färdig 1989, passagerartrafik var tillåten på denna. Den 5 december 2003, tjugosex år efter byggstarten, stod Severomujskijtunneln färdig.

Se även 

 Bajkal-Amur-järnvägen

Tunnlar i Ryssland
Bombningen av San Marino

Bombningen av San Marino leddes av Royal Air Force den 26 juni 1944 under andra världskriget.

263 bomber släpptes över den viktigaste järnvägslinjen och 63 dog.

Den 7 juli 1961 i underhuset talades lovord för de stränga åtgärder som vidtagits av San Marino i andra världskriget för att upprätthålla och försvara den traditionella neutralitetspolitiken.

Referenser 
 
 untreaty.un.org

San Marinos historia
Krigsåret 1944
1944 i San Marino
Luftangrepp under andra världskriget
Rita Chikwelu

Rita Chikwelu, född 6 mars 1988 i Asaba, är en nigeriansk fotbollsspelare som spelar för spanska Madrid CFF.

Klubbkarriär
Säsongen 2009 vann Chikewlu den finska skytteligan med sina 22 gjorda mål och blev även utsedd till ligans bästa spelare.

Inför säsongen 2010 skrev Chikwelu på ett treårskontrakt för Umeå IK. Efter att Umeå åkt ur Damallsvenskan värvades Chikwelu i november 2016 av Kristianstads DFF, där hon skrev på ett tvåårskontrakt.

I januari 2020 gick Chikwelu till spanska Madrid CFF.

Landslagskarriär
Chikwelu spelar även sedan 2007 i Nigerias landslag. Hon representerade sitt hemland i U20-VM 2004, 2006 och 2008 och gjorde sin seniordebut för landslaget under 2007 års senior-VM. Hon ingick i den nigerianska OS-truppen som medverkade i Olympiska sommarspelen i Kina.

Referenser

Noter

Nigerianska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Umeå IK FF
Spelare i Kristianstads DFF
Spelare i Damallsvenskan
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Nigeria
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2008
Födda 1988
Levande personer
Kvinnor
Spelare i dam-VM i fotboll 2019
Museo delle armi antiche di San Marino

Museo delle Armi Antiche di San Marino ligger i Cesta, det andra tornet i San Marino. Museet öppnades 1956. I museet finns det en utställning fördelat på fyra rum med cirka 2000 gamla vapen och rustningar. Det är en del av San Marinos statliga museer.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Museer i San Marino
Mariebergsskogen

Mariebergsskogen är en stadspark i Karlstad. Parken skänktes till Karlstad stad 1896 av doktor Conrad Höök. 1925 flyttades kulturbyggnader hit från olika delar av Värmland och bildade därmed ett friluftsmuseum. Mariebergsskogen har också byggts ut under 2000-talet med Naturum Värmland.

Friluftsteater 

Friluftsteatern är Sveriges äldsta och har 966 sittplatser.

Artister 

Under 1950 och 1960-talen uppträdde flera kända artister i Mariebergsskogen. Bl.a. Stan Getz, Quincy Jones, Cliff Richard & The Shadows, Duke Ellington, Ray Charles, Paul Anka, Osmond Brothers, The Hollies, Jimi Hendrix Experience, Manfred Mann och Blood, Sweat & Tears.
 Barncancerfonden anordnade Jag vill bli stor i Mariebergsskogen första gången 1997 och bokade artister som Pet Shop Boys till galan 2000. 2 juli 2010 spelade The Beach Boys i Mariebergsskogen.

Från 2012 flyttade musikfestivalen Putte i Parken från Karlskoga till Mariebergsskogen.

Teateruppsättningar 
I friluftsteatern har ett antal olika teaterföreställningar satts upp. 
 2009 Kuta och kör
 2010 Hotelliggaren
 2011 Prima Donnor.

Nöjespark 

Under 1990-talet var parken en säsongsbetonad nöjespark. Det fanns bland annat en mindre Berg- och dalbana vid namnet "äppelmasken", samt ett Pariserhjul.

Säsongsbundna

Sommartid 

Djurparken Lillskogen är öppen alla dagar - året om. Här bor med svenska lantdjur av alla de slag, så som kor, ponnyer, minigrisar, getter, grisar, får och kaniner. Tidigare fanns det både apor, björnar och lamadjur i djurparken.

Vintertid 
Vintertid finns det en isbana att åka på.

Sport 

2013 byter Karlstad Triathlon från Löfbergs Lila Arena som start och målområde till att Mariebergsskogen istället är centrum för tävlingen.

Källor

Externa länkar 
 
 Officiell webbplats

Parker i Karlstad
Friluftsmuseer i Sverige
Särtryck

Ett särtryck är en separat tryckning av en text, till exempel en artikel ur en tidskrift eller ett enstaka kapitel ur en bok. Kallas även separattryck och (i Finland) övertryck.

Referenser 
 

Bokväsen
Törst (film)

Törst är en svensk dramafilm från 1949 i regi av Ingmar Bergman, med manus av Herbert Grevenius efter Birgit Tengroths novellsamling med samma namn. I huvudrollerna ses Eva Henning, Birger Malmsten, Hasse Ekman och Birgit Tengroth.

Handling 
Man följer Rut och Bertils sköra kärleksrelation, och deras ältande över tidigare älskare och älskarinnor på en utrikestågresa hem mot Sverige. Parallellt med tillbakablickar följer man även Bertils tidigare älskarinna Viola.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Filmstaden i Råsunda och hade premiär på biograf Spegeln i Stockholm den 17 oktober 1949. Filmen möttes mestadels av positiv kritik av dåtidens press, som ansåg att Bergman och Grevenius gjort en bra och kraftfull filmöverföring av Birgit Tengroths uppmärksammade skrifter. Den svenska censuren klippte bort några av filmens sexuellt utmanande scener. Filmen har även visats vid ett flertal tillfällen av SVT.

Rollista i urval 
Eva Henning – Rut
Birger Malmsten – Bertil
Birgit Tengroth – Viola
Hasse Ekman – doktor Rosengren
Mimi Nelson – Valborg
Bengt Eklund – kapten Raoul
Gaby Stenberg – Astrid
Naima Wifstrand – fröken Henriksson, balettlärarinna
Ej krediterade:
Sven-Eric Gamble – glasmästare
Gunnar Nielsen – assistentläkare
Helge Hagerman – svensk präst
Calle Flygare – dansk präst
Sif Ruud – änka på kyrkogård
Britta Brunius – abortsköterska

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2005.

Källor

Noter

Webbkällor 
 
 

Svenska filmer 1949
Filmer i regi av Ingmar Bergman
Filmmusik av Erik Nordgren
Svenska dramafilmer
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på böcker
Filmer som utspelar sig ombord på tåg
Svenska 1940-talsfilmer
Stockholm på film
Schweiz på film
Filmer om balett