kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ira Remsen

Ira Remsen, född 10 februari 1846 i New York, död 4 mars 1927 i Carmel-by-the-Sea, var en amerikansk kemist.

Remsen var i många år professor i kemi vid Johns Hopkins University i Baltimore och var som emeritus dess president. Han uppsatte och utgav från 1879 tidskriften "American Chemical Journal", författade läroböcker i kemi och utförde undersökningar över sulfonsyror, sulfaminsyra och sulfamider. Tillsammans med Constantin Fahlberg upptäckte han sackarinet. Han tilldelade Willard Gibbs-priset 1914 och Priestleymedaljen 1923.

Källor

Amerikanska professorer i kemi
Personer verksamma vid Johns Hopkins University
Mottagare av Priestleymedaljen
Kemister under 1800-talet
Kemister under 1900-talet
Amerikanska forskare under 1800-talet
Amerikanska forskare under 1900-talet
Personer från New York
Födda 1846
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Stockholm City Bikes

Stockholm City Bikes är ett företag som har hand om lånecyklar i Stockholms län. Mellan 2006 och 2018 hade de hand om uthyrningen i Stockholms stad i samarbete med Clear Channel. Projektet startade 2006. 2016 köptes 45 000 lånekort och totalt gjordes 660 000 lån av cyklar. Projektet finansieras av intäkterna från cyklisterna som använder systemet och reklam som finns på cyklarna och vid cykelställen. Under tiden systemet fanns i Stockholms stad kostade det ingenting för staden. Projektet var tidigare nedläggningshotat efter att många cyklar blivit stulna och vandaliserade. Från 2019 erbjuds endast lånecyklarna i Lidingö, Solna och Sundbyberg efter att avtalet med Stockholms stad sades upp och inte förlängdes. Stockholm saknade sedan lånecyklar till maj 2022, då Stockholm ebikes elcyklar började placeras ut i kommunen.

Enligt en användarundersökning 2017 svarade knappt 90 % av användarna svarade att de är mycket nöjda, nöjda eller ganska nöjda. Undersökningen visade också att fler cykelställ är den mest önskade förbättringen av systemet.

Lånesystem
För att man ska kunna låna en cykel behöver man ett cykelkort. Cykelkort kan man köpa i SL-Center, 7-Eleven, Pressbyrån och på Stockholm City Bikes hemsida. Man laddar sitt cykelkort med en säsongsbiljett eller en 3-dagars biljett. 

Man kan låna en cykel tre timmar i taget, och man kan lämna den i vilket ställ som helst. Systemet är öppet från april till oktober.

Cykelställ  

Cykelställen är öppna måndag till söndag mellan 06:00 och 22:00, men det finns möjlighet att lämna cyklar till kl 1:00. Under natten flyttar man cyklar så att det finns cyklar på alla platser.

Kritik
Det har riktats kritik mot systemet, bland annat från oppositionen i Stockholms stadshus, för att avtalet med Clear Channel är dåligt och att det finns för få cyklar i systemet. Man har också fått kritik för att cykelställ ibland är fulla när man ska lämna cykeln, och att det ibland inte finns några cyklar på en del platser.

Det har också kommit kritik för att cyklarna ofta är trasiga eller i dåligt skick.

Se även
 Webbplats

Referenser

Cyklar
Organisationer i Stockholm
Stockholms kommun
Lånecykelsystem
Sigtunafjärden

Sigtunafjärden är en fjärd av Mälaren som i nordväst vid Sigtuna har förbindelse med  Mälarens nordligaste fjärd Ekoln och i syd med fjärden Skarven.

Fjärdar i Mälaren
Jens Lauritz Arup

Jens Lauritz Arup, född den 20 april 1793 i Kristiansand, död den 9 april 1874 i Kristiania (nuvarande Oslo), var en norsk biskop.

Arup tjänstgjorde redan 1812, innan han tagit sin teologiska examen, som skeppspräst på ett av de franska linjeskepp, som då utrustades med danska och norska besättningar. År 1818 avlade han sin examen med den största utmärkelse, som man kunde få vid Kristiania universitet, samt anställdes året därpå som residerande kapellan först i Ullensaker och sedan i Drammen. År 1832 blev han "sognepræst" i nämnda stad, och 1845 kallades han till stiftsprost i Kristiania samt blev 1846 biskop i Kristiania stift. 

Som biskop utvecklade Arup en mycket betydande verksamhet. Vid Drammens skola tillvann han sig därjämte ett aktat namn som praktisk skolman. I stortingen 1836, 1842 och 1845 var Arup den ene av Drammens representanter och hade som sådan väsentlig andel i den 1845 utfärdade dissenterlagen. Vid dessa tre storting var han ordförande i kommittéer (utskott), nämligen 1842 och 1845 i kyrkokommittén och 1836 i tullkommittén; han hade några år förut författat en på mycket liberala grundsatser byggd framställning om förändringar i tullagstiftningen.

Källor

Noter

Födda 1793
Avlidna 1874

Norska biskopar
Domprostar
Norska Stortingsledamöter
Norska präster under 1800-talet
Personer från Kristiansand
Män
Alumner från universitetet i Oslo
Friedrich von Ingenohl

Gustav Heinrich Ernst Friedrich von Ingenohl, född 30 juni 1857, död 19 december 1933, var en tysk marinofficer.

Ingenohl blev konteramiral 1907, viceamiral 1910 och 1913 amiral och chef för Högsjöflottan. Han var emot tyska flottans insättande i ett avgörande sjöslag och avgick efter Doggerbankslaget 1915 i februari från chefsplatsen. Fram till 1915 års slut var han stationsbefälhavare i Kiel.

Källor 
 

Tyska amiraler
Personer i Tyskland under första världskriget
Tyska militärer under 1800-talet
Tyska militärer under 1900-talet
Personer från Neuwied
Födda 1857
Avlidna 1933
Män
Svensk uppslagsbok
Robert G. Ingersoll

Robert Green Ingersoll, född den 11 augusti 1833 i Dresden i Yates County, död den 21 juli 1899, var en amerikansk jurist och författare.

Ingersoll deltog på nordstaternas sida i inbördeskriget 1862-63, var attorney general i Illinois 1867-69. Ingersoll är mest känd för sina angrepp i tal och skrift på renlärig kristendom. I svensk översättning finns bland annat Fria tankar, innehållande föredrag och uppsatser (1884, ny följd 1885, ny översättning 1905).

Källor 
 

Amerikanska jurister
Amerikanska fackboksförfattare
Engelskspråkiga fackboksförfattare
Personer från Yates County
Födda 1833
Avlidna 1899
Män
Svensk uppslagsbok
Statens personadressregister

Statens personadressregister (SPAR) är ett statligt register som omfattar alla som är folkbokförda i Sverige, och även dem som har tilldelats samordningsnummer om deras identitet är "styrkt". Skatteverket är sedan 2009 huvudman för registret och har efter upphandling gett  Evry AB (tidigare EDB Business Partner) uppgiften att sköta registret. Fram till 2009 var dåvarande myndigheten Sparregisternämnden huvudman för SPAR.

Uppgifter i SPAR:
 namn 
 person- eller samordningsnummer
 födelsetid
 adress
 folkbokföringsort och distrikt
 födelsehemort
 svenskt medborgarskap
 make eller vårdnadshavare (för barn under 18 år)
 avregistrering på grund av dödsfall, med angivande av tidpunkt, eller avregistrering av annan anledning
 summan av fastställd förvärvsinkomst och inkomst av kapital
 ägare av småhusenhet eller lantbruksenhet med småhus på tomtmark samt uppgift om kommun (belägenhet)
 taxeringsvärde för småhusenhet

Uppgifterna säljs till företag som skickar ut adresserad direktreklam. 
Företag (banker, försäkringsföretag, kreditupplysningsföretag mfl) uppdaterar sina register via SPAR. 

Man avregistreras i SPAR tre år efter utvandring eller efter att man avlidit.

Man kan få en spärr mot direktreklamen genom att skriftligt anmäla till SPAR.  Spärren avser enbart direktreklam med SPAR som källa. Den är giltig tills man aktivt häver den och "följer med" om man flyttar. Man kan även spärra adressen via NIX-adresserat.

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska register
Bengt Ingeström

Bengt Gustaf Theodor Ingeström, född 5 maj 1873 i Klara församling, Stockholm, död 28 november 1953 i Oscars församling, Stockholm , var en svensk industriman.

Ingeström utexaminerades från Tekniska högskolan 1893, grundade ingenjörsfirma Zander & Ingeström 1898, var direktör för Bultfabriks AB i Hallstahammar 1918-27, samt därefter vice ordförande i dess styrelse. Ingeström tillhörde styrelsen för Sveriges tekniska industriers skiljedomsinstitut.

Källor

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1953
Män
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svensk uppslagsbok
Ingenjörer från Stockholm
Lista över Norges sjöförsvarsministrar

Norges sjöförsvarsministrar var cheferna för det departement som 1815 bildades som det sjunde. År 1861 slogs det samman med departementet för postverket och 1885 gick det upp i försvarsdepartementet.

Lista över Norges sjöförsvarsministrar

Källor 
 

Sjöförsvarsministrar
Norge 02
Eneskjöld

Eneskjöld var en svensk adelsätt, som också immatrikulerades på Finlands riddarhus. Den adliga ätten är utslocknad.

Ätten härstammar från Filipstad, där stamfadern Nils Håkansson var borgare på 1600-talet. Hans son Engelbrekt Nilsson överflyttade till Finland och blev sedermera generalguvernementskamrerare i Åbo. År 1653 adlades han med namnet Eneskjöld, och introducerades med nummer 585 året därefter. Han skrev sig därefter till Lyttskär och Koskis. Eneskjöld var gift med Elisabeth Grothusen som tillhörde en kurländsk adelsätt som naturaliserats i Sverige. Två söner till dessa, Johan och Engelbrekt Eneskjöld, stupade i fält utan att efterlämna barn, och två döttrar gifte sig med två bröder av ätten Jordan. Yngste sonen Herman Eneskjöld var kapten vid Åbo läns infanteri, och fick en son, Gustaf Eneskjöld, som efterträdde honom som kapten men som dog barnlös.

Ätten fortlevde på svärdssidan med den äldste sonen till Engelbrekt nobil. Eneskjöld och Elisabeth Grothusen, Gustaf Eneskjöld, som var överste vid Åbo och Björneborgs läns kavalleriregemente. Hans hustru, Hilgard Elisabeth Rehbinder, var friherrinna och dotter till Elisabeth Munck af Fulkila som var Bureättling. De hade tre döttrar som samtliga gifte sig Taube. Fyra söner tillfångatogs vid Poltava, varav två avled i de omständigheterna. Äldste sonen, kaptenen vid Livdragonerna Bernt Johan Eneskjöld, gift med Maria von Graman, fick två döttrar, varav en gifte sig med en prost Le Bell, och den andra med sin kusin majoren Bernt Johan Eneskjöld. En son till dessa, Bernt Johan Eneskjöld, immatrikulerades på Finlands riddarhus med nummer 48. En av den senares söner, Carl Constantin Eneskjöld dömdes till döden för medlemskap i Anjalaförbundet, men benådades.

Ytterligare en son till översten Gustaf Eneskjöld och Elisabeth Munck af Fulkila var löjtnanten vid Jämtlands dragonregemente Henrik Johan Eneskjöld, gift med Beata Råbergh. Deras dotter var gift med talmannen och Stockholms borgmästare Carl Ullner. En son, Bernt Magnus Eneskjöld, tvingades lämna riket 1765, en annan son, Carl Fredrik Eneskjöld var conter amiral och en framstående sjöofficer. Han har sin släktsköld i Förkärla kyrka och ägde släktgården Thorsgården i Listerby.

Carl Fredrik Eneskjöld var ogift, men hade ett oäkta barn, löjtnanten Carl Fredrik Skjöld, som han gjorde till arvinge. Släkten Skjöld fortlever, men den adliga ätten Eneskjöld är utslocknad, på svärdssidan i Sverige 1823 och i Finland 1874. På spinnsidan utdog den slutligt 1913 med Fanny Magdalena Hildegard Eneskjöld (1844-1913), tillhörig den i Finland bosatta grenen.

Källor
 
 Gabriel Anrep: Svenska adelns ättartavor
 Gustaf Elgenstierna: Den introducerade svenska adelns ättartavlor, band II (Stockholm 1926)

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Bureätten
Robert Ingersoll

Robert Ingersoll kan syfta på bland andra:

* Robert G. Ingersoll (1833–1899), amerikansk jurist och författare
 Robert S. Ingersoll (1914–2010), amerikansk diplomat
Ingersoll

Ingersoll är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Charles Roberts Ingersoll (1821–1903), guvernör i Connecticut
 Jonathan Ingersoll (död 1823),  viceguvernör i Connecticut
 Ralph Isaacs Ingersoll (1789–1872), ledare för representhuset från Connecticut
 

Engelska efternamn

en:Ingersoll
Ingeström

Ingeström är ett svenskt efternamn, som burits av bland andra:

 Bengt Ingeström (1873–1953), industriman
 Åke Ingeström (1867–1928), lantbruksskoleföreståndare och politiker, liberal

Svenska efternamn
Tyringe pastorat

Tyringe pastorat är ett pastorat i Göinge kontrakt i Lunds stift i Hässleholms kommun i Skåne län. 

Pastoratet bildades som ett flerförsamlingspastorat 2010 och bestod då följande församlingar:
Röke församling
Tyringe församling
Västra Torups församling

Församlingarna slogs samman 1 januari 2022 och pastoratet blev då ett enförsamlingspastorat.

Pastoratskod är 071503

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida

Pastorat i Lunds stift
Indelningar i Hässleholms kommun
Motzfeldt

Motzfeldt är ett efternamn, som främst burits av medlemmar av en norsk ämbetsmannasläkt, bland andra:

Personer med efternamnet Motzfeldt
 Axel Motzfeldt (1845–1914), norsk militär
 Benny Motzfeldt (1909–1995), norsk glas- och bildkonstnär
 Carl Frederik Motzfeldt (1808–1902), norsk ämbetsman och politiker
 Ernst Motzfeldt (1842–1915), norsk jurist och politiker
 Frederik Motzfeldt (1779–1848), norsk jurist och politiker
 Jonathan Motzfeldt(1938–2010), grönländsk politiker
 Josef Motzfeldt (född 1941), grönländsk politiker
 Ketil Motzfeldt (1814–1889), norsk statsman
 Peter Motzfeldt (1777–1854), norsk statsman
 Peter Nicolay Motzfeldt (död omkring 1735), dansk-norsk militär
 Ulrik Anton Motzfeldt (1807–1865), norsk jurist
 Ulrik Anton Motzfeldt (1871–1942), norsk jurist

Kronologiskt sorterade (inte komplett)
 Peter Nicolay Motzfeldt (död omkring 1735), dansk-norsk militär
 Peter Motzfeldt (1777–1854), norsk statsman
 Frederik Motzfeldt (1779–1848), norsk jurist och politiker
 Ulrik Anton Motzfeldt (1807–1865), norsk jurist
 Carl Frederik Motzfeldt (1808–1902), norsk ämbetsman och politiker
 Ketil Motzfeldt (1814–1889), norsk statsman
 Ernst Motzfeldt (1842–1915), norsk jurist och politiker
 Axel Motzfeldt (1845–1914), norsk militär
 Ulrik Anton Motzfeldt (1871–1942), norsk jurist
 Jonathan Motzfeldt (1938–2010), grönländsk politiker
 Josef Motzfeldt (född 1941), grönländsk politiker

Norska efternamn
Norska släkter
Peter Motzfeldt

Peter Motzfeldt, född den 3 augusti 1777 i Orkedalen, Søndre Trondhjems amt, död den 1 april 1854 i Kristiania, var en norsk statsman, sonsons son till Peter Nicolay Motzfeldt, far till Ulrik Anton och Ketil Motzfeldt, kusin till Frederik och Karl Frederik Motzfeldt.

Motzfeldt blev dansk officer 1796, tjänstgjorde i Västindien från 1802 och överfördes 1807 vid öarnas ockupation av engelsmännen som krigsfånge till England, utväxlades 1809 och blev chef för artilleridetachementet i Bergen.

År 1814 var han ledamot av riksförsamlingen på Eidsvold - där han var anhängare till Kristian Fredrik och utövade mycket inflytande och 17 maj var församlingens vicepresident -, av det utomordentliga stortinget - där han var lagtingets president - och av den kommitté, som underhandlade med de svenska kommissarierna om villkoren för Norges förening med Sverige; han röstade mot unionen.

Den 18 november 1814-37 var Motzfeldt statsråd och 1839-41 ledamot av och norsk ordförande i den första unionskommittén, men utträdde, då kommitténs mandat utvidgades till en genomgripande revision av riksakten. Motzfeldts Dagbog fra det overordentlige storthing 1814 utgavs 1882 av L.M.B. Aubert, hans Breve og optegnelser 1888 av sonen Ketil.

Källor

Litteratur 

 Ludvig Daae, Breve fra danske og norske især i tiden nærmest efter adskillelsen (1876).

Födda 1777
Avlidna 1854
Norges försvarsministrar
Norska Stortingsledamöter
Personer i Norge under 1800-talet
Personer från Orkdals kommun
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Män
Mottagare av Serafimerorden
Invasionen av Hvaleröarna

Invasionen av Hvaleröarna var en svensk militär invasion av den norska skärgården under fälttåget mot Norge 1814. Invasionen blev fördröjd på  grund av dåligt väder vilket gjorde att den norska flottan och armén kunde evakuera öarna. Bara några få strider uppkom då norrmännen skulle försena svenskarna så att civila skulle hinna fly. Bara tre svenskar dog och troligen inga norrmän.

Externa länkar
Hvalers historia (norsk sida)

Slag under fälttåget mot Norge 1814
Norska sjöslag
Svenska sjöslag
1814 i Norge
Krigsåret 1814
Hvalers kommun
Peter Nicolay Motzfeldt

Peter Nicolay Motzfeldt, född omkring 1660 i Köpenhamn, död omkring 1735, var en dansk-norsk militär, farfars far till Peter, Frederik och Karl Frederik Motzfeldt.

Motzfeldt var chef för nordanfjällska dragonregementet vid general Armfelts infall i Trondhjems län 1718 och måste, förföljd av svenske generalen De la Barre, dra sig söderut till Gudbrandsdalen. Han tog avsked som generalmajor 1730.

Källor 
  

Födda 1600-talet
Avlidna 1730-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Danska generaler
Personer i stora nordiska kriget
Personer i Norge under 1600-talet
Män
Personer från Köpenhamn
Harakiri (singel)

Harakiri är en singel från 2012 av den amerikanske musikern Serj Tankian. Det var den tredje singeln som släpptes från Tankians tredje studioalbum Harakiri. Det gick att ladda ned singeln gratis från och med den 20 juni 2012 och en musikvideo släpptes till låten den 10 juli samma år.

Tankian har sagt att ett av ämnena som inspirerade honom att skriva låten "Harakiri" hade att göra med vad han kallar för "massjälvmord av djur" som ägde rum i början av 2011. Tankian nämnde bland annat att runt 25 000 koltrastar dog i Arkansas, 500 000 krabbor dog i Maryland och 100 000 sardiner sköljdes upp på land i södra Kalifornien.

Låtlista

Referenser

Noter 

Amerikanska musiksinglar
Musiksinglar 2012
Reinhold Johan De la Barre

Reinhold Johan De la Barre, född 1660, död den 18 januari 1724, var en svensk militär. 

De la Barre tillhörde en urgammal fransk ätt, vilken kom till Livland med Vilhelm De la Barre, som dog 1650 som generalmajor i svensk tjänst. Dennes son överste Antonius De la Barre (död 1698) naturaliserades som svensk adelsman 1672. En son till denne var Reinhold Johan De la Barre, vilken 1684 blev volontär vid Livgardet till fots i Stockholm, 1690–1700 tjänade i franska armén först vid Qvadts och sedan 1697 vid Königsmarcks regemente (Royal allemand) och 1700 vid sachsarnas infall i Livland fick fullmakt på ett kompani av Magnus Johan von Tiesenhausens dragonregemente, där han 1702 utnämndes till sekundmajor och 1703 till major. 

De la Barre var med vid Narva. Åren 1701–1709 var hans regemente detacherat till Ingermanland, där det låg i strider med ryssarna. Han blev 1710 överste vid Åbo och Björneborgs läns kavalleri och 1713 generalmajor samt överste vid Nylands och Tavastehus läns kavalleri. De la Barre utmärkte sig i striden vid Pälkäne (oktober 1713), men ansågs vållande till nederlaget vid Storkyro (februari 1714). Före sistnämnda slag ingick till kungen från Österbottens län klagomål över, att De la Barre lämnade landet utan skydd mot fienden, men denne förklarade, att endast fiendens stora övermakt nödgat honom att dra sig tillbaka "för att icke hasardera kommenderingen". 

Även hans operationer i Västerbotten 1715 blev föremål för klander, i det att allmänheten ansåg honom för fordrande och för rask i reträtten. Men hans försvar för sina åtgärder tycks ha ställt kungen till freds, ty De la Barre, som 1716 med sitt regemente varit kommenderad att försvara Roslagen, utnämndes 1717 till generallöjtnant. I denna egenskap deltog han i Armfelts norska fälttåg 1718 samt jagade därunder med 350 ryttare överste Motzfelts dragoner söderut och upp på Dovre, varefter han den 10 december besatte den av norrmännen övergivna Røros skans.

Källor

Vidare läsning 

 

Generallöjtnanter i svenska armén
Karoliner
Deltagare i slaget vid Narva
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska militärer under 1700-talet
Födda 1660-talet
Avlidna 1724
Män
De la Barre

De la Barre kan syfta på bland andra:

 François Poullain de La Barre (1647–1723), fransk filosof
 Jean-François de la Barre (1745–1766), fransk adelsman
 Michel de La Barre (före 1675–1745), fransk flöjtist och dirigent
 Reinhold Johan De la Barre (före 1660–1724), svensk militär

Franska efternamn
Pycnodontoidea

Pycnodontoids vär ett utdött taxon av fiskar som levde under juraperioden. De var djupformade och i sidled smala fiskar. Deras tänder indikerar att de levde på små ryggradslösa djur. De kan ha liknat dagens fjärilsfiskar. Än så länge har man funnit ett enda fossil av Pycnodontoidea.  Fyndet hålls i Dinosaur National Monument, Utah.

Referenser

Fiskar från Juraperioden
Restauranten (film)

Restauranten är en svensk TV-film från 1978 i regi av Kjell Sundvall. Filmen visades i TV för första gången den 15 november samma år. Den var Sundvalls andra film.

Rollista 
 Göran Ekstrand - Janne, grovdiskare
 Gustav Bartfay - Stefan, kock
 Arja Saijonmaa - Mirja, kallskänka
 Tommy Johnson - Vlado, kock
 Peter Sdunzik - Werner, servitör
 Axel Düberg - Edvin, servitör
 Fred Gunnarsson - Nils, källarmästare
 Jane Friedmann - Gudrun, hovmästarinna
 Ragnhild Hallkvist - Sigrid, servitris
 Ingrid Karrestad - Michele, diskare
 Marrit Ohlsson - ängsliga grannen
 Lars Amble - hyreshajen
 Torsten Herrlin - den andre grovdiskaren
 János Herskó - trött restauranggäst

Källor

Fotnoter 

Svenska TV-filmer
TV-filmer 1978
Filmer i regi av Kjell Sundvall
Ulrik Anton Motzfeldt

Ulrik Anton Motzfeldt, född den 27 januari 1807 på Saint Thomas, död den 10 juli 1865 i Kristiania, var en norsk jurist, son till Peter Motzfeldt, far till Ernst och Axel Motzfeldt.

Motzfeldt konstituerades som professor i rättsvetenskap 1834 och utnämndes därtill 1839 samt tillhörde sedan 1842 Høyesteret till sin död, utom 1847-52, då han var sorenskriver i Rakkestad. Han var medlem av flera viktiga kommittéer, bland annat av jurykommittéerna 1854 och 1860. Han var 
stortingsrepresentant 1851 och 1854-60 samt därunder stortingspresident 1857-58 och lagtingspresident 1859-60. Hans förslag till grundlagsändring 1854 om ståthållarskapsinstitutionens upphävande ledde till "ståthållarstriden" 1860. Motzfeldt var 1834-40 huvudredaktör av "Den constitutionelle" och författade bland annat Den norske Kirkeret (1844) och Lovgivningen om Odelsretten og om Aasædesretten (1846).

Källor 
 

Norska domare
Alumner från universitetet i Oslo
Norska professorer i juridik
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Norska Stortingsledamöter
Talmän
Norska chefredaktörer
Personer i Norge under 1800-talet
Födda 1807
Avlidna 1865
Män
Ketil Motzfeldt

Ketil Johnsen Melsted Motzfeldt, född den 10 augusti 1814 i Bergen, död den 17 november 1889 i Kristiania, var en norsk statsman, son till Peter Motzfeldt.

Motzfeldt avancerade 1841 till premiärlöjtnant i marinen och var 1841–44 chef för de första djupvattenslodningarna utanför Finnmarkens och Romsdalens kuster. Han deltog i utarbetandet av lagen av 24 september 1851 angående vårsillfisket och lyckades genomdriva fiskerilagen av 23 maj 1857. 

Han var därjämte 1851–58 inspektor för de stora havsfiskerierna och 1852–53 chef för inrikesdepartementets avdelning för postväsendet, 1854 och 1857–60 var han stortingsman, 1860–61 chef för postdepartementet och medlem av regeringen. Åren 1870-85 var han ånyo stortingsman och under hela tiden ledamot av en rad av stortingets viktigaste kommittéer. 

I grund och botten konservativ var han dock för självständig att sluta sig till något parti; genom bitande kvickhet och oförfärad kritik var han en fruktad och respekterad motståndare. Hans i något förkortat skick av brorsonen Ernst Motzfeldt 1908 utgivna Dagbøger 1854–89 är ett betydelsefullt historiskt dokument.

Källor

Externa länkar 

Födda 1814
Avlidna 1889

Norges sjökrigsministrar
Norska Stortingsledamöter
Norska politiker under 1800-talet
Politiker från Bergen
Män
Pholidophorus

Pholidophorus är ett utdött släkte av benfiskar som levde under trias- och juraperioden i Afrika, Europa och Sydamerika.

Pholidophorus var en sill-liknande fisk, och runt 40 cm lång. Trots att den inte är nära besläktad med dagens sill har de båda arterna många gemensamma egenskaper, de har en enda ryggfena, en symmetrisk stjärtfena och en analfena placerad långt bak under kroppen. Pholidophorus  hade stora ögon och var troligen en snabb rovdjursfisk som jagade kräftdjur och mindre fiskar.

En mycket liten benfisk, Pholidophoris hade många primitiva egenskaper till exempel fjäll och ryggrad som var delvis sammansatt i form av brosk istället för ben.

En motsatt uppfattning 
Enligt T.S. Kemp är "en enda art av fiskar från juraperioden, Pholidophorus bechei, troligen systergruppen" till alla fossila och levande benfiskar.

Referenser

Noter

Strålfeniga fiskar
Actinopterygii
Fiskar från Triasperioden
Fiskar från Juraperioden
Pachycormiformes