kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eolshälls reningsverk

Eolshälls reningsverk var ett avloppsreningsverk vid Klubbfjärden, Mälaren i Hägersten, södra Stockholm.

Historik

Eolshälls reningsverk togs i drift 1961 och lades ner 1984. Idag är verket en pumpstation. Det anlades insprängt i Klubbacken vid Klubbensborg. Hösten 1956 började man spränga i berget. Bergmassorna var tänkta att tippas utanför den närbelägna båtklubben för att skapa en 190 meter lång vågbrytande stenpir men istället användes massor från de pågående tunnelsprängningarna för den sydvästra grenen av tunnelbanan, i huvudsak tunneln mellan Axelsberg och Mälarhöjden. År 1961 igångsattes driften för låggradig rening. Den höggradiga reningen togs i drift 24 maj 1962 och därmed var verket helt färdigt. Vattenreningen skedde inledningsvis på biologiskt sätt.

Mellan 1967 och 1970 infördes även kemisk rening på försök. Försöket bestod i att tillsätta aluminiumsulfat efter slamavskiljningen och den biologiska reningsprocessen och syftet var att reducera fosfat- och kvicksilverhalterna i vattnet. Under 1970 godkändes och permanentades den kemiska processen. I berget fanns reningsbassängerna och ovan mark låg centralbyggnaden och den 50 meter höga ventilationsskorstenen som blev ett välbekant riktmärke för sjöfararna på Mälaren och Klubbfjärden. Anläggningen dimensionerades för en folkmängd av 100 000 personer och möjlighet att kunna öka reningskapaciteten med 50 %. Eolshälls reningsverk tog bland annat hand om Skärholmens avloppsvatten, som med självfall rann till verket.

Avveckling
När en överenskommelse mellan Stockholms kommun och Sydvästra Stockholmsregionens VA-verksaktiebolag (SYVAB) träffades 1982 att verkets tillrinningsområde istället skulle föras till Himmerfjärdsverket stängdes Eolshälls reningsverk 1984. Sedan dess förs avloppsvattnet via en pumpstation från Eolshällsverket till Himmerfjärdsverket. Åren 2006 till 2010 revs de gamla byggnaderna och installationerna och på Klubbacken byggdes flera bostadshus. Den höga skorstenen finns alltjämt kvar och bergrummet används som bilgarage.

Se även
 Eolshäll

Externa länkar

Källor

Reningsverk i Sverige
Tekniska försörjningssystem i Stockholm
Mälarhöjden
Ej längre existerande byggnader i Söderort
Bez łez

"Bez łez" är en singel av den polska sångerskan Ewa Farna. Den släpptes i april 2011 som den andra singeln från hennes tredje polska studioalbum Ewakuacja.

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Bez łez på YouTube
Låttext

Musiksinglar 2011
Middle East Rally Championship

FIA Middle East Rally Championship, förkortas MERC, är ett rallymästerskap som körs i Mellanöstern. Mästerskapet startades år 1984 och drivs av Fédération Internationale de l'Automobile.

Säsonger

Externa länkar 
Officiell webbplats
FIA Middle East Rally Championship på fia.com.

Rallytävlingar
Motorsportevenemang i Asien
Nie przegap

"Nie przegap" är en singel av den polska sångerskan Ewa Farna. Den släpptes år 2011 som en singel till hennes polska livealbum med titeln Live. Låten fanns redan med på hennes tredje polska studioalbum Ewakuacja.

Listplaceringar

Referenser

Externa länkar 
Nie przegap på YouTube
Låttext

Musiksinglar 2011
Allmän namnsdag

Allmän namnsdag infaller på nyårsdagen den första januari och är dagen då man firar dem som inte har någon annan namnsdag. Den allmänna namnsdagen infördes på 1990-talet av Svenska Akademiens ständige sekreterare Sture Allén genom publicering i Akademialmanackan.

Se även 
 Namnsdagar i Sverige

Källor 

Namnsdagar
Klubbfjärden

Klubbfjärden är en fjärd i Östra Mälaren och en viktig farled från Mälaren in mot Stockholm.

Beskrivning
Klubbfjärden ligger mellan Hägersten i söder och Smedslätten i norr och sträcker sig mellan Klubbensborg i väst och Stora Essingen i öst. Största bredd är cirka 300 meter och största djup cirka 35 meter. Vid Klubbfjärden ligger bostadsområdet Hägerstenshamnen och de båda vikarna Vinterviken och Mörtviken. De största öarna är Lindholmen med historiskt värdefull bebyggelse och Rotholmen som är obebyggd.

Förleden Klubb härrör från ordet klubb eller klubbe som finns i namn på holmar, skär och uddar. "Klubben" är en benämning som förekom för att beteckna ett mindre berg eller höjd som är ett tydligt landmärke. På halvön Klubbensborg har det funnits krogrörelse sedan 1700-talet. Då gick en av de stora vintervägarna på Klubbfjärdens is till och från Stockholm. Krogen bestod av själva krogstugan och ett brygghus, det är de båda röda stugorna ("Lilla krogen" och "Fader Höks krog") som fortfarande finns kvar vid stranden.

Se även
 Essingefjärden

Källor

 Informationstavla på Klubbensborg uppsatt av Stockholms markkontor år 2006.

Fjärdar i Mälaren
Stockholms geografi
Skratthärfåglar

Skratthärfåglar (Phoeniculidae) är en liten afrikansk familj inom ordningen härfåglar och näshornsfåglar. De är stannfåglar som förekommer söder om Sahara. Fossila fynd av familjen har dock gjorts över ett mycket större område, bland annat från miocen i Tyskland.

Utseende 
Skratthärfåglarna är en morfologiskt distinkt grupp, som inte gärna kan förväxlas med några andra fåglar. De är medelstora fåglar, som mäter 23-46 cm, varav mycket utgörs av den långa stjärten. Deras fjäderdräkt är metalliskt glänsande, ofta blå, grön eller lila och den saknar huvudtofs. Könen är hos alla arter lika till utseendet förutom hos skogsskratthärfågel (Phoeniculus castaneiceps). Arternas näbbar är antingen röda eller svarta, men unga rödnäbbade arter har först svarta näbbar som blir rödare med åldern. Benen är scharlakansröda eller svarta, och de är korta med kraftfull tars. Stjärtfjädrarna är tydligt olika långa där de centrala fjädrarna är längst, och precis som vingpennorna har de iögonfallande vita markeringar.

Ekologi 
Skratthärfåglarna förekommer i öppen skogsmark, på savann eller i taggbuskmarker, och är framförallt trädlevande. De kräver stora träd både för födosök och för trädhålor, vari de häckar och övernattar. Två arter förekommer enbart i regnskog, skogsskratthärfågel och vithövdad skratthärfågel (Phoeniculus bollei).

De lever av leddjur, speciellt insekter, som de födosöker efter med sin långa näbb i ruttet trä eller i springor i barken. De häckar i trädhålor som de inte fodrar och de lägger två till fyra ägg som är blå eller olivgröna.

De klättrar uppför trädstammar likt hackspettar och när de födosöker på marken hoppar de fram till skillnad från härfåglarna som går.

Systematik 
Skratthärfåglarna är närmast besläktade med härfåglarna. Ett nära släktskap mellan dessa båda taxa stöds ytterligare av att deras stigbygel har en unik utformning. De liknar även till utseendet härfåglarna med sin långa nedåtböjda näbb och korta rundade vingar. DNA-studier indikerar att familjens två släkten Phoeniculus och Rhinopomastus skiljdes åt för ungefär 10 miljoner år sedan, varför vissa behandlar dem som separata underfamiljer, eller till och med som två familjer.

Familj Phoeniculidae
 Släkte Phoeniculus
 Grön skratthärfågel (Phoeniculus purpureus)
 Violett skratthärfågel (Phoeniculus damarensis)
 Kenyaskratthärfågel (P. [d.] granti) – urskiljs ofta som egen art
 Svartnäbbad skratthärfågel (Phoeniculus somaliensis)
 Vithuvad skratthärfågel (Phoeniculus bollei)
 Skogsskratthärfågel (Phoeniculus castaneiceps)
 Släkte Rhinopomastus
 Svart sabelnäbb (Rhinopomastus aterrimus)
 Större sabelnäbb (Rhinopomastus cyanomelas)
 Orangenäbbad sabelnäbb (Rhinopomastus minor)

Noter

Externa länkar 

videor av skratthärfåglar - Internet Bird Collection

Fågelfamiljer
Nissan Silvia

Nissan Silvia är en sportbil som tillverkades av den japanska biltillverkaren Nissan Motor Co. Ltd i sju generationer mellan 1965 och 2002.

Nissan Silvia CSP311

Efter framgångarna med sportbilen Datsun Fairlady satsade Nissan på en lyxigare, täckt coupé. Bilen visades på bilsalongen i Tokyo 1964 under namnet Datsun Coupe 1500, men när den gick i produktion våren 1965 hade den bytt namn till Nissan Silvia. Chassi och motor kom från Fairlady-modellen men bilen hade en helt ny täckt kaross ritad av den tysk-amerikanske formgivaren Albrecht von Goertz. Silvian var dubbelt så dyr som Fairladyn och Nissan räknade aldrig med att sälja några stora volymer. Därför tillverkades inga pressverktyg utan varje kaross knackades fram för hand.  Bara ett fåtal bilar såldes utanför Japan så alla Silvia av första generationen var högerstyrda.

Versioner:

Nissan Silvia S10

Namnet Silvia återkom 1975 på en bil avsedd att konkurrera med Toyotas framgångsrika Celica. Silvia S10 delade chassi med Datsun Sunny, med stel bakaxel och antik bladfjädring. Motorerna hämtades från den större Bluebird-modellen. 

Versioner:

Nissan Silvia S110

Den tredje generationen Silvia fanns även som tredörrars halvkombi. Den såldes på hemmamarknaden under namnet Nissan Gazelle. Det var den första Silvian som fanns med turbomotor. 

Versioner:

Nissan Silvia S12

Silvia S12 såldes i Sverige som Nissan 180ZX. På den nordamerikanska marknaden fanns den även med V6-motor. Modellen fanns inledningsvis som cabriolet men den försvann snart på grund av liten efterfrågan.

Versioner:

Nissan Silvia S13

Den femte generationen fick ett nytt avancerat chassi med multilänkaxel bak och fyrhjulsstyrning som tillval.

Versioner:

Nissan Silvia S14

Silvia S14 var den sista generationen som exporterades i någon större omfattning.

Versioner:

Nissan Silvia S15

Den sjunde och sista generationen av Silvia såldes bara i Japan samt Oceanien. Bilen fanns även som cabriolet med fällbart plåttak. Tillverkningen avslutades hösten 2002 som ett led i Nissan-Renaults arbete med att reducera antalet bilplattformar.

Versioner:

Källor
 histomobile.com

Referenser

Externa länkar
 Nissan Heritage 
 Nissan OGS

Silvia
Bakhjulsdrivna fordon
Café Hawelka

Café Hawelka är ett wienerkafé på Dorotheergasse 6 i Wien i Österrike.

Café Hawelka öppnades 1939 av paret Leopold (1911-2011) och Josefine Hawelka (1913-2005), vilka dessförinnan sedan 1936 hade drivit Kaffee Alt Wien på Bäckerstrasse och sedan maj 1939 Café Ludwig på Dorotheergasse. Café Hawelka var under andra världskriget 1939-45 stängt och användes av den tyska krigsmakten.

Efter Österrikes självständighet 1955 utvecklade sig kaféet till träffpunkt för författare och kritiker som Heimito von Doderer, Albert Paris Gütersloh och Hans Weigel. Efter stängningen av Café Herrenhof 1961 drog också andra konstnärer dit, och Café Hawelka blev sin tids viktigaste träffpunkt för Wiens konstvärld. Till dess stamgäster hörde bland annat H. C. Artmann, Konrad Bayer, Ernst Fuchs, Friedensreich Hundertwasser, Rudolf Hausner, Wolfgang Hutter, Helmut Qualtinger, Gerhard Rühm och Oskar Werner. Dess glansdagar som konstnärskafé inföll på 1960- och 1970-talen.

Källor

Noter

Litteratur 
 Franz Hubmann: Café Hawelka. Ein Wiener Mythos. Christian Brandstätter, Wien 2001, 
 Sonja Moser: Das Hawelka. Geschichte & Legende. Pichler, Wien 2009,

Externa länkar 

 Café Hawelkas webbplats

Hawelka
L. F. Ståhlberg & Co bordknifsfabrik

L. F. Ståhlberg & co, tidigare L. F. Ståhlberg & Co bordknifsfabrik, var en fabrik för tillverkning av stålmanufakturvaror i Eskilstuna.

Anders Ståhlberg gick i lära som bordsknivsmed vid Tunafors bruk och blev 1800 egen mästare och satte då upp en fabrik för tillverkning av bordsknivare i Eskilstuna fristad. 1829 hade han fem gesäller och lika många lärpojkar. 1859–1860 lät han uppföra en räcksmedja med två hammare för smidning av bordsknivar och gafflar. Då han 1865 övergick från att fila knivskaften i skruvstäd till att polera dem på slipsten kom dagsproduktionen att mer än femdubblas.

Den 2 januari 1836 ingick Anders Ståhlberg och Lars Fredrik Ståhlberg (1812-1890) i bolag om tillverkning av knivar under firmanamnet A. Ståhlberg & Son. 1843 övertog Lars Fredrik ensam rörelsen. 1 oktober 1845 förvärvades tomt, och 1852 meddelas i länskalendern att Ståhlberg vid Ståhlfors i Eskilstuna, anlagt verkstad för finare smiden med vattendrift och ett sliphus efter engelsk metod. 1882 hade fabriken 80 anställda. 1890 övergick fabriken till sonen Lambert Fredrik Ståhlberg och 1915 köptes fabriken av konkurrenten i Tunafors, Eskilstuna Jernmanufaktur AB.

Vid den första världsutställningen, Londonutställningen 1851, ställdes Eskilstunaindustrins produkter ut och där var till exempel L.F. Ståhlberg representerad. Tillverkningarna vid bordknivsfabriken ställdes ut i Stockholm 1851, 1866 och 1868, i Paris 1855 och 1867, i Malmö 1865 och 1881, i Boulogne 1866, Köpenhamn 1872 och i Wien 1873.

Källor

Noter 

Ej längre existerande svenska metallindustriföretag
Eskilstunas historia
International Marine Certification Institute

International Marine Certification Institute, IMCI, etablerad i Bryssel, Belgien 1988, är en självständig, icke-vinstinriktad organisation för certifiering av fritidsbåtar i europeiska och internationella båtbyggares intresse.

IMCI består av 47 kvalificerade inspektörer från 21 länder och samarbetar med Europeiska unionen.

Organisationer inom sjöfart
Little by Little

Little by Little är en låt av The Rolling Stones som släpptes som B-sida till Stones version av Buddy Hollys låt "Not Fade Away" från 1964. "Little by Little" släpptes även på gruppens debutalbum som släpptes senare samma år och är skriven av Nanker Phelge och Phil Spector. Nanker Phelge är ett nom de guerre för alla Stones medlemmar under tidigt sextiotal.

Musiksinglar 1964
Låtar av Rolling Stones
Wienerkafé

Wienerkafé är en österrikisk kulturinstitution.

Historik
De första kaféerna i Wien i Österrike öppnades i slutet av 1600-talet.  Glansdagarna för kaféer i Wien var tiden runt sekelskiftet 1800/1900, då författare som Arthur Schnitzler, Stefan Zweig, Peter Altenberg, Karl Kraus och Hermann Broch flitigt frekventerade dem och använde dem som arbetsplats. Många berömda konstnärer, vetenskapsmän och politiker vid denna tid, som Egon Schiele, Gustav Klimt, Adolf Loos, Theodor Herzl och Alfred Adler tillhörde stamgästerna. 

Sedan oktober 2011 är wiensk kafékultur listat som ett kulturellt minnesmärke av Unescos National Agency for the Intangible Cultural Heritage, beskrivet som en plats "där tid och rum konsumeras, men där bara kaffet är uppsatt på notan".

Typiskt för wienkaféer är bord med marmorskivor, Thonetstolar och dagstidningar. Stefan Zweig beskrev wienerkaféet som en speciell slags institution, "i själva verket en sorts demokratisk klubb, öppen för alla till priset av en billig kopp kaffe, där en gäst kan sitta i timmar med denna lilla beställning, för att prata, skriva, spela kort, ta emot post, och framför allt ta del av ett oräkneligt antal tidningar och tidskrifter."

Kaféer i Wien i urval 
 Kaffee Alt Wien, Bäckerstrasse 9
 Café Bräunerhof, Stallburggasse 2 - Thomas Bernhards favorikkafé
 Café Central, i Palais Ferstel, Peter Altenbergs favoritkafé
 Café Demel, Kohlmarkt 14 
 Café Hawelka, Dorotheergasse 6
 Café Landtmann, Dr.-Karl-Lueger-Ring 4, Sigmund Freuds favoritkafé
Café Museum, Operngasse 7
 Café Prückel, Stubenring 24, hörnet mot Dr. Karl-Lueger-Platz
Café Ritter,Mariahilfer Strasse 73
 Hotel Sacher, Philharmonikerstrasse 4
 Café Schwarzenberg, Kärntner Ring 17 vid Schwarzenbergplatz
 Café Sperl, Gumpendorferstrasse 11

Se även
Lista över kaffespecialiteter i Österrike
Wienerkonditoriet i Stockholm

Källor

Noter
Carl Anton Henschel

Carl Anton Henschel,  född 23 april 1780 i Kassel, död där 19 maj 1861, var en tysk bergverksingenjör och maskinkonstruktör, verksam i firman Henschel & Sohn. Han var son till Georg Christian Carl Henschel och bror till Johann Werner Henschel.

Henschel räknas som en av grundläggarna av maskin- och lokomotivindustrin i Tyskland, även om grunden lagts redan 1810 av hans far och bror. Han innehade 1803–17 en rad olika befattningar inom det statliga byggnads- och bergverksväsendet i Hessen och Westfalen. År 1817 utnämndes han till Oberberginspektor i Kassel och 1832 till Oberbergrat och ledamot av överdirektionen för de kurfurstliga bergsaltverken i Hessen, befattningar från vilka han 13 år senare tvingades dra sig tillbaka på grund av dövhet. Samtidigt med sin offentliga tjänst utförde han ett mycket omfattande privat arbete, genom att redan 1817 inträdde som kompanjon i sin fars verksamhet, där han utvecklade en betydande verksamhet på olika områden. År 1840 påbörjades tillverkningen av stora verktygsmaskiner, 1841 byggde han sin axiella övertrycksturbin, som kanske är mest känd som Jonvals turbin, och han försökte avkola råjärn genom av inblåsning av atmosfärisk luft (bessemerprocessen). Slutligen påbörjades även fabrikation av lokomotiv och det dylika, "Drache", levererades 1848 till Friedrich-Wilhelms-Nordbahn i Kassel.

Henschel hade stort intresse för allt, som rörde järnvägsväsendet. Redan 1803 arbetade han med planer på användning av ångkraft till drift av fordon på gator och vägar; han ansåg dock inte att ångdriften var den mest lämpliga för järnvägar, utan av rep eller komprimerad luft; drivkraften härtill skulle framställas på stora och stationära kraftstationer. Som bidrag til lösningen av detta problem utgav han flera skrifter, Neue Konstruktion der Eisenbahnen unter Anwendung komprimierter Luft zur Bewegung der Fuhrwerke och Vorschlag der Anwendung eines eisernen Seilzuges auf Eisenbahnen. Då emellertid järnvägar med ångdrift segrade i Tyskland, inriktade han sina studier på dessa och företog av denna anledning resa till England.

Av Henschels skrifter inom järnvägsområdet kan även nämnas Beitrag zur Konstruktionsverbesserungen der Eisenbahnen (1838) och Einige Worte über den mechanischen Teil der Eisenbahnen (1844). Hans intressen sträckte sig även utanför det rent tekniska, då han även ägnade sig åt arkitektur, konst och filosofi, och även inom dessa områden utvecklade han litterär verksamhet med skrifter som Gedanken über den ununterbrochenen Fortgang der Schöpfung aus Raum und Zeit (1840) och Zur Asthetik der höheren Baukunst (1850). Slutligen kan nämnas att han 1844 tilldelades guldmedalj för det bästa svaret på en i Frankrike anordnad pristävlan om säkerhetsåtgärder mot ångpanneexplosioner.

Källor

Tyska ingenjörer
Personer inom Tysklands näringsliv
Tyskt järnvägsfolk
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Kassel
Födda 1780
Avlidna 1861
Män
Salmonsens
Hoplopagrus guentherii

Hoplopagrus guentherii är en fisk i familjen Lutjanidae, vars medlemmar ofta kallas snappers, som finns från Mexiko till Ecuador.

Utseende 
En fisk med hög, från sidorna sammantryckt kroppsform med lätt konvex panna och spetsig nos. och Ryggfenan består av två delar, en styv med 10 taggstrålar, och en mjukare med 14 mjukstrålar. Även analfenan har liknande uppbyggnad, med 3 taggstrålar och 9 mjukstrålar. Kroppen är grönaktig med omkring 8 brunaktiga tvärstreck på sidorna och skär buk. Som mest kan arten bli 92 cm lång och väga 9,58 kg, men den når oftast inte över 50 cm i längd.

Vanor 
Hoplopagrus guentherii förekommer vanligen över klippbotten på djup upp till 50 m, gärna i närheten av korallrev. Vuxna fiskar går inte gärna högre än 15 m, medan ungfiskar ofta vistas bland brunalger, och även i tidvattensdammar. 

Födan består av fisk och ryggradslösa bottendjur.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar östra Stilla havet från Mexiko till Ecuador, inklusive Galápagosöarna.

Betydelse för människan 
Hoplopagrus guentherii är föremål för ett kommersiellt fiske, som lokalt kan vara av stor betydelse. Den fångas främst på långrev eller med fisknät, och saluförs vanligtvis färsk. Den är också föremål för sportfiske. Arten förekommer även i offentliga akvarier.

Status  
Arten betraktas som livskraftig ("LC") av IUCN, och inga egentliga hot är kända. Även om den är allmänt förekommande i hela sitt utbredningsområde är den inte särskilt vanlig, och på grund av att den lever på relativt grunt vatten anser dock IUCN att det finns en potentiell risk för överfiske.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Hoplopagrus
Niko Tuhkanen

Niko Tuhkanen, född 14 mars 1987 i Lahtis, är en finländsk ishockeyspelare.

Tuhkanen inledde sin karriär i Kiekkoreipas U16-lag säsongen 2003-2004. Han har även spelat i Finlands U16- och U19-landslag. Under säsongen 2006/2007 vann Tuhkanen finska juniormästerskapet med Pelicans J20-lag. Tuhkanen spelade sin första säsong i FM-ligan för första gången under säsongen 2008-2009.

I slutet på december 2011 skrev Tuhkanen på för svenska IF Björklöven. Efter endast 15 matcher i Sverige återvände Tuhkanen till Finland då han inför säsongen 2012/2013 skrev på för Mestisklubben Vasa Sport. Tuhkanen gjorde en stark säsong i Vasa, och fick därefter ett ettårskontrakt med sin tidigare FM-ligaklubb Pelicans.

Referenser

Externa länkar 
 

Finländska ishockeyspelare
Födda 1987
Spelare i Jokerit
Spelare i Pelicans
Ishockeyspelare i IF Björklöven
Levande personer
Män
Personer från Lahtis
Spelare i Vasa Sport
GRES Portela

Grêmio Recreativo Escola de Samba Portela är Rio de Janeiros första sambaskola, grundad 11 april 1923.

Externa länkar 
 
 Officiell hemsida

Dansklubbar
Georg Christian Carl Henschel

Georg Christian Karl Henschel, född 24 april 1759 i Giessen, död 2 juni 1835 i Kassel, var en tysk industriman.

Henschel kom 1777 till Kassel, där han 1785 av lantgreve Fredrik av Hessen förvärvade privilegium på driften av det furstliga kanongjuteriet. År 1810 kom sonen Johann Werner Henschel, hem från Paris, där han hade arbetat som bildhuggare, och inrättade nu i samarbete med fadern ett eget gjuteri vid sidan av det kurfurstliga; efterhand utvidgades detta till en maskinfabrik, där det bland annat tillverkades pumpar, brandsprutor, pressar, pannor, blyrör och -plattor m.m. År 1817 inträdde även sonen Carl Anton Henschel i faderns verksamhet, under vars ledning rörelsen, Henschel & Sohn, kom att expandera avsevärt.

Källor

Noter

Personer inom Tysklands näringsliv
Personer från Giessen
Födda 1759
Avlidna 1835
Män
Salmonsens
Café Central

Café Central är ett wienerkafé vid Herrengasse 14 i Wien.

Café Central ligger i det tidigare Bank- och börshuset, idag benämnt Palais Ferstel efter dess arkitekt Heinrich von Ferstel. Det öppnades 1876 och blev mot slutet av 1800-talet en av Wiens främsta mötesplatser för intellektuella, med stamgäster som Peter Altenberg, Theodor Herzl, Alfred Adler, Hugo von Hofmannsthal, Adolf Loos, Leo Perutz och Lev Trotskij.

Litteratur
 Ernst Wolfgang Marboe (redaktör): Café Central, Verlag Müller 1989,

Källor

Noter

Externa länkar
Café Centrals webbplats

Kaféer i Wien
Fysik 1

Fysik 1 är ett samlingsbegrepp för 100-poängskursen Fysik 1b1 som kan kompletteras med 50-poängskursen Fysik 1b2, och 150-poängs kursen Fysik 1a som innefattar materialet i både Fysik 1b1 och 1b2. Kurserna kan erbjudas på gymnasieskolan och Komvux i Sverige. Kursen Fysik 1a är ett obligatoriskt programgemensamt ämne på naturvetenskapsprogrammet  och teknikprogrammet.

Innehåll  
 Mätningar och mätvärden
 Krafter, jämvikt och tryck
 Energi
 Laddningar och fält
 Spänning, ström och effekt
 Termodynamik
 Linjebunden rörelse
 Kraft och rörelse
 Atom och kärnfysik
 Modern fysik
 Universums utveckling

Se även 
 Fysik 2

Referenser

Externa länkar 

Fysikutbildning
Gymnasieutbildning i Sverige
Skolämnen
Café Prückel

Café Prückel, tidigare Café Lurion, är ett wienerkafé vid Ringstrasse i Wien i Österrike.

Kaféet är inrett i 1950-talsstil och är ett byggnadsminne. År 1903 öppnade Maxime Lurion Kaffeehaus Lurion, som under tidigt 1950-tal byggdes om. Den bakre delen återfick under 1980-talet sin tidigare jugendstil.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Café Prückels webbplats

Prückel