kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maximiliano Pereira

Victorio Maximiliano Pereira Páez, känd som Maxi Pereira, född 8 juni 1984 i Montevideo, Uruguay, är en professionell fotbollsspelare (högerback) som spelar för Peñarol.

Klubblagskarriär 
Pereira inledde sin karriär i Defensor Sporting 2002. Under fem år i klubben spelade han 118 ligamatcher och gjorde 25 mål. År 2007 värvades sedan Pereira av Benfica. Under sin första tid i Benfica spelade han mestadels som högermittfältare men blev senare flyttad till en position som högerback. Han slog sig omgående in i laget och spelade de tre första säsongerna 23, 28 respektive 25 ligamatcher. Säsongen 2009–2010 vann Pereiras Benfica den portugisiska ligan.

I februari 2021 värvades Pereira av Peñarol.

Klubbstatistik

Landslagskarriär 
Pereira debuterade i det uruguayanska landslaget den 26 oktober 2005. Han deltog i sin första stora internationella turnering under Copa América 2007.

Under kvalet till VM 2010 spelade Pereira 15 av Uruguays 20 matcher. Han gjorde sitt första mål i semifinalen mot Nederländerna då han reducerade till 2–3 i matchens 91:a minut.

Meriter 
Klubblag
 Benfica
  Seriesegrare: 2009–10, 2013–14, 2014–15
 Portugisiska cupen: 2013–14
 Portugisiska Ligacupen: 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2013–14, 2014–15
 Supertaça Cândido de Oliveira: 2014

Landslag
  Copa América: 2011

Referenser 
 

Uruguayanska fotbollsspelare
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Defensor Sporting
Fotbollsspelare i SL Benfica
Fotbollsspelare i FC Porto
Spelare i CA Peñarol
Spelare i Primera División de Uruguay
Spelare i Primeira Liga
Spelare i Copa América 2007
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Copa América 2011
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Copa América 2015
Spelare i VM i fotboll 2018
Födda 1984
Levande personer
Män
Hugo Bedinger

Hugo Anders Bedinger, född 30 mars 1876 i Hudiksvall, död 9 november 1914 i Västerås, var en svensk organist och tonsättare.

Biografi
Bedinger föddes 30 mars 1876 i Hudiksvall. Han var son till organisten Anders Bedinger. Bedinger var en tid verksam i Amerika där han undervisade i orgel på Bethany College i Lindsborg, Kansas. 1904 blev han domkyrkoorganist i Västerås församling samt musiklärare vid läroverket där, och bidrog starkt till musiklivets höjande i staden. Bedinge var elev vid musikkonservatoriet i Stockholm och som tonsättare tämligen produktiv med sånger, körverk, pianostycken, en koralbok, samt en svensk mässa.

Bedinger gifte sig 1897 i Brooklyn med Signe Gerda Astrid Pettersson (född 1874). De fick tillsammans barnen Stina Vilhelmina (född 1897) och Karin Vilhelmina (född 1902).

1917 var hans fru solist (alt) vid uppförande av Händels Messias i Västerås domkyrka.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 
 

Svenska domkyrkoorganister
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1914
Män
Gravsatta på Strängnäs gamla kyrkogård
Personer från Hudiksvall
Demjan Bednyj

Demjan Bednyj (ryska: Демья́н Бе́дный), född Jefim Aleksejevitj Pridvorov (ryska: Ефи́м Алексе́евич Придворов) 13 april (gamla stilen: 1 april) 1883 i Guvernementet Cherson, Kejsardömet Ryssland, död 25 maj 1945 i Moskva, var en sovjetisk poet.

Demjan Bednyj föddes i en fattig bondefamilj i nuvarande Ukraina; Bednyj, som är ett författarnamn taget 1911, betyder just "fattig". Efter att ha genomgått en utbildning till fältskär i Kiev samt militärtjänstgöring inledde han studier vid Sankt Petersburgs universitet 1904. I samband med ryska revolutionen 1905 började Bednyj engagera sig i revolutionära kretsar, och 1912 anslöt han sig till Rysslands socialdemokratiska arbetareparti. 

Under ryska inbördeskriget skapade Bednyj agitprop till förmån för den bolsjevikiska sidan, och efter oktoberrevolutionen författade han flera politiska och satiriska sånger och dikter, vilket gjorde honom mycket uppskattad. Populariteten kom dock att falna under 1930-talet, då Bednyj författade flera verk som ansågs ge en negativ bild av Rysslands historia, och 1938 uteslöts han ur Sovjetunionens kommunistiska parti. Han återfick delvis sin popularitet under andra världskriget, då han författade antityska dikter till förmån för den sovjetiska insatsen. 

Karaktären Ivan Nikolajevitj Ponyjrov, poet med pseudonymen "Bezdomnyj", i Michail Bulgakovs roman Mästaren och Margarita anses vara baserad på Bednyj. Staden Spassk i Penza oblast hette mellan 1925 och 2005 Bednodemjanovsk efter Bednyj.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Ryska poeter
Födda 1883
Avlidna 1945
Män
Personer från Kirovohrad oblast
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Guyanakokett

Guyanakokett (Lophornis ornatus) är en liten sydamerikansk kolibri.

Kännetecken och ekologi
Guyanakoketten är en mycket liten fågel, bara sju centimeter i längd. Utmärkande för hanen är den röda tofsen på huvudet och de påfallande långa kindfjädrarna. Vid uppvaktningen av honan reser hanen upp tofsen och spärrar ut kindfjädrarna och han flyger även i halvcirklar omkring henne. 

Vanligen läggs två ägg och honan föder upp ungarna själv. Boet fästs vid grenar, är skålformigt och konstrueras av växtfiber och spindelväv. Födan består av nektar från flera olika sorters blommor. Fåglarna har ett födosöksbeteende som innefattar att de ryttlar framför blommorna när de äter nektar. De äter även små insekter.

Utbredning och status
Guyanakokett förekommer i norra Brasilien, östra Venezuela, Franska Guyana, Guyana och Surinam samt på Trinidad. Den anses som en mindre vanlig kolibriart, men är inte rödlistad som hotad av IUCN, bland annat på grund av dess vida utbredningsområde och att den sammantagna populationen, trots att det ännu saknas mer precis kunskap om storlek och populationstrend, inte antas minska i en sådan takt att artens fortlevnad hotas.

Källor 
 Schou, Per (red.). Djur: illustrerad guide till världens djurliv, Globe Förlaget, 2007, s. 324 (not:i källan omskriven som tofskolibri).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Kolibrier
Fåglar i neotropiska regionen
Slagverk (ur)

Slagverk kallas den mekanism i ett ur (klocka) som med jämna mellanrum slår an på ett stycke metall, vanligtvis en eller flera slagklockor, för att skapa ett klangljud. Vanligtvis ett slag vid halvtimmar och sedan så många slag som uret visar timmar vid varje heltimme.

Se även
 Gökur

Noter

Ur
Vrålet från vildmarken

Vrålet från vildmarken (originaltitel: The Great Outdoors) är en amerikansk komedifilm från 1988 i regi av Howard Deutch och manus av John Hughes. Rollerna spelas av bland andra John Candy och Dan Aykroyd.

Handling 
Chet och Connie Ripley och deras barn ska ha semester i en stuga i skogen. Plötsligt dyker Connies syster upp med sin familj, oinbjuden och ovälkommen.

Skådespelare (urval) 
 John Candy
 Dan Aykroyd
 Stephanie Faracy
 Annette Bening
 Chris Young
 Ian Giatti
 Bart the Bear

Mottagande 
Filmen drog in 41 455 230 dollar i biljettintäkter i USA. Filmen fick mestadels negativ kritik. Den har 38 % positiva recensioner på Rotten Tomatoes. Leonard Maltin's Movie Guide gav filmen 1½ stjärnor av 4. Roger Ebert och Gene Siskel var mycket besvikna på filmen och tyckte inte den levde upp till Candys och Aykroyds talanger.

Referenser 

Amerikanska komedifilmer
Filmer 1988
Kandidaten

Kandidaten är en dansk långfilm från 2008.

Handling 
Försvarsadvokaten Jonas Bechmann lever ett normalt liv, tills han själv blir misstänkt för mord. Efter en natt på krogen hamnar han på ett hotellrum tillsammans med en ung och vacker kvinna. Nästa morgon vaknar han och ser kvinnan död på golvet, brutalt mördad och allt pekar på Jonas. 
 
Hans enda chans för att överleva är att fly från allt. Men snart upptäcker Jonas att han är fångad i ett spel av sanning och lögner, där gränsen mellan vad som är sant och falsk är tunn. Först då jakten visar spår tillbaka till hans fars mystiska död, inser Jonas att han bara har en väg ut: att bli dem, han jagar...

Om filmen 
Kandidaten vann två priser vid Robertgalan 2009.

Rollista (i urval) 
 Nikolaj Lie Kaas - Jonas Bechmann
 Ulf Pilgaard - Martin Schiller
 Laura Christensen - Louise
 Tuva Novotny - Camilla
 David Dencik - Michael
 Kim Bodnia - Claes Kiehlert
 Henning Jensen - Peter Bechmann
 Jesper Langberg - Jørgen Hammel
 Birgitte Hjort Sørensen - Sara

Filmer 2008
Danska thrillerfilmer
Citrongrässläktet

Citrongrässläktet (Cymbopogon) är ett släkte med runt 55 arter som trivs i varmare klimat.

Urval av arter 
Cymbopogon ambiguus
Cymbopogon bombycinus
Cymbopogon citratus (Västindiskt citrongräs)
Cymbopogon flexuosus (Ostindiskt citrongräs)
Cymbopogon martinii (Palmarosagräs)
Cymbopogon nardus (Ceyloncitronella)
Cymbopogon obtectus
Cymbopogon procerus
Cymbopogon proximus
Cymbopogon refractus
Cymbopogon schoenanthus
Cymbopogon winterianus

Källor 
 Classification of Genus: Cymbopogon 
 Shenet - Citrongräs 

Gräs
Ci Växtindex

ta:அருகம் புல்
Citrongräs

Citrongräs kan avse:

 Citrongrässläktet:– ett släkte av gräs
 Västindiskt citrongräs – en flerårig växt Cymbopogon citratus som används mycket inom asiatisk matlagning
 Ostindiskt citrongräs – en gräsart, se Cymbopogon flexuosus
 Ceyloncitronella – en gräsart, se Cymbopogon nardus
Emil Herrmann

Emil Herrmann, född 9 april 1812 i Dresden, död 16 april 1885 i Gotha, var en tysk jurist.

Herrmann blev 1834 juris doktor och privatdocent i Leipzig, 1836 extra ordinarie professor i Kiel, 1842 ordinarie professor där, 1847 i Göttingen, 1868 i Heidelberg och var 1873–1878 president för det evangeliska överkyrkorådet i Berlin.  

Herrmann debuterade som kriminalist, straffrätten förblev hans favoritområde, till vilket han gav åtskilliga bidrag, både i tidskrifter, således i "Archiv des Criminalrechts", för vilken han var medutgivare från 1852, och i separata skrifter, till exempel Zur Beurtheilung des Entwurfs eines Criminalgesetzbuches für das Königreich Sachsen (1836) och den för sin tid utmärkta skildringen av Johann Freiherr zu Schwarzenberg (1841). 

Vid sidan härav bearbetade han Codex i bröderna Albert och Moritz Kriegels utgåva av "Corpus juris civilis" (1843), och tillsammans med åtta kolleger (Nicolaus Falck, Johannes Christiansen, Carl Otto von Madai, Johann Gustav Droysen, Georg Waitz, Johann Christian Ravit, Lorenz von Stein och Marcus Tönsen) utgav han den lilla skriften Staats- und Erbrecht des Herzogthums Schleswig. Kritik des Commissionsbedenkens über die Successionsverhältnisse des Herzogthums Schleswig (1846). 

Från mitten av 1840-talet inriktade han sig med kraft på kyrkorätten och de kyrkliga frågorna, hans talrika hithörande arbeten är till största delen skrivna med legislativa syften, bland annat Ueber die Stellung der Religionsgemeinschaften im Staate, besonders nach dem Hannoverschen Verfassungsrecht und den Grundrechten (1849) och Die nothwendigen Grundlagen einer die consistoriale und synodale Ordnung vereinigenden Kirchenverfassung (1862) - han var den egentliga skaparen av den nya preussiska kyrkoförfattningen. 

Under svåra förhållanden stod Herrmann i spetsen för den preussiska kyrkoförvaltningen – man kan exempelvis tänka på det svårlösta ärendet kring Theodor Hossbach. Han 
var en förtrolig vän till Isaak August Dorner, i vars brevväxling med Hans Lassen Martensen han ofta omtalas, men betraktades som en motståndare av de ortodoxa kyrkomännen (Immanuel Hegel, Ottomar Hermes med flera), vars hela hållning, vilken fann stöd hos kejsar Vilhelm, gav anledning till, att han sökte avsked. I sina Erindringer omtalar Niels Lassen Hermann med stor sympati.

Källor

Noter 

Straffrättsexperter
Kyrkorättsexperter
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Jurister under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Födda 1812
Avlidna 1885
Män
Salmonsens
Klösbräda

En klösbräda är ett föremål avsett för att tamkatter, främst innekatter, ska klösa på det och därigenom slita ned eller vässa sina klor. Genom att tillhandahålla en klösbräda till katten minskar kattägaren risken för att katten klöser sönder tapeter, möbler eller trösklar. En klösbräda kan bestå av exempelvis sammanpressade pappersfibrer eller en stomme av någon form omlindad med sisalsnöre. Möbler för katter har ofta integrerade klösbrädor.

Katter
Inredning
Lyman Beecher

Lyman Beecher, född 12 oktober 1775 i New Haven, Connecticut, död 10 januari 1863 i Brooklyn, New York, var en amerikansk präst. Han var far till Harriet Beecher Stowe och Henry Ward Beecher.

Beecher tjänstgjorde i olika kongregationalistiska och presbytarianska församlingar och var president vid Lant Theological Seminary i Cincinnati.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Amerikanska präster under 1700-talet
Amerikanska präster under 1800-talet
Personer från New Haven
Födda 1775
Avlidna 1863
Män
Nikolaj Znaider

Nikolaj Znaider är en danskfödd violinst och dirigent, född den 5 juli 1975 i Köpenhamn.

Som 14-årig vann han 1990 första pris i sin kategori i Jaroslav Kocian-tävlingen i Tjeckien. 1992 vann han, 16 år gammal - som yngste deltagare och första dansk någonsin - den internationella Carl Nielsen-tävlingen, och 1997 vann han första pris i violinvärldens mest respekterade tävling, Drottning Elizabeth-tävlingen i Bryssel.

Nikolaj Znaider gör ca 100 konsertframträdanden om året. Därtill kommer ett antal konserter där han axlar dirigentrollen.

Han räknas redan idag som en av violinvärldens främsta solister. Som dirigent håller han också på att befästa sin position. Från 2009 och tre år framåt är han förste gästdirigent för Svenska Kammarorkestern, Örebro.

Nikolaj Znaider spelade tidigare på en violin tillverkad av Antonio Stradivarius 1741, den s.k. ex-Liebig-violinen.

Idag spelar han på en violin tillverkad av Guarneri del Gesù, från 1741. Den spelades tidigare av den legendariska violinisten Fritz Kreisler. Violinen är därför känd som Ex-Kreisler Guarnerius. Den är ett lån till Znaider från Det Kongelige Teater.

Diskografi 
Carl Nielsen och Max Bruchs violinkonserter. London Philharmonic Orchestra, Lawrence Foster. (2000)
Sergej Prokofjevs violinkonsert nr 2 och Aleksandr Glazunovs violinkonsert. Bayerisches Symphonieorchester, Mariss Jansons. (2002)
Bravo – Virtuoso and Romantic encores for Violin. Med Daniel Gortler, piano. (2003)
Ludwig van Beethovens och Felix Mendelsohns violinkonserter. Israel Philharmonic Orchestra, Zubin Mehta. (2005)
Johannes Brahms samlade verk för violin och piano. Med Yefim Bronfman, piano. (2007)
Johannes Brahms och Erich Wolfgang Korngold: Violinkonserter. Inspelade "live" i Wiens Musikvereinssaal med Wienerfilharmonikerna under ledning av Valerij Gergijev (2009)

Externa länkar 
 IMG Artists biografi
 Officiell hemsida
 NPR's First Live Orchestral Webcast, 21 July, 2006

Referenser

Danska violinister
Danska dirigenter
Levande personer
Födda 1975
Män
Musiker från Köpenhamn
Javi Martínez

Javi Martínez Aginaga, född 2 september 1988, är en spansk professionell fotbollsspelare (mittfältare) som spelar för Qatar SC.

Klubblagskarriär 
Martínez inledde sin karriär i Osasuna och spelade i klubbens reservlag säsongen 2005–2006. Sommaren 2006 såldes han till Athletic Bilbao för 6 miljoner euro. Han tog omgående en plats i Athletic Bilbao och spelade 35 ligamatcher och gjorde 3 mål under sin första säsong i klubben. Bilbao tog sig till final i Copa del Rey säsongen 2008–2009 men förlorade där mot Barcelona.

Säsongen 2009–2010 blev hans målmässigt bästa i karriären då han gjorde sex mål på 34 ligamatcher. Efter säsongen fick han ta emot Don Balón Award som årets genombrott. Säsongen 2012/13 vann Martinez Uefa Champions League med Bayern München. Bayern vann över Borussia Dortmund med 2-1 i finalen efter mål av Mario Mandzukic och Arjen Robben.

Den 20 juni 2021 värvades Martínez av Qatar Stars League-klubben Qatar SC.

Landslagskarriär 
Martínez spelade 14 matcher för Spaniens U21-landslag mellan 2007 och 2010 och deltog bland annat i U21-EM 2009. Den 20 maj 2010 blev han uttagen i Spaniens trupp till VM 2010 utan att ha spelat en enda match för det spanska seniorlandslaget. Han debuterade i landslaget nio dagar senare då han kom in som avbytare i den 81:a minuten i en träningslandskamp mot Saudiarabien. Den 3 juni fick han starta en landskamp för första gången då han spelade de 80 första minuterna i en träningslandskamp mot Sydkorea. Han spelade sin första VM-match den 25 juni då han bytte av Xabi Alonso under de sista tjugo minuterna mot Chile i den sista gruppspelsmatchen.

Meriter 
Bayern München
 Bundesliga: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021
 UEFA Champions League: 2012/2013, 2019/2020
 Tyska cupen: 2012/2013, 2013/2014, 2015/2016, 2018/2019, 2019/2020
 Tyska Supercupen: 2012, 2016, 2017, 2018, 2020
 UEFA Super Cup: 2013, 2020
 VM för klubblag: 2013, 2020

Spanien
 U19 EM 2007: Guld
 VM 2010: Guld
 U21 EM 2012: Guld
 EM 2012: Guld
 FIFA Confederations Cup 2013: Tvåa

Referenser

Noter 

Spanska fotbollsspelare
Spanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CA Osasuna
Spelare i Athletic Bilbao
Spelare i FC Bayern München
Spelare i Qatar SC
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División B
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Spelare i Fifa Confederations Cup 2013
Spelare i VM i fotboll 2014
Världsmästare i fotboll
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Spanien
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 2012
Födda 1988
Levande personer
Män
Tinotyp

Tinotyp är en fotografisk avbildning med en teknik, snarlik ferrotypin, men med användande av en förtennad järnplåt i stället för en oförtennad, vilket gör att bilden blir betydligt ljusare jämfört med ferrotypen.

Metoden utvecklades i början av 1850-talet, och skapade i likhet med de flesta andra tidiga tekniker ett positiv som var själva fotografiet, utan möjlighet att göra några kopior av det. I likhet med ferrotyperna var de dock enkla och snabba att framställa, och tekniken överlevde därför för enklare kringresande fotografer långt in på 1900-talet.

Fotografiska tekniker
Henry Ward Beecher

Henry Ward Beecher, född 24 juni 1813 i Litchfield i Connecticut, död 8 mars 1887 i Brooklyn i New York, var en amerikansk präst och social reformator. Han var son till Lyman Beecher och bror till Harriet Beecher Stowe.

Henry Ward Beecher blev 1847 anställd vid den kongregationalistiska Plymouthkyrkan i Brooklyn. Han arbetade kraftigt för slavarnas frigörelse, och verkade även för nykterhetsrörelsen och bekämpade politisk korruption. Sin främsta berömmelse nådde han som predikant.

Bland hans skrifter märks Bible Studies (1878) och Evolution and Religion (1887).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

Amerikanska präster under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1887
Män
Anthony Modderman

Anthony Ewoud Jan Modderman, född 27 september 1838 i Winschoten, död 7 augusti 1885 i Haag, var en nederländsk jurist och liberal politiker.

Modderman blev juris kandidat 1859, juris doktor 1863, advokat samma år, 1864 professor i Amsterdam, 1870 i Leiden, 1879 justitieminister, 1883 statsminister och 1885 ledamot av Hoge Raad der Nederlanden (Högsta domstolen). Hans debutarbete De hervorming onzer strafwetgeving (1863) var kritiskt-historiskt, medan universitetstalen Straf - geen kwaad (1864), De methode der wetenschap van het strafrecht (1871) och De eenheid der wetenschap en het recht van het ideaal (1879) var av mer allmänt innehåll. Han var ledamot av nederländska strafflagkommissionen av 28 september 1870 och fader till den nederländska strafflagen av 3 mars 1881, ett av sin tids främsta lagverk. Särskilt stor uppmärksamhet väckte hans tal i Generalstaternas andra kammare den 2 oktober 1880, vilket riktade sig mot dödsstraffet och översattes till flera språk.

Källor

Nederländska jurister
Nederländska professorer
Nederländernas ministrar
Alumner från Leidens universitet
Personer verksamma vid Universiteit van Amsterdam
Födda 1838
Avlidna 1885
Män
Salmonsens
Peroryctinae

Peroryctinae är en underfamilj i familjen punggrävlingar med cirka 12 arter fördelade på fyra släkten.

Utbredning 

De flesta arterna förekommer på Nya Guinea samt på mindre öar i samma region, bland annat på Bismarckarkipelagen och Moluckerna. En art lever dessutom på Kap Yorkhalvön vid Australiens norra udde.

Kännetecken  

Dessa punggrävlingar har ett typiskt utseende som kännetecknar hela familjen, till exempel en långdragen spetsig nos, långa bakre extremiteter och klor vid framfötterna för att gräva i marken. Angående storleken finns däremot stora variationer. Medlemmar i släktet muspunggrävlingar har bara en kroppslängd mellan 15 och 18 centimeter (utan svans) medan arter i släktet Peroryctes når 55 centimeters längd och en vikt upp till 5 kilogram.

Jämförd med underfamiljen Peramelinae är skallen inte lika avplattad.

Levnadssätt 

I motsats till arter i underfamiljen Peramelinae vistas dessa punggrävlingar främst i tropiska regnskogar upp till 4 500 meter över havet. Individerna lever utanför parningstiden ensamma och är ofta aggressiva mot artfränder av samma kön. De är aktiva på natten och vilar på dagen i lövansamlingar, håligheter i träd eller andra gömställen.

Arterna är allätare som livnär sig av bland annat frukter, insekter och deras larver samt mindre ryggradsdjur. Vissa arter är specialiserade på insekter.

Det är nästan ingenting känt om deras fortplantningssätt. Det antas att parningen och födseln sker liksom hos underfamiljen Peramelinae.

Systematik 

Djurgruppens systematiska position är delvis omstridd. De är närmare släkt med arterna i underfamiljen Peramelinae än med andra medlemmar i ordningen grävlingpungdjur (kaninpunggrävlingar, svinfotad punggrävling). Ibland får djurgruppen familjstatus, Peroryctidae.

Släkten 

 Taggpunggrävlingar (Echymipera) har en hård päls som påminner om taggar.
 Muspunggrävlingar (Microperoryctes) tillhör de minsta medlemmarna i ordningen grävlingpungdjur.
 Släkte Peroryctes med två till fyra arter, lever på Nya Guinea, är påfallande stora.
 Indonesisk punggrävling (Rhynchomeles prattorum) är endemisk för ön Seram som tillhör Moluckerna. Arten iakttogs 1920 för sista gången och den är kanske utdöd.

Referenser 
 med följande källor:
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999 
 Wilson, D. E., and D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, 2005.

Noter 

Grävlingpungdjur
Peramelidae
Joseph Ortolan

Joseph Louis Elzéar Ortolan, född 21 augusti 1802 i Toulon, död 27 mars 1873 i Paris, var en fransk jurist.

Ortolan blev juris doktor 1829, arbetade först som bibliotekarie vid kassationsdomstolen, höll föreläsningar både vid Sorbonne och annorstädes, blev 1836 professor i Paris och var 1848-51 ledamot av högsta undervisningsrådet. 

Som författare behandlade han både den romerska rätten, Explication historique des Instituts de l'empereur Justinien (I-II 1827, 12:e upplagan utgiven av Joseph Émile Labbé 1883), och statsrätten, Cours public d'histoire du droit politique et constitutionnel (1831), men särskilt som kriminalist räknas han som en av Frankrikes klassiska författare under 1800-talet; i hans straffrättsliga verk, bland annat Cours de législation pénale comparée. Introduction philosophique (1841), Introduction historique (1841, utgiven av G. Naryt) och Eléments de droit pénal (1856, 5:e upplagan utgiven av Albert Desjardins I-II 1886), förbinds vedergällnings- och säkerhetstanken.

Av Ortolans övriga verk kan nämnas Notice biographique sur M. Dupin (1840), Les pénalités de l'enfer de Dante suivies d'une étude sur Brunetto Latini apprécié comme le maître de Dante (1873, översatt till spanska av José Vicente y Caravantez) och diktsamlingen Enfantines. Moralités (1845, andra upplagan 1860).

Källor

Franska jurister
Franska professorer
Alumner från Paris universitet
Födda 1802
Avlidna 1873
Män
Salmonsens