kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bukowskis

Bukowski auktioner AB, "Bukowskis", är ett auktionsföretag inom konst, antikviteter och design som grundades 1870. Auktionshuset huvudkontor ligger vid Berzelii Park 1 i Stockholm. Ytterligare kontor och showroom finns i Göteborg, Malmö och Helsingfors och företaget har även representanter i Köpenhamn, London, New York, Berlin och Costa del Sol.

Historik 

Bukowskis grundades 1870 av den polske adelsmannen Henryk Bukowski på Jakobstorg 3. Senare flyttades auktionerna till Hotell Rydberg och 1882 till Arsenalsgatan 2. Namnet vid denna tid var A.B. Bukowskis konsthandel. Den första större försäljningen ägde rum 1873 och omfattade en av kung Karl XV:s samlingar. En av auktionshusets mest spektakulära auktioner under det tidiga 1900-talets hölls efter storsamlaren Christian Hammer, då delar av hans samling såldes på fem auktioner. Bland köparna fanns grevinnan Wilhelmina von Hallwyl, skapare av Hallwylska museet. Under 1920-talet hade Bukowskis ensamrätt på försäljningen av Anders Zorns etsningar, vilka även under lång tid fungerade som säkerhet för banklån.

År 1928 köptes Bukowskis av bankiren Martin Aronowitsch. Bukowskis kom att förbli i familjens ägo i nästan 50 år. Sonen Gregor Aronowitsch tog över Bukowskis efter fadern. Han var styrelseledamot från 1938, anställd från 1944 och VD från 1953. År 1974 köpte Matts Carlgren Bukowskis. Carlgren anställde Carl-Gustaf Petersén som VD-assistent till legendaren Gregor Aronowitch, som satt kvar som VD fram till 1980.

År 1991 köpte Göran Gustafsson Kapital AB Bukowskis. Auktionsfirman avyttrades 16 år senare till familjen Lundin 2007.

År 2021 förvärvade det globala auktionshuset Bonhams Bukowskis.

Koncern 
VD sedan september 2016 är Louise Arén. Bukowskis ägs sedan 2021 av Bonhams. Koncernens verksamhet innehåller Liveauktioner, Online only auktioner, köp direkt-erbjudande, utställningsförsäljning, privatförsäljning och fastighetsförsäljning.

Auktionerna 
Bukowskis genomför åtta Liveauktioner per år. Utöver Liveauktionerna finns onlineauktioner tillgängliga dygnet runt.   

Därutöver genomförs specialauktioner och visningar som exempelvis Ingmar Bergmans dödsbo 2009, Marabous och Astra företagssamlingar 2012 respektive 2013. Sentida uppmärksammade auktioner inkluderar J.E Safra Samlingen 2017, Hans Erik Börjesons Samling 2018, Rolf Schmitz Samling, Hans J. Wegner samt Lars Norén – Ting 2021. Sedan 2017 sköter Bukowskis även Systembolagets samtliga dryckesauktioner.

Referenser

Externa länkar 

 Bukowskis webbplats

Svenska auktionsföretag
Konstinstitutioner i Sverige
Företag bildade 1870
Livingstone

Livingstone kan avse:

Personer med efternamnet Livingstone
 Dandy Livingstone (född 1973), brittisk reggaesångare
 David Livingstone (1813–1873), brittisk upptäcktsresande
 Eddie Livingstone (1884–1945), kanadensisk ishockeydirektör
 Ian Livingstone (född 1949), brittisk författare
 Ken Livingstone (född 1945), brittisk Labour-politiker
 Sergio Livingstone (1920–2012), chilensk fotbollsspelare

Geografi
Livingstone, Zambia – en historisk kolonialstad och huvudstad i provinsen Södra Zambia

Se även
Livingston (olika betydelser)
Livingstonemedaljen
Livingstonemuseet
Livingstones turako

Skotska efternamn
Slaget vid Rafia

Den 22 juni 217 f.Kr. stod slaget vid Rafia. Det var vändpunkten i det "fjärde syriska kriget" och det utkämpades mellan Ptolemaios IV Filopator av Egypten och Antiochos III den store av det seleukidiska riket. Det antika Rafia ligger i närheten av dagens Rafah. År 219 f.Kr. hade Antiochos den store invaderat det ptolemeiska riket och avancerat söderut. 218 f.Kr. var så gott som hela Syrien, Fenicien och Palestina ockuperat, nu återstod att ta sig an den egyptiska huvudstyrkan.
Slaget vid Rafia - Ptolemaios hade cirka 70 000 man infanteri, 6 000 kavallerister och 73 krigselefanter (afrikanska elefanter). Antiochos hade cirka 62 000 man infanterister, 6 000 kavallerister och ett 100-tal elefanter (asiatiska elefanter). Vid slagets början gick det tämligen bra för seleukiderna. Deras elefanter drev bort egyptiernas elefanter. Antiochos högra flank med kavalleri lyckades driva bort egyptiernas vänstra. Dock förlorade Antiochos vänstra flygel och fick vika bakåt. Slaget kom att avgöras i egyptisk favör då de stora falangerna möttes på fältet. Det var den nya inhemska egyptiska falangen som här besegrade en klassisk makedonsk falang. Vid de efterföljande fredsunderhandlingarna och som en konsekvens av förlusten i slaget vid Rafia lät Antiochos III släppa i stort sett alla sina nyligen gjorda erövringar.

Se även
Antiochos III den store
Ptolemaios IV Filopator
Seleukiderna
Ptolemaiska riket
Syriska krigen

217 f.Kr.
Rafia
Asien under 200-talet f.Kr.
Ängschampinjon

Ängschampinjon (Agaricus campestris) är en matsvamp som är allmänt förekommande i hela Sverige. Den har en mild smak och lukt och dess kött är vitt med svag rodnad. Som matsvamp används den bland annat i stuvningar och soppor och unga svampar kan också användas i sallader. Den är landskapssvamp i Skåne.

På sommaren och på hösten kan den anträffas i öppen mark, särskilt ängsmarker, hagar och gräsmattor. Svampens fruktkroppar uppträder ofta många tillsammans och den hör till de svampar som kan ingå i så kallade häxringar (eller älvringar). 

Hatten är välvd och har en vitaktig färg och blir cirka 5–10 centimeter bred. Kanten på hatten kan ibland vara lite rosatonad. Skivorna är hos unga exemplar rosaktiga, men efterhand övergår de till att bli allt mer svartbruna. Även svampens sporer är svartbruna. Foten är vitaktig, men gulnar ofta mot basen. Dess höjd är cirka 3–6 centimeter. På foten finns som hos andra champinjoner en ring, som är tunn och skör. Strumpa saknas.

Källor 
 Nylén, Bo. Svampar i Norden och Europa, 2000.

Externa länkar 

 Naturhistoriska riksmuseets svampbok

Skivlingar
Matsvampar
Landskapssvampar
Don Quijote (balett)

Don Quijote är en balett i tre akter, koreograferad av Marius Petipa till musik av Léon Minkus. Den bygger på Miguel Cervantes roman Don Quijote.

Historia
Baletten hade urpremiär på Bolsjojteatern i Moskva den 26 oktober 1869. Den omarbetades först av Marius Petipa 1869 och 1871 och därefter av Aleksandr Gorskij 1900. Efter att den ryske dansaren Rudolf Nurejev hoppat av till väst 1961, satte han upp operan på flera scener, bland annat i Wien 1966, Sydney 1970 och London 2001. Och den har ofta spelats därefter.

I Sverige spelades baletten 12 gånger på Stockholmsoperan säsongen 1959-1960 i koreografi och regi av Alert och Nina Kozlovsky.

Handling
Den tunna handlingen är hämtad från andra delen av Cervantes roman. Den tjänar mest som ett sammanbindande kitt för de olika dansscenerna, av vilka några tillhör de mest dansade.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Franska baletter
Don Quijote
Österrikiska baletter
Fjärde syriska kriget

Fjärde syriska kriget av de syriska krigen utspelades mellan Seleukiderriket och det Ptolemaiska riket åren 219 f.Kr.-217 f.Kr. Det slutade i stort sett oavgjort sedan Antiochos III förlorat slaget vid Rafia.

Krig under antiken
Léon Minkus

Léon Minkus, egentligen Ludwig Alois Minkus, född 23 mars 1826 i närheten av Brno, död 7 december 1917 i Wien, var en österrikisk balettkompositör och violinist av tjeckisk och polsk börd.

Referenser 

Födda 1826
Avlidna 1917
Österrikiska kompositörer
Balett i Österrike
Män
Partiska

Parthiska, Pahlavanik, är ett utdött nordvästiranskt språk. Det talades i Parthien – en region i och runt Khorasan och angränsande områden – och var det officiella språket i Parthien från 250 f.Kr. till 226 e.Kr.

Parthiska språket var ett medeliranskt språk, besläktat med kurdiska och andra nordvästliga iranska språk. Det skrevs med olika typer av arameiska alfabet och var relativt fattigt på ordformer.

Efterlämnade texter på parthiska finns bland annat på lerskärvor från Nisa. Dessutom finns senare texter, skrivna i slutet av 200-talet och efter arsakidisk tid, från kejserliga inskrifter med parallelltext på medelpersiska. Dessutom finns än senare manikeiska texter som man påträffat i kinesiska Östturkestan.

Referenser 

Utdöda språk
Jacek Kuroń

Jacek Jan Kuroń, född 3 mars 1934 i Lwów, död  17 juni 2004 i Warszawa, var en av ledarna i den demokratiska oppositionen i Folkrepubliken Polen, politiker och historiker. Han var med och bildade KOR, Kommitté för arbetarnas försvar, i samband med oroligheterna 1976. Han var internerad och arresterad under Jaruzelskis krigstillstånd för sitt engagemang i Solidaritet/Solidarność. Kuron fick tillbringa sammanlagt nio år i fängelse för sin kritik av regimen. 1989 deltog han i rundabordssamtalen som ledde till att demokrati infördes. Under den tredje polska republiken var han arbetsmarknads- och socialminister vid två tillfällen. Han fick höga utmärkelser - som Vita Örnens orden (Polen), Hederslegionen (Frankrike), Förtjänstkorset (Tyskland), Jaroslav-orden (Ukraina), Giedymin-orden (Litauen).
Hans självbiografi "Mitt Polen" utgavs av Ordfront 1991 i översättning av Lennart Ilke.

Verk på svenska

Källor
Nationalencyklopedin, band 11 (Höganäs: Bra böcker, 1993).

Noter

Externa länkar

Polska politiker
Födda 1934
Avlidna 2004
Dissidenter
Personer från Lviv
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Män
Pier Schmid

Pier Schmid, född 16 mars 1971 i Karlstad, är en svensk låtskrivare, textförfattare och musiker.

Schmid var tidigare medlem i den svenska popgruppen Da Buzz, tillsammans med Per Lidén och Annika Thörnquist. Gruppen tävlade i Melodifestivalen 2003. Nu är han medlem i pop/rock-duon Broken Door tillsammans med Tobias Östlund. Broken Door har med singeln "Angel" nått åttonde plats på Sverigetopplistan.

Födda 1971
Svenska musiker under 2000-talet
Svenska låtskrivare under 2000-talet
Män
Levande personer
Deltagare i Melodifestivalen 2003
Medlemmar i Da Buzz
Musiker från Karlstad
Edvard Hedin

Edvard Laurentius Maximus Hedin, född 29 maj 1856 i Kräcklinge församling, Örebro län, död där 21 oktober 1921, var en svensk riksdagsman och Helgelseförbundets grundare och förste ordförande.

Edvard Hedin gick fem år i Karolinska allmänna högre läroverket i Örebro. 27 år gammal kom han till Torps herrgård som arrendator och efter att ha bevistat ett möte i Riseberga missionshus blev han frälst och började vittna om Gud, vilket ledde till att många personer i hembygden och omkringliggande socknar blev frälsta. De troende samlades i Riseberga och Torp och Edvard Hedin blev deras ledare.

De flesta mötena hölls till en början i Nalavi missionshus, men då markägaren misstyckte eftersom han ansåg rörelsen obiblisk, stängdes missionshuset för verksamheten. Hedin, som då hade köpt in herrgården, öppnade Torps lada för helgelsemötena. Midsommaren 1887 hölls den första Torpkonferensen (vissa menar dock att den första konferensen hölls 1885) och vid detta laget var Hedin ordförande för Helgelseförbundet, en post som han hade fram till sin död.

"Hedin var på samma gång den borne ledaren och den ödmjuke tjänaren. Hans predikan var gripande och gjorde alltid starkt intryck. Hans hälsningstal i konferenserna betraktades som något av det bästa man kunde få höra. För evangelistskaran och missionärerna som växte upp omkring honom och hans maka, var han som en far." (Redaktör Ivar Säw i Dagen 10 mars 1956.)

Tillsammans med sin hustru Axelina Hedin (1856–1922), som kommit till Torp som husföreståndarinna, tog han emot de hundratals eller tusentals besökare som varje år kom till Torpkonferensen. Redan vid femte Torpkonferensen 1891 deltog 6 000 personer. Hustrun stod för ansvaret av gården och förde livlig korrespondens med alla evangelister och missionärer, vilket var en diger uppgift då Helgelseförbundet hade i förhållande till storleken större mission än något annat förbund.

Hedin var VD och ordförande i Hallsbergs mejeri, Mosås tegelbruk och Kumla kalkgruva och vice ordförande i hushållningssällskapet samt innehade ett stort antal uppdrag i lokala styrelser för landstinget, kommunen, banker och försäkringsbolag.

Under perioderna 1897–1902 och 1918–1920 tillhörde han riksdagens andra kammare som representant för Edsbergs, Grimstens och Hardemo härad. I riksdagen anslöt han sig till Lantmannapartiet.

Referenser 
 Nerikes allehanda 27(?) maj 1916
 Dagen 10 mars 1956
 Svenska Dagbladet 23 juni 1963

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Lantmannapartiet
Personer inom Sveriges näringsliv
Personligheter inom Evangeliska Frikyrkan
Födda 1856
Avlidna 1921
Män
Personer från Kräcklinge socken
Adam Michnik

Adam Michnik, född 17 oktober 1946 i Warszawa, historiker och  journalist, var en av ledarna för den demokratiska oppositionen i Folkrepubliken Polen 1968–1989.  Redan 1965 hamnade Michnik i fängelse första gången pga innehav och spridning av Jacek Kurońs och Karol Modzelewskis ”Öppet brev till Polska Förenade Arbetarepartiet”. 1968 studerade Michnik historia vid Warszawauniversitetet. Han hade då redan suspenderats en gång. Nu relegerades han och dömdes 1969 till tre års fängelse och blev utnämnd till en första rangens fiende. Han släpptes dock i förtid, proletariserade sig och började arbeta på glödlampsfabriken Rosa Luxemburg i Warszawa varefter han sedan kunde avsluta sina studier i historia vid universitetet i Poznan. Han blev arresterad efter Jaruzelskis militärkupp under krigstillståndet och dömdes tillsammans med tusentals andra till 3 års fängelse 1985 för att ha medverkat att organisera strejken vid Leninvarvet i Gdańsk. Han tillbringade två och ett halvt år i Bialolekafängelset.

Den ”antipolitik” man tog ställning för skulle stå i bjärt kontrast till regimens politik: öppenhet i stället för den slutna kommunismens osynliga beslutsfattande; icke-våld istället för de rullande tanksen; sanning och värdighet istället för nyspråkslögnerna och de dagliga mellanmänskliga kränkningarna; goda medel för goda mål istället för de av ändamålet helgade medlen.

Michnik blev en av centralgestalterna i KOR, Komitten för arbetarnas försvar, under 1970-talet. Under våren 1988 valdes han som talesman för de strejkande arbetarna i Gdansk.

Michnik är idag chefredaktör för den polska tidningen Gazeta Wyborcza. Han var halvbror till Stefan Michnik, en internationellt efterlyst stalinistisk militärdomare som bosatte sig i Sverige.

År 2009 utnämndes Adam Michnik till hedersdoktor vid Karlsuniversitetet i Prag.

Priser och utmärkelser
 Goethemedaljen 2011

Källor

Externa länkar 

Polska politiker
Polska journalister
Hedersdoktorer vid Karlsuniversitetet
Mottagare av Erasmuspriset
Dissidenter
Riddare av Hederslegionen
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Födda 1946
Levande personer
Män
Maserati 3200GT

Maserati 3200GT är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 1998 och 2002.

1998 presenterades Maserati 3200GT (Tipo AA 338B32), en fullt fyrsitsig Gran turismo-vagn, var den första Maseratin som presenterades efter att Ferrari tagit över företaget och moderniserat hela fabriken. Det var också den första helt nya modellen på över femton år och inte bara en ny variant på Biturbo-temat. Utseendet uppdaterades radikalt av Giorgetto Giugiaro, och Maserati gick tillbaka till rundare former. Extra utmärkande för 3200 är de bumerangformade bakljusen. 

Motorn, en liten V8 med dubbla turboaggregat, följde med från företrädaren Shamal. Den fanns med en 4-stegad automatlåda, kallad 3200 GTA. Acceleration 0-100 avverkar den på 5,1 sekunder och toppfarten nås vid 280 km/timme. Modellen ersattes 2002 av 4200(även kallad Coupé) efter 4795 st tillverkade exemplar. Specialversioner togs fram och benämndes Modena eller Assetto Corsa, dessa har högre motoreffekt i form av ett högre laddtryck. På grund av homologeringskostnader angavs aldrig denna högre effekt men inofficiellt sägs 450 hk. 

Varianter:

3200GT
Bilar fomgivna av Italdesign Giugiaro
Bakhjulsdrivna fordon
Maserati Coupe

Maserati Coupe är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Maserati mellan 2002 och 2007.

Coupen är en vidareutveckling av Maserati 3200GT. På utsidan har aktern modifierats lätt med nya bakljus, men det är under motorhuven som den stora skillnaden sitter. Här hittar man en Ferrari-konstruerad V8 utan överladdning.

2004 introducerades en sportigare variant, kallad GranSport, med modifierad kaross och något högre effekt. Denna såldes enbart med halvautomatisk växellåda, även den ett arv från Ferrari, kallad Cambiocorsa.

Varianter:

Spyder
Spyder är namnet på den öppna versionen. Den bygger på ett kortat chassi och är strikt tvåsitsig.

Externa länkar

Coupe
Bakhjulsdrivna fordon
Renault 4CV

Renault 4CV var en småbil tillverkad av Renault 1947–1961.

Konstruktion 
Modellen har självbärande kaross. Motorn, en 4-cylindrig vätskekyld radmotor är placerad längst bak (svansmotor).

4CV konstruerades under andra världskriget, när bara militära fordon och nyttofordon fick tillverkas. Företagets tekniker tänkte sig att en liten ekonomisk bil skulle efterfrågas när kriget tog slut och planerade för bilen trots att företagsledningen hade visioner om lite större bilmodeller.

Modellen presenterades för allmänheten 1946 och började säljas 1947. Trots att Renault Dauphine lanserades som ersättare 1953 fortsatte 4CV att tillverkas ända till 1961. Då ersattes den av Renault 4L.

Externa länkar

4CV
Bakhjulsdrivna fordon
Sonic Adventure 2: Battle

Sonic Adventure 2: Battle är ett TV-spel från 2002 för Nintendo GameCube. I spelet är Sonic the Hedgehog huvudfigur.

Datorspel 2001
Nintendo Gamecube-spel
Sonic the Hedgehog
Kejnekommissionen

Kejnekommissionen var en statlig utredning som tillsattes av regeringen i september 1950 för att utreda myndigheternas agerande p.g.a. de anklagelser, som framförts av Karl-Erik Kejne (1913–1960), gällande vissa statsråds och andra högt uppsatta statstjänstemäns inblandning i en hemlig "homosexuell liga", där det påstods förekomma utnyttjande av minderåriga pojkar på ungdomshem och manlig prostitution. 

Det kommissionen närmare bestämt skulle utreda var om Kejne på order av de eventuellt inblandade makthavarna "klämts åt" av polisen, vilket antytts av vissa tidningar. I fokus stod inte minst kyrkominister Quensel, som av Kejne anklagades för att ha haft kopplingar till den homosexuella ligan, och därmed ha försökt använda sitt inflytande över polisen för att få dem att med hjälp av falska anklagelser och den s.k. "knivfällan" sätta dit Kejne.

Anklagelserna kunde enligt Kejnekommissionen inte styrkas, men den relativt milda kritik som kommissionen riktade mot Quensels svårförklarliga poliskontakter räckte för att han skulle avgå som minister.

Kommissionens slutrapport betitlades: Utredning angående myndigheternas förhållande i den s.k. Kejneaffären m.m.; avgiven av en av kungl. Maj:t tillsatt kommission. (SOU 1951:21).

I kommissionen ingick:
Maths Heuman, riksåklagare, kommissionens ordförande
August Lindberg (s) f.d. ordförande i LO
Torsten Bengtson (bondeförbundet), riksdagsledamot
Nathanael Gärde (fp), f.d. justitieråd
Ivar Harrie, ordförande i Publicistklubben
Nils Herlitz (högerpartiet), professor
Helga Sjöstrand (fp), riksdagsledamot

Se även 
Kejneaffären
Nils Quensel

Sverige under 1950-talet
Kommissioner i Sverige
Mark Williams (skådespelare)

Mark Williams, född 22 augusti 1959 i Bromsgrove i Worcestershire, är en brittisk skådespelare. Han spelar Arthur Weasley i Harry Potter-filmerna.

Filmografi i urval 

1996 - 101 Dalmatiner

2002 – Harry Potter och Hemligheternas kammare
2004 – Harry Potter och fången från Azkaban

2005 – Harry Potter och den flammande bägaren
2007 – Harry Potter och Fenixorden

2009 – Harry Potter och Halvblodsprinsen
2010 – Harry Potter och dödsrelikerna – Del 1
2011 – Harry Potter och dödsrelikerna – Del 2
 2010 - Merlin
 2011 - Albert Nobbs
 2012 - Doctor Who

Källor

CDA Theatrical Agency, agentur | Mark Williams

Externa länkar

Födda 1959
Brittiska skådespelare
Män
Levande personer
Personer från Bromsgrove
Alumner från Brasenose College, Oxford
Gary Thain

Gary Thain, född 15 maj 1948 i Christchurch, Nya Zeeland, död 8 december 1975, var en nyzeeländsk basist, känd för sitt arbete med den brittiska rockgruppen Uriah Heep.

Gary Thain åkte från Nya Zeeland till London med trion The New Nadir som upplöstes 1969. Han gick med i Keef Hartley Band som turnerade med Uriah Heep 1971. Uriah Heeps basist Mark Clarke hade just fått sparken och man erbjöd Thain en plats i bandet. Han skulle komma att medverka på gruppens mest framgångsrika album mellan 1972 och 1975: Demons and Wizards,  The Magician's Birthday, Uriah Heep Live in Jan 1973 , Sweet Freedom och Wonderworld. 

Under en turné med Uriah Heep år 1975 fick Gary Thain en elchock på scenen och blev allvarligt skadad. Han hade också fått en obotlig sexuellt överförbar sjukdom efter en tillfällig affär och hade problem med droger. På grund av sitt drogmissbruk fick han sparken och ersattes av John Wetton från King Crimson. Senare samma år, den 8 december, dog han av en överdos.

Gary Thain är allmänt erkänd som musiker tack vare sin speciella melodiska och rytmiska spelstil som beror på att han inte använde plektrum. Denna spelstil är en framträdande egenskap på de skivor med Uriah Heep som han medverkade i. 

Gary Thain räknas som medlem i 27 Club, som är en klubb för de artister som dog vid 27 års ålder.

Externa länkar
 Officiell webbsida

Födda 1948
Avlidna 1975
Nyzeeländska basister
Män
Personer från Christchurch
Gagaku

är den japanska artisten Miyavis första album, släppt den 31 oktober 2002 genom skivbolaget PS Company. Musikstilen på albumet tillhör genren Japan pop (J-pop).

Låtlista 
 Peter Pan syndrome [Hatachi Kinenbi -Peter Pan syndrome]
 Coin Lockers Baby
 Son of bitch [Kusare Gedou he -Son of Bitch-]
 Night in girl
 Girls, be ambitious
 Oresama Shikou
 Gariben rock
 Onpu no Tegami
 Shokubutsu Ningen no theme
 Dear From ...XXX

Japanska musikalbum
WP:Projekt Japan
Wolfgang Benz

Wolfgang Benz, född 1941 i Ellwangen, är en tysk historiker.

Han är chef för centrumet för antisemitismforskning vid Technische Universität Berlin och sedan 1990 även professor där. Han är medgrundare och utgivare av Dachauer Hefte.  Från 1969 till 1990 var han medarbetare vid Institut für Zeitgeschichte i München. 1992 mottog han Geschwister-Scholl-Preis. Han är författare till många böcker och arbetar nära tillsammans med Bundeszentrale für politische Bildung.

Bibliografi
Wolfgang Benz: Geschichte des Dritten Reiches, München: C:H: Beck 2000, .
Wolfgang Benz: Was ist Antisemitismus?, Bonn: BpB 2004, .
Wolfgang Benz: Herrschaft und Gesellschaft im nationalsozialistischen Staat. Studien zur Struktur- und Mentalitätsgeschichte, Frankfurt a.M.: Fischer TB 1990, .
Wolfgang Benz: Der Holocaust, 4. Aufl., München: C.H. Beck 1999, .
Wolfgang Benz: Potsdam 1945. Besatzungsherrschaft und Neuaufbau im Vier-Zonen-Deutschland, 4. Aufl., München: dtv 2005, .
Wolfgang Benz: Die 101 wichtigsten Fragen. Das Dritte Reich. München: C.H. Beck 2006. 144 S.

Källor

Födda 1941
Tyska historiker
Män
Levande personer
Ture Wester

Ture Wester, född den 3 januari 1941 i Randers och död den 31 oktober 2008, var en dansk ingenjör och författare.

Efter en examen i byggteknik vid Dansk Ingenjörsakademi 1963 arbetade Wester under några år som konsult på olika byggföretag, där han var med vid utformningen av strukturen kring ett antal kyrkobyggnader i Danmark, innan hans karriär gled in på forskning kring geometri, platonska kroppar och  polyedrer.

Mellan 1976 och 1978 var Ture Wester chef för Institutionen för Byggande vid Mbweni Technical College i Zanzibar. Han är författare till 3 böcker, 6 vetenskapliga rapporter och har deltagit i över 40 vetenskapliga konferenser världen över. Wester var sedan 1983 verksam som professor vid Kunstakademien (KA) i Köpenhamn vid Centrum för informationsteknologi och arkitektur där han arbetade fram till sin död.

Danska ingenjörer
Danska författare
Födda 1941
Avlidna 2008
Män
Personer från Randers
Trevor Bolder

Trevor Bolder, född 9 juni 1950 i Hull, död 21 maj 2013 i Cottingham nära Hull, var en brittisk rockbasist. Han var bland annat känd som medlem av gruppen Uriah Heep, till vilken han först rekryterades 1976. Han spelade även med bland annat David Bowie, på album som Hunky Dory och The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars, och med gruppen Wishbone Ash.

Källor

Brittiska rockmusiker
Brittiska basister
Personer från Kingston upon Hull
Födda 1950
Avlidna 2013
Män