kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sofia Fredén

Sofia Fredén, född 10 maj 1968 i Göteborg, numera bosatt i Stockholm, är en svensk dramatiker och manusförfattare. 

Åren 1992–1995 gick Sofia Fredén Dramatiska Institutets manuslinje för film och teater. Sedan 2004 är Fredén husdramatiker och dramaturg på Stockholms Stadsteater. 

Sofia Fredéns dramatik har spelats såväl i Sverige som utomlands, bland annat i Tyskland, Frankrike, Rumänien.

Priser och utmärkelser 
2008 erhöll Sofia Fredén det svenska Ibsensällskapets Ibsenpris. Priset ska ges till en ung svensk, nyskapande dramatiker. Svenska Ibsensällskapet instiftades 2006, i samband med hundraårsminnet av Henrik Ibsens död 1906.

2010 tilldelades Sofia Fredén Henning Mankell-stipendiet, ett stipendium som årligen delas ut till en dramatiker som "genom sitt arbete visat socialt och politiskt engagemang, samt intresse för Sveriges förhållande till omvärlden".

Dramatik 

 1999 - Hand i hand, Stockholms stadsteater, Backstage
 2002 - Dom stod och dog, Uppsala Stadsteater
 2003 - Nattfjärilen, Stockholms stadsteater, Backstage
 2003 - Ensamcyklaren, Uppsala Stadsteater, Teater Västernorrland, Angereds Teater
 2004 - Solapan, Turteatern
 2005 - Ruttet - Ett prinsessliv, Unga Dramaten
 2005 - Bara barnet, Stockholms Stadsteater, Skärholmen
 2007 - Jorden är min filt, Regionteater Väst, Stockholms stadsteater, Skärholmen
 2007 - Lilla Livet, Göteborgs Stadsteater
 2009 - Lärare för livet, Stockholms Stadsteater
 2009 - Askungen, fri tolkning av bröderna Grimms saga, Elverket, Dramaten
 2011 - Profeten i Västra Götaland - Göteborgs Stadsteater
 2013 - Blood on ice, Backa Teater
 2012 - Min nattresa, Dockteatern Tittut
 2013 - Jag målar min himmel orange, Örebro Länsteater
 2014 - After Work, Göteborgs Stadsteater
 2015 - Metropolis, dramatisering av Thea von Harbous roman, Stockholms Stadsteater
 2015 - Kaninkraschen, Teater 23, Malmö
 2017 - Det blåser på månen, dramatisering efter Eric Linklaters bok, Unga Dramaten
 2018 - Bibliotekarien, pjäsen skapad tillsammans med Paula McManus, Regionteatern Blekinge Kronoberg
 2018 - Karl Bertil Jonssons julafton, dramatisering efter Tage Danielssons berättelse, Uppsala Stadsteater, Malmö Stadsteater

Filmmanus 

 2003 – Dom stod och dog

Referenser

Externa länkar 

 Sofia Fredén i Libris

Svenska dramatiker
Svenskspråkiga dramatiker
Författare från Göteborg
Födda 1968
Levande personer
Kvinnor
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Bezirk Magdeburg

Bezirk Magdeburg var ett län (tyska: Bezirk) i Östtyskland med Magdeburg som huvudort. Länet hade en area av 11 526 km² och 1 249 500 invånare (1989).

Historia
Det grundades tillsammans med övriga 13 distrikt 25 juli 1952 och ersatte då de tidigare tyska delstaterna i Östtyskland. Vid grundandet bestod länet av ett stadskrets och 21 distrikt.

Distriktet Loburg bestod fram till 1957, när det uppdelades mellan distrikten Burg, Zerbst i Bezirk Magdeburg och Brandenburg i Bezirk Potsdam.

Under mitten av 1965 tillföll distriktet Seehausen distriktet Osterburg. 1988 kom Kalbe huvudsakligen till Gardelegen (delar tillföll distrikten Salzwedel och Osterburg). Samma år uppdelades också det dåvarande distriktet Tangerhütte mellan distrikten Stendal och Wolmirstedt.

Efter den tyska återföreningen (1990) avvecklades länet och området kom till den nyskapade förbundslandet Sachsen-Anhalt.

Administrativ indelning 
Länet Magdeburg delades in i ett stadskrets (Magdeburg) och sjutton distrikt/kretsar (tyska:Kreise) (1989).

Distrikt i Bezirk Magdeburg (1989)

Externa länkar

Östtysklands geografi
Magdeburg
Glozel

Glozel är en ort i kommunen Ferrières-sur-Sichon, departementet Allier, Frankrike. Orten är främst känd för de omtivstade arkeologiska fynd som gjordes på platsen 1924.

1924 fann en ung bonde, Émile Frandin i samband med plöjning på sin gårds ägor en avlång, delvis med tegel- och stenplattor klädd fördjupning, senare tolkad som en grav. Fyllningen innehöll en mängd lerkärlsfragment, ett par stenmejslar samt en lerplatta med inristade tecken. Fyndet anmäldes till de fornminnesvårdande myndigheterna, som dock inte startade någon undersökning. En intresserad amatör, läkare i det närbelägna Vichy, doktor A. Morlet, arrenderade 1925 fyndplatsen på 9 år och påbörjade en utgrävning. Nu kom ytterligare en förmodad grav i dagen och något tusental föremål av olika slag: harpuner av ben liknande paleolitiska, enkla illa brända lerkärl (en sorts ansiktsurnor), benbitar, klapperstenar, skifferstycken med inristade djurbilder bland annat av ren. Särskilt mystiska var ett antal små lertavlor med skrivtecken, i allmänhet när överensstämmande med feniciska, äldsta grekiska, iberiska samt runinskrifter. Fynden daterades av Morlet till börja av neolitisk stenålder och förklarades härröra från en dittills inte uppmärksammad period av detta skede, Glozelien. Tidsåldern skulle karaktäriseras av lertavlor med skrivtecken och glastillverkning. Dessa uttalanden blev signalen till en våldsam under lång tid pågående vetenskaplig fejd.

Den främste bland Morlets bundsförvanter blev Salomon Reinach, som i Glozelfynden fann en bekräftelse på sina teorier om överskattningen av de orientaliska inflytandet på den europeiska kulturen. Övriga forskare kom att anmärka att föremålen med största sannolikhet härrörde från olika tidsperioder, och att delar av fynden troligen var förfalskningar. Två kommissioner som 1927 och 1928 sändes för att granska Morlets fynd och fyndplats avfärdade dessa just som förfalskningar. På Morlets begäran tillsattes 1928 en ny kommission om 12 personer från 4 olika länder för att företa kontrollgrävningar. Senare undersökningar kom att avfärda fynden som förfalskningar, men först sedan intresset för fyndplatsen redan hunnit mattas.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Orter i Auvergne-Rhône-Alpes
Arkeologi
Symboliskt universum

Ett symboliskt universum är en religionspsykologisk term som förklarar den institutionella ordningen i ett samhälle. Den institutionella ordningen (i till exempel en religion) blir verklig för individen i samhället genom roller och handlingar. Genom dessa får hon en identitet. Den sociala verkligheten blir en subjektiv verklighet som beskriver samhället. Nya generationer var ej med om att skapa denna verklighet som institutionerna representerar, därför behöver den legitimeras (förklaras). Det viktigaste instrumentet för att legitimera är språket.

Den mest övergripande nivån av legitimeringen nås när man uppnår ett symboliskt universum, ”Alla teoretiska traditioner samlas i en symbolisk totalförklaring” (Dessa kan vara mytologiska, teologiska, filosofiska eller vetenskapliga). De ger mening åt livets vardag, men även åt gränssituationer i livet, såsom drömmar och döden. Dessa två är viktiga eftersom de är det största hotet mot individens verklighetsuppfattning som kan hota institutionerna. Ett symboliskt universum ger mening åt samhällets utveckling och den institutionella ordningen i sin helhet. Religionen har historiskt varit det mest spridda Symboliska universumet.

Källa 

Religionspsykologi
Antoni Łaciak

Antoni Jan Łaciak, född 23 juni 1939 i Szczyrk, död 6 februari 1989 i Katowice, var en polsk backhoppare som tävlade för LZS Skrzyczne Sczyrk (1950 - 1975) och WKS Zakopane (1960–1962).

Karriär 

Antoni Łaciak debuterade internationellt i Tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1961/1962 utan nämnvärda framgångar. I Skid-VM 1962 i Zakopane vann han något överraskande en silvermedalj i normalbacken, bara slagen av Toralf Engan, Norge. I stora backen tog han sjätteplatsen.

Säsongen 1962/1963 fick han sitt bästa resultat i backhopparveckan, både i en dältävling (åttondeplats i Garmisch-Partenkirchen 1 januari 1963) och totalt i backhopparveckan med en sjundeplats.

Vid Olympiska Spelen 1964 i Innsbruck hoppade han 95,1, 99,2 och 91,7 meter, och tog en 34. plats i tävlingen.

Antoni Łaciak hade det officiella backrekordet i backen Skarpa i Warszawa med 40,5 meter. Łaciaks personbästa var 123 meter i Kulm, Österrike 1962.

Källor 
 Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. 
 Skijumping.pl: Antoni Łaciak 
  
 Sports Reference - Antoni Łaciak
 Ski Jumping Hill Archive - Skarpa

Avlidna 1989
Födda 1939
Män
Polska backhoppare
Personer från Szczyrk
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1964
Nikolaj Glubkovskij

Nikolaj Nikanorovitj Glubkovskij, född 1863, död 1937, var en rysk teolog.

Glubokovskij var professor i exegetik i Sankt Petersburg, blev 1917 landsflyktig och 1923 professor i Sofia. 1918 höll han Olaus Petri-föreläsningar i Uppsala och var en av bulgariska kyrkans delegater vid ekumeniska mötet i Stockholm 1925. Bland Glubkovskijs skrifter märks en biografi över Theodoretos av Syrien och flera arbeten om Paulus.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 

Ryska teologer
Födda 1863
Avlidna 1937
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Vologda oblast
Bezirk Leipzig

Bezirk Leipzig var ett län (tyska: Bezirk) i Östtyskland med Leipzig som huvudort. Länet hade en area av 4 966 km² och 1 360 900 invånare (1989).

Historia 
Bezirk Leipzig grundades tillsammans med övriga 13 distrikt den 25 juli 1952 och ersatte då de tidigare tyska delstaterna i Östtyskland. Efter den tyska återföreningen (1990) avvecklades länet och området kom till den nyskapade förbundslandet Sachsen.

Administrativ indelning 
Länet Leipzig delades in i en stadskrets (staden Leipzig) och tolv distrikt/kretsar (tyska: Kreise).

Distrikt i Bezirk Leipzig

Externa länkar 

Östtysklands geografi
Leipzig
Besittarna

Besittarna är skriven 1977, av Per Anders Fogelström. Handlingen utspelar sig i Stockholm i mitten av 1970-talet.

Romanfigurerna 
Folke Strömberg

Lena Strömberg – gift med Folke

Rickard Borg

Lisbet Borg

Eva Borg – Rickards och Lisbets yngsta dotter 

Gustava Larsson – Rickards mor

Alice Jonsson

Solveig och Roger – ett gift par som är med på safarin i Afrika med Folke och Rickard

Siv – Solveigs lillasyster, är med på safarin i Afrika med Folke och Rickard

Vera – reseledaren på Afrikaresan

Annmari Eriksson

Valter Sjögren – sambo med Annmari

Leif Lind

Marianne – tidigare gift med Krister, vän till Rickard och Lisbet

Krister – tidigare gift med Marianne, Lisbets älskare

Bengt Svensson – änkling efter Iris

Britt – dotter till Bengt och Iris

Martin – son till Bengt och Iris

Kurt – butiksägare, i butiken där Alice arbetar

Åke – Arbetsledare i butiken där Alice arbetar

Källa  
 
 
Skönlitteratur 1977
Afrika i skönlitteratur
Stockholm i skönlitteratur
1976 i skönlitteratur
Romaner av Per Anders Fogelström
Arthur Hultling

Arthur Hultling kan syfta på:

* Arthur Hultling (1891–1934), svensk ingenjör och frikyrklig skribent
 Arthur Hultling (1926–2016), svensk teaterman
Quentin Bryce

Dame Quentin Bryce, född 23 december 1942 i Brisbane, Queensland,  (som Quentin Alice Louise Strachan), är en australisk jurist som från 5 september 2008 till 28 mars 2014 var Australiens generalguvernör. Hon efterträddes på denna post av generalen sir Peter Cosgrove.

Innan hon utnämndes till Australiens generalguvernör tjänstgjorde hon som delstaten Queenslands guvernör från 29 juli 2003 till 29 juli 2008. 2003 blev hon kommendör av Storbritanniska Johanniterorden, första klassen, (KStbJohO1kl). Bryce utnämndes till kommendör av Storbritanniska Victoriaorden, andra klassen, (KStbVO2kl) 2008. I kraft av att ha varit Australiens generalguvernör bär hon prefixet dame sedan stadgarna för Order of Australia ändrades 2014.

Referenser

Fotnoter

Källor
 

Födda 1942
Levande personer
Kvinnor
Alumner från University of Queensland
Australiens generalguvernörer
Australiska advokater
Personer från Brisbane
Australiska politiker under 2000-talet
PI3K/AKT/mTOR-signaleringsvägen

PI3K/AKT/mTOR-signaleringsvägen är en signaltransduktionsväg som aktiveras av tyrosinkinasreceptorer. Signaleringsvägen påverkar bland annat cellöverlevnad och apoptos och spelar således en viktig roll i vissa former av cancer.

Reaktionsvägar 
Bindning av ligand till vissa tyrosinkinasreceptorer gör att de aktiverar PI3-kinas, som i sin tur fosforylerar fosfatidylinositolbisfosfat till en trisfosfat. Detta gör att PDK1 och AKT (proteinkinas B) rekryteras till cellmembranet. PDK1 och mTORC2 fosforylerar AKT, som därmed aktiveras och fosforylerar andra målproteiner.

Signalvägen leder bland annat till fosforylering av proteinet Bad, som leder till att den antiapoptopiska faktorn Bcl-2 dissocierar och aktiveras.

Signalvägen leder även till ökad ribosomgenes, vilket gör att syntesen av proteiner kan öka.

Referenser 

Signaltransduktion
Cellbiologi
Arthur Hultling (ingenjör)

Arthur William Svante Hultling, född 4 augusti 1891 i Vännäs församling i Västerbottens län, död 30 juni 1934 i Örebro, var en svensk civilingenjör, författare och skribent. 

Han tillhörde pingströrelsens tidning Evangelii Härolds första redaktion. Han var även redaktör för frikyrkliga tidskrifterna Betlehemsstjärnan och Soluppgång.

Hultling gifte sig 1918 med Maja Carlsson som var föreståndare för Vallersvik i många år. Deras son är skådespelaren Arthur Hultling, som är far till läkaren Claes Hultling och sportjournalisten Katarina Hultling.

Bibliografi i urval
1922 – Filadelfiaförsamlingens i Örebro tjugufemårsberättelse åren 1897-1922
1932 – Bevarande nåd. Ett ord till nyomvända (ny upplaga 1939)

Referenser

Externa länkar
Arthur Hultling på Libris.

Svenska författare inom kristen litteratur
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer från Vännäs socken
Födda 1891
Avlidna 1934
Män
Michael Jeffery

Philip Michael Jeffery, född 12 december 1937 i Wiluna, Western Australia, död 18 december 2020, var en australisk generalmajor i landets armé (1955–1993) som tjänstgjorde som Australiens generalguvernör från den 11 augusti 2003 till den 5 september 2008. Innan dess hade han varit delstaten Western Australias guvernör från den 1 november 1993 till den 17 augusti 2000. Jeffery efterträddes av Quentin Bryce som Australiens generalguvernör.

Källor

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1937
Avlidna 2020
Australiska militärer
Australiens generalguvernörer
Australiska generaler
Personer från Western Australia
Wojciech Fortuna

Wojciech Fortuna, född 6 mars 1952 i Zakopane, är en polsk tidigare backhoppare som tävlade för TS Wisła Gwardia, Zakopane.

Karriär 

Wojciech Fortuna började sin internationella karriär i Tysk-österrikiska backhopparveckan säsongen 1971/1972. Hans bästa resultat i hoppveckan 1971/1972 kom i deltävlingen i Bischofshofen, där han tog 18:e plats. Totalt tog han 23:e plats.

Kort efter tävlingarna i backhopparveckan vann Wojciech Fortuna mycket överraskande guldet i stora backen i Olympiska Spelen i Sapporo 1972. Tävlingen fullföljdes i kraftig och oberäknelig vind. Många av favoriterna misslyckades i tävlingen. Fortunas två hopp mätte 111,0 och 87,5 meter. Guldet var det första polska guldet i vinter-OS någonsin, dessutom den etthundrade guldmedaljen för Polen i OS-sammanhang, och den enda polska guldmedaljen i vinter-OS fram till Olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver, då Justyna Kowalczyk vann guldet i  damernas 30 km masstart i längdskidåkning. OS-tävlingen räknas också som världsmästerskap. I stora backen tog Fortuna en sjätteplats.

Säsongen 1972/1973 var Wojciech Fortunas bästa i backhopparveckan. Hans bästa deltävling var i Garmisch-Partenkirchen (tionde plats) och totalt kom han på artonde plats.

Wojciech Fortuna avslutade backhoppskarriären 1976. Han räknades som Polens bästa backhoppare genom tiderna tills Adam Małysz vann backhopparveckan 2000/2001.

Externa länkar 
  
 Sports Reference - Wojciech Fortuna
 Resultat Backhopparveckan 1971/1972 
 YouTube: Wojciech Fortuna - Sapporo 1972
 FIS Hall of Fame

Födda 1952
Levande personer
Män
Polska backhoppare
Personer från Zakopane
Polska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Polen
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1972
William Deane

William Patrick Deane, född den 4 januari 1931 i Melbourne, Victoria, Australien; är en australisk domare som var Australiens generalguvernör från den 16 januari 1996 till den 29 juni 2001.

I egenskap av generalguvernör öppnade Deane de olympiska sommarspelen 2000. Deane stod på den politiska skalan vänster om regeringen under större delen av sin tid som generalguvernör. Efter sin tid som generalguvernör var han öppet kritisk mot dåvarande premiärminister John Howard.

Källor

Noter

Födda 1931
Levande personer
Män
Australiens generalguvernörer
Personer från Melbourne
Ledamöter av Royal Society
Alumner från University of Sydney
QA

QA, Qa eller qa:

 Qatars ISO 3166-1 alpha-2 landskod
 .qa, toppdomän för Qatar
 Ҡ i Kyrilliska alfabetet
Krimskölden

Krimskölden (tyska: Krimschild) var en tysk militär utmärkelse som tilldelades soldater som under Erich von Mansteins befäl stred och erövrade halvön Krim under Operation Barbarossa, Tysklands fälttåg mot Sovjetunionen. Striderna gällde främst att säkra ryska flottbaser i området kring Sevastopol. Ryssarna bjöd resolut motstånd men fick se sig besegrade i början av juli 1942.

Bilder

Referenser

Webbkällor 
 

Ej längre existerande tyska militära utmärkelser
Krims historia
Isak Glückstadt

Isak Moses Hartvig Glückstadt, född 22 april 1839, död 11 juni 1910, var en dansk finansman. Han var far till Emil Glückstadt.

Glückstadt blev 1872 ledera för Landmandsbanken, som trädde i verksamhet samma år. Banken kom att utvecklas på ett för skandinaviska förhållanden enastående sätt, och tack vare Glückstadts skickliga ledning övervanns krisen 1908-10. Glückstadt tog även verksam del i skapandet av Köpenhamns frihamn och Det Østasiatiske Kompagni.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1839
Personer inom Danmarks näringsliv under 1800-talet
Avlidna 1910
Män
Personer från Fredericia
Danske Bank
Predikosjukan

Predikosjukan var ett samtida namn för en form av extas som yttrade sig i en oemotståndlig lust att sjunga psalmer och hålla botpredikningar.  De flesta predikanter var fattiga barn och ungdomar, mestadels flickor och kvinnor som nästan alla kom från skogs- och landsbygden.  Fenomenet började vanligen med kroppsskakningar och konvulsioner, som följdes av en slags dvala och religiösa syner.

Det första kända utbrottet av detta tillstånd uppmärksammades i Övertorneå socken 1773 då Stina Larsdotter, en fattig 13-årig analfabet, predikade om behovet av bot, bättring och syndaånger under extatiska former i efterdyningar av hennes krampanfall. Larsdotter följdes av den 11-åriga Sophia Hast som på ett liknande sätt uppmanade till avhållsamhet från all sorts synd. Dessa båda predikoflickor utlöste den epidemi av predikosjuka som under ett par år gick genom Övertorneå och nådde en del av de angränsande socknarna.  När epidemin nådde sin kulmen, troligen i mitten av 1775, uppgick predikanternas antal till 87 i Övertorneå församling enligt den förteckning kyrkoherden Isaac Grape upprättade. I avhandlingen 'Norrländskt fromhetslif på sjuttonhundra-talet' 1919 beskrev kyrkoherden i Grundsunda socken Carl Hasselberg utförligt predikosjukan i Tornedalen under andra hälften av 1700-talet.

Under åren 1839-1843 härjade den småländska predikosjukan. Dess epicentrum var Hjälmseryds socken. När epidemin hade sin största utbredning nådde den inte bara andra delar av Jönköpings län, den gick också ner i Kronobergs län och in i angränsande delar av Västergötland och Östergötland. Den mest genuina beskrivningen kommer från prästen och läkaren Johan Pontén, som 1843 på eget förlag utgav 'Om Prediko-sjukan i Småland', ett 36-sidigt häfte där han beskriver tillståndet, ger en rad fallbeskrivningar och presenterar sina medicinska och teologiska betraktelser över orsaker och effekter av åtgärder.

Källor
 "Predikosjukan" från  Nordisk familjebok
Kjell Asplund: Om predikosjukor...
Carl Hasselberg: Norrländskt fromhetslif på sjuttonhundra-talet
Johan Pontén: Om predika-sjukan i Småland (1843)
Ragnar Redelius: Roparna i Närke på 1840-talet 
Laila Bergkvist/Högskolan i Gävle: Roparna - Varför kunde de inte tiga?
Peter Aronsson: Ropande pigor och läsande bönder

Externa länkar
 

Religiösa beteenden och upplevelser
Sverige under 1800-talet
Emil Glückstadt

Emil Raffael Glückstadt, född 24 augusti 1875, död 23 juni 1923, var en dansk finansman. Han var son till Isak Glückstadt.

Glückstadt övertog efter sin far ledningen för Landmandsbanken, var utveckling till en början blev mycket expansiv. Alltför vidlyftiga spekulationer under första världskriget undergrävde dock bankens ställning och ledde till en bankkollaps 1922. Glückstadt blev året därpå häktad, misstänkt för oegentligheter i samband med bankkraschen, men avled innan rättegången avslutats.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda 1875
Personer inom Danmarks näringsliv under 1900-talet
Avlidna 1923
Män
Personer från Köpenhamn
Ubuntu One

Ubuntu One var en internettjänst som erbjöd delat lagringsutrymme. Det fanns gratis- och betaltjänster. Tjänsten lanserades 2009 och stängdes 1 juni 2014.

Tjänsten drevs av företaget Canonical Ltd., som bl.a. ger den kommersiella supporten för det fria operativsystemet Ubuntu Linux.

Ubuntu One tillät användarna att spara filer av olika slag online. Detta gjordes via överföring av vissa mappar och filer när de ändrades. Ubuntu One kom förinstallerat på Ubuntu 12.04 och Ubuntu 12.10.

Tjänsten fanns tillgänglig för Windows, Mac, Ubuntu samt iOS och Android.

Se även 
 Dropbox
 Mega

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Webbplatser
Ubuntu
Alfred Velpeau

Alfred-Armand-Louis-Marie Velpeau, född 18 maj 1795 i Brèches, departementet Indre-et-Loire, död 24 augusti 1867 i Paris, var en fransk kirurg.

Velpeau blev 1823 medicine doktor i Paris och utgav 1825–26 Traité d'anatomie chirurgicale (två band), vilken rönte mycket stor framgång. Samtidigt publicerade han Mémoire sur l'inflammation aiguë des membranes synoviales tendineuses et articulaires (1826). Hans Traité de l'art des accouchements (två band, 1829) och i synnerhet dess andra upplaga (1835) skattas mycket högt. Tre år senare var han färdig med en ny handbok, Nouveaux elements de médecine opératoire (tre band, 1832). År 1834 blev han professor i kirurgi i Paris och innehade denna plats till sin död, oförtrutet arbetande på sin vetenskaps utveckling.

Bland de många arbeten, som han under denna tid utgav, märks Sur les maladies du système lymphatique (1835–36), Leçons de clinique chirurgicale faites à l'hôpital de la Charité (tre band, 1840–41), Clinique chirurgicale (1866) samt Traité des maladies du sein et de la région mammaire (1853), en på 2 000 fall grundad monografi, vilken anses vara hans mest anmärkningsvärda och originella verk.

Om Velpeau skrev 1921 den finländske läkaren Robert Tigerstedt: "Velpeaus bästa arbeten äro de, i hvilka han redogör för resultaten af sina egna iakttagelser. Ehuru Velpeaus namn icke är förbundet med någon betydande uppfinning eller upptäckt, har han likväl, åtminstone i Frankrike, utöfvat ett afgjordt inflytande på kirurgiens framsteg. Som lärare var han utmärkt genom en enkel och klar metod; nästan hela den yngre generationen af franska kirurger tillhör hans lärjungar. Som praktiker framstod han genom säkerheten i sitt omdöme och genom sin försiktighet som operator. Hos honom voro förenade många egenskaper, som bildade den fulländade och verkligt store kirurgen."

Källor

Franska kirurger
Franska professorer i medicin
Personer verksamma vid Paris universitet
Franska fackboksförfattare
Franskspråkiga fackboksförfattare
Franska läkare under 1800-talet
Personer från Indre-et-Loire
Födda 1795
Avlidna 1867
Män
Ugglan