kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kastanjekronad timalia

Kastanjekronad timalia (Timalia pileata) är en vida spridd asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kastanjekronad timalia är en medelstor (15,5-17 cm) timalia med rätt lång, kilformad stjärt och en tjock, svart näbb. Fjäderdräkten är ostreckat brun med karakteristisk huvudteckning: kastanjefärgad hjässa och svart ögonmask som kontrasterar mot vit panna och vitt ögonbrynsstreck.

Utbredning och systematik 
Kastanjekronad timalia placeras som enda art i släktet Timalia. Den delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Timalia pileata bengalensis – lägre berg i Himalaya (Nepal Assam och nordvästra Myanmar)
 Timalia pileata smithi – norra Myanmar till södra Kina, norra Thailand och norra Indokina
 Timalia pileata intermedia – centrala och södra Myanmar till sydvästra Thailand
 Timalia pileata patriciae – västra delen av centrala slätterna i Thailand
 Timalia pileata dictator – östra och sydöstra Thailand till södra Indokina
 Timalia pileata pileata – Java

Släktskap 
Fågeln är närmast släkt med de båda indiska arterna rostbukstimalia (Dumetia hyperythra) och svarthuvad timalia (Rhopocichla atriceps). Tillsammans utgör de en systergrupp till resten av arterna i familjen timalior.

Levnadssätt 
Arten påträffas i högt gräs, vassruggar och buskmarker. Den lever av fjärilslarver, skalbaggar och andra insekter. Fågeln häckar mellan februari och oktober i Indien och mellan april och september i Sydostasien. Den lägger troligen flera kullar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till ovanlig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Bågnäbbad sabeltimalia

Bågnäbbad sabeltimalia (Pomatorhinus superciliaris) är en asiatisk fågel i familjen timalior inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Bågnäbbad sabeltimalia är en 20 cm lång fågel med anmärkningsvärt lång, tunn och nedåtböjd näbb. Fjäderdräkten är i övrigt anspråkslöst brun med mörkgrått huvud och vitt ögonbrynsstreck. Undersidan är djupt roströd. Fågeln har två olika stammande revirläten, det ena mycket snabbt, ihåligt och pipigt, det andra långsammare och klarare.

Utbredning och systematik 
Den bågnäbbade sabeltimalian delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pomatorhinus superciliaris superciliaris: förekommer i Himalaya (östra Nepal, Sikkim och Bhutan)
 Pomatorhinus superciliaris intextus: förekommer i bergsskogar i södra Assam (söder och öster om Brahmaputra).
 Pomatorhinus superciliaris forresti: förekommer i bergen i nordöstra Myanmar och sydvästra Kina (nordvästra Yunnan).
 Pomatorhinus superciliaris rothschildi: förekommer bergsskogar i norra Vietnam (Fan Si Pan).

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i det egna släktet Xiphirhynchus på grund av dess avvikande näbbform, men DNA-studier har visat att den är en del av släktet Pomatorhinus.

Levnadssätt 
Bågnäbbad sabeltimalia påträffas i bambustånd och städsegrön skog på mellan 915 och 2745 meters höjd. Den livnära sig på skalbaggar, myror och andra insekter och deras larver, men även bär som hallon och nektar. I Indien häckar den mellan april och juli. Den bygger ett stort klotformat bo som placeras på eller nära marken, vari den lägger tre till fem vita ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig genom hela utbredningsområdet.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Timalior
Fåglar i orientaliska regionen
Mörk purpurtofs

Mörk purpurtofs (Iodopleura fusca) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är sydöstra Venezuelas anslutning till Guyanaregionen och allra nordligaste Brasilien (Roraima). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbrynad purpurtofs

Vitbrynad purpurtofs (Iodopleura isabellae) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad purpurtofs behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter:
 Iodopleura isabellae isabellae – förekommer från sydöstra Colombia till östra Ecuador, östra Peru, norra Bolivia och norra Brasilien
 Iodopleura isabellae paraensis – förekommer i nordöstra Brasilien (Río Tocantins till Pará och Goiás)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Beigestrupig purpurtofs

Beigestrupig purpurtofs (Iodopleura pipra) är en utrotningshotad sydamerikansk fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar som är endemisk för Brasilien.

Utseende 
Beigestrupig purpurtofs är en mycket liten tätting, endast 9,5 centimeter lång. Den är askgrå ovan med mörkare hjässa, mer sotfärgade långa vingar och en kort stjärt. På strupe, bröst och undre stjärttäckare är den blekt kanelbeige, medan resten av undersidan är vitbandat grå. De purpurfärgade tofsarna på flankerna hos hanen som givit släktet dess svenska namn är ofta dolda. Ibland sysn ett vitt band på övergumpen. Näbben är kort, grov och svart. Lätet är ett mycket tunt och metalliskt psi-si.

Utbredning och systematik 
Beigestrupig purpurtofs delas in i två underarter med följande utbredning:
 Iodopleura pipra leucopygia – förekommer i kustnära nordöstra Brasilien (Paraíba, Pernambuco, Alagoas och Bahia)
 Iodopleura pipra pipra – förekommer i kustnära östra Brasilien (Espírito Santo, Rio de Janeiro och São Paulo)

Släktskap 
Purpurtofsarna placerades tidigare i familjen kotingor, vilket det svenska tidigare gruppnamnet dvärgkotingor avslöjar. DNA-studier visar dock att de tillhör en grupp fåglar som urskilts till den egna familjen tityror (Tityridae). De är närmast släkt med tityror i släktet Tityra och bekarder i Pachyramphus och Xenopsaris.

Status och hot 
Denna art har en mycket liten världspopulation på mellan 250 och 2500 vuxna individer. Dessutom har varje delpopulation mindre än 250 individer vardera. Populationen minskar till följd av habitatförstörelse och fragmentering. Internationella naturvårdsuionen IUCN kategoriserar den därför som starkt hotad.

Levnadssätt 
Fågeln återfinns bland trädkronorna i kustnära och låglänta skogar. Den kan också tolerera skogsmarker påverkade av skogsavverkning och ses i kakaoplantage och hyggen med spridda träd. Den lever av mistelbär, men också insekter som den fångar i flykten. Häckning har konstaterats i augusti-oktober med en sjungande hane observerad i januari i Espírito Santo.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Brasiliensorgfågel

Brasiliensorgfågel (Laniisoma elegans) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i sydöstra Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Andinsk sorgfågel (Laniisoma buckleyi) behandlades dock tidigare som samma art som brasiliensorgfågel.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Laniisoma

Laniisoma är ett fågelsläkte i familjen tityror inom ordningen tättingar. Släktet omfattar endast en till två arter som förekommer i Sydamerika från Venezuela till Bolivia samt i sydöstra Brasilien:
 Brasiliensorgfågel (L. elegans)
 Andinsk sorgfågel (L. buckleyi) – behandlas ofta som underart till elegans

Tidigare behandlades släktet som en del av familjen kotingor (Cotingidae).

Referenser

Externa länkar

Tityror
Fågelsläkten
Asksorgfågel

Asksorgfågel (Laniocera hypopyrra) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Colombia till Venezuela, östra Brasilien, norra Bolivia och Amazonas, Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Fläckig sorgfågel

Fläckig sorgfågel (Laniocera rufescens) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Fläckig sorgfågel är roströd, med ljusare ögonring, mörkare vingar med stora roströda fläckar och svag sotfärgat fjällmönster på bröstet. Vid skuldrorna har den gula fjädertofsar, men de hålls ofta dolda. Liknande rödbrun sorgtyrann är mycket vanligare samt mer enfärgad och slankare.

Utbredning och systematik 
Fläckig sorgfågel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Laniocera rufescens griseigula – förekommer i tropiska norra Colombia (Córdoba, Antioquía och Santander)
 Laniocera rufescens rufescens – förekommer från låglandet i södra Mexiko till nordvästra Colombia (Chocó)
 Laniocera rufescens tertia – förekommer i tropiska sydvästra Colombia och nordvästra Ecuador (Esmeraldas)

Levnadssätt 
Fläckig sorgfågel förekommer sparsamt i fuktiga städsegröna skogar i tropiska låglänta områden. Där ses den huvudsakligen på medelhög höjd i skuggig undervegetation. Ofta sitter den helt still och upprätt under långa perioder, för att plötsligt göra utfall för att ta frukt eller fånga små ryggradslösa djur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 20 000 till 50 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Rosastrupig bekard

För fågelarten Pachyramphus minor, se smyckesbekard.

Rosastrupig bekard (Pachyramphus aglaiae) är en amerikansk fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar, den nordligast förekommande i familjen.

Utseende och läten  
Rosastrupig bekard är en 16,5–18 cm lång, satt, kortstjärtad fågel med kort, mörk näbb och svart hjässa. Hanen är enhetligt grå med en rosa fläck på strupen, medan honan är brun ovan och beige under. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett mycket ljust och tunt "sweetsoo" eller "seeelee". Även ett nasalt, gnissligt tjatter som avslutas med en tunn dalande ton kan höras, liksom ett ringande "tzeeeeeew".

Utbredning och systematik 
Rosastrupig bekard delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Pachyramphus aglaiae aglaiae – förekommer i södra kustvattnen i Mexiko (Guerrero, Oaxaca)
 Pachyramphus aglaiae albiventris – förekommer i sydöstra Arizona och västra Mexiko (i söder till Guerrero och Zacatecas)
 Pachyramphus aglaiae gravis – förekommer i södra Texas och nordöstra Mexiko (Tamaulipas till San Luis Potosí)
 Pachyramphus aglaiae hypophaeus – förekommer i  Belize och Honduras till väst-central Costa Rica
 Pachyramphus aglaiae insularis - förekommer i ögruppen Islas Marías (västra Mexiko)
 Pachyramphus aglaiae latirostris – förekommer i Stillahavssluttningen av norra El Salvador och nordvästra Costa Rica
 Pachyramphus aglaiae sumichrasti – förekommer i lågland från sydöstra Mexiko (Veracruz) till västra Guatemala
 Pachyramphus aglaiae yucatanensis – förekommer i sydöstra Mexiko (Yucatán, Campeche och Quintana Roo)

Levnadssätt 
Rosastrupig bekard hittas i olika sorters skogskanter, bland annat i tall- och ekskogar, men i USA främst i flodnära höga plataner eller popplar. Fågeln är ensamlevande, men kan slå följe med skogssångare och kungsfåglar. Den födosöker främst i träd på jakt efter insekter, frukt och frön. Arten bygger ett stort, klotformat bo som hängs längst ut på en lång gren.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till två miljoner individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Aglaé Brelay (född Delmestre, 1800-1879), hustru till franske specimensamlaren Charles Brelay.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Svartvit bekard

Svartvit bekard (Pachyramphus albogriseus) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Bekarder påminner om tyranner, medelstora tättingar med rätt platt huvud. Hane svartvit bekard är mestadels grå med tydliga vita kanter på vingpennorna, svart hjässa och ljus tygel. Liknande vitvingad bekard har svart rygg och mörk tygel. Honan är mycket annorlunda, med roströd hjässa kantad av svart, en tunn vit ögonring, gul buk, olivgrön rygg och ljust gulbruna kanter på vingpennorna.

Utbredning och systematik 
Svartvit bekard delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pachyramphus albogriseus ornatus – förekommer från Costa Rica till västra Panama 
 Pachyramphus albogriseus albogriseus – förekommer norra och nordöstra Colombia samt nordvästra Venezuela (Santa Marta- och Perijábergen) till norra Venezuela och utmed Andernas östsluttning från östra Colombia till centrala Peru

Tidigare behandlades smalnäbbad bekard (P. salvini) som en del av svartvit bekard, men urskiljs sedan 2023 som egen art baserat på studier.

Levnadssätt 
Svartvit bekard hittas i skogsbryn och ungskog, mestadels i förberg upp till 2000 meters höjd. Den ses enstaka eller i par i artblandade flockar som rör sig genom lövverket, vanligen i trädens övre skikt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Rostkronad bekard

Rostkronad bekard (Pachyramphus castaneus) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rostkronad bekard delas in i fem underarter:
 P. c. amazonus – förekommer i nedre Amazonområdet (Brasilien, östra Amazonområdet och Para)
 P. c. castaneus – förekommer från sydöstra Brasilien (Bahia och sydöstra Goiás) till östra Paraguay och nordöstra Argentina
 P. c. intermedius – förekommer i tropiska norra Venezuela (från Falcón till Sucre och Monagas)
 P. c. parui – förekommer i tropiska södra Venezuela (Cerro Paru i Amazonområdet)
 P. c. saturatus – förekommer från tropiska sydöstra Colombia till östra Ecuador, norra Peru och västra Amazonområdet (Brasilien)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Kanelbekard

Kanelbekard (Pachyramphus cinnamomeus) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utseende 
Kanelbekarden är en medelstor rostfärgad fågel. Hanen och honan är lika. Den är slankare och mindre än honan av rosastrupig bekard, med ljust ögonbrynsstreck och avsmalnande stjärtpennor.

Utbredning och systematik 
Kanelbekarden har ett stort utbredningsområde från södra Mexiko genom Centralamerika till Ecuador. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pachyramphus cinnamomeus badius – förekommer i västra Venezuela (södra Táchira)
 Pachyramphus cinnamomeus cinnamomeus – förekommer från tropiska östra Panama till Colombia och Ecuador (i söder till El Oro)
 Pachyramphus cinnamomeus fulvidior – förekommer från sydöstra Mexiko (Oaxaca och Chiapas) till västligaste Panama
 Pachyramphus cinnamomeus magdalenae – förekommer från norra Colombia till nordvästra Venezuela (Maracaibodalgången)

Levnadssätt 
Kanelbekarden hittas i fuktiga topiska låglänta områdem, i skogsbryn och gläntor i städsegrön skog. Den ses vanligen enstaka eller i par i de mellersta och övre skikten, ofta i rätt oppna träd. Som andra bekarder sitter den rätt upprätt och lyfter sitt huvud framåt för att kika omkring.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Enfärgad bekard

Enfärgad bekard (Pachyramphus homochrous) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Enfärgad bekard delas in i tre underarter:
 Pachyramphus homochrous canescens – förekommer längs Colombias norra kust mot Karibien och i nordvästra Venezuela
 Pachyramphus homochrous homochrous – förekommer från tropiska centrala Panama till nordvästra Peru (Tumbes och Piura)
 Pachyramphus homochrous quimarinus – förekommer i nordvästra Colombia (Sinúdalen)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Gråhalsad bekard

Gråhalsad bekard (Pachyramphus major) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar. Den förekommer i Centralamerika, i syd till Nicaragua. Vid ett tillfälle har den observerats i USA, i sydöstra Arizona.

Utseende 
Gråhalsad bekard är en 14–16 cm lång tätting med skilda dräkter hos hane och hona. Hanen är grå under och i ett halsband, medan ovansidan inklusive hjässan är svart med vita kanter på täckare och vingpennor samt vit tygel. Honan är varmbrun ovan, men liksom hanen  svart på hjässan och i ett svart ögonstreck. Undertill och på halsbandet är den beige- eller kanelfärgad. Fåglar i västra Mexiko, ibland urskiljd som en egen art, skiljer sig framför allt i hondräkten, där undersidan är citrongul och hjässan rostbrun. Hanen har vitt istället för grått på övergumpen.

Utbredning och systematik 
Gråhalsad bekard delas in i fem underarter i två underartsgrupper:
 major-gruppen
 Pachyramphus major australis – förekommer i Guatemala, norra och centrala Nicaragua
 Pachyramphus major itzensis – förekommer i sydöstra Mexiko (Campeche, Yucatán, Quintana Roo) och Belize
 Pachyramphus major major – förekommer i östra Mexiko (Nuevo León och San Luis Potosí i Chiapas)
 Pachyramphus major matudai – förekommer i Stillahavssluttningar i södra Mexiko (Chiapas) och norra Guatemala
 Pachyramphus major uropygialis – förekommer i västra Mexiko (Sonora, Sinaloa, Durango, Michoacán och Guerrero)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN uropygialis som den egna arten Pachyramphus uropygialis. 

En hona av underarten uropygialis hittades juni 2009 i sydöstra Arizona i USA.

Levnadssätt 
Gråhalsad bekard är en fåtalig och lokalt förekommande fågel i tropiska skogar från lågland till bergstrakter upp till åtminstone 2500 meters höjd. Den ses vanligen enstaka eller i par i övre delen av trädtaket, framför allt i fruktbärande träd. Ofta slår den följe med trupialer, skogssångare, tangaror och andra fåglar i kringvandrande flockar. Arten tenderar att vara tystlåten, vilket gör att den lätt förbises.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthättad bekard

Svarthättad bekard (Pachyramphus marginatus) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svarthättad bekard delas in i två underarter:
 P. m. marginatus - förekommer i kustnära östra Brasilien (från Pernambuco till sydöstra São Paulo)
 P. m. nanus - förekommer från Colombia till Guyana, norra Bolivia och Amazonområdet (Brasilien)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Smyckesbekard

Smyckesbekard (Pachyramphus minor) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde sträcker sig från södra Venezuela och Guyanaregionen till östra Bolivia och Amazonområdet (Brasilien). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Fontanès-de-Sault

Fontanès-de-Sault är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Belcaire som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Fontanès-de-Sault  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Fontanès-de-Sault

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Jamaicabekard

Jamaicabekard (Pachyramphus niger) är en fågel i familjen tityror inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i skogklädda kullar på Jamaica. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tityror
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Jamaica