kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ulf Findeisen

i skidflygning

Ulf Findeisen, född 2 mars 1962 i Zschopau i Sachsen, är en tysk tidigare backhoppare (som tävlade för Östtyskland) och nuvarande backhoppstränare. Han representerade SC Traktor Oberwiesenthal.

Karriär 

Ulf Findeisen började med backhoppning i barn- och ungdomsbacken i Wünschendorf. Hans första backhoppstränare var fadern Christian. 13 år gammal flyttade han till Oberwiesenthal där han gick i skidgymnasium tillsammans med bland andra Jens Weissflog.

Ulf Findeisen debuterade internationellt i världscupen under öppningstävlingen i tysk-österrikiska backhopparveckan i Schattenbergschanze i Oberstdorf i dåvarande Västtyskland 30 december 1982. Han blev nummer 31 i en tävling som vanns av kanadensaren Horst Bulau. Findeisen var första gången bland de tio bästa i en deltävling i världscupen i Harrachov i Tjeckoslovakien 9 januari 1983 då han blev nummer 5. Findeisen vann världscuptävlingen på hemmaplan i Oberwiesenthal 19 januari 1986 tillsammans med Ernst Vettori från Österrike som slutade på samma poängsumma. Findeisen vann sin andra världscupseger i stora backen i tjeckoslovakiska Štrbské Pleso 11 januari 1987. Säsongen 1986/1987 var Findeisens bästa i världscupen. Då slutade han som nummer 12 totalt. 

Samma säsong var Findeisens bästa i backhopparveckan. Han blev nummer 5 i öppningstävlingen i Oberstdorf. I nyårstävlingen i Garmisch-Partenkirchen blev han nummer tre. I Bergiselschanze i Innsbruck i Österrike blev Ulf Findeisen nummer 9 och i avslutningstävlingen i Paul-Ausserleitner-Schanze i Bischofshofen blev han nummer 5. Sammanlagt i backhopprveckan 1986/1987 blev Findeisen nummer tre, 7,6 poäng efter segrande Ernst Vettori och 0,9 poäng efter norrmannen Vegard Opaas. 

Findeisen deltog i Skid-VM 1984 som bestod av lagtävlingar med backhoppning i Engelberg i Schweiz och nordisk kombination i  Rovaniemi i Finland, eftersom grenarna inte fanns med vid olympiska vinterspelen 1984 i Sarajevo i det dåvarande Jugoslavien. Findeisen vann här en silvermedalj tillsammans med lagkamraterna Matthias Buse, Klaus Ostwald och Jens Weissflog. Östtyska laget var 46,1 poäng efter segrande finländska laget och 8,1 poäng före bronsvinnarna från Tjeckoslovakien.

Under Skid-VM 1987 i Oberstdorf startade Ulf Findeisen i samtliga grenar. Han blev 25 i normalbacken och 27 i stora backen i de individuella tävlingarna. I lagtävlingen blev östtyska laget nummer fem, 5,0 poäng från en bronsmedalj. Finland vann lagtävlingen. I sitt sista Skid-VM, i Lahtis i Finland 1989, startade Findeisen i de individuella tävlingarna. Han blev nummer 48 i normalbacken och nummer 44 i stora backen. 

Ulf Findeisens sista världscuptävling var tävlingen i backhopparveckan i Innsbruck 4 januari 1990 där han blev nummer 45. Han avslutade då sin aktiva backhoppningskarriär.

Senare karriär 

Ulf Findeisen har efter avslutad aktiv idrottskarriär bland annat varit verksam som backhoppstränare i hemstaden Zschopau.

Externa länkar 
 

Östtyska backhoppare
Backhoppstränare
Födda 1962
Män
Levande personer
Personer från Zschopau
Göran Petersson (producent)

Göran Petersson är en svensk musikproducent.

Bland de skivor Petersson producerat återfinns Lars Ekborgs I Tom Lehrers vackra värld (2002), Jeanette Lindströms Walk (2003), Ale Möller Bands Bodjal (2004), Sofia Karlssons Svarta ballader (2005) och Visor från vinden (2007)  och Lena Willemarks Älvdalens elektriska (2006). Han har också producerat samlingsskivorna Jazzflora (2004) och Jul i folkton (2005).

Petersson har även producerat olika konceptalbum, till exempel Poem, ballader och lite blues – Återbesöket (2007) och Sonja Åkesson tolkad av... (2010), där olika artister tolkar dikter/låtar av Cornelis Vreeswijk respektive Sonja Åkesson. Den senare vann en grammis i kategorin "Årets folkmusik/visa" 2011.

Petersson har ett förflutet i punkbandet Dr Zeke, som gjorde den legendariska singeln "Jag ska aldrig dö/Vild i skogen".

Referenser

Externa länkar
Göran Petersson på Discogs

Svenska musikproducenter
Män
Levande personer
Födelseår saknas
Inkräktare i stoftet

Inkräktare i stoftet (på engelska Intruder in the Dust) är en roman av den amerikanske nobelpristagaren William Faulkner, utgiven 1948.

Handling
Romanen behandlar rasproblemen i de amerikanska sydstaterna och handlar om Lucas Beauchamp, en svart bonde som blir anklagad för mordet på en vit man.

Handlingen utspelar sig i det fiktiva Yoknapatawpha County i den amerikanska södern. Lucas Beauchamp häktas för att ha skjutit Vinnie Gowrie utanför en butik och alla är övertygade om att han är skyldig, också advokaten Gavin Stevens, som är morbror till sextonårige Charles Mallison. Från fängelsecellen ger Lucas Charles uppdraget att gräva upp liket av den dödade för att bevisa att kulhålet i kroppen inte stämmer överens med Lucas pistol. Tillsammans med sin svarte vän Aleck Sander och gamla miss Habersham ger sig Charles på kvällen av till kyrkogården för att gräva upp Vinnies lik och ta med det till stan så att experter kan kontrollera kulhålet. Men i graven visar sig ligga ett annat lik, kroppen efter timmerhandlaren Jake Montgomery. Gavin Stevens beger sig tillsammans med sheriffen Hope Hampton till kyrkogården för att reda ut hur det ligger till. Dit kommer även den dödades bror Crawford Gowrie med sina söner. När de gräver upp graven är den dock tom, men båda kropparna hittas snart i närheten och morden får sin förklaring då det visar sig att Lucas har lurats i en fälla av Crawford Gowrie.

Noterbara rollfigurer 
 Lucas Beauchamp
 Aleck Sander
 Molly Beauchamp
 Miss Eunice Habersham
 Sheriff Hope Hampton
 Charles "Chick" Mallison
 Gavin Stevens

Filmatisering
Inkräktare i stoftet blev år 1949, ett år efter att romanen gavs ut, en film som spelades in i Faulkners hemstad Oxford, Mississippi. Samma år tilldelades Faulkner nobelpriset i litteratur.

Referenser
 
 John Anderson page on William Faulkner
 Laurel Longe's article Lucas Beauchamp, Joe Christmas, and the Color of Humanity

Romaner av William Faulkner
Amerikansk skönlitteratur
Skönlitteratur 1948
Ge en sol

Ge en sol är titeln på Ted Gärdestads sista singel, utgiven år 1994.

Låten utgör det första spåret på Gärdestads sista studioalbum Äntligen på väg från 1994. Det blev den första och enda singeln från albumet och därmed även låten som fick störst framgångar. 

Musiken komponerades av Ted Gärdestad själv, med text av brodern Kenneth.

Melodin låg på Svensktoppen i 10 veckor under perioden 10 december 1994.-18 februari 1995.

Källor

Fotnoter

Svenskspråkiga sånger
Låtar av Ted Gärdestad
Låtar av Kenneth Gärdestad
Svensktoppsmelodier 1994
Svensktoppsmelodier 1995
Lindfors

Lindfors är ett svenskt efternamn, som kan skrivas pånåot olika sätt. Den 31 december 2014 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Lindfors 2 589
 Lindforss 2
Tillsammans blir detta 2 591 personer.

Lindfors är även namnet på en småort i Nyeds socken, Karlstads kommun.

Personer med efternamnet Lindfors eller med varianter av detta namn
 Adolf Lindfors
 Adolf Lindfors (brottare)
 Aina Lindfors
 Anders Otto Lindfors
 Anton Lindforss
 Axel Otto Lindfors

 Berndt Lindfors
 Bodil Lindfors

 Erkki Lindfors
 Evert Lindfors

 Folke Lindfors

 Henrik Lindfors
 Hugo Lindfors

 Jonny Lindfors
 Julius af Lindfors

 Kent Lindfors

 Lill Lindfors

 Magnus Lindfors

 Nelly Lindfors

 Olof Lindfors

 Per Lindfors
 Peter Lindforss

 Staffan Lindfors
 Stefan Lindfors
 Synnöve Beskow-Lindfors

 Thore Lindfors
 Tiina Lindfors
 Torsten Lindfors

 Viveca Lindfors

 Wera Lindfors

Källor

Svenska efternamn
Live at the Paramount

Live at the Paramount är en video av grungebandet Nirvana, som släpptes i september 2011. Videon var en del av firandet runt 20-årsjubileet av lanseringen av albumet Nevermind och videon släpptes på både DVD och blu-ray. Allt material på Live at the Paramount spelades in den 31 oktober 1991 på Paramount Theatre i Seattle, Washington och det är den enda Nirvana-konserten som filmades med 16-millimetersfilm. Blu-ray-utgåvan av Live at the Paramount har blivit kritiserad då den lider av osynkoniserad bild och ljud. Recensionen på Blu-ray.com gav utgåvan betyget 0 av 5 i ljud på grund av detta även om utgivaren av videon hävdar att något sådant synkroniseringsfel inte existerar.

Videoklipp
"Jesus Doesn't Want Me for a Sunbeam" (cover på The Vaselines)
"Aneurysm"
"Drain You"
"School"
"Floyd the Barber"
"Smells Like Teen Spirit"
"About a Girl"
"Polly"
"Breed"
"Sliver"
"Love Buzz" (cover på Shocking Blue)
"Lithium"
"Been a Son"
"Negative Creep"
"On a Plain"
"Blew"

Extranummer
	
"Rape Me"
	
"Territorial Pissings"
	
"Endless, Nameless"

Referenser

Noter 

Musikvideoalbum 2011
Album av Nirvana
Engelskspråkiga livealbum
Livealbum 2011
Amerikanska livealbum
Engelskspråkiga musikvideoalbum
MusicOMH

musicOMH är en brittisk webbplats som publicerar recensioner och intervjuer. Sidan lanserades av Michael Hubbard år 1999.

Referenser

Externa länkar 
musicOMH.com

Webbplatser med musikanknytning
Brittiska webbplatser
No Ripcord

No Ripcord är en webbtidning för musik och film baserad i Sheffield i England. Sidans recensioner används på Metacritic.

Fotnoter

Externa länkar 
 Officiell webbsida

Webbtidningar
Webbplatser med musikanknytning
Brittiska webbplatser
Tidningar startade 1999
Jesper Jensen (ishockeyspelare född 1991)

Jesper Jensen, född 30 juli 1991 i Köpenhamn, är en dansk ishockeyspelare som spelar för EC KAC i Österrikiska ishockeyligan.

Hans moderklubb är Rødovre IK. Inför säsongen 2010/2011 flyttade han till Rögle BK i Sverige. Han spelade totalt 42 matcher för Rögle BK i Hockeyallsvenskan under sin första säsong. Efter fyra säsonger i Rögle BK blev han inför säsongen 2014/2015 värvad till Färjestad BK i SHL.

Jensen är ordinarie spelare i det danska ishockeylandslaget.

Klubbar
Rødovre SIK: 2007-2010
Rögle BK: 2010-2014
Färjestad BK: 2014-2015
Jokerit: 2015-2019
Malmö Redhawks

Externa länkar 

Födda 1991
Danska ishockeyspelare
Levande personer
Män
Idrottare från Köpenhamn
Ishockeyspelare i Rögle BK
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Spelare i Jokerit
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2022 från Danmark
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2022
Spelare i Malmö Redhawks
Emil Schiött

Gustaf Emil Schiött, född 11 december 1859 i Kalmar, död 9 november 1920, var en svensk skolman. Han var far till Folke Schiött.

Biografi
Schiött blev student vid Lunds universitet 1878, filosofie kandidat 1881, filosofie licentiat 1887 och filosofie doktor 1888 på en avhandling om Marie de France. Han var extra ordinarie lektor i Ystad 1890–1896, lektor i franska och tyska vid högre allmänna läroverket i Helsingborg från 1895, lärare vid Ebba Lundbergs högre läroverk för flickor från 1909 och vid Helsingborgs handelsgymnasium från 1908. Han var inspektör för Helsingborgs föreläsningsförening från 1911. Emil Schiött är begravd på Nya kyrkogården i Helsingborg.

Bibliografi

 - Avhandling.

 - Särtryck ur Pedagogisk tidskrift.

Referenser

SvenskaGravar

Svenska romanister
Svenska lektorer
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Svenska författare under 1900-talet
Personer i Helsingborgs historia
Personer från Kalmar
Gravsatta på Nya kyrkogården i Helsingborg
Födda 1859
Avlidna 1920
Män
New York Daily News

New York Daily News är en dagstidning i New York och USA:s fjärde största tidning, sett till upplaga. Tidningen startades 1919 och var den första dagstidningen i USA som trycktes i tabloidformat. Daily News har vunnit tio Pulitzerpriser.

Referenser

Dagstidningar startade 1919
Amerikanska dagstidningar
Markku Pusenius

Markku Pusenius, född 29 maj 1964 i Lahtis, är en finländsk tidigare backhoppare. Han representerade hemstadens Lahden Hiihtoseura.

Karriär 
Markku Pusenius kvalificerade sig för finländska landslaget i backhoppning 1981. Han debuterade i världscupen på hemmaplan i stora backen i Lahtis 7 mars 1981. Finland vann tävlingen dubbelt med Jari Puikkonen 2,2 poäng före Matti Nykänen. Pusenius kom på prispallen första gången i en deltävling i världscupen i Harrachov i dåvarande Tjeckoslovakien 8 januari 1983 då han blev nummer två, bara slagen av Holger Freitag från Östtyskland med 0,6 poäng. Dagen efter i samma backen blev Pusenius nummer tre, efter segrande hemmahopparen Pavel Ploc och Klaus Ostwald från Östtyskland. Säsongen 1982/1983 var Pusenius som bäst och slutade som nummer 21 sammanlagt. 

Pusenius startade i junior-VM 1982 i Murau i Österrike. Där vann han en silvermedalj i normalbacken (K70), bara slagen av Ernst Vettori från Österrike.

Under Skid-VM 1984, som bestod av lagtävlingar med backhoppning i Engelberg i Schweiz och nordisk kombination i  Rovaniemi i Finland, eftersom grenarna inte fanns med vid olympiska vinterspelen 1984 i Sarajevo i det dåvarande Jugoslavien, tävlade Markku Pusenius i det finländska laget tillsammans med Pentti Kokkonen, Jari Puikkonen och Matti Nykänen. Finalnd lyckades vinna lagtävlingen 46,1 poäng före Östtyskland och 54,2 poäng före laget från Tjeckoslovakien.

Markku Pusenius deltog under olympiska spelen 1984 i Sarajevo. Det arrangerades tävlingar i de individuella grenarna och Pusenius blev nummer 20 i normalbacken och nummer 16 i stora backen. 

Pusenius startade också i tävlingen i stora backen under Skid-VM 1985 i Seefeld in Tirol i Österrike. Han blev nummer 35 i en tävling där Per Bergerud från Norge vann före finländarna Jari Puikkonen och Matti Nykänen. Finland vann lagtävlingen utan Pusenius i laget.

Markku Pusenius hoppade i sin sista världscuptävling på hemmaplan i stora backen i Lahtis 2 mars Sportåret 1986. Han blev nummer 12 i sin sista världscuptävling. Landsmännen Matti Nykänen och Pekka Suorsa vann dubbelt. Pusenius avslutade backhoppskarriären 1986.

Externa länkar 
 FIS Hemsida: Resultat
 Sports Reference - Markku Pusenius

Finländska backhoppare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Finland
Personer från Lahtis
Födda 1964
Män
Levande personer
Världsmästare i backhoppning
Finländska idrottare under 1900-talet
Folke Schiött

Folke Gudmund Schiött, född 16 februari 1900 i Helsingborgs stadsförsamling, död 8 juni 1984 i Västerås domkyrkoförsamling, var en svensk ingenjör. Han var son till Emil Schiött. 

Efter studentexamen 1918 utexaminerades Schiött från Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1923. Han blev ingenjör vid stadsingenjörskontoret i Lund 1924, stadsingenjör i Sundbybergs stad 1929, i Västerås 1935, byggnadschef där 1940 och gatuchef 1961. Schiött är begraven på Hovdestalunds kyrkogård.

Källor

 Schiött, Folke Gudmund på SvenskaGravar.se

Noter

Kommunaltekniker i Västerås
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Ingenjörer från Helsingborg
Gravsatta på Hovdestalunds kyrkogård
Födda 1900
Avlidna 1984
Män
Jan Egil Storholt

Jan Egil Storholt, född 13 februari 1949, är en norsk tidigare skridskolöpare som tävlade för SK Falken i Trondheim. En av Norges fyra ess. Storholt deltog i olympiska vinterspelen 1976 och 1980. Han vann OS-guld på 1500 meter 1976. Året därpå satte han världsrekord på 1500 meter med tiden 1.55,18. Samma år satte han också världsrekord sammanlagt. På allround-VM var hans främsta placeringar tvåa 1977-1979 och trea 1981. I EM segrade han 1977 och 1979, tog silver 1980 och brons 1976 och 1978. Storholts personliga rekord är 38,07 på 500 m, 1.16,77 på 1000 m, 1.55,18 på 1500 m, 4.09,05 på 3000 m, 7.01,16 på 5000 m och 14.49,26 på 10000 m.

Källor
 

Födda 1949
Norska skridskoåkare
Norska olympiska guldmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1976
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Norge
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Norge
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1980
Män
Levande personer
Den brinnande ängeln

Den brinnande ängeln (Ryska: Огненный ангел — Ognennij angel, op. 37, är en opera i fem akter (sju tablåer) med musik av Sergej Prokofjev och till ett libretto av tonsättaren som bygger på en roman med samma titel av Valerij Brjusov.

Historia
Prokovjev komponerade operan i USA i början av 1920-talet, men fick den aldrig uppförd. Därför använde han en del av musiken i den tredje symfonin. På 1950-talet återfanns partituret i Paris och man upptäckte då operans kvaliteter, men den har en stor svårighetsgrad såväl vokalt som sceniskt, vilket gör att den knappast kan bli ett stående repertoarverk. 

Den brinnande ängeln hade urpremiär i en konsertversion den 25 november 1954 i Paris och i en scenisk version i Venedig den 14 september 1955. Den svenska premiären ägde rum på Stockholmsoperan säsongen 2001-2002.

Personer
Riddar Ruprecht (basryton)
Renata (sopran)
Värdshusvärdinnan (alt)
Uppassaren (baryton)
Häxan (mezzosopran)
Jakob Glock (tenor)
Agrippa von Nettelsheim, filosof (tenor)
Furst Heinrich (stum roll)
Doktorn (tenor)
Mefistofeles (tenor)
Faust (baryton)
Värdshusvärden i Köln (baryton)
Abbedissan (mezzosopran)
Inkvisitorn (bas)
Två¨unga nunnor (sopraner)

Handling 
Operan utspelar sig i och omkring Köln på 1500-talet och behandlar svartkonst på ett sarkastiskt och humoristiskt vis. Den handlar om den unga kvinnan Renata som är förälskad i en eldsängel, som hon tror uppenbarades för henne i barndomen. Hon identifierar senare ängeln med Furst Heinrich, som först tar henne till älskarinna, men sedan överger henne. Hon tar hjälp av riddar Ruprecht i jakten på ängeln. Även om hon tror att hennes motiv är heliga, så tyder närvaron av Faust, Mefistofeles och andra demoner på motsatsen. Hennes besatthet leder in i det ockulta. Hon och Ruprecht upplever många bisarra äventyr. På slutet klarar sig Ruprecht, men Renata döms till döden på bålet av inkvisitionen efter vittnesmål av Ruprecht och Mefistofeles.

Inspelningar (urval)
The fiery angel. Gorchakova, Leiferkus, Pluzhnikov, Ognovanko. Kirovoperans kör och orkester. Gergiev, dirigent.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Verk av Sergej Prokofjev
Ryskspråkiga operor
1954 i Frankrike
Kultur i Paris
Teateråret 1954
Musikåret 1954
1500-talet i fiktion
Köln i fiktion
Ryska operor
Bengt Eriksson

Bengt Eriksson kan avse någon av följande personer:
Bengt Eriksson Ribbing (1609–1653), landshövding i Jönköpings län
Bengt Ericson (1920–1998), konstnär
Bengt Eriksson (företagsledare) (1926–2019)
Bengt Eriksson (nordisk kombinationsåkare) (1931–2014), känd som "Silver-Bengt"
Bengt Eriksson (kristen låtskrivare), född 1945
Bengt Eriksson (kulturjournalist), född 1947, journalist, författare samt musiker i Låt 3:e örat lyssna in & 3:e benet stampa takten
 Bengt Eriksson (Skällsnäsätten)
 Bengt Eriksson (översättare), född 1949, tolk och översättare
Heimo Helminen

Heimo Helminen, född 4 mars 1878, död 17 mars 1947, var en finländsk jurist. Han var far till Arvo Helminen.

Helminen blev juris utriusque doktor, och var ordförande i Försäkringsrådet från 1917. Helminen som tillhörde Finska nationella framstegspartiet, var justitieminister 1921-22 och inrikesminister 1922.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 997.

Finländska jurister
Finlands inrikesministrar
Finlands justitieministrar
Födda 1878
Avlidna 1947
Män
Eidsvåg

Eidsvåg är en  tätort i Molde kommun i Møre og Romsdal fylke i Norge. Orten ligger vid fylkesväg 62 i den östra delen av kommunen och utgjorde tidigare centralort i dåvarande Nessets kommun. Här finns Nessets kyrka.

Referenser

Tätorter i Norge
Orter i Møre og Romsdal fylke
Molde kommun
Jean Sandberg

Jean Fredrik Sandberg, född den 4 augusti 1852 i Stockholm, död den 5 december 1917 i Stockholm, var en svensk skådespelare och målare.

Biografi
Sandberg kom som trettonåring till en barnteater upprättad av Christian Åmundson, där han blev kvar i två år. Efter olika engagemang i Stockholm och i landsorten kom han 1881 till Frans Hedbergs då nybildade teaterföretag i Göteborg, vid vars Stora teater han stannade under ett tiotal år, även under Lorentz Lundgrens mångåriga direktörskap. Han var en av teaterns mest omtyckta komiska skådespelare, och bland hans roller märks vaktmästaren Snacke i Gustav von Mosers Föreningsfesten, vaktmästare Jonsson i Frans Hodells Visitlådan, Menelaus i Jacques Offenbachs Sköna Helena, Sansquartier i Louis Angelys Nya garnisonen, Pietro i Offenbachs Frihetsbröderna och Löpar-Nisse i Fredrik August Dahlgrens Värmlänningarna.

Under 1890-talets första hälft var han anställd vid Albert Ranfts teatrar, tills han i maj 1897 lämnade scenen och var under något år verksam som konstnär. Hans konst består av mariner och landskapsmålningar. 

Han var gift första gången med Johanna Christina Widgren och andra gången med Johanna Maria Lundström.

Teater

Roller (ej komplett)

Referenser

Fotnoter

Källor 

Svenskt konstnärslexikon del V, sid 32, Allhems Förlag, Malmö. 
 Minnesord i Dagens Nyheter, 7 december 1917, sid. 6
 Sandberg, Jean Friedrik E. på SvenskaGravar.se

Svenska skådespelare under 1800-talet
Svenska barnskådespelare
Svenska målare under 1900-talet
Skådespelare från Stockholm
Konstnärer från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1852
Avlidna 1917
Män
Johan Helo

Johan Helo, född Helenius 22 augusti 1889 i Helsingfors, död 25 oktober 1966, var en finländsk jurist och politiker. Han var från 1929 gift med skådespelaren Lullan Valve.

Helo blev filosofie doktor 1914 juris utriusque kandidat 1928. Han och var lärare i matematik och fysik vid olika finskspråkiga läroverk 1911–1929. Han var drätseldirektör i Helsingfors 1922–1925 och 1934–1941 samt socialdirektör där 1945. Han var ledamot av Finlands riksdag för socialdemokraterna 1919–1922, 1924–1934 och för Demokratiska förbundet för Finlands folk (DFFF) 1944–1945. Han var socialminister 1926–1927, kommunikationsminister 1927, finansminister 1944 och undervisningsminister 1945. 

Helo tillhörde från 1920-talet vänsteroppositionen inom socialdemokratiska partiet, vilket ledde till att han uteslöts ur detta 1940. Han var en av de så kallade sexlingarna och hölls fängslad 1941–1944. Han blev medlem i Socialistiska enhetspartiet och medverkade i grundandet av Demokratiska Förbundet för Finlands Folk. Han var finländskt sändebud i Paris 1945–1956. Han skrev bland annat ett antal artiklar inom matematik och fysik samt minnen från fängelsetiden och de första efterkrigsåren, Vaiennettuja ihmisiä (1965).

Källor 
 

Finlands ministrar

Finländska kommunaltjänstemän
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Ledamöter av Finlands riksdag för Folkdemokraterna
Finländska jurister
Alumner från Helsingfors universitet
Politiker från Helsingfors
Födda 1889
Avlidna 1966
Män
Jurister från Helsingfors
Lärare från Helsingfors
Diplomater från Helsingfors
Keijo Korhonen (backhoppare)

i skidflygning

Keijo Korhonen, född 7 oktober 1956 i Leppävirta i Norra Savolax i Östra Finlands län, är en finländsk tidigare backhoppare. Han representerade Leppävirran Viri och Puijon Hiihtoseura.

Karriär 

Keijo Korhonen debuterade internationellt i öppningstävlingen i tysk-österrikiska backhopparveckan i Schattenbergschanze i Oberstdorf i dåvarande Västtyskland 30 december 1978. Han slutade som nummer 60. Hans första tävling i världscupen, som arrangerades första gången säsongen 1979/1980, var i Oberstdorf 30 december 1979 under backhopparveckan. Han blev nummer fyra efter segrande Jochen Danneberg från Östtyskland och österrikarna Hubert Neuper och Alfred Groyer. Korhonen tävlade tre säsonger i världscupen och blev som bäst nummer 40 sammanlagt säsongen 1982/1983. Säsongen 1979/1980 blev Korhonen nummer 16 totalt i backhopparveckan.

Korhonen deltog i Skid-VM 1982 i Holmenkollen i Oslo i Norge. Han startade i lagtävlingen och lyckades vinna en bronsmedalj tillsammans med lagkamraterna  Jari Puikkonen, Pentti Kokkonen och Matti Nykänen. Finländarna var 47,7 poäng efter det norska hemmalaget och 46,8 poäng efter Österrike.

Keijo Korhonen startade i sin sista världscuptävling i skidflygningsbacken i Vikersund i Norge 18 februari 1983. Där blev han nummer åtta, 18,0 poäng efter segrande landsmannen Matti Nykänen.

Externa länkar 
 FIS Hemsida: Resultat (ofullständig) 

Finländska backhoppare
Personer från Leppävirta
Födda 1956
Män
Levande personer