kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rauni Mollberg

Rauni Antero Mollberg, född 15 april 1929 i Tavastehus, död 11 oktober 2007 i Loimaa, var en finsk TV- och filmregissör. 

Han utexaminerades 1950 från Finska teaterskolan och var verksam som skådespelare och regissör i Joensuu och Kuopio. År 1963 började han som regissör på YLE:s TV-teater. Mellan 1968 och 1986 var han chef för YLE TV2:s teatersektion.

Han tilldelades Pro Finlandia-medaljen 1980.

Filmografi (urval) 
 1973 – Jorden är en syndfull sång (Maa on syntinen laulu) 
 1977 – Rätt bra för att vara människa (Aika hyvä ihmiseksi) 
 1980 – Milka (Milka - elokuva tabuista) 
 1985 – Okänd soldat (Tuntematon sotilas) 
 1990 – Vänner, kamrater (Ystävät, toverit) 
 1994 – Paradisets barn (Paratiisin lapset) 
 1999 – Taustan Mikon kotiinpaluu 
 1999 – Ison miehen vierailu 
 2000 – Puu kulkee

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Finländska filmregissörer
Män
Födda 1929
Avlidna 2007
Personer från Tavastehus
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Finländska teaterregissörer
Konstens akademiker
Sovjetunionens historia 1917–1927

Sovjetunionens historia 1917–1927 börjar i samband med den ryska arbetarrevolutionen i oktober 1917. Bolsjevikerna, ledda av Vladimir Lenin, kom som en stor politisk makt i det forna tsarryssland. De utkämpade dock det långa och blodiga ryska inbördeskriget mot de monarkistiska styrkorna i vita armén. Bolsjevikerna blev kända som Sovjetunionens kommunistiska parti, och till slut segrade dock bolsjevikernas röda armé. Kommunism implementerades i territorierna i det forna ryska imperiet, och Sovjetryssland kom till slut tillsammans med ukrainska SSR, vitryska SSR och transkaukasiska SFSR att skapa det som blev känt som Sovjetunionen.

Ryska revolutionen 

Ryssland var ett underutvecklat bondeland, med en mycket fattig befolkning i stor nöd, utan demokratiska rättigheter eller möjlighet till utbildning. Riket styrdes enväldigt av tsaren Nikolaj II, vars välde inte bara omfattade Ryssland utan även flera andra nationer, bland annat Finland, Polen, de baltiska staterna, Ukraina.

Under 1880-talet spreds Karl Marx lära bland industriarbetare och ett socialdemokratiskt parti bildades. Många inom partiet menade att Ryssland var tvunget att industrialiseras innan en socialistisk revolution kunde äga rum (enligt Marx är det arbetarklassen som är den revolutionära klassen, och denna finns enbart i ett indrustrialisierat land. Bönder kunde inte vara revolutionärer för att de var bara intresserade av att få land), och menade att socialisterna måste samarbeta med den liberala oppositionen för att kunna störta tsaren och genomföra reformer.

Men inom det socialdemokratiska partiet fanns en grupp under ledning av Lenin som avvisade allt samarbete med liberalerna. Den gruppen fick majoritet på en kongress och kallades därefter bolsjeviker (majoritetsmän). I verkligheten var det endast ett fåtal som ställde sig bakom Lenin.

Redan 1905, efter det ryska nederlaget i rysk-japanska kriget, hade en revolution ägt rum i Ryssland, men även om den på papperet ledde till vissa författningsförändringar och inrättande av ett parlament (duma) så blev förändringarna i praktiken små. Men när duman sammanträdde 1906 hamnade man genast i konflikt med tsaren och tsaren kunde fortsätta som autokrat.

Första världskriget blev katalysatorn för den ryska revolutionen 1917. Miljoner människor dog och svalt, soldaterna led i skyttegravarna. Missnöjet med kriget ledde till politiskt oro i landet och oppositionen mot tsar Nikolaj II växte. Efter revolutionen tecknade Ryssland vapenvila med Tyskland i Brest-Litovsk och förlorade stora områden i väst (baltländer, Finland).

I Georgien i Kaukasus utbryter i augusti 1924 ett uppror (Augustiupproret, engelska Wikipedia). Svenska Dagbladet rapporterar 10 september att "Bolsjevikregeringen proklamerar Kaukasus i krigstillstånd" och 15 september att "Rebellerna i Kaukasus marschera mot Baku, sedan de besatt nästan alla oljekällorna. I Kutaris upprättas en provisorisk regering."

Se även
 Ryska inbördeskriget
 Hungersnöden i Ryssland 1921–1922

Källor

Sovjetunionens historia
Ryssland under 1900-talet
South Coast Botanic Garden

South Coast Botanic Garden är en  kvadratmeter stor botanisk park i Palos Verdes i Los Angeles County, Kalifornien, USA, drygt 15 km söder om Los Angeles International Airport. 

På platsen fanns tidigare ett dagbrott där mer än en miljon ton kiselgur bröts mellan 1929 och 1956. När gruvan lades ner övertogs området av staden Los Angeles som fyllde gruvan med avfall. Soptippen var nästan fylld år 1959 när man beslöt att omvandla den till en park. Soporna täcktes med ett tunt jordskikt och år 1961 började man att plantera mer än  donerade växter och buskar.

Idag finns här  växter och träd från uppskattningsvis 140 familjer, 700 släkten och  olika arter som exempelvis blommande fruktträd, Redwoodträd, Ginkgo, med mera. I parken finns ett särskilt stort urval av växter från Australien och Sydafrika. Över 300 fågelarter har observerats i parken.

Det är en utmaning att driva parken eftersom det tunna jordskiktet nästan enbart består av kiselgur som sjunker ihop när soporna förmultnar. Nedbrytningen producerar också värme och gaser, huvudsakligen koldioxid och metan.

Källor

Externa länkar
 South Coast Botanic Gardens

Los Angeles County

Botaniska trädgårdar i USA
Lista över Singapores premiärministrar

Det här är en lista över Singapores premiärministrar.

 
Premiärministrar
Singapore
Elizabeth George Speare

Elizabeth George Speare, född 21 november 1908 i Melrose, Massachusetts, död 15 november 1994) i Tucson, Arizona, USA, var en amerikansk barnboksförfattare som tilldelades många priser för sina fiktiva historieromaner. Hon blev även utnämnd till en av USA:s 100 mest populära barnboksförfattare och många av hennes verk utgör obligatorisk läsning i amerikanska grundskolor.

Redan vid åtta års ålder började Speare skriva små berättelser och fortsatte med det genom skolåren. Efter sin Bachelorexamen vid Smith College år 1930 fortsatte hon med en Masterexamen i engelska vid Boston University. Speare undervisade sedan i engelska på flera privatskolor i Massachusetts mellan 1932 och 1936, då hon träffade sin framtida make, Alden Speare. De två flyttade till Connecticut, gifte sig och fick två barn. Trots att Speare alltid velat skriva, kunde hon som hustru och nybliven mor inte fokusera på sitt skrivande förrän i mitten av 1950-talet, då barnen började på junior high school.

Efter att först ha skrivit mängder med artiklar i tidskrifter som Better Homes and Gardens, Woman's Day, Parents och American Heritage, publicerades Speares första bok Calico Captive, år 1957. Året efter färdigställde hon sin andra fiktiva historieroman, The Witch of Blackbird Pond, som belönades med flera prestigefyllda pris, däribland Newbery Medal, som hon också tilldelades för sin tredje bok, The Bronze Bow, publicerad 1961. År 1989 mottog Speare Laura Ingalls Wilder Medal för sina omfattande bidrag till den amerikanska barnlitteraturen.

Referenser
McElmeel, Sharron L., 100 Most Popular Children's Authors: Biographical Sketches and Bibliographies, Libraries Unlimited, May 1999.
H.W. Wilson Company (1963) "Speare, Elizabeth George" by Elizabeth George Speare, special autobiographical statement for More Junior Authors. 
Educational Paperback Association "EPA’s Top 100 Authors" Retrieved February 15, 2006. 
The New York Times (November 16, 1994) "Elizabeth G. Speare, 84, Author Of Children's Historical Novels" by Ronald Sullivan; Obituary.

Externa länkar
Analys av The Sign of the Beaver
"Fact or Fiction: An Analysis of Historical Fiction Literature by Elizabeth George Speare"

Kvinnor

Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Engelskspråkiga författare
Födda 1908
Avlidna 1994
Alumner från Smith College
Alumner från Boston University
Joseph Calleja

Joseph Calleja, född 22 januari 1978 i Attard i Malta, är en maltesisk operasångare (tenor). 

Han gjorde sin debut som Macduff i Verdis Macbeth på Gozo 1997. Han var även delvinnare vid Plácido Domingos Operalia-tävling 1999. Han gästade Kungliga Operan som Leicester i Maria Stuarda och Rodolfo i La Bohème. Därefter har han sjungit på flera av de förnämsta operahusen, bland annat Metropolitan i New York och Covent Garden i London. Han har även medverkat på två recital-skivor hos Decca: Tenor Arias (2004) och The Golden Voice of Joseph Calleja (2006).

Calleja framträdde mycket framgångsrikt vid Last Night of the Proms 2012.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Maltesiska operasångare
Födda 1978
Män
Levande personer
Michael Parks

Michael Parks, ursprungligen Harry Samuel Parks, född 24 april 1940 i Corona, Kalifornien, död 9 maj 2017 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare.

Han har gjort sig kanske främst känd i rollen som Texas Ranger Earl McGraw, som förekommer i både From Dusk Till Dawn (av Quentin Tarantino) och i Planet Terror (av Robert Rodriguez), samt för sina roller i Tarantinos filmer Death Proof och Kill Bill: Volume 1.

Han är far till skådespelaren James Parks.

Filmografi (urval)

 (27 avsnitt)
 (fem avsnitt)

Källor

Externa länkar
 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Kalifornien
Personer från Corona, Kalifornien
Födda 1940
Avlidna 2017
Män
Rolando Villazon

Emilio Rolando Villazón Mauleón, född 22 februari 1972 i Mexico City, är en mexikansk och fransk tenor. 1999 deltog han i den stora tävlingen Operalia och var en av vinnarna. Han har spelat in ett antal skivor, bland annat Duets med Anna Netrebko. 

Villazón har släppt 13 CD-skivor och har medverkat bland annat tillsammans med Patrizia Ciofi och Topi Lehtipuu på inspelningen av Il Combattimento di Tancredi e Clorinda av Claudio Monteverdi, som dirigerades av Emmanuelle Haïm.  

I augusti 2005 spelade han Alfredo i Verdis La Traviata på Salzburgfestivalen, dirigerad av Carlo Rizzi och regisserad av Willy Decker. Han spelade den tillsammans med sin mest förekommande motspelerska, Anna Netrebko som Violetta Valéry. De båda har även framträtt tillsammans i en videoinspelning av Donizettis Elisir d'amore.

2007 bytte Villazón skivbolag då han skrev ett långt kontrakt med Deutsche Grammophon. I slutet av 2007 tvingades han ställa in sina framträdanden på grund av hälsoproblem.

Diskografi
 Romeo y Julieta CD (2002)
 Der Fliegende Holländer CD (2002)
 Berlioz: La Révolution Grecque CD (2004)
 Italian Opera Arias CD (2004)
 Gounod & Massenet Arias CD (2005)
 Tristan und Isolde CD:s och DVD (2005)
 Don Carlo 2 DVD:s (2005), Opus Arte
 La Traviata CD (2005)
 Merry Christmas (Soundtrack) CD (2005)
 Opera Recital CD och DVD (2006)
 La Traviata DVD och 2-DVD
 La Bohème DVD (2006), Bregenzer Festspiele 2002, ORF + Capriccio
 Monteverdi: Il Combattimento CD och DVD (2006) 
 Donizetti: L'elisir d'amore DVD (2006) 
 The Berlin Concert: Live from the Waldbühne DVD (2006) 
 Gitano CD och DVD (2007) 
 Duets tillsammans med Anna Netrebko CD och DVD (2007)
 Viva Villazón CD (2007)
 La Traviata med Renée Fleming DVD (2007)
 Manon DVD (2007)

Referenser

En version från engelskspråkiga Wikipedia

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Mexikanska operasångare
Födda 1972
Män
Levande personer
Expedition 16

Expedition 16 var den 16:e expeditionen till den Internationella rymdstationen (ISS) och som pågick från oktober 2007 till april 2008.

Två besättningsmedlemmar, Jurij Malentjenko och Peggy Whitson, skickades upp den 10 oktober 2007 ombord Sojuz TMA-11. Clayton Anderson befann sig redan på ISS som medlem av Expedition 15 och han räknas även in i Expedition 16 under de veckor i oktober han var på ISS, tills han den 23 oktober 2007 ersattes av Daniel Tani.

Den 9 februari 2008 anslöt Léopold Eyharts som kom till ISS med Atlantis STS-122 och ersatte då Tani. Senare avlöstes Eyharts av Garrett Reisman (STS-123). Reisman fortsatte till Expedition 17.

Sydkoreanskan Yi So-yeon medföljde Expedition 16 tillbaka till jorden.

Besättning

(#) antal rymdfärder som varje besättningsmedlem avklarat, inklusive detta uppdrag.

Uppdrag

Expedition 16 flyttade efter en serie rymdpromenader med hjälp av Canadarm2 modulen Harmony från Unity till sin permanenta plats framför det amerikanska laboratoriet Destiny den 14 november 2007. Därefter utförde Expedition 16 ytterligare två rymdpromenader för att slutföra installationen, varav den sista gjordes den 24 november.

Besökare

Dr. Sheikh Muszaphar Shukor Al Masrie bin Sheikh Mustapha blev den förste malaysiern i rymden när han gästade expedition 16 i oktober 2007 inbjuden av den ryska regeringen. Har reste till ISS med Sojuz TMA-11 och återvände till jorden med Sojuz TMA-10.

Referenser

Externa länkar
NASA's Space Station Expeditions page

Internationella rymdstationen
Rymdfartsåret 2007
Rymdfartsåret 2008
2007 i Kazakstan
2008 i Kazakstan
Jordbävningen i Peru 2007

Jordbävningen i Peru 2007 () var en stark jordbävning som slog till mot den centrala kusten i Peru den 15 augusti 2007 klockan 23:40:57 UTC (18:40:57 lokal tid)  och varade i cirka två minuter. Hypocentrum låg 150 kilometer sydsydost från Lima  på ett djup av 39 kilometer . United States Geological Survey National Earthquake Information Center rapporterade att det var en stark jordbävning, uppmätt till 8,0 på momentmagnitudskalan .

Tsunamivarning utlöstes för Peru, Ecuador, Chile och Colombia efter jordbävningen , men avbröts senare . Tsunamivarning gjordes även för Panama och Costa Rica, och larm planerades även utlösas i Nicaragua, Guatemala, El Salvador, Mexiko och Honduras. Alla dessa larm avbröts efter att en 10 inch (25,4 centimeter) tsunami spolades upp mot stränderna.

Orterna Ica, Pisco och Chincha Alta drabbades mest , men jordbävningen drabbade också orterna Pucallpa, Iquitos, Contamana, Trujillo, Cajamarca och Lima, där jordskalvet krossade fönsterrutor i centrum. Fyra människor dog då en kyrkobyggnad i Ica kollapsade. Människorna hade sökt sig till kyrkobyggnaden för att söka skydd.

Minst 514 människor omkom och 1 090 skadades .

Källor 

2007 i Peru
Peru 2007
Peru 2007
Naturkatastrofer 2007
Carl Strid

Carl Oscar Strid i Nyhem, född 17 maj 1875 i Kärda, Jönköpings län, död 22 augusti 1948 i Göteborg var en svensk politiker (socialdemokrat), maskinarbetare och verktygskonsulent. Han var ledamot av riksdagens andra kammare 1912-1919 samt 1921-1924, invald i Hallands läns valkrets. Han satt även i Hallands läns landsting mellan 1910 och 1922. 

Före sin riksdagskarriär arbetade Carl Strid som verktygsarbetare vid Halmstad-Nässjö järnvägars verkstad, blev aktiv i fackföreningsrörelsen samt var med om att starta Järnvägsmännens helnykterhetsförening. Från 1918 och framåt arbetade han som fattigvårdskonsulent.

Källor

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Män
Födda 1875
Avlidna 1948
Marcia Brown

Marcia Joan Brown, född 13 juli 1918 i Rochester, New York, död 28 april 2015 i Laguna Hills, Kalifornien, var en amerikansk barnboksförfattare och illustratör som skrivit mer än 30 barnböcker.

Brown växte upp under depressionsåren och hade länge tankar på att bli läkare men hon bestämde sig för att bli lärare istället så hon sökte sig till New York State College for Teachers och undervisade sedan vid Cornwall High School i New York. Det var under sina år som lärare som hon också påbörjade sin författarkarriär med The Little Carousel år 1946.

Brown var en av endast två författare som vid tre tillfällen tilldelats Caldecott Medal som går till årets bästa bilderbok för barn. År 1992 tilldelades hon även Laura Ingalls Wilder Medal för hennes livsverk som blivit översatt till en mängd språk, dock ännu inte svenska.

Bibliografi i urval
 Stone Soup 
 The Little Carousel 
 Cinderella, or the Little Glass Slipper
 Three Billy Goats Gruff 
 Shadow
 Bun: A Tale From Russia 
 Once a Mouse
 Walk With Your Eyes 
 Dick Whittington and His Cat 
 Touch Will Tell 
 Henry Fisherman 
 Listen to a Shape 
 Skipper John's Cook 
 Lotus Seeds 
 Puss in Boots 
 All Butterflies 
 The Steadfast Tin Soldier 
 Of Swans, Sugarplums, and Satin Slippers 
 The Wild Swans 
 How the Ostrich Got a Long Neck 
 Anansi, the Spider Man 
 Backbone of the King 
 How, Hippo

Referenser
 http://www.britannica.com/ebi/article-9318152
 https://web.archive.org/web/20060524200503/https://www.hbook.com/exhibit/brownbio.html
 https://web.archive.org/web/20070905204912/http://www.albany.edu/feature/marcia_brown/index.html
 https://web.archive.org/web/20061112180653/http://www.bookhelpweb.com/authors/brown/brown.htm
 Dödsnotis - New York Times

Amerikanska författare av barn- och ungdomslitteratur
Engelskspråkiga författare av barn- och ungdomslitteratur
Amerikanska illustratörer
Amerikanska författare under 1900-talet
Författare från delstaten New York
Personer från Rochester, New York
Födda 1918
Avlidna 2015
Kvinnor
Beaux-Arts

Beaux-Arts ("de sköna konsterna") är den akademiska och klassiskt arkitektoniska stil som lärdes ut vid École des Beaux Arts i Paris, som var en dominerande byggstil i Europa och USA i slutet av 1800- och början av 1900-talet. Beaux-Arts är en bland-stil som kombinerar antika och romerska formelement, samt idéer från renässansen i ett överdådigt och rikt ornamenterat uttryck.

Beaux-Arts är besläktad med andra stilarter som jugend och nybarock. Viktiga byggnader i Beaux-Arts-stil är Grand Central Terminal och New York Public Library i New York samt Palais Garnier, Grand Palais och Gare d'Orsay i Paris.

Källor 

Arkitekturhistoria
Caldecottmedaljen

Caldecottmedaljen (officiellt engelskt namn: Randolph Caldecott Medal; inofficiellt: Caldecott Medal) delas årligen ut av Association for Library Service to Children som i sin tur lyder under American Library Association (ALA). Medaljen tilldelas den författare/konstnär som skapat årets bilderbok för barn. Priset har fått sitt namn efter den engelske illustratören Randolph Caldecott. Tillsammans med Newberymedaljen (Newbery Medal) och Laura Ingalls Wilder Medal är Caldecottmedaljen det mest prestigefyllda amerikanska barnbokspriset. Frederic G. Melcher föreslog 1937 skapande av ett andra pris efter Newberymedaljen eftersom många personer ansåg att illustratörerna som skapade bilderböcker för barn var lika förtjänta av ära och uppmuntran som författarna till barnböcker. Rene Paul Chambellan designade medaljens utformning 1937.

Mottagare av Caldecottmedaljen

Mottagare av flera Caldecottmedaljer 
Mottagare av två medaljer: Leo och Diane Dillon, Chris Van Allsburg, Barbara Cooney, Nonny Hogrogian, Robert McCloskey
Mottagare av tre medaljer: Marcia Brown, David Wiesner

Referenser 

Amerikanska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 1938
Barn- och ungdomslitteratur
Projekt Kvinnliga huvudpersoner
Peter MacNicol

Peter MacNicol, född 10 april 1954 i Dallas, Texas, är en amerikansk Emmybelönad skådespelare. MacNicol är bland annat känd för sina roller som Stingo i Sophies val (1982), Janosz Poha i Ghostbusters II (1989), David Langley i Bean - den totala katastroffilmen (1997), John Cage i TV-serien Ally McBeal (1997–2002), Tom Lennox i 24 (2007) och som Dr. Larry Fleinhardt i Numbers (2005-2010).

Filmografi (i urval) 

 Drakdödaren (1981)
 Sophies val (1982)
 Ghostbusters II (1989)
 By Dawn's Early Light (1990)
 Snyltgästen (1992)
 Vita huset nästa? (1992)
 Den heliga familjen Addams (1993)
 Radioland Murders (1994)
 Chicago Hope (1994–1995)
 Dracula: Död men lycklig (1995)
 Ally McBeal (1997–2002)
 Bean - den totala katastroffilmen (1997)
 Baby Geniuses (1999)
 Crazy Love (2003)
 Harvey Birdman, Attorney at Law (2003–2007) (röst) 
 Breakin' All the Rules (2004)
 Danne Fantom (2004-2007)
 The Batman (2004–2008)
 Justice League Unlimited (2005)
 Numbers (2005–2010)
 24 (2007)
 The Spectacular Spider-Man (2008-2009) (röst) 
 Grey's Anatomy (2010–2011)
 Battleship (2012)
 Game Change (2012)
 Veep (2016–2019)

Teater

Roller

Referenser

Externa länkar 

 

Amerikanska röstskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Dallas
Födda 1954
Levande personer
Män
Alumner från University of Minnesota
Hangö järnvägsstation

Hangö järnvägsstation är en järnvägsstation på Hangöbanan i den finländska kuststaden Hangö i landskapet Nyland. Järnvägsstationen är Hangöbanans (Karis-Hangö) ändstation. Avståndet från Karis järnvägsstation är cirka 50 kilometer. Den nuvarande stationsbyggnaden stod färdig 1952 och uppfördes i funktionalistisk stil efter ritningar av den finländske arkitekten Jarl Ungern.

Stationsbyggnad såldes på en nätauktion 2021 efter att ha stått tom en längre tid.

Källor

Externa länkar 

Järnvägsstationer i Finland
Byggnader och anläggningar i Hangö
Järnvägsstationer invigda 1949
1949 i Finland
Christian Fouchet

Christian Fouchet, född 17 november 1911 i Saint-Germain-en-Laye, död 11 augusti 1974, var en fransk politiker och diplomat.

Christian Fouchet hade en bakgrund som diplomat, och var i den egenskap i Moskva, Polen och Indien; 1958 till 1962 var han ambassadör i Danmark. Därefter inträdde han i politiken, och blev en av Charles de Gaulles nära förtrogna i de komplicerade relationerna med Tunisien, Marocko och Algeriet.

Fouchet blev 28 november 1962 utbildningsminister, vilket han kvarblev till 6 april 1967, då han utsågs till inrikesminister. Med anledning av händelseutvecklingen under Majrevolten tvingades han avgå från Georges Pompidous regering 31 maj 1968 samman med justitieminister Louis Joxe. Han kritiserades bland annat för ordern att stänga universitetet i Paris, eftersom detta möjliggjorde och skapade grogrund för ökade uppror bland studenterna.

Noter 

Födda 1911
Avlidna 1974
Frankrikes inrikesministrar
Frankrikes utbildningsministrar
Män
Personer från Saint-Germain-en-Laye
Jazz Kamikaze

JazzKamikaze är en skandinavisk jazzgrupp som spelar modern och energisk jazz fusion. Gruppen bildades år 2005 med målet att vinna tävlingen Young Jazz, vilket de också gjorde. Senare samma år vann de också Young Nordic Jazz Comets. Under Getxo Festival i Spanien 2006 fick de publikens utmärkelser "Best Group" och "Best Soloist" (saxofonisten Marius Neset).

Medlemmar

Diskografi 
Studioalbum
 Mission 1 – 2005
 Travelling at the Speed of Sound – 2006
 Emerging Pilots – 2008
 The Revolution's in Your Hands – 2009
 Supersonic Revolutions – 2010
 The Return of JazzKamikaze – 2012
 Level – 2017

Externa länkar 

 Officiell webbplats 

Svenska jazzgrupper
Danska jazzgrupper
Norska jazzgrupper
Barcelonapaviljongen

Barcelonapaviljongen, ritad av Ludwig Mies van der Rohe, var den tyska utställningshallen vid Världsutställningen i Barcelona 1929. Byggnaden anses som ett av de mest framstående exemplen av modernism, med sina enkla, rena former, stora glaspartier, öppna planlösning och exklusiva material.

Byggnaden, som är uppförd på ett tempelliknande podium vid en vattenspegel, har en bärande struktur av åtta stålpelare som håller upp ett platt betongtak. Väggarna är av glas från golv till tak, kompletterade av skärmväggar i marmor och travertin. Det rena och öppna uttrycket i paviljongen utvecklade Mies van der Rohe senare i Villa Tugendhat 1930. Mies van der Rohe formgav även hela inredningen, där Barcelonastolen är mest känd och tillverkas än idag.

Efter utställningen 1929 revs paviljongen, men återuppfördes 1983–86  och är idag öppen för allmänheten.

Ludwig Mies van der Rohe
Modernistisk arkitektur
Barcelonas historia
Byggnader och anläggningar i Barcelona