kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Stay on These Roads

Stay on These Roads är a-has tredje studioalbum, utgivet den 1 maj 1988. Låten "The Living Daylights" komponerades för Bond-filmen Iskallt uppdrag.

Låtförteckning
 "Stay on These Roads" – 4:45
 "The Blood That Moves the Body" – 4:06
 "Touchy!" – 4:34
 "This Alone Is Love" – 5:15
 "Hurry Home" – 4:37
 "The Living Daylights" – 4:47
 "There's Never a Forever Thing" – 2:53
 "Out of Blue Comes Green" – 6:42
 "You Are the One" – 3:51
 "You'll End up Crying" – 2:06

Singlar
 "Stay on These Roads" (14 mars 1988)
 "The Blood That Moves the Body" (6 juni 1988)
 "Touchy!" (15 augusti 1988)
 "You Are the One" (1988)
 "There's Never a Forever Thing" (1989)

Musiker
 Morten Harket – sång
 Magne Furuholmen – gitarr, keyboard
 Pål Waaktaar – gitarr

Musikalbum 1988
Album av a-ha
Charlotta Cedercreutz

Maria Charlotta Cedercreutz, senare Wrangel, född 1736, död 1815 i Stockholm, var en svensk konstnär, hovdam (statsfru). Medlem i Konstakademien.

Biografi 
Hon var dotter till kammarherre friherre Lars Cedercreutz och Catharina Siljeström. Charlotta Cedercreutz gifte sig 1770 med generalmajor friherre Georg Gustaf Wrangel efter att under många år ha vägrat att gifta sig, trots att hon fick många friare genom sitt utseende och sin förmögenhet. 1774 blev hon statsfru hos drottning Sofia Magdalena, och tillhörde då en av de sex första personer som innehade denna titel, eftersom den infördes detta år av Gustav III. Hon deltog aktivt i hovlivet, där hon tidvis var en ledande personlighet och ofta omnämns i samtida memoarer, och beskrevs som intelligent och bildad men också mycket kokett och noga med rangfrågor. Hon blev föremål för två satirer av Johan Frederik von Nolcke:  »La mère comme il y en a point Lionnopolis 1789» och »Meren désenchantée ou la naissance de Lion. Stockholm 1790». År 1795 avskedades samtliga statsfruar från hovet på hertig Karls order eftersom han föredrog unga hovfröknar, och Cedercreutz fick då så svåra ekonomiska problem. Hedvig Elisabet Charlotta av Holstein-Gottorp förhörde sig då om tillstånd för henne att få en lägenhet på kungliga slottet.  

Hon var inte professionell yrkeskonstnär utan amatör. Hon invaldes som ledamot av Konstakademien. Cedercreutz finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Se även 
 Ulla Adlerfelt
 Fredrika Eleonora von Düben

Källor
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö
 
 
 Personhistorisk tidskrift / Första årgången 1898-99 /

Noter

Födda 1736
Avlidna 1815
Kvinnor
Svenska målare under 1700-talet
Svenska statsfruar
Personer under frihetstiden
Ledamöter av Konstakademien
Svenska friherrinnor

Representerade vid Nationalmuseum
Sofia Magdalenas hovstat
Charlotta
Anna Sibylla Sergell

Anna Sibylla Sergell, född 1733, död 1819, var en svensk konstnär och kunglig hovbrodös. En annan namnversion är Anna Brita Sergel. 

Hon var dotter till hovbrodören Christoffer Sergell och Elisabet Swyrner och syster till Johan Tobias Sergel och Maria Sofia Sergell. Anna Sibylla Sergell gifte sig 1754 med vinskänken Johan Valentin Howe eller Hovje (död 1760). Fram till 1773 var hon assistent till fadern, efter dennes död 1773 var hon och systern Maria Sofia aktiva som hovbrodöser främst under 1770-talet. Systrarna arbetade bland annat vid inredningen av Fredrikshovs slott, där de belönades med 9.600 daler var.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö 

Svenska textilkonstnärer under 1700-talet
Adolf Fredriks hov
Födda 1733
Avlidna 1819
Kvinnor
Gustav III:s hov
Svenskt hovfolk
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Gruppmarkör

Gruppmarkör är en sociologisk term för en typ av beteende som används för att markera gemenskapen med en grupp. En individ kan använda kroppsspråk, gester, handlingar, tal, klädsel, uppförande etc. som gruppmarkör för att visa på och stärka samhörigheten med en viss grupp.

Språkstil som gruppmarkör 

När man använder sin språkstil som gruppmarkör varierar man denna efter språket inom gruppen, s.k. gruppspråk. Man väljer att använda vissa ord och utesluta andra, till exempel utesluta slangord när man talar med lärare men använda det då man ska ”spela tuff”. Man använder kroppsspråk, uttryck och ord som är kända för och används av gruppens medlemmar och visar på så sätt en gemenskap med de andra inom gruppen.

I R. Jonssons doktorsavhandling ”Blatte betyder kompis” tas flera exempel på gruppmarkörer upp. ”Det är svårt att sätta fingret på vad som formar denna gemenskap, men den kommer till uttryck i små detaljer, i hur killar kommunicerar, tilltalar varandra eller umgås på lektioner och raster.” 

Ett gruppspråk utgörs av diverse språkliga gruppmarkörer och skapas av gruppmedlemmarna. Gruppspråket håller ihop gruppen och för att visa sin tillhörighet till denna väljer man att tala detta språk. Därmed fyller språket och dess gruppmarkörer funktionen att visa vem man är och vilken grupp man tillhör.

Språk som gruppmarkör 

Vid två- eller flerspråkighet kan valet av språk användas som för att markera sin gemenskap med gruppen. I hemlandet används modersmålet för att det där betraktas med hög status och visar att man tillhör folkgruppen. Språkvalet kan även användas för att markera någons utanförskap i kontrast till ens egen samhörighet med en grupp.

Dialekt som gruppmarkör 

Enligt psykologen Robin Dunbar utvecklas dialekter som gruppmarkörer. Eftersom det är svårt att i vuxen ålder utveckla en dialekt är detta en säker gruppmarkör för de dialekttalande. Utifrån denna teori kan man, utöver att bestämma vilka som tillhör gruppen, upptäcka främlingar och nykomlingar inom gruppen med hjälp av dialekten.

Källor 

Sociologi
Åke Thomasson

Åke Thomasson, född den 23 december 1863 i Källs-Nöbbelövs församling i Skåne, död den 29 oktober 1929 i Stockholm, var en svensk jurist. Han var gift med Gertrud Augusta Leonia Ekenman (1870–1933) och brorson till Eskilander Thomasson. Han var far till Erik Thomasson.

Thomasson blev student vid Lunds universitet 1882, juris kandidat där 1887, efter domarförordnanden under Hovrätten över Skåne och Blekinge vice häradshövding 1890, assessor i Svea hovrätt 1898, ledamot av Lagbyrån 1901 och av Lagberedningen 1903, revisionssekreterare 1904 samt justitieråd 1907. Samma år förordnades han till ordförande i arbetsavtalskommittén, men 1909 utnämndes han åter till justitieråd. Han tjänstgjorde i Lagrådet 1913–1914. Thomasson var även ombudsman i Vetenskapsakademien 1904–1907.

Makarna Thomasson är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Vidare läsning 
Svensk juristtidning, årgång 1930, sid 24 ff.

Svensk juristtidning, årgång 1939, sid 202 f.

Utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 6 juni 1916.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 5 juni 1909.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1904.

Källor

Noter

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Personer från Källs-Nöbbelövs socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1863
Avlidna 1929
Män
Ugglan
Kaarlo Kares

Kaarlo Reetrikki Kares även K. R. Kares (hette innan Karl Fredrik, fram till 1876 Präski), född 14 december 1873 i Nakkila, död 23 mars 1942 i Lappo, var en finländsk präst och politiker. Far till Olavi Kares. 

Kares var kyrkoherde i Lappo mellan 1924 och 1942. Han var en av ledargestalterna inom Lapporörelsen och Fosterländska folkrörelsen (IKL). Kares var riksdagsman i flera omgångar, särskilt ihågkomna är åren 1933–1942.

Källor 
 
 Riksdagsmatrikel (på finska).

Finländska politiker
Finländska präster
Alumner från Helsingfors universitet
Födda 1873
Avlidna 1942
Män
Personer från Nakkila
Dehler

Dehler Yachts är en tysk segelbåtstillverkare som grundades 1963. Företaget bygger båtar mellan 29 och 46 fot.  Nuvarande båtar är konstruerade av Judel/Vrolijk & Co.

Båttyper

 Dehler 29 MKII 
 Dehler 30 one design
 Dehler 34, Dehler 34 competition 
 Dehler 38, Dehler 38 competition 
 Dehler 42, Dehler 42 competition 
 Dehler 46, Dehler 46 competition

Äldre båttyper 

 Winnetou (1963–1966)
 Pfeil Jolle (1964–1968)
 Flunder (1965–1967)
 Varianta K4 (1967–1971)
 Pfeil S (1968–1974)
 Optima (1969–1973)
 Varianta 65 (1971–1976)
 Delanta 76 (1972–1980)
 Delanta Race (1973)
 Optima 98 (1975–1979)
 470 (1974–1979)
 Optima 98 (1975–1979)
 Sprinta 70 (1976–1983)
 Sprinta Sport (1977–1985)
 Duetta 86 (1977–1984)
 Duetta 86G (1977–1984)
 Optima 98G (1977–1983)
 Sprinta DS (1979–1985)
 Delanta 80
 db1 (1980–1983)
 Duetta 94 (1981–1984)
 Optima 101 (1983–1984)
 Dehler 37 (1983–1985)
 db2 (1984–1986)
 Dehler 34 (1984–1991)
 Dehler 31 (1984–1992)
 Dehler 38 (1985–1990)
 Dehlya 25 (1986–1991)
 Dehler 36 CWS (1988–1991)
 Dehler 36 db (1989–1995)
 Dehler 37 CWS (1990–1996)
 Dehler 22 (1990–1997)
 Dehler 39 CWS (1991–1994)
 Dehler 43 CWS (1991–1995)
 Dehler 18 (1992–1997)
 Dehler 35 CWS (1992–1998)
 Dehler 25 CR (1992–2002)
 Dehler 41 DS (1994–2007)
 Dehler 41 CR (1995–2007)
 Dehler 33 (1995–2003)
 Dehler 33 Competition (1996–2003)
 Dehler 29 MK1 (1997–2010)
 Dehler 39 (1998–2004)
 Dehler 36 (1999–2008)
 Dehler 47 (2001–2008)
 Dehler 34 DD (2002–2007)
 Dehler 44 SV (2003–2009)
 Dehler 34 SV (2007–2009)
 Dehler 39 SQ (2004–2007)
 Dehler 60 SV (2006–2009)
 Dehler 45 SV (2010–2012)
 Dehler 35 (2010–2011)
 Dehler 35 SQ (2012–2016)

Utmärkelser 
 Dehler 29 – "European Boat of the Year 1997". European journalists EYOT award
 Dehler 29 – "Boat of the year 1998" Klass: Over all. Sailing World USA
 Dehler 41 DS – "Boat of the year 1998" Klass: "Best full-size Cruiser". Cruising World USA
 Dehler 29 – "Boat of the Year 1999". Klass: Pocket-cruiser. Cruising World USA
 Dehler 47 – "Boat of the Year 2005" Klass: Production Cruiser 45'-50' Cruising World USA
 Dehler 38 – "Boat of the Year 2014" Klass: Best Crossover. Sailing World USA
 Dehler 38 – "Boat of the Year 2014". Voile Magazine Frankrike
 Dehler 38 – "European Boat of the Year 2014". European journalists EYOT award
 Dehler 38 – "Boat of the Year 2014". Klass: Best cruising sailboat under 38 feet. Cruising World USA

Externa länkar 
 Dehler Yachts webbplats

Segelbåtstillverkare
Tyska båttillverkare
Tyska skeppsvarv
Ulla Stenberg

Johanna Ulrica (Ulla) Stenberg, född Colliander 1792, död 1858, svensk textilkonstnär (damastvävare). Hon var Jönköpings första kvinnliga näringsidkare.

Född i Jönköping som dotter till prästen Nils Johan Colliander och gift 1822 med snörmakaren och rådmannen Gottfired Stenberg (död 1847). År 1819 fick hon Jönköpings läns hushållningssällskaps silverkanna för sina damastväverier. Efter 1822 var hon yrkesverksam som damastvävare. Hon öppnade vävskola 1830, senare med jacquardvävstolar. Åren 1834 och 1840 deltog hon i slöjdutställningarna i prins Carls palats i Stockholm. Hon ritade själv många mönster. Hon deltog vid utställningar i Stockholm och London 1851 och i Paris 1855. Hon var hovleverantör och hade även kunder internationellt.

Efter Stenbergs bortgång fortsatte döttrarna Mathilda Gustava Stenberg (1827–1903) och Kristina Elfrida Stenberg (1829–1913) tillsammans med närmaste medarbetare vävmästaren Beck verksamheten i Jönköping under namnet G. Stenbergs Enka. En strejk i Leeds i England innebar brist på garn av tillräcklig kvalitet vilket medförde att de beslutade att upphöra med produktionen 1883 (eller 1893).källan ambivalent

Källor
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 255, Allhems Förlag, Malmö. 
 Projekt Runeberg -- Nordiska Museets och Skansens årsbok Fataburen 1933, sid. 175–188

Noter

Vidareläsning

Externa länkar 

 

Födda 1792
Avlidna 1858
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Konstnärer från Jönköping
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Torsten Larsson

Torsten Larsson, ibland känd som Top-Steen, född 11 oktober 1966,  är en svensk musiker och musikproducent. Under 1980- och 1990-talen var han gitarrist i bandet Stonefunkers, i vilket även hans bror Emrik Larsson ingick. Senare har han arbetat som producent åt bland annat The Soundtrack of Our Lives och Olle Ljungström, samt radioprogrammet P3 Live.

Födda 1966
Svenska gitarrister
Svenska musikproducenter
Män
Levande personer
Carleson

Carleson är ett efternamn som bärs av en svensk adelsätt, vars fortlevande gren har kommendörs värdighet.

Historia 
Släktens stamfar var grosshandlaren och skeppsredaren Carl Ivarsson (död 1711) från Stockholm. Dennes söner, ämbetsmännen Carl Carlsson (1703–1761) och Edvard Carlsson (1704–1767) adlades 1743 med namnet Carleson och introducerades på Riddarhuset 1746 med nr. 1877.. Edvard Carlesons ättgren uppflyttades till dåvarande riddarklassen 1787 och fick då nr 1877A. Den fortlever, medan Carl Carlesons gren, med nr 1877B, utgick på svärdssidan 1887.

Källor

Externa länkar 

 
Svenska adelsätter
Adélaïde Victoire Hall

Adélaïde Victoire Hall, kallad Adèle, född i Paris 11 maj 1772, död där 14 oktober 1844, var en svensk-fransk konstnär och fransk adelsdam (markisinna). Agré vid svenska Konstakademien 1792. 

Äldsta dotter till den svensk-franske hovmålaren Peter Adolf Hall och Marie-Adélaïde Gobin. Gift år 1792 med kungliga rådsadvokaten Francois Louis Seleau, vilken mördades i Septembermorden samma år. Hon gifte om sig 1796 med officeren Blaise Lievre de la Grange, markis de Fourilles. Hon fick sex barn, ett med sin förste man. 

Redan 1784 sägs hon ha uppvisat konstnärlig talang och uppmuntrades vidare av sin far. Hon målade ett självporträtt i olja som 1791 förevisades av Sergel för konstakademien i Sverige. Denna utnämnde henne till agré året därpå. Hon fanns representerad vid Konstakademiens utställningar 1792 och 1793. Hon gjorde även miniatyrer och målade på trä och porslinskoppar.  

Hennes självporträtt finns på Nationalmuseum.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö
 Collin, Sven: Peter Adolf Hall. Tullsjö (2004)

Noter

Födda 1772
Avlidna 1844
Kvinnor
Svenska målare under 1700-talet
Franska målare under 1700-talet
Franska markisinnor

Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Paris
Von Boisman

von Boisman är en svensk adelsätt av tysk-baltiskt ursprung, känd från 1600-talet i Viborg.

Ättens äldste stamfar är rådmannen i Reval, Johan Boisman († 1491). Hans sonsons sonsons sonson Erik Boisman (1682–1744), ryttmästare vid Smålands kavalleriregemente, adlades 10 februari 1720 av drottning Ulrika Eleonora och introducerades i riddarhuset som nr 1713. 

Huvudman för ätten under 1900-talets mitt var idrottsmannen Georg Tage Eugène von Boisman, vilken bland annat deltog i Olympiska sommarspelen 1936 i Berlin, där han kom 10:a i Modern femkamp.

En annan gren adlades i Sverige genom sonen till advokatfiskalen i Åbo hovrätt Didrik Adrian Boisman, Gustaf Adam Boisman (1745-1808) vilken adlades 1808, men denne avled innan han tagit introduktion.

Finland
Gustaf Adam Boismans (1745-1808) son, August Wilhelm von Boisman introducerades på Finlands riddarhus 1822, men denna finländska gren utslocknade redan 1826.

Referenser

Noter 

Finländska adelsätter
Svenska adelsätter
Finlands nationalbiografi
Furuhjelm

Furuhjelm är en svensk och finländsk adelsätt vars äldsta kända anfader kom från Stockholm. Släkten har samma ursprung som ätterna Melanderhjelm och Segerfelt.

Äldsta kända stamfar är Olof Nauclér, från slutet av 1500-talet, vars son var prosten och kyrkoherden i Enköping samt hovpredikanten hos Gustav II Adolf Simon Olai Nauclérus (1570-1638). Den senares hustru Anna Martini var sondotter till ärkebiskop Olaus Martini, Bureättling, och släkt med flera framstående personer.

Ättlingar till dessa var borgare, sist i Viborg där en ättling i fjärde led, Enok Nauclér, föddes. Denne var mönsterskrivare vid Nylands kavalleri samt assessor, och adlades 1762 med namnet Furuhjelm.

År 1818 intogs ätten i Finlands riddarhus och fortlever i Finland.

Medlemmar 
 Victor Furuhjelm (1810–1872), finländsk ämbetsman
 Otto Furuhjelm (1819–1883), rysk militär
 Johan Hampus Furuhjelm (1821–1909), rysk militär, guvernör
 Annie Furuhjelm (1859–1937), finländsk journalist och feminist
 Ragnar Furuhjelm (1879–1944), finländsk astronom och politiker
 Erik Furuhjelm (1883–1964), finländsk tonsättare
Kerstin Furuhjelm (1891–1984), memoarförfattare
 Mirjam Furuhjelm (1908–2003), svensk läkare

Se även 

Finlands nationalbiografi
Mount Furuhelm
Furugelm, ö

Referenser 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.
 Gabriel Anrep, Svenska adelns ättartavlor
 https://web.archive.org/web/20150924021507/http://www.genealogia.fi/genos/12/12_51.htm

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Finlands nationalbiografi
Bureätten
Allt går sönder

Allt går sönder (originaltitel Things Fall Apart) är en roman från 1958 av den nigerianske författaren och poeten Chinua Achebe. Boken tillhör 1900-talets stora och mest kända romaner. I boken får läsaren bekanta sig med Igbo-folket i Afrika samt deras seder och bruk för att sedan läsa om hur igbo-samhället faller sönder till följd av kolonialiseringen med de kristna missionärernas ankomst.

Engelskspråkig litteratur
Skönlitteratur 1958
Nigeria i skönlitteratur
Nigeriansk skönlitteratur
Romaner av Chinua Achebe
San Francisco Symphony

San Franciscos orkester är den ledande symfoniorkestern i San Francisco, och startades 1911.

Orkestern har gjort två livealbum tillsammans med Metallica. På skivan som heter S & M finns kända låtar som "Master of Puppets", "Nothing Else Matters", "Enter Sandman" osv. I låtarna spelas också instrument som fiol,trumpet, kontrabas och mycket mer. De spelar under ledning av Michael Kamen som har dirigerat i många kända filmer. 2020 släpptes en uppföljare S&M2.

Externa länkar 

Amerikanska symfoniorkestrar
Musikgrupper från San Francisco
Musikgrupper bildade 1911
Martin Larsson (manusförfattare)

Martin Larsson, född 1974 i Lund, är en svensk regissör och manusförfattare verksam inom film- och TV-branschen. 

Han har även producerat konsertfilmer för Sveriges Television.

Larsson är utbildad vid Skurups Folkhögskolas skrivarlinje, IHTV:s Manuslinje samt dramatikeritbildningen vid Teaterhögskolan.

TV-serier

 (även 2011)

Kort- och novellfilmer
Emma i 1B 2015
Sköterskan (Novellfilm) 2014
 Pappersvärld - Samproducent (Manus och regi Jöns Mellgren) 2014
 Special day - Manus (Regi Nicolas Kolovos) 2012
 Johns rum 2011
Thomas rum 2010 - Manus (Regi Nicolas Kolovos)
Peters rum 2010 - Producent och manus (Regi Nicolas Kolovos)
Jag är bög 2008 - Samproducent (Manus och regi Nicolas Kolovos)
Angående Ove Hallins Kvartet 2006
Samtal 2005
Detta hände i Lund 2003
Nina, Frans och Annika (Novellfilm) 2002
Syrenernas tid (Novellfilm) 2001
Följa 2001
Man kan leda en oxe... 2001
Vi behöver ingen Yoko Ono 2000
Som Ginger Baker 2000
Pierre Robert, älskling 1999

Konsertfilmer/Musikdokumentärer
Maher och Sousou Cissoko 2010
Huaröds kammarorkester med Farmers Market 2010
Sofi Hellborg, Timbuktu och Tony Allen på Mejeriet i Lund 2006
Right here, right now - Två kvällar på Palladium 2005

Priser och utmärkelser
Malmö Stads Kulturstipendium 2001
Föreningen Nordens stipendium för särskild författartalang 2007

Externa länkar 
 

Svenska manusförfattare
Födda 1974
Män
Levande personer
Personer från Eslövs kommun
Mariana Wallin

Signe Viola Mariana Wallin, född 12 oktober 1934 i Tärna församling i Västmanlands län, är en svensk företagare och politiker (folkpartist).

Mariana Wallin var ersättare i riksdagen för Västmanlands läns valkrets hösten 1990. I riksdagen var hon suppleant i trafikutskottet.

Referenser 
 Riksdagens webbplats om Mariana Wallin

Noter 

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Personer från Tärna socken, Uppland
Födda 1934
Levande personer
Kvinnor
Marta Nordenberg

Marta Maria Nordenberg, född 1782, död 1846, svensk konstnär (tecknare och kopist).

Nordenberg deltog i Konstakademiens utställning åren 1803, 1806, 1808 och 1810. Hon gjorde bland annat ett verk i tusch på siden. Hon ska sedan ha varit anställd som kopist vid kungliga Nationalmuseum.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö

Födda 1782
Avlidna 1846
Kvinnor
Svenska textilkonstnärer under 1800-talet
Svensk kvinnohistoria
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska konsthantverkare under 1800-talet
Lisa Erlandsdotter

Lisa Erlandsdotter Hallberg, född 1774, död 1854, svensk konstnär (bonadsmålare). 

Dotter till trädgårdsmästare Erland Hallberg och Anna Maria Kristoffersdotter och syster till Sven Erlandsson (1768–1853) och Katarina Erlandsdotter (1771–1848), även de konstnärer. Gift 1802 med Johannes Gunnarsson. Hon var särskilt känd för sina bröllops- och blomstermotiv. Hon levde och dog i Mårdaklev i dåvarande Älvsborgs län.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö

Födda 1774
Avlidna 1854
Kvinnor
Svenska allmogemålare
Svenska konsthantverkare under 1700-talet
Susanna Dorothea Mariana Henrichsen

Susanna Dorothea Mariana Henrichsen, född Hunger i Dresden, död 1739 i Stockholm, var en svensk konstnär.

Hon var dotter till emaljmålaren Christopher Hunger och Mariana Bruckner. Hon var verksam som tecknare, emaljmålare och kopparstickare. Gift 1738 med konstnären Johan Georg Henrichsen och mor till Johan Christoffer Henrichsen.

Källor
 Svenskt konstnärslexikon Allhems Förlag Malmö

Födda 1710-talet
Avlidna 1739
Kvinnor
Svenska målare under 1700-talet
Svenska tecknare under 1700-talet
Personer från Dresden
Svenska grafiker under 1700-talet
P5 STHLM

P5 STHLM var Sveriges Radios lokala musikkanal i Stockholm, som spelade musik från 1990-talet och framåt.

Kanalen, som startade i maj 2015 och lades ned november 2018, hördes på 93,8 MHz samt på Internet. Den hördes också på frekvensen 97,6 MHz i Södertälje. P5 STHLM lyfte aktuella ämnen med utgångspunkt i Stockholm och hade målgruppen "storstadsbor mitt i livet".

P5 STHLM direktsände från morgon till kväll och även helger samt hade reportrar i olika delar av länet. Kanalen sände sina program från Radiohuset på Gärdet och från en studio på Drottninggatan. Det var en social kanal som lyfte in röster från stockholmare både i program och digitalt. Då kanalen primärt var en musikkanal gästades programmen ofta av artister som spelade live.

Den 4 maj 2015 bytte P5 STHLM namn från SR Metropol, som sände under åren 2007–2015.

Programledare

Morgon 
Martina Thun, Farzad Nouri

Förmiddag 
Rasmus Almerud

Eftermiddag 
Lisa Friberg

Kväll & helg 
Mariana Benyamin Sir, Demir Lilja, Martin Bentancourt, Henrik "Eye N' I" Blomqvist

P5 Morgon 
P5 Morgon var ett morgonradioprogram som satte fokus på alltifrån världsliga frågor till obskyra stockholmsfenomen, och var ett personligt aktualitetsprogram.

Tablå 
Vid 05:59 började morgonprogrammet och sände fram till 09:45 då Förmiddagsprogrammet tog vid och sände fram till 13:00. Klockan 15:00 började eftermiddagssändningarna och sände fram till 17:45 sedan tog kväll i P5 Sthlm vid och sände fram till Ekonyheterna 21:00. Mellan 13:00 och 15:00 och mellan 21:03 och 00:00 sändes programmet Musikmix i P5 Sthlm. Nattetid mellan 00:02 och 05:59 sändes Vaken i P3 och P4.

Nedläggning 
Sveriges Radios ledning beslutade 2018 att lägga ner kanalen. Sändningarna upphörde kl. 10.10, tisdag 20 november 2018. P4 Stockholm tog över frekvensen.

Se även
Radiokanaler i Stockholms län

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Sveriges Radios kanaler
Radiokanaler och radiostationer startade 2007
Fabrizio Gollin

Fabrizio Gollin, född 28 mars 1975 i Camposampiero, är en italiensk racerförare.

Racingkarriär
Gollin tävlade i många år i formel 3000, utan att nå några större framgångar. Han nådde en pallplats 2000, samma år som han slutade på en tionde plats i mästerskapet. År 2002 började Gollin att tävla i FIA GT, där han hade mycket större framgångar, och blev bland annat mästare i GT-klassen 2004, och dessutom tvåa 2003 och trea 2008.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Födda 1975
Italienska racerförare
Formel 3000-förare
Män
Levande personer