kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Steve Strange

Steve Strange (eg. Steven John Harrington), född 28 maj 1959 i Newbridge i Wales, död 12 februari 2015 i Sharm-el-Sheik i Egypten, var en brittisk sångare och popikon, mest ihågkommen som en partyfixare och som frontman och sångare i Visage. Strange sägs ofta ha varit "ultimate new romantic (ultimata "nya romantikern") på grund av att hans stora påverkan på den brittiska klubbscenen på det tidiga 1980-talet och synthmusiken märks av än idag.

Biografi
Strange föddes i Porthcawl i södra Wales. Han flyttade till London som femtonåring där han arbetade för Malcolm McLaren och blev vän med Glen Matlock i Sex Pistols. Han designade affischer, gjorde koreografin till videor och drev många nattklubbar, till exempel Blitz. Han medverkade också i musikvideon till David Bowies "Ashes to Ashes" 1980 innan han slog igenom med New romantic-bandet Visage.

1978 tog han över micken i The Photons efter sångaren David Littlers död. Snart startade han dock det egna bandet Visage tillsammans med Midge Ure och Rusty Egan. Snabb succé och flera hitsinglar, bland annat "Fade to Grey", som toppade listorna i 21 länder, gav Strange och de andra medlemmarna i Visage stjärnstatus i Storbritannien och resten av (väst)Europa. Framgångarna blev dock färre och till slut splittrades gruppen 1984. Senare bildade Strange Strange Cruise med Wendy Wu, men det blev ett kortlivat projekt.

1985 åkte Strange till Ibiza i Spanien, där han gick med i den nystartade Trance-rörelsen, där man besökte exotiska partyn för kändisar, bland andra Sylvester Stallone. I början på 1990-talet var han värd på klubben Double Bass. Strange var nära vän till Michael Hutchence i INXS, och när denne dog tog det Strange hårt, vilket ledde till depression och några omskrivna snatteriincidenter. Stranges biografi Blitzed! publicerades 2002. 

Han startade sedan åter Visage tillsammans med musiker från andra moderna elektroband. Han spelade in Visages "mark II" första originalskrivna låt "In the Dark" som en del i musikduon Punx Soundchecks debutdubbelalbum When Machines Ruled the World. Det släpptes i Europa hösten 2006. I november 2006 var han med i BBC:s realityserie Celebrity Scissorhands som är en del av BBC:s välgörenhetskampanj Children in Need.

2015 avled Steve Strange efter en hjärtattack.

Diskografi

Album 
 Visage (nov. 1980)
 The Anvil (mars 1982)
 Beat Boy (aug. 1984)
 Strange Cruise (1986)

Singlar 
 "Tar" (sept. 1979)
 "Fade to Grey" (nov. 1980)
 "Mind Of A Toy" (mars 1981)
 "Visage" (juni 1981)
 "The Damned Don't Cry" (jan. 1982)
 "Night Train" (juni 1982)
 "Pleasure Boys" (okt. 1982)
 "Love Glove" (aug. 1984)
 "Beat Boy" (nov. 1984)
 "Rebel Blue Rocker" (1986)
 "The Beat Goes On" (1986)
 "Cross: Manipulator" (1988)
 "Bolan Esq" (1991)

Källor

Brittiska popsångare
Brittiska musiker under 1900-talet
Personer från Monmouthshire
Födda 1959
avlidna 2015
Män
Synthpopsångare
Genvägar

Genvägar (originaltitel Short cuts) är en novellsamling av Raymond Carver från 1994. Den filmatiserades av regissören Robert Altman med titeln Short Cuts.

Noveller 

 Grannar (tidigare utgiven i boken Grannar 1991)
 Dom är inte din man
 Vitaminer
 Kan du inte vara tyst, är du snäll (tidigare utgiven i boken Vad vi pratar om när vi pratar om kärlek 1985)
 Med så mycket vatten inpå knutarna (tidigare utgiven i boken Grannar)
 Enkla saker (tidigare utgiven i boken Vad vi pratar om när vi pratar om kärlek)
 Jerry och Molly och Sam
 Samlare (tidigare utgiven i boken Vad vi pratar om när vi pratar om kärlek)
 Säg åt tjejerna att vi sticker
 Citronsaft (dikt)

Filmatiseringar 

1993 – Short Cuts
2006 – Jindabyne (novellen "Med så mycket vatten inpå knutarna")

Källor 

Amerikansk skönlitteratur
Novellsamlingar
Skönlitteratur 1994
Böcker som blivit film
Referenssystem

Referenssystem kan avse:

 Akademiskt referenssystem – en referens till källmateria
 Oxfordsystemet – ett förekommande system för källhänvisningar i en text
 Vancouversystemet – ett förekommande system för källhänvisningar i en text
 Harvardsystemet – ett förekommande system för källhänvisningar i en text
 Koordinatsystem – ett sätt att tilldela koordinater inom matematiken
 Inertialsystem – ett koordinatsystem där Newtons första lag, tröghetslagen, gäller
Gul nunneört

Gul nunneört (Pseudofumaria lutea) är en art i familjen vallmoväxter.

Gul nunneört finns inte naturligt i Sverige men odlas ganska mycket som prydnadsväxt och finns förvildad här och där i södra halvan av landet.

Externa länkar
Den virtuella floran

Jordröksväxter
Gu Växtindex
Fel (olika betydelser)

Fel kan syfta på:

 Fel – inom numerisk analys, anger differensen mellan ett värde och dess närmevärde
 Fel (programmering) – en felaktighet i datorprogram
 Mätfel – skillnaden mellan ett uppmätt värde och det sanna värdet
 Fel, Orne – en kommun i Frankrike
 Marie Fel (1713–1794), en fransk operasångerska

Se även
 Falsifierbarhet
 Slumpfel
 Systematiskt fel
 Urvalsfel
Grödinge hembygdsförening

Grödinge hembygdsförening GHF är en hembygdsförening på Södertörn i Södermanland.

Verksamhet
Föreningen utger bl.a. Grödinge hembygdstidning sedan 1969. Nämnda medlemstidning hette fram till 2006 Grödingebladet. I samband med registrering av tidskriften var man tvungen att byta namn på den, på grund av att det då redan fanns en annan publikation med likartat namn registrerad. 

Därutöver har man marknader, anordnar föreläsningar, filmvisningar, etc.

Historia
Föreningen grundades i Grödinge församlingshem den 11 september 1943. Initiativtagare till bildandet var fil.dr Olof Arrhenius, son till nobelpristagaren Svante Arrhenius.
Mötet hade sammankallats genom ett brev som skickats både till de som då bodde i Grödinge, samt till utflyttade grödingebor. Brevet var daterat 2 september 1943 och undertecknat av riksantikvariens ombud, fil.dr O. Arrhenius på Kagghamra.
Uppskattningsvis hade ett drygt 50-tal mött upp till mötet vid den utsatta tiden (16:00). I den närvarolista som sattes upp i samband med mötet står 48 namn, med titlar och adresser (37 män, samt 11 kvinnor). Bland titlarna kan nämnas: Agronom, Arrendator, Byggmästare, Byråchef, Direktör, Fil.dr, Folkskollärare, Godsägare, Greve, Handlare, Ingenjör, Inspektör, Kamrer, Kantor, Kyrkoherde, Kyrkovärd, Lantbrukare, Montör, Nämndeman, Professor, Reparatör, Ryttmästare, Snickare, och Stationskarl.

Externa länkar
Grödinge hembygdsförenings hemsida

Svenska hembygdsföreningar
Grödinge socken
Organisationer bildade 1943
Cannibal Ferox

Cannibal Ferox är en italiensk film från 1981.

Handling 
Antropologer träffar på två otrevliga män som är på rymmen efter att ha terroriserat en stam kannibaler. Kannibalerna hinner ikapp dem...

Om filmen 
Cannibal Ferox försökte följa Cannibal Holocaust av Ruggero Deodato som hade kommit året innan. Den har kritiserats för att innehålla grovt våld, cynism och misogyni som sin föregångare. Alla scener i filmen där djur dör är autentiska och filmen förkastas av skådespelaren Giovanni Lombardo Radice. Den italienska Radice har kallat filmen för fascistisk och rasistisk och sagt att han enbart ställde upp då han behövde pengar. 

Filmen är känd som Make them die slowly i vissa territorier. Filmen blev förbjuden i Storbritannien under Video Nasty-eran.

Tagline 
 They raped and killed his sister while he watched helplessly. Now it's his turn to Make Them Die Slowly
 They were cold, sadistic killers who thought they could hide from justice. But now they must face the harsh law of the jungle...
 The most violent film ever made!
 They must pay for their crimes with blood and pain. For what they have done, Make Them Die Slowly
 Banned in 31 countries!

Rollista (i urval) 
 Giovanni Lombardo Radice - Mike Logan
 Lorraine De Selle - Gloria Davis
 Danilo Mattei - Rudy Davis
 Zora Kerova - Pat Johnson

Externa länkar 
 
 Recension av Finest Horror Edition-utgåvan på dvdforum.nu

Filmer 1981
Italienska skräckfilmer
Kannibalfilmer
Olof Arrhenius

Olof "Olle" Wilhelm Arrhenius, född 2 november 1895 i Kungsholms församling, Stockholms stad, död 8 maj 1977 i Grödinge församling, Stockholms län, var en svensk biokemist. Han var son till Nobelpristagaren Svante Arrhenius och hans första hustru Sofia Rudbeck samt far till Gustaf Arrhenius och Anna Horn af Rantzien.

Liv och verk
Olof Arrhenius blev filosofie doktor 1920 i Stockholm. Till yrket var han botanist och lantbrukskemist. Åren 1920–1926 var han assistent i lantbruksbotanik vid Centralanstalten för försöksväsendet på jordbruksområdet som då låg på experimentalfältet i Stockholm. År 1925 köpte han Kagghamra gård i Grödinge. Åren 1926–1928 tjänstgjorde han som markbiolog vid holländska provstationen för sockerindustrier på Java. Efter detta sysslade han, vid sidan om skötseln av Kagghamra gård, med privatforskning. Han studerade ekologiska faktorer och variationer, samt arbetade med studier av åkermarkens fosforhalt. 

Arrhenius var en hängiven hembygdsforskare, med främsta intressen kring botanik och arkeologi. Hans kunnande inom arkeologin och det markkemiska området ledde till den enastående upptäckten av den värdefulla fosfatmetoden som varit till stor hjälp när man försöker spåra och ange läget för forntida boplatser. Metoden utarbetade han i det nedlagda fattighuset som låg på Kagghamras ägor. Han experimenterade även med olika former av träimpregnering, där träet värmdes upp med hjälp av överhettad ånga och sedan sänktes ned i en arseniklösning. 

År 1941 donerade Arrhenius mark vid Grindsjön till det som blev Militärfysiska institutet. Den 11 september 1943 grundade han Grödinge hembygdsförening. Han invaldes 1937 som korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien och invaldes 1946 som ledamot av Lantbruksakademien. Olof Arrhenius väg vid Totalförsvarets forskningsinstitut intill Grindsjön är uppkallad efter honom.

Olof Arrhenius är begravd på Gamla kyrkogården i Grödinge församling.

Referenser

 Olof Vilhelm Arrhenius på Gravar.se

Noter

Externa länkar 
 Etnografiska museet: Olof Arrhenius

Svenska biologer under 1900-talet
Svenska lantbrukskemister
Svenska arkeologer under 1900-talet
Svenska hembygdsforskare
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Ledamöter av Lantbruksakademien
Födda 1895
Avlidna 1977
Män
Forskare från Stockholm
Vippklematis

Vippklematis (Clematis flammula) är en art i familjen ranunkelväxter och förekommer från södra Europa till norra Iran.

Klättrande buske, 3-5 meter. Bladen är dubbelt parbladiga, med delblad som är mycket varierande i storlek och form, linjära till avlånga till nästan cirkelrunda, helbräddade till två- till treflikiga.
Blommorna är små, vita eller gräddvita, stjärnlika och kommer i stora klasar sammansatta av knippen. Hyllebladen är fyra, duniga på utsidan och i kanterna, 1–2 cm långa. Ståndarna är gula eller gräddgula. Achenier sammantryckta, diamantformade med fjäderlik pistill.
Blomman är väldoftande och arten blommar från juli till oktober.

Två varieteter erkänns:

var. flammula 
var. maritima - är anpassad till Medelhavets sanddyner.

Odling
Introducerades i odling redan runt 1590. Växten blommar på årsskotten och kan skäras ner hårt på våren.

Sorter
'Crassifolia' - en urvalsform som känns igen på dina läderartade blad.
'Ithaca' - blommorna är något mindre än normalt för arten, de har dock bredare hylleblad. Bladen har en silvermarkering i mitten.
'Rubella' - blommorna är vita men har en rödaktig utsida.

Hybrider
Hybriden mellan vippklematis och helbladig klematis (C. integrifolia) har fått namnet berlinerklematis (C. ×aromatica).
Hybriden mellan skogsklematis (C. viticella) och vippklematis heter mandelklematis (C. ×triternata). Kloner av båda dessa odlas i trädgårdar.

Synonymer
var. flammulaAnemone flammula (L.) E.H.L.Krause Clematis caespitosa Scop. Clematis canaliculata Lag. Clematis flammula proles fragrans Rouy & Foucaud 	Clematis flammula var. acutipetala Kuntze 	Clematis flammula var. caespitosa (Scop.) de Candolle 	Clematis flammula var. rotundifolia de Candolle 	Clematis flammula var. rubella de Candolle 	Clematis flammula var. stenophylla Heldr. ex KuntzeClematis suaveolens Salisb. 

var. maritima (L.) DC.Clematis flammula proles maritima (L.) Rouy & Foucaud 	Clematis maritima'' L.

Ranunkelväxter
Vi Växtindex
Billgren

Billgren kan syfta på:

 Elsa Billgren (född 1986), skådespelare, programledare
 Ernst Billgren (född 1957), konstnär
 Helene Billgren (född 1952), konstnär
 Ola Billgren (1940-2001), konstnär
 Hans Billgren (1909-1985), konstnär
 Grete Billgren (1907-1986), konstnär

Svenska efternamn
Peine

Peine är en stad och huvudort i det tyska länet Peine i förbundslandet Niedersachsen. Staden har ungefär  invånare och är känd för sin stålindustri.

Historia 

Peine ligger vid floden Fuhse mellan Harz och Lüneburgheden cirka 40 km väster om Hannover. I en urkund från 1160 omnämns Berthold von Pagin som var en tjänsteman i Tysk-romerska riket. Det antas att han hade en borg i samhället och att hans namn syftade på Peine. När orten grundades är inte känt. 1223 fick Peine stadsrättigheter. Efter 1260 tillverkades mynt i staden.

1518 blev Peine och den omgivande regionen stridsobjekt mellan biskopen av Hildesheim och flera lokala furstar. Det medförde flera belägringar och stadsbränder. I samband med trettioåriga kriget byggdes större stadsbefästningar. Efter en kort belägring av danska trupper 1626 intog Johann Tserclaes Tilly staden. De följande åren kännetecknades av konflikter mellan protestanter och katoliker och 1632 stod Peine tidvis under svensk kontroll.

Under sjuåriga kriget intogs Peine 1757 av franska trupper och 1803 blev staden en del av Preussen. Efter en kort tillhörighet till kungariket Westphalen som upplöstes 1813 och till kungariket Hannover kom staden 1866 tillbaka till Preussen. Under 1800-talet omvandlades staden från lantbrukscentrum till industriort. 1844 fick Peine anslutning till järnvägsnätet och 1855 upptäcktes större järnmalmresurser i närheten. Snart uppkom ett järnbruk och ett valsverk som medförde stadens tillväxt.

Under första världskriget förekom inga strider i staden men ekonomin sjönk på grund av inflationen. Under andra världskriget blev järnfabriken och även staden bombarderad men förstöringen var inte så stort som i andra tyska städer på grund av att staden den 9 april 1945 blev överlämnad till amerikanska trupper utan strid. Stålproduktionen återupptogs efter kriget men under 1970-talet uppkom ekonomiska svårigheter som klarades med hjälp av modernisering.

Referenser 

Orter i Niedersachsen
Salla

Salla kan syfta på Cristian Salazar Campos (musiker i The Latin Kings) eller följande platser:

Estland 

 Salla jõgi, vattendrag, 
 Salla, Estland, en ort i Rakke kommun i landskapet Lääne-Virumaa,

Finland 

 Salla, Finland, en kommun i landskapet Lappland

Liberia 

 Salla (klan i Liberia), River Gee County,

Österrike 

 Salla, Österrike, en tidigare kommun (–2015) i Steiermark, 

Robotskapade Estlandförgreningar
Robotskapade Finlandförgreningar
Robotskapade Liberiaförgreningar
Robotskapade Österrikeförgreningar
Styvklematis

Styvklematis (Clematis recta) är en art i familjen ranunkelväxter från centrala, södra och östra Europa.

Synonymer
Clematis chinensis Osbeck
Clematis erecta All.
Clematis hispanica Mill.
Clematis lathyrifolia Besser ex Rchb.
Clematis recta var. hispanica (Mill.) Pau
Clematis recta var. humillis Colmeiro
Clematis recta var. lathyrifolia Pau
Clematis recta var. vincetoxifolia Pau
Clematis recta var. virginiana Pau
Clematis recta proles lathyrifolia (Besser ex Rchb.) Bonnier
Clematitis recta (L.) Moench

Ranunkelväxter
St Växtindex
Hijack My Heart

Hijack My Heart är en låt av den brittiska rockgruppen Queen som släpptes som B-sida på singeln The Invisible Man 1989.

Till skillnad från de flesta andra Queen-låtar så sjunger trummisen Roger Taylor istället för frontmannen Freddie Mercury. Därför valde man att släppa den som singel istället för på The Miracle-albumet där den inte riktigt passade in.

Musiksinglar 1989
Queenlåtar
Låtar skrivna av Roger Taylor
Kalundborgs radiostation

Kalundborgs rundradiostation är en radiosändare för lång- och mellanvåg vid Kalundborg på halvön Gisseløre i Danmark. Sändaren invigdes 1927 som en förutsättning för Statsradiofoniens täckning med rundradio.

Fram till den 15 februari 2007 kl. 00:30 sände Danmarks radio P1 på långvåg på 243 kHz med 300 kW och Danmarks Radio P4 Københavnsradio på mellanvåg 1062KHz. DR sände parallellt på mellanvåg på 1062 kHz med 250 kW från den 16 juni 2011 fram till den 27:e juni 2011. Mellanvågssändaren stängdes av den 27 juni 2011. 

DR har återstartat långvågsfrekvensen 243 kHz den 16 juni 2011 med en effekt av 50 kW mot tidigare 300 kW. Tidigare hade man interferens på långvågsfrekvensen från en turkisk sändare. Sedan Turkiet stängt sin sändare, är det nu fritt fram för Danmarks Radio igen. 

Danmarks Radio beräknar räckvidden för långvågssändaren ända ned till Alperna.

Vid årsskiftet 2023/2024 upphör sändningarna på långvåg p.g.a. ändrade medievanor.  Förhandlingar pågår i dagsläget mellan Kalundborg kommun och Danmarks Radio om stationens varande eller icke varande.

Program
05.45-05.51 Väderrapport
06.00-06.07 Radioavisen tillsammans med DR P4 Københavns Radio
08.00-08.03 Radioavisen tillsammans med DR P4 Københavns Radio
08.03-08.24 Morgenandagten tillsammans med DR DAB P2
08.30-08.40 Kropp & Rörelse
08.45-09.00 Väderrapport
09.00-09.07 Radioavisen tillsammans med DR P4 Københavns Radio
11.45-12.00 Väderrapport
12.00-12.30 Radioavisen tillsammans med DR P4 Københavns Radio
17.45-18.00 Väderrapport
18.00-18.16 Meddelanden från Søværnets Operative Kommando
22.45-23.00 Väderrapport
23.00-23.05 Radioavisen tillsammans med DR P4 Københavns Radio

Det fanns några så kallade kalundborgmottagare på 243 kHz, vilka användes som frekvensnormal på till exempel 10 MHz, 1 MHz, och så vidare. med extremt hög noggrannhetsgrad. Sändaren stängs av mellan programmen för att spara pengar.

Långvågsantennen
Långvågssändaren använder en trådantenn upphängd mellan två 118 meter höga fristående fackverksmaster. Antennen är ansluten till sändaren i den ena änden. Den andra änden är jordad via en drossel (Alexandersonantenn). Denna antenntyp gör det möjligt att använda lägre höjd än andra typer av långvågsantenner och gör det också möjligt att använda jordade antennuppbärare. Under perioden man använde 300kW-sändaren använde man en "Alexanderson-antenn", en antenntyp som påminner mycket om den vid Grimetons radiostation använda multipelantennen.

Mellanvågsantennen 
Mellanvågsantennen är en från jord isolerad stålmast förankrad med staglinor. Den är 147 meter hög. Denna mast ligger intill havet, vilket ger en bättre utbredning av radiovågorna. Masten revs i juni 2012.

Se även 
 København, Kalundborg og - ?

Källor

Noter

Externa länkar  
Kalundborg Radiofonistation
Gamle postkort med motiver fra radiofonistationen
Google Maps
 Kalundborg Radio, Gisseløre
 Kalundborg Radio på Gisseløre med Asnesværket i baggrunden
 Langtrækkende DRM digital radio (webbplats på danska, engelska och tyska)

Kalundborg
Danska radiostationer
Folkpartiet för Fransk demokrati

Folkpartiet för Fransk demokrati, på franska le Parti Populaire pour la Démocratie Française (PPDF), var ett liberalt franskt parti.

Det lanserades som efterträdare till Klubbarna för Perspektiv och Realiteter i juli 1995 av Valéry Giscard d'Estaings anhängare inom Unionen för Fransk demokrati (UDF), som Hervé de Charette, Jean-Pierre Fourcade, Dominique Bussereau, Jean-Pierre Raffarin, Jean-François Mattei, Pierre Albertini, Jean-François Humbert, Françoise Hostalier och Robert Hersant.

1998 deltog PPDF i omformandet av alliansen UDF till partiet Nya UDF, vilket föranledde några medlemmar (bland andra Jean-François Mattei, Jean-Pierre Raffarin och Dominique Bussereau) att hoppa av till Liberal Demokrati.

2002 gick Nya UDF i sin tur upp i UMP.

Historiska politiska partier i Frankrike
Historiska liberala partier
Politiska partier bildade 1995
Politiska partier upplösta 2002
Amigo

Amigo kan syfta på:

 Amigo (företag) – en tysk speltillverkare
 Amigo (label) – en label inom skivbolaget Cosmos Music Group
 Amigo (TV-program) – en svensk frågesport för barn som började sändas i SVT 2005
 Amigo 23 – en svensk segelbåtstyp
Johan Vinqvist

Johan Vinqvist, född 21 december 1714 i Vinberga by, Östergötland, död i mars 1754, var en svensk boktryckare i Karlskrona. Vinqvist drev Kongl. Amiralitets boktryckeriet från 1746 till sin död, då hans änka, Brita Christina Laurelia, övertog tryckeriet. 1754 grundade han även Carlscrona Weckoblad.

Källor
Klemming, G E, Svensk boktryckerihistoria 1483-1883, utgiven 1983

Födda 1714
Avlidna 1754
Svenska boktryckare under 1700-talet
Män
Joseph Kleutgen

Joseph Kleutgen, född 9 september 1811 i Dortmund, Tyskland, död 13 januari 1883, var en tysk katolsk teolog och jesuit.

Kleutgen var från 1843 lärare vid det tyska prästseminariet Collegium Germanicum i Rom. Ett av hans mest kända verk är Die Theologie der Vorzeit verteidigt. 

Kleutgen kom att ha ett dominerande inflytande över påve Leo XIII:s encyklika Aeterni Patris (1879), genom vilken Thomas av Aquinos läror och doktriner gjordes till huvudobjekt för alla studier i katolska skolor och seminarier. Kleutgen förordade med emfas ett återupplivande av Thomas läror, nythomism, men även av skolastiken i stort, nyskolastik.

Födda 1811
Avlidna 1883
Tyska teologer
Tyska jesuiter
Män
Renmarkstorget

Renmarkstorget (tidigare Renmarksbäcken och Renmarksesplanaden) är ett torg i centrala Umeå som kantas av butiker, restauranger, pubar och bostäder. Torget är avlångt i nord-sydlig riktning mellan Storgatan och Skolgatan samt genomkorsas av Kungsgatan som i centrum är en gågata i öst-västlig riktning.

Historia

Renmarksbäcken, även kallad Fattighusbäcken efter det då närliggande fattighuset, var en bäck med utlopp i Umeälven som utgjorde den västra gränsen för Umeå stadskärna fram till dess att Renmarksesplanaden byggdes på 1890-talet. Idag är bäcken helt kulverterad.

Bäcken rann i en ravin med rik växtlighet och avvattnade Myrängen som låg norr om Umeå, i dagens Haga. Bäcken hade två broar; Storbron korsade bäcken vid Storgatan och Lillbron vid Rådhusgatan – en numera överbyggd gata som på den tiden gick mellan och parallellt med Storgatan och Kungsgatan. Broarna var byggda av trä, men 1861 blev Storbron en järnbro, ritad av major Claes Adolf Adelsköld.

Vid stadsbranden 1888, då merparten av Umeå stad brann ner, stoppade bäcken eldens spridning västerut, vilket räddade bebyggelsen på bland annat stadsdelen Malmen.

Kulverteringen
I 1889 års stadsplan för Umeå hade Renmarksbäcken rätats och försetts med strandgator men 1890 bestämdes det att bäcken skulle kulverteras och en cirka 36 meter bred esplanad, Renmarksesplanaden, ordnades på dess plats. Kulverten var lagd av "tuktad" gråsten med en invändig höjd av 1,63 meter, största bredd 1,3 meter och längd på 410 meter. Kulvertens botten följde bäckens botten och var lagd på ett underlag av dubbelt timmer. Entreprenadsumman år 1890 var 39 490 kronor. 1972 ersattes kulverten av en ny med måtten 3,2 gånger 2,8 meter på 7 meters djup. Den nya kulverten byggdes för dagvatten och avloppsvatten samt rymde el- och telekablar. Kostnaden för den nya kulverten var 2,3 miljoner kronor.

Nutid
De byggnader som i dag vetter mot torget uppfördes mellan början av 1960-talet och 1980-talets mitt. Centrumhuset, ritat av Erik Thelaus 1960, utgör den vinklade sydöstra sidan av torget.

1984 färdigställdes Renmarkstorget, en omdaning av esplanaden till ett torg som sträcker sig mellan Storgatan och Skolgatan. Renmarkstorgets östra sida, som inte ligger vinkelrätt mot gatorna, följer bäckens sträckning än i dag.

Fotnoter

Litteratur och källor 
 
 
 

Torg i Umeå