kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Heliotropism

Heliotropism (av grekiska helios, sol, och trope, vändning), botanik, är en egenskap hos växterna,
som yttrar sig så, att deras organ ofta intar en bestämd ställning gentemot ljuset. Särskilt tydligt framträder detta hos växterna i ett fönster, där grenarna sträcker sig mot det infallande ljuset.

Växtens heliotropiska ställning bestäms av ljusets infallsriktning. Grenar och bladskaft inställer sig mot ljuset i infallsriktningen, de är positivt heliotropiska, medan bladskivorna är diaheliotropiska, det vill säga utbreder sig i ett plan, vinkelrätt mot det infallande ljuset, varigenom detta i så hög grad som möjligt kommer bladet till godo. Negativt heliotropiska är klätterrötterna hos murgrönan, fikus och många rötter som lever i jorden, i det att de växer från det infallande ljuset.

Heliotropismen är förenad med rörelsefenomen hos växterna, beroende därpå, att den ena sidan tillväxer starkare än den andra. Vid positiv heliotropism till exempel tillväxer den från ljuset vända sidan starkare än den, som direkt träffas av ljuset. Märklig är den företeelsen att ett organs heliotropiska egenskaper ofta växlar med utvecklingen. Blomskaften hos Cymbalaria muralis (murreva) till exempel är positivt heliotropiska. När frukten utvecklas, blir de däremot negativt heliotropiska, varvid frukten böjs från ljuset in mot de skrevor i muren, där denna växt helst växer.

Ljusets intensitet utövar stor inverkan på de heliotropiska rörelsefenomenen. Vid svag belysning är växterna positivt heliotropiska, vid alltför stark belysning negativt heliotropiska, däremellan finns ett heliotropiskt mellanstadium. Växtens förmåga att på detta sätt uppsöka den bäst passande ljusintensiteten har kallats fotometri.

Heliotropism är en del växters strävan efter att vända sig emot eller ifrån ljuset, medan fototropism är själva förmågan hos en del växter att kunna göra det.

Se även
Fototropism
Heliotrop

Källor

Dictionary.com: heliotropism
Dictionary.com: phototropism 
Nationalencyklopedin: heliotropism
Nationalencyklopedin: fototropism

Botanik
Växtfysiologi
Rifkriget

Rifkriget, även kallat Andra marockanska kriget, utkämpades i början av 1920-talet mellan kolonialmakten Spanien (senare biträdd av Frankrike) och de marockanska berberna i den bergiga regionen Rif. Ledda av Abd el-Krim besegrade berberna först de spanska styrkorna med gerillataktik och erövrade europeiska vapen. Efter Frankrikes inträde i konflikten och den massiva landstigningen av spanska trupper vid Al Hoceïma kapitulerade el-Krim till fransmännen och gick i exil. Trots segern ledde kontroverser i Spanien över krigföringen till en militärkupp av general Miguel Primo de Rivera 1923 och förebådade det spanska inbördeskriget 1936-39.

Referenser

Externa länkar
 Steven Thomas, 1911–1927 Rifkriget / Andra marockanska kriget
 The Rif War 1893 (sic) på OnWar.com.
 Chemical Weapons: Tenth Session of the Conference of the States Parties to the CWC 7-11 November 2005, The Hague, The Netherlands
 Rif war

Spanska krig
Marockanska krig
Krigsåret 1920
Krigsåret 1921
Krigsåret 1922
Krigsåret 1923
Krigsåret 1924
Krigsåret 1925
Krigsåret 1926
Marocko under 1900-talet
Mellankrigstiden
Pusselring

Pusselringen är ett pussel som består av fyra till tolv sammanlänkade ringar. När dessa är rätt sammansatta kan man använda den som en fingerring.

Ringen bärs ofta som tecken på tillhörighet av någon grupp, till exempel en utlandsbaserad militärenhet.

Ringarna köptes tidigare traditionsenligt av den lokala guldsmeden i missionsområdet. Detta har blivit mer och mer otillgängligt de senaste åren och således säljs mer och mer ringar på internet.

Ursprung
Dess ursprung är omtvistat men en teori är att det på vissa ställen i mellanöstern användes som en bröllopsring. När mannen gav sig av på fälttåg gav han kvinnan ringen så att hon inte skulle vara otrogen. Skulle kvinnan ta av sig ringen skulle hon inte lyckas pussla ihop den. En annan del av denna teori är att mannen hade ringen under fälttåget av samma anledning. Pusselringar kallas också ibland för turkiska vigselringar eller haremsringar. Andra teorier söker ursprunget bland kelterna.

De finns dokumenterade från rennässansen i Italien och England.

Användning

Många som ingått i militära förband som varit på internationella uppdrag, bär dessa ringar. Pusselringen kallas då även yx-ring, missionsring eller FN-ring. Det är oklart när detta fenomen började men påträffades redan under 1960-talet i Kongo-Léopoldville. 

Det finns informella traditioner kring användandet av pusselringen och utlandstjänst, till exempel att inte bära ringen förrän man varit 90 dagar i utlandstjänst och man lärt sig pussla ihop ringen själv. Vissa följer fortfarande regeln med att den som gjort en utlandstjänstgöring bär en ring med 4 ingående ringar. Efter andra tjänstgöringen bärs en ring med 6 ingående ringar, efter tredje tjänstgöringen bärs en ring med 8 ingående ringar, och så vidare upp till 12 ingående ringar.

Externa länkar
 Lösningar till ett antal ringar, på svenska. 
Nedladdningsbar video med lösningar
 Berättelse om den turkiska ringen med eventuellt släktskap med keltiska ringar

Ringar
Pusselproblem
Heliotrop (instrument)

Heliotrop (av grekiska helios, sol, och tropos, vändning) är en ursprungligen av Carl Friedrich Gauss uppfunnen apparat, som vid geodetiska mätningar tjänar till att låta en inriktad avlägsen terrester punkt genom reflekterat solljus framstå som ett fixstjärnliknande föremål. Den består i sin enklaste form av en liten kring två axlar (en horisontell och en vertikal) vridbar spegel, som i mitten har en liten cirkelrund öppning, och ett ungefär 1/2 meter därifrån befintligt rör med ett trådkors. Spegeln och röret är fästa på ett bräde, som är uppställt noggrant över den fixpunkt, som skall observeras. Den där stationerade medhjälparen inriktar observationsstationen genom hålet i spegeln och trådkorset i röret och vrider därefter spegeln omkring dess båda axlar, till dess att det från densamma reflekterade solljuset upplyser trådkorset. Då kastas solljuset emot observationsstationen, och spegeln syns därifrån som en stjärnliknande punkt av större eller mindre ljusstyrka, alltefter avståndet. Spegeln måste vridas kontinuerligt, så att den följer solens rörelse. Med en liten spegel kan man på detta sätt göra mycket avlägsna, annars inte igenkännbara punkter skarpt synliga.

Se även 
Heliograf
Heliotropism

Referenser

Externa länkar 

Mätinstrument
Geodesi
Axel N. Lundström

Axel Nicolaus Lundström, född 23 mars 1847 i Piteå, död 30 december 1905 i Uppsala, var en svensk botaniker.

Biografi
Lundström var son till läroverksläraren och redaktören Axel Lundström och Katrina Brita Lange. Han blev 1867 student vid Uppsala universitet, förordnades 1875, på grund av sina gradualprov, till docent i botanik vid nämnda universitet och promoverades sistnämnda år till filosofie doktor, var 1887–92 konservator vid botaniska museet i Uppsala, blev 1892 lektor i botanik, zoologi och trädgårdsskötsel vid Ultuna lantbruksinstitut samt utnämndes 1897 till förste innehavare av professuren i växtbiologi vid Uppsala universitet, vilken tillkommit genom en donation från Lundströms vän och förtrogne Frans Kempe, direktör vid skogsbolaget Mo och Domsjö AB. Efter donatorn benämndes lärostolen ibland "den Kempeska professuren".

Lundström gjorde flera botaniska studieresor inom Skandinavien och deltog 1875 i den svenska arktiska expeditionen till Novaja Zemlja och Jenisejs mynning samt i återresan genom Sibirien, Ryssland och Finland; över denna expedition skrev han en serie brev till Aftonbladet. År 1879 besökte han för växtanatomiska studier åtskilliga tyska universitet. På enskilt och offentligt uppdrag företog han flera år agronomisk-botaniska och skogsundersökningar i Norrland samt uppgjorde 1892 planen till den växtbiologiska försöksstationen i Norrbottens län och anordnade 1895 den skogsbiologiska försöksstationen i Norrland. I flera skrifter yttrade han sig om skogsvård och jordbrukets upphjälpande i Norrland. Vid Stockholmsutställningen 1897 planlade och ordnade han exportföreningens stora skogsutställning och utgav i samband därmed den rikt illustrerade beskrivningen Från svenska barrskogar.

Lundström utgav 1880–1881 tillsammans med Adolf Lindgren Ny svensk tidskrift. Hans första vetenskapliga arbeten behandlar växtsläktet Salix; hans senare utgörs av växtbiologiska undersökningar, på vilket område han utgivit Pflanzenbiologische Studien, I-II (i Vetenskapssocietetens i Uppsala Nova acta, 1884, 1887; prisbelönt). Han blev 1890 ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala. Under många år tillhörde Lundström de drivande krafterna inom Samfundet SHT, där han bar ordensnamnet Beelther Hjoorth von Hijnten och var stormästare från 1902 till sin död.

Axel N. Lundström och hans hustru Emy Anna Wilhelmina, född von Rehausen, är begravda på Uppsala gamla kyrkogård.

Källor

 Carl Frängsmyr: "Från Vega till Grand Hôtel" i  Akademiska interiörer (2021). 
 "Bröt-Anund" (Carl Frängsmyr): "Beelther Hjoorth von Hijnten" i SHT:s Stor-Mästare (2011).

Noter

Svenska botaniker under 1800-talet
Svenska professorer i biologi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Födda 1847
Avlidna 1905
Personer från Piteå
Män
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Ugglan
Axel Lundström

Axel Lundström kan avse:

Axel Lundström (1815-1878), skolman och riksdagsman
Axel N. Lundström (1847-1905), botaniker
Axel Walfrid Lundström (1866-1941), politiker
Axel Lundström (1875-1941), tandläkare.
Giovanni Francesco Rustici

Giovanni Francesco Rustici, född 1474 i Florens, död 1554 i Tours, var en italiensk bildhuggare.

Giovanni Francesco Rustici härstammade från en välbärgad florentinsk familj och var lärjunge till Andrea del Verrocchio. Hans plastik visar jämte starkt klassiskt inflytande påverkan från Leonardo da Vinci och Michelangelo. Hans erkänt bästa verk, bronsfiguren Den predikande Johannes Döparen, som består av tre sorgfälligt modellerade gestalter, finns över en ingång till Baptisterium San Giovanni i Florens. År 1528 begav han sig på inbjudan av franske kungen Frans I till Frankrike, där han stannade till sin död. Av hans franska arbeten är inga bevarade.

Litteratur 
 Martina Minning: Giovan Francesco Rustici (1475–1554) – Forschungen zu Leben und Werk des Florentiner Bildhauers. Rhema-Verlag, Münster 2010, .

Se även
Bartolommeo Bandinelli, Rusticis elev

Externa länkar 
 Giogio Vasari, Vite dell più eccelente architetti, pittori...: Rustici (engelsk översättning)

Källor 

Italienska skulptörer under 1500-talet
Födda 1474
Avlidna 1554
Män
Renässansskulptörer
Skulptörer från Florens
Axel Lundström (tandläkare)

Axel Fredrik Lundström, född 9 maj 1875 i Dädesjö församling i Kronobergs län, död 12 januari 1941, var en svensk tandläkare. Han var brorsons son till Carl David Lundström och far till Anders Lundström. 

Efter mogenhetsexamen 1895 blev Lundström elev hos tandläkaren Victor Bensow i Göteborg samma år samt avlade tandläkarkandidatexamen 1897 och tandläkarexamen 1898. Han var praktiserande tandläkare i Lysekil, i Hunnebostrand samt i Fjällbacka och Grebbestad 1898–1903 samt i Göteborg från 1903.

Lundström var redaktör för "Svensk tandläkare-tidskrift" 1909-1915. Han disputerade "såsom för medicine doktorsgrad" (uttrycket användes om disputerande tandläkare innan odontologie doktorsgraden var införd) 1923 på avhandlingen Malocclusion of the Teeth Regarded as a Problem in Connection with the Apical Base. Han skrev även artiklar i tidskrifter, som Huvudstaden och staten draga ekonomisk fingerkrok: är detta nödvändigt? ("Tidevarvet") och Apelsintullen.

Han gifte sig 1912 med Beth Crafoord (1892–1972),, dotter till Jacob Crafoord.

Externa länkar
Lundström, Axel Fredrik i Svenskt porträttgalleri / XXVI. Register till hela verket. Förteckning öfver subskribenterna / s 479 (1895-1913)

Noter 

Svenska tandläkare under 1900-talet
Födda 1875
Avlidna 1941
Män
Personer från Dädesjö socken
John McCracken Robinson

John McCracken Robinson, född 10 april 1794 i Scott County, Kentucky, död 25 april 1843 i Ottawa, Illinois, var en amerikansk jurist och politiker (demokrat). Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1830–1841.

Robinson utexaminerades från Transylvania University och studerade sedan juridik. Han inledde därefter år 1818 sin karriär som advokat i Carmi. Han tjänstgjorde som domare i Illinois högsta domstol och som general i delstatens milis.

Robinson efterträdde 1830 David J. Baker som senator för Illinois och efterträddes 1841 av Samuel McRoberts. Robinson avled 1843 och gravsattes på Old Graveyard i Carmi.

Källor

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Scott County, Kentucky
Födda 1794
Avlidna 1843
Män
Ottawa, Illinois

Ottawa är en stad och administrativ huvudort i LaSalle County, Illinois, USA. Staden har en yta av 33,2 km² och en folkmängd, som uppgår till 18 768 invånare (2010).

Kända personer från Ottawa 
 Harry Kelly, politiker
 Johnston McCulley, författare

Källor

Externa länkar 

Orter i Illinois
Cosmorama, Falköping

Cosmorama är en biograf i Falköping. Biografen har två salonger, en i bottenvåningen med 135 platser och en på andra våning vid namn Nya Roxy med 35 platser. Under 2000-talet genomgick bion en ekonomisk kris, och var stängd under ett år. Falköpings kommun gick in med stödpengar och biografen renoverades. Antalet platser i de båda salongerna nästintill halverades för att ge de besökande mer utrymme, och anpassa bions kapacitet till antalet biobesökare. Före renoveringen 2007 hade stora salongen 395 platser.

Se även
Eurostar (bio)

Referenser

Externa länkar
 Falköpings filmstudio: Från teaterlokal till biograf (Sidan bygger på artikeln  Cosmorama 100 år av Björn Winberg i Falbygden årsbok nr 58 2004.)
Biografer, Film - Falköpings Kommun
Skaraborgsbygden - Din Fredagstidning 

Biografer i Falköping
Byggnader och anläggningar i Falköping
Richard M. Young

Richard Montgomery Young, född 20 februari 1798 i Fayette County, Kentucky, död 28 november 1861 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker (demokrat). Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1837–1843.

Young studerade juridik och inledde 1816 sin karriär som advokat i Kentucky men flyttade redan året efter till Illinoisterritoriet.

Young efterträdde 1837 William Lee D. Ewing som senator för Illinois och efterträddes 1843 av Sidney Breese. Han tjänstgjorde som domare i Illinois högsta domstol 1843–1847 och fick uppdraget som domare i rättegången mot dem som anklagades för mordet på mormonkyrkans grundare Joseph Smith.

Källor

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Fayette County, Kentucky
Födda 1798
Avlidna 1861
Män
Elias Kane

Elias Kent Kane, född 7 juni 1794 i New York, död 12 december 1835 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat från 1825 fram till sin död.

Kane utexaminerades 1813 från Yale College, studerade sedan juridik och inledde sin karriär som advokat i Nashville. Han tjänstgjorde därefter som domare i Illinoisterritoriet och deltog 1818 i Illinois första konstitutionskonvent. Kane var delstatens statssekreterare (Illinois Secretary of State) 1818–1822 och efterträdde 1825 John McLean i USA:s senat. Han var en anhängare av Andrew Jackson. Senator Kane avled 1835 i ämbetet och efterträddes av William Lee D. Ewing. Kane County har fått sitt namn efter Elias Kane.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från New York
Födda 1794
Avlidna 1835
Män
Daunier

Daunierna var ett italiskt fornfolk som bodde i Daunien. Daunien låg i italienska provinsen Foggia och sträckte sig ner till Molise. De talade ett indoeuropeiskt illyriskt språk. Benämningen på folket är en exonym (alltså en term för att beskriva ortnamn på språk som inte talas eller är officiella där orten ligger). 

Man tror idag att de tre folkstammar som går under benämningen iapyger slog sig ner i närheten av varandra i slutet av andra millenniet före vår tideräkning: förutom daunierna, som slog sig ner i Foggia, peuketerna som slog sig ner i Terra di Bari och messapierna som slog sig ner i Salento. Dessa folkslag blandades med mykener och den specifika kultur som uppstod fortlevde fram till romaniseringen. Detta område var del av storgrekland och bland annat grundades kolonin Taranto i närheten. 

Magna Graecia försökte inte begränsa de omgivande folkens kultur eller politik, men näraliggande folk, framförallt peuketer och messapier påverkades mycket av den storgrekiska närvaron i området. Daunierna å andra sidan hade närmare kontakter med liburnerna, en illyrisk folkstam i nuvarande Kroatien. Som en konsekvens kom den grekiska kulturen att ha lite inflytande på daunierna under de kommande århundradena och daunierna utvecklades åt ett annat håll. Exempelvis utvecklades en primitiv religion som bland annat innehöll inslag av människooffer. Under femhundra talet och fyrahundra talet f.Kr. ökade det hellenska inflytandet på daunierna, framförallt de som bodde vid kusten. De daunier som bodde i bergen kom istället att närma sig samniterna. 

Den dauniska staden Arpi var den som längst behöll sin dauniska starka kulturella identitet. Daunierna i Arpi bad också romarna om hjälp mot samniterna. De härskande klasserna i staden såg i Rom en starkare garanti till fortlevnad än relationerna med Magna graecia och Taranto. Daunien kom på så sätt att bli skådeplatsen för krig mellan romare, samniter, greker och kartager. De närmare relationerna med romarna ledde till att den dauniska identiteten försvagades.

Källor
Lagazzettadel mezzogiorno.it 

Antikens folkslag
Illyrer

el:Δαυνία
fr:Daunos
it:Daunia
ru:Дауния
Samuel McRoberts

Samuel McRoberts, född 12 april 1799 nära Maeystown, Nordvästterritoriet (Territory Northwest of the River Ohio, i nuvarande Illinois), död 27 mars 1843 i Cincinnati, Ohio, var en amerikansk politiker (demokrat). Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat från 1841 fram till sin död.

McRoberts studerade juridik vid Transylvania University i Kentucky och inledde 1821 sin karriär som advokat i Monroe County, Illinois. Han tjänstgjorde som domare 1824–1827 och var ledamot av delstatens senat 1828–1830. President Andrew Jackson utnämnde 1830 McRoberts till federal åklagare, vilket ämbete han innehade fram till sin avgång år 1832.

McRoberts efterträdde 1841 John McCracken Robinson som senator för Illinois. Han var ordförande i utskottet som hade hand om officiella exemplar av lagtexter godkända av senaten (Committee on Engrossed Bills). Senator McRoberts avled 1843 i ämbetet och gravsattes på Moores Cemetery i Waterloo, Illinois.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1799
Avlidna 1843
Amerikanska federala åklagare
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Män
James Semple

James Semple, född 5 januari 1798 i Green County, Kentucky, död 20 december 1866 i Elsah, Illinois, var en amerikansk demokratisk politiker, jurist och diplomat. Han representerade delstaten Illinois i USA:s senat 1843–1847.

Semple studerade juridik i Louisville och inledde sin karriär som advokat i Clinton County, Kentucky. Han fortsatte sedan med sin advokatpraktik från och med 1827 i delstaten Illinois. Han var delstatens justitieminister (Illinois Attorney General) 1832–1834 och USA:s chargé d'affaires i Republiken Nya Granada vars huvudstad var Santafé de Bogotà (numera Bogotá och huvudstad i Colombia) 1837–1842. Semple tjänstgjorde sedan som domare i Illinois högsta domstol 1842–1843.

Senator Samuel McRoberts avled 1843 i ämbetet och efterträddes av Semple. Han efterträddes i sin tur 1847 av Stephen A. Douglas. Semple grundade 1853 orten Elsah där han tretton år senare avled och gravsattes på Bellefontaine Cemetery i Saint Louis.

Externa länkar

Political Graveyard

Amerikanska diplomater
Ledamöter av USA:s senat från Illinois
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Green County, Kentucky
Födda 1798
Avlidna 1866
Män
Heliotrop (mineral)

Heliotrop (av grekiska helios, sol och tropos, 
vändning) är ett mineral, av inmängd klorit mörkgrön, med röda jaspisgnistor uppblandad kalcedonvarietet, som kommer från Egypten, Centralasien och Indien samt används till juvelerararbeten.  

Plinius d.ä. berättar i sin Naturalis Historia att mineralet heliotrop har fått sitt namn på grund av att den återkastar rött ljus när det under vatten blir utsatt för solljus. Ädelstenen heliotrop kallas även blodsten (på engelska bloodstone), även hematit kallas för blodsten eller blodstensmalm.

Källor

Nationalencyklopedin: blodsten
Woxikon, svensk-engelskt lexikon, uppslag: blodsten

Se även 
Ädelsten

Silikatmineral
Ädelstenar
Heliotrop

Heliotrop kan syfta på:

 Heliotrop (instrument) –  en apparat som används vid geodetiska mätningar 
 Heliotrop (mineral) – ett mineral, av inmängd klorit mörkgrön, med röda jaspisgnistor uppblandad kalcedonvarietet
 Heliotrop (roman) – en roman av Josefin Roos
 Heliotrop (växt) – en art i familjen strävbladiga växter

Se även
 Heliotropin – en aromatisk aldehyd
 Heliotropism – en egenskap hos växter som yttrar sig så att deras organ ofta intar en bestämd ställning gentemot ljuset
Sophus Bang

Sophus Bang, född 26 juli 1866, död 22 juni 1950, var en dansk läkare.

Bang blev medicine doktor 1901, var laboratoriechef vid Niels Ryberg Finsens ljusinstitut 1898–1902, sanatorieöverläkare till 1913, då han blev överläkare vid Bispebjerg Hospital i Köpenhamn, 1916 vid Kommunehospitalet. Bang var den förste som gjorde noggranna bestämningar av ljusets bakteriedödande verkan inom olika delar av spektrum.

Källor 
Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter 

Danska läkare
Födda 1866
Avlidna 1950
Män
Svensk uppslagsbok
Michaela Conlin

Michaela Conlin, född 9 juni 1978 i Allentown, Pennsylvania, är en amerikansk skådespelare.

Hon har gjort små roller i olika TV-serier, men är mest känd som konstnären Angela i den amerikanska TV-serien Bones.

Referenser

Externa länkar

Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Pennsylvania
Personer från Allentown, Pennsylvania
Födda 1978
Levande personer
Kvinnor
Charles Ragon de Bange

Charles eller Valerand Ragon de Bange, född 17 oktober 1833 och död 9 juli 1914, var en fransk militär.

Bange blev officer vid artilleriet 1857, och överste 1880. Han lämnade 1882 armén och blev generaldirektör för Cail-verkstäderna, i vilken befattning han kvarstod till 1890. Redan under sin militära tjänstetid gjorde han sig känd som vapenkonstruktör och konstruerade 1877 det tätningssystem med elastisk tätning för artilleripjäser, som efter honom fått sitt namn. Bange har aven konstruerat ett flertal lätta och tunga artilleripjäser.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1833
Avlidna 1914
Män
Franska militärer under 1800-talet
Franska uppfinnare
Alumner från École polytechnique
Kommendörer av Hederslegionen