kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sami Khedira

Sami Khedira, född 4 april 1987 i Stuttgart, är en tysk före detta fotbollsspelare.

Khedira hade tunisiskt ursprung och spelade som central eller defensiv mittfältare. Han har blivit tysk, spansk och italiensk mästare och även vunnit U21-EM 2009 samt VM 2014 med Tyskland.

Biografi
Khedira kom fram i VfB Stuttgarts ungdomslag och blev tysk juniormästare. Khedira debuterade i Bundesliga för Stuttgart hösten 2006 och var sedan med när klubben tog hem ligan våren 2007. Khedira etablerade sig som central mittfältare och blev även lagkapten för det tyska U21-landslaget som tog hem U21-EM i Sverige 2009. Han togs samma år ut i A-landslaget. Under våren 2010 blev Khedira ordinarie i landslaget och togs ut till VM-truppen. Khedira gjorde det avgörande målet i Tysklands bronsmatch mot Uruguay i VM 2010. Matchen slutade 3–2.

Den 20 juli 2010 bekräftade VfB Stuttgart på sin webbplats att de nått en överenskommelse med Real Madrid om övergången för den tyske landslagsmittfältaren. Tio dagar senare bekräftade Real Madrid via sin webbplats att Khedira skrivit på ett femårskontrakt med klubben.

Den 6 juni 2015 stod det klart att Khedira gick till Juventus på free transfer.

Hertha Berlin
Den 1 februari 2021 blev Khedira klar för en återkomst i Bundesliga då han skrev på för Hertha Berlin. Fyra dagar senare debuterade han i en 1–0-förlust mot Bayern München. Den 19 maj 2021 meddelade Khedira att han skulle avsluta sin fotbollskarriär vid slutet av säsongen 2020/2021.

Meriter

Klubblag
VfB Stuttgart
 Tyska ligan: 2006/2007

Real Madrid
 La Liga: 2011/2012
 Uefa Champions League: 2013/2014
 Spanska cupen: 2010/2011, 2013/2014
 Spanska supercupen: 2012
 Uefa Super Cup: 2014
 VM för klubblag: 2014

Juventus
 Serie A: 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019
 Coppa Italia: 2015/2016, 2016/17, 2017/18

Landslag
Tyskland U21
 U21-EM: 2009

Tyskland
 VM: 2014

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Karriärstatistik på Fussballdaten.de
 Spelarbiografi om Sami Khedira 

Tyska fotbollsspelare
Tyska landslagsspelare i fotboll
Spelare i VfB Stuttgart
Spelare i Real Madrid
Spelare i Juventus FC
Spelare i Hertha BSC Berlin
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i La Liga
Spelare i Serie A
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Spelare i VM i fotboll 2014
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2016
Spelare i VM i fotboll 2018
Världsmästare i fotboll
Personer från Stuttgart
Födda 1987
Levande personer
Män
Christian Gross

Christian Gross, född 14 augusti, 1954 i Zürich, Schweiz, är en schweizisk fotbollstränare, och före detta fotbollsspelare.

Tränarkarriär
Den 27 december 2020 blev Gross anställd som ny huvudtränare i Schalke 04. Han blev klubbens fjärde tränare under säsongen efter David Wagner, Manuel Baum och tillfällige Huub Stevens. Den 28 februari 2021 blev Gross avskedad av klubben.

Källor

Schweiziska fotbollsspelare
Schweiziska fotbollstränare
Schweiziska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Grasshopper-Club Zürich
Spelare i FC Lausanne-Sport
Spelare i Neuchâtel Xamax FC
Spelare i VfL Bochum
Spelare i FC St. Gallen
Spelare i AC Lugano
Spelare i Fußball-Bundesliga
Tränare i FC Wil
Tränare i Grasshopper-Club Zürich
Tränare i Tottenham Hotspur FC
Tränare i FC Basel
Tränare i VfB Stuttgart
Tränare i BSC Young Boys
Tränare i Al-Ahli SC (Jeddah)
Tränare i Zamalek SC
Tränare i FC Schalke 04
Födda 1954
Levande personer
Män
Idrottare från Zürich
Schweiziska idrottare under 1900-talet
Personer i Schweiz under 2000-talet
Randkaktus

Randkaktus (Copiapoa krainziana) är en art inom randkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
Randkaktus är en klotformad eller cylindrisk kaktus som vanligtvis bildar tuvor. Varje huvud blir 3 till 20 centimeter i diameter och är blekt grågrön i färgen. De är uppdelade i 13 till 24 spetsiga eller rundade åsar. Längs åsarna sitter areoler med ett mellanrum på cirka 7 millimeter. Taggarna går inte att särskilja mellan radiärtaggar och centraltaggar, men består av 12 till 30 hårlika gråvita taggar som blir 1 till 3,5 centimeter långa. Blommorna är gula och blir 2,5 till 3,5 centimeter i diameter. Frukten är vit eller svagt rosa när den är mogen. Fröna blir 1,6 millimeter stora.

Synonymer
Copiapoa cinerea ssp. krainziana (F.Ritter) N.P.Taylor 1997

Källor

Ra Växtindex 
Krukväxter 
Kaktusväxter
Växter i Chile
Konståkning vid olympiska vinterspelen 2010

Fyra konståkningstävlingar hölls vid Olympiska vinterspelen 2010 i Vancouver, i sportanläggningen Pacific Coliseum.

Paråkning 

Paråkningen består av två delar, korta programmet och friåkningen. Korta programmet ägde rum den 14 februari och friåkningen den 15 februari.

Soloåkning - herrar 
Individuell tävling inkluderande ett kort program med 30 tävlande där 24 tävlande går vidare till friåkning. 

Korta programmen äger rum den 18 februari med den uppföljande tävlingen två dagar senare.

Isdans

Soloåkning - damer 
I samma ordning som soloåkning för herrar, men friåkningen är enbart 4 minuter lång. Det korta programmet gick av stapeln den 23 februari med friåkningen två dagar efter det.

Externa länkar
Ortegocactus macdougallii

Ortegocactus macdougallii är en suckulent växt inom det monotypiska släktet Ortegocactus och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Mexiko.

Beskrivning 
Ortegocactus macdougallii är en klotformad blekgrön kaktus som ofta bildar tuvor. Den blir 3 till 4 centimeter i diameter. Den har 1 centraltagg som blir 4 till 5 millimeter lång, och 7 till 8 radiärtaggar som blir 5 till 10 millimeter långa. Blommorna är gula och blir 2 till 3 cantimeter långa och 1,8 till 2,5 centimeter i diameter.

Referenser 

Kaktusväxter
macdougallii
Växter i Mexiko
Or Växtindex
Barry Buzan

Barry Buzan, född 28 april 1946 i London, är en brittisk-kanadensisk statsvetare. 

Buzan är professor emeritus, tidigare Montague Burton Professor of International Relations, vid London School of Economics och honorärprofessor vid Köpenhamns universitet och Jilin University. 

Han tog sin grundexamen vid University of British Columbia (1968) och sitt doktorat vid the London School of Economics (1973). Han är en förgrundsfigur inom Köpenhamnsskolan.

Mindmapexperten Tony Buzan är hans bror, tillsammans med vilken han författade The Mind Map Book. Barry Buzans fru, Deborah, är konstnär, och yngsta dotter till psykologen B. F. Skinner.

Bibliografi
Seabed Politics (1976)
Change and the Study of International Relations: The Evaded Dimension (1981) utgivare tillsammans med R. J. Barry Jones
People, States & Fear: The National Security Problem in International Relations  (1983; reviderad andra upplaga 1991)
An Introduction to Strategic Studies: Military Technology and International Relations (1987)
The International Politics of Deterrence (1987) utgivare
Anticipating the Future: Twenty Millennia of Human Progress (1988) tillsammans med Gerald Segal
European Security Order Recast: Scenarios for the Post-Cold War Era (1990)
The Logic of Anarchy: Neorealism to Structural Realism (1993) tillsammans med Charles Jones och Richard Little
Security: A New Framework for Analysis (1997) tillsammans med Ole Waever och Jaap de Wilde 
The Arms Dynamic in World Politics (1998) tillsammans med Eric Herring
International Systems in World History: Remaking the Study of International Relations (2000) tillsammans med Richard Little
The Mind Map Book (2000) tillsammans med Tony Buzan
Regions and Powers: The Structure of International Security (2003) tillsammans med Ole Waever
Does China Matter?: A Reassessment (2004) utgivare tillsammans med Rosemary Foot
From International to World Society: English School Theory and the Social Structure of Globalization (2004)
The United States and the Great Powers: World Politics In The Twenty-First Century  (2004)

Källor 

 

Brittiska statsvetare
Kanadensiska statsvetare
Brittiska professorer
Freds- och konfliktforskare
Födda 1946
Levande personer
Män
Alumner från London School of Economics
Jaap de Wilde

Jaap de Wilde, född den 17 maj 1957, är en nederländsk statsvetare.

de Wilde är professor i internationella relationer och världspolitik vid universitetet i Groningen. Från 2001 till 2007 var han professor i europeiska säkerhetsstudier vid avdelningen för statsvetenskap på Vrije Universiteit Amsterdam.

Bibliografi (i urval)
 The Viability of Human Security, Amsterdam: Amsterdam University Press (2008), utgivare tillsammans med Monica den Boer.
 Security: A New Framework for Analysis, London, Boulder: Lynne Rienner (1998), tillsammans med Barry Buzan och Ole Wæver.
 Organized Anarchy in Europe: The Role of States and Intergovernmental Organizations, London: I.B. Tauris (1996), utgivare tillsammans med  Håkan Wiberg. 
 Saved from Oblivion: Interdependence Theory in the First Half of the Twentieth Century. A Study on the Causality between War and Complex Interdependence, Aldershot: Dartmouth (1991).

Källor

Externa länkar 
Hemsida på Universitetet i Groningens webbplats

Freds- och konfliktforskare
Nederländska statsvetare
Personer verksamma vid Vrije Universiteit Amsterdam
Personer verksamma vid universitetet i Groningen
Födda 1957
Levande personer
Män
Håkan Wiberg

Lars Håkan Valdemar Wiberg, född 12 juni 1942 i Fryksände, död 4 juli 2010 i Köpenhamn, var en svensk freds- och konfliktforskare som under många år var verksam i bland annat Lund och Köpenhamn.

Efter gymnasieutbildning i Ängelholm kom Håkan Wiberg redan som sextonåring till Lund och påbörjade där sin akademiska utbildning i rask takt. Han läste bland annat matematik och filosofi men inriktade sig sedan på sociologi. Han disputerade 1977, men redan 1971 hade han blivit chef för Lunds universitets fredsforskningsinstitut. 1981 utnämndes han till professor i sociologi vid Lunds universitet. 

I Lunds akademiska värld var Håkan Wiberg en känd profil under 1960- och 1970-talen. Han hade stort grått skägg och bar korta byxor och sandaler även vintertid. Men bakom den bohemiska fasaden var han en högproduktiv forskare.

Under åren 1988–2001 var han sedan chef för Köpenhamns fredsforskningsinstitut (COPRI, Copenhagen Peace Research Institute), som därefter uppgick i Danska institutet för internationella studier (DIIS, Danish Institute for International Studies). Vid DIIS var han verksam som seniorforskare fram till sin pensionering i juni 2007.

Under perioden 1985–2006 satt Håkan Wiberg i styrelsen för fredsforskningsstiftelsen Transnationella stiftelsen för freds- och framtidsforskning (TFF) i Lund. Han var även aktiv i flera solidaritetsrörelser för bland annat Vietnam och Sydafrika. Han arbetade också tidigt mot kärnvapen.

Utöver en lärobok i fredsforskning har han publicerat många artiklar och rapporter kring fred, säkerhet, framtidsstudier, vetenskapsfilosofi med mera.

Källor

Externa länkar 
 Transnational Foundation for Peace and Future Research (TFF)
 International Peace Research Institute, Oslo (PRIO)
 Danish Institute for International Studies (DIIS) 
 Fredsforskande Lundaprofil (Minnesord i Sydsvenskan, 2010-07-21)
 Fredsforskaren Håkan Wiberg död Helsingborgs Dagblad, 2010-07-25)

Födda 1942
Avlidna 2010
Freds- och konfliktforskare
Svenska professorer i sociologi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Män
Carey Loftin

Carey Loftin, född 31 januari 1914 i Blountstown, Florida, död 4 mars 1997 i Huntington Beach, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare och stuntman.

Han spelade rollen som lastbilschauffören i Duellen, men hans ansikte syntes aldrig i filmen.

Källor

Externa länkar 

Födda 1914
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska stuntmän
Avlidna 1997
Män
Skådespelare från Florida
Personer från Blountstown
Ngawang Lobsang Gyatso

Ngawang Lobsang Gyatso var den femte inkarnationen av Dalai Lama i Gelug-skolan i den tibetanska buddhismen och kallas ofta för den "store femte".

Under den femte Dalai Lama besegrades fursten av Tsang i Shigatse och den rivaliserande Kagyu-skolan i den tibetanska buddhismen samt och Tibet enades under Gelug-skolan. Större delen av detta skedde under regenten Sonam Rapten, som var Dalai Lamas förmyndare.

1645 påbörjade den femte Dalai Lama bygget av Potalapalatset på ett berg i Lhasa sedan en av hans andliga rådgivare pekat ut platsen som lämplig för ett palats.

1653 besökte den femte Dalai Lama Qingimperiets huvudstad Peking, där han fick audiens med Shunzhi-kejsaren den 9 februari samma år. Frågan om de två härskarna möttes som jämlikar är omtvistad bland historiker.

Lobsang Chökyi Gyaltsen var den femte Dalai Lamas lärare och den förste som identifierades som Panchen Lama under sin livstid. När Lobsang Chökyi Gyaltsen avled 1662 vid 93 års ålder etablerades Panchen Lama-traditionen och han erkändes som den fjärde Panchen Lama.

Källor 
  
 
 
 

Män
Dalai lama
Födda 1617
Avlidna 1682
WP:Projekt Kina
Ishikawa Tatsuzō

Ishikawa Tatsuzō (石川達三), född den 2 juli 1905 i Yokote, Akita prefektur, död den 31 januari 1985, var en japansk journalist och författare som blivit känd bland annat för sina skildringar av den japanska invasionen av Kina under andra världskriget.

Ishikawa studerade litteratur vid Waseda universitet i Tokyo, men hoppade av för examen och reste 1930 till Brasilien för att ta jobb som jordbruksarbetare. Baserat på sina brasilianska erfarenheter skrev han romanen Sōbō (蒼氓), för vilken han tilldelades det allra första Akutagawa-priset 1935.

År 1937 skickades han som inbäddad reporter med de japanska styrkorna till Kina för förlaget Chūō Kōrons räkning. Ishikawa hamnade i en av de skvadroner som var inblandade i Nanjingmassakern, och hans nästa bok, Ikite iru Heitai (生きている兵隊) handlar om den kinesiska civilbefolkningens lidande och uppgivenheten och depressionen bland japanska soldater. Berättelsen stoppades av krigscensuren, och Ishikawa dömdes till fyra månaders fängelse. I sin helhet gavs den ut först efter kriget, i december 1945.

Bibliografi 
 Sōbō
 Ikite iru Heitai

På engelska 
 Soldiers Alive (i översättning av Zeljko Cipris), University of Hawaii Press, 2003.

Japanska författare under 1900-talet
Män
Födda 1905
Avlidna 1985
WP:Projekt Japan
Matamata (sköldpadda)

Matamata (Chelus fimbriatus) är en sköldpadda som hör till familjen ormhalssköldpaddor. 

Det är en sötvattenlevande sköldpadda som finns i stort sett i hela Sydamerika, särskilt i Amazonområdet. År 2020 avskiljdes arten Chelus orinocensis som förekommer i området runt floden Orinoco genom genetisk analys.

Kännetecken 
Sköldpaddan kan som fullvuxen nå en längd på upp till 45 centimeter och en vikt på 15 kilogram. Skölden är platt och skrovlig och har en knottrig ytstruktur. Unga djur har en ljusare, brungulaktig färg på skölden än äldre djur, hos vilka skölden är mörkare brunaktig eller närmast svartaktig. På skalet kan det växa alger, vilket bidrar till att förbättra djurets kamouflage. Sköldpaddans hals är försedd med små skinnflikar och det breda, triangulära huvudet är utdraget i en lång, smal nos.

Utbredning 
Förekommer i Sydamerika, i Amazonområdets vattensystem.

Levnadssätt 
Sköldpaddan är mycket väl kamouflerad i sin naturliga miljö som är grumliga och grunda vatten. Den livnär sig främst på små fiskar, som den fångar genom att ligga orörlig på ett lämpligt ställe och vänta tills ett byte kommer tillräckligt nära. Då öppnar sköldpaddan sin mun så att bytet sugs in och sedan sväljer den det helt.

Källor 
 Schou, Per (red.). Djur: illustrerad guide till världens djurliv, Globe Förlaget, 2007.

Noter

Externa länkar 

Sköldpaddor
Duplifix
Benhus

Ett benhus eller ossuarium (av latin os, "ben", "benknota") är en urna, sarkofag, brunn, rum eller separat byggnad, där benen efter en eller flera avlidna förvaras, oftast synligt. Kroppen efter de avlidna gravsätts först och efter en tid tas benen upp och flyttas till sin slutgiltiga plats; en anledning är platsbrist. Benen kan stuvas på ett effektivare sätt om de tas upp ur en kista och gravplatsen blir ledig. Även när man hittat ben från tidigare begravda när man grävt nya gravar har de ibland placerats i benhus istället för att läggas tillbaka. Ossuarier har använts i bland annat zoroastrism, judendomen och Romersk-katolska kyrkan.

Se även 
 Katakomb
 Krypta
 Grav
 Mausoleum
 Relikvarium

Externa länkar 

Begravning
Ossuarier
Friedrich Ritter

Friedrich Ritter, född 9 maj 1898, död 9 april 1989, var en tysk geolog och botaniker. 

Ritter studerade biologi, geologi och paleontologi på Philipps-Universität Marburg och tog sin examen 1920. Efter examen flyttade han till Mexiko och började arbeta för ett antal gruvbolag. 

Under tiden bedrev han studier av kaktusar och 1930 påbörjades ett antal fältstudier av dessa växter i Peru, Bolivia, Argentina och Chile. Detta resulterade senare till att han beskrev en stor mängd nya arter inom olika kaktussläkten.

Bibliografi

Källor
Tyska Wikipedia

Tyska botaniker under 1800-talet
Tyska geologer
Födda 1898
Avlidna 1989
Män
Petrus Boström

Petrus Boström, född 1981, var mellan hösten 2008 och våren 2010 ordförande för Fria Moderata Studentförbundet. Sedan 2010 är han redaktör för tidskriften Svensk Linje. Han har studerat medicin vid Karolinska Institutet i Stockholm och ekonomi vid Handelshögskolan i Stockholm, där han var ordförande för studentföreningen Handelshögern.

Boström är vidare utbildad vid Försvarets Televapenskola 01/02; senare var han vice ordförande för militärtolkföreningen. Under 2002-2003 var Petrus anställd som försvarssekreterare 2002-2003 vid Sveriges ambassad i Riga, med ackreditering även till Vilnius. 

Petrus Boström är alumn från Timbros Stureakademi.

Referenser

Födda 1981
Män
Svenska moderater
Levande personer
Kloropren

Kloropren eller 2-klor-1,3-butadien är en klorerad organisk förening med formeln C4H5Cl.

Framställning

Butadien-processen
Kloropren tillverkas industriellt av butadien (C4H6) i två steg. Först halogenering till 3,4-diklor-1-buten (C4H6Cl2) följt av dehydrohalogenering till 2-klor-1,3-butadien (kloropren).
1.  

2.  

Även isomeren 1-klor-1,3-butadien bildas i processen och frånskiljs genom destillation.

Acetylen-processen
Fram till 1960-talet tillverkades kloropren av acetylen (C2H2) som dimeriseras till vinylacetylen (C4H4) och kloreras. Kloreringen ger allenklormetylen (4-klor-1,2-butadien – ett derivat av allen) som är en isomer till kloropren. Allenklormetylen behandlas med kopparklorid för att ge kloropren.
 (allenklormetylen)

Processen kräver mycket energi och stora investeringar och har därför ersatts av Butadien-processen.

Användning
Kloropren används nästan enbart för att tillverka polymeren polykloropren, mer känt under handelsnamnet Neopren. Neopren är ett registrerat varumärke som ägs av DuPont.

Se även
Vinylklorid

Diener
Monomerer
Klororganiska föreningar
Hälsovådliga luftföroreningar
Boys II Men (musikalbum)

Boys II Men är debutalbumet av hiphop-gruppen Maskinen. Albumet släpptes den 18 november 2009.

Låtlista
 Segertåget
 Bränner
 Dansa med vapen
 Nr 1
 Gatan upp
 Maskinen för alltid
 Undan för pundarn 
 Alla som inte dansar (är våldtäktsmän)
 Flow ball
 Aldrig vart i Malmö
 Buffalo Blues
 Pengar
 Kärlek vid sista ögonkastet

Musikalbum 2009
Carl Axel Anrep

Carl Axel Anrep, född 9 december 1835, död 10 maj 1897, var en svensk pjäsförfattare.

Biografi 
Carl Axel Anrep var son till kaptenen Johan Vilhelm Anrep och hans hustru Maria Margareta Palin. Han var bror till Johan Gabriel Anrep.
Carl Axel Anrep blev student i Uppsala 1855 och anställdes 1869 som revisor i telegrafstyrelsen 1869. Han är mest känd som författare till folklustspelet Nerkingarne.

Källor

Noter

Födda 1835
Avlidna 1897
Män
Svenska författare
Carl Axel
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Jacques-Philippe Le Bas

Jacques-Philippe Le Bas eller Lebas, född 1707 i Paris, död där 1783, var en fransk rokokokopparstickare.

Le Bas var elev till kopparstickaren och illustratören Antoine Hérisset (1685–1769) i Paris. Han stack efter främmande förlagor; på hans tid var stick efter mästerverk från konsthistorien mycket älskade och ett begärligt samlarobjekt. Bland förebilderna fanns verk av bland andra nederländska barockmålare som Nicolaes Pieterszoon Berchem (1620–1683), Philip Wouwerman (1619–1668), Adriaen van Ostade (1610–1685) och Carel van Falens (1683–1733).

Verk 
efter Pier Francesco Mola
 Johannes Döparens predikan
efter David Teniers d.y.
 De sju barmhärtighetsverken
 Den förlorade sonen
 Den helige Antonius frestelse (i två versioner)

Referenser

Noter 

Franska grafiker
Franska konstnärer
Födda 1707
Avlidna 1783
Män
Valvoline 200 1993

Valvoline 200 1993 var ett race som var den andra deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1993. Racet kördes den 4 april på Phoenix International Raceway. Paul Tracy dominerade racet, men ett missförstånd i samband med en varvning gjorde att han kraschade ut sig. Mario Andretti låg nästan två varv bakom, men kunde ärva ledningen, och ta hem sin sista seger i Indy-sammanhang. Nigel Mansell kraschade våldsamt under träningen, men klarade sig med mindre skador. Han missade dock tävlingen, och tappade mästerskapsöedningen till Andretti. Raul Boesel slutade tvåa, medan Jimmy Vasser blev trea, hela tre varv efter segraren.

Slutresultat

1993 i USA
Phoenix
1993
Christian Fürst Myrup

Christian Fürst Myrup, född 1 januari 1957 i Rörum, Skåne, död 3 december 1998 i Malmö, var en svensk operasångare, regissör, sångpedagog, konsertsångare och översättare. Han grundade och var konstnärlig ledare för Opera Semplice och Skånska Operan.

Myrup utbildades vid Musikhögskolan i Malmö 1976–1980, solist- och pedagoglinjen för professor Uno Ebrelius, och Hochschule für Musik und darstellende Kunst i Wien 1981–1985 för Kammersänger Josef Greindl. Han gick Master Class i romansinterpretation för Walter Moore. Myrup studerade även musikvetenskap vid Lunds universitet.

Han har haft solistroller vid bland annat Folkoperan i Stockholm, Riksteatern i Helsingfors, Oslo Sommaropera, Ystadoperan, och gästspelat vid den Internationella Festivalen i Edinburgh. Myrup tilldelades Vellinge kommuns kulturstipendium 1981, Trelleborgs kommuns kulturstipendium 1992 och Malmö stads kulturstipendium 1996. Han har även fått stipendier från bland annat Konstnärsnämnden, Rosenborgs fond, Kockska och Ax:son Johnsons stiftelser.

Myrup grundade Opera Semplice 1987, en amatöroperagrupp som även fungerade som kursverksamhet. Amatörsångare och studerande vid till exempel musikhögskolor samlades för att under Myrups ledning studera in en opera eller operett, som sedan framfördes offentligt vid ett flertal föreställningar. Konceptet var oerhört lyckat, och många av deltagarna har sedermera blivit framgångsrika professionella operasångare.

Han grundade Skånska Operan 1993, en fri operagrupp med mera professionell inriktning. Samma år gavs den första produktionen, Aubers Fra Diavolo, som dessvärre inte blev någon större framgång.

Gruppen började då inrikta sig på att spela sommaropera på unika platser, där lokalen i sig utgjorde scenografin (ett koncept som med framgång har övertagits av Skånska Operans nuvarande ledning). Den första uppsättningen som gjordes på detta sätt var Debussys bibliska scen L’Enfant Prodigue, som 1994 spelades i ett antal kyrkor med orkestersatsen transkriberad för orgel. Uppsättningen blev mycket framgångsrik. Året därpå, 1995, satsade Skånska Operan på ett betydligt större projekt: Verdis Macbeth, som spelades på den skånska medeltidsborgen, Glimmingehus, en perfekt miljö för detta drama. Till skillnad från i de flesta övriga uppsättningar sjöng ensemblen här på originalspråket italienska. Framgången var ett faktum, och Macbeth följdes av flera uppsättningar med samma koncept: Rossinis Kärlek på prov (La Pietra del Paragone) 1996, Mozarts Trollflöjten 1997, Tjaikovskis Eugen Onegin och Mozarts Don Giovanni, båda 1998.

Myrup hade påbörjat arbetet med librettot till en ny svensk opera, komponerad direkt för Skånska Operan av Max Blomgren: Stolthet och fördom efter en roman av Jane Austen (Pride and prejudice), när han gick bort i december 1998. Librettot färdigställdes av Ola Hörling, och operan framfördes som planerat sommaren 1999.

Män
Födda 1957
Avlidna 1998
Svenska operasångare under 1900-talet
Personer från Rörums socken