kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Magnus Eriksson (olika betydelser)

Magnus Eriksson kan avse:

 Magnus Eriksson (1316–1374), svensk och nordisk medeltidskung
 Magnus Eriksson Grijs (d.1706), målarkonstnär
 Magnus Eriksson (friidrottare), svensk långdistanslöpare omkring år 1900.
 Magnus Eriksson (läkare) (född 1948), läkare, känd från TV (bland annat Kvartersdoktorn)
 Magnus Eriksson (skådespelare) (född 1948)
 Magnus Erikson (1957–2015), skivbolagsdirektör och konsertarrangör
 Magnus "Norpan" Eriksson (musiker) (född 1966)
 Magnus Eriksson (ishockeyspelare, född 1973)
 Magnus Eriksson (fotbollsspelare) (född 1990)
Matilda av Sachsen

Matilda av Sachsen, även Matilda av Ringelheim, född cirka 895 i Engern, död 14 mars 968 i Quedlinburg, var drottning av Tyskland och hertiginna av Sachsen, gift med Henrik Fågelfängaren. Hon var mor till Hedvig, Otto I, Gerberga av Sachsen, Henrik och Bruno.

Matilda grundade flera kloster och visade stor givmildhet gentemot fattiga och sjuka. Matilda vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan. Hennes minnesdag firas den 14 mars.

Referenser

 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994. 

Tysklands drottningar
Tyska helgon
Födda 895
Avlidna 968
Kvinnor
Personer i Tyskland under 900-talet
John George Brown

John George Brown, född 11 november 1831 i Durham, England, död 8 februari 1913, var en amerikansk målare. Han utförde främst genremålningar gestaltande människors vardagsbestyr.

Externa länkar

Födda 1831
Avlidna 1913
Män
Amerikanska målare
Förfilateli

Förfilateli är brev och andra postala försändelser från tiden före frimärkets införande. Tidsgränsen för förfilateli är således olika i olika länder. Före frimärket användes olika makuleringsstämplar med eller utan datum och ortsangivelse.

Förfilateli i olika länder 
I Storbritannien och på Irland var förfilateli norm fram till de båda frimärkena Penny Black och Two pence Blue gavs ut den 6 maj 1840. 

I Sverige handlar det om tiden från 1686, då de första stämplarna började användas, fram till första juli 1855. Vissa typer av brev, så kallade fribrev kom dock att vara utan frimärke ytterligare ett årtionde. 

I Norge handlar det om en period från 1845 till 1855 då poststämplar användes.

Se även 
Filateli
Frimärke
Postmuseum i Stockholm

Filateli
Bust a Nut

Bust a Nut är Teslas fjärde studioalbum släppt augusti 1994. Det var det sista Tesla-albumet innan deras upplösning.

Låtlista 
"The Gate / Invited" (Hannon, Keith, Skeoch, Wheat)
"Solution" (Keith, Skeoch)
"Shine Away" (Hannon, Keith, Skeoch, Wheat)
"Try So Hard" (Keith, Wheat) 
"She Want She Want" (Hannon, Keith)
"Need Your Lovin'" (Keith, Luccketta, Skeoch)
"Action Talks" (Keith, Skeoch)
"Mama's Fool" (Hannon, Keith)
"Cry" (Hannon, Keith, Wheat)
"Earthmover" (Hannon, Keith)
"Alot to Lose" (Hannon, Keith, Wheat)
"Rubberband" (Hannon, Keith, Wheat)
"Wonderful World" (Hannon, Keith, Skeoch)
"Games People Play" (South)

Musikalbum 1994
Album av Tesla
Rrröööaaarrr

Rrröööaaarrr är det kanadensiska thrash metal-bandet Voivods andra studioalbum, utgivet 1986.

Låtförteckning 
 "Korgüll the Exterminator" – 4:57
 "Fuck Off and Die" – 3:37
 "Slaughter in a Grave" – 4:07
 "Ripping Headaches" – 3:14
 "Horror" – 4:13
 "Thrashing Rage" – 4:35
 "The Helldriver" – 3:45
 "Build Your Weapons" – 4:46
 "To the Death" – 5:12

Musiker 
 Snake (Denis Bélanger) – sång
 Piggy (Denis D'Amour) – gitarr
 Blacky (Jean-Yves Thériault) – elbas
 Away (Michel Langevin) – trummor

Musikalbum 1986
Album av Voivod
1478 Vihuri

1478 Vihuri eller 1938 CF är en asteroid upptäckt 6 februari 1938 av Yrjö Väisälä vid Storheikkilä observatorium. Asteroiden har fått sitt namn efter den finske skeppsredaren A. Vihuri. 

Ockultation av en stjärna har observerats vid åtminstone ett tillfälle, den 11 mars 2008, när den ockulterade stjärnan TYC 5533-01019-1..

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter personer
Astronomiska upptäckter av Y Väisälä
Astronomiska upptäckter 1938
Kyōgen

'Kyōgen|狂言|, "tokiga ord" eller "vilt tal", är en form av traditionell japansk teater. Den utvecklades vid sidan av nō, framfördes tillsammans med nō som en sorts pausunderhållning mellan akterna och har bibehållit täta band till nō in i modern tid. Därför har den ibland fått epitetet nō-kyōgen. Dess innehåll har emellertid ingen som helst likhet med den formella, symboliska och högtidliga nō-teatern. Kyōgen är en form av komik och dess primära avsikt är att få auditoriet att skratta.

Historik
Kyōgen anses härröra från en form av kinesisk förströelse, som infördes till Japan runt 700-talet. Denna underhållningsform blev känd som sarugaku (猿楽), “apmusik”, och omfattade ursprungligen såväl seriös dramatik som komedi. På 1300-talet hade dessa båda varianter av sarugaku fått namn om sig som nō respektive kyōgen.

Se även
 Kabuki

Externa länkar
 Nō & Kyōgen — En introduktion på engelska

Teatergenrer
Teater i Japan
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Kostelić

Kostelić är ett kroatiskt efternamn och kan syfta på flera personer:
Janica Kostelić, kroatisk alpin skidåkare
Ivica Kostelić, kroatisk alpin skidåkare
Ante Kostelić, far till Janica och Ivica Kostelić, och deras tränare
Moslavina

Moslavina är en region i centrala Kroatien som är administrativt uppdelad mellan Zagrebs län, Sisak-Moslavinas län och Bjelovar-Bilogoras län. Den största orten är Kutina. Övriga betydande orter är Ivanić-Grad, Čazma, Garešnica och Popovača.

Se även
Kroatiens regioner
Kroatiens län
Centrala Kroatien

Kroatiens regioner
Matt Serra

Matthew John Serra, född 2 juni 1974, är en amerikansk MMA-utövare och före detta mästare i UFC:s welterviktdivision. Serra började tidigt med Kung Fu och började sedan studera brasiliansk jiu-jitsu under Renzo Gracie på 1990-talet. 23 maj 2000 blev han den första amerikan att få svart bälte i brasiliansk jiu-jitsu under Renzo Gracie.

Innan MMA-karriären vann han bland annat Panamerikanska spelen i brasiliansk jiu-jitsu 1999 och kom trea i världsmästerskapen i brasiliansk jiu-jistu samma år. Han vann sedan sina tre första MMA-matcher innan han fick chansen i UFC på UFC 31 den 4 maj 2001 då han dock förlorade mot Shonie Carter. Han deltog senare i säsong 4 av realityserien The Ultimate Fighter där fighters som redan hade erfarenhet från UFC tävlade om att få gå en titelmatch. Serra besegrade Pete Spratt och Shonie Carter för att ta sig till finalen där han besegrade Chris Lytle 11 november 2006. Inför titelmatchen mot Georges St. Pierre var St.Pierre storfavorit, men Serra vann på knockout i första ronden och blev ny mästare i welterviktklassen.

Under säsong 6 av The Ultimate Fighter var Serra och Matt Hughes tränare i varsitt lag och tanken var att de skulle gå en match om Serras titel på UFC 79 efter att serien avslutats. Serra skadade dock ryggen och tvingades lämna återbud. Istället gick Hughes en match mot Georges St. Pierre om interim-titeln som St. Pierre vann. Interim-titeln skulle gälla som titel tills Serra återhämtat sig från skadan och kunde försvara sin titel. På UFC 83 19 april 2008 skulle Serra försvara sin titel mot St. Pierre men kanadensaren vann och återtog därmed titeln som Serra tidigare tagit ifrån honom. 23 maj 2009 (UFC 98) möttes till slut Serra och Hughes i en match som Hughes vann på domarbeslut.

Serra driver tillsammans med sin bror Nick två brasiliansk jiu-jitsu-skolor.

Referenser

Externa länkar
Matt Serra på Sherdog.com

Amerikanska utövare av mixed martial arts
Idrottare från delstaten New York
Personer från Nassau County, New York
Födda 1974
Levande personer
Män
Sievers lag

Sievers lag, som postulerades av den tyska filologen Eduard Sievers, reglerar fördelningen av -j- och  -ij- samt -w- och -uw- enligt föregående stavelses kvantitet i de germanska respektive indogermanska språken. Enligt lagen sätts en homorgan vokal före halvvokalerna -j- och -w- när de föregås av en lång stavelse.

Exempel 
Sievers lag träder in efter långstavig bas: gotiska haírdeis 'herde' < urgermanska *herđijaz < urindoeuropeiska *kerdʰjos.
Sievers lag uteblir efter kortstavig bas: gotiska harjis 'här' < urgermanska *harjaz < urindoeuropeiska *korjos.

Litteratur 
 Bammesberger, Alfred (1990) Die Morphologie des urgermanischen Nomens. Heidelberg
 Barrack, Charles M., (1998) Sievers' law in Germanic, New York. Berkeley insights in linguistics and semiotics, Band 22
 Edgerton, Franklin (1932), Sievers' Law and IE. weak grade vocalism, Language 10: 235-265
 Edgerton, Franklin (1943), The Indo-European Semivowels, Language 19: 83-124
 Krahe, H. & Meid, W. (1969) Germanische Sprachwissenschaft II: Formenlehre. Berlin. S. 13f
 Lindeman, Frederik Otto (1965), Le loi de Sievers et le début du mot en indo-européen, Norsk Tidsskrift for Sprogvidenskap 20: 38-108
 Sihler, Andrew (2006), Edgerton's Law: The Phantom Evidence, Universitätsverlag Winter, 

Indoeuropeiska språk
Historisk lingvistik
Urindoeuropeiska
Podunavlje

Podunavlje (, ) är området som ligger längs med Donaus flodsänka i Serbien och Kroatien. I Serbien omfattar Podunavlje ett större geografiskt område som sträcker sig över stora delar av Vojvodina ner till huvudstaden Belgrad. I Kroatien syftar namnet Podunavlje på det geografiska område som ligger längs med Donuas flodbanker i den allra östligaste delen av landet, i landskapet Slavonien, där floden Donau utgör gränsen mellan Kroatien och Serbien.

Större orter i kroatiska Podunavlje
 Borovo
 Vukovar
 Ilok

Större orter i serbiska Podunavlje
 Belgrad 
 Apatin
 Bačka Palanka
 Beočin
 Futog
 Veternik
 Novi Sad 
 Sremska Kamenica
 Petrovaradin
 Srijemski Karlovci
 Zemun
 Pančevo
 Smederevo
 Kovin
 Kostolac
 Veliko Gradište
 Kladovo

Kroatiens regioner
Serbiens geografi
Ånsta kyrka

Ånsta kyrka var en kyrka från slutet av 1100-talet, belägen nära Aspholmen och Nasta sydväst om Örebro. Kyrkan, som var cirka 19 meter lång, revs troligen under senare delen av 1500-talet. Området är klassat som fast fornlämning av Riksantikvarieämbetet, med RAÄ-nummer , och är därmed skyddat av kulturmiljölagen.

Historik
Första gången kyrkan omtalas i skrift är i ett testamente från 1279. 1868 besökte Herman Hofberg området och kunde lokalisera kyrkans plats. Han såg inga murar men påträffade "kalkgrus samt större och mindre stenflisor med qvarvarande murbruk". Vid grävningar i området 1914 hittades ett stort antal skelettdelar vilket visade att en begravningsplats funnits vid kyrkan.

Arkeologisk utgrävning
År 1963 gjorde filosofie licentiat Sune Zachrisson en utgrävning av området. Han fann att kyrkans murar till största delen brutits bort. Kvar var endast fragment av grunden och de nedersta skiften. Det gick att konstatera att kyrkan varit cirka 19 meter lång. Den har haft långhus, kor och torn. Den äldsta delen, långhuset, var invändigt 6 x 4,5 meter och uppfört i skalmursteknik med en kärna av småsten i rikligt murbruk. Västtornet hade märkligt nog samma bredd som långhuset. Någon gång på medeltiden hade koret rivits och långhuset förlängts åt öster. Ett nytt kor hade uppförts med samma bredd som kyrkan i övrigt. Kyrkans sista påbyggnad utgjordes av en sakristia i det nordöstra hörnet. På kyrkogården som låg söder om kyrkan påträffades i en grav ett mynt, en okänd brakteat. Efter utgrävningen övertäcktes murresterna och ett träkors placerades på platsen. Zachrisson drog slutsatsen att kyrkan exteriört (även beträffande tornets utformning) kan ha liknat Ekers kyrka.

Se även
Ånsta socken
Längbro församling

Källor

Noter

Tryckta källor
Bertil Waldén: Svenska kyrkor, Närke 1949
Sune Zachrisson: Ånsta kyrka - Ekers like. I: Från Bergslag och Bondebygd 1966. Ljungföretagen, Örebro 1966.
A.C. Bonnier och M. Ullén: Kyrkor i Närke 1972
Estrid Esbjörnsson: Kyrkor i Örebro län 2000

Vidare läsning

Externa länkar

 

Förstörda byggnadsverk
Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Örebro kommun
Ej längre existerande byggnader i Örebro
Ej längre existerande kyrkobyggnader i Sverige
Ingatorps socken

Ingatorps socken i Småland ingick i Södra Vedbo härad, ingår sedan 1971 i Eksjö kommun i Jönköpings län och motsvarar från 2016 Ingatorps distrikt.

Socknens areal är 147,74 kvadratkilometer, varav land 143,34. År 2000 fanns här 1 649 invånare. Tätorterna Hjältevad och Bruzaholm samt tätorten Ingatorp med sockenkyrkan Ingatorps kyrka ligger i denna socken.

Administrativ historik
Ingatorps socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ingatorps församling och för de borgerliga frågorna till Ingatorps landskommun. Denna senare utökades 1952 för att sedan 1971 uppgå i Eksjö kommun. Församlingen uppgick 2005 i Ingatorp-Bellö församling.  

1 januari 2016 inrättades distriktet Ingatorp, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört samma fögderier och domsagor som Södra Vedbo härad. De indelta soldaterna tillhörde Kalmar regemente, Aspelands kompani och Smålands husarregemente, Södra Vedbo skvadron, Livkompaniet.

Geografi
Ingatorps socken ligger kring Bruzaån. Socknen består av dalgångsbygd utmed ån och kuperad skogsbygd däromkring som i nordväst är högländ med höjder som når 316 meter över havet.

Fornlämningar
Flera gravrösen från bronsåldern och ett järnåldersgravfält är kända. En offerkälla, Borga källa finns vid Slammarp.

Namnet
Namnet (1337 Ingathorp) kommer från kyrkbyn. Förleden är mansnamnet Inge och efterleden torp, nybygge.

Se även
Ingatorps församling
Lista över fasta fornminnen i Eksjö kommun#Ingatorp

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning 
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd.Landsbygden. Jönköpings län, del 1 Hermes 1952 libris

Externa länkar

Socknar i Södra Vedbo härad
Indelningar i Eksjö kommun
Gavriil Golovkin

Gavriil Ivanovitj Golovkin, född 1660, död 1734, var en rysk greve och statsman.

Golovkin åtföljde tsar Peter den store på dennes första utländska resa. Han blev 1706 chef för utrikeskansliet och behöll denna tjänst till sin död. Han utnämndes på Poltavas slagfält till Rysslands förste rikskansler. I denna egenskap ledsagade han Peter på alla resor och fälttåg. År 1717 utsågs han till president för det nyinrättade kollegiet för utrikes ärenden. Under Katarina I, Peter II och Anna lyckades han genom sin smidighet behålla sin position såsom medlem av kabinettet. 

Golovkin var far till Michail Golovkin (1699-1775), Rysslands första vice kansler för inrikes ärenden. Släkten upphöjdes i grevligt stånd 1710 och utslocknade 1846.

Källor 
 

Män
Födda 1660
Avlidna 1734
Ryska grevar
Ugglan
Rysslands utrikesministrar
Ryska diplomater
Kisite-Mpunguti marina nationalpark

Kisite-Mpunguti marina nationalpark är en nationalpark i Kenya som inrättades 1978. Nationalparken ligger i Indiska oceanen vid Kwale distrikts kust i provinsen Coast, nära gränsen till Tanzania. Den nås enklast från byn Shimoni på fastlandet.

Parken består av två områden: en 11 km² stor del med nationalparksstatus vid ön Kisite, och innanför det området en 29 km² stor del med naturreservatsstatus kring Mpungutiöarna. Hela området är rikt på korallrev. För övervakningen svarar KWS.

Externa länkar
 Kenya Wildlife Service om nationalparken.

Nationalparker i Kenya
Naturskyddsområden bildade 1978
Svinfotad punggrävling

Svinfotad punggrävling (Chaeropus ecaudatus) är en utdöd art i ordningen grävlingpungdjur. Djuret levde i centrala och sydliga delar av Australien.

Kännetecken 
Arten skiljde sig från de övriga grävlingpungdjuren genom fötternas uppbyggnad. De var långa och tunna och hos de främre fanns bara två tår med ett slags klövar. Av de bakre fötterna använde djuret bara den fjärde tån. På så sätt liknade de svindjurens fötter, vilket gav arten sitt namn. Pälsens färg var grå eller orangebrun och nosen var som hos alla grävlingspungdjur spetsig. De långa öronen påminde om kaninpunggrävlingarnas öron. Svinfotad punggrävling hade en kroppslängd av cirka 25 centimeter och därtill kom en 10 till 15 centimeter lång svans.

Levnadssätt 
Djuret levde i halvöknar, på gräsmark och på buskland. Enligt olika bedömningar var de inte lika nattaktiva som sina släktingar. De vilade i bon av gräs eller i fördjupningar i marken. Under letandet efter föda påminde deras rörelsesätt om hardjurens rörelse. Vid fara ökade de snabbt hastigheten och galopperade. Varje individ levde ensam.

På grund av matsmältningssystemets uppbyggnad antas att arten främst var växtätare. De grävde till exempel efter rötter och åt gräs. Aboriginer berättade att de även letade efter myror och termiter.

Dräktigheten varade i cirka tolv dagar och sedan födde honan upp till fem ungdjur som stannade cirka 50 dagar i pungen. Pungens öppning var riktad bakåt och där fanns åtta spenar.

Artens utdöende 
Den sista dokumenterade iakttagelsen skedde 1901. Enligt berättelser från aboriginer kan arten ha överlevt fram till 1950-talet. Orsaken till utdöendet var huvudsakligen förstöringen av levnadsområdet. Aboriginerna använde sig huvudsakligen av svedjebruk och så fanns en landskapsbild som påminde om lappteknik vilket gynnade svinfotad punggrävling. Denna region omvandlades till stora enformiga ytor för betesdjur. I viss mån var införda rovdjur som hund och katt delaktiga i artens utrotning.

Systematik 
Svinfotad punggrävling utgör i systematiken systergruppen för de andra grävlingspungdjuren och den listas därför i en egen familj, Chaeropodidae.

Referenser 

 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999. 
 D. E. Wilson, D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005. 

Grävlingpungdjur
Däggdjur i australiska regionen
Nissan GT-R

Nissan GTR är en bil från Nissan.

Den började produceras 2007 i Tochigi i Japan och är en 2-dörrars coupé som efterträder Nissan Skyline GTR. Nissan byggde en helt ny plattform till sin GTR-modell istället för att basera den på Nissan Skyline-modellen. Som sina föregångare från 90-talet har Nissan GTR avancerad fyrhjulsdrift. Man har övergett RB26-motorn och ersatt den med 3,8 liters V6 med dubbelturbo. Motorn ger 480 hk vilket dock sägs vara en underskattad siffra precis som i tidigare GTR modeller. En spekulation kring sammanhanget är en egenskap hos GTR som Jeremy Clarkson (Top Gear) framhåller, att varje motor som säljs i en ny GTR är handgjord och därav är ingen exakt lik den andra, motoreffekten kan variera. 2011 gjordes ett "facelift" som bland annat inkluderade nya L.E.D lampor i fronten samt små aerodynamiska förändringar. Effekten ökades från 480 hk till 530 hk. 

GT-R
Fyrhjulsdrivna fordon
Toshusai Sharaku

Tōshūsai Sharaku (東洲斎写楽, född 1700-talets mitt - död 1801?) anses allmänt som en av de stora träsnittsmästarna i Japan. Om hans person är föga känt, men konstnärsnamnet användes av den japanske Nō-skådespelaren Saitō Jūrōbei. Dennes första kända tekniska verk dateras till 1787.
Sharakus aktiva karriär som träsnittskonstnär verkar endast ha utsträckt sig till tio månader i mitten på Edoperioden av Japans historia, från mitten av 1794 till tidigt år 1795.

Biografiska data 
Förutom hans efterlämnade samling av ukiyo-e tryck är varken Sharakus verkliga namn eller födelse- och dödsdatum kända med säkerhet. Som säkert gäller dock att "Tōshūsai Sharaku" var Nō-skådespelaren Saitō Jūrōbeis konstnärsnamn. Denne stod för tillfället i tjänst hos daimyōn i Awa av Hachisuka-familjen. Senare förflyttades han till Edo, dagens Tokyo, där han bodde i stadsdelen Hatchōbori.

En annan teori hävdar att Sharaku inte var en enskild person, utan ett projekt iscensatt av en grupp konstnärer för att hjälpa ett träsnittstryckeri som de tidigare fått stöd av.

En tredje spekulation förbinder Sharaku med den store ukiyo-e mästaren Katsushika Hokusai, vilken hade ett avbrott i sin konstnärliga produktion mellan 1792 och 1796.

Retrospektiva iakttagelser 
Sharakus karriär förefaller ha blivit så kort, delvis därför att hans verks radikala natur väckte fientlighet i Edos konstvärld. Ett samtida manuskript uppger:
"Sharaku tecknade Kabukiskådespelare porträttlikt, men eftersom han avbildade dem alltför sanningsenligt, sammanföll hans avtryck sällan med rådande godtagna idéer, och hans karriär blev kort."

Referenslitteratur 
 Jūzō Suzuki; Masterworks of Ukiyo-e: SHARAKU. Kodansha, Tokyo (1968)

Externa länkar 
 
 

Japanska träsnittskonstnärer
Ukiyo-e-konstnärer
Födda 1700-talet
Avlidna 1801
Män
Japanska konstnärer under 1700-talet
Johan Peter Cronhamn

Johan (Jöns) Peter Cronhamn, född 7 maj 1803 i Östra Karups socken, Kristianstads län, död 15 juni 1875 i Stockholm, var en svensk tonsättare, sånglärare och ämbetsman.

Biografi
Cronhamn utbildade sig först till glasmästare hos sin morbror Lars Cronhamn, men spelade också flöjt och blev militärmusiker vid Södra skåningarna. Vid konfirmationen kom Cronhamn i kontakt med prosten Henric Schartau och blev genom dennes försorg anställd som biträdande lärare vid Lunds fattigskola och avlade pedagogisk examen och anställdes som lärare i Lunds stift. Under sin skoltid studerade han också piano och orgel.

År 1825 flyttade han till Stockholm för att studera vid Musikaliska Akademien. I Stockholm var han organist i Skeppsholmskyrkan 1827–1837. Han avlade student- och kameralexamen vid Uppsala universitet 1832–1833. Cronhamn var också som tjänsteman i Tullverket 1829-1859 och i Kammarrätten 1834-1870.

Han blev 1842 lärare i elementar- och körsång vid Musikaliska Akademien och professor 1859. Han invaldes som ledamot nr. 304 den 18 april 1843. Mellan 1860 och 1875 var han akademiens sekreterare och tilldelades medaljen Litteris et Artibus 1873.

Cronhamn var en produktiv kompositör i nationalromantisk anda, mest av solosånger och stycken för manskvartett. Förutom egna kompositioner utgav han en mängd arrangemang, främst bearbetningar av folkvisor och olika läroböcker i musik. 

Cronhamn var gift tre gånger
 1835 med Amalia Charlotta Lommerin
 1848 med Erika Margareta Törngren
 1855 med Matilda Augusta Lönngren

Sonen Frithiof August (1856–1997) var bibliotekarie vid Musikaliska akademiens bibliotek 1883–1897 och dottern Estella Henriette (1862–1927) var skulptör.

Bibliografi

Verk
Sånger och manskvartetter ; Sextio sånger av Carl Michael Bellman (1832) ; Musica sacra (1854-1867) ; folkviseuppteckningar.

Källor

 Gustaf Hilleström: Kungl. Musikaliska Akademien, Matrikel 1771-1971

Noter 

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska organister under 1800-talet
Svenska sångpedagoger
Svenska musiker under 1800-talet
Svenska lärare under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Personer från Östra Karups socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1803
Avlidna 1875
Män
Marin Hinkle

Marin Elizabeth Hinkle, född 23 mars 1966 i Dar es-Salaam, Tanzania, är en amerikansk skådespelerska. Hon är bland annat känd för rollen som Judith i TV-serien 2 1/2 män.

Filmografi i urval 
 1999–2002 – Once and Again (TV-serie)

 2003–2015 – 2 1/2 män (TV-serie)

 2017 – The Marvelous Mrs. Maisel

Externa länkar 

 

Kvinnor
Amerikanska TV-skådespelare
Alumner från Brown University
Födda 1966
Levande personer
Personer från Dar es Salaam
Skådespelare från Boston
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet