kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tančící dům

Tančící dům ("Det dansande huset") är det i folkmun vedertagna namnet på en byggnad i den tjeckiska huvudstaden Prag. Huset, som blev färdigt 1996, ritades av den Jugoslavienfödde tjecken Vlado Milunić i samarbete med Frank Gehry. De tidigare byggnaderna på platsen hade rasat under amerikansk flygbombning av Prag den 14 februari 1945.

När byggnaden stod färdig, skapade dess icke-traditionella utformning en kontrovers. Tjeckiens president Václav Havel var emellertid en av de positiva. Havel hoppades att Tančící dům skulle bli centrum för kulturella aktiviteter i staden.

Det egentliga namnet på byggnaden var Fred och Ginger (efter de berömda dansarna Fred Astaire och Ginger Rogers - huset påminner vagt om ett dansande par). Huset utmärker sig bland sådana omgivande byggnader i nybarock, nygotik, och jugend som i övrigt präglar Prag.

På taket finns en fransk restaurang och huset i övrigt inrymmer företagskontor, medan idén om att göra Tančící dům till ett kulturcenter inte genomfördes.

Referenser

Externa länkar 
 360 graders panorama över Dancing House

Byggnader och anläggningar i Prag
Byggnader ritade av Frank Gehry
Ye Li

Ye Li, född 20 november 1981, är en kinesisk basketspelare som bland annat spelade representerade Kina i basket vid olympiska sommarspelen 2004. Ye Li är gift med Yao Ming.

Källor

Kinesiska basketspelare
Födda 1981
Kvinnor
Levande personer
Personer från Shanghai
WP:Projekt Kina
Five Man Acoustical Jam

Five Man Acoustical Jam är ett livealbum av Tesla som släpptes 13 november 1990. Albumet spelades in på en akustisk konsert under The Great Radio Controversy-turnén. Skivan fick en känd cover, "Signs" av "Five Man Electical Band". Skivan innehåller också andra covers av bl.a. The Beatles, Creedence Clearwater Revival och The Rolling Stones.

Låtlista 
 Comin' Atcha Live/Truckin'
 Heaven's Trail (No Way Out)
 The Way It Is
 We Can Work It Out (The Beatles Cover)
 Signs (Five Man Electrical Band Cover)
 Gettin' Better 
 Before My Eyes 
 Paradise
 Lodi (Creedence Clearwater Revival Cover)
 Mother's Little Helper (The Rolling Stones Cover)
 Modern Day Cowboy
 Love Song
 Tommy's Down Home
 Down Fo' Boogie

Livealbum
Musikalbum 1990
Album av Tesla
Adela Zamudio

Adela Zamudio, född 11 oktober 1854 i Cochabamba; död 2 juni 1928 var en boliviansk lärare, författare, dramatiker, målare, som också gett ut sina verk under  pseudonymen  Soledad (Ensamhet).

Adela Zamudio anses vara en av de viktigaste litterära rösterna från Bolivia under de senaste seklen. Hennes födelsedag 11 oktober firas numera i Bolivia som Bolivias kvinnodag.

Redan när hon var 15 år publicerade hon sin första dikt ”Två rosor” och undertecknade den med pseudonymen  Soledad. Det gick emellertid ytterligare tjugo år innan hon utgav sin första diktsamling Essayos poéticos (Poetiska essäer), som överöstes med beröm av kritikerna. Hon avlade sin akademiska examen som lärare år 1890 och redan fem år senare var hon rektor för gymnasiet Liceo de Señoritas, som senare döptes om till Liceo Adela Zamudio.

Med stor energi kämpade hon mot de restriktioner som fanns för bolivianska kvinnor när det gällde akademisk utbildning, liksom hon stred för att kyrkan skulle skiljas från staten och för möjligheter till skilsmässa mellan man och kvinna. Därför blev hon utsatt för angrepp från de konservativa delarna av befolkningen och från den katolska kyrkan; hon påstods vara ateist och anarkist.

Under sina sista levnadsår engagerade hon sig med stor ekonomisk framgång för konkreta välgörenhetsändamål. Hon dog vid 73 års ålder av bronkit, som hon på grund av penningbrist inte hade fått passande läkarvård för.

Böcker 
 Essayos poéticos (Poetiska texter) (1887)
 Violeta o la princesa azul (Violeta eller den blå prinsessan) (1890)
 El castillo negro (Det svarta slottet) (1906)
 Intimas (Nära vänner) (1913)
 Ráfagas (Vindbyar) (1914)
 Peregrinando (På väg) (1943)
 Cuentos breves (Korta berättelser) (1943)

Källor 
 Bloomsbury Guide to Women's Literature 
 Zamudio-Biografi av Javier Bustamante

Noter

Bolivianska författare
Författare under 1800-talet
Författare under 1900-talet
Författare publicerade under pseudonym
Födda 1854
Avlidna 1928
Kvinnor
Personer i Bolivia under 1800-talet
Arctic Umiaq Line

Arctic Umiaq Line a/s eller Arctic Umiaq (AUL) är en passagerar- och fraktfärjelinje som går längs Grönlands västkust. Linjen grundades 1774 under namnet Den Kongelige Grønlandske Handel. Företaget driver ett fartyg längs kusten mellan Ilulissat och Narsaq längs Grönlands västra och sydvästra kust. Företaget är ett dotterbolag till Air Greenland och Royal Arctic Line. Företagsnamnet kommer av det grönländska namnet för en traditionell inuitbåt, umiaq. Färjelinjen är en nödvändig livslina för orterna längs Grönlands västkust, särskilt för frakt. Passagerartrafik sker i Grönland huvudsakligen med flyg.

Fartyg 
Företaget har bara ett fartyg, M/S Sarfaq Ittuk. Det byggdes 1992 och renoverades och uppgraderades år 2000.. M/S Sarpik Ittuk, som tidigare trafikerade Diskobukten och Uummannaq, såldes 2006 till Nova Cruising i Bahamas.

Hamnar 
 Ilulissat
 Aasiaat
 Sisimiut
 Kangaamiut
 Maniitsoq
 Nuuk
 Qeqertarsuatsiaat
 Paamiut
 Arsuk
 Qaqortoq
 Narsaq (endast under sommaren)
 Narsarsuaq (endast under sommaren)

Enkel resa längs hela sträckan tar på sommaren ungefär 75 timmar, inklusive tvåtimmarsstoppet i Nuuk. Det är en avgång i veckan per stopp och riktning.

Referenser

Externa länkar 
 http://www.aul.gl/ Hemsida

Grönland
Motförhör

Motförhör är i processrätt det förhör av vittne (eller part) som följer, sedan vittnet inledningsvis givits möjlighet att avge en sammanhängande redogörelse för den relevanta händelsen och sedan den part som håller huvudförhöret, det vill säga det förhör som föregår motförhöret, ställt eventuella kompletterande frågor. Hållandet av motförhör kan sägas utgöra en kontroll av om vittnets utsaga under åberopande parts huvudförhör stämmer överens med verkligheten. Till skillnad från vad som gäller vid huvudförhöret får under motförhöret ställas så kallade ledande frågor, det vill säga frågor som kan föranleda vittnet att svara på visst sätt.   

Som huvudregel hålles motförhöret av icke åberopande part, det vill säga den part som inte åberopat vittnet i bevishänseende. Det finns dock vissa undantag från denna regel. Rätten, vanligen genom dess ordförande, håller lämpligen motförhöret i de situationer den part som normalt skulle göra detta inte är närvarande eller saknar ombud och inte själv har förmåga att hålla ett förhör. 

För situationen att rätten låtit motparten, icke åberopande part, ta över huvudförhöret, hålles motförhöret istället av den part som åberopat vittnet.

Referenser 

Processrätt
Triumph Renown

Triumph 1800/2000 är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Triumph mellan 1946 och 1949. Den uppdaterade Triumph Renown tillverkades sedan fram till 1954.

1800/2000 (1946-49)
Triumph Motor Co råkade i ekonomisk kris i slutet av trettiotalet och företaget gick i konkurs bara några veckor före andra världskrigets utbrott. Standard Motor Company köpte upp konkursboet hösten 1944 och Triumphs första efterkrigsmodell, Triumph 1800, hämtade tekniken från Standard 14 hp. Det separata chassit hade individuell framhjulsupphängning med tvärliggande bladfjäder. Den fyrcylindriga toppventilmotorn användes även av Jaguar till deras minsta 1½ litre-modell. 1800:ans kaross var ritad i den fyrkantiga ”Razor edge”-stil som var populär bland brittiska karossbyggare i slutet av trettiotalet.

1949 bytte bilen namn till Triumph 2000, när den fick en större motor från Standard Vanguard. Senare under året ersattes den av den vidareutvecklade Renown.

1800/2000 Roadster (1946-49)
Tillsammans med sedanmodellen presenterades även sportbilen Triumph 1800 Roadster 1946. Mekaniken kom från familjebilen, men den öppna vagnen byggde på en kortare hjulbas och hade en egen, rundare kaross byggd i aluminium. Framsätet rymde tre (mycket smala) personer och dessutom fanns två extraplatser bak i svärmorsluckan. Dess passagerare skyddades från väder och vind av en uppfällbar mellanruta.

Bilen fick en större motor från Standard Vanguard 1948 och bytte namn till Triumph 2000 Roadster. Tillverkningen fortsatte fram till 1949.

Renown (1949-54)
Hösten 1949 ersattes 1800/2000-modellen av Triumph Renown. Bilen hade nu fått det modernare chassit från Standard Vanguard med bland annat skruvfjädrar i framvagnen. Karossen fick en lättare uppdatering, men ”Razor edge”-stilen började se rejält gammal ut, nu när modet föreskrev pontonkarosser.

Under 1951 och 1952 byggdes ett litet antal limousiner med längre hjulbas och en mellanruta i kupén, mellan fram- och baksäte.

Från 1952 byggdes Renown med den längre hjulbasen. Tillverkningen upphörde 1954 och Triumph koncentrerade sig under resten av femtiotalet på sportbilen TR3.

Motor

Tillverkning

Referenser

Externa länkar

Triumph Club of Sweden
The Triumph Roadster Club Limited

Renown
Bakhjulsdrivna fordon
Champagnegalopp

Champagnegalopp är en tradition i studentlivet vid Uppsala universitet. Den går i Uppsala ut på att, på Valborgsmässoafton, dricka champagne på någon av studentnationerna direkt efter mösspåtagningen vid Carolina Rediviva. Namnet kommer av att man traditionellt sett ska springa från mösspåtagningen till en nation. De senaste åren står dock de flesta som besöker en Champagnegalopp redan i en kö utanför en nation när mösspåtagningen håller på.

Champagnegalopp startades av två studenter på Stockholms nation år 1975.

Se även

Valborgsmässoafton

Källor

Noter

Studentnationer i Uppsala
Svensk studentkultur
Studentkultur i Uppsala
Johnny Messner

Johnny Messner, född 11 april 1970, i Syracuse, New York, är en amerikansk skådespelare.

Karriär 
Johnny har gästspelat i tv-serier som tex. CSI: Crime Scene Investigation och andra säsongen av OC. Han har även spelat detektiven Jack Hale i FOX:s kriminal-dramaserie Killer Instinct. Johnny har varit med i ett antal filmer bland annat Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid som Bill Johnson (2004) och i Running Scared (2006) där även Paul Walker är med.

Filmografi

Filmer 
Loaded (2007) ... Javon
Remarkable Power (2007) ... Doug Wade
Believers (2007) ... David Vaughn
The Art of Travel (2007) .... Christopher Loren
Bottoms Up (2006) .... Tony, Limochauffören
Running Scared (2006) ... Tommy "Tombs" Perello
One Last Thing... (2006) ... Jason O'Malley
Gisslan (2005) ... Mr. Jones
Our Time Is Up (2004) ... Playboy
Anacondas: The Hunt for the Blood Orchid (2004) ... Bill Johnson
The Whole Ten Yards (2004) ... Zevo
DKNY Road Stories (2004)
Spartan (2004) ... Grace
Finding Home (2003) ... Nick
Tears of the Sun (2003) ... Lake
Snygg, sexig och singel (2002) ... Todd 
Operation Delta Force 4: Deep Fault (2001) ... Vickers
Dancing in September (2000) ... Officer Jenkins

TV-serier 
Knight Rider 2008 (2008) ... Sean
Burn Notice (2007) ... Harrick
Killer Instinct (2005-06) ... Detektiv Jack Hale 
OC (2005) (5 avsnitt) ... Lance Baldwin
Tarzan (2003) ... Detektiv Michael Foster 
Men, Women & Dogs (2001) (1 avsnitt) ... Jim
Vänner (2001) ... Kash
Danny (2001) ... Cash 
CSI: Crime Scene Investigation (2000) ... Ted Sallanger 
Angel (1999) ... Kevin
Rude Awakening (1999) ... Cute Podiatrist
The Guiding Light (1998) ... Rob Layne

Referenser

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1970
Personer från Syracuse, New York
Män
Levande personer
Jan Filip

Jan Filip, född 14 juni 1973 i Prag, är en tjeckisk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (högersexa). Han spelade 200 landskamper och gjorde 991 mål för Tjeckiens landslag. Från 2014 till 2021 var han, tillsammans med Daniel Kubeš, förbundskapten för Tjeckiens herrlandslag.

Klubbar
 Dukla Prag (1985–1997)
 HSG Düsseldorf (1997–1998)
 Dukla Prag (1998–1999)
 Pallamano Conversano (1999–2000)
 HSG Nordhorn (2000–2008)
 Rhein-Neckar Löwen (2008–2009)
 Kadetten Schaffhausen (2009–2011)
 TSV St. Otmar St. Gallen (2011–2015)

Externa länkar 

Födda 1973
Tjeckiska handbollsspelare
Tjeckiska handbollstränare
Män
Levande personer
Idrottare från Prag
Spelare i HSG Nordhorn
Spelare i Rhein-Neckar Löwen
Spelare i Kadetten Schaffhausen
Seat Toledo

Seat Toledo är en mellanklassbil från Seat som till storlek och prisklass är jämförbar med exempelvis Škoda Octavia, som den även delar teknik med. Den första generationen kom 1991, andra generationen 1999 och tredje generationen 2004. Halvkombiversionen säljs sedan 1999 under namnet Seat León.

Toledo finns med ett brett urval av motorer, för både bensin och diesel.
Toledo årsmodell 99-05 byggdes i Belgien på samma band som Volkswagen Bora. Dvs allting förutom designen på karossen är en Volkswagen Bora. Instrumentpanelen är hämtad från Audi A3.

Tredje generationens Toledo kom 2004. Till skillnad från föregångarna var denna bil en femdörrars halvkombi. Karossformen var helt ny - i stället för en sedan var den nu en mini-MPV med lite högre kaross. En liknande modell fick namnet Seat Altea, och den hade något kortare bakdel och därmed mindre bagageutrymme. Toledo generation tre tillverkades fram till 2009, sedan upphörde produktionen och Toledo ersattes delvis av Seat Exeo, som hade introducerats året innan. Denna modell var i samma storlek som Toledo, men baserad på en tidigare generation av Audi A4.

Generation fyra kom till modellår 2012. Även denna bil är en halvkombi men med ett mer sedan-liknande utseende än generation tre. Seat Toledo generation fyra byggs i Tjeckien tillsammans med syskonbilen Škoda Rapid. Även om denna generation Toledo till utseendet liknar Seat Leon av samma årsmodeller är det inte samma grundkonstruktion. Toledo bygger på en uppdaterad variant av den plattform som Volkswagen Golf Mk 5 använde, medan Leon använder den modernare MQB-plattformen. Toledo har också en karossform som liknar en sedan, medan Leon finns som halvkombi och kombi.

Motoralternativ

Första generationen

Andra generationen

Tredje generationen

Fjärde generationen 
Eftersom bilen är mindre än tidigare generationen och dessutom har en annan positionering på marknaden är motorerna generellt något mindre och svagare i denna generation.

Referenser

Toledo
Framhjulsdrivna fordon
Día del Mar

Día del Mar (svenska: Havets dag) är en årlig fest som hålls den 23 mars i La Paz, Bolivia till minnet av förlusten av Antofagasta till Chile under Stillahavskrigen på 1800-talet. Den 23 mars är den bolivianske krigshjälten Eduardo Abaroas dödsdag.

Kultur i Bolivia
Temadagar
Corot-7b

Corot-7b, tidigare känd som Corot-Exo-7b, är en exoplanet som kretsar kring stjärnan Corot-7 i Enhörningens stjärnbild. Planeten upptäcktes av det franskledda rymdteleskopet Corot 2009. Planetens diameter var vid upptäckten den dittills minsta uppmätta av exoplaneterna, endast två gånger större än jordens och med en massa av 0,015 MJ. Moderstjärnan är av spektralklass K0V.

Corot-7b kretsar nära värdstjärnan, med ett varv på ungefär 0,85 dygn, vilket innebär att planeten är mycket varm. Corot-7 ligger 489 ljusår från jorden. COROT-7b har en rotation på 20 timmar. Temperaturen på dess yta är 1000-1500 grader Celsius. Planeten tros at ha formats som en gasjätte, men förlorade stora mängder av sin massa när den kommit för nära stjärnan

Corot-7b har troligen lava på sin yta, och atmosfären kan knappast hålla kvar några flyktiga gaser.

Se även 
 Lista över exoplaneter

Referenser

Externa länkar 
 The Extrasolar Planets Encyclopaedia: Notes for Planet CoRoT-7b 
 ESA press release

7
Stjärnbilden Enhörningen
Astronomiska upptäckter 2009
Cecilia Zwick Nash

Cecilia Zwick Nash är en dansk skådespelerska, född den 17 november 1968 i Skåne. Hon är dotter till Jørgen Nash och Lis Zwick.

Filmografi
1995 - Hundarna i Riga
1995 - Mördare utan ansikte
1996 - Den vita lejoninnan
1996 - Renters rente
2005 - Om Sara
2007 - Vikaren

Referenser

Noter

Externa länkar

Kvinnor
Födda 1968
Danska skådespelare under 1900-talet
Levande personer
Danska skådespelare under 2000-talet
Kaliberlängd

Kaliberlängd är längden på eldröret på en kanon, speciellt grövre sådana. Måttet räknas från bakstycket till mynningen, och är längden delat med eldrörets diameter, för att ge ett värde. Som ett exempel har det svenska försvarets Haubits 77/B en diameter på eldröret på 155 mm och en längd på 6 045 mm, vilket ger en kaliberlängd på 39. Detta skrivs ibland med prefixet L/, så sagda haubits kan även sägas ha en kaliber på 155 mm L/39. Ett sätt att förstå relationen mellan diameter och längd på eldröret är att ta en serie helt runda klot, som precis passar i eldröret. Så många klot som man kan fylla eldröret med, så stor är kaliberlängden. Se illustration.

Vapen med stor kaliberlängd har i regel hög utgångshastighet. Det långa eldröret medför att krutgaserna kan accelerera projektilen under en längre sträcka. Den längre tiden som projektilen befinner sig i eldröret betyder också att krutladdningen kan göras större och ändå förbrännas helt.

Se även 
 Kaliber

Artilleri
Jean Stafford

Jean Stafford, född 1 juli 1915 i Covina, Kalifornien, död 26 mars 1979 i White Plains, New York, var en amerikansk författare av noveller och romaner. Hon vann Pulitzerpriset för skönlitteratur för novellsamlingen The Collected Stories of Jean Stafford 1970.

Stafford föddes i Kalifornien. Hennes första roman, Boston Adventure blev en bästsäljare. Hon skrev ytterligare två romaner under sin karriär, men hennes huvudsakliga inriktning var novellen: hennes verk publicerades i The New Yorker och flera litterära magasin.

Staffords personliga liv kantades ofta av svårigheter. Hennes första äktenskap, med poeten Robert Lowell, gav henne långvariga känslomässiga och psykologiska ärr. Hon skadades allvarligt i en bilolycka, ett trauma hon beskriver i en av sina mest kända berättelser, The Interior Castle, och de skador hon ådrog sig då blev till en vändpunkt i hennes liv. Ett andra äktenskap med fotografen Oliver Jensen slutade också med skilsmässa. Stafford upplevde en kort period av familjelycka med sin tredje man, A.J. Liebling. Efter hans död slutade hon att skriva. 

Under många år led hon av alkoholism, depression och lungsjukdom. Vid sextiotre års ålder dog hon av hjärtstillestånd i White Plains, New York 1979. Hon begravdes på Green River Cemetery, East Hampton, New York.

Ett flertal biografier om Jean Stafford skrevs efter hennes död: David Roberts Jean Stafford, a Biography (1988), Charlotte Margolis Goodmans Jean Stafford: The Savage Heart (1990) och Ann Hulberts The Interior Castle: The Art and Life of Jean Stafford (1992).

Bibliografi
Boston Adventure (1944) 
The Interior Castle (1947, novell)
The Mountain Lion (1947)
The Catherine Wheel (1952)
Collected Stories (1969)

Utgivet på svenska 
Puman 1949 (The Mountain Lion, översatt av Torsten Blomkvist)

Priser och utmärkelser 
 Pulitzerpriset för skönlitteratur 1970 för The Collected Stories of Jean Stafford

Källor 

Amerikanska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Amerikanska novellförfattare
Engelskspråkiga novellförfattare
Amerikanska författare under 1900-talet
Vinnare av Pulitzerpriset för skönlitteratur
Personer från Covina
Födda 1915
Avlidna 1979
Kvinnor
Alumner från University of Colorado Boulder
Garbo The Musical

Garbo The Musical är en musikal av Michael Reed/Jim Steinman (musik) och Warner Brown (text).

Musikalen uruppfördes på Oscarsteatern i Stockholm 18 september 2002 i regi av Scott Faris, koreografi Adam Cooper och scenografi Per Johnson. Kapellmästare var Mats Sköldberg och Nick Davies.

Roller
Greta Garbo: Gunilla Backman
Mauritz Stiller: Dan Ekborg
Mercedez da Costa: Petra Nielsen
Cecil Beaton: Daniel Engman
Elisabeth: Malena Laszlo
Louis B. Mayer: Fred Johanson
Irving Thalberg: Fredrik Lycke
John Gilbert: Michael Dalager
Anna Gustafsson: Pia Green
Producenten: Thomas Ahlgren
Pojken: Conny Bäckström
Rouben Mamoulian: Magnus Sjögren
Cleopatra / Understudy Garbo: Annica Edstam
Understudy Mercedes: Anna Widing
Understudy L.B Mayer: Anders Butta Börjesson
Alva / Understudy Elisabeth: Linda Östergren
Dansare / Reporter: Elisabeth Edgren
Manager: Daniel Engström
Dansare: Anna Granath
Dansare: Hans Johansson
Dansare: Jennie Larsson
Dansare: Niklas Löjdmark
Dansare: Anna Norberg
Dansare: Eddie Smart
Dansare: Anna Thiam
Danskapten: Conny Laxell
Sångare: Linda Hedberg
Sångare: Kristian Kaspersen

Lista över sånger

Akt 1
Bilden lever
En hemlig plats
Du kan ha rätt
Centrum av din hela värld
Staden i svart och vitt
Den delade duken/Två liv
Gör mig till man
I mörkret av din själ

Akt 2
En enkel tid
Maktens spel
Vad kan hon tänka?
Inget
Ett lejons vrål
Image
Den vilda sidan
Kan man fly från livet?

Referenser

Noter

Källor 

Svenska musikaler
Greta Garbo
2002 i Sverige
Musikåret 2002
Teateråret 2002
Gabriele Münter

Gabriele Münter, född 19 februari 1877 i Berlin, död 19 maj 1962 i Murnau am Staffelsee, var en tysk expressionistisk målare och en förgrundgestalt för Münchens avant-gardescen i början av 1900-talet.

1902 blev Münter elev till den ryske konstnären Vasilij Kandinskij vid Phalanx-skolan i München, och hon blev senare hans älskarinna tills första världskriget skilde dem åt 1914. Han vände då hem till Ryssland och hon flyttade till Schweiz.

Tillsammans med Kandinskij och Aleksej von Jawlensky var hon med om att stifta Neue Künstlervereinigung München i München 1909, och hon levererade bidrag till flera av de viktiga avant-garde-utställningarna i Tyskland före världskriget, bland annat Der Blaue Reiter-utställningarna. Efter kriget reste hon mycket, innan hon slog sig ner i Murnau am Staffelsee, där hon och Kandinskij hade bott tillsammans under sommarmånaderna 1909–1914. Hon målade mycket landskap, och hennes stil påminner mer om Jawlenskys än om Kandinskijs.

Münter levde ett tillbakadraget liv fram till det att hon i samband med sin 80-årsdag 1957 donerade 120 av Kandinskijs bilder och 60 av sina egna samt en rad andra ledande samtidskonstnärer till staden München. Dessa bilder är nu utställda i Lenbachhaus i München. Hon utbildade sig till lärare.

Källor

Externa länkar

Tyska målare
Födda 1877
Avlidna 1962
Kvinnor
Expressionister
Konstnärer från Berlin
Den goda jorden

Den goda jorden (originaltitel: The Good Earth) är en roman från 1931 av Pearl S. Buck. 1932 mottog Buck Pulitzerpriset för bästa roman för boken. På bestsellerlistan av Publishers' Weekly noteras romanen som nummer ett i USA för både 1931 och 1932.

Referenser 

Amerikanska romaner
Skönlitteratur 1931
Engelskspråkiga böcker av amerikanska författare som blivit film
Engelskspråkig skönlitteratur
Lista över narkotika

Detta är en lista över substanser som är narkotikaklassade i Sverige. Samtliga substanser som är narkotikaklassade internationellt genom 1961 års allmänna narkotikakonvention och 1971 års psykotropkonvention är även narkotikaklassade i Sverige, men därutöver klassas ytterligare några substanser.

För att klassas som narkotika ska ett ämne anses vara hälsofarligt samt beroendeframkallande eller euforiserande. I den officiella klassningen finns det fem undergrupper.

 Förteckning I: Droger som i Sverige anses sakna medicinskt värde, till exempel heroin och vissa hallucinogener. Dessa är förbjudna att tillverka, importera eller sälja. (I t.ex. Storbritannien används dock heroin ofta som smärtstillande medel istället för morfin)
 Förteckning II–IV: Droger som används medicinskt och kräver import/exporttillstånd, till exempel morfin, amfetamin och bensodiazepiner.
 Förteckning V: Droger som ej omfattas av internationella konventioner och ej kräver import-/exporttillstånd. Svagare opioider, bedövningsmedel och vissa bensodiazepinliknande substanser.

"Den internationella förteckningen hänvisar till att ämnet finns upptaget i 1961 års allmänna narkotikakonvention (N I—IV) respektive 1971 års psykotropkonvention (P I—IV) inklusive tillägg. Under rubriken certifikat anges om införsel/utförsel kräver tillstånd i varje enskilt fall, J, eller att tillstånd i varje enskilt fall inte krävs, N."

Se även
Lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor

Fotnoter

Externa länkar
http://www.tullverket.se/download/18.4ab1598c11632f3ba9280007805/51f08_08.pdf
Förordning (1992:1554) om kontroll av narkotika http://riksdagen.se/webbnav/index.aspx?nid=3911&bet=1992:1554

 
 
Narkotika
Narkotika
Narkotika