kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tysklands Grand Prix 2010

Tysklands Grand Prix , officiellt 2010 Großer Preis  Santander von Deutschland, var en Formel 1-tävling som hölls den 25 juli 2010 på Hockenheimring i Hockenheim, Tyskland. Det var den elfte tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 67 varv. Vinnare av loppet blev Fernando Alonso för Ferrari, tvåa blev Felipe Massa för Ferrari och trea blev Sebastian Vettel för Red Bull.

Kvalet

Noteringar:
  — Adrian Sutil och Lucas di Grassi fick vardera en 5-gridplaceringsstraff för ett otillåtet växellådesbyte.
  — Timo Glock fick två 5-gridplaceringsstraff för ett växellådsbyte, samt för att inte ha rapporterat in en ändring på växellådans ratio innan fredagens testkörning.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Källor 
 ”2010 Formula 1 Grosser Preis Santander von Deutschland (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 24 juli 2010. Läst 26 juni 2014.
 ”2010 Formula 1 Grosser Preis Santander von Deutschland (Race)” (på engelska). Formula1.com. 25 juli 2010. Läst 26 juni 2014.

Externa länkar 
 

2010 i Tyskland
Tysklands Grand Prix
Max von Lichnowsky

Karl Max Lichnowsky, furst Lichnowsky, född den 8 mars 1860, död den 27 februari 1928, var en tysk furste och diplomat. Han var brorson till Felix von Lichnowsky och sonson till Eduard von Lichnowsky. 

Lichnowsky var från oktober 1912 till första världskrigets utbrott, augusti 1914, tysk ambassadör i London. Han var en varm engelskvän, arbetade ivrigt för tysk-engelskt samförstånd och förhandlade framgångsrikt med engelske utrikesministern Grey om en uppgörelse rörande tyska och engelska intressen i fråga om Bagdadbanan och Portugals afrikanska kolonier. 

Han blev därunder livligt övertygad om fredsvänligheten i Greys utrikespolitik och var av gammalt misstrogen mot Wienkabinettets syften. Åt dessa sina åsikter gav han uttryck i sina depescher och sedermera i skarpare form i den 1916 till självförsvar nedskrivna lilla skriften Meine Londoner Mission 1912–1914.

I denna gav Lichnowsky utan någon grundligare bevisföring Tyskland och Österrike-Ungern all skuld till krigsutbrottet. Skriften var ursprungligen blott avsedd för hans egen vänkrets, men blev så småningom rätt spridd i avskrifter och till sist bekant även i utlandet, där utdrag först publicerades i "Folkets dagblad Politiken". 

Därefter utgavs skriften våren 1918 i Schweiz och spreds av ententepropagandan i massupplagor som ett välkommet vittnesbörd om Tysklands skuld (svensk upplaga samma år). Den verkade på flera håll i Tyskland deprimerande på folkstämningen och framkallade i konservativa och nationalistiska kretsar mycken harm mot Lichnowsky.

Av preussiska herrehuset uteslöts han i juli samma år ur detta och fann sig föranlåten att för en tid framåt bosätta sig i Schweiz. Även på fredskonferensen i Paris 1919 spelade Lichnowskys skrift en roll vid motiveringen av Versaillestraktatens skuldartikel. 

Lichnowsky utgav 1927 en utförligare framställning av krigets förhistoria och sin roll under den kritiska tiden under titeln Auf dem Wege zum Abgrund med underrubriken Londoner Berichte, Erinnerungen und sonstige Schriften.

Källor 

 

Tysklands ambassadörer i Storbritannien
Tyska furstar
Diplomater under 1900-talet
Tyska ämbetsmän under 1900-talet
Födda 1860
Avlidna 1928
Män
Ugglan
Palmær

Palmær är ett svenskt efternamn, som  enligt offentlig statistik tillgänglig i oktober 2017 bars av 77 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Palmær eller Palmaer

 Carsten Palmaer (född 1946), dramaturg och författare
 Eva Palmær (1904–1995), läroverkslärare
 Georg Palmaer (1882–1965), missionär, läkare och författare
 Henrik Bernhard Palmær (1801–1854), författare, tidningsman och politiker
 Margit Palmær (1898–1991), författare och manusförfattare
 Ola Palmaer (1932–2011), översättare och bibliotekarie
 Wilhelm Palmær, flera personer
 Wilhelm Palmær (industriman) (1832–1910), företagsledare och politiker
 Wilhelm Palmær (kemist) (1868–1942), professor
 Wilhelm Palmær (konstnär) (1911–1962)

Se även
 Palmærpriset
 Palmer (efternamn)

Källor

 
Svenska efternamn
Stevens T. Mason

Stevens Thomson Mason, född 27 oktober 1811 i Loudoun County i Virginia, död 4 januari 1843 i New York, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Michigan 1837–1840. Han kallades "The Boy Governor" på grund av den ringa åldern. Michigan godkändes som delstat i USA i januari 1837 men Mason vann det första guvernörsvalet redan den 6 oktober 1835 innan han hade hunnit fylla 24 år. Han var sonson till Stevens Thomson Mason som var senator för Virginia 1794–1803.

Mason var en skicklig politiker redan som nittonåring och förespråkade grundandet av delstaten Michigan. Han tjänstgjorde 1831 som Michiganterritoriets sekreterare (Secretary of Michigan Territory) trots att han inte ens hade rösträtt vid det skedet.

Mason efterträdde 1834 George Bryan Porter som guvernör i Michiganterritoriet. President Andrew Jackson avsatte Mason året efter och John S. Horner skötte ämbetet som tillförordnad guvernör fram till juli 1836.

Michigan hade redan 1835 uppfyllt villkoren för att bli delstat med undantag för kongressens godkännande. De främsta orsakerna till att godkännandet dröjde var en gränsdispyt med Ohio och motviljan hos sydstaterna att godkänna ytterligare en delstat med ett förbud mot slaveriet. Mason vann 1835 det första guvernörsvalet och var redo att leda den nya delstaten genast då godkännandet fanns till hands. I och med att John S. Horner lämnade Michiganterritoriet i juli 1836 återgick styret rent praktiskt till Mason även om han i det skedet var erkänd varken som delstatens guvernör eller som territoriets guvernör. Mason lyckades lösa gränsdispyten med Ohio och den 26 januari 1837 godkändes Michigan slutligen som delstat. Mason efterträddes 1840 som guvernör av William Woodbridge och han flyttade året efter till New York där han 1843 avled i lunginflammation.

Mason gravsattes ursprungligen på New York Marble Cemetery på Manhattan men gravplatsen flyttades 1905 till Detroit. Mason County, Michigan har fått sitt namn efter Stevens T. Mason.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
The Boy Governor på Michigan Historical Museums webbplats

Guvernörer i Michigan
Personer från Loudoun County
Födda 1811
Avlidna 1843
Män
Storbritanniens Grand Prix 2010

Storbritanniens Grand Prix , officiellt 2010 Formula 1 Santander British Grand Prix, var en Formel 1-tävling som hölls den 11 juli 2010 på Silverstone Circuit i Silverstone, Storbritannien. Det var den tionde tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 52 varv. Vinnare av loppet blev Mark Webber för Red Bull, tvåa blev Lewis Hamilton för McLaren och trea blev Nico Rosberg för Mercedes.

Kvalet 

Noteringar:
 —  Vitantonio Liuzzi fick fem platsers nedflyttning för ett ha hindrat Nico Hülkenberg.

Loppet

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Noteringar 
 Sebastian Vettels tionde pole position.

Källor 
 ”2010 Formula 1 Santander British Grand Prix (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 10 juli 2010. Läst 26 juni 2014.
 ”2010 Formula 1 Santander British Grand Prix (Race)” (på engelska). Formula1.com. 11 juli 2010. Läst 26 juni 2014.

Externa länkar 
 

2010 i Storbritannien
Storbritanniens Grand Prix
Charles Grey, 1:e earl Grey

Charles Grey, 1:e earl Grey, född den 23 oktober 1729, död den 14 november 1807, var en brittisk militär, far till Charles Grey, 2:e earl Grey. 

Grey ingick 1748 i armén, blev överste 1772 och sändes 1776 med generalmajors rang till Nordamerika, där han 1777 besegrade general Wayne och vid flera andra tillfällen visade duglighet.   

Vid hemkomsten 1782 blev han generallöjtnant, utmärkte sig 1793-94 i Västindien som chef för landstigningstrupperna på amiral Jervis' eskader och blev 1795 general.

Vid avskedstagandet 1801 blev Grey upphöjd till baron (Grey de Howick) samt 1806 till earl Grey och viscount Howick.

Källor

 

Födda 1729
Avlidna 1807 

Engelsk adel
Brittiska generaler
Män
Stenshyttan

Stenshyttan är en by i Hofors kommun i Gästrikland, belägen 6 km söder om Hofors.

Sjöar
 Djuptjärnen
 Surtjärnen
 Dammsjön
 Tjärnan
 Lilla Skällingen
 Torstjärnen
 Lilla Torstjärnen

Orter i Hofors kommun
Kensington Oval

Kensington Oval är en sportanläggning väster om Bridgetown på Barbados. Anläggningen används främst för cricket.

Sport i Barbados
Byggnader och anläggningar i Barbados
En förtjusande man

En förtjusande man (originaltitel: This charming man) är en roman från 2008 skriven av Marian Keyes.

Handling 
Paddy de Coursy, en man med charm, pengar och makt, ska gifta sig. Boken följer fyra kvinnor och deras reaktioner på nyheten.

Lola är en ung modestylist som varit Paddys flickvän tills hon får höra att han ska gifta sig med någon annan. Bestört flyr hon till en väninnas fritidshus på den irländska västkusten för att slicka sina sår.

Grace är en styvnackad journalist som förväntas skriva storyn om Paddy och hans underbara nya fästmö, men hennes egen relation till Paddy sätter käppar i hjulet. 

Marnie är Graces tvillingsyster och hade som tonåring ett förhållande med Paddy de Coursy. Trots att hon nu tycks ha allt, man, två döttrar och pengar i överflöd börjar även hennes vardag knaka i fogarna. 

Alicia är den lyckliga fästmön som skattar sig själv lycklig då hon äntligen fått det hon alltid velat ha - Paddy de Corusy.

Tema 
Trots att boken innehåller mycket humor och klassisk vardagsdramatik handlar den även till stor del om kvinnors självbild och vad som av problem med denna kan följa - förtryck, depression och alkoholism.

Brittisk litteratur
Engelskspråkig litteratur
Litteratur 2008
Verk av Marian Keyes
Rändajad

Rändajad är en sång skriven av Sven Lõhmus, framförd av gruppen Urban Symphony. Låten representerade Estland i Eurovision Song Contest 2009 i Moskva, Ryssland där den hamnade på en sjätteplats med 129 poäng.

Sånger 2009
Bidrag till Eurovision Song Contest 2009
Estlands bidrag i Eurovision Song Contest
Estniskspråkiga sånger
Hoki Ryu

Hoki Ryu (伯耆流) är en äldre japansk svärdsskola som klassas som så kallad koryu. Denna skola skapades av Katayama Hoki no Kami Fujiwara Hisayasu som levde 1575–1650. Katayama fick av kejsaren efter en uppvisning 1604 titeln Hoki no Kami. År 1604 är idag det officiella året då Hoki Ryu grundades. I början hette skolan Ikkan Ryu, men idag benämner man den som Hoki Ryu eller Katayama Hoki Ryu.

Hoki Ryu tränas normalt med ett relativt litet antal kator, normalt 15 stycken. Dessa är uppdelade i två grupper, kallade omote roppon och chudan. Omote roppon består av sex kator och chudan består av nio kator.

I Sverige tränas Hoki Ryu Iaido idag i fem klubbar under överinseende av Morihiro Kimura Sensei (kyoshi 8 dan), från Kimura Dojo i Kumamoto, Japan. De svenska Hoki Ryu-klubbarna är sedan 2010 organiserade i Europeiska Hoki Ryu-förbundet.

Externa länkar
 Europeiska Hoki Ryu-förbundet
 Svenska Hoki Ryu-klubbar
 Kimura Dojo i Kumamoto
 Om Hoki Ryu på koryu.com
 Hoki Ryu Iaido i Indiana, USA
Koryu
WP:Projekt Japan
Holger Bergwall

Knut Holger Bergwall, född 5 december 1879 i Undersviks församling, Gävleborgs län, död 5 maj 1959, var en svensk präst och skolman. Han skrev böcker om skyddshemsarbete. Han var bror till Einar Bergwall och svärson till Magnus Wieselgren.
__Notoc__
Bergwall, som var son till prosten Hjalmar Bergwall och Alma Arbman, avlade dimissionsexamen 1902 samt prästexamen och folkskollärarexamen 1903 och prästvigdes samma år. Han var predikant och förste lärare vid statens uppfostringsanstalt på Bona 1905–1910, kapellpredikant och överlärare i Hofors 1910–1912, rektor vid Prins Gustavs folkskola i Uppsala (Uppsala stads folkskola) 1912–1931, kyrkoherde i Hudiksvalls och Idenors församlingar 1931–1935 och rektor vid Svenska kyrkans lekmannaskola i Sigtuna från 1936.

Bergwall var Skolöverstyrelsens inspektör över anstalter för vanartiga och sedligt försummade barn 1920–1925, skyddshemsinspektör 1926–1929, rektor vid Uppsala högre folkskola 1920–1929, ordförande i styrelsen för småskoleseminariet i Uppsala 1916–1931, ordförande i Uppsala KFUM 1913–1920, ordförande i Allmänna svenska prästföreningens krets i norra Hälsingland 1931–1935 och inspektor vid Hudiksvalls högre allmänna läroverk 1933–1935. 

Holger Bergwall är begraven på Uppsala gamla kyrkogård.

Bibliografi i urval
Vems är skulden? (1909)
Kampen mot ungdomens förvildning (1913)
Hjälten och hjälparen (1925)
Dagen gryr (1940)

Referenser 

 Bergvall, Knut Holger på SvenskaGravar.se

Noter 

Präster i Svenska kyrkan
Svenska skolledare under 1900-talet
Präster verksamma i Hudiksvalls församling
Personer från Undersviks socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1879
Avlidna 1959
Män
Grevie kyrka

Grevie kyrka är en kyrkobyggnad som ligger i Grevie kyrkby cirka två kilometer söder om samhället Grevie på Bjärehalvön. Den tillhör Förslöv-Grevie församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Även om kyrkan ser ut att vara uppförd på 1800-talet, så härstammar dess äldsta delar från 1100-talet. Ursprungskyrkan är till stor del bevarad.

1804 tillbyggdes en stor korsarm av gråsten vid norra sidan. 1839 påbörjades en genomgripande ombyggnad då de medeltida takvalven ersattes med trätak och fönstren förstorades. Två vapenhus vid långhusets södra sida revs. 1845 revs det gamla kyrktornet och ersattes av ett nytt. I tornets bottenvåning inreddes ett nytt vapenhus. 1855–1857 förlängdes långhuset åt öster efter ritningar av Johan Fredrik Åbom. 1936 ombyggdes tornets lanternin efter ritningar av Nils A. Blanck. Den gamla öppna lanterninen var rötskadad och togs bort. En ny lanternin uppfördes som var täckt och klädd med kopparplåt.

1937 målades en altarfresk av Pär Siegård. Dess motiv är Jesu Bergspredikan (Matteus 5 - 7). Jesus är omgiven av sina lärjungar. Bakomliggande landskap är inspirerat av utsikten mot Skälderviken med Kullaberg i bakgrunden.

1964–1968 genomfördes en stor restaurering då man tog fram konturerna av ett medeltida valv vid vapenhusets ingång. Då flyttades altaret till sin ursprungliga plats i koret från att tidigare ha varit placerat vid södra långväggen. Kyrkan fick en ny huvudingång och valvbågen förändrades så att man från norra utbyggnaden fick bättre insyn i huvudkyrkan. 1983 byttes takbeläggningen ut från skiffer till koppar.

Inventarier
 Dopfuntens fot är medeltida. Tillhörande dopfat i mässing är ett tyskt arbete från 1540.
 I vapenhuset finns en vigvattensskål av medeltida ursprung.
 I koret finns en ljuskrona av malm. Den skänktes till kyrkan 1620 av professor Christian Logomontanus i Köpenhamn.
 I tornet hänger två klockor. Lillklockan göts 1623 och storklockan 1936.
 Altarkrucifixet skänktes till kyrkan 1934 och har en Kristusbild snidad i Oberammergau.

Orgel
1861 byggde Jöns Lundahl, Malmö en orgel med 8 stämmor. Fasaden från denna orgeln finns idag bevarad i kyrkan.
1904 byggde Eskil Lundén, Göteborg en orgel med 12 stämmor. Fasaden från 1861 års orgeln användes i omändrat skick.
Den nuvarande orgeln byggdes 1966 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är mekanisk.

Referenser

Tryckta källor
 Göran Westholm: Grevie kyrka, Utgiven av Grevie kyrkoråd
 Våra kyrkor, sidan 440, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Jörgen Kling: Grevie kyrka, Malmö Museer Kulturarvsenheten Rapport 2009:012

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Båstads kommun
Bjärehalvön
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Vitus Bering (humanist)

Vitus Bering, född 6 oktober 1617, död 20 maj 1675, var en dansk humanist.

Bering blev 1650 kunglig dansk historiograf. Han bodde länge i Skåne, och blev 1658 av Karl X Gustav erbjuden platsen som svensk historiograf men föredrog att stanna i Danmark. 

Bland hans mest bekanta arbeten märks Obsidio Hafniensis (1676, om Köpenhamns belägring), Florus Danicus (1698, om Danmarks historia), samt en rad eleganta latinska dikter.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Danska historiker
Rikshistoriografer
Danska författare
Latinskspråkiga författare
Födda 1617
Avlidna 1675
Män
Europas Grand Prix 2010

Europas Grand Prix , officiellt 2010 Formula 1 Telefónica Grand Prix of Europe, var en Formel 1-tävling som hölls den 27 juni 2010 på Valencia Street Circuit i Valencia, Spanien. Det var den nionde tävlingen av Formel 1-säsongen  och kördes över 57 varv. Vinnare av loppet blev Sebastian Vettel för Red Bull, tvåa blev Lewis Hamilton för McLaren, och trea blev Jenson Button, även han för McLaren.

Kvalet

Loppet 

  — Button, Barrichello, Kubica, Sutil, Buemi, de la Rosa, Petrov och Liuzzifick vardera 5 sekunders tidstillägg för att ha kört för fort vid Safety Car. Hülkenberg blev också straffad men hade då redan avbrutit.
  — Glock fick 20 sekunder tidstillägg för att ha missat blåflagg.

Ställning efter loppet 

Förarmästerskapet

Konstruktörsmästerskapet

 Notering: Endast de fem bästa placeringarna i vardera mästerskap finns med på listorna.

Referenser

Noter

Webbkällor 
 ”2010 Formula 1 Telefónica Grand Prix of Europe (Qualifying)” (på engelska). Formula1.com. 26 juni 2010. Läst 14 december 2014.
 ”2010 Formula 1 Telefónica Grand Prix of Europe (Race)” (på engelska). Formula1.com. 27 juni 2010. Läst 14 december 2014.

Externa länkar

 

2010 i Spanien
Europas Grand Prix
Ulrika Skarby

Ulrika Skarby, född 1973 i Uppsala, är en svensk operasångerska. Hon är utbildad vid Operahögskolan i Stockholm, Operastudio 67 samt Malmö musikhögskola. Som debutroll räknar hon Carmen i Carmen av Bizet på Parkteatern i Stockholm.

Ulrika Skarby är en av medlemmarna i Operaimprovisatörerna, som framträtt bl.a. på Boulevardteatern, Folkoperan och i Sveriges Radio. Ofta anlitad som solist i olika konsertsammanhang, till exempel Mozarts Requiem i Norrköping, P2:s konsertserie Sju äss i leken, Musik vid Siljan.

Roller (urval)
 Isabella i Italienskan i Alger (Rossini) – Läckö slott
 Preziosilla i Ödets makt (Verdi) – Ystadoperan
 Fedra i Hipolyte et Aricie (Rameau) – Folkoperan, Stockholm
 Sekreteraren i Konsuln (Menotti) – Folkoperan
 Hanna Glavari (inhopp) i Glada änkan (Lehár) – Folkoperan
 Frau Reich i Muntra fruarna i Windsor (Nicolai) – Skånska operan

Källor 

 

Svenska operasångare under 2000-talet
Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
Musiker från Uppsala
John S. Barry

John S. Barry, född 29 januari 1802 i Amherst, New Hampshire, död 14 januari 1870 i Constantine, Michigan, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Michigan 1842–1846 och 1850–1852.

Barry gick i skola i Vermont och gifte sig 1824 med Mary Kidder. Efter juridikstudier öppnade han en advokatpraktik i Vermont och var sedan verksam inom handeln i Michiganterritoriet. Barry tillträdde som ledamot av delstatens senat efter att Michigan 1837 godkändes som USA:s 26:e delstat.

Demokraterna i Michigan nominerade Barry som partiets kandidat i guvernörsvalet 1841. Valkampanjen var segerrik och Barry omvaldes två år senare. Han efterträddes 1846 som guvernör av Alpheus Felch men tillträdde fyra år senare guvernörsämbetet på nytt. Robert McClelland efterträdde Barry som guvernör den 1 januari 1852.

Efter valförluster 1853 och 1859 var Barry ännu elektor i presidentvalet i USA 1864. Han avled 1870 och gravsattes på Constantine Township Cemetery i Constantine.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
MARDOS Memorial Library
Political Graveyard

Guvernörer i Michigan
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Amherst, New Hampshire
Födda 1802
Avlidna 1870
Män
Bering Liisberg

Henrik Carl Bering Liisberg, född 11 april 1854, död 25 april 1929, var en dansk författare och museiman.

Bland hans populära historiska arbeten märks Christian IV (1890-91), Napoleon (1894), Den store Revolution (1897), Urmagerlavets Historie (1909) och det skönlitterära skådespelet Domklokkerne (1905) samt Domina Helena, Sagn og Historie fra Tisvilde (1919).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Danskt museifolk
Danska fackboksförfattare
Danskspråkiga fackboksförfattare
Danska dramatiker
Danskspråkiga dramatiker
Danska författare under 1900-talet
Födda 1854
Avlidna 1929
Män
Svensk uppslagsbok
Charles Grey (olika betydelser)

Charles Grey kan syfta på bland andra:

Charles Grey, 7:e earl av Kent (1540–1593)
Charles Grey, 1:e earl Grey (1729–1807)
Charles Grey, 2:e earl Grey (1764–1845)
Charles Grey (militär) (1804–1870)
Charles Grey, 5:e earl Grey (1879–1963)

Se även
Charles Gray
Pristella

Pristella (Pristella maxillaris) är en fisk i familjen laxkarpar. Den har en nära på genomskinlig muskulatur och arten hittas ibland i bräckt vatten.  Den finns i Brasilien, Guyana och Venezuela i nedre Amazonfloden. Normalt blir fisken 4,5 cm lång

Pristella som akvariefisk
Detta är en inte särskilt krävande art som klarar en stor spännvidd i vattenkemin så länge kvalitén på vattnet är tillräcklig. Den föredrar mjukt, lite surt vatten, och kan även acceptera bräckt vatten. De flesta torrfoder och levandefoder accepteras. En temperatur på 21-28 grader funkar, men den nedre delen av intervallet bör inte användas under en längre tidsperiod. Den övre delen är till för uppfödning, som normalt är oproblematisk. I denna art så kläcks äggen efter runt en dag, och leken är inte särskilt svår, dock behövs kompatibla par.

Källor

Noter 

Laxkarpar
Characidae
Moses Wisner

Moses Wisner, född 3 juni 1815 i Springport, New York, död 5 januari 1863 i Lexington, Kentucky, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Michigan 1859–1861.

Efter skolgång i delstaten New York flyttade Wisner något senare, år 1837, till Michigan. Efter några år som jordbrukare bestämde han sig för att studera juridik och öppnade år 1841 en advokatpraktik i Pontiac.

Wisner gick först med i Whigpartiet och var en aktiv slaverimotståndare. Republikanska partiet grundades 1854 och Wisner var med i det nya partiet från första början. I kongressvalet 1854 förlorade han mot demokraten George Washington Peck. I guvernörsvalet 1858 vann Wisner klart som republikanernas kandidat och tillträdde guvernörsämbetet den 5 januari 1859. Han efterträddes två år senare av Austin Blair. Wisner avled 1863 i tyfoidfeber och gravsattes på Oak Hill Cemetery i Pontiac.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
MARDOS Memorial Library
Political Graveyard

Födda 1815
Avlidna 1863
Guvernörer i Michigan
Män
Charles-Auguste de Bériot

Charles-Auguste de Bériot, född 20 februari 1802 i Louvain, död 8 april 1870 i Bryssel, var en belgisk violinist.

Bériot var en tid lärjunge hos Pierre Baillot i Paris. Han blev slutligen 1843 professor i violinspel vid konservatoriet i Bryssel, men hade innan dess även företagit en rad konsertresor. 

Bériot var skapare av den moderna så kallade fransk-belgiska violinskolan. Som tonsättare komponerade han för violin, samt utgav en violinskola, Méthode de violin (1858).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Belgiska violinister
Belgiska klassiska kompositörer
Belgiska professorer
Belgiska musikpedagoger
Violinister under 1800-talet
Belgiska musiker under 1800-talet
Personer från Leuven
Födda 1802
Avlidna 1870
Män
Svensk uppslagsbok
Charles Grey (militär)

Charles Grey, född den 15 mars 1804, död den 31 mars 1870, var en brittisk militär, bror till Henry Grey, 3:e earl Grey, far till Albert Grey, 4:e earl Grey.

Grey var faderns privatsekreterare under dennes premiärministertid och tjänade sedan i samma egenskap prins Albert 1849-61 och därpå drottning Viktoria 1861-70.  

Underhuset tillhörde Grey (som liberal) 1831-37. 1865 blev han general. Han utgav en biografi över sin far (1861) och - under drottningens överinseende - Early years of his royal highness the Prince consort (1867).

Källor

 

Födda 1804
Avlidna 1870

Brittiska generaler
Brittiska parlamentsledamöter
Män