kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Statistisk styrka

Statistisk styrka eller power är ett begrepp inom statistiken som vid hypotesprövning används för att beräkna sannolikheten att en undersökning upptäcker en skillnad mellan två eller fler grupper. Styrkan beror på: förväntad storlek av den effekt man vill mäta; variabiliteten av det valda effektmåttet; storleken av de jämförda grupperna; och vilken önskad statistiskt signifikansnivå man vill påvisa sambandet med. Styrkeberäkningen används huvudsakligen i studieplanering för att säkerställa att de undersökta grupperna är tillräckligt stora för att uppnå en styrka motsvarande 0,80 – det vill säga en 80-procentig sannolikhet att påvisa ett verkligt samband.

Den beräkning som används kallas styrkefunktion, styrkeberäkning eller powerberäkning. Styrkefunktionen anger sannolikheten att ett test förkastar en falsk nollhypotes. Ett bra test har ett värde på styrkefunktionen som är så nära 1 som möjligt. Samtidigt finns normalt en avvägning mellan ett tests styrka och signifikans, vid en given storlek på testpopulation eller stickprov.

En undersökning som genom för litet deltagarantal har för låg styrka (är underpowered) är meningslös, eftersom rimligt säkra resultat inte kan erhållas. Att föreslå personer att bli deltagare i en sådan undersökning är oetiskt.

Se även 
Hypotesprövning
Signifikans

Källor

Statistik
Oskar Strutz

Frans Oskar Strutz (i riksdagen kallad Strutz i Katrineholm), född 12 juli 1864 i Västra Vingåker, död 2 mars 1940 i Katrineholm, var en svensk överbanmästare och politiker (liberal).

Oskar Strutz tog anställning vid Statens Järnvägar 1882 och tjänstgjorde där till 1929, från 1895 som överbanmästare i Katrineholm. Han var ordförande i Katrineholms stadsfullmäktige 1917-1919 och därefter ordförande i stadens drätselkammare till 1937. Förutom sitt politiska engagemang var han även aktiv i baptiströrelsen.

Han var riksdagsledamot i första kammaren åren 1921-1923, första året för Södermanlands läns valkrets och sedan för Södermanlands och Västmanlands läns valkrets. I riksdagen var han bland annat suppleant i statsutskottet 1922-1923.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 394-395

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Liberala samlingspartiet
Svenska liberala politiker
Födda 1864
Avlidna 1940
Män
Personer från Västra Vingåkers socken
Karl Bomansson

Karl August Bomansson, född 5 april 1827, Saltvik, död 7 februari 1906, Helsingfors, var en finländsk historiker, statsarkivarie 1870-83 och från 1862 docent i historia vid Helsingfors universitet.

Redan 1853 var han verksam i arbetet med att ordna och förteckna senatens arkiv. Som vetenskapsman var han främst intresserad av Ålands historia. Hans arkeologiska avhandling Om Ålands folkminnen var Finlands första. Bomansson deltog i utgrävningar på Kökar 1867. 

Bomanssons sjuttonårige assistent var Johan Reinhold Aspelin.

Bibliografi
 Skildring af Folkrörelsen på Åland, 1808. En scen ur Suomis sista strid. Med en öfversigt af Åland i Allmänhet (1852) Stockholm
 Kastelholm (1856) Helsingfors (med Henrik August Reinholm)
 Om Ålands folkminnen (1858) Helsingfors

Källor

Externa länkar 
 

Finländska historiker
Finländska arkeologer
Finländska arkivarier
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Personer verksamma vid finska Riksarkivet
Män
Födda 1827
Avlidna 1906
Personer från Saltvik, Åland
Finlandssvenska historiker
Nu fightas vi igen

Nu fightas vi igen (originaltitel: Any Which Way You Can) är en amerikansk actionfilm från 1980 av Buddy Van Horn med Clint Eastwood och Geoffrey Lewis m.fl.

Handling
Den sorglösa lastbilschaffisen och tuffa slagskämpen Philo Beddoe hamnar tillsammans med sin 80 kilos-orangutang Clyde i ännu mer trubbel när Philo planerar att dra sig tillbaka från fightandet. Men en ny motståndare dyker upp och lockar honom tillbaka ner i fördärvet. Några gangstrar vill dock försäkra sig om att Philo verkligen ska dyka upp till en match och kidnappar därför hans tjej Lynn Halsey-Taylor.

Om filmen
Nu fightas vi igen blev liksom föregångaren Den vilda fighten en publikframgång. Filmen gjorde dessutom så att Eastwoods för tillfället dalande karriär repade sig.

Ledmotivet till filmen, Any Which Way You Can, spelades in av countryartisten Glen Campbell som även spelade en biroll i filmen.

Skådespelare (urval)
Clint Eastwood - Philo Beddoe
Geoffrey Lewis - Orville Boggs
Sondra Locke - Lynn Halsey-Taylor
William Smith - Jack Wilson
Harry Guardino - James Beekman
Ruth Gordon - Senovia 'Ma' Boggs
Michael Cavanaugh - Patrick Scarfe

Filmer 1980
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Buddy Van Horn
Engelskspråkiga filmer
Maffiakomedifilmer
Visions of Atlantis

Visions of Atlantis är ett symphonic power metal-band ifrån Österrike, bildat år 2000. Bandet har haft ett flertal sångerskor och frontfigurer, bland andra Melissa Ferlaak, känd från Aesma Daeva. Den nuvarande sångerskan är Clémentine Delauney som även är med i symphonic metal-bandet Serenity (också från Österrike). Gruppen använder sig också mycket av manlig sång, där Siegfried Samer står för denna.
Den ursprungliga uppställningen var: Werner Fiedler på gitarr, Mike Koren på bas, Chris Kamper på keyboard, Thomas Caser på trummor. Det var då Nicole Bogner och Christian Stani som sjöng. Av de ursprungliga medlemmarna är det endast Caser som 2012 fortfarande är aktiva i bandet. Nicole Bogner, som lämnade bandet 2005, avled 27 år gammal januari 2012 efter att ha varit sjuk under en lång period. 

Inspirationen till bandet kommer ifrån det finska bandet Nightwish och myten om Atlantis.

Bandmedlemmar

Nuvarande medlemmar 
Thomas Caser – trummor 
Herbert Glos – bas 
Christian Douscha – gitarr 
Clémentine Delauney – sång 
Michele Guaitoli – sång

Tidigare bandmedlemmar 
Christian Stani – sång 
Nicole Bogner – sång 
Miro Holly – keyboard 
Mario Plank – sång 
Melissa Ferlaak – sång 
Wolfgang Koch – gitarr 
Martin Harb – keyboard 
Joanna Nieniewska – sång 
Maxi Nil – sång 
Mario Lochert – bas 
Christian Hermsdörfer – gitarr 
Michael Koren – bas 
Werner Fiedler – gitarr 
Chris Kamper – keyboard 
Siegfried Samer – sång

Livemusiker 
Raphael Saini – trummor (2011)
Babis Nikou – basgitarr, sång (2013)

Diskografi

Album 
Eternal Endless Infinity (2002)
Cast Away (2004)
Trinity (2007)
Delta (2011)
Ethera (2013)
The Deep & The Dark (2018)
Wanderers (2019)

Singlar 
"Lost" (2004)

EP 
"Maria Magdalena" (2011)
"Old Routes - New Waters" (2016)

Externa länkar

Officiell webbplats

Österrikiska musikgrupper
Österrikiska metalgrupper
Österrikiska symphonic metal-grupper
Musikgrupper bildade 2000
Johan Molander (diplomat)

Johan Harald Molander, född 24 juni 1948 i Stockholm, är en svensk ambassadör. Han är son till Harald Molander.

Biografi
Johan Molander, som är filosofie kandidat och juris kandidat, har tjänstgjort på Utrikesdepartementet sedan 1972 och har bland annat varit stationerad i Moskva och Mexiko samt vid Sveriges nedrustningsdelegation i Genève. Han har haft flera internationella uppdrag, bland annat vid FN:s specialkommission för Irak (UNSCOM), som styrelseordförande i FN:s flyktingkommissariat (UNHCR), vid Internationella Atomenergiorganet (IAEA) i Wien samt ordförandeuppdrag i Världshandelsorganisationen (WTO) och i Internationella Röda Korset. Han var chef för UD:s enhet för folkrätt, mänskliga rättigheter och traktaträtt 1992–1998. 

År 1998 utsågs Johan Molander till ambassadör och chef för Sveriges ständiga representation vid de internationella organisationerna i Genève. Efter fem år på denna post var han ambassadör i Moskva 2004–2008. Han blev omskriven i maj 2007 i samband med att den bil han färdades i blev attackerad av en uppretad rysk folkhop när han var på väg till ett möte på den estniska ambassaden i Moskva. Bakgrunden till den ryska upprördheten var Estlands beslut att flytta ett sovjetiskt minnesmärke i Tallinn.

I januari 2009 tillträdde han tjänsten som Sveriges ambassadör i Helsingfors vilket han var fram till den 20 december 2011.

Bibliografi
2022 – Diplomatens sista depesch : reflektioner från ett liv i rikets tjänst

Utmärkelser 
  H.M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken i Serafimerordens band (2020) för förtjänstfulla insatser inom svensk utrikesförvaltning och som överceremonimästare vid Kungl. Hovstaterna.

Källor

Externa länkar

Män
Födda 1948
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Finland
Sveriges ambassadörer i Ryssland och Sovjetunionen
Diplomater från Stockholm
Ceremonimästare
Draget (näs)

Draget är ett näs som utgör gränsen mellan Håbo kommun i Uppsala län och Upplands-Bro kommun i Stockholms län. Näset är den enda fasta landförbindelsen mellan Bro-landet i öster (kring Bro) och fastlandet i väster (vid Bålsta). Därför har huvudvägen mellan Stockholm och Västerås alltid passerat här, dess äldsta fas representeras av ett omfattande hålvägssystem i den branta slänten ned mot Draget. Därtill har det varit en viktig sidoled till Almarestäket som fortfarande är en farbar sjöled mellan Uppsala och Mälaren. Näset sträcker sig från Kalmarviken och Kalmarsand i söder till Lilla Ullfjärden i norr. Namnet kan härledas till att man förr hade stockanordningar för att kunna dra båtar över näset. 

Draget har genom sitt strategiska läge varit en viktig knutpunkt och passagen har skyddats av en fornborg invid näsets norra ända. Fornborgen benämns Borgen eller Skansborgen, ligger i Håtuna socken i Upplands-Bro kommun och är omkring 300 gånger 190 meter stor. Fornborgen är begränsad i väst-sydväst av branta sluttingar och stup och i nord-öst-syd av delvis branta sluttningar som är förstärkta av en 440 meter lång stenvall. I söder finns även en yttre vall som är omkring 50 meter lång. Vallarna är 3–6 meter breda och som högst en meter höga. Det har funnits åtminstone tre ingångar, en i söder och två i nordost, vilket kan innebära att platsen snarare fungerat som en kultplats än en försvarsanläggning. Innanför vallen finns fyra rösen och innanför muren finns ytterligare två par rösen. Det största röset är fyra meter i diameter och en halvmeter högt. Borgens inre består av tämligen flacka och jämna berghällar. 

Vid arkeologiska undersökningar 1996–1997 framkom att anläggningen troligen är från yngre stenålder, vilket gör den till Mälardalens äldsta vallanläggning. Omedelbart utanför anläggningen har arkeologerna hittat tydliga spår efter både tillfälliga och fasta boplatser. 

Fornborgens militära funktion togs under medeltiden över av biskopsborgen på Arnö.

Källor 
Med arkeologen Sverige runt, Bokförlaget Forum, 1987,

Fotnoter 

Fornborgar i Uppland
Håbo kommun
Fornminnen från stenåldern i Sverige
Upplands-Bro kommun
Näs
Garth Brooks (musikalbum)

Garth Brooks är titeln på Garth Brooks självbetitlade debutalbum från 1989, som idag är en av de bäst säljande debutalbumen av en countryartist genom tiderna. Plattan innehåller två singlar som toppat Billboardlistan,och två topp 10 singlar.

Plattan släpptes den 12 april 1989 på Capitol Records, och har idag sålt i över 10 000 000 exemplar i USA. Plattan är producerad av Allen Reynolds.

Låtlistan

Originalplattan från 1989
Not Counting You
I've Got A Good Thing Going
If Tomorrow Never Comes
Everytime That It Rains
Alabama Clay
Much Too Young (To Feel This Damn Old)
Cowboy Bill
Nobody Gets Off in This Town
I Know One
The Dance

Nyutgåva 1998
Not Counting You
I've Got A Good Thing Going
If Tomorrow Never Comes
Uptown Downhome Good Ol' Boy*
Everytime That It Rains
Alabama Clay
Much Too Young (To Feel This Damn Old)
Cowboy Bill
Nobody Gets Off in This Town
I Know One
The Dance

* Bonusspår

Album av Garth Brooks
Musikalbum 1989
Vladimir Kopat

Vladimir Kopat, född 23 april 1971, är en vitrysk före detta ishockeyspelare. Han är bland annat känd för sitt skott ifrån mittzonen som slog ut Sverige ur OS-turneringen i Salt Lake City 2002. Han spelade under sin aktiva hockeykarriär i både den vitryska ishockeyligan samt ryska superligan, som idag heter Kontinental Hockey League. Kopat var back till positionen och namnvärda klubbar som han representerade kan nämnas: Gomel, Dynamo Minsk och SKA Sankt Petersburg.

Externa länkar
Vladimir Kopat, eliteprospects.com

Belarusiska ishockeyspelare
Män
Födda 1971
Levande personer
Idrottare från Minsk
No Fences

No Fences är ett musikalbum av Garth Brooks. Det släpptes den 27 augusti 1990 och var uppföljare till debutsuccén 1989. 

Skivan innehåller hitsinglarna The Thunder Rolls, Unansweared Prayers, Two of a Kind och paradnumret Friends in Low Places.
Till både Friends in Low Places och The Thunder Rolls finns det en "hemlig" tredje vers som Garth enbart spelar live, eller som enbart kan höras på skivan Double Live från 1998.
The Thunder Rolls orsakade kontroverser när den släpptes eftersom den handlar om hur en bedragen kvinna till slut tar saken i egna händer. Videon blev bannlyst på de amerikanska tv-kanalerna under en lång tid.

Plattan nådde som högst tredje platsen Billboardlistans Top 200 men nådde nummer ett på countrylistan. Plattan har i dag passerat  i försäljning i USA, vilket gör den till den tredje bäst sålda countryplattan.
Skivan har producerats av Allen Reynolds.

Låtlista

Amerikanska versionen 1990
The Thunder Rolls
New Way to Fly
Two of a Kind, Workin' on a Full House
Victim of the Game
Friends in Low Places
Wild Horses
Unanswered Prayers
Same Old Story
Mr. Blue
Wolves

Europeiska versionen
If Tomorrow Never Comes*
Not Counting You*
Much Too Young (To Feel This Damn Old)*
The Dance*
The Thunder Rolls
New Way to Fly
Two of a Kind, Workin' on a Full House
Victim of the Game
Friends in Low Places
Wild Horses
Unanswered Prayers
Same Old Story
Mr. Blue
Wolves

* Från Garth Brooks 1989, som vid denna tidpunkt inte släppts i Europa.

Nyutgåva 1998
The Thunder Rolls
New Way to Fly
Two of a Kind, Workin' on a Full House
Victim of the Game
Friends in Low Places
This Ain't Tennessee*
Wild Horses
Unanswered Prayers
Same Old Story
Mr. Blue
Wolves
*Bonusspår

Album av Garth Brooks
Musikalbum 1990
Alexis Thorpe

Alexis Ann Thorpe, född 19 april 1980 i Newport Beach, Kalifornien, är en amerikansk skådespelare.
Thorpe medverkade i våra bästa år 2002 till 2003, gästspelade i tre avsnitt 2004 och fem eller sex 2005, och är mest känd för det. I serien spelade hon Cassie Brady. Hon medverkade också i The Young and The Restless som Rianna Miner.
På fritiden gillar Alexis att bergsklättra, vara i trädgården och dansa.

Filmografi 
 2000 The Adventures of Rocky and Bullwinkle - Supermodell
 2001 Vampires of the desert - Teddy                
 2001 Pretty Cool - Tiffany Granger                  
 2003 American Pie – The Wedding - Jennifer             
 2006 Pledge This! - Morgan               
 2007 The Man from earth - Linda                
 2007 Nightmare city 2035 - Kyla Bradley         
 2007 The Unlikeleys - Jennifer

Television 
 2000-2001 The Young and the Restless - Rianna Miner
 2002-2003 Våra bästa år - Cassie DiMera                 
 2003 Vänner (en episod) - sig själv
 2004 House episode 3 Occam's Razor - Mindy
 2004-2005 Våra bästa år - Cassie Brady
 2004 Dark Shadows - Kelly Greer                                    
 2005 Nip/Tuck (en episod) - Amber

Födda 1980
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från Newport Beach
Kvinnor
Levande personer
Lättprodukt

Lättprodukt (ofta marknadsfört med uttrycket light, trots att den engelskspråkiga beteckningen är diet) är en livsmedelsprodukt framtagen för att ge förhållandevis lågt energiintag. Vanligen har fett- och kolhydrathalten reducerats för att minska energiinnehållet. För att ersätta smaker och behålla produktens textur används ofta artificiella sötningsmedel som sukralos och aspartam i stället för socker, och stabiliseringsmedel i stället för fett.

Lättprodukter är främst riktade till bantare och andra som vill ha kontroll över sitt energiintag. Många lättprodukter passar även diabetiker i och med att de innehåller begränsat med eller inget socker.
Den faktiska nytta med produkterna kan starkt ifrågasättas.

Källor 

Livsmedelstermer
Ropin' the Wind

Ropin' the Wind, Garth Brooks tredje skiva som tog plats i historieböckerna genom att bli den första countryskivan i historien som debuterade på första platsen både på Billboard Top 200 och på Billboards countrylista. Plattan har idag sålt i över 14 000 000 exemplar i USA.

Skivan släpptes den 10 september 1991, och producerades av Allen Reyolds.

Låtlista

Originalskivan 1991
Against The Grain
Rodeo
What She's Doing Now
Burning Bridges
Papa Loved Mama
Shameless
Cold Shoulder
We Bury the Hatchet
In Lonesome Dove
The River

Europeiska versionen 1991
Against The Grain
Rodeo
What She's Doing Now
Burning Bridges
Papa Loved Mama
Shameless
Cold Shoulder
We Bury the Hatchet
In Lonesome Dove
The River
Alabama Clay*
Everytime That It Rains*
Nobody Gets Off In The Town*
Cowboy Bill*
* Från Garth Brooks 1989, som vid denna tidpunkt inte släppts i Europa.

Nyutgåva 1998/2006
Against The Grain
Rodeo
What She's Doing Now
Burning Bridges
Which One Of Them
Papa Loved Mama
Shameless
Cold Shoulder
We Bury the Hatchet
In Lonesome Dove
The River

*Bonusspår

Album av Garth Brooks
Musikalbum 1990
Frithiof Schöning

Johan Frithiof Göthe Schöning, ofta kallad J.F. Schöning, född 24 september 1839 i Söderhamn, död 4 juni 1893 i Hamburg, var en svensk sågverksägare samt konsul och riksdagsman. Han var son till Carl Johan Schöning och bror till Gabriel Schöning.

Schöning blev 1874 hälftenägare till Grundviks sågverk, beläget vid södra sidan av Söderhamnsfjärden, strax utanför Stugsund. Sågverket hade grundlagts 1858, då Schönings far Carl Johan Schöning byggde en tvåramig ångsåg där. Fadern hade dock några år senare sålt hela sågverket till kaptenen vid Hälsinge regemente Thure Härdelin (far till spelmannen Thore Härdelin) på Nordanäng i Delsbo. År 1877 sålde Härdelin ytterligare en fjärdedel till vice häradshövding Adolf Wennberg i Söderhamn, varefter rörelsen sköttes under namnet Grundviks sågverks intressenter med J.F. Schöning som chef. 

Schöning, som själv drev en omfattande utskeppning av såväl legosågade som uppköpta trävaror inifrån landet, utvidgade verksamheten i Grundvik. År 1876 revs den gamla sågen, och längre in i viken blev en ny fyraramig ångsåg färdigställd året därpå. Han löste ut de två delägarna 1885 (Härdelin) och 1889 (Wennberg). År 1886 utflyttades huvudkontoret från staden till Grundvik och Schöning bosatte sig då på sin nyuppförda lägenhet Tomtebo (på Grundvikshöjden), vilken revs 1919 inför byggandet av Ostkustbanan. 

Då det trånga området vid Grundvik blev otillräckligt som upplagsplats för virket, anlades brädgårdar, dels vid det utanför Grundvik belägna Halsen (Ullbacka), dit rälsbana anlades, dels på den mitt emot Grundvik på norra sidan av fjärden belägna Klapparviksudden, dit virket pråmades. För det inifrån landet kommande "bondvirket" fanns en gammal brädgårdsplats ungefär vid nuvarande Köpmantorget inne i staden, vilken användes till början av 1890-talet. Från sågverket, som sysselsatte omkring 100 arbetare, utskeppades årligen cirka 4 000 standards trävaror och cirka 2 000 läster träkol. Efter Schönings död 1893 köptes sågverket av firman Adolf F. Hillman.

Schöning var Tysklands konsul i Söderhamn från 1871. Som politiker var han ledamot av riksdagens andra kammare för Söderhamns valkrets 1888–1893.

Källor 
Alfred Jensen: Söderhamns historia II (1920), sid. 50f.

Noter

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Söderhamn
Personer i Söderhamns historia
Födda 1839
Avlidna 1893
Män
Sage Francis

Paul "Sage" Francis, född 18 november 1976 i Providence, Rhode Island i USA, är en amerikansk hiphop- och spoken word-artist. Han är vegetarian och straight edgeare.

Diskografi

Studioalbum 
 (anticon.)
 (Epitaph Records)
 (Epitaph Records)
 (ANTI-)

Album under annat alias 
Art Official Intelligence
 (inget skivbolag)

Non-Prophets
 (Lex Records)

Externa länkar 

Officiell webbplats 
 
 
 

Amerikanska hiphopmusiker
Män
Födda 1976
Levande personer
Babenberg

Babenberg kan syfta på:

Huset Babenberg (Popponer) – en ätt på 800-talet (den äldre ätten Babenberg?)
Huset Babenberg – en medeltida tysk adelsätt, markgrevar 976-1156, hertigar av Österrike 1156-1246 (den yngre ätten Babenberg)
Huset Spanheim

Huset Spanheim, även Sponheim, är en gammal tysk ätt från Rheinfranken som har tagit sitt namn efter borgen Sponheim nära Bad Kreuznach i nuvarande tyska förbundslandet Rheinland-Pfalz. 

Huset Spanheims olika grenar är 
grevar av Sponheim (1044-1437)
hertigar av Kärnten (1122-1269) och markgrevar av den ungerska marken (1045-1065), markgrevar av Istrien (1090-1173), markgrevar av Verona (1122-1151) samt markgrevar av Tuscien (1135-36)
grevar av Lebenau (1130-1279)
grevar av Ortenburg (1134-1805) och pfalzgrevar av Bayern (1209-1248), från 1805 till 1831 grevar av Tambach

Historia
Ättens stamfader är Siegfried I av Spanheim (1010?-1065) som kom från Rheinfranken till Kärnten i kejsar Konrad II:s följe. Genom hans giftermål med Richgard av Lavant, arvdotter till greve Engelbert av Siegharding, vann han stora besittningar i Kärnten och Tyrolen. År 1045 fick han den ungerska marken i förläning och blev markgreve. 

Siegfrieds son Engelbert I blev markgreve av Istrien. Engelberts yngsta son Henrik fick hertigdömet Kärnten i förläning medan en annan son, Siegfried II, blev stamfader till sidogrenen Lebenau norr om Salzburg. Hertig Henrik av Spanheim efterträddes av sin yngre bror Engelbert II, vars son Ulrik ärvde hertigdömet Kärnten, medan en yngre son, Rapoto I, grundade grevskapet Ortenburg och så småningom även blev pfalzgreve av Bayern.

Regenter och viktiga personer

Hertigar av Kärnten 
Henrik IV (1122-1123)
Engelbert (1123-1135)
Ulrik I (1135-1144)
Henrik V (1144-1161)
Hermann (1161-1181)
Ulrik II (1181-1202)
Bernhard (1202-1256)
Ulrik III (1256-1269)

Philipp av Spanheim (1275-1279, nominell)

Markgrevar av den ungerska marken, Istrien, Verona och Tuscien 
Siegfried I, markgreve av den ungerska marken (1045-1065)
Engelbert I, markgreve av Istrien (1090-1096)
Engelbert II, markgreve av Istrien (1096-1124)
Engelbert III, markgreve av Istrien (1124-1173) och markgreve av Tuscien (1135-1136)
Heinrich IV, markgreve av Verona (1122-1123)
Engelbert II, markgreve av Verona (1123-1135)
Ulrik I, markgreve av Verona (1135-1144)
Henrik V, markgreve av Verona (1144-1151)

Pfalzgrevar av Bayern 
Rapoto II (1209-1231)
Rapoto III (1231-1248)

Grevar av Ortenburg 
Rapoto I (1134–1186) 
Rapoto II (1186–1231) 
Henrik I (1186–1241) 
Rapoto III (1231–1248) 
Henrik II (1241–1257) 
Gebhard (1257–1275) 
Rapoto IV (1275–1296) 
Henrik III (1321–1345) 
Henrik IV (1346–1395)
Georg I (1395–1422)
Etzel I (1422–1444)
Alram II (1444–1460)
Georg II (1461–1488)
Sebastian I (1488–1490)
Wolfgang (1488–1519)
Ulrik II (1519–1524)
Christoph I (1524–1551)
Joakim (1551–1600)
Henrik VII (1600–1603)
Georg IV (1603–1627)
Fredrik Casimir (1627–1658)
Georg Reinhard (1658–1666)
Kristian (1666–1684)
Georg Philipp (1684–1702)
Johann Georg (1702 omyndig, 1706–1725)
Karl III (1725 omyndig, 1739–1776)
Karl Albrekt (1776–1787)
Joseph Carl (1787 (omyndig), 1801–1805)

Grevar av Lebenau 
Siegfried I (1130–1132)
Siegfried II (1132–1164)
Siegfried III (1164 (omyndig), 1174–1190) 
Otto (1190-1200)
Bernhard (1200-1229)
Philipp an Spanheim (1254-1279)

Referenser

Spanheim
Kärnten
Huset Meinhard

Huset Meinhard är en tysk ätt med säte i Görz och Tyrolen. Husets stamfader är Meinhard I (+1142), fogde av Aquileia, vars härkomst är oklar. Hans äldre bror Engelbert var pfalzgreve av Bayern vilket visar att Meinhard och hans bror tillhörde den bayerska högadeln.

Under Meinhard I och hans efterkommande bildades grevskapet Görz som maktbas för huset Meinhard. 1253 ärvde Meinhard III grevskapet Tyrolen efter sin svärfar. Efter hans död bildades två grenar genom arvdelning:

Meinhard IV (1238–1295) ärvde Tyrolen. Han blev senare även hertig av Kärnten. Hans söner var grevar av Tirol, hertigar av Kärnten och även kung av Böhmen (Henrik VI), men med den sistnämndes dotter Margareta av Tirol utslocknade släkten
Albert I ärvde Görz som var i släktens ägo fram till 1500 när den sista medlemmen av ätten dog.

Meinhard
Kärnten
Tyrolen