kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Maciej Giertych

Maciej Marian Giertych, född 24 mars 1936, Warszawa, är en polsk dendrolog och politiker, sedan 1964 gift med Antonina Giertych (född Jachnik). Tillsammans har de sonen Roman Giertych.

Giertych föddes i Warszawa i en familj av kända katolska nationalistpolitiker.
Hans far var Jędrzej Giertych och farfadern hette Franciszek Giertych.

Vid andra världskrigets slut lämnade familjen Polen och reste till den Brittiska ockupationszonen i Tyskland, varifrån man senare tog sig till Storbritannien.

Här gick Giertych färdigt skolan och började 1954 studera vid Oxfords universitet där han kom att ta kandidatexamen i skogsbruk. 1962 blev Giertych filosofie doktor vid universitetet i Toronto och återvände samma år till Polen och det dendrologiska institutet vid Polska vetenskapsakademien i Kórnik.

Under 1960- och 70-talen genomförde Giertych mycken skogsbruksforskning och publicerade över 200 skrifter inom området. 1976 började han föreläsa vid Nicolaus Copernicus-universitetet i Toruń, 1981 tilldelades Giertych en biträdande professur och 1990 utnämndes han till professor.

1986 utsågs Giertych till medlem av det rådgivande råd som Wojciech Jaruzelski, inspirerad av Michail Gorbatjov, instiftade för genomförande av politiska reformer.

1989 var Giertych med om att återintroducera det förbjudna exilpartiet Polens nationella parti, ett av de partier som 2001 gick samman och bildade Polska familjeförbundet (LPR).

Det sistnämnda året invaldes Giertych i sejmen som representant för LPR och 2004 blev han  EU-parlamentarikersledamot för samma parti.

2005 nominerade LPR Giertych till sin kandidat i det polska presidentvalet.

Maciej Giertych var tidigare anhängare av darwinismen men har senare lämnat denna och är numera hedersmedlem av den kreationistiska organisationen Daylight Origins Society i vars tidskrift han även medverkat.
Den 11 oktober 2006 tog Giertych initiativ till ett kreationistiskt seminarium i EU-parlamentet kring sin egen skrift, “Teaching on evolution in European schools". 

Giertych motsatte sig det polska EU-inträdet och Polens ratificerande av Lissabonfördraget.

Källor 
National Center for Science Education, 2008
Giertychs hemsida

Noter 

Nationell demokrati
Ledamöter av Europaparlamentet från Polen
Ledamöter av Europaparlamentet 2004–2009
Polska politiker under 2000-talet
Personer från Warszawa
Födda 1936
Levande personer
Män
Personer inom polsk högerextremism
Alumner från Oxfords universitet
Alumner från University of Toronto
Johan Götlind

Johan Alfred Götlind, född 29 september 1887 i Göteve socken i Västergötland, död 11 april 1940 i Uppsala, var en svensk dialektforskare och folklivsforskare. Hans huvudämne var nordiska språk och han forskade framför allt på västgötska.

Biografi 
Johan Götlind växte upp på gården Backor i Göteve utanför Falköping. Som barn skrev han gärna dikter i olika tidningar. Han var även aktiv i ungdomsföreningen Fosforos i grannsocknen Floby. Som femtonåring blev Götlind antagen på Fjellstedtska skolan i Uppsala. I unga år var Götlind flera gånger talare vid de av Excelsiorförbundet anordnade midsommarmötena i Västergötland. 

Götlind började 1909 läsa litteraturhistoria vid Uppsala universitet. Han växlade strax över till nordiska språk med professorerna Adolf Noreen och Otto von Friesen som lärare. Han blev 1917 sekreterare i Västgöta folkmålskommitté. Han gifte sig samma år med studiekamraten Märta Tamm-Götlind, tillsammans fick de två söner. Han doktorerade 1918 vid Uppsala universitet med avhandlingen Studier i västsvensk ordbildning. De produktiva avledningssuffixen och deras funktioner hos substantiven i Göteve-målet. Han började samma år att arbeta vid Uppsala landsmålsarkiv (ULMA), som bildats några år tidigare av Herman Geijer och som senare blev en del i Språk- och folkminnesinstitutet (SOFI), vilket sedan 2006 heter Institutet för språk och folkminnen. 1927 grundade han Falbygdens hembygds- och fornminnesförenings tidskrift Falbygden och han var redaktör för de fyra första numren. 1928 blev han docent i nordisk folkmåls- och folkminnesforskning. 

Götlind avled 1940 av en hjärntumör, som han troligen lidit av sedan 1917. Han begravdes i sin hemsocken Göteve. Götlinds verk Västergötlands folkmål färdigställdes efter hans död av Samuel Landtmanson.

Bibliografi

 - Medverkan.

 - Särtryck ur Nordisk kultur. 24A. Idrott och lek

Författare av del 3-4 var Samuel Landtmanson.

Redaktör

Källor
Hilding Celander, "Johan Götlind: Några minnesord" ur Folkminnen och folktankar Band XXVII (1940) Häfte 2 sidorna 49-51. 
Märta Tamm-Götlind, "Johan Götlind: En kort livsbild tecknad av hans hustru" ur Falbygden 5 (1944) sidorna 7-26. 
Erik Sandberg, "Johan Götlinds forskargärning" ur Falbygden 5 (1944) sidorna 27-35. 
Märta Tamm-Götlind, "Västgötaforskaren Johan Götlind: Ett knippe omdömen samlade till 20-årsminnet av hans död" ur Falbygden 15 (1960) sidorna 179-185.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 

Svenska dialektforskare
Svenska folklivsforskare
Personer från Göteve socken
Födda 1887
Avlidna 1940
Män
Ledamöter av Kungliga Gustav Adolfs Akademien
Björn Gustafsson (född 1986)

Lars Björn  Gustafsson, född 19 februari 1986 i Vasa församling i Göteborg, är en svensk komiker och skådespelare.

Biografi
Gustafsson är uppvuxen i Diseröd (en del av Romelanda) i Kungälvs kommun. Han gick på Mimers Hus Gymnasium innan han började studera på Calle Flygare Teaterskola i Stockholm och debuterade 2005 som ståuppare på nybörjarklubben BungyComedy. År 2006 gick han utbildningen StandupStar för rektor Özz Nûjen och handledare Jakob Öqvist. År 2008 fick Gustafsson stor uppmärksamhet i media genom sin insats i Parlamentet och som pausunderhållare i Melodifestivalen samt framröstades till Sveriges roligaste man av Aftonbladets läsare den 6 mars 2008. Han läste även upp Sveriges poäng i Eurovision Song Contest 2008. Samma år fick han, tillsammans med Victor Morell, ta emot Torparpriset, ett komikerpris till minne av Mats Ljung. Han uppträdde vidare på Guldbaggegalan 2009 tillsammans med Johan Glans och på Idrottsgalan 2009 tillsammans med Robert Gustafsson.

I finalen av Melodifestivalen 2010 medverkade han kort som en fejkad pianist i Salem Al Fakirs nummer.

Gustafsson har även gjort mindre filmroller, bland annat i Kenny Begins, som rymdhjältens bror Lenny. I svenska långfilmen Kronjuvelerna gör han sin första större filmroll. Kronjuvelerna är regisserad av Ella Lemhagen och hade biopremiär 29 juni 2011 samt visades som längre TV-serie i SVT under vintern 2011. År 2011 medverkade han i den norska julkalendern Expedition: Julklapp som Håkan, där han blev utröstad i det 16:e programmet.

År 2022 gjorde Gustafsson rollen som Kaj-Robert i den Netflixproducerade serien Clark.

Filmografi

TV-program 

 Melodifestivalen 2008
 Eurovision Song Contest 2008 (svensk röstavlämnare)
 Parlamentet (blått parti)
 Parlamentet (rött parti)
 Extra! Extra!
 Tack gode gud
 Morgonsoffan
 Sverige pussas och kramas
 Stockholm Live
 Idol (i reklam som "Pimp Daddy")
 Hål i väggen
 Guldbaggegalan 2009
 Idrottsgalan 2009
 Roast på Berns (blev roastad våren 2009)
 Robins
 Kontoret TV4 - 2012
 Ett livsverk
 Nissene over skog og hei 2011
 Historieätarna 2012
 Kontoret TV4 - 2013
 Barna Hedenhös uppfinner julen 2013
 Söder om Folkungagatan 2014
 Boy Machine TV4 2015
 People of Earth 2016
 Alla utom vi 2021
 Clark 2022
 Padeldrömmar 2023

Filmer 

2006 – Beck – Flickan i jordkällaren
2008 – Les grandes personnes
 (röst som JoJo)
2008 – Björn Gustafsson - Ett livsverk
2009 – Kenny Begins
2010 – Klovn - The Movie
2011 – Kronjuvelerna
2012 – Cockpit
2015 – Spy 
2015 – Kung Fury''
2015 – Other Space 
2016 – People of Earth

 (röst som Peter Porker/Spider-Ham)
 (röst som Timon)
 (röst som Jesper)

Referenser

Externa länkar 

Födda 1986
Svenska komiker
Män
Levande personer
Skådespelare från Göteborg
Svenska skådespelare under 2000-talet
Svenska ståuppkomiker
Helge "Dempsey" Johansson

Sven Helge "Dempsey" Johansson, född 27 november 1905 i Väskinde församling, Gotland, död 3 november 1937 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk ishockeyspelare. Han spelade ishockey med Djurgårdens IF 1922/23-1924/25 och med Hammarby IF 1925/26-1927/28. Helge Johansson var den som gjorde det hundrade målet för Hammarby den 19 januari 1926 i en match mot IF Linnéa. Han deltog i de Olympiska vinterspelen 1924 i Chamonix (även gällande VM) där Sverige slutade fyra och erövrade SM-silver med Djurgården 1923 och 1924.

Johansson spelade dessutom bandy för både Djurgården och Hammarby. Under juniortiden i Djurgården var han även en synnerligen god fotbollsspelare. Sitt smeknamn skall han ha fått under sin tid i Djurgården, på grund av sin utseendemässiga likhet med den kände amerikanske boxaren Jack Dempsey.

Helge föddes på Skäggs gård i Väskinde socken, där hans mor Anna Lovisa Johansson (1889-1948) arbetade som piga. Fadern var okänd. Mor och son flyttade de kommande åren mellan flera gotländska socknar innan de 1915 kom till Stockholm. De bosatte sig på Wallingatan 31 i Adolf Fredriks församling, där modern under många år drev en mejeriaffär. 

I sitt civila liv kom Helge Johansson att arbeta som omnibusförare. 1930 gifte han sig med Dagmar Wärme (1906-2000), paret fick två barn, Bert Helge (1931-2009) och Hjördis Margareta (1935-1959).

Helge Johansson gick bort 1937. Han påträffades medvetslös i Sportpalatsets stora simbassäng och fördes till Sankt Görans sjukhus där han senare avled. Simexperter höll för troligt att han gått direkt från den varma bastun och dykt ned i det kalla vattnet. Dödsorsaken visade sig vara en hjärnblödning. Hans dödsruna beskrev honom som en god idrottsman och skicklig simmare.

Helge "Dempsey" Johansson är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser
 På väg mot 9 000... Hammarby IF
 Svenska Ishockeyförbundet
 
 
 European Hockey.Net

Noter 

Födda 1905
Avlidna 1937
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Hammarby Hockey
Spelare i Djurgården Hockey
Män
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Sverige
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1924
Tok'ra

Tok'ra är en fiktiv utomjordisk art i TV-serien Stargate. Tok'ra tillhör samma art som Goa'uld, men de delar skiljer sig från andra i sin art genom att de annat än i undantagsfall går in i en värd mot dess vilja och dels genom att de delar kontroll med värden istället för att som andra helt underrtrycker dess medvetande . De försöker att inte skada den blivande värden, och det är därför som de tar sig in genom munnen när de intar en värd.

Raser i Stargate
Niclas Blixt

Lars Niclas Blixt, född 11 september 1970, är en svensk dirigent, musiker och pedagog.

Utbildning
Efter musiklärarexamen vid Musikhögskolan följde dirigentstudier för Siegfried Naumann i Malmö och Jorma Panula på Sibeliusakademin i Helsingfors. Blixt har även studerat musikpsykologi och musikvetenskap i Uppsala och musikpedagogik vid Kungl. Musikhögskolan i Stockholm. Blixt har även tagit kurser i dirigering, interpretation och partiturstudium vid École Normale de Musique i Paris och The Juilliard School i New York.

Karriär
Han var finalist i den svenska uttagningen i NAMU:s nordiska dirigenttävling 1996. Niclas Blixt har sedan i slutet av 1990-talet regelbundet gästdirigerat utomlands, bl.a. i USA, Italien och Tjeckien och då främst svensk musik (genomfört internationella premiärer av Hugo Alfvén, John Fernström, Wilhelm Stenhammar och Bernhard Crusell). Blixt är idag chefsdirigent för Symfoniorkestern Pro Musica, Stockholms Blåsorkester (fd Postorkestern i Stockholm) , samt Södertälje Symfoniorkester där han även fungerar som konstnärlig ledare , sedan år 2005 (1:e direktör) för Den bacchanaliska musiken, Par Bricoles symfoniorkester. Han har tidigare varit dirigent för Hemvärnets Musikkår Uppsala , Uppsala blåsorkester  och musikkåren Gripen.

Blixt medverkade som ämnesexpert i Skolverkets nationella utvärdering av grundskolan år 2003

Referenser

Internet
Blixts officiella webbplats

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska dirigenter
Män
Födda 1970
Levande personer
Musikkåren Gripen

Musikkåren Gripen är en svensk semiprofessionell musikkår i Strängnäs som grundades 2004. Musikkåren Gripen blandar en klassisk repertoar för blåsorkester med nyskrivna verk och använder sig ofta av kända och populära artister vid sina konserter. Musikkåren stöds av SAAB.

Diskografi
Gripen flyger (2007)

Externa länkar
Officiell webbplats
Svenska orkestrar
Finos Films

Finos Films (Φίνος φιλμς) är ett filmbolag som dominerade den grekiska filmindustrin från 1943 till 1977. Det grundades av Filopimin Finos 1942 under andra världskriget. Det var det största filmbolaget i Grekland vid den tiden och, sett till produktiviteten, ett av de största filmbolagen i sydöstra Europa. Efter mer än 25 år återkom Finos Films till den grekiska filmscenen med den grekisk-italienska samproduktionen Urania (2006). Dessutom återutger bolaget sina gamla filmer på DVD komplett remastrade och i digitalt Dolby 2.0-ljud.

Externa länkar 
Officiell webbsida 

  
Grekiska filmbolag
Djungeltelegraf

Djungeltelegraf är vardagligt tal för förmedling av nyheter utan­för officiella kanaler dvs. genom rykten och dylikt. Ordet är belagt sedan 1954.

Se även 
 Viskleken

Referenser 

Kommunikationsmedel
AIK Hockey Härnösand

AIK Hockey Härnösand, bildad 31 januari 1957 som Antjärns IK, är en ishockeyklubb i Härnösand. Inför säsongen 1995/1996 ändrades namnet till det nuvarande. Säsongen 2019/2020 spelade laget till i Hockeytvåan Norra CD. Verksamheten inleddes utomhus på Tjärnsjösjöns is i Antjärn. Inför säsongen 1958/1959 stod den egenhändigt byggda rinken klar i Antjärn, på den plats där Antjärns ishall står i dag. Under samma säsong skaffades belysning till rinken. Verksamheten växte sig starkare, och 1960 byggdes ett klubbhus. 1975 blev Hasse Svensson klubbens första deltagare i TV-pucken. Ishallen invigdes till säsongen 1980/1981. Åren 1981-1984 avancerade klubben från Division III till Division I. Ungdomsverksamheten bedrivs fortsatt i Antjärns ishall medan representationslaget spelar i Högslättens ishall i centrala Härnösand. 1993 slog klubben för första gången. MODO Hockey i DM-finalen.

Säsonger i Division I / Hockeyettan
Första gången AIK Härnösand tog sig upp i Division I var 1984/1985 när man fortfarande hette Antjärns IK. Då slutade man sist och flyttades direkt tillbaka till Division II. Sedan återkom man 1992/1993, 1993/1994 och 1995/1996 då man även bytt till nuvarande namn. 1998 gick man upp igen och denna gången blev det lite varaktigare.

Referenser

Externa länkar
Klubbens webbplats

 
AIK Hockey Härnösand
Ernst Karlberg

Ernst Vilhelm Ludvig Karlberg, född 12 oktober 1901 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, död 20 mars 1987 i Spånga, var en svensk ishockeyspelare.

Karlberg spelade i Djurgårdens IF mellan 1921 och 1932 och i Sveriges herrlandslag i ishockey. Han vann Svenska mästerskapet i ishockey 1926 med Djurgården. Internationellt vann Ernst Karlberg en silvermedalj vid de Olympiska vinterspelen 1928, samt ett EM-guld som ingick i samma turnering.

Referenser
 
 Svenska Ishockeyförbundet
 European Hockey.Net
 Nationalencyklopedin

Noter 

Födda 1901
Avlidna 1987
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Djurgården Hockey
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1928
Män
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Sverige
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Sverige
Svenska mästare i ishockey
Europamästare i ishockey
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1928
Lifestyle

Lifestyle var en brittisk TV-kanal avsedd för kvinnor och barn. Den ägdes av W H Smith och sändes på transponder 5 på satelliten Astra. Programmen bestod av diskussionsprogram, intervjuer och film. Kanalen startade 1985 och lades ner 1993. Den ersattes på samma transponder av VOX.

Externa länkar
 Lifestyle på TV Ark

TV-kanaler i Storbritannien
Engelskspråkiga TV-kanaler
TV-kanaler och TV-stationer startade 1985
TV-kanaler och TV-stationer nedlagda 1993
By Arrangement

By Arrangement är ett musikalbum av gitarristen Jim Hall som släpptes 1998. Skivan innehåller bara arrangemang av Hall själv där han gjorde egna versioner på Bill Evans populära jazzsång "Waltz for Debby" (där han fick hjälp av sångensemblen New York Voices), John Lewis's "Django" (där gitarristen Pat Metheny medverkade) och Paul Desmonds "Wendy". Samarbetet mellan Hall och Metheny fortsatte året efter då de släppte Jim Hall & Pat Metheny tillsammans.

Låtlista
"Django" (John Lewis) – 8:32
Pat Metheny – akustisk gitarr
Jim Hall – akustisk gitarr
"Waltz for Debby" (Musik: Bill Evans – text: Gene Lees) – 5:00
The New York Voices
Jim Hall – gitarr
"Ruby My Dear" (Thelonious Monk) – 5:22
Tom Harrell – flygelhorn
Jim Pugh – trombon
Marcus Rojas – bastuba
Jim Hall – gitarr
Scott Colley – bas
"Goodbye" (Gordon Jenkins) – 8:24
Joe Lovano – klarinett, sopransaxofon
Jim Hall – gitarr
"Art Song" (Jim Hall) – 6:14
Tom Harrell – flygelhorn
Jim Hall – gitarr
Terry Clarke – trummor
"October Song" (Jim Hall) – 6:39
Jim Hall – akustisk gitarr
Lousie Schulman – viola (solo)
"Wendy" (Paul Desmond) – 7:33
Jim Hall – gitarr
Tom Harrell – flygelhorn
"The Wind" (Musik: Russ Freeman – text: Jerry Gladstone) – 6:55
The New York Voices
Greg Osby – altsaxofon
Jim Hall – gitarr
"Whisper Not" (Benny Golson) – 5:40
Tom Harrell – flygelhorn
Alex Brofsky – valthorn
Jim Pugh – trombon
Jim Hall – gitarr
Terry Clarke – trummor

Alla låtar är arrangerade av Jim Hall.

Medverkande
Jim Hall – gitarr
Scott Colley – bas
Terry Clarke – trummor
Tom Harrell – flygelhorn
Joe Lovano – klarinett, sopransaxofon
Pat Metheny – akustisk gitarr
New York Voices
Greg Osby – altsaxofon
Blåsorkester: (3, 5, 7, 9)
Jamie Finegan – trumpet
Lew Soloff – trumpet
Alex Brofsky – valthorn
Jim Pugh – dirigent, trombon
Conrad Herwig – trombon
Marcus Rojas – bastuba
Stråkorkester: (1, 4, 6)
Paul Hostetter – dirigent
Louise Schulman – viola
Ronald Carbone – viola
Stephanie Fricker – viola
Maureen Gallagher – viola
Ronald Lawrence – viola
Ann Roggen – viola
Myron Lutzke – cello
Rosalyn Clarke – cello
Richard Locker – cello
Eugene Moye – cello
Maxine Neuman – cello
Richard Sher – cello

Källor

Musikalbum 1998
Album av Jim Hall
Vanna Venturi House

Vanna Venturi House, även kallat Chestnut Hill House, är ett enfamiljs bostadshus i området Chestnut Hill i Philadelphia, Pennsylvania (USA). Huset ritades av arkitekten Robert Venturi som fått uppdraget att rita en bostad åt sin mor Vanna Venturi. Villan byggdes mellan 1962 och 1966 och var ett av Robert Venturis första uppförda byggnadsverk och kom att bli startskottet i dennes arkitektkarriär. Byggnaden stod klar i samband med publikationen av Venturis postmodernistiska manifest Complexity and Contradiction in Architecture och bär tydliga spår av dessa idéer i sin utformning. Av många anses den som den allra första postmoderna byggnaden.

Arkitekturen är såväl komplex som lekfull och utforskande och innehåller många historiska referenser och stilelement, vilka dock konsekvent har omtolkats och tillspetsats. Planen utgörs av en relativt långsmal rektangel och använder sin bredsida som huvudfasad. Taket har formen av ett delat sadeltak med gaveln åt bredsidan. Den rektangulära exteriören står i kontrast mot interiörens sneda väggar och buktande ytor och en hög detaljrikedom som utstrålar Venturis motto "Less is a bore ". I bottenvåningen ligger köket, badrummet, vardagsrummet och moderns sovrum, medan det på övervåningen finns en takterrass och ett gästrum. Den öppna spisen i vardagsrummet har en kraftig murstock som accentueras även exteriört av ett upphöjt skorstenstorn.

Referenser
Colin Davies, Key Houses of the Twentieth Century, s 142-143, Laurence King Publishing 2006,

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Philadelphia 
Postmodernistisk arkitektur
Villor i USA
Leonard Tjällgren

Olof Leonard Tjällgren, född 28 september 1878 i Multrå församling, Västernorrlands län, död där 23 februari 1958, var en svensk lantbrukare och riksdagsledamot (bf).

Tjällgren var bondeförbundare och i riksdagen ledamot av första kammaren 1919−1956, invald i Västernorrlands läns valkrets (1919–1920) samt Västernorrlands läns och Jämtlands läns valkrets (1921–1956). Han var ledamot av riksdagens Jordbruksutskott och ordförande i detsamma 1941–1956. Han var även landstingsledamot från 1922. I Bondeförbundet var han ledamot av partiets förtroenderåd från 1941.

Källor 

Tidens kalender 1937: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1936, sid. 151.

Fotnoter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Centerpartiet
Personer från Multrå socken
Män
Födda 1878
Avlidna 1958
Ericsson T28

Ericsson T28 är en mobiltelefon för GSM lanserad av Ericsson Mobile Communications 1999. Ericsson T28 fanns i minst tre varianter: T28s (GSM900/1800), T28 world (GSM900/1900) och T28sc (med kinesiska skrivtecken, [c för China]).

Den var då den lättaste och tunnaste telefonen sitt slag, och vägde endast 83 gram, mycket tack vare att den använde litiumpolymerbatterier.

Modellen var ursprungligen planerad att introduceras på marknaden hösten år 1998 men blev försenad ett helt år, till hösten 1999, vilket kom att bidra till hela företagets ekonomiska problem.

Modellen hade problem med att luckans låsning slutade fungera genom att plasten nöttes ut på låsmekanismen. En ny lucka som ersatte den första löste detta problem. Modellen T39 som kom efter hade ett annat slags låsning på luckan.

Referenser

Externa länkar

T28
Äldst rätt

Äldst rätt är ett juridiskt uttryck som är centralt inom sakrätten. Huvudregeln vid konflikter gällande obehörigt förfogande är att äldst rätt vinner. Om B överlåtit en sak till A och sedan till C, skall som huvudregel A få rätt till saken eftersom han har äldst rätt.

Sakrätt
Complexity and Contradiction in Architecture

Complexity and Contradiction in Architecture ("Komplexitet och motsägelse inom arkitekturen") är en bok av den amerikanske arkitekten Robert Venturi som publicerades av Museum of Modern Art 1966. Boken, som av många anses som det "postmodernistiska manifestet", ställde sig kritisk till den sena modernismens formalistiska tendenser där man kommit ifrån det ursprungliga kravet på funktion och estetisk renhet. 

Särskilt kritiserades den samtida stadsplaneringen, som i mångt och mycket härstammade från de rationella arkitekturidéer som Le Corbusier i början av 1920-talet presenterade i Vers une architecture. Venturi ansåg att de strukturer som blev konsekvensen av den modernistiska stadsplaneringen var alltför styrda av storskalighet, vinstmaximering och tillgänglighet med bil och förespråkade istället den traditionella europeiska staden, som han menade hade många "mänskliga kvalitéer".

Venturi argumenterar med hjälp av historiska exempel och referenser kring olika punkter under temat komplexitet och motsägelse och förespråkar en större tolerans för detaljrikedom och en arkitektur som anpassar sig efter sin omgivning. Bokens innehåll kan för övrigt sammanfattas med mottot Less is a bore (mindre är tråkigt), som Venturi myntade som en travesti på modernisten Ludwig Mies van der Rohes klassiska motto Less is more (mindre är mer).

Källor

  
Arkitekturteori
Facklitteratur 1966
Postmodernistisk arkitektur