kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Janel Moloney

Janel Wallace Moloney, född 3 oktober 1969 i Woodland Hills i Los Angeles, är en amerikansk skådespelare.

Moloney är mest känd för sin roll som assistenten Donna Moss i TV-serien Vita huset. Hon har även gjort en porträttlik tolkning av Amber Frey i tv-dramat med samma namn.

Filmografi i urval 

 (150 avsnitt)

 (TV-film)
 (fem avsnitt)

 (16 avsnitt)
 (fem avsnitt)

Referenser

Noter

Externa länkar 

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1969
Kvinnor
Levande personer
Alumner från State University of New York at Purchase
Kakform

Kakform kan ha flera betydelser:
En form, i regel av metall eller papper, som en kaka (antingen av större slag, som en sockerkaka, eller av mindre slag, såsom muffins) gräddas i. Metallformarna, beroende på dess utförande och storlek, kan antingen brukas upprepade gånger eller slängas efter användning, medan pappersformarna i regel är förbrukade efter en användning.
En förpackning, exempelvis i plast, som den färdiga kakan lägges i. Denna typ av kakform ses oftast på konditorier.
Bakning
Stolthet & fördom (film, 2005)

Stolthet och fördom är en brittisk-fransk långfilm från 2005. Den är baserad på Jane Austens roman Stolthet och fördom.

Handling
På den engelska landsbygden i början av 1800-talet bor Mr. Bennet med maka och fem döttrar. Familjen har det bra ställt utan att leva i överflöd. Hans hustru är angelägen att de fem döttrarna ska bli bortgifta så att deras framtid kan bli säkrad; gården är nämligen ett fideikommiss och kommer att ärvas av en släkting, Mr. Collins.

Till trakten flyttar den rike Mr. Bingley. Han är ogift och Mrs. Bennet ser i honom ett lämpligt parti till någon av sina döttrar, särskilt den äldsta dottern Jane. Bingley har också med sig en kamrat, Mr. Darcy, som många, och i synnerhet den näst äldsta dottern Elizabeth, snart uppfattar som högdragen och reserverad.

Bingley verkar förtjust i Jane men reser snart till London. Elizabeth får på omväg höra att det var Mr. Darcy som låg bakom det. Hennes ogillande mot honom växer, till den dagen hennes liv plötsligt blir en stor storm av händelser.

Om filmen
Filmen fick fyra Oscar-nomineringar, däribland en nominering till Keira Knightley som bästa skådespelerska. Filmen vann även en BAFTA för bästa regi.

Skådespelare

Källor

Noter

Externa länkar

Filmer 2005
Engelskspråkiga filmer
Brittiska dramafilmer
Franska filmer baserade på böcker
Filmer i regi av Joe Wright
Jane Austen-filmatiseringar
Brittiska filmer baserade på böcker
1800-talet (decennium) på film
Admiral Scheer

Admiral Scheer var det andra fartyget av Deutschland-klassens "fickslagskepp" och systerfartyg till Lützow och Admiral Graf Spee. Admiral Scheer patrullerade spanska vatten som ett icke-interventionsfartyg under det spanska inbördeskriget 1936–1937. Mellan 1939 och 1940 låg hon i torrdocka för att byggas om till en tung kryssare. I början led hon av problem med sina dieselmotorer och hon påbörjade inte sina räder förrän november 1940. Då kryssade hon på Atlanten, sänkte 17 handelsfartyg om totalt 113 223 ton. Under sin femte operation koncentrerade hon felaktigt sin möda på den beväpnade handelskryssaren Jervis Bay och lät den övriga konvojen smita iväg trots att hon lyckades sänka motståndaren. Därefter tog hon sig ner till södra Atlanten och Indiska oceanen och därefter anlöpte hon lyckligt hamn i april 1941. Hennes största betydelse låg i störandet av de allierades handelssjöfart. Tre jaktgrupper misslyckades med att finna henne och alla konvojer var tvungna att ha ett slagskepp som eskort, vilket tärde hårt på de brittiska resurserna.

Trots de tidiga framgångarna kom hon att tillbringa resten av sin karriär i Östersjön och långt norrut där hon slogs mot sovjetiska styrkor och hjälpte till att träna sjömän. Hon deltog även i några fruktlösa försök att anfalla de allierades ishavskonvojer.

Den 9 april 1945 träffades och kantrade fartyget i hamnen i Kiel vid ett omfattande anfall av bombplan från det brittiska flygvapnet. Huvuddelen av besättningen befann sig i land och endast 32 man av den 1 150 man starka besättningen omkom. Vraket täcktes senare med sten och jord i samband med demonteringen av varvet.

Externa länkar

Tyska kryssare under andra världskriget
Skeppsvrak i Östersjön
Skeppsvrak i Tyskland
Fartyg sjösatta 1933
Fartyg byggda i Wilhelmshaven
Deutschland (kryssare)

Deutschland (senare omdöpt Lützow) var ett tyskt fartyg av Deutschland-klass som tjänstgjorde i tyska Kriegsmarine före och under andra världskriget. Fartyget klassificerades ursprungligen som ett Panzerschiff ("pansarskepp") av Tyskland. Kriegsmarine omklassificerade den som tung kryssare i februari 1940. Britterna gav ursprungligen dessa tre fartyg i denna fartygsklass smeknamnet "fickslagskepp" på grund av att deras bestyckning var avsevärt kraftigare än någon annan kryssare i någon annan flotta.

Fartyget skadades svårt av brittiska bomber vid ett flygangrepp 16 april 1945, när det låg för ankar i Kaiserfahrt-kanalen vid Swinemündes hamn. Efter bärgning och provisoriska reparationsarbeten deltog fartygets artilleri i striderna om Stettin mot Röda armén och saboterades i hamnen av den tyska besättningen natten till den 5 maj 1945. Vraket sänktes slutligen av den sovjetiska flottan i Östersjön 1947.

Källor 

Tyska kryssare under andra världskriget
Skeppsvrak i Östersjön
Fartyg sjösatta 1931
Fartyg byggda i Kiel
Jonatan Johansson

Jonatan Johansson kan syfta på:

Jonatan Johansson (snowboardåkare)
Jonatan Johansson (fotbollsspelare)
Jonathan Johansson (fotbollsspelare), målvakt i norska IL Stjørdals-Blink.
Jonatan Johansson (fotbollstränare)
Jonatan Johansson (ishockeyspelare)
Jonathan Johansson (musiker)
Det är min musik

Det är min musik är en svensk dramafilm från 1942, regisserad av Börje Larsson.

Handling 
Inga och hennes far, instrumentmakaren Lars, är mycket förtjusta i musik. Lars son Macce går in för swingen. De träffar på violinisten Jan-Erik som har problem med ekonomin.

Om filmen 
Filmen spelades in på Filmstaden i Råsunda och i Stockholm. Den hade premiär den 14 september 1942 på biograf Röda Kvarn i Stockholm. Börje Larsson hade skrivit manus till filmen efter en idé av Jules Sylvain.

Rollista i urval 
Nils Kihlberg – Jan-Erik
Eva Henning – Inga Bergius
Sigurd Wallén – Lasse Bergius, instrumentmakare
Irma Christenson – Maud Welander
Ernst Eklund – direktör Georg Welander
Lasse Dahlquist – Macce
Eric Abrahamsson – Wirén, pianostämmaren
Carl Ström – professor Qvist
Anders Frithiof – professor Hammarberg
Jullan Kindahl – hyresvärdinnan
Einar Axelsson – Ragnar
Olav Riégo – Welanders privatsekreterare
Ragnar Widestedt – tjänsteman på Konserthuset
Rune Halvarsson – Sture Gylling, trumslagare i Macces orkester
Ingemar Holde – Jocke, trumpetare i Macces orkester
Gunnar Ekwall – Pråmen, basist i Macces orkester

Filmer 1942
Svenska dramafilmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1940-talsfilmer

Externa länkar
Wahlströms (musikgrupp)

Wahlströms är ett dansband i Vadstena i Sverige, startat 1985.

Bandet deltog 1999 i tävlingen "Dansbandslåten" med melodin "Blå blå ögon". Under andra halvan av 2008 lämnade Sannex sångare Chris Andersen Sannex för att sjunga för Wahlströms . Han lämnade i juni 2009 Wahlströms .

Den 27 september 2011 meddelades att bandet läggs ner efter sista spelningen i Brunnsparken i Örebro den 14 januari 2012.

Wahlströms medverkade i Dansbandskampen 2008. I augusti 2015 meddelades att Wahlströms  gör comeback på dansbanorna under 2016

Medlemmar sedan starten

Diskografi

Album
Blå, blå ögon - 1999
Min ängel (samlingsalbum) - 1999
Lovar & svär - 2001
Allt jag vill ha - 2003
Tillbaka Igen - 2006
Varannan vecka - 2006
XX En samling - 2007
Om du vore här - 2008
Vårt älskade 80-tal - 2010

Medverkar även på välgörenhetssamlingen "Jag ser en sol" - 1997

Singlar
Vi gör det ikväll - 1995
Om hon bara visste - 1998
Jag fick ditt namn och ditt nummer - 1999
Min ängel - 2000
Hela världen för mig - 2000
Sofie - 2001
Lovar & svär - 2001
Utan att säga farväl - 2001
Förlorad igen - 2002
Allt jag vill ha - 2003
Nyskild, lonely & ensam - 2005
Varannan vecka - 2006

Melodier på Svensktoppen
Jag fick ditt namn och ditt nummer (1999)
Blå, blå ögon (1999-2000)
Min ängel (2000)
Hela världen för mig (2000)
Sofie (2001)
Lovar & svär (2001)
Utan att säga farväl (2001)

Missade listan
 Ensamma kvinnors riddare- 1997
 Om hon bara visste- 1998

Källor

Fotnoter

Deltagare i Dansbandskampen
Musikgrupper bildade 1985
Musikgrupper upplösta 2012
Kultur i Vadstena
Kormak Ögmundarson

Kormak Ögmundarson, född cirka 935, död cirka 970, var en isländsk skald och furstelovssångare möjligen med iriskt påbrå (Cormac är ett relativt vanligt irländskt mansnamn).

Vid sidan av Egil Skallagrimsson var Kormak den mest namnkunnige isländske skalden från 900-talet och enligt Skáldatal hovpoet hos Harald Gråfäll och Sigurd Håkonsson ladejarl. Av hans verk finns inte mycket bevarat, men hans liv är tämligen väl känt genom den längre 1200-talssagan om honom, Kormak Ögmundarsons saga (isl. Kormaks saga Ögmundarsonar), där hans olyckliga kärlek till den vackra Steingerd Torkelsdotter är det stora temat men som också inkluderar ett större antal visor tillskrivna honom.

Enligt sagan dog Kormak – som vid sidan av sin diktning och sång också var en kraftig kämpe med smak för holmgång – i Skottland till följd av de skador han fått i en kamp med en blotrese.

Fragment av Kormaks hyllning till den norske jarlen Sigurd, Sigurdardrapan, är bevarade i Snorres Skáldskaparmál och Heimskringla.

Bibliografi
  Russell Poole, "Composition Transmission Performance: The First Ten lausavísur in Kormáks saga," Alvíssmál 7 (1997): 37–60.

Isländska författare
Isländska sångare
Norröna skalder
Män
Födda 935
Avlidna 970
Personer på Island under 900-talet
Blotrese

En blotrese var i fornnordisk mytologi ett stort övernaturligt väsen med fysisk kropp och väldiga krafter tillkomna genom att den under längre tid ägnats blodiga offer, blot. Den svenske sagokungen Eystein Illråde ska ha hållit en enorm blotko i Uppsala, vars råmande skrämde alla som hörde det, men den i litteraturen mest kände blotresen är den skotska, med trolldom stärkta, rese som den isländske skalden Kormak Ögmundarson nedkämpar till priset av sitt eget liv i Kormakssaga Ögmundarsonar.

Monster i nordisk mytologi
Kayfabe

Kayfabe  är ett uttryck inom fribrottning ("wrestling") som avser upprätthållandet av skådespelet inom brottning och innebär att detta framställs som verklig för att få publiken att uppfatta det som händer i brottningsringen som verkligt och inte ett skådespel.

Mycket skådespel förekommer inom fribrottning, både i form av händelser under fribrottningsmatcher och i form av historier kring brottarna. Syftet med det är att skapa spänning och dramatik för att engagera publiken. Brottarna skapar sig ofta figurer särskilt för brottningen och tar sig ett brottningsnamn. Figurerna framställs antingen som onda (heels) eller som goda (faces). Majoriteten av matcherna sker mellan en god och en ond figur. 

Att upprätthålla denna teatraliska dramatik med iscensatta händelser och påhittade historier och figurer så att den ger ett intryck av att vara verklig är vad som menas med kayfabe.

Kayfabe kan exempelvis röra fejder mellan brottare, som att två brottare påstås ha en konflikt eller ogilla varandra, eller påståenden som att två brottare är släkt, kanske bröder, fast de inte är det i verkligheten.

Etymologi 
Själva ordets ursprung är inte känt.

Se även 
 Fiktion

Källor
Artikel i Expressen, GBG Wrestling intar Göteborg - igen, faktaruta från GBG Wrestling.

Fribrottning
Backanal

Backanal var en under antiken en hemlig fest till vinguden Bacchus (grekiska: Dionysos) ära. Den kom till Rom, där den firades på Aventinen, via de grekiska städerna i södra Italien. Senaten förbjöd verksamheten år 186 f.Kr. till följd av den brottslighet som festen gav upphov till.

Ordet backanal har kommit att användas för att beteckna dryckesslag, orgier och vilda fester.

Referenser
. Sid. 30.

Externa länkar 

Riter
Romersk religion
Ryssvillan

Ryssvillan är öknamnet på ett hus som låg i Bollstanäs där kosacköversten Mohammed Beck Hadjetlaché, ledaren för den så kallade Ryssligan, mördade tre påstådda bolsjevikagenter år 1919. Liken sänktes i sjön Norrviken. Ryssvillan revs 2007 men fotografier och historia finns samlad på lokala hembygdsföreningen.

Se även 

 Villa Lido

Referenser

Noter

Tryckta källor 

 Lundberg, Svante (2004). Ryssligan: flyktingarna från öst och morden i Bollstanäs 1919. Lund: Nordic Academic Press. Libris 9507895. ISBN 91-89116-53-4

Byggnader och anläggningar i Upplands Väsby kommun
Joseph Stiglitz

Joseph Eugene Stiglitz, född 9 februari 1943 i Gary, Indiana, är en amerikansk nationalekonom. Stiglitz har bland annat varit ekonomisk rådgivare åt Bill Clinton 1993 och 1997 och efter det chefsekonom och vice ordförande på Världsbanken fram till 2000. Han mottog 2001 Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne tillsammans med George Akerlof och Michael Spence "för deras analys av marknader med asymmetrisk information" (som exempel ges försäkrings- och kreditmarknaderna och utvecklingsekonomier). 

Joseph Stiglitz gav 2002 ut Globalization and its discontents (Globaliseringen och dess kritiker) där han framför stark kritik mot främst Internationella valutafonden och dess misslyckande med att bekämpa global fattigdom. Uppföljaren 2006 Making globalization work (Fungerande globalisering) skisserar hur globaliseringen kunde fungera bättre.

År 2001 utnämndes han till hedersdoktor vid Karlsuniversitetet i Prag.

Bibliografi i urval
 Globaliseringen och dess kritiker (Globalization and its discontents) (översättning Lillemor Ganuza Jonsson, Leopard, 2003)
 Fungerande globalisering (Making globalization work) (översättning Gunnar Sandin, Daidalos, 2007)
 Fritt fall: de fria marknaderna och världsekonomin i kris (Freefall) (översättning Stefan Lindgren, Leopard, 2011)

Utmärkelser

Källor

Noter

Amerikanska professorer i nationalekonomi
Ekonometriker
Offentliga ekonomer
Utvecklingsekonomer
Världsbankens chefsekonomer
Mottagare av Sveriges Riksbanks ekonomipris till Alfred Nobels minne
Personer verksamma vid Columbia University
Personer verksamma vid Princeton University
Personer verksamma vid Stanford University
Personer verksamma vid Yale University
Hedersdoktorer vid Karlsuniversitetet
Personer från Gary, Indiana
Födda 1943
Män
Levande personer
Georgister
Globaliseringsskribenter
Alumner från Massachusetts Institute of Technology
Hedersdoktorer vid Université catholique de Louvain
Alumner från Amherst College
Jonas Björler

Jonas Björler, född 26 februari 1973, är en svensk basist. Han spelade mellan 1990 och 1996 i metalbandet At the Gates. Efter att bandet splittrats var han 1996 med och bildade The Haunted. Han är tvillingbror till Anders Björler.

Diskografi

Med At the Gates 
 1990 - Gardens of Grief (EP)
 1991 - The Red In The Sky Is Ours
 1992 - With Fear I Kiss The Burning Darkness
 1994 - Terminal Spirit Disease
 1995 - Slaughter Of The Soul
 2001 - Suicidal Final Art (samlingsskiva)
 2014 - At War with Reality
2018 - To Drink From the Night Itself
2021 - The Nightmare of Being

Med The Haunted 
 1998 - The Haunted  
 2000 - The Haunted Made Me Do It 
 2001- Live Rounds In Tokyo (live) 
 2003 - One Kill Wonder 
 2004 - rEVOLVEr  
 2006-  The Dead Eye  
 2008 - Versus  
 2011 - Unseen 
 2014- Exit wounds 
2017 - Strength in numbers

Källor 
Delar av artikeln har följande källor:
At the Gates på Encyclopaedia Metallum
The Haunted på Encyclopaedia Metallum

Externa länkar 
 Info på The Haunteds webbplats

Födda 1973
Svenska metalbasister
Tvillingar
Män
Levande personer
Mohammed Beck Hadjetlaché

Mohammed Beck Hadjetlaché, född 20 maj 1868 eller 1872 i Konstantinopel (han gav olika uppgifter om saken), död 4 november 1929 på Långholmens fängelse, var en rysk kosacköverste och ledare för den så kallade Ryssligan. År 1920 blev han den siste person att dömas till döden i Sverige. Hans riktiga namn var troligen Kasi Beck Akhmetukov.

Biografi
Hadjetlaché stred som vitgardist mot bolsjevikerna under ryska inbördeskriget. Han fängslades av de röda men blev sedan frisläppt och flydde till Sverige. Han bosatte sig i den så kallade Ryssvillan i Bollstanäs och blev där ledare för en grupp flyktingar från Ryssland, kallad Ryssligan. 1918–1919 var han utgivare av den svensk-ryska tidningen Echo rossi, där han drev en starkt antikommunistisk propaganda. 

År 1919 kidnappade och mördade ligan tre ryska medborgare, vilka Hadjetlaché anklagade för att vara utsända av den sovjetiska regeringen till Sverige. Kropparna sänktes i Norrviken. Ytterligare fyra personer kan ha blivit mördade enligt Hadjetlachés egen dödslista, men deras kroppar blev aldrig återfunna och ingen dömdes följaktligen för deras försvinnande.
 
Ryssligan sprängdes av polisen 1919. Hadjetlaché dömdes till döden genom giljotinering för rånmord. Övriga inblandade dömdes till fängelsestraff. Hadjetlachés straff omvandlades till livstids straffarbete. Han dog 1929 på avdelningen för sinnessjuka inom Långholmens centralfängelse.

Under fängelsetiden författade han Mitt försvar (1919) där han försvarade sina gärningar.

Det faktum att morden i Ryssvillan inte bara var brutala, utan även närmast sadistiska, gjorde att historien fick stor uppmärksamhet i pressen. Historien anses ha bidragit till den rysskräck som fanns bland allmänheten.

Bibliografi

Referenser

Tryckta källor

 Bakom hemliga polisens kulisser

Män
Avlidna 1929
Ryska mördare
Personer från Istanbul
Födelseår saknas
Rörelsen

Rörelsen är en informell beteckning för den socialdemokratiska delen av den svenska arbetarrörelsen.

De två huvuddelarna av Rörelsen är det socialdemokratiska partiet med dess underorganisationer, samt fackföreningsrörelsen, främst LO. Dessutom ses bland annat Kooperativa förbundet, OK, Hyresgästföreningen, Riksbyggen, PRO, Arbetarnas bildningsförbund, Folksam, Fonus, Folkets Hus, A-lotterierna och tidigare sparbankerna och ett antal tidningar vanligen som delar av Rörelsen. 

Ledande socialdemokrater använder termen i positiva sammanhang – den avgående partiledaren Tage Erlander gav vid partikongressen 1968 sin efterträdare Olof Palme rådet "Lyssna på rörelsen". Meningsmotståndare till socialdemokratin brukar däremot framhäva de ogenomskinliga korporativitiska dragen i rörelsen som ett hot mot genuin demokrati och ett potentiellt underlag för maktmissbruk. Makthavare i en del av Rörelsen kan informellt utöva makt även i andra delar.

Motsvarigheter till den svenska rörelsen finns även internationellt. I amerikansk inrikespolitik är det Demokratiska partiet i Chicago och dess förgreningar in i den kommunala förvaltningen känt som the Chicago machine.

Se även
Arbetarrörelsen
Stat i staten
Tammany Hall

Referenser

Sveriges socialdemokratiska arbetareparti
Svensk arbetarrörelse
Underrätt

En underrätt är en av de domstolar som dömer i första instans. Till underrätterna hör, bland allmänna domstolar,  tingsrätt samt, bland förvaltningsdomstolar, förvaltningsrätt.

Se även
Sveriges domstolsväsen
Överrätt

Domstolar
Jukka Voutilainen

Jukka Voutilainen, född 14 maj 1980 i Kuopio, Finland, är en finländsk före detta ishockeyspelare som vunnit finska mästerskapet en gång och tagit två SM-guld. Han har spelat fler än 270 matcher i Elitserien och fler än 270 matcher i finska FM-ligan. Jukka Voutilainen lämnade HV71 efter säsongen 2011/2012 och har skrivit kontrakt med KalPa i finska FM-ligan. Han spelar nu för Schwenninger Wild Wings i DEL.

Spelarkarriär
Voutilainen startade sin professionella karriär 2001 när han spelade sju matcher för Jokerit i den högsta finska ligan FM-ligan. Sedan 2002 blev han ordinarie i spelartruppen och säsongen 2004/2005 hade han bäst plus-minus-statistik i ligan (+34). Säsongen efter blev han finländsk mästare med HPK. 2006 skrev han ett tvåårskontrakt med den svenska klubben HV71 i Elitserien och förlängde det med två år i december 2007.

Meriter
 Månadens spelare i FM-ligan (oktober) 2004
 Matti Keinonen Trophy (bästa plus/minus-statistik) 2005
 Finsk mästare med HPK 2006
 Elitserien bästa plus/minus-statistik 2008
 SM-guld med HV71 2008, 2010
 SM-silver med HV71 2009
 FM-silver med Tappara 2014

Källor

Finländska ishockeyspelare
Födda 1980
Ishockeyspelare i HV71
Spelare i Jokerit
Idrottare från Kuopio
Män
Levande personer
Spelare i HPK
Personer i Finland under 2000-talet
Svenska mästare i ishockey
Beskowska skolan

Beskowska skolan var en  med förberedande klasser, realskola och gymnasium, från 1887 belägen på Engelbrektsgatan vid Humlegården i Stockholm. Skolan grundades 1867 av teologen och politikern Gustaf Emanuel Beskow.

Rektor var intill läsåret 1870–71 Hans Ferdinand Hult och därefter Carl Gustaf Bergman. Skolan inköptes 1882 av Bergman och Ludvig Lindroth, som hade varit lärare där sedan 1871. Bergman var rektor till 1888, då denna befattning övertogs av Lindroth. De båda var skolans ägare till 1894, då äganderätten övergick till ett bolag, bestående av de förre ägarna jämte några av skolans lärare och ett antal av elevernas föräldrar.

Skolan blev efter olika upplägg läroverk 1905 och hade samundervisning i de förberedande klasserna, vilka dock avvecklades 1940. Mellan 1940-1956 var nationalsocialisten Severin Solders rektor för skolan. Skolan var länge exklusiv för gossar, företrädesvis från de högre samhällsskikten. Först 1968 bereddes åter även flickor tillträde till skolan, som drevs fram till 1976.

Bland kända Beskowiter märks statsministrarna Hjalmar Branting och Olof Palme, kung Gustaf V och hans bröder Oscar, Carl och Eugen samt prins Bertil. Vidare Svenska Akademiens ledamöter Sven Hedin, Verner von Heidenstam och Martin Lamm. Andra kända namn är teologen, konstnären och författaren Natanael Beskow, konstnären Richard Bergh, nationalekonomen Gustav Cassel, fysikern Oskar Klein, filmregissören Arne Sucksdorff, författaren Ulf Stark, vissångaren Sven-Bertil Taube och diplomaten/ finansmannen Ulf Dinkelspiel. Från sportens värld finns även femkamparna Johan Gabriel Oxenstierna, Sven och Björn Thofelt  samt skytten Jan Poignant som får representera sporten framför andra i skolan.

Skolans lokaler på Engelbrektsgatan 9–11 genomgick en större renovering 2004 och inhyser idag en advokatbyrå i den gamla gymnastiksalen samt ett kontorshotell i den övriga byggnaden. Under några år efter renoveringen 2004 hade Hugo Boss sitt Skandinavienkontor på tre av våningsplanen.

Adresser
 1871–1882 Malmskillnadsgatan 46 
 1883–1892 Malmskillnadsgatan 52 
 1898–1976 Engelbrektsgatan 9–11 (Byggnadsår 1886–87. Arkitekter: Isæus & Sandahl, Gustaf Wickman och Hjalmar Kumlien)

Referenser

Externa länkar 

 Glimtar från skolans första år
 
 Föreningen Gamla Beskowiters webbplats

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Byggnader ritade av Gustaf Wickman
Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1867
Utbildningsinstitutioner upplösta 1976
Läroverk och realskolor i Sverige
Gloson

Gloson även kallad Gravson eller Gluffsuggan är ett sydsvenskt folktroväsen i form av en gris eller ett vildsvin.

"Gloson" ("gloso" i obestämd form) kommer av glo, att stirra eller att glöda, och so, en sugga. Den sades ha glödande ögon och ett vidunderligt "snyte" (tryne) med stora betar och/eller huggtänder.

Gloson sades även ha en vass sågtandad rygg och ville gärna springa mellan benen på folk och således sprätta upp dem.

Se även 
 Gyllenborste

Referenser 

Nordisk folktro
Övernaturliga väsen