kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Erik Almqvist (journalist)

Erik Jonas Ludvig Almqvist, "Eje", född 26 januari 1983 i Örgryte, är en svensk journalist och författare, som var med och startade tidningen Filter. 2009 utsågs han till Årets journalist, som är ett pris som delas ut av organisationen Sveriges Tidskrifter. Han har givit ut böckerna Köpenhamn för foodisar och Hammare & spik – bygg möbler med inspiration av Enzo Mari.

Referenser

Externa länkar 
"Filter dominerade tidsskriftsgalan", Dagens Nyheter på Internet, publicerad 21 oktober 2009, läst 10 februari 2010
Skrivrutiner med Erik Almqvist, Sidbloggen på Internet, publicerad 20 november 2010, läst 10 februari 2010
Han visar sitt Köpenhamn för matnördar, Sydsvenskan, publicerad 27 november 2018 

Svenska journalister under 2000-talet
Födda 1983
Män
Levande personer
Journalister från Göteborg
Maria Miesenberger

Inger Maria Miesenberger, född 19 juni 1965 i Svalöv, är en svensk konstnär som arbetar med fotografi och skulptur.

Biografi 
Maria Miesenberger studerade fotografi och måleri 1991–95 vid Konstfack och skulptur 1995–96 vid Parsons School of Design i New York. Hon bodde och arbetade sedan i New York fram till 2003. 

År 1993 utgav hon första delen av fotoprojektet Sverige/Schweden med svartvita bilder från hennes barndom i Sverige och i hennes fars hemland Österrike. De avbildade personerna har reducerats till svarta siluetter, vilket antyder det mörker, som kan dölja sig i den svenska idyllen.  Miesenbergers far växte upp i andra världskrigets skugga.

Barndom, minnen och frånvaro är också temata i hennes skulptur och installationer, till exempel  "Untitled (Swing)" från 1996 med en ensam lekplatsgunga av bildäck och  "Untitled (Fallstudie) med fem hudfärgade stora vinyldockor som slår kullerbyttor över en plastmatta.

Maria Miesenberger utsågs 2005 till Årets MMF-konstnär av Märta Måås-Fjetterström AB. År 2009 erhöll hon Anna Nordlander-priset och 2011 fick hon Svenska fotobokspriset för Sverige/Schweden. 2015 tilldelades hon Stockholm stads hederspris. Miesenberger finns representerad vid bland annat Norrköpings konstmuseum.

Hon är sambo med scenografen Johan Killgren.

Offentliga verk i urval
Human Ostrich, skulptur i aluminium alternativt brons, 2000, bland annat utanför entrén till VIDA Museum & Konsthall på Öland
Hide & Seek, skulptur i aluminium, 2005, utanför Institutionen för teknik och design på universitetsområdet i Växjö
Stilla rörelse, fyra skulpturer i aluminium, 2012, Engelska parken i Varberg
Ögonblick i rörelse, skulpturer i aluminium och reliefer i granitkeramik, 2012, gestalting av Enskede gårds tunnelbanestation i Stockholm
Stilla rörelse, rostfritt stål, 2015, Konst på Hög
Reflection on the Presence of Time, 2016, tre skulpturer i rostfritt stål och hjortsjödiabas, Kristinaskolans gård i Norrköping.

Bibliografi i urval

Utställningar 

 Sverige / Schweden på Bildmuseet, Umeå Universitet, från 2009-10-04 till 2010-01-17

Källor

Noter

Externa länkar
Intervju med Maria Miesenberger på OmKonst.com 2005-02-04

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska skulptörer under 2000-talet
Personer från Svalövs socken
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Seriekondensator

Seriekondensator är en elektrisk apparat som finns i långa högspänningsledningar för att minska det reaktiva motståndet som uppstår som följd av att ledningen fungerar som en serieinduktans (l i bilden). Genom att den fasvridning som kondensatorns kapacitans medför motverkar fasvridningen från ledningens egen induktans minskar den "onyttiga" ström, och därmed effektförlust, som pendlar i kraftledningen på grund av fasskillnaden mellan ström och spänning — därmed ökar överföringsförmågan av nyttig effekt.

Se även
 Reaktiv effekt
 Skenbar effekt
 Shuntkondensator

Referenser

Elkraftteknik
Lars Moberg (journalist)

Lars Roland Moberg, född 27 juli 1953 i Rörbäcksnäs, är en svensk journalist, utrikesreporter och utrikeskorrespondent verksam på SVT. Moberg började sin journalistkarriär med att genomgå Journalisthögskolan i Göteborg 1974–1976. Han anställdes på Dala-Demokraten i Falun där han arbetade 1977–1979. Moberg fortsatte sedan vidare till SR/SVT i Falun 1979–1984 och SVT Stockholm från 1984 till pensioneringen 2018. 

Han har bland annat arbetat som Sveriges Televisions korrespondent i Asien, Latinamerika och USA.

Referenser

Män
Levande personer
Födda 1953
Svenska journalister under 1900-talet
Personer från Lima socken
Personer inom Sveriges Television
Utrikeskorrespondenter
Saovabha Bongsri

Saovabha Bongsri, född 1864, död 1919, var en thailändsk prinsessa, drottning mellan 1878 och 1910, som gift med sin halvbror kung Chulalongkorn, och mor till kungarna Vajiravudh och Prajadhipok. Hon var landets ställföreträdande regent år 1897.

Biografi
Saovabha var dotter till kung Mongkut av Thailand och Siam och yngre syster till drottningarna Sunandha Kumariratana och Savang Vadhana. Hon gifte sig år 1878 med sin halvbror Chulalongkorn 1878. Paret fick nio barn. 

År 1897 tjänstgjorde hon som Thailands regent under makens Europaresa. Hon var den första kvinna som styrt landet. Vid sin makes återkomst fick hon hederstiteln "regerande drottning" som erkänsla för detta. 

Hon intresserade sig för kvinnors rättigheter och grundade landets första skola för flickor, "Drottningskolan" i Bangkok, år 1904.

Källor

 

Thailands drottningar
Kvinnliga regenter under 1800-talet
Födda 1864
Avlidna 1919
Kvinnor
Personer i Thailand under 1800-talet
Ulf Berg (näringslivsperson)

Ulf Erik Gösta Berg, född 6 september 1951 i Borås Gustav Adolfs församling i dåvarande Älvsborgs län, är en svensk civilingenjör och näringslivsperson. Han var VD för Exportrådet mellan 2004 och 2014.

Berg tog 1975 civilingenjörsexamen i elektroteknik vid Chalmers tekniska högskola. Innan han blev VD på Exportrådet var han chef för olika enheter inom Ericsson, bland annat var han VD för Ericsson Microwave Systems och vice VD på Saab Ericsson Space. Ulf Berg avskedades från Exportrådet efter att vidlyftiga representations- och konsultkostnader avslöjats. 

Ulf Berg är sedan 1972 gift med Else-Marie Johansson (född 1952).

Källor

Svenska elektroingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer med anknytning till Ericsson
Män
Födda 1951
Levande personer
Ingenjörer från Borås
Näringslivspersoner från Borås
Punta Tombo

Punta Tombo är en halvö vid Atlanten belägen cirka 110 km söder om Trelew, i den argentinska provinsen Chubut i nordöstra Patagonien. Halvön rymmer Sydamerikas största koloni av Magellanpingviner och under sommarhalvåret (september–mars) samlas över en halv miljon fåglar på Punta Tombo.

Sedan 1979 är området ett naturreservat men det är möjligt att besöka, och det finns stigar genom området öppna för besökare.

Se även
Valdéshalvön

Referenser

Externa länkar

Information om reservatet.

Naturskyddsområden i Argentina
Naturskyddsområden bildade 1979
Patagonien
Halvöar i Chubut
Surinams distrikt

Surinam är indelat sedan 1980 i tio distrikt (distrikten).

Se även 
 ISO 3166-2:SR

Referenser

Externa länkar 
 statoids.com

Surinams geografi
Administrativa indelningar av länder i Amerika
The Five Keys

The Five Keys var en amerikansk rhythm and blues-grupp som under 1950-talet hade hitar med låtar som "Ling, Ting, Tong", "Out of Sight, Out of Mind" och "Wisdom of a Fool".

Gruppen bildades i slutet av 1940-talet. Den bestod ursprungligen av brödraparen Rudy och Bernie West och Raphael och Ripley Ingram, alla från Newport News i Virginia, och gick då under namnet The Sentimental Four. Efter att Raphael lämnat 1949 och Maryland Pierce och Dickie Smith blivit nya medlemmar bytte de namn till The Five Keys. Rudy och Dickie ersattes runt 1953 av Ramon Loper och Ulysses Hicks. Rudy återvände 1955, efter att Hicks avlidit året innan.

Diskografi 
1956 – The Best of the Five Keys (Aladdin)
1957 – The Five Keys on the Town (Score)
1957 – The Five Keys on Stage (Capitol)
1960 – The Five Keys (King)
1960 – Rhythm and Blues Hits Past and Present (King)
1962 – The Fantastic Five Keys (Capitol)

Amerikanska rhythm and bluesgrupper
Michael Morhaime

Michael "Mike" Morhaime, född 3 november 1967, är en amerikansk programmerare, som var medgrundare och styrelseordförande av datorspelsutvecklaren Blizzard Entertainment.

Blizzard
År 1991 var Morhaime med och grundade datorspelsutvecklaren Silicon & Synapse, sedermera Blizzard Entertainment, tillsammans med Allen Adham och Frank Pearce. I oktober 2018 slutade Morhaime som Blizzards (dåvarande Activision Blizzard) styrelseordförande och i april 2019 lämnade han Blizzard.

Källor

Män
Födda 1967
Datorspelsprogrammerare
Blizzard Entertainment
Levande personer
Henry Brahmer

Henry Teodor Brahmer, född 25 juni 1884 i Brasilien, död 30 januari 1960 i Söderby-Karls församling, var en svensk kemiingenjör och godsägare.

Brahmer avlade 1907 kemiingenjörexamen vid KTH, var ingenjör vid Örebro pappersbruks AB:s sulfatcellulosafabrik 1907-1908, vid Stora Kopparbergs Bergslags AB:s cellullosafabrik i Harnäs 1908-1914 och var 1914–1920 överingenjör vid Nensjö Cellulosa AB:s sulfatcelluloidfabrik i Sprängsviken. Han deltog som sakkunnig i offentliga utredningar rörande kemiskt-industriella frågor och innehade flera förtroendeuppdrag inom Svenska Teknologföreningen 1925–1945.

Han invaldes 1932 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och blev hedersledamot av densamma 1949.

Källor 

 

Svenska kemiingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1884
Avlidna 1960
Oscar Collenberg

Oscar Edvard Collenberg, född 4 januari 1885 i Ulrika församling, Östergötlands län, död 22 augusti 1971, var en svensk kemist.

Collenberg blev filosofie doktor 1915 och var 1914-19 docent i organisk kemi vid Uppsala universitet, samt kemisk expert vid Ackumulator AB Jungner 1918-19. Han var 1919-1924 professor i oorganisk kemi vid Norges tekniske høgskole i Trondheim. Collenberg var 1924 professor vid Centralanstalten för försökväsendet på jordbruksområdet samt 1924-1926 professor i kemi vid Lunds universitet och från 1926 professor i oorganisk kemi vid KTH. Han invaldes 1934 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och blev hedersledamot av densamma 1950.

Collenbergs arbeten omfattade främst preparativa och fysikalisk-kemiska arbeten över komplexa wolfram- och molybdenföreningar samt arbeten i analytisk kemi och reaktionskinetik. Av hans forskningsresultat märks en korrigering av antimons atomvikt.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 
 

Svenska professorer i oorganisk kemi
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Kemister under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Ulrika socken
Födda 1885
Avlidna 1971
Män
Svensk uppslagsbok
Viktor Blomquist

Johan Viktor Blomquist, född 10 mars 1871 i Arboga, död 20 april 1955 i Bromma församling, var en svensk civilingenjör.

Blomquist avlade 1892 ingenjörsexamen vid KTH och anställdes vid de Lavals ångturbinfabrik. Han uppfann några år senare högtrycksångpannan Atmos. Han invaldes 1929 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och blev hedersledamot av densamma 1937.

Källor 
 

Svenska maskiningenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1871
Avlidna 1955
Personer från Arboga
Patrik Rydbeck

Patrik Samuel Rydbeck, född 13 mars 1883 i Kristianstad, död 2 juni 1969 i Göteborgs Johannebergs församling, var en svensk industriman.

Rydbeck avlade studentexamen 1902 i Kristianstad och 1906 bergsingenjörsexamen vid KTH. Efter det att hans far, garverifabrikör Per Rydbeck, hade avlidit såldes dennes läderfabrik i Kristianstad och på förslag av garverifabrikör Per Palen investerades pengarna i en ny fabrik i Nättraby i Blekinge. Per Palen var gift med Patrik Rydbecks syster Ida och de bildade ett gemensamt bolag, AB Palen & Rydbeck. I sju år arbetade Patrik Rydbeck som ingenjör i detta företag, men lämnade det då han fick tjänst som konstruktör vid SKF i Göteborg. År 1916 befordrades han till överingenjör och chef för ritkontoret och 1918 övertog han ledningen för hela Göteborgsfabriken.

Rydbeck gjorde banbrytande insatser inom industriell organisation. Det gällde planering, arbetsledning, driftskontroll, arbets- och tidsstudier, ackordsättning mm. Inom dessa områden utförde han ett synnerligen beaktansvärt arbete och invaldes 1941 som ledamot av IVA och blev hedersledamot av densamma 1948. Han tilldelades IVA:s mindre guldmedalj och mottog KVO2kl och RNO.

Rydbeck satt i styrelsen för Chalmers tekniska högskola, Grand Hotell Haglund, Wedevågs manufakturverk, Industri AB Svenska automatvapen (SAV) och Sveriges verkstadsförenings västra krets och hade dessutom diverse kommunala uppdrag i Göteborg.

Patrik Rydbeck var gift med Elsa Tauvon och fick tre barn med henne. Makarna är begravda på Östra begravningsplatsen i Kristianstad.

Noter 

Svenska bergsingenjörer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ingenjörer från Kristianstad
Gravsatta på Östra begravningsplatsen i Kristianstad
Födda 1883
Avlidna 1969
Män
Kälkbackssången

Kälkbackssång är en sång ursprungligen skriven för manskör av "Sångarprinsen" – Prins Gustaf, och är "de kälkåkande på Ultuna vänskapsfullt tillegnad" den 6 mars 1852. 

Av tradition framförs den årligen i samband med tävlingar vid Kälkbacken vid Ultuna på Sveriges lantbruksuniversitets campusområde vid höstterminens början. 

Sången sjungs idag av Ultuna studentkårs manskör Ultunae Drängar.

Källor
Kälkbackssång på Svenskt visarkiv

Fotnoter

Externa länkar
Kälkbackssång på ultunae.se

Studentsånger
Sånger för manskör
Delfinen (lustbåt)

Delfinen är en lustbåt (gondol), som på Gustav IIIs begäran, sedan han fått inspiration efter ett besök i Venedig 1784, konstruerades och byggdes på Karlskronavarvet 1787 under ledning av amiralen Fredrik Henrik af Chapman. Båten kallas även för Valfisken.

"Delfinen" och systerbåten "Galten" fick sin konstnärliga utsmyckning av den franske arkitekten och konstnären Louis Jean Desprez, samme man som bland annat ritat Koppartälten i Hagaparken. Motivet på förstäven visar ett förgyllt fiskhuvud som troligen höggs av bildhuggaren Johan Törnström. Ursprungligen fanns 24 sköldar med motiv hämtade från Herkules tolv storverk.

"Delfinen" fördes sedan med pråm till Ålkistan och bars över land till Brunnsviken och Hagaparken. Där fanns även systerbåten Galten. "Delfinen" roddes med tre par åror. Gustav III var "oändligt nöjd" och gondolerna användes flitigt på Brunnsviken. Båtarna kallas i litteraturen för slupar, lustfartyg eller gondoler.

Att Gustav III använde båda gondolerna på sina kanaler i Brunnsviken framgår av en illustration av Axel Fredrik Cederholm, som visar vattnet framför Gustav III:s paviljong 1811 med två gondoler. På översta bilden syns Galten och Delfinen samt kungens badhus. 
Galten och Delfinen förvaras numera i Sjöhistoriska museets båtmagasin på Rindö utanför Vaxholm.

Efter mordet på Gustav III användes de vid enstaka utflykter under Karl XVs tid.

På "Hagadagen" den 31 maj 2009 roddes en rekonstruktion i form av en exakt kopia av Gustav III:s gondol Delfinen på Brunnsviken. I denna färdades tidsenligt klädda personer. Kopian ros med ett par åror.

Bilder

Se även
 Gondolen Galten
 Lyckans tempel (fartyg)
 Vasaorden (kungaslup)
 Neptuni tempel med gondolgrottan i Hagaparken

Referenser

 Museets informationsskylt.

Litteratur
Sjöhistoriska Årsbok 1965–66.

Externa länkar

Farkoster
Gustav III
Roddbåtar
Kungaskepp
George Quaade

George Joachim Quaade, född den 30 augusti 1813 i Helsingör, död den 7 april 1889 i Köpenhamn, var en dansk diplomat.

George Quaade blev student 1831, cand. jur. 1836, kanslist i utrikesdepartementet 1838 och expeditionssekreterare 1848. Vid utrikesministeriets omorganisation 1856 blev han chef for andra politiska avdelningen. I mars 1860 blev han sändebud i Bryssel och Haag, men förflyttades samma år till Berlin, där han förblev under de besvärliga åren före tysk-danska kriget.

I januari 1864 övertog han utrikesministerposten i ministären Monrad och deltog i april–juni tillsammans med Krieger i Londonkonferensen. I ministären Bluhme blev han minister utan portfölj, men sändes snart därefter som förhandlare till Wien, där han tillsammans med Heinrich Kauffmann undertecknade fredsavtalet den 30 oktober 1864.

Han  ackrediterades som sändebud i Berlin i maj 1865. Han hoppades utan tvivel här, att det skulle lyckes att genom direkta förhandlingar med Preussen återvinna den väsentligen danska delen av Nordslesvig, men blev besviken, och Bismarcks upphävande av Pragfredens artikel 5 blev för Quaade ett hårt slag. År 1884 tog han sitt avsked.

Källor

Noter

Danmarks utrikesministrar
Danska diplomater
Diplomater under 1800-talet
Danska ämbetsmän under 1800-talet
Danska politiker under 1800-talet
Personer från Helsingör
Födda 1813
Avlidna 1889
Män
Salmonsens
Regeringen Bluhme

Regeringen Bluhme kan syfta på:

 Regeringen Bluhme I - dansk regering 27 januari 1852 - 21 april 1853. 
 Regeringen Bluhme II - dansk regering 11 juli 1864 - 6 november 1865.
Regeringen Moltke

Regeringen Moltke kan syfta på:

 Regeringen Moltke I - dansk regering 22 mars - 16 november 1848
 Regeringen Moltke II - dansk regering 16 november 1848 - 13 juli 1851
 Regeringen Moltke III - dansk regering 13 juli - 18 oktober 1851
 Regeringen Moltke IV - dansk regering 18 oktober 1851 - 27 januari 1852
David L. Morril

David Lawrence Morril, född 10 juni 1772 i Epping, New Hampshire, död 28 januari 1849 i Concord, New Hampshire, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han representerade delstaten New Hampshire i USA:s senat 1817–1823. Han var guvernör i New Hampshire 1824–1827.

Morril gick i skola i Phillips Exeter Academy. Han studerade sedan medicin och arbetade som läkare 1793-1800. Han studerade därefter teologi och verkade som präst 1802–1811.

Morril efterträdde 1817 Thomas W. Thompson som senator för New Hampshire och efterträddes 1823 av Samuel Bell. Han gifte sig 1824 med Lydia Poor. Äktenskapet var hans andra. Paret fick fyra barn.

Morril efterträdde 1824 Levi Woodbury som guvernör och efterträddes 1827 av Benjamin Pierce.

Presbyterianen Morril gravsattes på Old North Cemetery i Concord.

Referenser

Externa länkar

New Hampshire Division of Historical Resources

Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Guvernörer i New Hampshire
Alumner från University of Vermont
Personer från Epping, New Hampshire
Födda 1772
Avlidna 1849
Män
Generalernas natt (film)

Generalernas natt () är en brittisk äventyrsfilm från 1967, regisserad av Anatole Litvak. Den bygger på en roman med samma namn av den tyske författaren Hans Hellmut Kirst, men bara inledningen är tagen från boken. Filmens handling utspelar sig under andra världskriget.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 1967
Brittiska äventyrsfilmer
Andra världskriget på film
Brittiska filmer baserade på romaner
Filmer i regi av Anatole Litvak
Engelskspråkiga filmer
Adolf Hitler på film
Samuel Bell

Samuel Bell, född 9 februari 1770 i Londonderry, New Hampshire, död 23 december 1850 i Chester, New Hampshire, var en amerikansk politiker och jurist. Han var guvernör i delstaten New Hampshire 1819-1823. Han representerade sedan New Hampshire i USA:s senat 1823-1835.

Bell utexaminerades 1793 från Dartmouth College. Han studerade sedan juridik och inledde 1796 sin karriär som advokat i Francestown. Han flyttade 1810 till Amherst och 1812 vidare till Chester.

Bell tjänstgjorde som domare i New Hampshires högsta domstol 1816-1819. Han efterträdde 1819 William Plumer som guvernör. Han efterträddes 1823 av Levi Woodbury.

Bell efterträdde 1823 David L. Morril i USA:s senat. Han var först demokrat-republikan och senare anhängare av John Quincy Adams. Han gick 1834 med i det nya Whigpartiet. Bell efterträddes 1835 som senator av Henry Hubbard.

Bell avled 1850 och gravsattes på Chester Village Cemetery i Chester. Brodern John Bell var guvernör i New Hampshire 1828–1829.

Referenser

Externa länkar 
Biografi på National Governors Associations hemsidor

New Hampshire Division of Historical Resources

Amerikanska jurister
Guvernörer i New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Dartmouth College
Personer från Londonderry, New Hampshire
Födda 1770
Avlidna 1850
Män
Dansk Melodi Grand Prix 2010

Dansk Melodi Grand Prix 2010 var den 39:e upplagan av Dansk Melodi Grand Prix och uttagningen till Eurovision Song Contest 2010. 

Tävlingen direktsändes i DR1 den 6 februari 2010 i Gigantum i Ålborg. Felix Smith och Julie Berthelsen var programledare.

Vinnare blev Chanée & N'evergreen med sången In a Moment Like This.

Deltagare

2010 i Danmark
2010
Länder i Eurovision Song Contest 2010
Musik i Ålborg
Julie Berthelsen

Julie Ivalo Broberg Berthelsen, född 7 juni 1979 i Århus, är en dansk (grönländsk) sångare och låtskrivare.

Berthelsen är mest känd från TV-serien Popstars där hon slutade på andra plats. Efter tävlingen har hon dock fått mer uppmärksamhet än vinnaren av tävlingen. Berthelsen medverkade även som programledare under 2010 års Dansk Melodi Grand Prix.

Källor

Externa länkar
Biografi om Julie Berthelsen på inuit.uqam.ca.

Kvinnor
Födda 1979
Levande personer
Danska sångare
Personer från Nuuk
Felix Smith

Felix Thomas Elkjær Smith, född 12 oktober 1976, är en dansk programledare som bland annat varit värd för Dansk Melodi Grand Prix.
Han har även varit programledare på DR P3 och för Talent och Skjulte stjerner. Han medverkade i filmen Kidnappet 2010.

Källor

Födda 1976
Män
Levande personer
Danska TV-programledare
Mackan

Mackan är en svensk dramafilm från 1977 med manus och regi av Birgitta Svensson. Filmen producerades av Hans Iveberg och Per Berglund. I huvudrollerna ses Maria Andersson och Kåre Mölder. Filmen var tillåten från 15 år.

Mackan fick 1978 utmärkelsen Svenska Filminstitutets kvalitetsbidrag.

Handling 
Mackan heter egentligen Margareta. Hennes pappa är anställd vid SJ och familjen flyttar ofta. I en mindre stad träffar hon stans häftigaste kille och tycke uppstår.

Om filmen 
Filmen hade premiär den 19 december 1977 på biograferna Spegeln vid Birger Jarlsgatan i Stockholm och på Camera i Täby centrum. Exteriören spelades in i Söderhamn.

Roller 

Maria Andersson – Margareta, "Mackan"
Kåre Mölder – Kennet Nilsson
Franciska von Koch – Gudrun Olsson
Hans Jonsson – Lången
Tomas Norström – Roffe
Carmilla Floyd – Mackans syster
Ulla Blomstrand – Kerstin, Mackans mamma
Willie Andréason – Sven, Mackans pappa
Margit Carlqvist – Gudruns mamma
Marianne Aminoff – fransklärarinna
Per Flygare – mattelärare
Palle Granditsky – konfirmationsprästen
Sonja Höök – Tina
Gunilla Lidberg – Kicki
Aurora Mauroy – gymnastiklärarinna
Madeleine Richter – svensklärarinna
Pia Stagg – Eva
Nils Brandt – Gudruns pappa
Fillie Lyckow – Kennets adoptivmamma
Wallis Grahn – Märta, vän i Mackans familj
Pia Garde – sjuksköterska
Rose Lagercrantz – sjuksköterska
Bernt Lundquist – Märtas man
Thore Segelström – stinsen
Gunnel Wadner – stinsens fru
Håkan Jonson – Kongo-Kalle
Barbro Hiort af Ornäs – skolkökslärarinnan
Fabrizio Pollo – förste mopedkillen
Mats Hammarin – andre mopedkillen
Gösta Engström – en knutte
Thomas Friborn
Jan Waldekranz
Klas Östergren

Källor 
 Bioannons i Dagens Nyheter, 19 december 1977, sid. 48

Externa länkar 

1960-talet i svensk film
Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1977
Filmer i regi av Birgitta Svensson
Svenska 1970-talsfilmer
Svenskspråkiga filmer