kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luxparken

Luxparken är en park på ön Lilla Essingen i Stockholm. Parken fick sitt namn 1931 och ligger intill Mälaren på öns östra udde.

Historik
Luxparken fastställdes i stadsplanen för centra delen av Lilla Essingen som vann laga kraft 1931. Själva anläggningsarbetena utfördes åren 1934–1938 samt 1949–1950. Namnet härrör från fabriken AB Lux (sedermera Electrolux) vars industrianläggningar låg i närheten. Parken bestod huvudsakligen av en bergsknalle, gräsmattor och en kort strandpromenad. 

I samband med industriernas avflyttning och nybebyggelse med sjönära bostäder upprustades och utvidgades parken 2004–2008. Den gamla marinan finns kvar men Essinge Båtklubb, som legat här sedan 1934, fick flytta och ligger idag på norra sidan under Essingeleden. Stranden och Luxkajen snyggades till. Då knöts även strandpromenaden ihop med gångstigen på öns norra sida. En liten träbro uppfördes och en ny lekplats anlades. Här finns även en skulptur av Fibben Hald som heter Dansen kring granen, skulpturen restes 1990. År 2007 tillkom Mats Olofgörs Lövlyktor som föreställer konturen av ett 1,4 meter högt eklöv med invändig belysning.

Bilder

Källor

Externa länkar

 Om Luxparken på Stockholms stad
 Om Luxparkens upprustning på Institutionen för stad och land

Lilla Essingen
Parker i Stockholms kommun
Pressure Drop

Pressure Drop är en låt ursprungligen inspelad 1969 av roots reggaebandet Toots & the Maytals för producenten Leslie Kong. Låten fanns med på gruppens musikalbum Monkey Man och From the Roots som släpptes 1970. När låten togs med i soundtracket till den jamaicanska gangsterfilmen The Harder They Come 1973, fick the Maytals internationella karriär ett uppsving. Låten hamnade 2007 på plats nummer 446 i musiktidningen Rolling Stones lista över tidernas 500 bästa låtar. 

Låten har därefter spelats in i otaliga coverversioner, exempelvis av The Clash, The Specials, Robert Palmer och Izzy Stradlin.

Musiksinglar 1969
Jakangänget

Jakangänget var en löst fogad sammanslutning av raggare från Stockholms nordvästra förorter i huvudsak aktiva från slutet av 1950-talet till slutet av 1970-talet. Vissa sammanstötningar skedde med ordningsmakten men det fanns en uttalad policy mot användning av droger. Gänget var förankrat i arbetarrörelsen och SSU. 1970 förvärvades delar av Bolinders fabrikslokaler vilket ombildades till klubblokalen Villa 13. Raggargänget var embryo till Jakobsbergs Bilsportförening.

Källor 
Per Åhlström, Raggarliv (2009), 

Raggare
Azores Airlines

SATA International (fullt namn SATA INTERNACIONAL – Serviços e Transportes Aéreos, S.A.) är ett portugisiskt flygbolag baserat i Ponta Delgada, Portugal. Flygbolaget bedriver reguljärtrafik till Madeira, Portugals fastland och andra destinationer i Europa och Nordamerika, samt charterflyg.

Destinationer

Afrika
Kap Verde
Praia - Nelson Mandela International flygplats

Europa
Tyskland
Frankfurt - Frankfurt Mains flygplats
Portugal
Funchal - Madeiras flygplats
Horta - Hortas flygplats
Lissabon - Lissabon-Portelas flygplats Bas
Pico - Picos flygplats
Ponta Delgada - Ponta Delgada-João Paulo II-flygplatsen Bas
Porto - Porto-Francisco de Sá Carneiro-flygplatsen
Santa Maria - Santa Marias flygplats
Terceira - Terceiras flygplats

Nordamerika
Kanada
Montréal - Aéroport International Montréal-Pierre Elliott Trudeau
Toronto - Toronto Pearson International Airport
USA
Boston - Logan International Airport
Oakland - Oakland International Airport

Flotta

Referenser 

Portugisiska flygbolag
Flygbolag bildade 1990

es:SATA International
Axel Magnus von Arbin

Axel Magnus von Arbin, före 1762 Arbin, född 30 mars 1717 i Stockholm, död 27 december 1791 i Spånga församling, var en svensk militär.

Axel Magnus von Arbin var son till kamreraren i krigskollegium Nils Eriksson Arbin och hans hustru Anna Brita Blomhjelm. Han inskrevs som volontär vid fortifikationen 1733 och började sin första egentliga tjänstgöring under finska kriget 1741. 

Vid pommerska krigets utbrott 1757 blev von Arbin förordnad att förestå generalkvartersmästarebefattningen, och utmärkte sig under hela kriget både som krigare och ingenjör. Trots rekommendationer av arméns befälhavare, motsatte sig det då styrande hattpartiet hans befordran, så att von Arbin, som redan 1754 var major, ännu kvarstod på samma plats när kriget slutades. Kung Adolf Fredrik utverkade av österrikiska kejsaren för von Arbin ett diplom som romersk kejserlig adelsman. Efter freden tilldelades honom samma värdighet på svenska riddarhuset.

Gustav III använde honom vid flera tillfällen bland annat för iståndsättandet av Karlstens fästning, och utnämnde honom till generalkvartermästare och direktör vid fortifikationen 1773, till generalmajor 1775 och generallöjtnant 1782. 1784 tog von Arbin avsked ur krigstjänsten.
 
Axel Magnus von Arbin var från 1771 gift med Adolfina Fredrika Hästesko. Han invaldes 1772 som ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1717
Avlidna 1791
Svensk obetitlad adel
Bergeronprocessen

Bergeronprocessen är en process där iskristaller i moln växer på bekostnad av molndroppar. Denna process kan förklara hur moln som består av både droppar och kristaller kan bilda nederbörd.  Processen har flera olika namn, exempelvis iskristallprocessen, Bergeron–Findeisen-processen och Wegener–Bergeron–Findeisen-processen (WBF-processen).

Den första att beskriva processen var Alfred Wegener (1880-1930) som beskrev denna process 1911 i hans The Thermodynamics of the Atmosphere. Processen bevisades och utvecklades under 1930-talet av Tor Bergeron och Walter Findeisen.

Processen förklaras ofta genom att konstatera att mättnadsångtrycket är lägre över is än över (flytande) vatten vid samma temperatur. I ett moln som består av både iskristaller och molndroppar är luften från molndropparnas perspektiv mättad. Det innebär att någon storlekstillväxt av molndropparna genom kondensation inte kommer att ske. Däremot, från iskristallernas perspektiv är luften övermättad. Detta leder till att vattenånga från luften kommer att deponera (sublimera) på iskristallerna. Eftersom mängden vattenånga nu har minskat i luften kommer vattenånga nu att avdunsta från molndropparna och luften blir åter mättad från molndropparnas perspektiv. På detta sätt fortsätter processen; iskristallerna blir större och molndropparna mindre.

Referenser

weather.cod.edu: Cloud Physics - Collision/Coalescence; The Bergeron Process

Moln
Cyanursyra

Cyanursyra eller isocyanursyra är två kemiska föreningar med formeln C3N3(OH)3 (cyanursyra) eller (CO)3(NH)3 (isocyanursyra). Syrorna är tautomera och existerar i jämvikt med varandra. De är cykliska trimerer av cyansyra respektive isocyansyra.

Historia
Cyanursyra framställdes första gången 1829 av den tyske kemisten Friedrich Wöhler genom termisk sönderdelning av urea (CO(NH2)2).

Framställning
Idag framställs cyanursyra genom hydrolys av melamin (C3N3(NH2)3)

Användning
Cyanursyra används främst för tillverkning av triklorisocyanursyra (C3O3N3Cl3) som används som decinficeringsmedel.

Se även
Urea
Melamin

Källor
Material Safety Data Sheet

Triaziner
Tore Lund

Tore Lund, född den 28 februari 1960, är en svensk journalist. 

Han arbetade på GT och Expressen mellan 1984 och 2014, och har gjort sig känd som krönikör och sportchef. Tore Lund har tidigare arbetat som GT:s recensent av hårdrock. 

Han är också uppmärksammad för att ha gjort den sista intervjun med musikikonen Frank Zappa – intervjun gjordes i augusti 1993, bara fyra månader innan Zappas död, och finns tillsammans med en tidigare intervju publicerad på planetzappa.com. 

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1960
Män
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Gino Vannelli

Gino Vannelli, född 16 juni 1952 i Montréal, Québec, är en kanadensisk sångare, musiker och låtskrivare. 
Hans största hit är låten "I Just Wanna Stop" från 1978 vilken gav honom en Grammy Award-nominering och toppade singellistan i Kanada (#4 i USA).

Album

Externa länkar 
 Gino Vannellis officiella webbplats

Kanadensiska sångare
Musiker från Montréal
Levande personer
Födda 1952
Män
Long Beach Grand Prix 1993

Long Beach Grand Prix 1993 var ett race som var den tredje deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1993. Racet kördes den 18 april på Long Beach gator. Paul Tracy tog hem sin första seger i CART-sammanhang, tack vare en dominant insats på tävlingsdagen. Med det revanscherade han sig för sitt misstag som kostade segern på Phoenix. Bobby Rahal slutade tvåa, medan Nigel Mansell slutade trea. Mansell hamnade dock i blåsväder, sedan Al Unser Jr. ankklagat honom för en blockering som lett till att Unser tvingades bryta. Mansell blev dock inte bestraffad.

Slutresultat

1993 i USA
Champ Car-tävlingar 1993
1993
Miller Genuine Draft 200 1993

Miller Genuine Draft 200 1993 var ett race som var den femte deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1993. Racet kördes den 6 juni på Milwaukee Mile. Nigel Mansell "tryckte plattan i botten" i samband med den sista omstarten, och till skillnad från i Indianapolis 500 veckan innan kunde ingen svara. Mansell tog därmed sin första seger på en ovalbana. Raul Boesel gjorde en storartad insats för andra tävlingen i rad, men det räckte inte för att ta sin första seger. Emerson Fittipaldi följde upp sin vinst på Indy genom att bli trea. Dessa tre förare var också de som ledde mästerskapet, med Mansell i en relativt klar ledning.

Slutresultat

1993 i USA
Milwaukee
1993
Pacojet

Pacojet är en köksapparat som används för att bearbeta djupfrysta råvaror, främst till glass och sorbet men även för mousser och soppor. Den uppfanns ca 1989 av en grupp franska, tyska och schweiziska kockar i syfte att kunna tillaga mat som lagrats under längre tid, utan att den skulle förlora kvalitet, smak, färg- eller näringsämnen. Pacojet finns idag i restaurangkök över hela världen.

Externa länkar
pacojet.com

Köksredskap
ITT Automotive Detroit Grand Prix 1993

ITT Automotive Detroit Grand Prix 1993 var ett race som var den sjätte deltävlingen i PPG IndyCar World Series 1993. Racet kördes den 13 juni på Detroits gator. Danny Sullivan tog sin sista seger i CART-sammanhang, i ett race som mest mindes för att Emerson Fittipaldi blev bestraffad för tjuvstart, då domarna ansåg att han stuckit iväg innan den gröna flaggan föll. Både han och mästerskapsrivalen Nigel Mansell tvingades bryta, vilket gjorde att det blev flera nya ansikten i toppen. Den stora överraskningen var Andrea Monterminis fjärdeplats i sin debut i mästerskapet. Raul Boesel närmade sig Mansell i totalställningen genom att bli tvåa, medan Mario Andretti slutade på tredje plats.

Slutresultat

1993 i USA
Detroit
1993
James Murray Mason

James Murray Mason, född 3 november 1798 på Analostan Island (numera Theodore Roosevelt Island) i Fairfax County, Virginia (numera i Washington, D.C.), död 28 april 1871 nära Alexandria, Virginia, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Virginia i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1837-1839 och sedan i senaten 1847-1861.

Mason utexaminerades 1818 från University of Pennsylvania. Han studerade sedan juridik vid The College of William & Mary och inledde 1820 sin karriär som advokat i Winchester. Han deltog i Virginias konstitutionskonvent år 1829 och var elektor för Andrew Jackson i presidentvalet i USA 1832.

Mason efterträdde 1837 Edward Lucas som kongressledamot. Han efterträddes två år senare av William Lucas. Senator Isaac S. Pennybacker avled 1847 i ämbetet och efterträddes av Mason.

Mason var tillförordnad talman i senaten (president pro tempore of the United States Senate) från januari till mars 1857. Han uteslöts 1861 ur senaten på grund av sitt stöd till sydstaternas utträde ur USA.

Amerikas konfedererade stater skickade Murray till ett diplomatiskt uppdrag i England och Frankrike. Han var på från Havanna ombord ett brittiskt fartyg, RMS Trent då han och John Slidell blev tillfångatagna av USA:s flotta. De fick tillbringa några månader i fångenskap i Boston innan de fick fortsätta resan till Europa. Efter amerikanska inbördeskriget bodde Murray fram till år 1868 i Kanada och återvände sedan till Virginia.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Virginia
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Män
Födda 1798
Avlidna 1871
Alumner från University of Pennsylvania
Alumner från College of William & Mary
M.C. Gainey

Mike Connor Gainey, född 15 juni 1948 i Jackson, Mississippi, är en amerikansk skådespelare som bland annat medverkat i filmerna Breakdown, Con Air, Terminator 3 och Sideways.

Filmografi

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1948
Levande personer
Män
Personer från Jackson, Mississippi
William Cathcart, 1:e earl Cathcart

William Schaw Cathcart, 1:e earl Cathcart, född 17 september 1755, död den 16 juni 1843, var en brittisk general och diplomat. Han var far till Charles Cathcart, 2:e earl Cathcart och generalen George Cathcart.

År 1771 flyttade han till Sankt Petersburg, där hans far var ambassadör. 1773-1777 studerade han juridik. År 1776 fick han, sedan han utsetts till Lord of Parliament i Skottland, ett befäl vid 7:e dragonregementet och 1777 förflyttades han till striderna i Nordamerika, där han fick två utmärkelser på slagfältet. Han överfördes därefter till 17:e lätta dragonregemenetet och utmärkte sig vid slaget vid Monmouth den 28 juni 1778.

Lord Cathcart återvände till Storbritannien av hälsoskäl år 1780 och blev 1781 överstelöjtnant i Coldstream Guards. År 1788 utsågs han till representative peer i House of Lords och 1792 blev han överste vid 29:e infanteriregementet. Efter att ha deltagit i striderna i Nederländerna 1793-1795 utsågs han till generalmajor och 1801 blev han generallöjtnant.

1803 till 1805 var Lord Cathcart överbefälhavare på Irland. 1805 sändes han som befälhavare på en brittisk expedition till Hannover. 1807 ledde han genom lord Castlereaghs försorg den brittiska expeditionsstyrkan till Köpenhamn, där bombardemanget av Köpenhamn ledde till att danskarna tvingades överlämna sin flotta till Storbritannien. Fyra veckor efter danskarnas kapitulation utsågs han till Viscount Cathcart of Cathcart och Baron Greenock of Greenock.

I januari 1812 utsågs Lord Cathcart till general och strax därefter blev han Storbritanniens ambassadör i Ryssland. Han var även militärkommissionär i Ryssland och tjänade vid de allierades högkvarter under sjätte koalitionskriget mot Napoleon I 1812-1814. Efter kriget upprätthöll han posten som ambassadör i Ryssland fram till 1820, då han återvände till Storbritannien. Lord Cathcart dog 1843 på sitt gods nära Glasgow.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1930.

Skotsk adel
Brittiska politiker
Brittiska generaler
Brittiska diplomater
Födda 1755
Avlidna 1843
Män
Svensk uppslagsbok
William Cabell Rives

William Cabell Rives, född 4 maj 1793 i Amherst County, Virginia, död 25 april 1868 nära Charlottesville, Virginia, var en amerikansk politiker och diplomat. Han representerade delstaten Virginia i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1823-1829 och sedan i senaten 1832-1834, 1836-1839 samt 1841-1845. Han var chef för USA:s diplomatiska beskickning i Frankrike 1829-1832 och 1849-1853.

Rives studerade vid Hampden-Sidney College och The College of William & Mary. Han inledde sin karriär som advokat i Charlottesville. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1822. Han omvaldes tre gånger och avgick sedan 1829 för att tillträda som USA:s minister i Paris. Han återvände 1832 till USA. Senator Littleton Waller Tazewell avgick 1832 och efterträddes av Rives. Han avgick i sin tur år 1834 och efterträddes av Benjamin W. Leigh.

Senator John Tyler avgick 1836 och efterträddes av Rives. Han var kvar i senaten fram till slutet av Tylers mandatperiod år 1839 som demokrat. Virginias lagstiftande församling kunde inte enas om en efterträdare. Rives valdes sedan år 1841 till en ny mandatperiod efter att han hade bytt parti till whigpartiet. Han efterträddes 1845 av Isaac S. Pennybacker.

President Zachary Taylor utnämnde Rives år 1849 på nytt till beskickningschef i Paris. Han fortsatte i sitt uppdrag efter Taylors död under president Millard Fillmore. Han återvände 1853 till USA och efterträddes som beskickningschef av John Y. Mason.

Rives var först emot sydstaternas utträde ur USA men förblev lojal mot Amerikas konfedererade stater under hela amerikanska inbördeskriget. Han var ledamot av CSA:s representanthus 1864-1865.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Virginia
Ledamöter av USA:s senat från Virginia
Amerikanska diplomater
Amerikanska demokrater
Amerikanska whigs
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Amherst County
Födda 1793
Avlidna 1868
Män
Alumner från College of William & Mary
Olaf Prenzler

Olaf Prenzler, född den 2 april 1958 i Käsdorf, är en tysk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning för Östtyskland.

Penzlers främsta meriter kom på 200 meter. Han vann EM-guld 1982 i Aten och vid EM 1978 slutade han på andra plats. Han deltog vid Olympiska sommarspelen 1980 i Moskva men blev då utslagen i semifinalen.

Han blev även tre gånger silvermedaljör vid EM som en del av östtyska stafettlag på 4 x 100 meter.

Personliga rekord 
 200 meter - 20,46 från 1982

Källor 

 Fakta på Sports-references-webbplats

Födda 1958
Östtyska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Östtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1980
Europamästare i kortdistanslöpning
Andreas Knebel

Andreas Knebel, född den 21 juni 1960 i Sangerhausen, är en tysk före detta friidrottare som tävlade i kortdistanslöpning för Östtyskland.

Knebels främsta merit är silvret på 400 meter vid EM 1982. Han ingick i det östtyska stafettlag på 4 x 400 meter som blev silvermedaljörer bakom Sovjetunionen vid Olympiska sommarspelen 1980 i Moskva.

Personliga rekord 
 400 meter - 45,29 från 1982

Källor 

 Fakta på Sports-references-webbplats

Födda 1960
Östtyska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Olympiska silvermedaljörer 1980
Östtyska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Östtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1980
Armas-Eino Martola

Ilmari Armas-Eino Martola, född 12 maj 1896 i Brahestad, död 5 februari 1986 i Helsingfors, var en finländsk general av infanteriet (1982).

Biografi 
Martola anslöt sig till jägarrörelsen 1915 och deltog i finska inbördeskriget 1918, där han bland annat deltog i striden vid Lembois, varefter han verkade som militärattaché i Paris och skyddskårernas generalstabschef. Han var god vän med Carlos Adlercreutz sedan början av 1920-talet, från tiden på krigshögskolan i Frankrike. Under vinterkriget var han generalstabschef för hemtrupperna och 1:a Divisionens kommendör vid Karelska näset och under fortsättningskriget 2:a Divisionens kommendör samt kommendör för VI armékåren norr om Ladoga. 

År 1944 var Martola andra utrikesminister och 1944-1946 landshövding i Nylands län.

Han var ordförande i Suomen Paperitehtaiden Yhdistys 1946-1963 och 1951-1972 för finska Röda korset. Han satt även i styrelsen för Helsingfors OS-kommitté samt var spelens ledare. 

Martola var militär sakkunnig i FN 1956-1957 och chef för FN-truppen på Cypern 1966-1969.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Källor

Externa länkar 
 

Landshövdingar i Nylands län
Finländska generaler
Mannerheimriddare
Personer i finska inbördeskriget
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Personer från Brahestad
Födda 1896
Avlidna 1986
Män
Fashodakonflikten

Fashodakonflikten eller Fashodaaffären var en dispyt 1898–1899 över landområden i östra Afrika mellan kolonialmakterna Storbritannien och Frankrike.

Britterna hade som mål att behärska en sammanhängande  landremsa på den afrikanska kontinenten som skulle sträcka sig från Kairo till Kapkolonin, medan fransmännen försökte få kontroll över en väst- till östkustlig oavbruten landsträcka. Fransmännens framträngande till Nilen ledde till allvarliga politiska förvecklingar mellan Frankrike och Storbritannien.  

En fransk expedition från Kongo under Jean-Baptiste Marchand besatte 10 juli 1898 Fashoda vid Vita Nilen. Efter slaget vid Omdurman nådde en brittisk styrka under Horatio Herbert Kitchener  fram till Fashoda 21 september 1898.

Frankrike gav dock upp sina anspråk och utrymde platsen 11 december samma år. Genom en deklaration 1899 avgränsades de båda ländernas intressesfärer i dessa trakter, varvid Frankrike avstod från övre Nildalen.

Källor 
Nordisk Familjebok 1951-55 års upplaga bd. 7 sp. 246

Afrika under 1800-talet
Storbritannien under 1800-talet
Frankrike under 1800-talet
1898
Allison Iraheta

Allison Iraheta, född 27 april 1992, är en amerikansk sångerska från Los Angeles, Kalifornien, som slutade på fjärde plats i den åttonde säsongen av American Idol. Hennes debutalbum Just like You kom ut den 1 december 2009.

Allison Iraheta bildade bandet Halo Circus januari 2013. Bandet bestod då av Iraheta (sång), Matthew Hager (basgitarr och keyboard), David Immerman (gitarr) och Valerie Franco (trummor). Franco lämnade bandet juni 2013 och ersattes av Veronica Bellino. Från juni 2017 har bandet varit en duo, Iraheta och Hager.

Diskografi

Solo 
Studioalbum

Singlar
2009 – "Friday I'll Be Over U"
2010 – "Scars"
2010 – "Don't Waste the Pretty" (med Orianthi)

Med Halo Circus 
Studioalbum

Externa länkar

Officiell webbplats (Halo Circus)

Amerikanska sångare
Födda 1992
Kvinnor
Levande personer