Finsk grammatik



Uttal 
Uttalet av finska överensstämmer huvudsakligen med skriften. Uttalet av u motsvaras dock av svenskans o (som i bok, inte som i korv), medan o motsvaras av å.

Bokstaven N ljuder olika beroende på positionen i ett ord:
 N före K uttalas NG, till exempel kenkä [kengkä] och onko [ongko].
 N före P uttalas M, till exempel onpa [ompa].
 N före L uttalas L, till exempel samanlainen [samallainen].
 N före M uttalas M, i detta fall likt mm (lång uttal).

Uttalet för NG är normalt alltid långt, till exempel Helsingin och kengät.
Kort ng-ljud återfinns bara i lånord likt signaali, annars uttalas bokstaven G alltid som hårt, dvs till exempel gavel.

Mer om finskans uttalsskillnader gentemot svenska kan läsas på artikeln om finska.

Morfologi

Pronomen

Personliga pronomen

Demonstrativa pronomen

Interrogativa pronomen

Relativa pronomen

Reciproka pronomen

Reflexiva pronomen

Indefinita pronomen

Indefinita adjektiv

Substantiv

Kasus 

Finskans kasussystem kan inte direkt överföras på svenska prepositioner då finskan favoriserar internlokativa prepositioner över externa. Jämför svenskans Jag sitter på bussen mot finskans Istun linja-autossa (rakt översatt Jag sitter i bussen). Samtliga kasus uppvisar därutöver även andra funktioner, till exempel tid, sätt och medel. Exempelvis Perjantaina = på fredag (inte som fredag) och Pidän hänestä  = Jag gillar honom/henne där ändelsen -stä rent semantiskt snarare motsvarar svenskans om.

Utöver detta kan tilläggas att abessivet, utöver bruket i tredje infinitiven, är begränsat i dagligt språk där det snarare ersätts av prepositionen ilman tillsammans med substantivet i partitiv.

Plural 
Det finns tre olika 'plural' i finska.

Nominativ plural 
Plural bildas genom att t läggs till böjningsstammen.

Efter räkneord 
Efter räkneord används partitiv singularis.

Böjda pluraler 
När ett ord i plural är böjt i ett annat kasus än nominativ ersätts plural-t:et med i, varefter man hakar på i stort sett samma ändelser som i singular.

Böjning av pronomen

Substantiv- och adjektivstammar

Vokalstammar 
Ett ord med en vokalstam har en vokal i slutet av ordet i nominativ, och behåller vokalen i alla former. Stamvokalen kan dock ändras i vissa böjningsformer:

Förändringen av fornfinskans slutliga e till i betyder att stamvokalen av ett ord som slutar på i inte kan bestämmas från endast nominativ; en av böjningsformerna måste konsulteras. Men de flesta gamla ärvda orden som slutar på i är på nedgång som e-stammarna (eller konsonant, se nedan), medan nyare lånord, där i oftast läggs till för fonetiska skäl (som i halli (hall och ruuti (krut)), som hela tiden håller på att minska.

Konsonantstammar

-s substantiv 
Vokalisering eller lenition finns som tillägg till någon konsonantgradation, t.ex. kuningas (nominativ) ~ kuninkaan (genitiv) ~ kuninkaaseen (illativ) eller mies (nominativ) ~ miehen (genitiv) ~ mieheen (illativ).

-nen substantiv 
Detta är en mycket vanlig klass av vanliga substantiv (t.ex. nainen "kvinna"), många egennamn och många vanliga adjektiv. Genom att lägga till -nen till många substantiv skapas enkelt ett adjektiv (muovi "plast" - muovinen "gjord av plast/plastig", jämför sv. -ig, rand - randig). Det kan också fungera som diminutiv.

Formulären fungerar som om det slutade på -s, förutom i nominativ, där det slutar på -nen. Det är så enkelt som att man tar bort -nen och lägger till -e varefter böjningsändelsen läggs till:

Här är en liten lista med ord som används som diminutiv:

Diminutivformen existerar mestadels i efternamn som är gamla ord vars innebörd oftast har förvrängts:

-e substantiv 
De äldre -h och -k stammarna har förändrats ganska drastiskt. Dessa konsonanter "överlever" inte i någon paradigm och dessa substantiv slutar på ett oföränderligt -e. Men den tidigare existensen av en konsonant kan i stort sett fortfarande existera i ordböcker i och med att det representerar en svag gradering och varje ord har två stammar; en svag stam "konsonantstam" där slutkonsonanten har assimilerats (används för partitiv singular), och en stark stam "vokalstam" som de flesta suffix tillämpas. Vokalstammen har ett extra -e: perhe "familj" - perhee, perheessä, perheellä osv. som representerar den historiska förlusten av en mittenkonsonant som ibland kan bli hittat i dialekter med ett -h- (t.ex. "rost": ruoste - ruostehena).

I dagens finska beter sig alla som ord som slutar på e som gamla h-stammar. I vissa dialekter har denna h-stam skiftats till s-stammen istället, till exempel österbottnisk finska har venes utvecklats ur veneh som heter veneen (båt) på riksfinska. Illativet ändrar också sin form på konsonantstammen där ändelsen -hen är ändrad till -seen, såsom -hen är genitiv.

Den svaga stammen som finns i "ordböcker" resulterar från en annan historisk förändring där en slutkonsonant har försvunnit. Detta är en viktig böjning eftersom partitivets suffix läggs till direkt på denna stam där konsonanten har assimilerats till ett -t- istället för att försvinna. Andra böjningsändelser har tillägget till den starka stammen/vokalstammen.

Adjektiv

Konjugation 
I finskan böjs adjektiven som substantiven och ett adjektiv måste böjas i antal och kasuset som substantivet böjs i.

Här är några få adjektiv:

Och här är några exemplen på hur adjektivet böjs efter substantivets böjningar:

Adjektiven böjs på samma regler som substantiven när de böjs efter substantiven.

Formering av komparativ 
Komparativformerna av adjektiven bildas genom att lägga till -mpi till böjningsstammen. Till exempel:

Adpositioner 
Postpositioner ("efterled") är mycket vanliga i finska språket medan prepositioner ("förled") är relativt sällsynta. Vissa adpositioner kan användas både som prepositioner och postpositioner eller ersättas av kasusändelser som ofta har samma funktion som svenskans prepositioner.

Postpositioner placeras efter huvudorden som oftast står i genitiv: isän kanssa 'med pappa', juhlien jälkeen 'efter festen'. Propositioner som står efter ett personligt pronomen kompletteras med motsvarande possessivsuffix, i vilket fall kan pronomenet självt utelämnas: näen suoraan (sinun) lävitsesi 'jag ser rakt igenom dig', (meidän) kanssamme 'med oss'. Det här gäller inte de postpositioner som kräver ett annat kasus.

Exempel på vanliga postpositioner:

Efter prepositioner står nominalfraser i allmänhet i partitiv: ilman minua 'utan mig', ennen oppituntia 'innan lektionen'. Exempel på vanliga prepositioner:

Verb

Modus

Imperativ 
Exempel: Ät ett äpple

Jakande
syö omena - ät (du) äpplet/ett äpple 
hän syököön omenan - han/hon må äta äpplet 
syökäämme omena - låt oss äta äpplet/ett äpple
syökää omena - ät (ni) ett äpple (Jämför: Syökää omenaa! - Ät äpple! (allmänt))
he syökööt omenan - de må äta äpplet

Nekande
älä syö omenaa - ät (du) inte äpplet/ett äpple 
hän älköön syökö omenaa - han/hon må inte äta äpplet
älkäämme syökö omenaa - låt oss inte äta äpple
älkää syökö omenaa - ät (ni) inte äpple
he älkööt syökö omenaa - de må inte äta äpplet

Infinitiv

Första infinitiv 
Det är ordboksformen och slutar på -a eller -ä. Denna form benämns lativ. Den förekommer också i translativ och betyder då för att: 
 Emme elä syödäksemme, vaan syömme elääksemme. = vi lever inte för att äta, utan vi äter för att leva.

Andra infinitiv 
Formen är som första infinitiv men slutar på -e i stället. Den kan förekomma i genitiv som sättadverbial:
 Tyttö tuli itkien kotiin. = Flickan kom hem gråtande.
I inessiv bildar den ett tidsadverbial, som blir en tidsbisats på svenska:
 Kevään tullessa jäät sulaavat. = När våren kommer smälter isarna.
Ett substantiv i genitiv eller en possessiv ändelse visar vem som är subjektet i tidsbisatsen.

Tredje infinitiv 
Tredje infinitivet beskriver handlingar. I svenskan motsvaras det generellt av uppbyggnaden är och....
Det baseras kring att verbets ordstam fogas till -ma/mä och därtill kasusändelsen.

Tredje infinitiv inessiv
Beskriver att någon för närvarande utför en handling. Till exempel:
Kalle är och läser i biblioteket = Kalle on lukemassa kirjastossa

Tredje infinitiv elativ
Beskriver att någon har utfört en handling och förslagsvis nu har återvänt från den. Till exempel:
Kalle återvänder från att ha läst = Kalle palaa lukemasta

Tredje infinitiv illativ
Beskriver att någon har för avsikt att utföra en handling. Till exempel:
Kalle går för att simma = Kalle menee uimaanTredje infinitiv adessiv
Beskriver hur någon utför en handling. Till exempel:Kalle studerar genom att läsa = Kalle opiskelee lukemallaTredje infinitiv abessiv
Beskriver hur någon inte utför en handling. Till exempel:Kalle och Roger hinner utan att springa  = Kalle ja Roger ehtivät juoksematta Räkneord 
Grundtal
Grundtalen ett till tio.

För att skapa talen elva till nitton läggs "toista" till entalet: yksitoista, kaksitoista, …, yhdeksäntoista. Tjugo är helt enkelt "kaksikymmentä", det vill säga "två tior" (kymmenen står i partitiv efter tal precis som substantiv vanligtvis gör). Tiotalen blir kolmekymmentä, neljäkymmentä, …, yhdeksänkymmentä.

100 är "sata", 200 är "kaksisataa" och så vidare.

1000 är "tuhat", 2000 är "kaksituhatta" och så vidare.

Talet 3721 i skrift blir alltså "kolme-tuhatta-seitsemän-sataa-kaksi-kymmentä-yksi" (ordet skrivs utan mellanslag; bindestrecken är bara utsatta för tydlighetens skull)

Långa tal (som 32534756) delas in i tusental med mellanrum, som på svenska (32 534 756). Om man skriver ut det i text ska mellanrum finnas på samma ställen (ordet "miljoona" skrivs också separat). 32 534 756 blir alltså "kolme-kymmentä-kaksi miljoonaa viisi-sataa-kolme-kymmentä-neljä-tuhatta seitsemän-sataa-viisi-kymmentä-kuusi" (bindestrecken används återigen bara för tydlighetens skull).
Tal kan böjas i kasus; då böjs alla delar av talet utom det oböjliga "toista".

Ordningstal
Ordningstalen 1-19. Första och andra är tämligen oregelbundna, medan elfte och tolfte är mer logiska.

Syntax

Kasusanvändning

Inre och yttrelokalkasus
Adessiv används när levande varelser har något och inessiv när livlösa ting har något:
 Seijalla on liian ohuet sukat. = Seija har för tunna strumpor. Toisessa sukassa on reikä. = Den ena strumpan har ett hål.Adessiv används för att visa vilken position något har medan inessiv syftar på att föremålet är på sin avsedda plats. Jämför:
 Tavarat ovat laiturilla. = Sakerna är på bryggan. Vene on laiturissa. = Båten ligger (förtöjd) vid bryggan. Maljakko on pöydällä. = Vasen står på bordet. Ruoka on pöydässä. = Maten är serverad.Obestämd och bestämd tidpunkt
Adessiv används ofta för en obstämd tidpunkt medan essiv för en bestämd.
 Kesällä nousemme usein varhain aamulla. = Om sommaren stiger vi ofta upp tidigt om morgonen. Tänä kauniina päivänä voimme olla ulkona. = Denna vackra dag kan vi vara ute.Satsförkortningar
I stället för en bisats som uttrycker tid, sätt eller mål för handlingen, kan man i finskan göra en så kallad satsförkortning. I stället för ett personböjt verb i bisatsen, har man verbet i andra infinitiv i inessiv eller genitiv respektive första infinitiv i translativ. Personen uttrycks genom genitiv eller possesivändelse om infinitivet är aktiv. Med passivt infinitiv anges inte agenten.

Satsförkortningar som uttrycker tid
De består av andra infinitivet i inessiv. Några exempel:

 Kevään tullessa jäät sulavat. = När våren kommer smälter isarna. Tuletteko meille palatessanne? = Kommer ni till oss, när ni kommer tillbaka (på återvägen)? Toukoja tehtäessä oli suuria sateita. = När man höll på med vårsådden, kom det mycket regn.''

Referenser

Noter

Källor

Finska
Grammatik efter språk