kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tinatin Kandelaki

Tinatin "Tina" Kandelaki (georgiska: თინათინ კანდელაკი, Tinatin Kandelaki, ryska: Тинати́н (Ти́на) Ги́виевна Кандела́ки, Tinatín (Tína) Gívijevna Kandeláki) född 10 november 1975 i Tbilisi, är en välkänd TV-programledare med georgisk bakgrund på två ryska TV-kanaler, STS och NTV. Kandelaki är delägare till Apostol Media, ett bolag som inriktar sig på två huvudområden: PR-tjänster för större internationella och ryska klienter och TV-produktion för de ledande ryska TV-kanalerna. 

Tinatin föddes till Givi och Elvira Kandelaki. Kandelaki är en forntida georgisk adelssläkt som härstammar från den grekiska ön Kreta. Hennes mor är av armenisk härkomst.

Den 26 november 2006 var Kandelaki med som passagerare i en Enzo Ferrari-olycka i Nice, Frankrike. Föraren var den ryske miljardären Sulejman Kerimov. Medan Kerimov skadades allvarligt ådrog sig Kandelaki endast mindre skador och hon vårdades under en kort tid på sjukhus i Nice.

Externa länkar

Referenser

Noter 

Födda 1975
Personer från Tbilisi
Levande personer
Kvinnor
Georgiska TV-programledare
Ryska TV-programledare
Arnold Wilson

Göran Arnold Wilson, född 25 maj 1883 i Göteborg, död 23 februari 1930 i Askim, var en svensk skeppsredare.

Arnold Wilson var son till skeppsredaren A.O. Wilson och Olga Robertson, och var sedan 1907 gift med Kerstin Lignell, dotter till direktör R. Lignell och E. Allen.

Wilson bedrev studier i Hannover, och var kontorsanställd i Le Havre och Hull åren 1900-1903. Därefter var han anställd på Wilson & Co i Göteborg 1904-1912, 1912-1917 delägare i firman och 1917-23 ensam innehavare. 1923 inträdde konsul William Kjellberg som hälftenägare. Kjellberg tog över hela ägandet efter Wilsons bortgång. Arnold Wilson var under sin livstid även direktör i Wilson & Co i Stockholm och Köpenhamn samt för AB Hofås Villastad. Han ägde och bebodde Mariehus i Stora Hovås.

Källor

 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923
 Stor-Göteborg. Göteborg 1957

Svenska redare
Män
Födda 1883
Avlidna 1930
Näringslivspersoner från Göteborg
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Tjänstepensionsförsäkring

En tjänstepensionsförsäkring är en försäkringslösning för att trygga (säkerställa framtida utbetalning av) en tjänstepension. Den kan tecknas av arbetsgivaren till förmån för arbetstagaren, eller tecknas av arbetstagaren, men då betalas av arbetsgivaren. I sitt upplägg är tjänstepensionsförsäkringen en form av livförsäkring och får meddelas av livförsäkringsbolag och tjänstepensionskassor. För den stora massan av tjänstepensionsförsäkringstagare gör arbetstagaren ett val av tjänstepensionsinstitut via en så kallad valcentral. Valcentralens uppgift är att administrera val av tjänstpensionstut åt fackförbunden. Sverige är ett av få länder där försäkringslösning används för att trygga tjänstepensioner.

Pension
Försäkringsväsen
Försäkringsrätt
Franska Västindien

Franska Västindien eller Franska Antillerna () är en term som avser de sju territorierna som för närvarande är enligt fransk suveränitet i Antillerna, Västindien: de två utomeuropeiska departementen Guadeloupe (Basse-Terre och Grande-Terre) och Martinique, de två utomeuropeiska kollektiven Saint Martin och Saint-Barthélemy, plus öarna i Îles des Saintes, Marie-Galante och La Désirade som är underlydande områden till Guadeloupe för tillfället. 

Dessutom har några av öarna i nuvarande och tidigare Brittiska Västindien styrts en gång i tiden av Frankrike. På vissa av dem talas ett fransk-baserat kreolspråk.

Tidigare öar i Franska Västindien
Hispaniola (den tidigare franska kolonin, Saint-Domingue, låg på den västra tredjedelen av ön som nu är landet Haiti)
Dominica
Grenada
Grenadinerna
Saint Croix
Saint Kitts
Saint Lucia
Saint Vincent
Tobago

Se även
Brittiska Västindien
Franska Karibien

Västindiens geografi
Frankrikes avhängiga territorier
Theodor Willerding

Theodor James Willerding, född 28 mars 1854 i Göteborg, död 2 juli 1929 i Göteborg, var en svensk grosshandlare.

Theodor Willerding var son till Edwin Willerding och Cecilia Scarth, och sedan 1883 gift med Helfrid Anderson, dotter till Carl August Anderson och Alida Sofia Lindgren.

Willerding studerade i Göteborg vid realgymnasiet och Göteborgs handelsinstitut åren 1863-1873, praktiserade på kontor i staden 1874-1889 och var delägare i Wilson & Co 1890-1918. Han var även VD för Ångfartygs AB Thule 1906-1916 och för Ångfartygs AB S:t George 1912-1918.

Källor

 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923

Vidare läsning

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Göteborg
Riddare av Vasaorden
Män
Födda 1854
Avlidna 1929
Projekt 667BDRM Delfin

Projekt 667BDRM Delfin eller Delta IV-klass är den sista ubåtstypen ur Delta-klassen. Utvecklingen av denna klass hade påbörjats under det sena 1970-talet och mellan åren 1985 och 1992 levererades sju stycken ubåtar till den sovjetiska/ryska flottan. Delta IV-klassen hade fått en ännu tystare framdrivning än sina föregångare. För att lyckats med detta så hade flera system såsom framdrivningen isolerats i de inre delarna av ubåten. Man hade även utvecklat en ny typ av propeller som med sina fem blad kraftigt minskade oljud under färd.

Delfin bär på 16 stycken ballistiska robotar och liksom på Kalmar-klassen är dessa bestyckade med flera kärnstridsspetsar. Man kan som tidigare avfyra alla robotar på samma gång men nu även under färd och i undervattensläge.

Idag tjänstgör sex Delfin-ubåtar i den ryska flottan. Dessa genomgår nu moderniseringar och kommer förmodligen hållas i tjänst långt in på 2010-talet för att efter hand ersättas av den nya Borej-klassen. I januari 2008 hade fyra av de sex Delfin-ubåtarna genomgått uppgraderingar och skrovförbättringar. De har också fått nya ballistiska robotar av typen R-29RMU2 Sineva.

Ubåtsklasser
Ryska ubåtar
Sovjetiska ubåtar
Kärnkraftsdrivna ubåtar
James Robert Dickson

James Robert Emil Dickson, född 18 december 1878 i Göteborg, död 10 mars 1945 i Göteborg, var en svensk godsägare (Överås) och affärsman.

Robert Dickson studerade i Göteborg och Lund, och var VD för Bleckvarufabriken 1902–1907. Han hade flera styrelseuppdrag, bland annat för Sydsvenska Kredit AB, AB Göteborgs bank, Lund-Bjerreds Järnvägs AB, Allmänna Svenska Utsädes AB, Lessebo, Svenska Kritbruks AB, Östra Skånes Torvströfabrik, Aktieselskabet National, Svenska Dagbladet, AB Mölnlycke-Trysil, AB Edsvalla Bruk, Wermlands Elektriska Försäljnings AB, Hillringsbergs AB, Fryksfors AB, Billeruds AB, Slottsbrons Sulfit AB, Dejefors Kraft- & Fabriks AB, Kyrkebyns Sulfit AB, Borgviks AB.

Robert Dickson hade således erfarenheter från olika företag, och blev 1916 delägare i firman Dickson & Sjöstedt.

Familj
Han var son till Robert Dickson och Emily Quensel, och var sedan 1903 gift med Helen Parr Anker, dotter till Conrad Anker från Kristiania och Helene Parr. Makarna Dickson är begravda på Örgryte gamla kyrkogård.

Källor
 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923
 Dickson, Robert Emil på SvenskaGravar.se 

Födda 1878
Avlidna 1945
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Riddare av Vasaorden
James Robert
Näringslivspersoner från Göteborg
Gravsatta på Örgryte gamla kyrkogård
Män
Franska Karibien

Franska Karibien är en term som varierar i betydelse med dess användning och referensram. Denna tvetydighet gör den väldigt annorlunda från termen Franska Västindien som hänvisar till specifika formella franska besittningar i Västindien-regionen. När termen används för att indikera en geografisk plats, som i “besöka Franska Karibien”, kan termen hänvisa till någon av följande:

Områden i eller runt Västindien som är övervägande fransktalande eller talar franskkreol. Dessa områden inkluderar:

De två officiella franska utomeuropeiska departementen är Guadeloupe och Martinique. Saint Martin och Saint-Barthélemy, tidigare knutna till departementet Guadeloupe, har hållit separat status som utomeuropeisk kollektivitet sedan 2007. Dessa karibiska Départments et Collectivités d’Outre Mer är också känt som Franska Västindien. Termen "Franska Karibien" kan också hänvisa till ett område som uppvisar en kombination av fransk och karibiska kulturella influenser i köket, stil, arkitektur och så vidare.

När termen används som i “franskkaribiska öar” eller "franskkaribisk stil" är termen är också tvetydig och beror på användarens referensram och sammanhang.

Se även
Franska Västindien

Västindiens geografi
Frankrikes avhängiga territorier
Adolf Bratt

Bengt Adolf Wilhelm Bratt, född 10 juni 1849 på Brosäter i Bro socken, Värmland, död 18 december 1934 i Göteborg, var en svensk grosshandlare, redare och generalkonsul.

Biografi
Föräldrar var kaptenen och godsägaren Carl Mauritz Bratt och Sophia Magdalena Lilliehöök af Gälared och Kolbäck. Fadern hade inte råd att låta sonen Adolf gå den militära banan som han önskat. Det blev förbehållet den äldste sonen Claës. Så efter skolgång vid lyceum i Uppsala 1863, Tekniska skolan i Borås 1864 och Göteborgs handelsinstitut 1868 började han som anställd vid en trävarufirma i Halmstad. Sedan var han anställd hos August Carlsson & Co. i Göteborg som chef för dess kolavdelning och blev bekant med trävaru- och kolbranschen samt rederiverksamhet. Han vistades även tidvis i England. 

Den 1 april 1877 inregistrerade Bratt den egna grosshandels- och rederifirman Adolf Bratt & Co, som bedrev importaffärer och rederirörelse. År 1901 blev han turkisk konsul i Göteborg och 1915 generalkonsul. Han innehade ett flertal offentliga och privata uppdrag och var exempelvis ordförande i styrelsen och VD för dotterbolagen Ångfartygs AB Adolf, Nordsjön och Östersjön.

Han inköpte 1886 egendomen Gullringsbo i Lerum, där han under flera decennier bedrev stuterimässig hästuppfödning med ibland upptill fyrtio hästar. Han importerade arbetshästar från England av Clydesdaleras och Ayrshirekor. Hästarna drog kolkärror på vintern och användes i jordbruket om sommaren. Vid dragtävlingar i Göteborg var Bratts Hannoveranare ofta de starkaste och omkring sekelskiftet 1900 var han med och startade hästkapplöpningar vid Partille. 

Bratt tilldelades utmärkelserna riddare av Nordstjärneorden, riddare av Vasaorden och Osmanska rikets Meschidie-orden av tredje klass.

Privatliv 
Från 1881 var han gift med Gertrud Kjellberg, dotter till grosshandlaren Carl Kjellberg och Ingeborg Arnoldson. Han var far till Arnold Bratt och Gustaf Adolf Bratt och  är begravd på Örgryte gamla kyrkogård.

Utmärkelser 

  Riddare av Nordstjärneorden.
  Riddare av Vasaorden.
  Osmanska rikets Meschidie-orden av tredje klass.

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Brattska handelshus i Göteborg. Jan Kuuse Jannes Snabbtryck: Stockholm 2020
 Bratt från Brattfors - en släktkrönika. Christian Bratt Andrén & Holms Boktryckeri AB: Stockholm 1992
 Släkten Bratt från Brattfors. Helmer Bratt AB Östgötakorrespondentens Boktryckeri: Linköping 1951

Externa länkar 
Fakta om fartyg: Brattbolagen

Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Främmande länders konsuler i Sverige
Riddare av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Personer från Bro socken, Värmland
Födda 1849
Avlidna 1934
Män
Gravsatta på Örgryte gamla kyrkogård
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Funifor

Funifor är en typ av skidlift/linbana eller kabinbana, skapad av Doppelmayr, och består av två dragvajrar och en bärlina. Likt kabinbanor är de två kabinerna inte sammankopplade med två vändbara ändar till vajrarna, utan körs på parallella spår.

På toppen rundas vajrarna och förs tillbaka till dalen istället för att runda över till andra sidan som på "vanliga" skidliftar. Med andra ord drivs inte vajersystemet tillbaka i motsatt riktning för användning av den andra kabinen. Denna unika funktion ger en funifor följande fördelar vid jämförelse med kabinbanestandard:

 Kabinerna drivs oberoende av varandra vilket ger högre kapacitet och kortare köer. 
 Mellanstationer är möjligt i andra platser än halvvägs. 
 Underhåll eller avstängning av en linje påverkar inte driften för den andra linjen.
 Hög vindstabilitet tack vare det horisontella avståndet mellan de två dragvajrarna.

Funifor är en ovanlig lifttyp som finns på några få platser, främst i Italien.

Se även 
 Funitel
 Gondolbana

Referenser

Externa länkar 
 Doppelmayr om funifor
 Funifor på Lift-World

Skidliftar
Arnold Bratt

Carl Arnold Bratt, född 30 oktober 1888 i Göteborgs domkyrkoförsamling, död där 8 januari 1930, var en svensk köpman.

Biografi 
Föräldrar var generalkonsuln Adolf Bratt och Gertrud Elisabeth Kjellberg samt äldre bror till Gustaf Adolf Bratt. Sedan 1914 var han gift med Carin Trapp, dotter till skeppsmäklaren Rudolf Andersson och Agnes Trapp.

År 1907 tog han studentexamen vid Göteborgs realläroverk, blev fil.kand. 1915, fil.lic. 1918 vid Göteborgs högskola. Åren 1907-1910 bedrev han även handels- och språkstudier i Storbritannien, Frankrike och Tyskland, bland annat vid University of London 1913. År 1909 blev han bokhållare i faderns firma Adolf Bratt & Co, 1915 prokurist och 1919 delägare. 

Han blev 1915 turkisk vicekonsul och innehade styrelseuppdrag i flera försäkrings-, bank och sjöfartsstyrelser samt industriföretag och 1927 blev han ledamot av Göteborgs stadsfullmäktige.

År 1926 satt han i organisationskommittén för de andra "Women's World Games" (Damolympiaden) i Göteborg.

Arnold Bratt är begravd på Örgryte gamla kyrkogård.

Bibliografi

Referenser

Noter

Externa länkar 
Brattbolagen
”Damolympiaden” i Göteborg 1926 och det olympiska spelet kring kvinnlig friidrott

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Näringslivspersoner från Göteborg
Ledamöter av Göteborgs kommunfullmäktige
Politiker från Göteborg
Födda 1888
Avlidna 1930
Män
Mathieu

Mathieu är ett franskt namn, som burits av bland andra:

Som förnamn 

 Mathieu Amalric
 Mathieu Flamini
 Mathieu Kassovitz
 Mathieu Kérékou
 Mathieu Molé 
 Mathieu Schneider

Som efternamn 

 Adolphe Mathieu
 Bruno Mathieu
 Césaire Mathieu
 Charles Louis Guillaume Mathieu
 Claude-Louis Mathieu
 Émile Mathieu, flera personer
 Émile Mathieu (tonsättare)
 Émile Léonard Mathieu
 François-Désiré Mathieu
 Georges Mathieu
 Jérémy Mathieu
 Michael Mathieu
 Mireille Mathieu
 Paul-Henri Mathieu
 Simone Mathieu

Franska mansnamn
Franska efternamn
Bratt (från Uddevalla)

Bratt är en svensk släkt som härstammar från en handlande i Uddevalla.

Släktens samband med andra Brattsläkter är ej känt. Den äldste kände stamfadern var Arvid Johansson Bratt, handlande i Uddevalla mot slutet av 1600-talet. Släkten var bosatt i staden i flera generationer.

Medlemmar
 Johan Wilhelm Bratt (1842-1914), köpman och politiker
 Emil Bratt (1874-1948), köpman

Källor

 Svenska släktkalendern 1917. Stockholm 1916

Se även
 Bratt (släkter)

Svenska släkter
Djamel Abdoun

Djamel Abdoun, född 14 februari 1986 i Montreuil, Frankrike, är en algerisk före detta fotbollsspelare (mittfältare). 

Abdoun var med i Algeriets trupp i fotbolls-VM 2010.

Källor

Algeriska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AC Ajaccio
Spelare i Manchester City FC
Spelare i CS Sedan Ardennes
Spelare i FC Nantes Atlantique
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i Nottingham Forest FC
Spelare i KSC Lokeren Oost-Vlaanderen
Spelare i Veria FC
Spelare i Ligue 1
Spelare i Ligue 2
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i English Football League
Spelare i Jupiler League
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Födda 1986
Levande personer
Män
Personer från Montreuil
Emil Bratt

Jonas Emil Bratt, född 24 maj 1874 i Göteborg, död 2 maj 1948 i Göteborg, var en svensk köpman.

Han var son till handlande Johan Wilhelm Bratt (1842-1914) i Göteborg och Hilda Gabrielson. Sedan 1905 var han gift med Elin Lannergren, dotter till handlande A.W. Lannergren och Julia Wahlgren.

Han studerade vid Göteborgs realläroverk och vid Göteborgs handelsinstitut. Han var även delägare i firmorna J.W. Bratt och J.W. Bratt & Söner. Fram till 1920 innehade han vin- och spirituosafirman J.W. Bratt. Det året övertogs firman av Vin- och Spritcentralen.

Emil Bratt bodde på Viktoriagatan 15 i Göteborg.

Se även
 Bratt (från Uddevalla)

Källor

 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923
 Svenska släktkalendern 1917. Stockholm 1916

Födda 1874
Avlidna 1948
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Män
Näringslivspersoner från Göteborg
Goričan

Goričan (ungerska: Muracsány) är en kommun och gränsort i Kroatien. Goričan har 3 148 invånare (2001) och ligger vid den kroatisk-ungerska gränsen i Međimurjes län. Gränsövergången till Ungern är belägen ca 3 km från ortens centrum.

Historia 
Arkeologiska fynd vid Goričan tyder på att människor har bebott området sedan järnåldern.

Orten Goričan finns omnämnt i ett dokument daterat 1478. Staden dominerades då av familjen Ernušt. Under 1500- och 1600-talet dominerades Goričan av den kroatiska adelsfamiljen Zrinski.

Kommunikationer 
Vid Goričan finns på- och avfarter till motorvägen A4 som bland annat passerar Čakovec och Varaždin och leder till huvudstaden Zagreb. I Ungern ansluter A4 till det ungerska motorvägsnätet och M7 som leder till Budapest.

Se även 
 Međimurje
 Centrala Kroatien

Referenser 

Orter i Međimurjes län
Gränsorter i Europa
Kroatiens kommuner
Projekt 667BDR Kalmar

Projekt 667BDR Kalmar (ryska: Кальмар, tioarmad bläckfisk) eller Delta III-klassen var ett stort steg framåt för den sovjetiska krigssmakten. Den var den första ubåten som kunde avfyra alla sina ballistiska robotar på en gång. Dessa robotar var även först i världen med att bära mer än en kärnstridsspets (MIRV). Kalmar-klassen hade också fått ett nytt styrsystem till sina torpeder som, när det lanserades, ansågs vara ett av världens bästa. Allt detta gjorde att Kalmar-klassen ansågs vara extremt slagkraftig och kom att bli ett stort hot för Natos styrkor.

Den första ubåten ur klassen togs i bruk 1976 och totalt byggdes 14 ubåtar varav minst fem stycken fortfarande tjänstgör i den ryska flottan. Ett flertal av de ubåtar som nu tjänstgör låg länge i den ryska marinreserven. Att man åter tog dessa i bruk i början av 2000-talet tros vara brist på nya ubåtar då bland annat arbetet med Rysslands nya strategiska ubåtsklass, Borej-klassen, har dragit ut på tiden. Med detta sagt så är det planerat att Kalmar-klassen ska tas ur tjänst inom de närmsta åren för att ersättas av den nyare Borej-klassen.

Externa länkar

Ubåtsklasser
Ryska ubåtar
Sovjetiska ubåtar
Kärnkraftsdrivna ubåtar
Bratt (från Mariestad)

Bratt är en svensk släkt från Mariestad.

Släkten framträder i Mariestad redan på 1500-talet med Hans Bratt, borgare och handelsman. Hans son Lars Hansson var borgmästare i Mariestad 1615.

Det anses att denna Brattsläkt liksom den stora Göteborgssläkten Bratt utgör en gren av den gamla frälsesläkten Bratt af Höglunda. Icke desto mindre har man inte kunnat bevisa släktskapet.

Vid ståndsriksdagen 1755 satt Carl Gustaf Bratt (1728-) för ätten Bratt af Höglunda, men blev ålagd att skaffa bevis för sitt adelskap.

Källor

 Svenska släktkalendern 1918. Stockholm 1917

Se även
 Bratt (släkter)

Svenska släkter
Flickan som inte ville kyssas

Flickan som inte ville kyssas är en ungdomsroman av Rose Lagercrantz, utgiven 1995 på Brombergs bokförlag. Boken är illustrerad av Ib Spang Olsen.

Handling
Annie är en judisk flicka som växer upp i Prag. Hon vill inte kyssa någon, hennes kyssar sparar hon till sin stora kärlek, och en dag dyker han upp. Orge är stark och orädd, då blir båda blixtförälskade, men så kommer kriget och skiljer dem åt.

Om boken
Boken belönades med Augustpriset 1995.

Källor

Svensk ungdomslitteratur
Historiska romaner
Böcker tilldelade Augustpriset
Skönlitteratur 1995
Prag i skönlitteratur
Svenskspråkig skönlitteratur
Svenska romaner
Andra världskriget i skönlitteratur
John Bratt (tidningsman)

John Fredrik Bratt, född 17 maj 1867 i Nora, död 2 oktober 1933 i Göteborg, var en svensk redaktör och journalist i Utbynäs i Göteborg.

Biografi
Han var son till gruvdisponenten Gustaf N.E. Bratt och Nina von Gegerfelt och var sedan 1896 gift med Sally Johnson (död 1918), dotter till tjänstemannen Jonas Johnson och Lovisa Löfberg. 

År 1885 tog han studentexamen. Han blev fil.kand. i Uppsala 1889 och var 1889-1921 medarbetare och redaktör för Göteborgs Handels- och Sjöfartstidnings utrikesavdelning, där han skrev under signaturerna J. B-tt, Joije, Asmodeus och Allegro. Han var ledamot i Publicistklubben och Journalistföreningen. John Bratt var vittberest inom Europa. Han skrev flera lättsamma skönlitterära böcker som gavs ut på Åhlén & Åkerlunds förlag.

Bibliografi

Varia

Källor

Externa länkar
 Libris

Födda 1867
Avlidna 1933
Svenska redaktörer
Män
Personer från Västmanland
Erik Magnus

Erik Louis Magnus, född 19 april 1884 i Göteborg, död 8 april 1969 i Göteborg, var en svensk ingenjör och direktör.

Han var son till grosshandlaren Ernst Magnus och Henriette Meyer. Familjen Magnus tillhörde Göteborgs handelssocietet. Åren 1905-08 studerade han vid Göteborgs realläroverk, Chalmers tekniska institut och blev ingenjör vid AB Gustaf Ericssons Automobilfabrik i Stockholm. Gustaf Ericsson var studiekamrat med Magnus på Chalmers. Verksamheten blev ett misslyckade då produktionen aldrig kom igång på allvar. Det blev istället Fabriken Tomten som blev Erik Magnus stora framgång.

År 1908 blev han VD för Tomten i Göteborg tog sedan över bolaget 1919 som var mycket framgångsrikt, inte minst genom sin omfattande reklam som bidrog till att göra Tomtens till ett begrepp. Han satt med i styrelsen för bland annat AB Volvo, Mölnlycke fabriker, Sjöförsäkrings AB Gauthiod och Göteborgs sparbank. Vidare hade han styrelseuppdrag i Göteborgs botaniska trädgård och Göteborgs naturhistoriska museum. Hans intresse för bilar visade sig också när han tidigt gick in och finansierade Volvos första experimentbil. Erik Magnus fick Assar Gabrielsson-medaljen 1956.

Han hade ett stort intresse för botanik och skapade en omfattande trädgårdsanläggning på sitt sommarställe Stålebo Tå i Jonsered. Från denna trädgård kom växter till bland annat Sofiero, Millesgården och Bergianska trädgården. Trädgården fick många studiebesök. När Magnus sålde Stålebo Tå 1950 kom delar av växtmaterialet till Göteborgs botaniska trädgård. I Johanneberg återfanns den ordinarie bostaden, ett hus på Dicksonsgatan 12, ritat av Arvid Bjerke på uppdrag av Erik Magnus.

Inom teaterkonsten satt han med i Göteborgs teaters styrelse och var även vd. Han engagerade sig mycket i Lorensbergsteatern och i vänkretsen fanns bland annat Karl Gerhard, Gösta Ekman och Anders de Wahl. Han var också engagerad i musik och spelade själv cello. Han satt med i styrelsen för Kammarmusikföreningen i Göteborg och Göteborgs orkesterförening.

För sitt arbete med att ta emot flyktingar under andra världskriget mottog han den danska statens frihetsmedalj "Pro Dania" 1946. Han mottog Göteborgs stads förtjänsttecken i guld 1949.

Erik Magnus var gift med Märta Eleonora Liljencrants 1906–1911. Magnus var gift andra gången med Irène Jansson, dotter till guldsmeden Charles Jansson och Stina Boström, 1913–1946. Han gifte sig 1947 med Signe Augusta Mathilda Englund.

Källor
 Göteborgare 1923. Biografisk uppslagsbok. Hugo Brusewitz aktiebolags förlag: Göteborg 1923

Noter

Vidare läsning 
 

Födda 1884
Avlidna 1969
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Svenska direktörer
Män
Ingenjörer från Göteborg
Bryssel (olika betydelser)

Bryssel kan syfta på:

Bryssel – huvudstad och säte för regionen Bryssels, Flamländska gemenskapens, Belgiens och Europeiska unionens institutioner
Bryssel (region) – en av tre federala regioner i Belgien
 Bryssel (kommun) – en av 19 kommuner i Brysselregionen
Flamländska gemenskapskommissionen – Flamländska gemenskapens kommission i Bryssel
Franska gemenskapskommissionen – Franska gemenskapens kommission i Bryssel
Gemensamma gemenskapskommissionen – gemensam kommission i Bryssel för Flamländska och Franska gemenskaperna
Mechelen och Bryssels stift – ärkestift inom romersk-katolska kyrkan

Se även
Brabant (olika betydelser)
Flandern (olika betydelser)