kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lotrščaktornet

Lotrščaktornet (, uttal: ) är ett kulturmärkt torn i Zagreb i Kroatien. Det uppfördes på 1200-talet och är beläget i Gradec (även kallat Grič) som är en del av Övre staden och Zagrebs historiska stadskärna. I Lotrščaktornet finns en souvenirbutik, ett galleri och Gričkanonen. Sedan den 1 januari 1877 avfyras en kanonsalut varje dag vid klockan tolv från Gričkanonen. Tornet och kanonavfyrningen är en av Zagrebs turistattraktioner.

Historik 
Åren 1242–1266 befästes den dåtida staden Gradec (idag en stadsdel) med stadsmur och stadsportar. Lotrščaktornet uppfördes som en del av försvarsverket med syfte att skydda den södra Dverce-stadsporten. När Strossmayers promenadstråk år 1812 anlades revs den södra stadsporten medan Lotrščaktornet bevarades. 

Tornets namn är spunnet från latinets "campana latrunculorum" (tjuvarnas klocka) som åsyftar den klocka som tidigare var placerad i tornet och som fram till år 1646 ringde för att signalera allmänheten om stadsportarnas stängning. Tillsammans med Stenporten och Prästtornet är Lotrščaktornet en av de bäst bevarade delarna av Gradecs tidigare försvarsverk.

I slutet av 1500-talet avtog det osmanska hotet och Gradecs försvarsverk förlorade sitt ursprungliga syfte att skydda stadens invånare från en yttre attack. Det ledde till att Lotrščaktornet fick andra användningsområden. Redan i slutet av 1600-talet användes det som varulager och på 1800-talet var ett kafé under en kort period inrymt i byggnaden.

Arkitektur 
Lotrščaktornets ursprungliga utseende är inte känt. Enligt äldre ritningar hade det bara två våningar med två fönster på vardera våning. Dess huvudingång på markplan fanns vid tornets norra sida och en utvändig trappa ledde till tornets första våning. 

Lotrščaktornets nuvarande utseende härstammar från renoverings- och tillbyggnadsarbeten på 1800-talet som utfördes under ledning av arkitekten Kuno Waidmann. Tornet är totalt 30 meter högt varav den nedre delen av byggnadskroppen är 19 meter, taket 5 meter och kupolen 6 meter. Väggarna är som mest 195 centimeter tjocka. Den senare tillkomna fjärde våningen är uppförd med murtegel och har betydligt tunnare väggar än tornets nedre delar. Tornet bär stildrag från barocken och romaniken.

Referenser

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Zagreb
Gornji grad-Medveščak
Torn i Kroatien
Biaksångsmyg

Biaksångsmyg (Gerygone hypoxantha) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Biaksångsmygen är en liten (10 cm) och diskret fågel. Undersidan är ljusgul, ovansidan musgråbrun. På huvudet syns vit tygel och en bruten ögonring. Näbben är relativt lång, dock inte lika kraftig som hos långnäbbad sångsmyg. Den är vanligen tystlåten, vilket gör den svår att lokalisera.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på ön Biak utanför nordvästra Nya Guinea. Vissa behandlar den som underart till långnäbbad sångsmyg (G. magnirostris).

Status och hot 
Biaksångsmygen har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Grå sångsmyg

Grå sångsmyg (Gerygone igata) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Nya Zeeland och intilliggande öar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Vissa inkluderar norfolksångsmyg samt den utdöda lordhowesångsmygen i arten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Nya Zeeland
Timorsångsmyg

Timorsångsmyg (Gerygone inornata) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på öarna Sawu, Roti, Timor och Wetar i ögruppen Små Sundaöarna . Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Lordhowesångsmyg

Lordhowesångsmyg (Gerygone insularis) är en utdöd fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar. Fågeln förekom tidigare på Lord Howeön men rapporterades senast 1928. IUCN kategoriserar arten som utdöd. Vissa behandlar den som underart till grå sångsmyg (G. igata).

Noter

Externa länkar

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Mangrovesångsmyg

Mangrovesångsmyg (Gerygone levigaster) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Mangrovesångsmygen är en liten enfärgad fågel med tunn näbb. Ovansidan är grå och undersidan vitaktig med tydliga vita fläckar på stjärten. På huvudet syns ett ljust ögonbrynsstreck och rött öga. Sången består av en klingande melodisk serie toner som stiger och faller i tonhöjd, som skalövningar.

Utbredning och systematik 
Mangrovesångsmyg delas in i två underarter med följande utbredning:
 Gerygone levigaster levigaster – kustnära norra Australien (Broome, nordvästra Australien, östra Kap Yorkhalvön)
 Gerygone levigaster cantator – kustnära östra Australien (Halifax Bay, Queensland till Gosford, New South Wales)

Levnadssätt 
Mangrovesångsmygen hittas i mangroveträsk och kringliggande miljöer och ses sällan långt från dessa. Den upptäcks vanligen genom sången.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Långnäbbad sångsmyg

Långnäbbad sångsmyg (Gerygone magnirostris) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Långnäbbad sångsmyg är en liten fågel med tunn näbb, dock kraftigare och längre än hos de flesta andra sångsmygar. Fjäderdräkten är brun ovan och smutsvit under, med en ljus bruten ögonring och lysande rött öga. Ungfågeln saknar röda ögat och har gul mungipa. Liknande mangrovesångsmygen har mindre näbb, ej bruten ögonring och mindre frenetisk sång. Brun sångsmyg har också mindre näbb och sången är ett omelodiskt "which-is-it".

Utbredning och systematik 
Långnäbbad sångsmyg förekommer på Nya Guina med kringliggande öar samt i norra och nordöstra Australien. Clements et al delar in den i tolv underarter med följande utbredning:
 Gerygone magnirostris conspicillata – nordvästra Nya Guinea (Vogelkophalvön)
 Gerygone magnirostris affinis – norra Nya Guinea, Karkar, Manam och Yapen
 Gerygone magnirostris mimikae – södra Nya Guinea (Oninhalvön till Port Moresby-området)
 Gerygone magnirostris brunneipectus – Aruöarna, Saibai och Boiguöarna (Torres sund)
 Gerygone magnirostris cobana – Waigeo, Batanta och Salawati 
 Gerygone magnirostris occasa – på Kofiau 
 Gerygone magnirostris proxima – D'Entrecasteaux-öarna (Fergusson och Goodenough)
 Gerygone magnirostris onerosa – Misima (Louisiaderna)
 Gerygone magnirostris tagulana – Vanatinai (Louisiaderna)
 Gerygone magnirostris rosseliana – Rossel (Louisiaderna)
 Gerygone magnirostris magnirostris – norra Australien (Kimberley i Arnhem Land och Melvilleön)
 Gerygone magnirostris cairnsensis – nordöstra Queensland (öar i södra Torres sund, i söder till Sarina)

Tongivande International Ornithological Congress (IOC) urskiljer istället endast sex underarter: cobana och occasa inkluderas i conspicillata, medan proxima, onerosa och tagulana är synonymer till rosseliana samt mimikae till brunneipectus. 

Vissa inkluderar även biaksångsmyg (G. hypoxantha) i arten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Norfolksångsmyg

Norfolksångsmyg (Gerygone modesta) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Norfolksångsmygen är en liten (9–10 cm) färglös tätting. Ovansidan är matt gråbrun och undersidan vitaktig, gråare på flankerna och i ansiktet. Den svarta näbben är ganska lång och slank. Från näbbroten går ett vitt streck ovan tygeln och ögat. Runt ögat syns en bruten vit ring. Stjärten har otydligt avgränsat mörkare band en bit in från stjärtspetsen med vita spetsar utom på centrala stjärtpennorna. Sången stiger och faller i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer enbart på Norfolkön. Vissa behandlar den som underart till grå sångsmyg (G. igata).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Norfolkön
Brun sångsmyg

Brun sångsmyg (Gerygone mouki) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brun sångsmyg är en liten enfärgad fpgel med tunn näbb. Ovansidan är brun, undersidan vitaktig, med grått ansikte, rött öga och en tydlig vit fläck under stjärten. Ungfågeln saknar rött öga och har gult i näbbroten. Sången återges på engelska som "which-is-it", mycket annorlunda från i övrigt liknande mangrovesångsmygen.

Utbredning och systematik 
Brun sångsmyg förekommer enbart i östra Australien. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Gerygone mouki mouki – förekommer i nordöstra Queensland (Cooktown till Paluma)
 Gerygone mouki amalia – förekommer i östra Queensland (Mackay till Bowen)
 Gerygone mouki richmondi – förekommer i sydöstra Australien (öst-centrala Queensland i nordöstra Victoria)

Levnadssätt 
Brun sångsmyg hittas i regnskog, fuktiga skogar och kringliggande miljöer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Ursprunget till fågelns vetenskapliga mouki är okänt. Gregory Mathews som beskrev arten ger ingen förklaring. Möjligen kan det röra sig om ett aboriginskt ord, ett ord påhittat av Mathews eller ett ovanligt personnamn på en okänd person Mathews kände till.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Vitstrupig sångsmyg

Vitstrupig sångsmyg (Gerygone olivacea) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitstrupig sångsmyg är en liten och enfärgad tätting med tunn näbb. Ovansidan är gråbrun, undersidan gul med vita fläckar på stjärten, vit strupe och rött öga. Ungfågeln saknar vitt på strupen och kan därigenom vara svår att skilja från fesångsmyg, men denna saknar även vitt i stjärten. Lätet är en behaglig fallande drill.

Utbredning och systematik 
Vitstrupig sångsmyg delas in i tre underarter med följande utbredning:
 G. o. cinerascens – låglänta områden på sydöstra Nya Guinea och i norra Queensland (Kap Yorkhalvön)
 G. o. rogersi – norra Australien (Kimberley i Arnhem Land och nordvästra Queensland)
 G. o. olivacea – östra Australien (nordöstra Queensland via New South Wales till östra Victoria)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Fesångsmyg

Fesångsmyg (Gerygone palpebrosa) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Fesångsmygen är en liten och enfärgad fågel med tunn näbb. Ovansidan är gråbrun med grön anstrykning och undersidan gul. Hanen har en tydlig vit teckning från näbbroten till hakan som hos honan är begränsat till en ljus fläck på tygeln.

Utbredning och systematik 
Fesångsmyg delas in i sex underarter:
 palpebrosa-gruppen
 Gerygone palpebrosa palpebrosa – förekommer på nordvästra Nya Guinea samt Aruöarna, Waigeo, Misool och Salawati 
 Gerygone palpebrosa wahnesi – förekommer på ön Yapen och norra Nya Guinea
 Gerygone palpebrosa inconspicua – förekommer på sydöstra Nya Guinea (västerut till övre Fly River)
 Gerygone palpebrosa tarara – förekommer på södra Nya Guinea (Moorhead River till mynningen av Fly River)
 Gerygone palpebrosa personata – förekommer i norra Queensland (Kap Yorkhalvön)
 Gerygone palpebrosa flavida – förekommer i östra Queensland (Burdekin River till omkring Maryborough)

Underarten inconspicua inkluderas ofta i nominatformen.

Levnadssätt 
Fesångsmygen bebor subtropiska fuktiga skogar och mangroveträsk. Där ses den oftast i kanter och intilliggande miljöer.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Brunbröstad sångsmyg

Brunbröstad sångsmyg (Gerygone ruficollis) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Brunbröstad sångsmyg förekommer på Nya Guinea. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 G. r. ruficollis – förekommer på västra Nya Guinea (Arfakbergen)
 G. r. insperata – förekommer på Nya Guinea (Central Highlands till Owen Stanley-bergen och Huonhalvön)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Sundasångsmyg

Sundasångsmyg (Gerygone sulphurea) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sundasångsmygen är en liten och anspråkslös fågel med brunaktig ovansida och lysande citrongul undersida. Fågeln är ytligt lik hona och ungfågel av olivryggig solfågel, men har bland annat till skillnad från denna en kort och rak näbb. Sången varierar geografiskt, men innehåller alltid sträva toner och tydliga stigningar och fall i tonhöjd.

Utbredning och systematik 
Sundasångsmygär den enda arten i familjen vars utbredningsområde sträcker sig in i orientaliska regionen. Den delas vanligen in i fem underarter:
 G. s. sulphurea – förekommer på Malackahalvön, Stora Sundaöarna och Små Sundaöarna
 G. s. muscicapa – förekommer på ön Enggano utanför sydvästra Sumatra
 G. s. simplex – förekommer på Lubang, Luzon, Mindoro, Verde, Negros, Bohol och Cebu
 G. s. rhizophorae – förekommer i södra Filippinerna (Mindanao, Basilan och Suluarkipelagen)
 G. s. flaveola – förekommer på Sulawesi, Salayar och Banggaiöarna (Peleng och Banggai)

Vissa inkluderar muscicapa i nominatformen.

Levnadssätt 
Fågeln påträffas i parker, skogsområden och plantage. Den ses ofta i artblandade flockar som rör sig genom skogens mellersta och övre skikt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Vitögd sångsmyg

Vitögd sångsmyg (Gerygone tenebrosa) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitögd sångsmyg förekommer i mangroveträsk i Australien och delas in i två underarter med följande utbredning:
 G. t. tenebrosa – nordvästra Western Australia (Broome till Kimberley)
 G. t. christophori – centrala västra Australien (Shark Bay till DeGray Lake)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Western Australia
Ormbunksmyg

Ormbunksmyg (Oreoscopus gutturalis) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i den fuktiga tropiska zonen i nordöstra Queensland. Den placeras som enda art i släktet Oreoscopus.

Status 
IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Referenser

Externa länkar

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Queensland
Klippmussmyg

Klippmussmyg (Origma solitaria) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Klippmussmygen förekommer på sandstenshällar mellan floderna Hunter och Bega utmed kusten i New South Wales i Australien. Den placerades tidigare som enda art i släktet Origma, men DNA-studier visar att två arter traditionellt placerade i Crateroscelis (bergmussmyg och rostmussmyg) står mycket nära klippmussmygen och gör den sällskap i Origma.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Lotsfågel

Lotsfågel (Pycnoptilus floccosus) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar, endemisk för Australien.

Utseende och levnadssätt 
Lotsfågeln är en kraftig taggnäbb som mäter cirka 18 centimeter och väger ungefär 27 gram. Den har stort huvud och kort näbb. Fjäderdräkten är brun och grå med ljusvattrat bröst och orangebrun strupe. Lotsfågeln lever till största delen på marken.

Utbredning och systematik 
Lotsfågeln placeras som enda nu levande art i släktet Pycnoptilus. Den förekommer i sydöstra Australien och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Pycnoptilus floccosus sandlandi – låglandsskogar från områden nära kusten i centrala New South Wales till centrala Victoria
 Pycnoptilus floccosus floccosus – alpina områden från bergskedjan Brindabella till Snowy Mountains i Victoria

Status och hot 
Lotsfågeln tros ha minskat relativt kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som sårbar (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Rödstrupig busksmyg

Rödstrupig busksmyg (Pyrrholaemus brunneus) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rödstrupig busksmyg är en liten grå tätting med tunn näbb. Ovansidan är gråbrun, undersidan ljusare. Honan är ljus även på strupen och runt ansiktet, medan hanen har en liten roströd strupfläck. Den är större än taggnäbbar och rätt kompakt, mer likt en vitmask. Sången är en ihållande ramsa, ett drillande medley med sträva toner och härmningar inblandade.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i torra områden i South Australia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödstrupig busksmyg ses vanligen i buskmarker, inklusive mulgaskogar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Grågrön busksmyg

Grågrön busksmyg (Aethomyias arfakianus) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grågrön busksmyg är en liten tätting med vitaktig buk, ljusgrått huvud och grönaktiga vingar. På bröstet syns ljust gråaktig anstrykning med svaga streck som avgränsas av en vitaktig strupe. Arten förekommer jämsides andra busksmygar som vogelkopbusksmyg, ljusnäbbad busksmyg och sepikbusksmyg, men grågrön busksmyg har olivgrön snarare än varmbrun ovansida. Sången består av en gnisslig serie toner följt av ett stigande och fallande "chi-doo! chi-doo! chi-doo!". Bland lätena hörs olika raspiga och nasala toner samt tjattrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergiga regnskogar på Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Sericornis, men genetiska studier visar att det inte är monofyletiskt. Sericornis delas därför allt oftare upp i flera mindre släkten, varvid denna art placeras i Aethomyias.

Levnadssätt 
Grågrön busksmyg hittas inne i lägre liggande bergsskogar. Den födosöker aktivt i smågrupper bland grenar och lövverk på jakt efter insekter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Gulstrupig busksmyg

Gulstrupig busksmyg (Neosericornis citreogularis) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulstrupig busksmyg är en liten tätting med just gult på strupen. Fjäderdräkten är övervägande olivbrun, med gula kanter på handpennorna. Vidare har den ett mörkt ansikte med ett ljust streck ovan ögat. Fågeln har noterats lätena från andra arter.

Utbredning och systematik 
Gulstrupig busksmyg förekommer endast i östra Australien. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 cairnsi – förekommer i nordöstra Queensland (Cooktown till Paluma Range)
 intermedius – förekommer i östra Australien (sydöstra Queensland till New South Wales (Clarence River)
 citreogularis – förekommer i östra New South Wales (Clarence River)

Släktestillhörighet 
Gulstrupig busksmyg placeras traditionellt i släktet Sericornis, men lyfts ut till det egna släktet Neosericornis av International Ornithological Congress (IOC) efter genetiska studier. Denna linje följs här.

Levnadssätt 
Gulstrupig busksmyg hittas i regnskog. Där ses den aktivt hoppa omkring och födosöka på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Vitbrynad busksmyg

Vitbrynad busksmyg (Sericornis frontalis) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad busksmyg delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Sericornis frontalis laevigaster – oregelbundet i östra Queensland (Atherton Tableland till Burnett River)
 Sericornis frontalis tweedi – östra New South Wales (Queensland vid gränsen till Hunter River)
 Sericornis frontalis frontalis – sydöstra Australien (centrala New South Wales till södra Victoria och sydöstra South Australia)
 Sericornis frontalis harterti – södra Victoria (Otway till Strzelecki Range)
 Sericornis frontalis rosinae – södra Australien (Mount Lofty Range på Fleurieuhalvön)
 Sericornis frontalis flindersi – Flinders island och angränsande öar i Bassundet

Tidigare inkluderades fläckbusksmyg (S. maculosus) och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig men inkluderar fläckig busksmyg i bedömningen.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Athertonbusksmyg

Athertonbusksmyg (Sericornis keri) är en fågel i familjen taggnäbbar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i nordöstra Queensland (Windsor Tableland till Paluma Range). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Taggnäbbar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Queensland