kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hans-Åke Lerin

Hans-Åke Lerin, född 1 november 1947 i Västerås, är en svensk filmfotograf, bosatt i Uppsala. 

Hans-Åke Lerin utbildad sig till fotograf på Dramatiska Institutet 1980–1983. Han har gjort ett stort antal dokumentär- och kortfilmer som Amors bilar, Anna själv tredje, Tiden är ingen rak sträcka, Å andra sidan, Brytpunkt-87 och Killerboots. Han har också gjort fotot till den svenska skräckfilmen Besökarna. För SVT har han deltagit som fotograf i TV-serien K-märkt tillsammans med Staffan Bengtsson och Göran Willis. Lerin har också medverkat till produktionerna om KW Gullers, Ralph Erskine, Road 66, Speglar, Moderna kyrkorum och Absinth, där flertalet visats i programserien K special. Lerin har också medverkat i Take off med informations- och industrifilmer. Flera av dessa filmer har fått internationella priser.
På senare tid har han tagit upp stillbildsfotograferandet och under 2014 producerade han fem fotoutställningar.

Referenser

Externa länkar
 

Män
Födda 1947
Levande personer
Svenska fotografer
Svenska filmfotografer
Proportionellt valsystem i Sverige

Ett proportionellt valsystem vid val till en politisk församling är en fördelning av mandat på partier i proportion till respektive partis andel av rösterna. Proportionella valsystem kan också tillämpas i andra sammanhang. Eftersom röstandelarna mycket sällan ger helt exakta proportioner, måste systemet kompletteras med avrundningsregler. Ofta gör man också andra avsteg från ett renodlat proportionellt valsystem, exempelvis för att motverka partisplittring eller ge större vikt åt glesbefolkade områden.

Sverige har ett proportionellt valsystem sedan 1909 och många olika partier att rösta på. Vid val till riksdagen är Sverige indelat i 29 valkretsar med sammanlagt 310 mandat. Därutöver fördelas 39 utjämningsmandat. Fördelningen av mandat sker med den jämkade uddatalsmetoden med en spärr på 4 % av de giltiga rösterna (fyraprocentsspärren).

Valsystemet fördelar väljarna i ett antal valkretsar som var och en ger ett antal mandat, i allmänhet fler än ett. Dessa mandat fördelas sedan med den jämkade uddatalsmetoden, efter antalet röster varje lista får i valkretsen. Resultatet kan sedan förbättras ytterligare genom att ett antal utjämningsmandat ges till listor som inte fått sin proportionerliga andel av mandaten.

Vid exempelvis kommunfullmäktiges val av ledamöter i nämnder används proportionellt valsätt om tillräckligt många av de närvarande röstberättigade begär det.

Källor

Val i Sverige
Casares

Casares är en kommun i Spanien.   Den ligger i provinsen Provincia de Málaga och regionen Andalusien i södra delen av landet. Centralorten har cirka 2 500 invånare.

Geografi
Kommunen gränsar i öster till Estepona, i söder till Manilva och i nordväst till Gaucin.

Historia 
Under romersk tid var badet i Hedionda (det stinkande badet) välkänt och Julius Caesar påstås ha botat problem med sin lever i det svavelhaltiga vattnet år 61 f.Kr. Casares, som fått sitt namn efter Caesar, tilläts därför att slå egna mynt.

På elvahundratalet byggdes slottet av morerna under Almohadkalifatet. I Casares undertecknades 1361 en överenskommelse mellan Peter I av Kastilien (Peter den grymme) och den avsatte Muhamed V genom vilken den moriske kungen införlivade Casares i Nasridernas välde. Staden intogs av katolska styrkor strax efter det att Ronda fallit 1485 och styret överlämnades till Rodrigo Ponce de León, hertig i Cádiz.

Senare när Napoleon I hade intagit nästan hela Spanien var Casares tillsammans med Cádiz de enda två städer som inte kunnat intas av de franska trupperna.  

Senare föddes här Blas Infante Perez de Varga, advokat, politiker och författare, ansedd som initiativtagare till nationaliströrelsen i Andalusien. Han föddes 5 juli 1885 och avrättades av Francos anhängare under spanska inbördeskriget 1936. Huset där han föddes är nu museum.

Natur
Vanlig falk och pilgrimsfalk häckar i bergen runt staden.

Referenser

Noter

Indelningar i Andalusien
Orter i Andalusien
Pierre Bretonneau

Pierre Fidèle Bretonneau, född 3 april 1778 i Saint Georges-sur-Cher, departementet Loir-et-Cher, död 18 februari 1862 i Passy vid Paris, var en fransk läkare. Han var den förste som beskrev och namngav difteri.

Bretonneau blev officier de santé och praktiserande läkare i Tours, där han snart fick stort anseende. År 1815 tog han medicine doktorsgraden, varefter han utnämndes till överläkare vid allmänna sjukhuset i Tours. En nervfeberepidemi (1816–19) föranledde honom att forska kring nervfeberns patologiska anatomi. Han beskrev difteri i studien Des inflammations spéciales du tissu muqueux (1826) under namnet difteritis. I övrigt överlämnade han åt sina lärjungar att publicera hans rön och iakttagelser.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Franska patologer
Födda 1778
Avlidna 1862
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Loir-et-Cher
Emil Bretschneider

Emil Vasiljevitj Bretschneider (ryska: Эмилий Васильевич Бретшнейдер), född den 22 juni 1833, död den 29 april 1901, var en rysk läkare och sinolog.

Bretschneider var 1866-83 rysk legationsläkare i Peking. Hans omfattande vetenskapliga författare gällde dels medeltida öst- och centralasiatisk historia och geografi, dels östasiatisk botanik, särskilt tolkningen av den inhemska kinesiska botaniken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Ryska orientalister
Sinologer
Ryska läkare under 1800-talet
Personer från Riga
Födda 1833
Avlidna 1901
Män
WP:Projekt Kina
Svensk uppslagsbok
Aleksandrs Beļavskis

Aleksandrs Beļavskis (även Alexander Beliavski), född 17 januari 1964 i Vitebsk, Sovjetunionen, är en lettisk före detta ishockeyspelare.

Han är numera tränare, senast för Perm Molot-Prikamie i ryska VHL, ett jobb han fick lämna efter bara några månader. Beliavski inledde karriären som spelare i Dinamo Riga innan han 1991 värvades till IF Björklöven, en klubb han skulle vara trogen resten av sin karriär som spelare så när som en säsong i Västra Frölunda HC säsongen 1994/1995. Alexander Beliavski innehar flera klubbrekord i Björklöven och hans tröja hänger i taket i Umeå Arena.

Den 15 juli 2014 tog Beliavski över efter Ted Nolan som Lettlands förbundskapten.

Referenser

Externa länkar 
 

Lettiska ishockeyspelare
Spelare i Dinamo Riga
Ishockeyspelare i IF Björklöven
Spelare i Frölunda HC
Födda 1964
Män
Levande personer
Tvångsarbete i svensk rätt

I Sverige ådömdes tvångsarbete förr av länsstyrelsen (med stöd av lag av 12 juni 1885), och drabbade den, som 
"sysslolös strök omkring från ort till annan utan medel till sitt uppehälle och utan att omständigheterna ådagalade, att han sökte arbete, likasom ock den, vilken eljest, utan att äga medel till sitt uppehälle, underlät att efter förmåga söka ärligen försörja sig och tillika förde ett sådant levnadssätt, att våda därav uppstod för allmän säkerhet, ordning eller sedlighet".

Tvångsarbete kunde också ådömas enligt fattigvårdslagen, för den som bedrev tiggeri.

Källor

Svensk rättshistoria
Tvångsarbete
Jörg Breu den äldre

Jörg Breu, född omkring 1480, död 1537, var en tysk konstnär.

Breu verkade i Augsburg som en framstående målare och tecknare men utförde även träsnitt. Som målare slöt han sig till Hans Burgkmairs stil. Bland hans främsta målningar märks Madonna med helgon. Han utförde även kompositioner till glasfönster.

År 1534 övertog sonen Jörg Breu den yngre (omkring 1510–1547) hans verkstad i Augsburg.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 

 

Tyska träsnittskonstnärer
Tyska målare under 1500-talet
Personer från Augsburg
Födda 1400-talet
Avlidna 1537
Män
Sophie von Dönhoff

Sophie Friederike Juliane von Dönhoff född 17 oktober 1768, död 28 januari 1838, var en tysk hovdam, morganatiskt gift genom bigami med kung Fredrik Vilhelm II av Preussen. 

Hon var dotter till Friedrich Christian von Voss och Amalia Ottilia von Vieregg. År 1789 blev hon hovdam hos Preussens drottning, Fredrika Louise av Hessen-Darmstadt. Sophie gifte sig med Fredrik på Charlottenburg Slott 11 april 1790. Hon beskrivs som en skicklig pianist och sångerska och beundrades för sin vackra figur. 

Sophie försökte utöva inflytande över Fredrik mot Wilhelmine von Lichtenau och Johann Rudolf von Bischoffswerder, men han reagerade genom att avråda henne från politisk aktivitet, och paret separerade 1792. Sophie köpte 1805 gården Oberbarnim, vars skötsel hon ägnade sig åt resten av sitt liv.

Barn

 Friedrich Wilhelm von Brandenburg (1792-1850), Premiärminister i Preussen
 Sophie (Julie) von Brandenburg (1793-1848), gift med Friedrich Ferdinand von Anhalt-Köthen

Källor 

Tyska grevinnor
Tyska hovdamer
Tyska mätresser
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Födda 1768
Avlidna 1838
Preussare
Sophie
Fartkamera i Sverige

En fartkamera (även trafiksäkerhetskamera eller hastighetskamera) är en anordning som används för att övervaka hastighetsreglerna på vägar, samt för att fälla förare som överskrider hastighetsgränsen. Kameran har en detektor för att mäta hastighet, och en kamera för att fotografera eventuell överträdelse. Systemet kallas för ATK, Automatisk trafiksäkerhetskontroll. I Sverige är det Trafikverket som ansvarar för kamerorna och de sätts upp i samarbete med polisen. Alla Trafikverkets trafiksäkerhetskameror är direktkopplade till polisen.

År 2019 fanns omkring 2 000 trafiksäkerhetskameror uppsatta i Sverige.

Lagregler
I Sverige kan bara föraren fällas enligt lag och för att få god bevisning behövs en bra bild både på fordonets registreringsnummer och på föraren.

Trafiksäkerhetseffekt och systemfunktion
Statens väg- och transportforskningsinstitut (VTI) har visat att antalet svåra olyckor minskar där de satts upp. Det ska ha skett genom att hastigheterna har minskat, men inte minst genom att förarna blir mer skärpta, exempelvis att färre somnar. Den effekten blir störst på vägar som används för långa resor. I Sverige sitter kamerorna oftast på olycksdrabbade vägsträckor. Den nyare typen av kameror mäter hastigheten på alla fordon vilket ligger till grund för statistik för Trafikverket med flera. Enbart fortkörare fotograferas. Bilderna från kamerorna skickas direkt till polisen, som utreder och bötfäller hastighetsöverträdelser.

Trafikverket har dessutom mobila kameror som temporärt kan sättas ut vid vägarbeten, skolor och i till exempel villaområden. De lär även minska den inlärningseffekt som uppstår när trafikanter som är väl förtrogna med den aktuella vägsträckan sänker hastigheten just när man passerar kameran. Det svenska systemet medger även mätning av medelhastigheten mellan kameror, så kallad sträck-ATK. Utifrån personuppgiftslagen är tidsbegränsad registrering av personer som inte är misstänkta för något brott endast möjlig om tydliga samhällsnyttor kan påvisas. Ett positivt yttrande från Datainspektionen är nödvändig för att kunna bedriva sträck-ATK.

Referenser

Se även
Laserpistol
Fartkamera

Externa länkar
 Om fartkameror (Vägverket)
 Faktaruta om tekniken i kamerorna (Ny Teknik)

Trafiksäkerhet
Vägar i Sverige
Brottsbekämpning
Julie von Voss

Julie Amalie Elisabeth von Voss, född 24 juli 1766 i Buch  i Berlin, död 25 mars 1789, var en preussisk hovdam, morganatiskt gift genom bigami med kung Fredrik Vilhelm II av Preussen.

Julie von Voss var dotter till Friedrich Christian von Voss och Amalia Ottilia av Vieregg och blev 1783 hovdam åt Preussens drottning Fredrika Louise av Hessen-Darmstadt. Hon gifte sig med Fredrik på Charlottenburgs slott 7 april 1787, trots att han redan var gift, och fick titeln grevinnan Ingenheim. Julie von Voss avled i lungsot.

Källor 

Tyska grevinnor
Morganatiska gemåler
Tyska hovdamer
Tyska mätresser
Personer i Preussen under 1700-talet
Födda 1766
Avlidna 1789
Kvinnor
Personer från Berlin
Internet Infidels Inc

Internet Infidels Inc., sv. ungefär otrogna på Internet, är en amerikansk ideell organisation som har till syfte att propagera för en naturalistisk världsåskådning. Organisationen som startades 1995 i ett studenthem i Texas driver en  webbplats där man i huvudsak publicerar texter som argumenterar för organisationens syfte.

Källor

Externa länkar
Organisationens webbplats

Organisationer i USA
Organisationer bildade 1995
Auguste von Harrach

Auguste von Harrach, född 30 augusti 1800, död 5 juni 1873, tysk adelsdam, morganatiskt gift med kung Fredrik Vilhelm III av Preussen på Charlottenburgs slott 9 november 1824. Hon hade titlarna furstinna Liegnitz och grevinna av Hohenzollern. 

Auguste var dotter till greve Ferdinand Joseph von Harrach av Rohrau (1763-1841) och Christiane von Rayski (1767-1830). Hon mötte Fredrik på spa i Teplitz i Böhmen 1822. Då hon var katolik och icke kunglig hölls äktenskapet hemligt en tid och väckte stor förvåning då det offentliggjordes. det var ett morganatiskt äktenskap, så hon var därmed inte drottning; Fredrik ska ha sagt att han inte ville ha en annan drottning efter sin första. Hon konverterade till protestantismen 1826.    

Auguste stod utanför hovprotokollet vid hovet i Berlin och kom som morganatisk maka efter alla medlemmar av kungafamiljen i rang. Hon var inte politiskt aktiv och fick inga barn. Hon vårdade Fredrik vid hans dödsbädd 1840, men tilläts inte närvara vid hans begravning. Som änka tilldelades hon ett underhåll och fick fortsätta bo i palatset. Hon ägnade sina senare år åt resor, bland annat till Italien och England. Hon var gudmor åt sin brorson, målaren Ferdinand von Harrach.

Källor 

Morganatiska gemåler
Kvinnor
Födda 1800
Avlidna 1873
Preussare
Marianne av Nederländerna

Marianne av Nederländerna (Wilhelmina Frederika Louise Charlotte Marianne), född 9 maj 1810 i Berlin, död 29 maj 1883 i Erbach, var prinsessa av Preussen. Gift 14 september 1830 i Haag med sin kusin prins Albrekt av Preussen. Dotter till kung Vilhelm I av Nederländerna och Wilhelmine av Preussen. 

Marianne var först förlovad med före detta svenska tronföljaren Gustav, men förlovningen bröts på begäran från Sverige 1828. Hennes äktenskap arrangerades som ett led i Nederländernas allians med Preussen - hennes bror gifte sig också med en medlem av Preussens dynasti. 

Relationen mellan Marianne och Albrekt blev olycklig. Albrekt var känd för sin misshandel av personalen och var också otrogen. Marianne lämnade 1845 sin make och rymde med sin älskare och kusk, Johannes van Rossum, som hon sedan levde öppet med i ett samboförhållande. Hennes skilsmässa gick igenom 28 mars 1849 och 30 oktober 1849 föddes hennes son med van Rossum, Johannes Wilhelm von Reinhartshausen, (död av lunginflammation 1861). 

Efter detta bröt hennes familj och före detta svärfamilj nästan all kontakt med henne. 1855 köpte Marianne slottet Schloss Reinhartshausen i Erbach, som blev en kulturell salong för konstnärer som hon försåg med kontakter; hon grundade här ett museum, Festsäle, med 600 målningar.

Barn I 1:a äktenskapet

 Charlotte (1831-1855); gift på Charlottenburg 1850 med Georg II av Sachsen-Meiningen (1826-1914) 
 Albrekt av Preussen (1837-1906); gift i Berlin 1873 med Maria av Sachsen-Altenburg (1854-1898) 
 Elisabeth (f. och d. 1840) 
 Alexandrine (1842-1906); gift i Berlin 1865 med Wilhelm av Mecklenburg-Schwerin (1827-1879)

Referenser

 http://www.historici.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Marianne

Preussens prinsessor
Födda 1810
Avlidna 1883
Nederländska prinsessor
Salongsvärdar
Kvinnor
Personer från Berlin
Khitaner

Khitanerna (kinesiska: Qìdān 契丹, persiska: ختن) var en etnisk grupp som dominerade delar av det som idag är Manchuriet och Inre Mongoliet.

Folkslaget är av okänt ursprung men antas vara av protomongoliskt ursprung. Klaner ur khitanerna grundade år 907 Liaodynastin som varade fram till 1127. I samband med Liaodynastins fall emigrerade många khitaner mot väster, där de år 1124 grundade den centralasiatiska staten Kara Khitai. Den staten störtades av mongolerna 1218.

Relativt lite av khitaneras språk är känt, och khitanernas skrift har endast delvis tolkats av forskare. Det ryska ordet för Kina, Kitaj, anses härstamma från Khitan, liksom den äldre Kina-benämningen på engelska – Cathay.

Källor 
 
 
 

Kinas historia
Förhistoriska folk i Asien
WP:Projekt Kina
Dropptaggsvamp



Dropptaggsvamp (även Röddroppig taggsvamp; Hydnellum ferrugineum) är en oätlig korktaggsvamp inom familjen Bankeraceae. Arten återfinns oftast i barrskogsmiljöer och är reproducerande i Sverige. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life.

Arten beskrevs först av Elias Fries, och fick sitt nu gällande vetenskapliga namn av Petter Adolf Karsten år 1879.

Skarp dropptaggsvamp är en annan korktaggsvampsart, som är mycket lik dropptaggsvamp.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar
Hydnellum ferrugineum på mycobank.org
Photos of Hydnellum ferrugineum

Korktaggsvampar
Slutförvaring av radioaktivt avfall

Slutförvaring av radioaktivt avfall är en form av avfallshantering av radioaktivt avfall, exempelvis i form av uttjänt kärnbränsle, vissa komponenter i kärnkraftverk och radioaktiva ämnen som utnyttjats för tekniska och medicinska ändamål. Det är ett alternativt vägval i kärnbränslecykeln. Om avfallet inte betraktas som en nyttig resurs, som senare generationer kan tänkas vilja utnyttja, måste förvaringsplatsen avskiljas för hundratusentals år. 

Olika metoder för slutförvaring av långlivat avfall studeras. Metoderna är beroende av bland annat materialets halveringstid och platsens förutsättningar.

Möjligt svenskt slutförvar 
Den 27 januari 2022 beslutade Regeringen Andersson att tillåta slutförvar av använt kärnbränsle i Forsmark, Östhammars kommun. Samtidigt beslutade regeringen även att tillåta en inkapslingsanläggning som behövs för att hantera det använda kärnbränslet i Oskarshamns kommun. Slutförvaret bygger på metoden KBS-3, som innebär att tre olika barriärer skyddar från strålning. Barriärerna utgörs först av kopparkapslar, därefter av bentonitlera och slutligen av berget där förvaret kommer att vara insprängt. Innan anläggningarna kan byggas ska ärendet även prövas i Mark- och miljödomstolen, som kan ställa villkor kring hur verksamheten ska bedrivas.

Påbörjade och tänkta anläggningar för slutförvar 
 Argentina: Sierra del Medio
 Finland: Onkalo
 Sverige: SFR vid Forsmarks kärnkraftverk
 Tyskland: Salzstock Gorleben
 USA: Yucca Mountain och Waste Isolation Pilot Plant

Se även
Slutförvaring av radioaktivt avfall i Sverige
Radioaktivt avfall
Statens råd för kärnavfallsfrågor
Svensk Kärnbränslehantering

Källor

Externa länkar

Metoder för slutförvaring, Kärnavfallsrådet
SFR

Kärnkraft
Avfallshantering
Betty Ford Center

Betty Ford Center är ett behandlingshem i staden Rancho Mirage, utanför Palm Springs i södra Kalifornien för personer med alkohol- och drogberoende. Kliniken grundades av den före detta presidentfrun Betty Ford år 1982.

Betty Fords egna missbruk började 1964 på grund av en nackskada som gjorde att hon blev beroende av smärtstillande tabletter och alkohol. Mängden alkohol tilltog under tiden hennes make Gerald Fords politiska karriär fick en skjuts framåt. Ett år efter att Gerald slutat som president la Betty in sig för behandling och efter tillfrisknandet öppnade hon Betty Ford Center. Behandlingshemmet bygger på Anonyma Alkoholisters tolvstegsprogram och anses idag vara ett av de mest etablerade och respekterade behandlingshemmen i världen.

Bland de som behandlats på Betty Ford Center återfinns många kända personer. Några av dessa är: 

Liza Minnelli (1981 och 1984)
Elizabeth Taylor (1983 och 1988)
Johnny Cash (1984)
Tony Curtis (1984)
Tammy Wynette (1986)
Ozzy Osbourne (1986)
Robert Mitchum (1990-talet) 
David Hasselhoff (2002) 
Lindsay Lohan (2010)

Referenser 

Behandlingshem
Proprium

Proprium kan syfta på:

Proprium (liturgi) – en del i en gudstjänstordning
Proprium – ålderdomlig beteckning för en enskild entitet, se egennamn
Eggby församling

Eggby församling var en församling i Skara stift och i Skara kommun. Församlingen uppgick 1992 i Eggby-Istrums församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung. 

Församlingen var till 1566 moderförsamling i pastoratet Eggby, Öglunda och Istrum som även omfattade, före 1452 Ölanda församling, från 1436 Skärvs församling, från 1436 till 1540 Lundby församling. Från 1566 till 1992 annexförsamling i pastoratet Varnhem, Istrum, Eggby, Öglunda och (Norra) Lundby som före 1575 även omfattade Skärvs församling. Församlingen uppgick 1992 i Eggby-Istrums församling.

Organister

Kyrkor 
Eggby kyrka.

Se även
Eggby socken

Källor 

Indelningar i Skara kommun

Historiska församlingar i Skara stift
Eggby socken

Eggby socken i Västergötland ingick i Valle härad och är sedan 1971 en del av Skara kommun, från 2016 inom Eggby-Istrums distrikt. Eggby socken ligger nordost om orten Skara och väster om berget Billingen.

Socknens areal är 16,69 kvadratkilometer land. År 1990 fanns här 446 invånare. Den tidigare kungsgården Höjentorp samt tätorten Eggby med Eggby kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Eggby församling och för de borgerliga frågorna bildades Eggby landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Valle landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun. Församlingen uppgick 1992 i Eggby-Istrums församling som 2006 uppgick i Eggby-Öglunda församling som 2018 uppgick i Valle församling..

1 januari 2016 inrättades distriktet Eggby-Istrum, med samma omfattning som Eggby-Istrums församling hade 1999/2000 och fick 1992, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Valle härad. De indelta soldaterna tillhörde Skaraborgs regemente, Höjentorps kompani och Västgöta regemente, Vadsbo kompani.

Geografi, fornlämningar och namn 
Eggby socken ligger nordost om Skara och väster om Billingen kring sjön Skärvalången och Eggbysjön med sjön Ämten i norr. Socknen är ett kuperat sjörikt backlandskap.

En hällkista från stenåldern är funnen. Från bronsåldern finns gravrösen. Från järnåldern finns ett gravfält och stensättningar och resta stenar. En runsten står på kyrkogården.

Namnet skrevs 1436 Eekby och kommer från kyrkbyn. Efterleden är by, ”gård; by”. Förleden är trädslaget ek.

Se även
 Eggby församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Eggby-Istrum-Öglunda hembygdsförening

Indelningar i Skara kommun
Socknar i Valle härad
Eggby landskommun

Eggby landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Eggby socken i Valle härad i Västergötland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick kommunen i Valle landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Skara kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Istrums landskommun

Istrums landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Istrums socken i Valle härad i Västergötland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick kommunen i Valle landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Skara kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Norra Lundby landskommun

Norra Lundby landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Lundby socken  i Valle härad i Västergötland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.
Namnet var före 17 april 1885 Lundby landskommun. 

Vid kommunreformen 1952 uppgick kommunen i Valle landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun.

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Skara kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län
Norra Vings landskommun

Norra Vings landskommun var en tidigare kommun i dåvarande Skaraborgs län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades i Norra Vings socken i Valle härad i Västergötland 1889 när Norra Ving, Stenum och Skärvs landskommun upplöstes.

24 februari 1899 inrättades här Axvalls municipalsamhälle.

Vid kommunreformen 1952 uppgick kommunen med municipalsamhället  i Valle landskommun som 1971 uppgick i Skara kommun.

Politik

Mandatfördelning i Norra Vings landskommun 1946

Källor

Sveriges kommuner 1863-1951

Indelningar i Skara kommun
Tidigare kommuner i Skaraborgs län