kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Robert von der Goltz

Robert Heinrich Ludwig von der Goltz, född den 6 juni 1817 i Paris, död den 24 juni 1869 i Charlottenburg, var en tysk greve och diplomat, bror till Karl Friedrich von der Goltz. 

von der Goltz efterträdde Bismarck 1862 som preussiskt sändebud i Sankt Petersburg i kejsardömet Ryssland samt var sedan 1863 preussiskt och från januari 1868 till sin död nordtyskt sändebud i Paris, där han med skicklighet arbetade i den tyska politikens intresse.

Källor 

 

Födda 1817
Avlidna 1869

Preussiska diplomater
Tyska grevar
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Paris
Män
Émile Gaboriau

Émile Gaboriau, född den 9 november 1835 i Saujon, död den 28 september 1873 i Paris, var en fransk romanförfattare.

Författarskap
Gaboriau gjorde lycka med humoristiska skildringar (Le 13:e hussards, 1861, 15:e upplagan 1865; Les gens de bureau, 1862, med flera). Han är dock mest känd för sina spännande kriminalromaner, bland andra Monsieur Lecoq (1869; "Herr Lecoq", samma år; ny upplaga "Monsieur Lecoq", 1902), La corde au cou (1873; "Med repet om halsen", 1874) och L’argent des autres (utgiven postumt 1874; "Andras pengar", 1877). Ett tiotal av hans böcker är översatta till svenska.

Källor

Externa länkar 
 
 Monsieur Lecoq på Svensk Filmdatabas
 Lars Strand: "Monsieur Lecoq – något om ett fall för Sherlock Holmes föregångare" i Dast-Magazine 7 mars 2010
 

Franska romanförfattare
Franskspråkiga romanförfattare
Franska kriminalförfattare
Franskspråkiga kriminalförfattare
Franska författare under 1800-talet
Personer från Charente-Maritime
Födda 1835
Avlidna 1873
Män
Ugglan
Gustaf Henrik Thomée

Gustaf Henrik Thomée, född 1763 i Ivö socken, Skåne, död 5 september 1823 i Stockholm, var en svensk ämbetsman och författare. Han var far till Gustaf Thomée.

Thomée blev student i Lund och ingick, efter avlagd examen, i Kanslikollegium, förordnades 1801 till kanslerssekreterare vid Lunds universitet och blev sedermera förste expeditionssekreterare i Kanslikollegium. 

Thomée översatte Tacitus Annaler (Annalerne, 1796, 1808) och (anonymt) en mängd romaner samt utgav 1815 poemen Gamla och nya seklet, Nordens qvinnor och Sång till Horatius samt 1821 de humoristiska dikterna Småländningen och Resor till Drottningholm och Lofön.

Källor

Noter

Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Svenskspråkiga författare
Svenska översättare
Översättare från latin
Födda 1763
Avlidna 1823
Män
Ugglan
Personer från Ivö socken
Andreas Galdenblad

Andreas Galdenblad, tidigare Brovall, var en svensk katolsk jesuitpräst. Han var bror till Johan Galdenblad.

Biografi 
Galdenblad föddes som son till borgmästen i Skara och inskrevs vid Uppsala universitet 1665, där han kallade sig Andreas Brovall.

Han sändes av den franske ministern i Stockholm till ett jesuitkollegium i Rom 1671, där han blev drottning Kristinas svenske sekreterare. Drottningen lät adla honom Galdenblad. Andreas Galdeblad var en ivrig förkämpe för katolicismen och lyckades vinna sina båda bröder Johan och Lars (överste i venetiansk tjänst) över till sin tro, liksom flera andra svenskar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Födda okänt år
Födda 1600-talet
Avlidna okänt år
Män
Svensk uppslagsbok
Svenska jesuiter
Personer under stormaktstiden
Johan Galdenblad

Johan Galdenblad, död 1736, var en svensk katolsk jesuitpräst och rektor för ett jesuitkollegium i Linz, Österrike. Han var bror till Andreas Galdenblad.

Biografi 
Galdenblad lämnade Sverige omkring 1690 och utbildades sannolikt vid samma jesuitkollegium som brodern Andreas Galdenblad.

På 1690-talet utnämndes han till rektor för ett jesuitkollegium, Collegium Nordicum, i Linz, Österrike, avsett för studenter från Norden, vilket han förestod fram till sin död. Galdenblad var omkring 1715 biktfader för den tysk-romerske kejsaren Karl VI i Wien. Han försökte senare i Linz upprätta en katolsk akademi för adelsmän.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Svenska jesuiter
Födda 1600-talet
Avlidna 1736
Män
Svensk uppslagsbok
Personer i Österrike under 1700-talet
Galen

Galen kan syfta på 

 Galen (kommun) – en kommun i delstaten New York, namngiven efter Galenos
 Galen (ätt) – en dansk uradelsätt

Personer
 Hakon galen 1170-talet–1214), en norsk jarl
 Bernhard von Galen (1606–1678), tysk biskop
 Clemens August von Galen (1878–1946), tysk biskop
 Galen – en pseudonym för den ryske militären Vasilij Blücher (1889–1938)
 Galen Fiss (1931–2006), amerikansk utövare av amerikansk fotboll

Se även
 Psykisk störning
William Thompson

William Thompson, född 1775 i Cork, död 28 mars 1833 i Rosscarbery vid Cork, var en irländsk godsägare och skriftställare. 

Thompson var tillsammans med Thomas Hodgskin den mest betydande i en rad av författare, som följde i William Godwins spår, men alla undanskymdes av Robert Owen i en tid, då för övrigt den klassiska nationalekonomins makt över det ekonomiska tänkandet i Storbritannien befästes genom Thomas Robert Malthus och David Ricardo. 

Thompson utgav fyra arbeten: om förmögenhetsfördelningen (1824), om kvinnans ställning (1825), om arbetarnas rätt till arbetets hela avkastning (1827) och om organisation i kooperativa producentkommuner (1830). Dessa arbeten, där idéerna till stor del sammanfalla med Owens, vädjade till de bättre lottades medkänsla med arbetarklassen och syftade till en fredlig och successiv omdaning av samhällets organisation i socialistisk anda. Hela denna idé- och litteraturriktning avbröts av chartismen. För de socialistiska idéernas utveckling blev den dock icke utan betydelse, bland annat genom det intresse Karl Marx ägnade densamma.

Källor

Födda 1775
Avlidna 1833
Män
Ugglan
Personer från Cork
Galen (ätt)

Galen är en dansk uradelsätt, som traditionellt anses leda sitt ursprung från Skjalm Hvides son Ebbe Skjalmsen. Den först kända medlemmen är dock Niels Erlandsen (Galen) omtalad som Prefectus Scanie (gældker) 1251-85.

Vapen
 Blasonering: En fem gånger delad vapensköld i blått och vitt.

Tuve Galen var den första i sin ätt som antog släktnamnet Galen. Man skiljer mellan släktens Hvidelinje och Erlandssönernas linje, den förra utdöd under första hälften av 1300-talet, den senare före 1511.

Medlemmar ur släkten 
 Jon Litle (död 1307), drots åt Erik Menved
 Jacob Erlandsen, ärkebiskop i Lund 1253-74
 Karl Eriksen, ärkebiskop i Lund 1325-34
 Peder Jensen, ärkebiskop i Lund 1334-1355
 Tuve Galen, den förste som fast antog släktnamnet. Gift med Ingefred Pedersdatter til Färlöv. Barn:
Anders Galen, väpnare.
Ingefred Tuesdatter Galen 
Tuesdatter Galen 
Peder Galen

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932
 Thiset, Hiort-Lorenzen, Bobé, Teisen. Danmarks Adels Aarbog. Dansk Adelsforening, DAA 1893:160

Noter

Danska adelsätter
Svensk uppslagsbok
Claude Françoise av Lothringen

Claude Francoise av Lothringen, född 1612, död 1648, var en hertiginna av Lothringen. Hon var dotter till hertig Henrik II av Lothringen och Margareta Gonzaga och gift med hertig Niklas II av Lothringen. Hon var syster till Nicole av Lothringen. Claude blev gift med sin kusin år 1634, sedan han tvingats överta tronen i Lothringen efter sin brors avsättning. Äktenskapet fick dispens av påven för att förhindra dynastin att dö ut sedan Niklas avsagt sig sitt prästämbete.

Referenser

Noter

Externa länkar

Födda 1612
Avlidna 1648
Kvinnor
Villa Bergtomta

Villa Bergtomta är en villa belägen i hörnet Södra Kungsvägen 181 och Kottlavägen 1 i området Mölna i Lidingö kommun. Byggnaden uppfördes 1910 för fabrikör Anders Lindahl och gestaltades i jugendstil av arkitekt Oskar Waller.

Beskrivning
Lindahl lät där uppföra villan, som ritades av arkitekten Oskar Waller och stod klar 1910. Tomten upptog då hela kvarteret mellan Södra Kungsvägen och Idunavägen och hyste förutom huvudbyggnaden flera mindre byggnader, ekonomibyggnader samt stort ridhus och ett lusthus som kommit till Bergtomta från Baltiska utställningen i Malmö 1914. 

På 1920- och 1930-talen hyrdes ridhuset av major Sten Strömman, som använde det för sin ridskola. Villan nyttjades vid ett flertal filminspelningar av Mauritz Stiller, som även var en väl sedd gäst i huset. När Anders Lindahls barn sedan styckade av tomten brändes flera av byggnaderna ned och lusthuset, då benämnt som "ett grekiskt tempel med frescomålningar på innerväggarna" flyttades till Lidingö brandstation, där det återfinns idag. Huvudbyggnaden Villa Bergtomta har under ett flertal år varit ambassadresidens men är numera i privat ägo.

Referenser

Externa länkar

1910 i Sverige
Arkitekturåret 1910
Byggnader och anläggningar i Lidingö kommun
Bergtomta
Piteå Kammaropera

Piteå Kammaropera är en operaverksamhet med säte i Piteå.

Operan grundades 1997 och är en del av Norrbottensmusiken. Organisationen ingår i Norrlands Nätverk för Musikteater och Dans (NMD) för spridning av verksamheten i Norrland. Program- och planeringschef för Piteå Kammaropera är sedan 2021 Monica Danielson .

Externa länkar
Acusticum, om Piteå Kammaropera/Kyrkoopera
Norrbottens läns landsting, om operarepertoaren med mera

Länsmusiken
Svenska operasällskap
Kultur i Piteå
Marie Louise d'Aspremont

Marie Louise d'Aspremont, född 1651, död 1692, var en hertiginna av Lothringen, gift 1665 med hertig Karl IV av Lothringen.

Referenser

Födda 1651
Avlidna 1692
Kvinnor
Siv Larssons dagbok

Siv Larssons dagbok är en bossa/jazzlåt baserad på Chega de Saudade (komponerad av Antonio Carlos Jobim) med svensk text av Tage Danielsson och insjungen av Monica Zetterlund på albumet Ohh! Monica (1965). Det svenska "originalarrangemanget" är snarlikt João Gilbertos inspelning av Chega de Saudade, men mindre originaltrogna covers har spelats in, bland annat av Idun & Arne Duo på To stemmer og en gitar.

Jazzlåtar
Vincenzo Galeotti

Vincenzo Galeotti (egentligen Tomaselli), född 1733, död 1816, var en dansk-italiensk dansmästare.

Galeotti var elev till Gasparo Angiolini och Jean-Georges Noverre och anställdes 1775 som dansör och balettmästare vid Det Kongelige Teater i Köpenhamn, där han blev den danska balettens grundläggare. Galeotti var en mycket framstående konstnär, som i sin art stod före sin tid.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter 

Danska balettdansörer
Födda 1733
Avlidna 1816
Män
Danska balettdansare under 1700-talet
Danska balettdansare under 1800-talet
Jacob Eurenius (präst)

Jacob Abrahamsson Eurenius, född 1625 i Edsele socken, Ångermanland, död 1714 Nora socken, Ångermanland, var en svensk präst.

Biografi
Jacob Eurenius var son till Abraham Pedersson och Märeta Jakobsdotter. Född av fattiga föräldrar, var han tidigt tvungen att ta drängtjänst hos en bonde. Han skall hans studielust ha tagit fart, varför han vandrade de 70 milen till gymnasiet i Strängnäs där han studerade i nio år, varefter han vandrade till fots kring Bottniska viken för att komma till universitetet i Åbo. Efter att ha promoverats till filosofie magister här, utnämndes Eurenius 1658 till lektor i historia vid Härnösands gymnasium, och blev slutligen kyrkoherde i Nora i Ångermanland.

Under sin tid som lektor i Härnösand, ådrog han sig en ovanlig uppmärksamhet genom ett 1676 avgivet vittnesmål, där han berättade sig blivit bortförd till Blåkulla. Eurenius berättar att han 1674 natten emot den 16 oktober kom jag i en stor tentation på min nattsäng, med hvilken jag länge plågades. Omsider efter detta långsamma kval kunde jag intet annat märka, än att jag for genom luften något långt ifrån jorden, nordanefter, alldeles vidöppen, fötterna förut och med utsträckta armar, hvilka tycktes mig vara med en stor hop råttor fullsatte» 

Berättelsen fortsätter sedan med mer ingående detaljer, och avslutas med hur han på återresan for fram över hustaken i Härnösand. Dange efter Blåkulllafärden hade Eurenius rest till Torsåker, men inte omtalat sina upplevelser under natten för någon. Under hans frånvaro skall en trettonårig flicka ha sagt till hans hustru, att hon natten innan sett Eurenius föras till Blåkulla av en mängd barn, av vilka ett sagt: Det är orätt att vi rida så på mäster Jakob. Natten därpå såg han väggen vid pass två stockar under fönstret'' öppnas och en åtalad häxa, Lars Svenssons hustru, försökte dra honom med sig ut genom väggen, skall ha hindrats av att han åkallat Guds namn.

Eurenius var gift fyra gånger. Första hustrun, Brita Steuchia, var syster till ärkebiskop Mattias Steuchius. Tredje hustrun hette Elisabeth Jönsdotter Blanck och var ättling till släkten Rålamb. En son i tredje äktenskapet var Johannes Jacobi Eurenius.

Källor

Eurenius, släkt, http://sok.riksarkivet.se/sbl/artikel/15547, Svenskt biografiskt lexikon (art av Bengt Hildebrand.), hämtad 2014-03-02
http://www.alfnilsson.nu/Webbkort/wc04/wc04_013.htm

Svenska präster under 1600-talet
Personer från Edsele socken
Födda 1625
Avlidna 1714
Män
Carl Fredrik Johan von Feilitzen

Carl Fredrik Johan von Feilitzen, född 22 september 1802 i Slaka socken, död 7 november 1876 i Stockholm, var en svensk författare och journalist. Han var bror till August Gustaf Reinhold och Otto von Feilitzen.

Biografi
Sexton år gammal gick von Feilitzen i tjänst vid Andra livgrenadjärregementet, där han uppnått löjtnantsgraden då han tog avsked 1830. År 1843 flyttade han till Stockholm, där han snart liksom i hemtrakten snart togs i anspråk för en rad allmänna förtroendeuppdrag. Som en varm vän av konst och litteratur, bidrog han till upprättandet av Artisternas och litteratörernas pensionsförening 1847, och var föreningens skattmästare fram till 1861. Som journalist medverkade han under signaturen Carl eller C. v. F. i flera tidningar. von Feilitzen lät även trycka en del av sina alster i broschyrform. Han var riddare av Vasaorden.

von Feilitzen var från 1829 till sin död gift med Sophie Lehnberg (1805–1877), dotter till biskop Magnus Lehnberg. Makarna von Feilitzen är begravda på Solna kyrkogård.

Källor

 Dödsannons för Carl Fredrik Johan von Feilitzen i Dagens Nyheter, 9 november 1876, sid. 2
 Carl von Feilitzen och Sophie von Feilitzen på Gravar.se

Svenska officerare
Riddare av Vasaorden
Svenska författare under 1800-talet
Författare från Östergötland
Svenska journalister under 1800-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Personer från Slaka socken
Carl Fredrik Johan
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1802
Avlidna 1876
Män
Blodspår (film)

Blodspår () är en amerikansk långfilm från 2002. Clint Eastwood, som spelar huvudrollen, står även för regin. Filmen bygger på romanen med samma namn av Michael Connelly.

Handling 
FBI-agenten Terry McCaleb drabbas av en hjärtinfarkt, när han jagar en misstänkt mördare. Han genomgår en hjärttransplantation och blir pensionerad. En kvinna söker en dag upp McCaleb och ber honom att ta sig an fallet med hennes mördade syster. Det visar sig att McCalebs transplanterade hjärta tillhörde kvinnans syster.

Rollista

Källor 
 Blodspår på Rotten Tomatoes

Externa länkar

Amerikanska filmer baserade på romaner
Filmer 2002
Filmer i regi av Clint Eastwood
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Warner Bros.
Moluckersnapper

Moluckersnapper (Lutjanus boutton) är en fisk i familjen Lutjanidae (vars medlemmar ofta kallas snappers) som finns i västra Stilla havet.

Utseende 
Moluckersnappern är en fisk med förhållandevis hög kropp, sluttande panna och svagt spetsig nos. Ryggfenan består av 10 till 11 taggstrålar, följda av 13 till 14 mjukstrålar. Analfenan har en liknande uppbyggnad med 3 taggstrålar och 8 mjukstrålar. Rygg och sidor är skära till röda, vanligen med 10 till 12 svaga, gula längsstrimmor, buken vit till silverfärgad samt fenorna gulaktiga. Några individer kan ha en svart fläck på ryggfenans bakre del. Arten blir vanligtvis inte mycket längre än 20 cm, även om den kan nå upp till 35 cm som mest.

Vanor 
Arten lever vid korallrev på djup mellan 15 och 50 m, och uppehåller sig gärna vd stup och sprickor. Den bildar ofta stim på 30 till 40 individer, där även medlemmar av andra arter kan ingå. Födan består av fiskar, bläckfiskar, kräftdjur som bland annat räkor och krabbor samt en del plankton. Leker året om, med tonvikt på tiden mellan mars och juni. Ungarna uppehåller sig bland sjögräs på grunt vatten, gärna i nrheten av flodmynningar och andra sötvattenskällor.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar västra Stilla havet från Sumatra till Samoa och norrut till södra Japan, söderut till norra Australien.

Betydelse för människan 
Ett mindre kommersiellt fiske äger rum, som dock kan vara av stor betydelse lokalt. Vanligaste fångstsätt är långrev, och fångsten säljes vanligen färsk.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Ferdinando Galiani

Ferdinando Galiani, född 2 december 1728 i Chieti, död 30 oktober 1787 i Neapel, var en italiensk nationalekonom, filosof och polygraf.

Galiani föregrep med genial intuition den moderna vetenskapen i arbetet Della moneta (1750), vistades 1759-69 i Paris, där hans outtömliga kvickhet renderade honom stora framgångar inom encyklopedisternas kretsar. 

Bland hans arbeten märks Dialogues sur le commerce des bleds (1770), hans samarbete med Giovanni Battista Lorenzi i den kvicka komedin Socrate immaginario (1775) och hans omfattande brevväxling med framstående män och kvinnor, till stor del utgiven.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 
 

Italienska nationalekonomer
Italienska filosofer
Italienska författare
Italienskspråkiga författare
Personer i Italien under 1700-talet
Personer från Chieti
Födda 1728
Avlidna 1787
Män
Svensk uppslagsbok
Göran Svalberg

Per Göran Svalberg, född 15 juli 1965, är en svensk balettdansör och hovdansare.

Svalberg, vars hela familj ägnat sig åt danskonsten, utbildades vid Kungliga Teaterns balettskola och blev 1983 dansare vid Kungliga Baletten, 1986 solist, 1991 premiärdansare och utnämndes år 2000 till hovdansare.Han har också verkat mycket utomlands.1988-91 dansade han för Maurice Béjarts Béjart Ballet i Lausanne, 1991-95 var han fast gästsolist vid Deutsche Opers balett i Berlin, där han bland annat dansade Siegfred i Ringen, en roll som Maurice Béjart skapat för honom (efter Nibelungens ring) samt huvudrollerna i Peter Schaufuss Tjajkovskijtrilogi – Törnosa, Svansjön och Nötknäpparen. Han har även gästspelat i de flesta europeiska länderna, i ett femtontal städer i Japan, samt medverkat i föreställningar i Tokyo och Osaka som deltagande i World Ballet Festival 1991 och vid turnéer i USA. Han har också dansat med kompaniet Stockholm 59° North. Svalberg är känd framför allt för sina många skickligt utförda prins-roller och har dansat de flesta klassiska baletternas huvudroller.

Han har fått Mariane Orlandos Stipendium, Dagens Nyheters Kasperpriset, Carina Ari-medaljen och stipendium, var 1994 den förste svensken att ta emot Philip Morris Ballet Flower Award. I samband med sin avskedsföreställning och tjänstepensionering från Kungliga Baletten 2007 erhöll han också stipendium ur Gunilla Roempkes dansstiftelse.

Roller (urval)
Prinsen och Narren i Svansjön (Nathalie Conus), Prinsen och Carabosse i Törnrosa (Dame Beryl Grey), Prinsen i Askungen (Sir Frederic Ashton), Romeo i Romeo och Julia (Sir Kenneth MacMillan), Basilio i Don Quijote (Rudolf Nurejev), titelrollen i Peer Gynt (John Neumeier), Philostrat/Puck i En midsommarnattsdröm (John Neumeier), Solor och Brahminen i La Bayadère (Natalia Makarova), Den utvalde i Våroffer (Maurice Béjart), James i Sylfiden (August Bournonville), Rothbart i Svansjön (Sir Peter Wright) med flera. Han har även haft solouppgifter i baletter av bland annat George Balanchine,  John Cranko, Rudi van Dantzig, Ulysses Dove, Jiri Kylian, William Forsythe, Mats Ek, Nacho Duato och Birgitta Egerbladh. Vid Drottningholms Slottsteater har han bland annat dansat titelrollerna i Regina Beck-Friis Don Juan och Ivo Cramérs Figaro.

Externa länkar
Kungliga Operans arkiv, om Göran Svalberg

Svenska dansare under 1900-talet
Hovdansare
Födda 1965
Män
Levande personer
Benito Jerónimo Feijoo

Fray Benito Jerónimo Feijoo y Montenegro, född den 8 oktober 1676 i byn Casdemiro i närheten av Orense, död den 26 september 1764 i Oviedo, var en spansk skriftställare och benediktinmunk, teologie doktor och professor. 

Feijoo, som var i besittning av en omfattande lärdom, förde under hela sitt liv en ihärdig kamp mot tidens vidskepelser och fördomar. Han var i mångt och mycket en föregångsman, arbetade för utsträckt folkbildning, kvinnans rättigheter, uppträdde reformerande på det kyrkliga området och intog en mycket avancerad politisk ståndpunkt. Hans skrifter, som omfattar filosofi, historia, statskunskap, filologi, naturalhistoria, geografi, matematik, fysik, astronomi, medicin, litteratur och konst, är samlade i hans encyklopediska arbete Teatro crítico universal (8 band, 1726–1739) och i Cartas eruditas y curiosas (5 band, 1742–1760). Därtill kommer hans poetiska arbeten, Desengaño y conversión de un pecador och A la conciencia. År 1876 utkom den femte upplagan av hans skrifter, som då utgått i tillsammans en halv miljon volymer. Feijoo åtnjöt europeiskt rykte och hans arbeten översattes till italienska, franska, tyska, engelska med flera språk. Feijoo förvärvade en stor förmögenhet, som uteslutande användes till barmhärtighetsverk och han dog fattig. Hans staty är rest framför nationalbiblioteket i Madrid. Ett urval av hans skrifter finns i Rivadeneyras Biblioteca de autores españoles, volym 56.

Källor

Noter

Externa länkar

Ordensfolk från Spanien
Benediktiner
Spanska fackboksförfattare
Spanskspråkiga fackboksförfattare
Personer från Galicien
Födda 1676
Avlidna 1764
Män
Ugglan
Marie Lindqvist

Marie Helen Lindqvist, född 20 november 1970, är en svensk balettdansös och hovdansare.

Lindqvist utbildades vid Kungliga Teaterns balettskola/Kungliga Svenska Balettskolan och har dansat vid Kungliga Baletten sedan 1988, som solist 1991 och premiärdansös sedan 1993.
År 2004 utnämndes hon till hovdansare. Hon har också gästdansat vid ett stort antal teatrar i Europa, Kina, Japan, USA med flera och medverkade 2005 i Benois de la Dance-gala på Bolsjojteatern i Moskva tillsammans med premiärdansören Dragos Mihalcea, som hon ofta dansar ihop med.

Priser och utmärkelser
1992 – Svenska Dagbladets operapris
2004 – Hovdansare
2014 – Litteris et Artibus

Roller (urval)
Odette/Odile i Svansjön (Natalie Conus och Peter Wright), Aurora i Törnrosa (Beryl Grey), titelrollen i Askungen (Frederick Ashton), Kitri i Don Quijote (Rudolf Nurejev), titelrollen i Giselle (Natalia Makarova), Julia i Romeo och Julia (Kenneth MacMillan), Husan i Nötknäpparen (Pär Isberg), Hippolyta/Titania i En midsommarnattsdröm och Solveig i Peer Gynt (båda John Neumeier), Mary Vetsera i Mayerling (Kenneth MacMillan), Bianca i Så tuktas en argbigga (John Cranko), Elsalill i Herr Arnes penningar (Pär Isberg), titelrollen i Eldfågeln (Alexei Ratmansky), Persefone i Sisyfos (Birgit Åkesson), Tatjana i Onegin (John Cranko), titelrollen i Pippi Långstrump (Pär Isberg) med flera. Även solouppgifter i baletter av George Balanchine, Ulysses Dove, Mats Ek, Per Jonsson, Jiri Kylian, William Forsythe, Twyla Tharp, Krzysztof Pastor, Nacho Duato, David Dawson, Christopher Hampson med flera.

Källor
Kungliga Operan, om Marie Lindqvist
Ballerina Gallery, om Marie Lindqvist
Mama 5 januari 2008, intervju med Marie Lindqvist om moderskap med mera

Svenska ballerinor
Hovdansare
Mottagare av Litteris et Artibus
Födda 1970
Kvinnor
Levande personer
Svenska balettdansare under 1900-talet
Svenska balettdansare under 2000-talet
Manuel Rivadeneyra

Manuel Rivadeneyra, född 1805 i Barcelona, död den 1 april 1872, var en spansk bokförläggare, far till Adolfo Rivadeneyra.

Rivadeneyra blev efter mångåriga studier kunglig boktryckare i Madrid och anlade eget tryckeri i Barcelona. Han utgav ett stort samlingsverk av spanska författare, Biblioteca de autores españoles desde la formación del idioma hasta nuestros días (71 band) och Cervantes samlade verk.

Källor 

 

Spanska kulturpersonligheter
Förläggare
Boktryckare under 1800-talet
Personer inom Spaniens näringsliv
Personer inom näringslivet under 1800-talet
Personer i Spanien under 1800-talet
Personer från Barcelona
Födda 1805
Avlidna 1872
Män
Ugglan