kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Omaka par

Omaka par (originaltitel: The Odd Couple) är en komedipjäs, skriven av Neil Simon. Den handlar om två män som delar lägenhet, den ena är pedant och den andre är en riktig slarver. Detta ger upphov till konflikter och det hela urartar i fullständigt kaos.

Pjäsen hade premiär på Broadway i New York 1965.

Pjäsen i Sverige 
I Sverige spelades pjäsen redan på 1960-talet med Carl-Gustaf Lindstedt och Jan Malmsjö i de två huvudrollerna och med Curt Masreliez, Gunnar Knas Lindqvist, Gunnar Nielsen, Sten Ardenstam, Gunvor Pontén och Helena Reuterblad i de övriga rollerna. För regin svarade Stig Ossian Ericson. 

På 1980-talet gjorde författaren Neil Simon en ny version av pjäsen och placerade två kvinnor i huvudrollerna.

På Maximteatern i Stockholm gjorde Lena Nyman och Birgitta Andersson succé som de två trätande väninnorna som inte kan samsas under samma tak. I Göteborg blev pjäsen en framgång med Laila Westersund som den slarviga Ulla och Eva Rydberg som den pedantiska Beatrice. På Helsingborgs stadsteater fick Eva Rydberg byta roll och spela slarvig, hennes pedantiska väninna spelades då av Birgit Carlstén. 2005 spelade man upp den manliga versionen på Maximteatern, då med Ulf Brunnberg och Claes Månsson i huvudrollerna.

Maxim 2005
Premiär 7 januari 2005.

Regi Anders Albien
Scenografi Bengt Peters
Kostym Inger Elvira Pehrsson
Mask och peruk Helene Norberg
Ljus Joachim Lantz
Ljud Hasse Andersson
Musik Anders Gustavsson

Ulf Brunnberg - Oskar Madison
Claes Månsson - Felix Unger
Mats Bergman - Nisse
Ola Rundcrantz - Jalle
Micke Dubois - Bladh
Carl-Magnus Dellow - Welander
Petra Nielsen - Ynez
Birgitte Söndergaard - Julia

Andra versioner  
Pjäsen låg till grund för filmen Omaka par från 1968 med Walter Matthau och Jack Lemmon, som i sin tur gav upphov till en TV-serie med samma namn med Jack Klugman och Tony Randall. En nyversion av TV-serien gjordes 2015–2017 med Matthew Perry och Thomas Lennon.

1965 i USA
Teateråret 1965
Kultur i New York
Amerikanska teaterpjäser
Pjäser av Neil Simon
Pappas pojkar

Pappas pojkar är en svensk komediserie från 1973.

Carl-Gustaf Lindstedt spelade pappan som alltid råkade i trassliga situationer. Han får i varje avsnitt hjälp av sina två söner, Martin (Magnus Härenstam) och Bertil (Brasse Brännström). Martin arbetar som forskare på ett laboratorium, medan Bertil tycks leva någon sorts playboyliv. I varje avsnitt medverkade olika gästskådespelare, bland andra Torsten Lilliecrona, Meg Westergren, Arne Källerud och Fredrik Ohlsson.  Carl-Gustaf svarade för manus tillsammans med Magnus och Brasse. Lasse Hallström regisserade serien. Serien har repriserats vid flera tillfällen. 2011 kom serien på DVD.

Serien omfattar fyra avsnitt, cirka 40 minuter långa.

Rollista

Huvudroller
Brasse Brännström - Bertil Bengtsson
Magnus Härenstam - Martin Bengtsson
Carl-Gustaf Lindstedt - herr Folke Bengtsson

Gästskådespelare
Arne Källerud - Gårdskarl
Gunilla Thunberg - Beatrice Gustafsson
Martin Johnsson - Pelle
Jan Kreigsman
Torsten Lilliecrona - Källarmästaren
Dan Lindhe
Lars Lundgren
Curt Masreliez - greve Rutger af Klensparre
Börje Mellvig - Bankdirektören 
Fredrik Ohlsson - Pelles far
Bellan Roos - grevinnan af Klensparre
Jon Skolmen Göta Petter 
Torsten Wahlund - Vakt
Meg Westergren - Pelles mor
Georg Årlin - Advokaten
Åke Fridell - pastor Klensparre

Referenser

Svenska komediserier på TV
Johnny Carey

Johnny Carey, född 23 februari 1919, död 19 augusti 1995, var en irländsk fotbollsspelare och -tränare.

Carey föddes i Dublin där han inledde sin fotbollskarriär i St. James Gate. Som 17-åring värvades han av Manchester United för 250 pund och han gjorde A-lagsdebut mot Southampton i september 1937. Andra världskriget tvingade fram ett uppehåll i fotbollskarriären och under kriget tjänstgjorde han i Italien och Mellanöstern. Carey hade värvats till Manchester United som vänsterinner, men efter kriget skolades han om till ytterback. Som lagkapten ledde han sitt lag till seger i FA-cupen 1948 och till ligatiteln 1952. Carey var även landslagsman och en av få spelare som representerat både Irland (FAI) och Irland (IFA). Han spelade 27 landskamper (tre mål) för Irland (FAI) och nio för Irland (IFA). 1947 var han lagkapten för Övriga Europa i en match mot Storbritannien och 1949 blev han utsedd till Årets spelare i England.

Efter 344 matcher och 18 mål för Manchester United avslutade Carey spelarkarriären i maj 1953. Han fick ett erbjudande om ett tränarjobb i Manchester United, men i augusti samma år tog han över som huvudtränare i Blackburn Rovers. Efter fem år i Blackburn blev Carey i oktober 1958 tränare i Everton. Efter två mindre bra säsonger (sextonde respektive femtonde plats i ligan) ledde han Everton till klubbens bästa placering sedan andra världskriget, men trots en femteplats säsongen 1960/61 fick Carey sparken i april 1961. I augusti 1961 tog han över som tränare i Leyton Orient, som han under sin första säsong förde upp i division ett. Följande säsong kom laget dock sist i serien och Carey drog vidare till Nottingham Forest. Säsongen 1966/67 ledde han Nottingham Forest till semifinal i FA-cupen samt till andra plats i ligan. Carey ledde laget fram till och med 1968 och två år senare återvände han till Blackburn Rovers, där han säsongen 1970/71 kom att avsluta tränarkarriären med att leda laget till näst sista plats i division två.

Källor 
 
 
 

Födda 1919
Irländska fotbollsspelare
Irländska fotbollstränare
Spelare i Manchester United FC
Spelare i Cardiff City FC
Spelare i Manchester City FC
Spelare i Shamrock Rovers FC
Spelare i Middlesbrough FC
Spelare i Everton FC
Tränare i Everton FC
Tränare i Manchester United FC
Tränare i Blackburn Rovers FC
Tränare i Leyton Orient FC
Tränare i Nottingham Forest FC
Män
Avlidna 1995
Personer från Dublin
Lindsdals IF

Lindsdals IF är en svensk idrottsförening belägen i Lindsdal strax utanför Kalmar i Småland, bildad 26 juli 1926.

Fotbollsverksamhet
Föreningens damlag har historiskt sett varit det mest framgångsrika med spel i Sveriges högsta division under tre säsonger mellan 1982 och 1993. Den mest kända spelaren från sejouren där var den sedermera landslagsspelaren Cecilia Sandell. Damlaget spelar numera i div 3 (2022).

Herrlaget har under många år fört en undanskymd tillvaro, men spelade under flera säsonger på 2010-talet i division 2. Numera (2022) spelar man i division 3. Föreningen har fostrat allsvenska spelare såsom Erik Israelsson och Filip Sachpekidis. Den senare blev 2013 allsvenskans dittills yngsta målskytt genom tiderna när han 16 år gammal i sin debutmatch mot Syrianska gjorde matchens enda mål. Föreningens herrlag har en gång i tiden tränats av Bo Johansson.

Lindsdals IF:s hemmaplan för fotboll är från och med år 2010 Fjölebro IP som ligger i utkanten av Lindsdal.

Klubbens ungdomsverksamhet innefattar ett stort antal lag med ca 400 ungdomar aktiva i både pojk- och flicklag.

Spelartruppen 2015

Referenser

Noter

Källor
Lindsdals IF:s webbplats

Bordtennisklubbar i Sverige
Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Kalmar kommun
Sportklubbar bildade 1926
Direct Énergie

BBOX Bouygues Télécom (BB) är ett franskt professionellt cykelstall sponsrat av den franska mobiloperatören Bouygues Télécom sedan 2005. Cykelstallet Bouygues Télécom tillhörde UCI ProTour fram till 2009. Men efter ett beslut i september 2009 valde UCI att inte förnya lagets licens efter säsongen.

Stallet bildades 1984 under namnet System U. Ett år senare lade de ned, men återkom 1986 under annan ledning. Cyrille Guimard blev sportdirektör för stallet 1986 och tog med sig den franska cyklisten Laurent Fignon i laguppställningen. Fignon vann nästan Tour de France 1989 med stallet. 1990 blev de tvungna att byta namn på grund av sponsortrassel och det nya namnet blev Team Castorama. Guimard blev manager för stallet 1992. Men inför säsongen 1995 tog den tidigare franska cyklisten Jean-René Bernaudeau över stallet. 

Mellan 1996 och 1999 fanns inte stallet med på de största professionella cykeltävlingarna, utan tävlade på en lägre nivå, och kallades då Vendée U, som var ett utvecklingslag för vilka bland annat Fabrice Salanson och Thomas Voeckler. Namnet Vendée U kommer från den franska regionen Vendée. Stallet kom tillbaka till den översta klassen av den professionella cykelvärlden under namnet Bonjour (2000 - 2002) och Brioches La Boulangère (2003 - 2004). 

Ägaren till stallet är SA Vendée Cyclisme, och stallets styrs sedan 2000 av managern Jean-René Bernaudeau.

Referenser

Externa länkar 
 Bouygues Télécoms officiella hemsida

Cykellag
Oscar Almgren (arkeolog)

Oscar Almgren, född 9 november 1869 i Stockholm, död 13 maj 1945 i Uppsala, var en svensk arkeolog. Han utnämndes 1913 som den första i Sverige till professor i nordisk och jämförande fornkunskap vid Uppsala universitet. Han var son till Oscar Almgren samt far till Bertil Almgren och Gerd Almgren.

Almgren tillhörde sidenvävarsläkten Almgren. Han avlade studentexamen vid Södra latin i Stockholm 1886 och inskrevs samma år vid Uppsala universitet. Han avlade filosofie kandidatexamen 1889 i klassiska och nordiska språk och började sedan intressera sig för arkeologin. År 1897 blev han filosofie doktor och docent i jämförande fornkunskap. Almgren blev 1910 antikvarie vid Vitterhetsakademien. Åren 1914–1925 var han professor i arkeologi vid Uppsala universitet. Almgren deltog i fältarbetet vid undersökningen av Läby runstensbro, på Åloppeboplatserna, under utgrävningen av Hågahögen med flera platser.

Almgren utnämndes till hedersdoktor vid universitetet i Königsberg 1924 och till hedersledamot av Finska fornminnesföreningen 1920, och hedersledamot av Svenska fornminnesföreningen 1930. Han blev hedersledamot av Stockholms nation i Uppsala 1912 och av Upplands nation 1915. Åren 1901–1941 var han medlem i Upplands fornminnesförening, 1910–1948 sekreterare och redaktör för dess tidskrift, och 1910–1917 föreningens skattmästare. Han deltog verksamt i bildandet av Disastiftelsen 1927 och stiftelsen Geijersgården 1934. Oscar Almgren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Bibliografi (i urval)
 Studien über nordeuropäische Fibelformen der ersten nachchristlichen Jahrhunderte mit Berücksichtigung der provinzialrömischen und südrussischen Formen, Stockholm 1897. Almgrens internationellt omtalade avhandling, nytrycktes i Leipzig 1923.
 Från Uppländska gravfält - flera av delarna 1898-1921
 Sveriges fasta fornlämningar 1904 - 3:e upplagan 1934
 Kung Björns hög och andra fornlämingar vid Håga, på föranstaltande av H. K. H. Prins Gustaf Adolf undersökta 1902-03. Stockholm 1905
 Uppländska stenåldersboplater, Fornvännen, Årgång I, 1906 
 Älgbilden från Alunda, jämte några ord om stenåldersfolken i Uppland - Upplands fornminnesförenings tidskrift 1910-12.
 Die älter Eisenzeit Gotlands, 1912
 Zur Bedeutung des Markomannenreiches, Mannus 1913.
 Handledning i kulturminnesvård, Uppsala 1924.
 Hällristningar och kultbruk bidrag till belysning av de nordiska bronsåldersristningarnas innebörd, Stockholm 1927.
 Om tillkomsten av 1630 års antikvarie-institution, artikel i Fornvännen 1931.
 Våra minnesmärken från Hedenhös, Stockholm 1933.
 Nordische Felszeichnungen als religiöse Urkunden, Frankfurt am Main 1934.

Källor 
 Sune Lindqvist, Oscar Almgren in memoriam, årsskriften Uppland 1945, s. 87-94
 Almgren, Oskar på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska professorer i arkeologi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Hedersledamöter vid Uplands nation
Hedersledamöter vid Stockholms nation
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Svenska redaktörer
Arkeologer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1869
Avlidna 1945
Män
The New Tomorrow

The New Tomorrow är en nyzeeländsk TV-serie. Det är en uppföljare på serien The Tribe.

Handling
Ett virus har tagit kål på alla vuxna och barnen tvingas att klara sig själva. The New Tomorrow är en fristående uppföljare till serien "The Tribe". Stammarna i serien heter The Ants, The Privileged(Privs), The Barbs och The Warps.  Serien tar upp lite lättare "problem" och sakerna som händer är inte lika drastiska. Skådespelarna är också yngre. Sky är inte med i någon stam utan letar efter sin bror. Han vill att alla stammar ska komma överens. Skogen är full av farliga maskiner som patrullerar i "The Forbidden Zone" mitt i skogen mellan stammarnas revir. Det är också dit The Privs låter sina slavar gå om de är olydiga. The Privs vill ha hela världen i sin hand och tänker MYCKET på sitt utseende. Deras ledare heter Flame. The Barbs ledare Zora är en skicklig jägare och passar som ledare i jägarstammen. Faygar tror blint på "Frälsaren" Bray som ska komma en dag och stoppa den onde Zoot. Hon ger alla i The Ants hopp som deras ledare. The Warps är krigare åt The Privs och deras liv är hårt. Deras ledare Shadow Drömmer om mer makt.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Nyzeeländska TV-serier från 2000-talet
TV-seriestarter 2005
TV-serieavslutningar 2005
Engelskspråkiga TV-serier
Nyzeeländska science fiction-TV-serier
TV-program i Seven Network
Anders Krisár

Paul Karl Anders Krisár, född 23 maj 1973 i Stockholm, är en svensk fotograf och installationskonstnär.

Anders Krisár utbildade sig vid Konstfack i Stockholm och School of Communication Arts i London samt i musikkomposition vid New York University i USA. Han har varit art director i åtta år och arbetar numera som fotograf på heltid.

Han hade sin första separatutställning 2002 på Staley Wise Gallery i New York.

Bibliografi

Priser och utmärkelser 
 Svenska Fotobokspriset 2003 för Chords No. 1-17

Vidare läsning

Källor
Biografi på adlibris.com, läst 2014-05-09

Noter

Externa länkar
Anders Krisárs webbplats
Bilder ur Chords No. 1-17

Svenska konstnärer under 2000-talet
Fotografer från Stockholm
Födda 1973
Män
Levande personer
Konstnärer från Stockholm
Lola

Lola kan avse: 

 Lola (namn) – ett kvinnonamn
 Lola (biltillverkare) – en biltillverkare
 Lola – ett tyskt filmpris uppkallat efter prisstatyetten, se Tyska filmpriset
 Lola (sång av The Kinks) – en sång av gruppen The Kinks
 Lola (sång) – en poplåt komponerad av Ray Davies
 Lola (film, 1981) – en tysk film av Rainer Werner Fassbinder från 1981
 Lola (film, 1961) – en fransk/italiensk film
 463 Lola – en asteroid

Geografi

Antarktis 

 Lola (udde), 
 Lola (berg),

Guinea 

 Lola (prefektur), Nzerekore Region, 
 Lola (prefekturhuvudort), Nzerekore Region,

Se även
Spring Lola

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Guineaförgreningar
Sophus Müller

Sophus Otto Müller, född 24 maj 1846, död 23 februari 1934, var en dansk arkeolog och museiman, son till Ludvig Müller, bror till Peder Erasmus Müller. 

Müller var direktör för Nationalmuseet i Köpenhamn 1892-1921. Müller hade en grundläggande betydelse för att modernisera forskningen kring genomförelsen av systematiska utgrävningar och har bland annat skrivit de arkeologiska och konsthistoriska böckerna Vor Oldtid (1897), Ordning af Danmarks Oldsager (1888-1895) och Oldtidens Kunst 1-3 (1918-1934).

Arier 
År 1913 ironierar Sophus Müller över Gustaf Kossinnas hypotes om ett indoeuropeiskt urhem som också omfattar Danmark. Müller finner det roligt att:

 

Nyckelordet är "det lille Danmark", vilket dels är en anakronism, dels ett sätt att understryka kritiken mot Kossinna. Müller anser att Kossinnas urhemshypotes saknar stöd i arkeologisk teori. Enligt honom är dagens danskar och nordtyskar en blandning av två urfolk: "ikke-ariske, Basker, Iberer, Ligurer ... ogsaa Arierne kunne være Urbeboere af Europa". Med denna hypotes avsåg Müller att falsifiera Kossinnas indogermanska urhem. Bågenholm argumenterar för att Müllers argument mer styrdes av antityskhet och ovilja mot Kossinnas person än av teoretiskt skarpsinne. Detta avslöjas inte bara av ordvalet arier istället för indogermaner, och titelrubriken på Müllers artikel "Sønderjyllands stenalder" är politiskt polemisk. Sønderjylland är det danska namnet för norra delen av det tyska förbundslandet Schleswig-Holstein. I dansk-tyska kriget 1864 lyckades förenade preussiska och österrikiska styrkor under ledning av fältmarskalk von Wrangel trycka upp den danska hären till Kongeån. I freden i Wien 1864 avträddes södra Jylland till Preussen och Österrike. 1867 hölls ett provisoriskt val. Resultatet visade att det fanns en stark vilja till återförening med Danmark. Men det ledde inte till några gränsjusteringar. Först 1919 återfick Danmark ungefär hälften av vad landet förlorat.

När tyska arkeologer sökte skapa förhistorisk (tysk-dansk-frisisk) enhet i Schleswig-Holstein, måste det ha upplevts som provocerande i Köpenhamn.

Utmärkelser, ledamotskap och priser
 Hedersledamot av Vetenskapssocieteten i Lund

Referenser

Noter

Källförteckning 
 Bågenholm, Gösta, Arkeologi och språk i norra Östersjöområdet (1999)
 Müller, Sophus, "Sønderjyllands stenalder" (1913)

Danska arkeologer
Danskt museifolk
Alumner från Köpenhamns universitet
Personer i Danmark under 1900-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1846
Avlidna 1934
Män
Ledamöter av Vetenskapssocieteten i Lund
Guillaume Dufay

Guillaume Dufay, född 1397, död 27 november 1474, var en belgisk kompositör.

Baserat på Dufays testamente tror man att han föddes i Beersel, nära Bryssel. Han var son till en präst, men han växte bara upp med sin mor Marie Du Fayt.

Dufay verkade under första nederländska skolan. Han kände till framstegen inom den flerstämmiga musiken och skapade i tidens anda mässor, motetter och chansons. Hans fylliga och flödande melodiska kontrapunktiska satser med fyra stämmor mot tre äldre, samt de av honom initierade förenklingarna i notskriften ("vit mensuralnotskrift") bidrar till hans moderna prägel. Hans motetter komponerade för kyrkliga högtidligheter är dock skapade efter den ålderdomliga isorytmiska tekniken från 1300-talets Ars nova.  Dufay är även känd som virelaikompositör. 

Efter ett par veckors sjukdom dog Dufay den 27 november 1474.

Noter 

Belgiska klassiska kompositörer
Renässanskompositörer
Medeltidens kompositörer
Män
Födda 1397
Avlidna 1474
Leena Luhtanen

Leena Luhtanen, född den 12 februari 1941 i Kuopio, finländsk politiker (socialdemokrat), justitieminister 2005-2007.

Luhtanen valdes in i riksdagen 1991 och blev trafik- och kommunikationsminister när regeringen Jäätteenmäki tillträdde i april 2003. När statsminister Anneli Jäätteenmäki avgick två månader senare, fortsatte Luhtanen på samma post i regeringen Vanhanen I. Från och med den 23 september 2005 var hon i stället justitieminister. Hon avgick i samband med att socialdemokraterna lämnade regeringen efter valet 2007.

Finlands justitieministrar
Ledamöter av Finlands riksdag för Socialdemokraterna
Födda 1941
Kvinnor
Personer från Kuopio
Levande personer
Theo Jörgensmann

Theo Jörgensmann född 29 september 1948 i Bottrop, Tyskland, är en tysk klarinettist och kompositör.

Biografi 
Som klarinettist betraktades Jörgensmann som en av de främsta i Europa. 
Jörgensmann har samarbetat med musiker inom experimentell och avantgardemusik, som Perry Robinson, Barre Phillips, John Lindberg, Eje Thelin, Karl Berger och Bobo Stenson. Sedan 2003 har Jörgensmann spelat tillsammans med de polska musikerna Marcin Oles och Bartlomiej Oles i Trio Oles Jörgensmann Oles. Från 2008 spelade Jörgensmann i Trio Hot  med Albrecht Maurer och Peter Jacquemyn. Sedan 2009 har han spelat i Deep Down Clarinet Duo med kontrabas klarinettist Ernst Ulrich Deuker.

Diskografi

 Clarinet Summit, Clarinet Summit, with Perry Robinson, Gianluigi Trovesi, Bernd Konrad, Annette Maye, Sebastian Gramss, Albrecht Maurer und Günter Sommer (2017)
 Contact 4tett Loud Enough To Rock The Kraut, (Konnex Records 2015)
Theo Jörgensmann Bucksch (2014)
 Jink (2008)
Live in Poznań (2007)
Directions (2005)
Fellowship (2005)
Miniatures (2003)
Hybrid Identity (2002)
Pagine Gialle (2001) 
Snijbloemen(1999)

European Echoes (1998)
So I play (1996)
Swiss Radio Days Volume Tree (1994)
Aesthetic direction (1993)
Live at Music Academy Budapest (1993)
Materialized Perception (1992)
Laterna Magica (1983)
Straight out (1978)
In time (1976)

Som sideman
Ig Henneman Tentet Indigo Ab Baars, Tristan Honsinger, Lori Freedmann, Wilbert de Joode, Steve Arqŭelles (1998)
Willem van Manen Contraband Live at Bim Huis Amsterdam (1988)
Andrea Centazzo Mitteleuropa Orchestra Doctor Faustus Carlos Zingaro, Enrico Rava, Gianluigi Trovesi, Albert Mangelsdorff, Carlo Actis Dato (1984)
Franz Koglmann Pipetet Schlaf Schlemmer, Schlaf Magritte (1985)
Clarinet Summit You better fly away John Carter, Perry Robinson, Gianluigi Trovesi, Eje Thelin, Didier Lockwood, J.F. Jenny-Clarke, Aldo Romano (1980)

Källor 
Dita von Szadkowski, Grenzüberschreitungen 
Martin Kunzler, Jazzlexikon rororo 
Theo Jörgensmann Rolf-Dieter Weyer, Kleine Ethik der Improvisation

Filmografi
Theo Jörgensmann Bottrop Klarinette, regisserad av Christoph Hübner (1987)
Die Klarinette Musikinstrumente und ihre Geschichte NDR (Norddeutscher Rundfunk) (1987)

Externa länkar
Theo Jörgensmann Quartet (english)
Theo Jörgensmann on MySpace (english)

Födda 1948
Tyska musiker
Tyska kompositörer
Tyska jazzmusiker
Tyska klarinettister
Män
Levande personer
Personer från Bottrop
Team Jumbo–Visma

Team Jumbo–Visma, tidigare Team LottoNL-Jumbo, är ett nederländskt cykelstall som tillhör UCI ProTour.  Laget kom till 1984 som Kwantum, och har sedan dess bytt namn tio gånger innan det nuvarande namnet togs 2019. Mellan 1996 och 2012 sponsrades laget av Rabobank.

Stallet består av tre delar, ett proffsstall, ett amatörstall och ett stall som tävlar i cykelcross. 

Cyklisterna Erik Dekker och Michael Boogerd fanns med i stallet under många år. De hade stora framgångar, framförallt i klassikerna. Dekker arbetar numera som sportdirektör i stallet, även Boogerd har avslutat sin professionella karriär.

Den spanska spurtspecialisten Oscar Freire kom till stallet 2003. Han är trefaldig världsmästare och har vunnit etapper i Tour de France. Han har även bland annat vunnit klassikern Milano-Sanremo två gånger.

Under Tour de France 2007 sparkade Rabobanks ledning den danska cyklisten Michael Rasmussen, som vid tillfället ledde tävlingen och skulle ha vunnit tävlingen, eftersom cyklisten hade ljugit angående var han har befunnit sig under träning. Rasmussen har tidigare vunnit den prickiga bergströjan i tävlingen.

Stallets ryska cyklist Denis Mensjov vann Vuelta a Espana 2005 när vinnaren Roberto Heras blev diskvalificerad på grund av ett positivt dopningstest. Två år senare (2007) upprepade han bedriften. Säsongen 2009 vann Mensjov Giro d'Italia.

Inför 2013 års säsong slutade Rabobank sponsra laget, och Blanco blev stallets nya namn. Samarbetet blev dock kortvarigt, och hemelektronikföretaget Belkin tog istället över som huvudsponsor sommaren 2013. Belkin sponsrade laget i ett och ett halvt år, innan det nederländska lotteriet och Jumbo tog över sponsorskapet inför 2015.

Den danska cyklisten Jonas Vingegaard vann med team Jumbo-Visma Tour de France 2022.

Laguppställning

Rabobank 2010

Rabobank 2009

Externa länkar
Officiell webbplats

Cykellag
Leatrice Joy

Leatrice Joy (egentligen Leatrice Joy Ziedler), född den 7 november 1896 i New Orleans, Louisiana, USA, död den 13 maj 1985, var en amerikansk skådespelerska.

Hon gjorde filmdebut 1915; från 1918 var hon stjärna i filmer mot bl.a. Oliver Hardy. Regissören Cecil B. de Mille hade henne som favoritskådespelerska, och hon medverkade i flera av hans stumfilmer, bl.a. De tio budorden. Ofta spelade hon en karriärmedveten ung kvinna, iklädd maskulin klädedräkt, alternativt synnerligen kylig societetsdam. 

Hon var en av de som lanserade "bobbat hår" i slutet på 1920-talet.

Joy drog sig officiellt tillbaka strax innan ljudfilmens intåg, men dök sedermera upp då och då i biroller. 

Joy var gift tre gånger: hennes första äktenskap (1922–1924) var med stumfilmsstjärnan John Gilbert; i äktenskapet föddes en dotter, Leatrice Joy Gilbert, född den 22 september 1924.

Filmografi (urval)
The Folly of Revenge (1916)
The Poverty of the Riches (1921)
Lika inför lagen (1922) 
De tio budorden (1923)
The Angel of Broadway (1927)
Love Nest (1951)

Externa länkar
 Golden Silents

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Personer från New Orleans
Födda 1896
Avlidna 1985
Kvinnor