kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Litografiska museet

Litografiska museet är ett arbetslivsmuseum ägnat åt litografin. Museet är beläget på Sundby gård i Huddinge kommun, Stockholms län. Det drivs av Litografklubbens Arkiv i nära samarbete med Huddinge kommun och är det enda i sitt slag i Sverige.

Verksamhet
Litografiska museet invigdes år 2005 på Sundby gårdsområdet. Museibyggnaden har en yta av 350 m² och är ritad av arkitekt Bertil Schröder. På platsen fanns tidigare en motionscentral som förfallit. I den permanenta utställningen visas den litografiska tekniken från början av 1800-talet med hjälp av tryckpressar och en stor samling litografiska stenar. De flesta stenar har använts för att trycka tändsticksetiketter och har motiven bevarade. Museets huvuduppgift som arbetslivsmuseum är att visa upp den litografiska tryckmetoden och den utveckling och påverkan som denna teknik förde med sig i samhället.

Museet har ett arbetsstipendium för konstnärer, och tar även emot gästande konstnärer som vill litografera och trycka. 2013 döptes arbetsstipendiet om till Cecilia Frisendahls litografistipendium med anledning av Cecilia Frisendahl 90-årsdag.

Museet äger även en stor samling affischer och trycksaker från 1800-talets första hälft och framåt. Samlingarna har registrerats digitalt från 2013. Sedan maj 2016 är de också sökbara i Kringla via i K-Samsök.

I museets utställningshall visas konstutställningar och andra utställningar med anknytning till litografi.

Stoppcylinderpressen "Johanna"
Museets största och tyngsta föremål är stentryckspressen kallad "Johanna", en så kallad stoppcylinderpress från 1897 och byggd av Maschinenfabrik Johannisberg i tyska Geisenheim vid Rhen.  Tryckpressen mäter 4,6 x 2,4 meter och väger sju ton. Johanna köptes först till Linköpings Litografiska Tryckerier där hon tjänstgjorde till 1932. Så småningom transporterades hon till Huddinge där hon stod några år i Fullersta Bio Konsthall. 1996 skänktes hon till Litografklubbens arkiv där hon renoverades. Idag är "Johanna" en av två kända tryckpressar av den typen i världen.

Offsetpressen "Chief 22" 
En annan raritet är en av de första svenskbyggda offsetpressarna från 1946. Det är en "Solna Chief 22 S/n 17" som tillverkades av Printing Equipment i Solna på licens av American Type Founders Webendorfer i USA. Bakgrunden till denna licenstillverkning var att Albert Bonnier ville förvärva några tryckpressar strax efter andra världskriget. Bonniers förlag hade just övertagit Åhlén och Åkerlund och behovet av tryckpressar var stort. Bonnier fick inte köpa några pressar men han återkom med ett förslag till avtal för licenstillverkning av en liten offsetpress kallad "Chief 22". Tillverkningsstarten var besvärlig men pressen förbättrades sedan hela tiden och totalt producerades mer än 30 000 "Solna-Chiefar" som såldes över hela världen.

Bilder

Källor

 Litografiskt Allehanda, nr 2, 2010.
 Informationstavla i permanenta utställningen
 Litografiska Museets Digitala Arkiv

Externa länkar

 Officiell webbsida

Kultur i Huddinge kommun
Arbetslivsmuseer i Sverige
Museer i Stockholms län
Museer invigda 2005
Girolamo Forabosco

Girolamo Forabosco, född 1605 i Padua, död 23 januari 1679, var en italiensk konstnär.

Girolamo Forabosco var elev till Alessandro Varotari i Padua och kom 1654 till Venedig, där han tog intryck av Bernardo Strozzi och Sebastiano Mazzoni. Få större kompositioner av hans hand är kända, däremot en rad porträtt.

På Nationalmuseum finns en teckning av Kung David spelande harpa tillskriven Forabosco. I Uffizierna finns ett kvinnoporträtt, liksom en oljemålning. En teckning av honom har funnits i en samling i Zattera, Venedig

Källor 
 Konstens Venedig. Utställning anordnad med anledning av Konung Gustaf VI Adolfs åttioårsdag Nationalmuseums årsskrift 1962.

Födda 1605
Avlidna 1679
Italienska målare under 1600-talet
Män
Personer från Padua
Tiocyansyra

Tiocyansyra, med äldre benämning rodanvätesyra, är en organisk syra. Det är en vätska med stickande sur lukt, som i fritt tillstånd inte har någon speciell användning. Syran existerar som en blandning med den isomera föreningen isotiocyansyra. Det är en svavelanalogi av cyanvätesyra (HOCN).

Däremot är flera av dess salter viktiga, av vilka kan nämnas

·	ammoniumtiocyanat, NH4SCN,

·	kaliumtiocyanat, KSCN,

·	kvicksilvertiocyanat, Hg(SCN)2.

Källor
Meyers varulexikon, Forum, 1952

Syror
Sebastiano Mazzoni

Sebastiano Mazzoni, född omkring 1611 i Florens, död 22 april 1678 i Venedig, var en italiensk konstnär.

Mazzoni, som även var verksam som arkitekt och skald, tvingades vid unga år lämna sin hemstad Florens sedan några polemiska rader i en av hans dikter väckt de styrandes missnöje. 1648 var han bosatt i Venedig, där han sedan förblev bosatt under resten av sitt liv. Vid sin död var han nästan bortglömd som konstnär. Mazzoni var sannolikt elev till Cristofano Allori, men tog intryck av Johann Liss, Domenico Fetti och Bernardo Strozzi. Han var lärare till Andrea Celesti men påverkade även konstnärer som Giuseppe Maria Crespi och Sebastiano Ricci. Han kom därigenom att få betydelse för det venetianska 1700-talsmåleriet.

Källor 
 Konstens Venedig. Utställning anordnad med anledning av Konung Gustaf VI Adolfs åttioårsdag Nationalmuseums årsskrift 1962.

Avlidna 1678
Födda 1600-talet
Venetianska målare
Män
Italienska barockmålare
Personer från Florens
Sebastiano Ricci

Sebastiano Ricci, född i juli 1659 i Belluno, död 15 maj 1734 i Venedig, var en italiensk konstnär. Han var farbror till Marco Ricci.

Ricci var främst verksam i Venedig, men omkring 1680–1700 även i Bologna, Parma, Rom och Milano, samt därefter tidvis i Wien och Florens och omkring 1712–1716 i London. Ricci återknyter främst till Paolo Veronese, men han förnyar även det venetianska måleriet och blev portalfiguren i stadens rokokomåleri.

Källor 
 Konstens Venedig. Utställning anordnad med anledning av Konung Gustaf VI Adolfs åttioårsdag. Nationalmuseums årsskrift 1962.

Externa länkar

Italienska målare under 1600-talet
Rokokomålare
Män
Födda 1659
Avlidna 1734
Personer från Belluno
Italienska målare under 1700-talet
Slangalger

Slangalger (Vaucheria) är ett släkte gulgrönalger i familjen Vaucheriaceae, ordningen Vaucheriales. De finns både på land, i sötvatten och i havsvatten.  Algerna är coenocytiska vilket innebär att avgränsande cellväggar inte finns, utan varje slang (sifon) kan sägas utgöra en enda lång cell fast med åtskilliga cellkärnor och många kloroplaster. I mitten av varje slang finns en stor vakuol, kring vilken cellinnehållet strömmar ("cytoplasmic streaming"). Slangarna kan fokusera ljuset i kanterna på slangen, vilket kan förklara förför ljus medför att kloroplasterna samlas längs med kanterna. Plastiderna kan också ändra orientering beroende på ljuset. Sifonerna ("slangarna") är i allmänhet oförgrenade.

I de långa coenocytiska slangformiga rören har gjort Vaucheria till en modellorganism. Till exempel har man visat att blått ljus ökar möjligheten till förgreningar.

Livscykeln är diplontisk. Sålunda är endast gameterna haploida medan algen i övrigt är diploid. Meiosen sker strax före bildningen av gameter. Slangalgerna har oogami: en liten spermie befruktar ett stort ägg. Slangalgerna kan också föröka sig asexuellt. Bildning av gameter och zoosporer är de enda tillfällen då mellanliggande cellväggar bildas.

I hela världen finns omkring 70 arter av slangalger, i Europas vatten omkring 40 kända arter. I Östersjön finns omkring 15 arter från Skåne till Norrbotten. Svartskinna (Vaucheria dichotoma) anses vara den mest allmänna arten utanför den svenska kusten.

En del slangalger växer på fuktiga jordfläckar på strandängar medan andra lever på mjukbotten. Slangalgerna kan vara mattbildande på 1–7 meters djup. Miljön under sådana mattor kan lätt bli anaerobisk. I dessa miljöer bildar bakterier gasen metan. Tillväxten sker främst på höst och vårvinter.()

Slangalgerna kan ytligt förväxlas med vissa grönalger, till exempel Spirogyra.

Externa länkar
 Illustrativa bilder från Connecticut college: http://silicasecchidisk.conncoll.edu/LucidKeys/Carolina_Key/html/Vaucheria_Main.html
 Film om cytoplasmic streaming: https://web.archive.org/web/20060909234141/http://video.conncoll.edu/f/pasiv/lucid/Vaucheria_a-900.html

Referenser

Alger

id:Alga keemasan#Vaucheria
Kevork Malikyan

Kevork Malikyan, född 2 juni 1943 i Diyarbakır i Turkiet, är en brittisk-armenisk skådespelare.

Kevork Malikyan provspelade för rollen som Sallah i Steven Spielbergs Jakten på den försvunna skatten (1981) men John Rhys-Davies fick rollen istället. Steven Spielberg kom dock ihåg Kevork och lät honom spela Kazim i filmen Indiana Jones och det sista korståget (1989).

Filmografi (urval) 
 (två avsnitt)

 (29 avsnitt)

 (röst)

Externa länkar 
 

Födda 1943
Levande personer
Män
Engelska skådespelare
Nezavisimaja Gazeta

Nezavisimaja Gazeta (ryska: Oberoende tidningen) är en rysk dagligen utgiven nyhetstidning. Dess första nummer trycktes 21 december 1990. Sedan 2007 är Konstantin Remtjukov tidningens huvudredaktör. Nezavisimajas innehåll varierar från politik och samhälle till kultur och konst. Tidningen säljer som mest i huvudstäderna Moskva och Sankt Petersburg, där dess dagliga försäljning uppgår i 53.000 exemplar.

Externa länkar
 

Ryska tidningar
Dagstidningar startade 1990
Rämsnäs

Rämsnäs är kyrkbyn i Rämmens socken i Filipstads kommun i Värmland. Byn är belägen några kilometer norr om Lesjöfors på ett sydligt näs i sjön Näsrämmen en kilometer öster om det tidigare bruket Rämmens bruk.

I byn ligger Rämmens kyrka och prästgården.

Orter i Filipstads kommun
Diligensen (seriealbum)

Diligensen (La Diligence) är ett Lucky Luke-album från 1968. Det är det 32:e albumet i ordningen, och har nummer 1 i den svenska utgivningen. Det var det första albumet som gavs ut av Dargaud, och det första som publicerades i Sverige.

Handling
Wells Fargo anlitar Lucky Luke att eskortera en guldlastad diligens på den farliga sträckan från Denver, Colorado till San Francisco, Kalifornien, via Fort Bridger, Wyoming, Salt Lake City, Utah, Carson City, Nevada, och Sacramento, Kalifornien. Transportens kusk är den luttrade men godmodige Hank Bully, och med på resan finns också fotografen Jeremiah Fallings, guldgrävaren Stubble, predikanten Sinclair Rawler, det äkta paret Annabella och Oliver Flimsy, samt falskspelaren Scat Thumbs.

Resan blir strapatsrik, ett flertal överfall väntar (bland annat av Black Bart) och snart står det klart att någon av passagerarna reser under falsk identitet.

Historien bygger på John Waynes genombrottsfilm Diligensen från 1939.

Svensk utgivning 
 
Andra upplagan, 1972
Tredje upplagan, 1983, Bonniers Juniorförlag. 
Fjärde upplagan, 2007, Egmont Serieförlaget. 
I Lucky Luke – Den kompletta samlingen ingår albumet i "Lucky Luke 1965-1967". Libris 9888553. 
Den svenska utgåvan trycktes även som nummer 6 i Tintins äventyrsklubb (1984). 

Colorado i fiktion
Wyoming i fiktion
Utah i fiktion
Nevada i fiktion
Kalifornien i fiktion
Lucky Luke-album
Seriealbum 1968
Martin Gusinde

Martin Gusinde, född 29 oktober 1886, död 18 oktober 1969, var en tysk etnograf.

Gusinde verkade som missionär i Sydamerika, där han även var museiföreståndare och professor i Santiago de Chile. Gusinde har studerat araukaner och senare även nordamerikanska indianer men är främst känd för sina forskningar bland Selk'nam, bland vilka han vistades 1918-24 och vilka han skildrat i Die Feuerland-Indianer (1931-).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö, 1932.

Noter

Tyska missionärer
Tyska etnografer
Födda 1886
Avlidna 1969
Män
Högsäterleden

Högsäterleden är Värmlands sista kvarvarande allmänna färjeled och Sveriges kortaste färjeled för biltrafik. Den korsar den 75 meter breda Byälven mellan Fyksnäs och Högsäter, Säffle kommun och är avgiftsfri. 

Den trafikeras av den lindragna färjan Byälvan, som är byggd 1955 och lastar maximalt fyra personbilar varje tur. Färjan är Färjerederiets minsta bilfärja, och färjeleden är med sina 75 meter rederiets kortaste. När färjan sjösattes 1955 var den eldriven, men sen 1963 drivs den av en dieselmotor.

Färjan är en del av en lång tradition, trafiken över älven har pågått sedan tidigt 1700-tal och det finns lämningar av järnåldersboplatser och gravhögar på bägge sidor om älven. På grund av färjeledens korta längd och de höga underhållskostnaderna (färjan sysselsätter fem heltidstjänster) har förslagen återkommit igenom årens lopp om att ersätta färjan med en bro. Det skulle dock bli kostsamt eftersom det behövs en öppningsbar bro eller en bro med 16 meters segelfri höjd liknande den 600 meter långa Skasåsbron längre norrut.

Färjan går enligt tidtabellen cirka 45 gånger per dag i vardera riktning. I praktiken väntar dock inte personalen på tidtabellens avgångstider, utan kör färjan när någon bil vill över.

Referenser

Externa länkar
Trafikverket Färjerederiet

Allmänna färjeleder i Sverige
Säffle kommun
Transport i Värmlands län
Otto Gussmann

Otto Gussmann, född 27 maj 1869, död 27 juli 1926, var en tysk konstnär.

Gussmanns konst var en ytkonst, och hans sökte ofta i sin monumentalkonst ett intimt samband mellan sina konstverk och byggnadens arkitektur. Verklig monumentalstil uppnådde han genom en strängt genomförd förenkling och sammansmältning av färg och linjer. Bland hans verk märks målningar i Lukaskyrkan och rådhuset i Dresden.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö, 1932.

Tyska målare
Födda 1869
Avlidna 1926
Män
Personer från Baden-Württemberg
Angivaren (seriealbum)

Angivaren (Chasseur de primes) är ett Lucky Luke-album från 1972. Det är det 39:e albumet i ordningen, och har nummer 17 i den svenska utgivningen.

Handling
Hästuppfödaren Bronco Fortworths misstänker att cheyenneindianen Tea Spoon har stulit hans favorithäst, Lord Washmouth III, och utlyser en belöning på $100.000 för den som hjälper till att få honom hängd. Prisjägaren Elliot Belt (vars utseende är en karikatyr av karaktärsskådespelaren Lee Van Cleef) ser chansen att göra sitt livs klipp, och är beredd att gå över lik för att hitta den misstänkte. Lucky Luke, å andra sidan, misstänker att Tea Spoon är oskyldig, och är fast besluten att hitta honom innan Belt, för att på så sätt förhindra att en oskyldig avrättas.

Svensk utgivning 
 
Andra upplagan, 1980, och tredje upplagan, 1988, Bonniers Juniorförlag. 
Fjärde upplagan, 2003, Egmont Serieförlaget. 
I Lucky Luke – Den kompletta samlingen ingår albumet i "Lucky Luke 1971-1973". Libris 10080734. 
Den svenska utgåvan trycktes även som nummer 93b i Tintins äventyrsklubb (1991). Libris 7674116. 

Lucky Luke-album
Seriealbum 1972
Trattlav

Trattlav (Cladonia pyxidata) är en grågrönaktig lav som hör till släktet Cladonia, trattlavar och bägarlavar. I Sverige förekommer den från Lappland i norr till Skåne i söder.

Beskrivning 
Trattlaven har en fjällig bål med uppstående bägarliknade podetier (utskott hos bägarlavar och trattlavar som har ett typiskt utseende för olika arter). Podetierna kan mäta upp till fyra centimeter. Toppen på podetierna är typiskt bred och trattlik, därav lavens namn. 

Trattlavens bark, det översta skiktet av lavbålen, är mer eller mindre småvårtigt. Därtill finns så kallade fyllokladier, små bladliknande bildningar, av något olika storlek på podetiernas fot.

Ekologi 
Trattlaven kan växa på marken och på klippor och vid basen på trädstammar.

Referenser 
Moberg, Roland & Holmåsen, Ingemar. Lavar - en fälthandbok, Interpublishing AB, 1982.

Noter

Externa länkar 

Lavar
Sven Pyk

Sven Christian Pyk, född 13 mars 1901 i Stockholm, död 13 november 1955, var en svensk kemiingenjör.

Efter studentexamen i Stockholm 1920 studerade Pyk vid Kungliga Tekniska högskolans avdelning för kemiteknik 1921–25. Han anställdes vid Elektrovärmeinstitutet i Stockholm 1929, sedermera hos Axel Johnson & Co:s oljeraffinaderi i Nynäshamn.

Bibliografi
Ny metod för bestämning av värmeledningskoefficienter (tillsammans med Bertil Stålhane, Teknisk Tidskrift 1931)
Om bestämning av temperaturledningstal för keramiska material (tillsammans med B. Stålhane, Teknisk Tidskrift 1932)
Bestämning av värmeledningsförmågan hos keramiskt material vid hög temperatur (tillsammans med B. Stålhane, Teknisk Tidskrift 1934)
En ny dilatometer för höga temperaturer (tillsammans med B. Stålhane och T. Westberg, Elektrovärmeinstitutet 1936)
Spänningsberoende motstånd för ventilavledare (tillsammans med B. Stålhane, Elektrovärmeinstitutet 1939)

Källor

Svenska kemiingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Födda 1901
Avlidna 1955
Män
Ingenjörer från Stockholm
Belgien i Eurovision Song Contest 2012

Belgien deltog i Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan.

Uttagning

Internt val 

I början av september 2011 meddelade Één att man skulle välja sin representant internt. Den 18 november meddelade TV-bolaget vid en presskonferens att den artist man valt ut var den då 16-åriga sångerskan Iris, eller Laura Van den Bruel som hon egentligen heter. Det meddelades också att låtskrivare snart skulle få skicka in bidrag till Iris. Från den 19 december 2011 till den 16 januari 2012 kunde låtar skickas in.

Nationell final 

Den 29 februari meddelades det att Iris skulle framföra två låtar under ett speciellt TV-program med titeln Eurosong 2012: Een song voor Iris som skulle sändas den 17 mars. Med hjälp av 100% telefonröster skulle sedan en av låtarna väljas ut. Några timmar senare skulle resultatet avslöjas under programmet Vrienden Van de Veire som visades varje lördag kväll. Den 13 mars meddelade Één att båda låtarna skulle vara ballader och att låtarnas titlar var "Safety Net" och "Would You?". Samtidigt släpptes delar av båda låtarna att lyssna på.

Den 17 mars, klockan åtta på kvällen svensk tid, sändes Eurosong 2012: Een song voor Iris där Iris framförde de två låtarna. Värd för det korta programmet var Peter Van de Veire. Efter en omröstning stod det klart att låten "Would You?" hade vunnit med 53% av rösterna mot låten "Safety Net" som fått 47% av rösterna.

Vid Eurovision 

Belgien deltog i den första semifinalen den 22 maj. Där hade de startnummer 8. De tog sig inte vidare till final.

Se även
 Belgiens bidrag i Eurovision Song Contest
 Eurovision Song Contest 2012

Referenser 

Länder i Eurovision Song Contest 2012
Musikåret 2012
2012 i Belgien
Musik i Belgien
David Legwand

David Legwand, född 17 augusti 1980 i Detroit, Michigan, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare som sist spelade för Buffalo Sabres i NHL. Han spelade tidigare för Nashville Predators, Detroit Red Wings och Ottawa Senators i NHL.

Legwand valdes som 2:e spelare totalt av Nashville Predators i NHL-draften 1998.

Statistik

Referenser

Noter

Externa länkar
David Legwand - nhl.com

Födda 1980
Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Nashville Predators
Spelare i Ottawa Senators
Spelare i Milwaukee Admirals (2001–)
Spelare i Plymouth Whalers
Män
Levande personer
Idrottare från Detroit
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare i Compuware Ambassadors
Spelare i EHC Basel
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Spelare valda av Nashville Predators i NHL Entry Draft
Storfursten

Storfursten (Le Grand Duc) är ett Lucky Luke-album från 1973. Det är det 40:e albumet i ordningen, och har nummer 19 i den svenska utgivningen.

Handling
Den ryske storfursten Leonid, en stor beundrare av western-skildraren James Fenimore Cooper, har anlänt till Förenta staterna för att uppleva vilda västern på plats. Lucky Luke får i uppdrag att guida Leonid och dennes tolk, överste Fedor Misjajlovitj Boulenkov, med tåg från Washington, D.C. till Abilene, Kansas, och vidare ut i Kansas nybyggarområden, där tågrånare, hasardspelare, cowboys, saloonflickor, indianer, guldgrävare och allehanda desperadoer väntar. Dessutom är en rysk lönnmördare dem i hälarna.

Historien är inspirerad av den Amerikaresa storfurste Alexej Alexandrovitj av Ryssland (son till Alexander II) genomförde 1870-1871.

Svensk utgivning 
 
Andra upplagan, 1983, Bonniers Juniorförlag. 
I Lucky Luke – Den kompletta samlingen ingår albumet i "Lucky Luke 1971-1973". Libris 10080734. 

Lucky Luke-album
Seriealbum 1973
Washington D.C. i fiktion
Kansas i fiktion
1870 i fiktion
1871 i fiktion
Alfons och odjuret

Alfons och odjuret är en barnbok skriven av Gunilla Bergström 1978. Den är en i serien av böcker som handlar om Alfons Åberg och är utgiven av Rabén & Sjögren Bokförlag. Den har även filmatiserats.

En animerad filmatisering premiärvisades i SVT2 den 5 januari 1980, under namnet "Odjuret och Alfons Åberg".

Handling 
En lördagskväll har Alfons svårt att sova. Han tänker tillbaka på vad som hände under dagen. Han spelade fotboll med sina vänner och råkade sparka bollen så högt och så långt att den kom bort. När de inte kunde hitta den började Alfons gräla på bollkallen, en oskyldig liten pojke med svart hår, och slog till honom. När Alfons tänker på det upptäcker han till sin stora skräck att ett odjur lurar under hans säng, under följande vecka försöker han hitta pojken och be om förlåtelse men pojken står inte att finna någonstans. Detta gör Alfons mycket orolig, och om kvällarna tror han fortfarande att odjuret finns kvar under sängen. Men så en dag när han tittar på medan vännerna spelar fotboll upptäcker han den saknade bollkallen, vilket gör att odjuret försvinner. När Alfons sedan möter bollkallen i affären följande lördag ber han om ursäkt och de två blir vänner igen.

Källor

Fotnoter 

Odjuret
Böcker utgivna på Rabén & Sjögren
Skönlitteratur 1978
Fotboll i skönlitteratur
Fiktiva monster
TV-filmer 1980
Peter Wirbing

Peter Sune Wirbing, född 9 december 1947 i Visby, är en svensk författare, expert i alkoholfrågor och författare till ett flertal läroböcker. Wirbing är också lärare i motiverande samtal och i återfallsprevention utifrån KBT.

Peter Wirbing är gift med författaren och psykologen Liria Ortiz.

Bibliografi 
MI-motiverande samtal: praktisk handbok för MI-samtal i socialt arbete (tillsammans med Barbro Holm Ivarsson & Liria Ortiz), 2023, tredje upplagan.
Återfallsprevention utifrån KBT och MI. Vid problem med alkohol och narkotika (tillsammans med Liria Ortiz), 2022, andra upplagan.
Riskbruk & Beroende - beroendelära för socialtjänsten (tillsammans med Liria Ortz), 2014.
Integrerad behandling vid dubbla diagnoser (tillsammans med Stefan Borg), 2011
MI-motiverande samtal: praktisk handbok för MI-samtal i socialt arbete (tillsammans med Barbro Holm Ivarsson & Liria Ortiz), 2010 
Riskbruk och missbruk (tillsammans med Katarina Johansson), 2008, andra upplagan
Återfallsprevention. Social färdighetsträning vid missbruk av alkohol, narkotika och läkemedel (tillsammans med Lars Saxon), 2005
Att leva gott med eller utan alkohol (tillsammans med Katarina Johansson), 2002

Medverkar tillsammans med andra författare i följande böcker 
Handbok i missbruks- och beroendepsykologi. (Red,) Ann-Sophie Lindqvist Bagge & Malin Hildebrand Karlén, 2023. 
Kriminalvård i praktiken. Strategier för att minska återfall i brott och missbruk. (Red.) Anne H. Berman & Åke Farbring, 2010.
Hela människan – hjulet – en samtalsmodell för livskunskap & känsla av sammanhang (Red) Elisabeth Hagborg, Klara Yvonne Johansson och Karin Salmson, 2010

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Män
Födda 1947
Levande personer
Svenska läroboksförfattare
Efraim Zuroff

Efraim Zuroff, född den 5 augusti 1948 i New York, är en israelisk historiker av amerikansk börd. Han är direktor för Simon Wiesenthal-centrets kontor i Jerusalem och leder sökandet efter nazistiska krigsförbrytare. Sedan 2001 utger han årligen centrets redogörelse för undersökningen av misstänkta krigsförbrytare. Zuroff spelade en avgörande roll för avslöjandet av bland andra Dinko Šakić och Sándor Képíró.

Referenser

Webbkällor 
 

Forskare från New York
Israeliska historiker
Amerikanska historiker under 2000-talet
Män
Födda 1948
Levande personer
Nazistjägare