kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Överbo

Överbo är en by i Skuttunge socken, Uppsala kommun, där det tidigare fanns en masugn.
Överbo omtalas första gången 1540 med två skatteutjordar och ett hemman tillhörigt Uppsala domkyrka. 

Grevinnan och stadsrådinnan, fru Beata Kristina Cronström från Överbo i Skuttunge socken i Uppsala kommun var änka efter greve Carl Gustaf Frölich. Dottern Charlotta Frölich var författare och ägnade sig dessutom åt lantbruk och bergsbruk.
I april 1731 köpte grevinnan Cronström gården stora Ramsjö i Västerlövsta socken. Samma år började hon anlägga en masugn i Överbo. Hon sökte för sin dotters skull rättighet att driva masugnen. Efter flera ansökningar till Bergskollegiet erhöll Charlotta 1734 rättighet att bedriva masugnsdrift. Privilegiet var ett tillstånd att årligen blåsa 400 skeppund (68 ton) tackjärn. Första blåsningen i masugnen genomfördes 1734. Masugnen var förlagd vid bäcken som rinner från Risbosjön till sjön Tämnaren. Masugnens blåsbälg drevs av ett vattenhjul i bäcken.
 
Malm hämtades av forbönder från Gråmursgruvan (se Ransta hytta). Tackjärn framställdes i masugnen. Tackjärnet såldes vidare.

Charlotta Frölich flyttade till Stora Ramsjö gård 1734 och gifte sig år 1735 med baron Johan Funck. När han kom till Ramsjö ägnade han stort intresse för järnbrukets skötsel. Han anlade en stångjärnshammare i Ramsjö. Från 1736 kördes tackjärnet från Överbo till Ramsjö bruk för smide till stångjärn.

Masugnen drevs under många år. Årsproduktionen var till en början blygsam, under åren 1736-1747 producerades årligen 39-150 skeppund (7-25 ton). Den begränsade vattentillgången gjorde att masugnen bara kunde användas under vårflödet, cirka 30 till 50 dygn. 
 
Under tiden 1745-1746 var masugnen utarrenderad till brukspatron Peter Strandberg. År 1785 köpte grosshandlare George Seton på Ekolsunds slott Molnebo säteri och Ramsjö rusthåll vari ingick Överbo masugn. George Seton dog 1786 och bruken ärvdes av systersonen Alexander Seton. Han drev och vidareutvecklade järnbruken. Masugnen övergavs 1793, då järnproduktionen flyttades över till Molnebo bruk.

Lämningarna efter hyttruinen och kringliggande byggnader är fortfarande väl synliga vid Risbobäcken. De ligger lite avsides från farbar väg, omkring 300 meter nordost om byn Överbo. Bälinge hembygdsförening har satt upp informationsskyltar på platsen.

Referenser

Se även
 Ramsjö bruk
 Molnebo bruk
 Kung Oscarshyttan
 Westeråsmaskiner

Orter i Uppsala kommun
Svenska järnbruk
Bad Medicine

Bad Medicine är en låt av det amerikanska rockbandet Bon Jovi från deras fjärde platta New Jersey, 1988. Låten är skriven av Jon Bon Jovi, Richie Sambora och Desmond Child och släpptes som första singel från plattan. Bad Medicine blev Bon Jovis tredje låt att hamna på 1# på Billboard Hot 100. Låten tog sig till en 3# på Mainstream Rock Tracks, 17# i Storbritannien och 15# i Australien.

Låtens handling
Låtens handling jämför en kärleksaffär med ett drogberoende ("now this boy's addicted cause your kiss is the drug", "your love is like bad medicine, bad medicine is what I need") och har många skämtsamma medicinska motsvarigheter ("Let's play doctor, baby cure my disease"; "There ain't no paramedic gonna save this heart attack"; "I need a respirator cause I'm runnin' out of breath").

Låtstrukturen
Låten innehåller ett nästan konstant keyboardspelande av David Bryan som särskilt kan höras i början av låten. Richie Samboras framhävande gitarrspelande och körande och Jon Bon Jovis högtempotext genom hela låten. Bad Medicine är en av de mer hårdare rocklåtarna på New Jersey.

Mot slutet av låten säger Jon Bon Jovi att han måste gå och att han knappt får luft men säger sedan "I'm not done...one more time, with feelin'". Låten avslutas med att refrängen upprepas ännu en gång.

Musikvideon
Det finns två musikvideor av Bad Medicine. En som filmar bandet på en livespelning, och den andra, den mer kändare, som filmar unga människor som står i kö för att komma in till en Bon Jovi-videofilmning. Sam Kinison frågar då folket i kön om de kan göra en bättre musikvideo än vad Bon Jovi själva kan. Svaret är entusiastiskt och delar av publiken ges kameror och blir uppbjudna på scenen för att filma bandet. 

Jon Bon Jovi har sagt att Bad Medicine-videon var den absolut roligaste videon att filma på grund av att fansen var så involverade i den. 

Video är helt i färg men kvalitén är inte särskilt bra på grund av att kamerorna inte var särskilt proffsiga.

Arv
Bad Medicine spelas fortfarande på radiostationer runt om i landet. Låten är även en live stapel i Bon Jovis konserter och har spelats i princip varje konsert sen den kom. Låten spelas ofta mot slutet av setet med en del av låten Shout inbakad.

Bad Medicine finns med på best-of plattan Cross Road från 1994. Den finns även med på liveplattan One Wild Night: Live 1985-2001 och som akustisk tolkning på This Left Feels Right. Låten finns även med på båda Bon Jovis konsertvideor Live In London och The Crush Tour.

En cover av låten spelades in 2002 av punkbandet Allah & The 72 Virgins på deras platta Name Me With My Title.
Musiksinglar 1988 
Sånger 1988
Ndonga

Ndonga är en variant av oshiwambo, som talas av sammanlagt omkring 690 000 människor i Angola och Namibia. Ndonga är ömsesidigt begripligt med andra varianter av oshiwambo, som kwanyama. Namnet ndonga används ibland om alla varianter av oshiwamba. Språkvarianten har en egen ortografi, som skiljer sig något från den enda andra skrivna oshiwambovarianten kwanyama.

Källor

Externa länkar 
 FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna på ndonga, hos Wikisource

Bantuspråk
Språk i Angola
Språk i Namibia
Central Equatoria

Central Equatoria (arabiska الاستوائية الوسطى, al-Istiwa'iyya al-Wusta) är en delstat i Sydsudan. Befolkningen uppgick till 1 103 557 invånare vid folkräkningen 2008 på en yta av 43 033 kvadratkilometer. Den administrativa huvudorten är Juba, som tillika är hela Sydsudans huvudstad. Delstaten har gräns mot både Kongo-Kinshasa och Uganda i söder, och hette Bahr al-Jabal fram till den 1 april 2005.

Administrativ indelning 
Delstaten är indelad i sex län (county):
 Juba
 Kajo-Keji
 Lainya
 Morobo
 Terekeka
 Yei

Källor

Externa länkar 
 Statoids - States of South Sudan 

Sydsudans delstater
Ingvar Lindgren

Ingvar Lindgren, född 1931 i Uppsala, är en svensk fysiker.

Lindgren studerade till civilingenjör vid Kungliga Tekniska högskolan och disputerade 1959 i fysik vid Uppsala universitet. Han var professor i fysik vid Chalmers tekniska högskola och Göteborgs universitet från 1966 till 1996 samt ledamot av Nobelkommittén för fysik 1978-1991 och ordförande i densamma 1989-1991. Han var verkställande direktör för Stiftelsen för strategisk forskning från dess bildande 1994 till 1998.

Lindgren är ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien sedan 1975, och av Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 1995.

Tilldelades 1999 den Kungl. medaljen ”illis quorum”, åttonde storleken

Källor

Externa länkar 

Svenska professorer i fysik
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1931
Levande personer
Mottagare av Illis Quorum
Peter Hagdahl

Peter Hagdahl, född 1956, är en svensk målare, installationskonstnär och tidigare professor i fri konst.

Peter Hagdahl utbildade sig vid Konsthögskolan Valand i Göteborg 1983–88 och P.S.1 Contemporary Art Center i New York 1991–93. År 1996 grundade han Creative Room For Art and Computing. Han har varit verksam som professor i fri konst vid Konstfack 1997–99och vid Kungliga Konsthögskolan 1999–2009, samt som kurator vid Statens Konstråd.

Peter Hagdahl har haft separatutställningar vid bland andra Galleri Andrehn-Schiptjenko, Uppsala konstmuseum, Olle Olsson-huset och Moderna Museet i Stockholm. Han är representerad på Moderna museet i Stockholm och Kalmar konstmuseum.

Källor
Peter Hagdahls webbplats
Galleri Andrehn-Schiptjenkos webbplats

Noter

Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Professorer vid Konstfack
Professorer vid Kungliga Konsthögskolan
Män
Födda 1956
Levande personer
Svenska installationskonstnärer
Massive Aggressive

Massive Aggressive från 2009 är Municipal Wastes tredje studioplatta.

Låtförteckning 
Masked by Delirium 1:56
Mech-Cannibal 2:20
Divine Blasphemer 1:59
Massive Aggressive 1:42
Wolves of Chernobyl 2:37
Relentless Threat 1:46
The Wrath of the Severed Head 2:45
Upside Down Church 2:29
Shredded Offering 2:30
Media Skeptic 1:33
Horny for Blood 1:38
Wrong Answer 2:32
Acid Sentence 3:02

Musikalbum 2009
Abum av Municipal Waste
Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig

Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig (förkortat HMT Leipzig) är en statlig högskola i Leipzig. Den grundades 1843 av Gewandhauskapellmästaren, pianisten och tonsättaren Felix Mendelssohn Bartholdy som Conservatorium der Musik och är den äldsta musikhögskolan i Tyskland. Den utvecklades snabbt till en av de mest välrenommerade i Europa.

Högskolans namn 

 1843–1876: Conservatorium der Musik
 1876–1924: Königliches Konservatorium der Musik zu Leipzig
 1924–1941: Landeskonservatorium der Musik zu Leipzig
 1941–1944: Staatliche Hochschule für Musik, Musikerziehung und darstellende Kunst
 1946–1972: Staatliche Hochschule für Musik – Mendelssohn-Akademie
 1972–1992: Hochschule für Musik „Felix Mendelssohn Bartholdy“
 sedan 1992: Hochschule für Musik und Theater „Felix Mendelssohn Bartholdy“ Leipzig

Referenser

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Musikutbildning i Tyskland
Utbildningsinstitutioner bildade 1843
Utbildning i Leipzig
Byggnader och anläggningar i Leipzig
Roger Eriksson (racerförare)

Roger Eriksson, född 16 april 1988, är en svensk racerförare.

Racingkarriär
Eriksson blev mästare i Junior Touring Car Championship 2006 och avancerade sedan upp till Swedish Touring Car Championship 2007.

Källor och noter

Externa länkar
Officiell webbplats
Roger Eriksson på Driver Database.

Födda 1988
Svenska racerförare
STCC-förare
Män
Levande personer
Diamantklarhet

Diamantklarhet är ett mått för kvaliteten av diamanter. 

Diamantklarhet i Sverige och USA menas med hur mycket inneslutna mineral, sprickor och tillväxtfenomen påverkar klarheten inuti och utanpå en sten. I andra länder kan det vara olika, i till exempel Tyskland så menar man endast klarheten inuti stenen.
De olika sakerna som påverkar klarheten kan sammanfattas med ordet ”inneslutningar” eller ”inclusions” på engelska.

Diamantklarhet graderas på olika sätt:

Internally Flawless är en klarhetsgrad för diamanter och betyder att diamanten är fri från inneslutningar sett av en erfaren graderare under 10 gångers förstoring.

Diamanter
Panafrikanska färgerna

Panafrikanska färgerna kallar man inom vexillologi färgerna grönt, gult och rött när de förekommer på flaggor i Afrika eller med anknytning till Afrika. Färgerna kommer från Etiopiens flagga. Etiopien var under 1900-talets första hälft det enda traditionella afrikanska rike som hade lyckats undgå att koloniseras eller på annat sätt bli beroende av någon europeisk makt, och Etiopien och dess kejsare blev därför stora förebilder för självständighetssträvandena i andra delar av världsdelen.

Grönt, gult och rött utgör av samma skäl också rastafarins symbolfärger.

Det första land som vid sin självständighet från en europeisk kolonialmakt antog en flagga med de panafrikanska färgerna var Ghana, där de kombinerades med en svart stjärna, och sedan följde flera andra länder detta exempel. Färgkombinationens vanlighet i Afrika ledde således till att kombinationen fick en särskild benämning.

De tre färgerna kombineras ofta med svart. I några flaggor används i stället en färgkombination där svart helt ersätter gult. Denna senare kombination har sitt ursprung i de så kallade Garvey-färgerna, som skall ha skapats av den svarte aktivisten Marcus Garvey i USA.

Nuvarande flaggor med färgerna 
Nedan visas flaggor för de länder som kombinerar tre eller fyra av färgerna grönt, gult, rött och svart i sina nuvarande flaggor för att representera sin afrikanska identitet. Ofta har man också givit färgerna mer specifika betydelser i respektive land.

Afrika

Karibien och Sydamerika

Historiska flaggor med färgerna

Källor 

Vexillologi
 
Flaggor
Färg
Panafrikanism
Anslutningsmatris

En anslutningsmatris (eller incidensmatris) är inom matematik, specifikt grafteori, en matris som beskriver vilka noder i en graf bågarna är kopplade till. Inom projektiv geometri beskriver den vilka punkter som är incidenta med vilka linjer.

Även grannmatriser är matriser som beskriver grafer.

Definition
Inom grafteori finns flera olika anslutningsmatriser, en typ som bara kan användas på oriktade grafer och en som används för riktade grafer och kan anpassas till oriktade grafer.

Oriktad anslutningsmatris
För en oriktad graf G med nodmängd  och bågmängd  så är den oriktade anslutningsmatrisen A en matris av storlek n × b där elementet  om noden  är kopplad till bågen  och noll annars.

Riktad anslutningsmatris
Den riktade anslutningsmatrisen A för en riktad graf G med noder och riktade bågar som ovan, är n × b-matrisen med elementen  som är 1 om bågen  går till noden , -1 om bågen går från  och 0 annars.

För riktade grafer kan man definiera en riktad anslutningsmatris helt enkelt genom att välja en riktning för alla bågar i grafen. En oriktad graf har alltså flera riktade anslutningsmatriser.

Hypergrafer
I en vanlig graf kan en båge endast vara ansluten till två noder, så i varje kolonn i en anslutningsmatris kan det bara finnas två nollskilda element. I en hypergraf kan en båge vara ansluten till flera noder, så att en kolonn kan ha flera nollskilda element i sin oriktade anslutningsmatris.

Exempel

Anslutningsmatriser kan läsas kolonnvis då man läser vilka noder som är direkt anslutna med en båge, eller radvis, då man läser vilka bågar som är ansluten till en specifik nod.

Egenskaper
Om G är en oriktad graf med oriktad anslutningsmatris A och linjegraf L så är , där  är grannmatrisen till L.

Den riktade anslutningsmatrisen till en riktad graf är fullständigt unimodulär.

Referenser

Grafteori
Matriser
Projektiv geometri
Ted Horn

Ted Horn, egentligen Eylard Theodore von Horn, född 27 februari 1910 i Cincinnati, Ohio, USA, död 10 oktober 1948 i Du Quoin, Illinois, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Horn fick ett ovanligt "straff" när han blev tagen för fortkörning av en polis i Kalifornien, då polisen tog honom till San Jose Speedway, som hade förarbrist, och lät honom prova racingbilar, för att han skulle få utlopp för sin förkärlek att köra snabbt. Horn lärde sig därefter snabbt att köra, men skadade sig allvarligt i en olycka, och blev brännskadad, samt fick allvarliga ryggskador. Han lovade sina föräldrar att han aldrig mer skulle köra racerbil, men han återvände till sporten några år senare, och imponerade på den tidens stormästare Louis Meyer, genom att nästan besegra honom i en lokal tävling. 

Horn åkte sedan till östra delen av landet för att börja tävla i de stora tävlingarna, och inledde 1936 en hittills obesegrad svit, genom att vara bland de fyra bästa i Indy 500 nio gånger i rad, även om racet var inställt på grund av andra världskriget, delar av tiden. Han var frivillig soldatkandidat för kriget, men valdes inte ut, på grund av sina tidigare skador ådragna under tävlingskörning. Efter krigsslutet hade Horn blivit en komplett förare, som klarade av att vinna det nationella mästerskapet tre gånger i rad, säsongerna 1946, AAA National Championship Trail 1947, samt 1948. 

Han lyckades dock aldrig vinna Indianapolis 500, och är en av de absolut mest framgångsrika förarna i tävlingen och amerikansk formelbilsracing som inte gjort så. Han skadades svårt i slutet av 1948 års säsong på DuQuoin State Fairgrounds Racetrack i Illinois, då en hjulspindel på hans racingbil gick sönder. Han avled samma dag på Marshall Browning Hospital, 38 år gammal.

Referenser 

Födda 1910
Avlidna 1948
Amerikanska racerförare
Racerförare från Ohio
Indianapolis 500-förare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Joe Leonard

Joe Leonard, född 4 augusti 1932 i San Diego, Kalifornien, död 27 april 2017 på samma plats, var en amerikansk racerförare och roadracingförare.

Racingkarriär
Leonard inledde sin karriär inom roadracing, där han vann AMA:s Grand National-mästerskap 1954, 1956 och 1957, samt två segrar i AMA Daytona 200. Efter 1961 slutade han med roadracing, för att istället inrikta sig på att tävla med bilar. Han kom att bli en av de mest framgångsrika amerikanska racerförarna av formelbilar i sin generation, med två titlar i USAC National Championship, som kom 1971 och 1972, men Leonard tog även pole position för Indianapolis 500 1968, med en turbindriven motor. Han vann tre gånger på Milwaukee Mile under sin mästerskapskarriär, och tog sammanlagt sex segrar. Hans bästa placering på Indianapolis Motor Speedway kom i 1972 års version av 500 mile-tävlingen, genom en tredjeplats. Leonard avslutade karriären 1974 på Ontario Motor Speedway med en 19:e plats.

Källor

Födda 1932
Amerikanska racerförare
Racerförare från Kalifornien
Amerikanska roadracingförare
Indianapolis 500-förare
Män
Avlidna 2017
Unik konkurrensfördel

Unik konkurrensfördel eller unik säljfördel innebär att en vara eller tjänst har en fördel som konkurrenterna saknar. Detta är en kraftfull marknadsföringstaktik som används frekvent. Ursprungligen togs begreppet fram för att ge stöd till analys av ett säljande företags marknadsföring av sina erbjudanden där det gäller att tydliggöra det unika i erbjudandet. Begreppet har sedan kommit att spridas för det unika i ett förslag i allmänhet och till andra tillämpningsområden som till exempel innehållet i meritförteckningar, där den arbetssökande önskar föra fram sin unika styrka.

Den engelska internationella facktermen är unique selling proposition eller point, förkortat till USP.

Referenser
Marknadsföring
Sydlig skymningssalamander

Sydlig skymningssalamander (Desmognathus auriculatus) är ett stjärtgroddjur i familjen lunglösa salamandrar som finns i östra och södra USA.

Utseende 
Den sydliga skymningssalamandern är kraftigt byggd med ett spetsigt huvud. Bakbenen är tydligt större än frambenen, och längden varierar mellan 7,5 och 16 cm. Kroppen är brun till svart, med vitaktiga eller rödaktiga fläckar på sidorna innanför benen. Ryggen kan ha en ljusare mittstrimma.  Buksidan har samma grundfärg som ovansidan, men med vitaktiga fläckar.

Utbredning 
Arten finns längs sydöstra och södra USA:s kusttrakter, från sydöstra Virginia via norra och centrala Florida till östra Texas.

Vanor 
Den sydliga skymningssalamandern föredrar sura, fuktiga miljöer som kärr, mossar, utrymmet under löv och fallna trädgrenar i närheten av vattendrag i cypress- och periodvis översvämmade lövskogar. Den är nattaktiv och håller sig gömd under dagen. Arten lever av maskar, skalbaggar och deras larver (i synnerhet vattenlevande), flug- och harkrankslarver samt vargspindlar. I fångenskap har den blivit nästan 7 år gammal.

Fortplantning 

Honan lägger mellan 9 och 26 ägg (vissa källor anger upp till 36 stycken) i fuktiga håligheter under sensommaren. Hon bevakar äggen mycket ihärdigt i ungefär en månad. Efter kläckningen tar sig larverna ner till vattnet, där den vidare larvutvecklingen sker. Djuret blir könsmoget mellan 1,5 och 2,5 års ålder.

Status 
Den sydliga skymningssalamandern betraktas som livskraftig ("LC"), och beståndet är stabilt och minskar inte. Förlust av den gammalskog i vilken den lever är emellertid en potentiell risk, och bevaringsåtgärderna riktar in sig på detta.

Referenser 

Groddjur i nearktiska regionen
Lunglösa salamandrar
Tommy Själin

Tommy Själin, född 20 januari 1955, är en svensk före detta ishockeyspelare. Han spelade i MODO Hockey under större delen av sin karriär, och värvades till Rögle BK inför säsongen 86-87, där han spelade några säsonger innan han avslutade sin aktiva karriär. Spelade för Tre Kronor under VM säsongen 1981–1982, där Sverige slutade på fjärde plats, men vann i samband med det bronsmedaljen i EM 1982. Har efter sin aktiva karriär varit tränare i olika föreningar på lägre nivåer, bland annat i Kristianstad, Uddevalla och Vänersborg.

Externa länkar
 Elite Prospects - Tommy Själin
 European Hockey.Net - Tommy Själin

Födda 1955
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Modo Hockey
Ishockeyspelare i Rögle BK
Män
Levande personer
Pete DePaolo

Peter "Pete" DePaolo, född den 15 april 1898 i Philadelphia, Pennsylvania, USA, död den 26 november 1980, var en amerikansk racerförare. Han var systerson till racerföraren Ralph DePalma.

Racingkarriär
DePaolo såg morbrodern DePalma vinna en tävling 1919, och bestämde sig för att själv bli racerförare. DePaolo kom fyra i sin debut i Indianapolis 500 1922, och kom sedermera att bli en av 1920-talets mest framgångsrika racerförare. Han vann tävlingen 1925, men ansåg själv att det inte var hans största seger, då han blev ersatt av stallägaren Fred Duesenberg i 21 varv under tävlingen, när han fick blåsor i fingrarna lagade på banans behandlingscenter. Han hoppade in i blilen på femte plats, och körde den till sin enda seger i 500 mile-tävlingen. Han hade sina bästa säsonger mellan 1925 och 1927, och bägge dessa år vann DePaolo det nationella mästerskapet, och i året däremellan, 1926, slutade han trea. Han deltog i en tävling i Spanien 1934, kraschade och hamnade i koma i elva dagar, och bestämde sig därefter för att sluta med tävlingskörandet.

Källor

Födda 1898
Avlidna 1980
Amerikanska racerförare
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Män
Jufwas Anders Ersson

Jufwas Anders Ersson, född 1757 i Hälla by och död 1834 i Ullvi är en av de tidigaste kända dalmålarna, och Ullviskolans lärofader. Juvas Anders föddes i Hälla men kom genom giftermål till Juvasgården i Ullvi. 

Han var byskollärare och fungerade en tid som byuppsyningsman.

Källor
 Dalmålningar i urval, Svante Svärdström
 Med dalälven från källorna till havet. Leksand Del I band 9, Karl-Erik Forsslund

Externa länkar
 https://www.google.se/search?q=jufwas+anders+ersson&hl=sv&tbo=u&tbm=isch&source=univ&sa=X&ei=3JzNUIa8FqPi4QTjkICoCQ&ved=0CHsQsAQ&biw=627&bih=513

Dalmålare
Personer från Leksands socken
Män
Födda 1757
Avlidna 1834
Back Erik Andersson

Back (eller Backollas) Erik Andersson, född 5 maj 1778 i Ullvi by, död 16 juli 1847, räknas som en av de främsta dalmålarna från Leksand. Andersson tillhörde Ullviskolan. Bevarade målningar av honom är daterade 1817–1836, och finns spridda i hela Dalarna samt även i Västmanland och Värmland.

Andersson kom ursprungligen från Leksands socken i Dalarna och var verksam i sin hemby Ullvi. Han företog målarresor till Västmanland och Värmland. Hans arbeten är ofta signerade EAS i Ullvi och Lerksand. Han var en av de produktivaste av alla allmogemålare. Huvudparten av hans motiv är bibliska men även Karl XIV Johan och andra representanter från kungahuset förekommer på avbildningarna.

Bland hans arbeten märks Jesus rider in i Jerusalem som finns i Leksands hembygdsmuseum, Hästbyte på Nordiska museet och Den som sover behöver ingen mat i Dala fornsal Falun.  

Till 100-årsminnet av hans död visades en utställning med Andersson och andra dalamålares verk.

Noter

Källor
 Dalmålningar i urval, Svante Svärdström
 Med dalälven från källorna till havet. Leksand Del I band 9, Karl-Erik Forsslund
Svenskt konstnärslexikon del I sid 63, Allhems Förlag, Malmö

Dalmålare
Män
Födda 1778
Avlidna 1847
Londons stadsvapen

Londons stadsvapen är vapen för City of London, som egentligen bara utgör en liten, central del av Storlondon. Storlondon har inget gemensamt vapen sedan Greater London Council avskaffades 1986, däremot har samtliga London boroughs egna vapen.

Blasonering
Blasonering: I fält av silver ett rött kors, och på kantonen ett svärd av samma färg. Korset symboliserar Sankt Göran, Englands skyddspatron, och svärdet symboliserar aposteln Paulus, Londons skyddspatron.

Sköldhållare är två drakar i silver, med röda kors på sina vingar. En till drakvinge med ett rött kors är hjälmprydnaden.

Mottot är Domine Dirige Nos, latin för "Herre, led oss".

 
Kommunvapen i England
Heraldiska vapen med drakar
Heraldiska vapen med kors
Heraldiska vapen med svärd