kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Blåsippssläktet

För sången, se Blåsippor (sång).

Blåsippssläktet (Hepatica) var tidigare ett växtsläkte inom familjen ranunkelväxter. Blåsippssläktet ingår i familjen ranunkelväxter.

Senare tids DNA-forskning stödjer emellertid att arterna förs tillbaka till sippsläktet (Anemone).

Kladogram 
Kladogram enligt Catalogue of Life:

Bildgalleri

Källor 
Hoot, S. B., A. A. Reznicek, and J. D. Palmer. 1994. Phylogenetic relationships in Anemone (Ranunculaceae) based on morphology and chloroplast DNA. Syst. Bot. 19: 169-200.

Externa länkar 

Ranunkelväxter
Charles F. Butler

Charles F. Butler var en musikförläggare och sångförfattare från USA under senare delen av 1800-talet.

Sånger
Since Christ My Soul From Sin Set Free, i svensk översättning Se'n Gud till barn mig tog åt sig, diktad 1898. Översatt till svenska av James Toft.

Amerikanska psalmförfattare
Män
James M. Black

James Milton Black, född 1856, död 1938, musiker i metodistkyrkan, tonsättare och sångförfattare från USA.

Sånger
När den evigt klara morgon gryr (1893)
Se'n Gud till barn mig tog åt sig tonsatt av Black

Amerikanska koralkompositörer
Amerikanska kompositörer
Amerikanska psalmförfattare
Män
Födda 1856
Avlidna 1938
Sjung av fröjd

Sjung av fröjd är en sång som första gången var publicerad i Stridsropet 1885 av en okänd författare. Sången sjungs till en engelsk melodi.

Publicerad i 
Stridsropet 1885
Musik till Frälsningsarméns sångbok 1907 som nr 83.
Frälsningsarméns sångbok 1929 som nr 346 under rubriken "Jubel, erfarenhet och vittnesbörd".
Frälsningsarméns sångbok 1968 som nr 342 under rubriken "Jubel och tacksägelse".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 516 under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".

Brittiska psalmer
Pereric Boström

Pereric Boström, född 10 juni 1927 i Längbro församling i Örebro, död där 21 februari 2015, var rektor vid Karolinska gymnasiet, Örebro samt psalm- och sångförfattare.

Psalmer
Sjung, Guds folk, på pilgrimsfärden
Tätt vid korset, Jesus kär
Var ej bekymrad vad än som sker

Referenser

Externa länkar
Rektor Boström, elevarbete vid Karolinska skolan. YouTube 15 december 2017.

Svenska psalmförfattare
Svenska skolledare under 2000-talet
Födda 1927
Män
Avlidna 2015
Gotlandsstövare

Gotlandsstövare är en svensk hundras från Gotland. Liksom övriga stövare är den en drivande hund för jakt på hare och räv. Gotlandsstövare är erkänd som en egen ras av Svenska Kennelklubben (SKK) och Nordisk Kennelunion (NKU), men inte av FCI.

Historia 
Gotlandsstövarens ursprung är okänt, men redan under tidigt 1800-tal fanns hundar av stövartyp liknade gotlandsstövaren på Gotland. En teori är att den härstammar från gula stövare som importerades från Tyskland under 1700-talet, en annan teori är att den har ett mer östligt ursprung och härstammar från hundar av östeuropeisk typ.

År 1920 erkändes gotlandsstövaren som egen ras av  Svenska Kennelklubben (SKK) och en rasstandard fastslogs. 1929 beslutade SKK att minska antalet raser. Det bestämdes då att gotlandsstövaren skulle räknas som en gulbrun och långsvansad variant av smålandsstövare. 1934 beslutades att gotlandsstövaren skulle föras över till hamiltonstövarens stambok. Den gula färgen räknades då som otypisk men inte som ett uteslutande fel. Detta innebar att gotlandsstövare kunde registreras som hamiltonstövare, men utan att kunna få pris på hundutställningar. Därför försvann nästan alla gotlandsstövare, men jägare på Gotland ville ha kvar sin jakthund. Vid en inventering 1989 kunde man finna ett tjugotal oregistrerade gotlandsstövare på ön.

1988 bildades rasklubben och 1990 blev gotlandsstövaren interimiskt godkänd som egen ras för en period på tio år, en prövoperiod som förlängdes till 2004. Sedan 1991, med undantag för ett kort uppehåll mellan 2007 och 2009, stambokförs gotlandströvare i SKK som en egen ras.

Gotlandsstövaren är en ovanlig ras och eftersom antalet hundar är lågt och antalet valpkullar som föds per år är få betraktas den som en hotad hundras.

Egenskaper 
För att kunna bli utställningschampion måste en gotlandsstövare ha meriter från jaktprov för drivande hund.

Utseende 
På grund av rasens skiftande historia och eftersom den inte avlats på exteriör utan efter funktion har den ett ganska skiftande utseende. Den skall ha en ädel och rektangulär kroppsbyggnad. Den skall vara torr och lätt men ändå ge ett kraftfullt intryck. Färgen är från gult till gulrött med symmetriska vita tecken på ben, tassar, nos och bringa.

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Renée Willes: Sveriges hundraser, Svenska Kennelklubben (SKK) 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Carl-Reinhold von Essen (red): Hundboken, Stockholm 1955-1956

Noter

Externa länkar 
Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska stövarklubben 

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Sverige
Vilken härlighet i namnet Jesus

Vilken härlighet i namnet Jesus är en sång med text från 1945 av Will J Brand och musik från 1944 av Bramwell Coles.

Publicerad i 
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nr 526 under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".

Brittiska psalmer
Will J. Brand

Will J Brand, född 1889, död 1977, var en brittisk ingenjör samt assisterande sångledare vid Frälsningsarméns kår i Catford, England. Sångförfattare.

Sånger
Vilken härlighet i namnet Jesus

Noter

Personer inom Frälsningsarmén
Brittiska psalmförfattare
Födda 1889
Avlidna 1977
Män
Bramwell Coles

Bramwell Coles, född 1887, död 1960, var en engelsk officer i Frälsningsarmén, kompositör, redaktör för The War Cry (Stridsropet) i Kanada, chef för musikdepartementet vid FA:s internationella högkvarter i London.

Sånger
Vilken härlighet i namnet Jesus

Personer inom Frälsningsarmén
Brittiska koralkompositörer
Män
Födda 1887
Avlidna 1960
Albert Lindström (tonsättare)

Albert Esaias Lindström, född den 24 april 1853 i Klara församling i Stockholm, död den 12 januari 1935 i Stockholm, var en svensk tonsättare, musiklärare och organist.

Albert Lindström föddes i Stockholm och blev moderlös när han var fem år. Fadern var handelsman och även organist i Betlehemskyrkan. Han studerade vid musikkonservatoriet, avlade 1872 organistexamen och blev kantor 1889. Han var verksam som organist i Blasieholmskyrkan 1871-1891 som formellt hörde till S:t Jacobs församling i Stockholm men som i praktiken drevs av Evangeliska fosterlandsstiftelsen. Han valdes sedan till organist i Sankt Jakobs kyrka 1891 där han verkade fram till sin pensionering 1926. Han efterträdde i S:t Jacobs kyrka sina båda orgellärare Gustaf Mankell och Wilhelm Heintze. Sammantaget var således Lindström verksam i hela 55 år i S:t Jacobs församling. Den 29 oktober 1919 invaldes han som ledamot 565 av Kungliga Musikaliska Akademien.

Kompositioner
På 1870-talet gav han ut Melodi-Album för Orgelharmonium, 50 folkvisor, folksånger, hymner, koraler, m.m. arrangerade af Albert Lindström. Han har även gjort en Orgelharmoniumskola (3:e upplagan 1894) samt arrangemang för orgel av Conrad Nordqvists Sorgmarsch vid Carl XV:s begravning.

Lindström har även komponerat många sånger och redigerat musiken i sångböckerna Sionstoner, Nya pilgrimssånger, tredje upplagan av Ahnfelts sånger samt första utgåvan av Svenska Baptistsamfundets melodisångbok Psalmisten (1904). En av hans mer kända melodier är till Lina Sandell-Bergs psalm Jag kan icke räkna dem alla som publicerades 1889.

Källor
Finlandssvenska webbplatsen om psalmer och andliga sånger, (Birgitta Sarelin 2005-05-22)

Noter

Externa länkar
Lindström, Albert Esaias, musikdirektör, Sthlm i Vem är det / Svensk biografisk handbok / 1933 / s 528. 

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska koralkompositörer
Svenska organister under 1800-talet
Svenska organister under 1900-talet
Födda 1853
Avlidna 1935
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Musiker från Stockholm
Honda HR-V

Honda HR-V är en mindre SUV-modell som presenterades i slutet av 1990-talet. Bilen bygger på teknik från småbilen Honda Logo och kunde fås med såväl fram- som fyrhjulsdrift. Till en början hade modellen endast 3 dörrar, men på bilsalongen i Frankfurt år 2000 kom också en 5-dörrarsvariant. Den enda motor som stod till buds var en 1,6 liters 16-ventilsmotor på 105 hästkrafter. Designmässigt påminner HR-V om en något hoptryckt Volvokombi med bakljus som sträcker sig längs hela C-stolpen. I Sverige slutade modellen att tas in 2004 och här var den aldrig någon storsäljare.

HR-V
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Vår Gud, som skapar liljan

Vår Gud, som skapar liljan är en sång med text från 1870 av Edvin Paxton Hood och som översatts till svenska 1961 av Jan-Eskil Löfkvist. Texten är hämtad från Johannesevangeliet 14:3. Första versen är hämtad från Matteusevangeliet 19:13-15 och andra versen från Matteusevangeliet 21:15-16.

Sången sjungs till en irländsk melodi. I Herren Lever 1977 är koralsatsen skriven av Torgny Erséus.

Publicerad i 
Herren Lever 1977 som nummer 882 under rubriken "Kyrkans år - Den helige Mikaels dag".
Psalmer och Sånger 1987 som nummer 366 under rubriken "Fader, Son och Ande - Gud, vår Skapare och Fader".
Frälsningsarméns sångbok 1990 som nummer 528 under rubriken "Lovsång, tillbedjan och tacksägelse".

Referenser

Noter 

Brittiska psalmer
Honda Jazz

Honda Jazz är en mindre bilmodell från det japanska företaget. Den första versionen, som kallades Honda City på vissa marknader, kom 1982. Konceptuellt var denna modell snarlik exempelvis Nissan Micra. Under 1990-talet såldes Opel Frontera, en mindre SUV-modell, som "Honda Jazz" i Japan. I Sverige dök namnet upp igen i början på 2000-talet. Denna gång handlade det om en efterföljare till småbilen Honda Logo. Nya Honda Jazz, som heter Honda Fit på hemmamarknaden, har en högbyggd 5-dörrarskaross och en flexibel inredning, som går att fälla likt fåtöljerna i en biosalong. Modellen har 1,4 litersmotor på 84 hästkrafter.

En intressant detalj inför lanseringen av nya Jazz var att den skulle heta Honda Fitta. När japanerna insåg, efter påpekande från det svenska kontoret, vad ordet fitta betydde på svenska så ändrade man på namnet till Honda Fit. I Europa lanserades den dock under namnet Honda Jazz.

Referenser 

Jazz
Framhjulsdrivna fordon
Fyrhjulsdrivna fordon
Honda City

Honda City är en mindre bilmodell från början av 1980-talet. När den skulle säljas i Europa fick den dock byta namn till Honda Jazz, eftersom Opel hade sökt rättigheterna till namnet City.

City
Framhjulsdrivna fordon
Jan-Eskil Löfkvist

Jan-Eskil Löfkvist, född 2 februari 1920 i Linköpings församling i Östergötlands län, död 6 augusti 2014 i Linköping, var en svensk rektor, språkvetare samt sång- och psalmförfattare.

Löfkvist var son till skräddarmästaren Hans Löfkvist och Karin Ersdotter. Efter studentexamen 1939 samt organist- och kantorsexamen samma år läste han i Uppsala, där han blev filosofie kandidat 1943, filosofie magister 1945 och filosofie licentiat 1960. Han blev ämneslärare vid Hola folkhögskola 1944 och gick vidare till Lunnevads folkhögskola 1945, där han var rektor från 1960. Han var också rektor för Internat Centre Castle Mainau Tyskland 1949–1950. Han var styrelseledamot i Svenska folkhögskolors lärarförening 1959–1963 samt ledamot av skolstyrelsen från 1964. Löfkvist utgav sångböckerna Laudemus och Melodi (tillsammans med andra). Han blev senare docent i nordiska språk. 

År 1947 gifte han sig med Gudrun Bergel (1919–2006), dotter till överläraren David Bergel och Signe Johansson. De fick barnen Karin 1949, Mari 1951, Ingrid 1953 och Stefan 1959.

Sånger
Vår Gud, som skapar liljan år 1961 översatt Edvin Paxton Hoods engelska text till svenska. I Psalmer och Sånger 1987 nr 366.
Jordens alla riken är Guds örtagård år 1961 översatt Ella Sophia Armitages engelska text till svenska. I Herren Lever 1977 nr 881.

Källor

Externa länkar
På LIBRIS finns lista över Löfkvists utgivna böcker, artiklar och musiktryck.
 

Svenska psalmförfattare
Födda 1920
Avlidna 2014
Män
Författare från Linköping
Svenska författare under 1900-talet
Edvin Paxton Hood

Edvin Paxton Hood, född 1820, död 1885, pastor i Kongregationalistkyrkan och författare.

Sånger
Vår Gud, som skapar liljan diktad 1870 och översatt till svenska av Jan-Eskil Löfkvist 1961. Publicerad i Psalmer och Sånger 1987 som nr 366.

Källor

Brittiska psalmförfattare
Män
Födda 1820
Avlidna 1885
Tavastmon

Tavastmon (finska: Hämeenkangas) är ett åsområde i Jämijärvi och Kankaanpää, i landskapet Satakunta. Åsområdet har en utsträckning på  och utgör en fortsättning på åsformationen genom Tammerforstrakten.

Det finns flera skogsområden i Finland med det finska namnet Hämeenkangas, åtminstone i Vetil, Hirvensalmi, Haukipudas, Taivalkoski, Lieksa, Nurmes, Kankaanpää och Kärsämäki.

Se även 
 Kangasala
 Pispala
 Pynike

Källor 

Jämijärvi
Kankaanpää
Åsar i Finland
Tavastkulla gård

Tavastkulla gård (finska: Hämeenkylän kartano) är en herrgård i Tavastby i Vanda stad, Södra Finlands län. 

Gården bildades på 1580-talet av tre hemman i Tavastby, ägdes på 1500- och 1600-talet av släkterna Juusten och Gyllenlood, senare bland annat av släkterna Rotkirch och Pelin; från 1942 innehades den av Tukkukauppiaiden Oy (sedermera Tuko Oy), som inrättade en kursgård för köpmän i huvudbyggnaden, uppförd i början av 1820-talet enligt ritningar av Carl Ludvig Engel. På gården grundades 1951 ett tegelbruk som sysselsatte omkring 50 personer. Bruket lades ned i början av 1990-talet. År 1973 sålde Tuko omkring 700 hektar av Tavastkulla gård till Vanda stad. Gårdscentrum ägs sedan 1990-talet av bolaget Hämeenkylän Kauppa Oy, som hyr ut byggnaderna till olika företag som bedriver bland annat  hotell- och restaurangrörelse.

Källor

Externa länkar 

Herrgårdar i Nyland
Byggnader och anläggningar i Vanda
Tavastby, Vanda
Tavastby

Tavastby kan avse:

 Tavastby, Vanda stad – en stadsdel i Vanda stad
 Tavastby, Vederlax – en by i Vederlax kommun i Södra Finlands län, finska: Hämeenkylä
 Tavastby, Pernå – en by i Pernå kommun, Nyland
 Tavastby, Elimä – en by i Elimä före detta kommun i Södra Finlands län, finska: Hämeenkylä
Rajd

En rajd är ett tåg av renar som förr användes av renägande samer i fjällsamebyar under vårvinter och höstvinter för att transportera tillhörigheter mellan sommarvisten och vintervisten. På snöföre var rajden en dragrajd med (ibland) sammanbundna draghärkar med ackjor. På barmark var rajden en klövjerajd av renar med last på ryggen.

Renhjordarna i en sita gick delvis skilda från rajden vid dessa säsongsmässiga förflyttningar mellan betesområden.

Rajdordning 
Rajden var strikt organiserad. Enligt uppgifter från Åsele lappmark i början av 1800-talet var ackjorna packade på följande sätt under flyttningen från höstvistet till vinterlandet i november–december:

Handackjan (kät-keretz) var den främsta ackjan. Där sattes små barn, väl inbäddade i sängkläder bestående av renfällar och ranor.
Kläder förvarades i den andra ackjan.
Renostar tillverkade under sommaren lades i den tredje ackjan. Dessa utgjorde en värdefull handelsvara och användes även som tionde till prästen och domaren.
Köttackjan var den fjärde ackjan.
Kaggar med kvanne inlagd i renmjölk som sedermera koagulerat följde i den femte ackjan, kallad kombo-keretz.
Smörackjan, vuoje-keretz, var den sjätte ackjan. Trots namnet innehöll den inte smör utan rengrädde som förvarades torkad i blåsor. Även torrkött lades i denna ackja.
Kitteln av mässing eller järn transporterades i kittelackjan, kebne-keretz. Tältduken av vadmal och matskålarna av trä lades i samma ackja.
Fisk transporterades i den åttonde ackjan, qvele-keretz.
Verktygsackjan, rekkere-keretz'', innehöll bland annat hyvlar.
Dyrbarheterna transporterades i den tionde och sista ackjan, som hade ett låsbart lock av tallbräder, till skillnad från de andra ackjorna som var öppna. Här lades exempelvis pengar, silver, kläder och ibland även matvaror. Rika personer kunde ha flera ackjor av detta slag.

Rajdernas upphörande 
Drag- och klövjerenarna har sedan lång tid tillbaka ersatts med andra transportmedel. I Jukkasjärvi socken användes dragrenar allmänt fram till början av 1930-talet. Efter ett par dåliga betesvintrar som ledde till att två tredjedelar av renarna dog, däribland de flesta dragrenar, övergick samerna i stället till att flytta med bil och järnväg. I de nordligare samebyarna och i Jokkmokks socken användes dragrenar något längre.

Klövjerenen användes i Karesuando socken och Saarivuoma sameby under höstflyttningarna fram till andra världskrigets utbrott. Längst levde bruket av klövjerenar kvar i Jokkmokk, där Jåhkågasska tjiellde flyttade med rajd genom Sarek fram till 1962.

Se även 
Ravggon

Referenser

Noter

Källor 
Rajd, Nationalencyklopedin (läst 2013-03-23)

Externa länkar
Vårvinterrajden, tio minuters film av Stig Wesslén från 1944

Samisk kultur
Renskötsel
Transport
Tavastberga

Tavastberga (fi. Hämevaara) är en stadsdel i Vanda stad i landskapet Nyland. 

Tavastberga gränsar till stadsdelarna Linnais, Friherrs och Tavastby i Vanda stad, samt Fågelberga i Esbo stad. 

Bebyggelsen i Tavastberga består mestadels av egnahemshus, men det finns också något enstaka höghus. Den enda servicen i stadsdelen är ett daghem. Butiker finns på gångavstånd.

Källor

Stadsdelar i Vanda
Tattarmossen

Tattarmossen (fi.: Tattarisuo) är ett delområde i stadsdelen Storskog och i Parkstads distrikt i Helsingfors stad. 

Tattarmossen är ett industriområde öster om Helsingfors-Malm flygplats. På området finns det småindustrier och förråd. Tattarmossen har ett rykte om sig att vara ett skrotupplag, men stadsdelen har utvecklats mot ett mera mångsidigt arbetsplats- och serviceområde. 

Storskog
Rock in Rio

Rock in Rio är en rockfestival som startades 1985 av Roberto Medina, och hölls tre gånger, i Rio de Janeiro i Brasilien. Sedan 2004 har festivalen istället hållits på Iberiska halvön. Två gånger hölls den enbart i Lissabon i Portugal, men har de senaste två gångerna hållits i både Lissabon, Madrid i Spanien och Las Vegas i USA. 

2010 firade festivalen 25 år.

I september 2011 planeras festivalen flytta hem igen. Det är samma arrangör som förut, Roberto Medina (och nu även vicegeneralen Roberta Medina som arrangerar. Dock är inte festivalen tänkt att hållas på precis samma ställe. Senaste gången festivalen hölls i Rio de Janeiro var det i Rock City - nu planeras den istället till ett område för olympiska sommarspelen 2016.

Åtta inkarnationer av festivalen har hållits i Rio de Janeiro 1985, 1991, 2001, 2011, 2013, 2015, 2017 och 2019, åtta i Lissabon, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016 och 2018, tre i Madrid 2008, 2010 och 2012 och en i Las Vegas 2015. 2015. Den brasilianska entreprenören och annonsören Roberto Medina var ansvarig för start och organisering av festivalen, samt flyttade 2004-upplagan till Lissabon, samtidigt som den kontroversiellt behöll varumärket "Rock in Rio". 2011 återvände Rock in Rio till sin ursprungliga plats, Rio de Janeiro, med en ny uppsättning av sångare och grupper.

I maj 2018 förvärvade Live Nation Entertainment en majoritetsandel i festivalen (inklusive från tidigare intressenter SFX Entertainment), där Medina fortsatte att hantera festivalens verksamhet. Live Nation uppgav att det avsåg att "[integrera] deras branschexpertis" i deras totala verksamhet.
Rock in Rio är en återkommande musikfestival med ursprung i Rio de Janeiro, Brasilien. Det förgrenade sig senare till andra platser som Lissabon, Madrid och Las Vegas.

Festivalens historia

Se även 
Rock in Rio Lisboa IV
Rock in Rio (album)
Rockmusik
Musikfestival

Noter

Externa länkar
 Rock in Rio - webbsida
 Rock in Rio Lisboa - webbsida
 Rock in Rio Madrid - webbsida

Musikfestivaler
Evenemang i Rio de Janeiro
Återkommande evenemang med premiär 1985
Musik i Brasilien
Tana älv

Tana älv (finska: Tenojoki, nordsamiska: Deatnu) är en älv i norska Finnmark fylke och finländska Lappland. Dess viktigaste bifloder är Enare älv och Kárášjohka älv. Tana är Finnmarks största älv och har ett avrinningsområde på .

Etymologi 
Det nordsamiska namnet Deatnu betyder "Stor älv". Det norska namnet Tana och finska Teno är språkanpassningar av detta namn.

Geografi 
Älven får sitt namn vid sammanflödet av Enare älv från söder och Kárášjohka från sydväst och är gränsflod mellan Norge och Finland. Kárášjohka är, via Iešjohka, avflöde för Iešjávri, Finnmarks största sjö. Tana älv flyter sedan till Ishavet genom den breda och bördiga Tanadalen, huvudsakligen i nordöstlig och nordlig riktning. Älven är bred och ganska grund samt svagt strömmande, så att båtar kan stakas över den långt upp i bifloderna i söder. Finländska sidan av älven utgörs av Utsjoki kommun, där bosättning huvudsakligen finns i Utsjoki kyrkoby och i Nuorgam. På norska sidan ligger Karasjok kommun i söder och Tana kommun i norr.

Inräknat gränsälvarna uppströms, Rajajoki och Enare älv, utgör Tana gräns mellan Norge och Finland på en sträcka av 252 km och är så räknat  lång.

Tana älv utmynnar i Tanafjorden, den östligaste av de i Finnmarks fjällplatå söderut inträngande stora fjordarna, omkring  lång och 10–12 km bred, med branta, öde, kala, endast glest bebyggda stränder och med förgreningarna Hopsfjorden i väst, Langfjorden och Vestertana i sydväst och Troldfjorden i öster.

Tvist om fiskerättigheter 
Den 22 mars 2017 började ett avtal mellan Norge och Finland gälla, Tanaavtalet, med huvudmål att bygga upp laxstammen i älven. Det påverkade lokalbefolkningens fiskerättigheter då de inte längre kunde bedriva traditionellt fiske.

Gruppen Ellos Deatnu krävde självbestämmande och att vattnet i Tana älv skulle tillhöra folket i området och inte borde ägas och förvaltas av staterna. Gruppen bodde i lávvu på ön Čearretsuolu och förklarade ön vara ett moratorium med självbestämmande tills Norge och Finland öppnade upp för ett nytt avtal. Senare skapade de även ett moratorium på ön Allasuolu.

Se även 
 Samegården Välimaa

Källor 
Nordisk familjebok, band 28 (1919), spalt 403 och följande

Noter

Externa länkar 

Vattendrag i Lappland, Finland
Vattendrag i Norge
Tanaälvens avrinningsområde
Tana kommun
Finlands gränser
Utsjoki
Tallmo

Tallmo kan syfta på:

 Tallmo, Sibbo kommun – ett bosättningsområde och godsstation i Sibbo kommun, Nyland, finska Talma
 Tallmo, Karis stad – en stadsdel i Karis stad

Personer
Elis Tallmo (1886–1956), en svensk konstnär och dekorationsmålare

Se även
Moskog
Talma

Talma kan syfta på:

François-Joseph Talma (1763–1826), en fransk skådespelare
Talma sameby – en sameby norr om Torneträsk i Kiruna kommun
Tallbacken

Tallbacken kan avse:

 Tallbacken, Tölö – en backe invid Mässfältet i Djurgården i Helsingfors, finska: Mäntymäki
 Tallbacken, Åbo stad – ett bosättningsområde i Åbo stad, fi.: Mäntymäki
 Tallbacken –  ett tidigare sjukhem och sanatorium på Gotland, se Follingbo sjukhus
 Tallbacken, Borlänge kommun - en småort
 Tallbacken, Stenhagen – en del av förorten Stenhagen i Uppsala
 Tallbacken, Stockaryd – en motionsgård i Stockaryd
 Tallbacken, Nacka kommun – ett bostadsområde i Sickla i Nacka kommun, byggt 1958-1962 
 Tallbacken, Timrå – ett bostadsområde i Timrå
 Tallbacken, Hallstahammar – en stadsdel
 Tallbacken, Pajala – ett bostadsområde i Pajala
Mäntymäki

Mäntymäki kan syfta på:

 Mäntymäki – en backe invid Mässfältet i Djurgården i Helsingfors, se Tallbacken, Tölö
 Mäntymäki – ett bosättningsområde i Åbo stad, se Tallbacken, Åbo stad
Tallbacka

Tallbacka kan syfta på:

 Tallbacka, Strömfors – del av Vahterpää by i Strömfors kommun, Nyland
 Tallbacka, Karleby – bosättningsområde i Öja i Karleby stad

Karleby
Strömfors
Newcastle Port Corporation

Newcastle Port Corporation är ett australiskt företag ägt av Government of New South Wales som sköter hamnen och andra marina aktiviteter i hamnen i Newcastle, New South Wales.

Externa länkar
Newcastle Port Corporation

Australiska företag
New South Wales