kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Regina Spektor

Regina Ilinitjna Spektor (), född 18 februari 1980 i Moskva i Sovjetunionen, är en rysk-amerikansk singer-songwriter och pianist, uppväxt i New York. Hon sjunger en klassiskt inspirerad musik. Hennes musik är tätt förknippad med anti-folkmusikscenen i New York.

Biografi 
Regina Spektor kommer från en musikalisk judisk familj. Hennes far, som arbetar som fotograf, är amatörviolinist och hennes mor musikprofessor, numera lärare på en skola i Mount Vernon, New York. Efternamnet Spektor kommer från ryskans инспектор (”inspektör”), en titel som gav judar vissa privilegier i det gamla ryska samhället. 

Familjen lämnade Sovjetunionen 1989, under perestrojkan, då judiska medborgare tilläts emigrera. Efter att ha rest till först Österrike och därefter Italien kom Spektor med sin familj till Bronx i New York där de slog sig ner för gott. Hennes stora passion har alltid varit musik, i början endast klassisk musik. Hon har varit elev för Sonia Vargas, musiklärare vid Manhattan School of Music, där hon genomgick en grundlig klassisk pianistutbildning tills hon var 17 år. Därefter har hon studerat på SUNY Purchase Music Conservatory, en fyraårig utbildning som hon genomförde på tre år. Hon säger att hon influerats mycket av klassisk musik i sin vidareutveckling mot låtskrivandet och den delvisa övergången till det minimalistiska och har turnerat med band som The Strokes, Kings of Leon, Mates of State och The Moldy Peaches. 

De första albumen har enbart släppts i USA, men Mary Ann Meets the Gravediggers and Other Short Stories har utgetts i flera länder världen över. I Sverige kan man köpa både Soviet Kitsch och Begin to Hope, som bland annat innehåller låtarna ”Fidelity” och ”Better”.

De låtar som förmodligen tillhör de mer kända för den svenska publiken är ”Fidelity”, ”On the Radio”, ”Better” och ”Samson” från skivan Begin to Hope, som under 2007 spelades flitigt i svensk radio, främst i Sveriges Radio P3, och ”Laughing with” från albumet Far. Låten ”Samson” var också med på den tidigare skivan Songs. 2016 sjöng hon George Harrisons ”While My Guitar Gently Weeps” till eftertexterna i filmen Kubo och de två strängarna.

Regina Spektor är sedan 2011 gift med musikern, kompositören och producenten Jack Dishel. Paret har en son, född 2014.

Diskografi

Studioalbum 
 (Regina Spektor)
 (Regina Spektor)
 (Sire/London/Rhino)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)

Singlar och EP-skivor 
 av The Strokes (Rough Trade)
 (Shoplifter)
 (Sire), EP
 (Transgressive)
 (Transgressive)
 (Sire) UK #60
 (Sire) US #51
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)
 (Sire)

Live-album 
 2010 – Live in London (Sire)

Samlingsalbum 
 (Transgressive)

Källor 
Regina Spektor på engelska Wikipedia 2006-12-29.
Regina Spektors sida på Spotify 2016-10-03.

Externa länkar 

 Regina Spektors webbplats
 

Amerikanska pop- och rocksångare
Amerikanska pianister
Amerikanska gitarrister
Amerikanska låtskrivare
Födda 1980
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Moskva
Alumner från State University of New York at Purchase
Uzbekistan FU01 och FU02

Uzbekistan FU01 var namnet på det svenska flygtransportförband som baserades i Thermez, Uzbekistan under år 2004. Från början var det meningen att förbandet skulle basera i Kabul då man under våren 2004 fick en förfrågan från Nato om att bidra med flygtransportkapacitet till Isaf i Afghanistan. Men de visade det sig att det då inte fanns plats för det svenska flygplanet i Kabul och förbandet återgick till beredskap. Under sommaren kom de dock fram ett baseringsalternativ. Förbandet skulle istället basera i Termez, Uzbekistan, tillsammans med en enhet från Tyskland. FU01 hade rekryterats ur beredskapsförbandet SWAFRAP C-130 och bestod av 27 personer däribland 71. Transportflygdivisionen. Förbandets camp döptes till Camp IKEA.

Uzbekistan FU02
Uzbekistan FU02 var namnet på den fortsatta insatsen efter FU01. Återigen baserades förbandet i Termez, från var de var aktiva mellan augusti och oktober 2005. Förbandet bestod denna gång av 32 personer.

Förbandschefer
FU01: Övlt Bertil "Berra" Höglund
FU02: Övlt P-O Andersson

Uzbekistan FU01
Heartwork

Heartwork är ett svenskt skivbolag från Skåne som ger ut skivinspelningar under namnet Heartwork Records. Bolaget startades 1978 i samband med punkens intåg på den svenska rockscenen. Bolagets grundare Henrik Venant driver fortfarande bolaget men i betydligt mindre omfattning sedan 2009 än under bolagets storhetstid. Då gav det ut skivor med bland andra TT Reuter, Cortex, Garbochock, Underjordiska Lyxorkestern och Pojken med grodan i pannan.

Diskografi

Singlar 
 HW 01 Robert Widén – No Religion (No Reply) (1978)
 HW 02 New Bondage – Backseat (1978)
 HW 03 Hemliga Bosse – Aldrig Mera Ensam (1978)
 HW 04 Martti LeThargie – Head Expansion (1979)
 HW 05 Stry & Stripparna – Sjunger Malmö City (1979)
 HW 06 Besökarna – Anna Greta Leijons Ögon (1979)
 HW 07 TT Reuter – Hör Inte Till (1979)
 HW 08 City Kent – Cancer (1979)
 HW 09 Blödarna – Diggar Ditt Hål (1979)
 HW 10 Kai Martin & Stick – Måndag, Måndag (1980)
 HW 11 Guds Barn – Rösta På Mig (1980)
 HW 12 Rädsla – Vad Är Det Som Överväldigar Mig (1980)
 HW 13 New Bondage – Red Lights To Paradise (1980)
 HW 14 Besökarna – Kamikaze (1979)
 HW 15 TT Reuter – Strandsatt (Demo), (1980)
 HW 16 Garbochock – Invasion (1980)
 HW 17 TT Reuter – Gudarnas Puls (1980)
 HW 18 City Kent – Blixtar (1979)
 HW 19 Cortex – Sleepwalking (1981)
 HW 20 TT Reuter – Guldpojken (1981)
 HW 21 Perfekt Alibi – I Takt Med Tankarna (1981)
 HW 22 Selfmade Man – Selfmade (1988)
 HW 23 PGP – We Kept on Fishin' (1989)

LP 
 HWLP 01 TT Reuter – Kontroll Av Den Udda Guden (1979)
 HWLP 02 Samlingsplatta – Punk är trevligt – Jazz är farligt (1980)
 HWLP 03 Garbochock – Ritual (1980)
 HWLP 04 TT Reuter – Sång, dans, sex  (1981)
 HWLP 05 Robert Widén – Maria (1978)
 HWLP 06 TT Reuter – 3-Live (1981)
 HWLP 07 Cortex – Spinal Injuries (1983)
 HWLP 08 Selfmade Man – Lust Garden (1990)
 HWLP 199001 PGP – Paid Green Parachute (1990)
 HWLP 10 The Kingdom of Evol featuring Freddie Wadling (2012)

MP 
 HWTP 01 Rädsla – Sanningen För Pojkar (1980)
 HWMP 02 Blago Bung – Kärleken & Döden (1981)
 HWMP 03 Stry & Stripparna – Sjunger Stulna Sånger (outgiven) (1981)
 HWMP 04 Livesamlingsplatta – Heartwork Live Klubb 2000 (1981)
 HWMP 05 Underjordiska Lyxorkestern – Lögnens Mästare (1982)
 HWMP 06 Pojken med grodan i pannan – To the Country (1988)
 HWMP 007 That Barnes Woman – The Beautiful Ones Are Not Yet Born (1989)

Källor

Externa länkar
Heartwork Records

Svenska skivbolag och skivmärken
Skivbolag och skivmärken bildade okänt år
Elizabeth Bishop

Elizabeth Bishop, född 8 februari 1911 i Worcester, Massachusetts, död 6 oktober 1979 i Boston, Massachusetts, var en amerikansk poet och författare. Hon blev 1976 den första kvinnan och första amerikanska författaren som fick Neustadtpriset i litteratur. Priset hade tidigare hetat Books Abroad International Prize och Bishop blev den fjärde pristagaren alltsomallt.

Bibliografi (i urval) 

 1946 – North & South
 1955 – A cold spring

Utgåvor på svenska
 2015 – Minnet av livet

Priser och utmärkelser 

 1956 – Pulitzerpriset
 1976 – Neustadtpriset

Källor

Amerikanska poeter under 1900-talet
Amerikanska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Amerikanska Poets Laureate
Födda 1911
Avlidna 1979
Personer från Worcester, Massachusetts
Kvinnor
Författare från Massachusetts
Säfsnäs landskommun

Säfsnäs landskommun var en kommun i södra Dalarna i dåvarande Kopparbergs län med Fredriksberg som centralort.

Administrativ historik
Kommunen bildades i Säfsnäs socken i Dalarna när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft år 1863. Vid kommunreformen 1971 slogs den samman med de tidigare kommunerna Grangärde landskommun och Ludvika stad för att bilda nuvarande Ludvika kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Säfsnäs församling.

Kommunvapen
Säfsnäs kommunvapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 22 juni 1945 med följande blasonering: Kluven av svart, vari en framifrån sedd räckhammare av guld med svart skafthål, och guld, vari en svart smidestång. 

Från 1721 hade järnbruksverksamhet tagits upp i trakten, vilket på grund av avsaknad av sigill eller andra äldre symboler för socknen fick avspeglas i vapnet.

Geografi
Säfsnäs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 603,80 km², varav 569,90 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Säfsnäs kommun fanns tätorten Fredriksberg, som hade 1 444 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 54,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Noter

Säfsnäs socken
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Indelningar i Ludvika kommun
Tidigare kommuner i Kopparbergs län
Oädla metaller

Oädla metaller definieras som metaller som oxiderar relativt snabbt och reagerar med utspädd saltsyra (HCl) och bildar väte. Begreppet är motsatsen till ädelmetaller, som t.ex silver, platina och guld. Till de oädla metallerna räknas till exempel järn, nickel, bly, magnesium, natrium, litium, aluminium och zink. Koppar som definitonsmässigt är en ädelmetall benämn ibland som oädel eftersom metallen oxiderar relativt lätt trots att koppar inte reagerar med saltsyra. Alternativt kan koppar benämnas som halvädel. 

Alkemisterna försökte förr i tiden att transmutera billiga och lättillgängliga oädla metaller till guld, ofta med hjälp av de vises sten.

Metallurgi
Internationell ekonomi

Internationell ekonomi är en gren inom nationalekonomin, vilken till stor del kan sägas handla om de ekonomiska aspekterna av globaliseringen. Inom den internationella ekonomin studeras varuhandeln mellan olika länder, men också andra variabler såsom investeringar, transaktioner och migration. Internationell ekonomi kan delas upp ytterligare, bland annat i områdena internationell handel, internationell finans och internationell monetär ekonomi.

Handelsteori 

En grundtanke inom nationalekonomin är att länder handlar med varandra eftersom de tjänar samhällsekonomisk på handel, en idé som går tillbaks till David Ricardo och dennes teori om komparativa fördelar.

Externa länkar
Gunnar Hägg

Gunnar Hägg, född 14 december 1903 i Stockholm, död 28 maj 1986 i Helga Trefaldighets församling, var professor i allmän och oorganisk kemi vid Uppsala universitet 1937–1969. Hägg blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1929 på avhandlingen X-ray studies on the binary systems of iron with nitrogen, phosphorus, arsenic, antimony and bismuth och samtidigt docent.

Biografi 
Gunnar Hägg skrev flera flitigt använda läroböcker i kemi på universitetsnivå, som Kemisk reaktionslära (1940, 10:e och sista upplagan 1977). Hans mest kända lärobok är Allmän och oorganisk kemi (1963, 9:e och sista upplagan postumt 1989 reviderad av Nils-Gösta Vannerberg), som under flera decennier var den lärobok som användes i de inledande kemikurserna på universitet och tekniska högskolor i Sverige, och som ett par generationer av svenska kemister och kemiingenjörer känner som "Hägg". En engelskspråkig upplaga hade titeln General and Inorganic Chemistry (1969).

Hägg var ledamot av Vetenskaps-Societeten i Uppsala från 1940, av Vetenskapsakademien från 1942, av Fysiografiska Sällskapet i Lund från 1943, Ingenjörsvetenskapsakademien (IVA) från 1957. Han var ledamot av Nobelkommittén för kemi från 1965. Han tilldelades 1969 IVA:s stora guldmedalj "för hans insatser som forskare och undervisare inom oorganisk kemi, särskilt med tillämpning av röntgenkristallografi". Häggsalen i Ångströmlaboratoriet på Uppsala universitet är uppkallad efter honom. 

Gunnar Hägg är gravsatt i minneslunden på Uppsala gamla kyrkogård.

Se även 
 Bodil Jerslev Lund

Källor 

Hägg, Gunnar på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar 
Metalliska nitrider, karbider, borider och hydrider, en artikel av Hägg ur Teknisk Tidskrift 1931
 

Svenska professorer i oorganisk kemi
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Svenska kemister under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1903
Avlidna 1986
Män
Conrad Nordqvist

Johan Conrad Nordqvist, född 11 april 1840 i Vänersborg, Älvsborgs län, död 16 april 1920 Hedvig Eleonora församling, Stockholm, var en svensk musiker och under en tid förste hovkapellmästare på Kungliga Teatern i Stockholm.

Biografi
Nordqvist blev vid åtta års ålder elev vid Västgöta-Dals regementes musikkår och följde kåren ut i Schleswig-holsteinska kriget 1848. 1856 antogs han vid Musikaliska Akademien och blev försteviolinist vid Ladugårdslandsteatern i Stockholm, 1859 blev han altviolinist i hovkapellet och 1862-1876 var han musikanförare vid Kungl. Teaterns balett.

1864 blev han musikdirektör vid Marinregementet och 1865-1874 var han musikdirektör vid Jönköpings regemente. 1867-68 vistades han i Dresden och Berlin. 1870 blev han ledamot av Musikaliska Akademien, 1875 organist i Storkyrkan, 1875-1876 dirigent för Stockholms Allmänna Sångförening 1876 kormästare vid kungliga lyriska scenen, 1879 andre samt 1885 förste kapellmästare och hovkapellmästare. 1888 skrev han kontrakt med regeringen om att få överta ledningen för Operan, eftersom statsanslaget dragits in. Nordqvist hade god framgång med att driva Operan under några år men 1892 lämnade han direktörsbefattningen och utnämndes samtidigt till förste hovkapellmästare. Som sådan dirigerade han operor och symfonikonserter 1895-1908. Därefter var han lärare i orkester- och ensemblespelning vid konservatoriet.

Kompositioner
Tillsammans med Ivar Hallström komponerade och instrumenterade Nordqvist baletterna En dröm och Ett äfventyr i Skottland. Han komponerade även pianostycken, visor, fest- och sorgmarscher. Av de senare blev särskilt Sorgmarschen vid Karl XV:s begravning populär. 1894-97 ledde Nordqvist den kommitté som utarbetade musik till svenska mässan.

Utmärkelser
  Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken, 1907.
  Konung Oscar II:s jubileumsminnestecken, 1897.
  Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 16 juni 1902.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1890.
  Kommendör av andra klassen av Norska Sankt Olavs orden, senast 1915.
  Officer av Franska Hederslegionen, senast 1915.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska dirigenter
Svenska violaster
Svenska kompositörer under 1800-talet
Svenska kompositörer under 1900-talet
Chefer vid Kungliga Operan
Medlemmar av Kungliga Hovkapellet
Personer från Vänersborg
Födda 1840
Avlidna 1920
Män
Ugglan
Mottagare av Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken
Mottagare av Konung Oscar II:s jubileumsminnestecken
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av Sankt Olavs orden
Officerare av Hederslegionen
Mottagare av Litteris et Artibus
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Arne Løchen

Arne Løchen, född den 2 november 1850 i Vang, Oppland fylke, död 1930, var en norsk filosof. Løchen var tvillingbror till den norske justitieministern Einar Løchen och bror till journalisten Hjalmar Løken.

Løchen blev filosofie doktor 1886 och var professor i filosofi vid Universitetet i Oslo 1900-1921. Som filosof intresserade han sig mest för psykologi. 

Bland Løchens skrifter märks J. S. Welhavens liv og skrifter (2 band, 1898-1900), Digtning og videnskab (1913) och Fantasien (1917).

Källor

Noter

Norska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Födda 1850
Avlidna 1930
Män
Svensk uppslagsbok
Byggnadsarbetare

Byggnadsarbetare, vardagligt även byggarbetare, är den som arbetar med husbyggnad.

Byggnadsarbetare har i själva verket ett flertal yrken och uppgifter såsom:
 Betongarbetare
 Murare
 Träarbetare
 Mark och anläggning
 Målare
 Plåtslagare
 Anläggningsfordon
 Installation (el, VVS m.fl)

I Sverige utbildas byggnadsarbetare bland annat inom Bygg- och anläggningsprogrammet, som tillhör gymnasieskolans nationella program.

Referenser

Externa länkar
Sveriges byggindustrier
Svenska Byggnadsarbetareförbundet

Yrken
Bränsleluftblandning

Bränsleluftblandning avser blandningen av bränsle och luft i samband med förbränning. Ofta avses blandningen i en förbränningsmotor, där bränslet exempelvis kan vara bensin, diesel, metanol eller etanol.

För att få en så fullständig förbränning som möjligt eftersträvas normalt en stökiometrisk blandning.

Blandningen sker antingen med hjälp av en förgasare eller ett insprutningssystem. Blandningen komprimeras av kolven i cylindern och antänds oftast med tändstift, i dieselmotorn antänds blandningen av själva kompressionen.

Lambdavärde 
Lambda, λ, anger förhållandet mellan en stökiometrisk blandning och den faktiska proportionen mellan bränsle och syrgas. λ = 1,0 avser en stökiometrisk blandning, som är den optimal blandningen. Ökas mängden luft i förhållande till bränslet (magrare blandning) är λ större än 1, en blandning med mer bränsle (rik blandning) är värdet mindre än 1.

Den stökiometriska blandningen är för bensin cirka 14,7 delar luft till 1 del bränsle uttryckt som massandelar.

Det är inte alltid som λ = 1 eftersträvas i motorer. Vid höga belastningar och när man på bilar med turbo har ett tryck som är över atmosfärstrycket behövs det en större andel bränsle för att få en bra förbränning. Vid 1 bars övertryck är det vanligt att ett lambdavärde runt 0,85 är lämpligt, men det har mycket att göra med motortyp och andra omständigheter.

I motorer används en lambdasond för att mäta bränsle-luftblandningen.

Källor 

Motorteknik
Förbränning
Förenta staternas mindre öar i Oceanien och Västindien

Förenta staternas mindre öar i Oceanien och Västindien (engelska United States Minor Outlying Islands) är en statistisk benämning definierad av ISO 3166-1. Öarna som avses är ihopgrupperade av bekvämlighetsskäl. Områdena administreras inte kollektivt, inte heller har de några enskilda kulturer eller någon politisk historia utan är obebodda öar under styre av USA.

Områdena förvaltas av United States Fish and Wildlife Service inom USA:s inrikesdepartement, med kontor i Honolulu på Hawaii. Samtliga områden är numera naturskyddsområden.

Utöver detta territorium finns ett antal bebodda öar som tillhör USA, men inte ingår i delstaterna. Dessa, till exempel Amerikanska Samoa, Guam och Puerto Rico ingår inte i den administrativa beteckningen "Förenta staternas mindre öar i Oceanien och Västindien".

Tillhörande områden 

Alla dessa öar är belägna i Mikronesien eller Polynesien i Stilla havet, med undantag för Navassaön som ligger i Karibiska havet. Palmyras korallrev är den enda inkorporerade marken av ovanstående öar. Ingen av öarna har för närvarande några permanenta invånare. Midwayöarna och Wake Island har invånare stationerade där, som dock inte bor där permanent. Under delar av 1900-talet, särskilt 1940-talet, fanns personal stationerade på flera av öarna, särskilt många på Johnston Island, eftersom de användes som militära flygbaser.

De är kollektivt representerade av landskod UM. De har tilldelats lands-toppdomänen .um, som dock inte är i drift.

Externa länkar 
 om US Fish and Wildlife

Stilla havet
Vallens slott

Vallens slott ligger på en holme vid Storsjön i Våxtorp i Våxtorps socken i Laholms kommun i Halland. Slottet har omkring 40 rum och är byggt i empirstil. I slottsträdgården finns en runsten, som ännu inte blivit uttolkad. Slottet blev byggnadsminne 26 oktober 1978.

Historia
Det första kända huset på platsen anlades av riddaren Peder Laxmand under 1300-talet. På 1400-talet ägdes det av bröderna Åke och Povel Laxmand. Povels sonson hette också Povel Laxmand. När han dog köptes Vallen av Henrik Krummedige. Det intogs och härjades av svenskarna under Åke Hansson Tott 1507. Året efter återtog Krummedige Vallen, och uppförde murar, torn och vallar. Det tillhörde sedan de danska ätterna Bilde, Brock, Skiel och Gyllenstierne. 1654 köptes Vallen av blivande landshövdingen Magnus Durell. Hans maka, Birgitta Durell, gjorde egendomen till bas för den Laholmska manufakturen, som i ett sekel stickade sockar åt den svenska armén innan kontraktet övertogs av Charlotta Richardy. Genom arv kom Vallen till livländska släkten Meck och sedan till svenska släkten Burenskiöld. Den 1 april 1800 brann slottet. Det kom att byggas upp i två våningar med flyglar i något trubbig vinkel. Byggherre var Otto Wilhelm Burenskiöld. 1830 gick Vallen genom giftermål till släkten Carlheim-Gyllenskiöld.

Slottet avstyckades 1939 från gården. Ägare till markegendomen Vallens säteri är familjen Hallenheim. Slottet med tillhörande parkområde ägdes och beboddes länge av familjen Bendz, men ägs numera av Thomas Löfgren.

Referenser

Noter

Webbkällor
 
 Vallens säteris hemsida

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar
 Karta över Vallens slott, Bebyggelseregistret, Riksantikvarieämbetet.
 Vallen, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Wallen i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 

Slott i Halland
Byggnader och anläggningar i Laholms kommun
Byggnadsminnen i Hallands län
Zoia

Zoia Lagerkrans, känd som enbart Zoia, men även kallad Zoia Korvin-Krukovsky, född 18 januari 1903 i Sankt Petersburg, död 22 november 1999 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk målare. 

Zoia gick på flickskolan Smolnyjinstitutet i Sankt Petersburg, växte upp i närheten av det ryska hovet och hade från den tiden många minnen av tsar Nikolai II. Efter den ryska revolutionen tvingades familjen att flytta till Moskva, varefter hon studerade vid Konstakademin i Moskva under ledning av Vasilij Kandinskij (1866–1944). 

Hennes bilder närmade sig 1300-talets italienska kyrkokonst och det holländska blomstermåleriet samt den östasiatiska bildkonstens klassiska lackarbeten. Hon gick en lång väg, eller en omväg, för att komma dit. Det var inte de ryska ikonmålarna utan den japansk-franska konstnären Tsuguharu Foujita (1886–1968) som lärde henne att måla på metall. Det skedde i Paris, där Zoia Lagerkrans studerade 1925–1930 på Académie de la Grande Chaumière och för Fernand Léger. I Paris fick hon många konstnärsvänner, bland annat Per Krohg och Nils von Dardel, och blev också Tsugoharu Foujitas privatelev.

Det är dock porträtten snarare än blomstermålningarna, som blev Zoias mest kända. Hennes första separatutställning var på Galerie Bernheim-Jeune i Paris 1929 och innehöll endast porträtt. Hennes modeller var bland annat den iranska kejsarinnan Farah Pahlavi, kung Hassan av Marocko, Leonid Brezjnev, drottning Silvia och medlemmar av familjen Wallenberg.

Hon är representerad vid Moderna museet  och Nationalmuseum i Stockholm, samt på Gripsholm.

Zoia var dotter till översten Krukowskoj och Héléne Inkina. Hon gifte sig första gången 1921 med redaktören och politikern Karl Kilbom (1885–1961) och andra gången 3 januari 1938 med arkitekten Gunnar Lagerkrans  (1898–1980), bror till läkaren Einar Lagerkrans och kompositören Kocko Lagerkrans. Makarna Lagerkrans är begravda på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar
Vyer över Smolnyjinstitutet
ZOIA KRUKOWSKAJA LAGERKRANS på Konstnärslexikonett Amanda
Korvin-Krukovsky, Zoia 1903-1999 på WorldCat (engelska)

Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Representerade vid Moderna museet
Svenskar från Sankt Petersburg
Mononymt kända personer
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1903
Avlidna 1999
Kvinnor
Pontus Ströbaek

Pontus Ströbaek, född 10 november 1970 i Halmstad, är komiker, scenaktör, manusförfattare och regissör.

Deltog under 2019 för första gången i podcasten "Rollspelsklubben".

Teater

Regi

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska komiker
Svenska TV-programledare
Svenska manusförfattare
Svenska regissörer
Män
Födda 1970
Levande personer
Personer från Halmstad