kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mikrokärna

En mikrokärna är en kärna i ett operativsystem som försöker vara så liten som möjligt. Den koncentrerar sig på att stödja processer, i form av grundläggande resurshantering för minne, schemaläggning av processortid och kommunikation mellan processer. All annan funktionalitet, exempelvis filsystem, drivrutiner för hårdvara och fönsterhantering förväntas ligga som separata användarprocesser. Tanken är då att en process kan krascha eller fungera onormalt utan att systemet som helhet upphör att fungera.

Akademiskt är Minix i olika versioner ett känt exempel på mikrokärnor. Mer praktiskt populärt är QNX. Det finns även system som logiskt är uppdelade i flera moduler, med en snävt definierad central kärna, men där fler moduler än denna kärna körs i samma adressutrymme. Detta kallas ibland hybridkärna, med Windows NT som exempel.

Ett problem som ofta framhålls med rena mikrokärnor är att mycket tid ägnas åt att kopiera innehåll i minnet mellan olika adressutrymmen, alternativt en virtuell växling av minne genom processorns minneshantering. Detta åtföljs av en växling av exekveringsmiljö, en s.k. context switch, vilket kan göra populära naiva sätt att lösa vissa problem (som att läsa en rad i taget från en fil) synnerligen långsamma, om man inte lägger till en databuffert i klientprocessen. Vissa system med drivrutiner utanför kärnan löser detta genom att drivrutinen ligger i alla processers adressutrymmen och själv kan avgöra när och hur ett anrop skall skickas vidare. Det finns också mer tekniska lösningar för hur serverprocesser (för till exempel filsystem) skall kunna "haka på" vissa andra processer.

Exempel
Exempel på operativsystem som bygger på användandet av en mikrokärna.
 AmigaOS
 Amoeba
 Brainix
 K42
 Minix
 MorphOS
 Symbian OS
 Mac OS kör en monolitisk kärna ovanpå en mikrokärna (Mach).

Se även
 Monolitisk kärna
 Hybridkärna
 Operativsystemkärna

Operativsystemteknik

fr:Noyau de système d'exploitation#Systèmes à micro-noyaux
it:Kernel#Microkernel
fi:Käyttöjärjestelmän ydin#Mikroydin
Yle FSR

Yle FSR (Finlands Svenska Radio) ingår i Svenska Yle, ett public-service bolag för radio och TV i Finland. Utbudet inom Yle FSR består av två radiokanaler, nämligen Radio Vega och Radio X3M.

Yles radiokanaler på svenska
Sambord

Sambordet är träbåtens eller träfartygets första bordgång, alltså närmast kölen. Brukligt är att sambordet är bredare samt även tjockare än övriga bordgångar. Samordet är fäst i kölen och stävarna. Ofta huggs ett urtag, så kallad spunning, ut i köl och stävar, som bordet vilar i, men bordet kan också snedkapas och fästas mot köl och stävar utan spunning.

Skrovdelar och delar fästa på skrovet
Sjötermer
Inno3D

Inno3D är ett varumärke för en mindre tillverkning av grafikkort och moderkort baserade på kretsar från nVidia (GeForce/nForce). Moderkorten är avsedda för AMD-processorer. Moderföretaget har sitt säte i Hongkong, med det officiella namnet InnoVISION Multimedia Limited. Under andra varumärken (EIO, innoAX, innoDV) säljer man även vissa andra produkter, som portabla mediaspelare, video-in-utrustning och USB-minnen.

Externa länkar
 Hemsida för varumärket
 Hemsida för moderbolaget

Kinesiska varumärken
Grafikkretsar
Datorteknik
Kartago förlag

Kartago förlag är ett svenskt bokförlag som sedan 2001 ger ut främst svenska och skandinaviska tecknade serier samt satir- och humorlitteratur, många gånger med samhällskritiska inslag. Sedan 2019 ingår man som en förlagsdel i Cobolt förlag.

Historik 
Förlaget grundades av Rolf Classon, en av grundarna av tidskriften Galago. Första utgåvan var samlingsboken Jag Arne av Charlie Christensen, och därefter fortsatte man med Canimus av Knut Larsson och Rocky av Martin Kellerman. Förlaget köptes 2006 av norska Schibsted-koncernen, som 2009 sålde Kartago vidare till konkurrenten Bonniers.

Förlagsredaktör var 2017–2019 Nina Hemmingsson, som då blev en av de första kvinnliga svenska förläggarna när Classon gick i pension. Classon kvarstod dock fortfarande som verkställande direktör. 2019 återkom Classon, efter att de båda förläggarna Hemmingsson och Thomas Olsson slutat och förlaget sålts till Cobolt.

I förlagets författarstall märks bland andra Martin Kellerman, Lise Myhre, Frode Øverli, Lena Ackebo, Nina Hemmingsson, Jan Stenmark, Max Andersson, Anneli Furmark, Eric Ericson och Joakim Arhammar.

Referenser

Svenska serieförlag
Företag bildade 2001
Aqua Tofana

Aqua Tofana är ett gift innehållande arsenik.

Aqua Tofana uppfanns i Italien under 1600-talet av giftblandaren Giulia Tofana, som bedrev giftförsäljning i Rom vid mitten av 1600-talet. Giftet såldes främst till kvinnor som ville förgifta sina äkta män. 
 
Tofana kallade giftet "Sankt Nikolaus av Baris manna", efter en allmänt spridd uppfattning att en mirakulös olja sipprade ut från detta helgons grav.

Legenden om att Mozart ska ha blivit förgiftad av Acqua Tofana är inte korrekt.

Källor

Noter 

Aqua Tofana
Gässhults säteri

Gässhults säteri ligger i Misterhults socken, Kalmar län. Huvudbyggnaden är av trä och uppfördes på 1600-talet. Den tillbyggdes på 1860-talet med 1 våning. Gården är bildad genom sammanslagning av tre hemman, som ursprungligen tillhörde Kronan med förlänades till överste Håkan Nilsson Skytte och utbyttes 1675 av Lorentz Hammarskjöld mot kronoköpegods. Dennes syster fru Vendela Hammarskjöld-Rålamb innehade sedan Gässhult i slutet av 1600-talet och början av 1700-talet, och hennes arvingar innehade det ännu 1747. 

Därefter kom gården till släkten Breitholtz, och 1795 gick den i arv från överstelöjtnant Breitholtz till svågern ryttmästare Adolf Fredrik Freidenfelt. I släkten Freidenfelt stannade gården till 1890. De sista ägarna inom den släkten var bröderna ryttmästare August Freidenfelt och kammarjunkare Oskar Freidenfelt. 

Därefter har egendomen ägts av lantbrukarna G.A Jonason, J.H Molin, S.A Svensson och grosshandare Hjalmar Nilsson och ingenjör Einar Hogfors.

Externa länkar
 Gässhult i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Gässhult i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Officiell webbplats

Herrgårdar i Småland
Byggnader och anläggningar i Oskarshamns kommun
Magnus Powell

Magnus Powell, född 28 oktober 1974 i Örnsköldsvik, är en svensk före detta fotbollsspelare (forward), som sedan den 4 januari 2022 är manager för Östersunds FK.

Tidigare var Powell assisterande tränare i norska Lillestrøm SK. Den klubb som han även spelade för mellan 2000 och 2005. Innan Powell gick in som assisterande tränare för LSK:s A-lag var han assisterande tränare för juniorelitlaget, samt spelarutvecklare för A-laget.

År 1999 blev Powell svensk mästare i Helsingborgs IF. Han har även spelat professionellt för Örebro SK, Lillestrøm SK samt FC Lyn Oslo.

I tonåren var Powell ishockeymålvakt och tog guld med Ångermanlands berömda lag i TV-Pucken 1988 med spelare som Peter Forsberg och Markus Näslund. 

Hans far, engelsmannen Ronnie Powell, blev 1974 den förste utlänningen någonsin i fotbollsallsvenskan när han spelade i Brynäs IF.

Sedan 4 januari 2022 har Magnus Powell varit huvudtränare för Östersund Fk.

Referenser

Noter

Externa länkar 
LSK.no
Profile at lynfotball.net 

Svenska fotbollsspelare
Svenska fotbollstränare
Fotbollsspelare i Helsingborgs IF
Spelare i Örebro SK Fotboll
Spelare i Lillestrøm SK
Spelare i FC Lyn Oslo
Fotbollstränare i Östersunds FK
Födda 1974
Män
Levande personer
Idrottare från Örnsköldsvik
C 2

C-2 eller C 2 kan syfta på: 
 Grumman C-2 Greyhound, ett tvåmotorigt propellerdrivet transportflygplan (1964)
 C 2 (fartyg), en rysk torpedbåt i den finska flottan (1902)
Birger Norman

Jean Birger Isak Norman, född 30 juli 1914 i Svanö, Västernorrlands län, död 13 september 1995 i Stockholm, var en svensk författare, journalist och socionom.

Biografi
Efter realexamen 1932 studerade Norman vid Wendelsbergs folkhögskola 1933–34 och vid Socialinstitutet i Stockholm 1942–44. Han arbetade som sågverksarbetare 1933–38 och som socialarbetare 1938–42. Åren 1949–55 var han redaktör för Falu-Kuriren, och medverkade även i tidningarna Skogsindustriarbetaren, Metallarbetaren och Arbetet, samt i tidskrifterna Vi, Bonniers litterära magasin, Folket i Bild och Fönstret. Norman var även förlagsredaktör vid Ehlins förlag 1949–55 och Folket i Bilds förlag 1955–59.

Som författare är Norman främst känd som poet. Han debuterade 1951 med diktsamlingen Sånger vid floden, och har genom hela författarskapet en saklig, personlig och vardaglig stil. Kanske mest ihågkommen är han för diktsamlingarna Utanikring (1976) och Speleka (1980), som är skrivna på mål. Han skrev även prosa, reportage och dramatik. Han företrädde socialistiska och kristna värderingar, samtidigt som han inifrån utövade kritik mot parti, kyrka och folkrörelser. Bo Widerbergs film Ådalen 31 (1969), om Ådalshändelserna 1931, är delvis baserad på Normans reportagebok med samma namn från 1968.

Privatliv 
Birger Norman var son till faktorn Isak Albin Norman och Matilda, född Hessel. Från 1940 var han gift med Anna-Lis Mattsson (f. 1920).

Birger Norman-sällskapet 
Ett Birger Norman-sällskap bildades i april 2004. Sedan 2011 delar sällskapet årligen ut Birger Norman-priset, till en mottagare som ”verkat i Birger Normans anda”.

Mottagare av Birger Norman-priset 
2011 – Martin Westerholm
2012 – Ralph Nordlander
2013 – Vibeke Olsson
2014 – Göran Greider
2015 – Ulrika Bodén
2016 – Bo R. Holmberg
2017 – Mats Jonsson
2018 – Maria Hamberg
2019 – David Väyrynen
2020 – Katarina Östholm
2021 – Tomas Sjödin
2022 – Jenny Wrangborg
2023 – Sverker Sörlin

Bibliografi 

´

 - Tillsammans med Stig Sjödin.

 - Tillsammans med Stig Sjödin.

´- Tillsammans med Stig Sjödin.

Priser och utmärkelser 
1952 – ABF:s litteraturpris
1960 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1960 – Boklotteriets stipendiat
1964 – Boklotteriets stipendiat
1967 – Hedersledamot vid Norrlands nation
1968 – Östersunds-Postens litteraturpris
1970 – Tidningen Vi:s litteraturpris
1971 – Litteraturfrämjandets stora pris
1974 – Bellmanpriset
1980 – Hedenvind-plaketten
1981 – Deverthska kulturstiftelsens stipendiat
1983 – Gunvor Anérs litteraturpris
1983 – De Nios Vinterpris
1984 – Ferlinpriset
1989 – Doblougska priset
1991 – Illis quorum

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar 
 
 Webbplats Birger Norman-sällskapet

Män
Födda 1914
Avlidna 1995
Personer från Gudmundrå socken
Författare från Ångermanland
Svenska författare under 1900-talet
Svenska arbetarförfattare
Svenskspråkiga författare
Svenska journalister under 1900-talet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Mottagare av Illis Quorum
Tarmo

Tarmo kan avse:

Fartyg i den finländska marinen
 Tarmo (isbrytare, 1907) – en finsk isbrytare sjösatt 1907
 Tarmo (motortorpedbåt) – en finsk motortorpedbåt i tjänst 1943
 Tarmo (isbrytare, 1963) – en finsk isbrytare sjösatt 1963

Personnamn
 Tarmo Neemelo – estnisk fotbollsspelare
 Tarmo Oja – svensk-estnisk astronom
Marek Plawgo

Marek Plawgo, född 25 februari 1981 i Ruda Śląska, Polen, är en polsk friidrottare som tävlar på 400 meter häck. 

Vid OS 2004 kom han på sjätte plats. Plawgo tog silver i EM i friidrott 2006 i Göteborg. Han satte både nytt personligt rekord och polskt rekord med sitt bronslopp vid VM i friidrott 2007 i Osaka med tiden 48,12. Han var även med i det polska lag som blev bronsmedaljörer på 4 x 400 meter vid samma mästerskap. 

Han deltog vid Olympiska sommarspelen 2008 där han slutade på en sjätte plats på 400 meter häck på tiden 48,52.

Källor

Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1981
Polska häcklöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Lettre de cachet

Lettre de cachet (sigillbrev), var under ancien régime brev som utfärdades av Frankrikes kung med det kungliga sigillet. Dessa sigillbrev användes främst för att fängsla och straffa en person utan rättegång (i Frankrike fanns då ej någon Habeas corpus). Dessa förekom från 1300-talet fram till januari 1790. 

Under 1700-talet utfärdades de ofta som häktningsorder in blanco. Namnet fylldes i av myndigheterna och användes gentemot "dårar" och prostituerade, samt av många familjer gentemot släktingar. Under Fleuryregeringen åren 1726-1743 lär cirka 80 000 lettres de cachet ha blivit utfärdade.

De förbjöds efter ett beslut i konstitutionsförsamlingen i januari 1790 genom ett dekret av 16 mars 1790, men återupplivades under Napoleontiden åren 1801-1814.

Referenser

Noter

Externa länkar

Frankrikes politiska historia
Juridiska termer
Fransk rättshistoria
1790 i Frankrike
Conny Ferm

Sven Conny Helgesson Ferm, gift 

Ferm, född 21 september 1952, är en framstående svensk karateutövare och -instruktör inom stilen Gōjū-ryū, där han inom organisationen Goju Kai har graden 7:e dan samt innehar titeln shihan. Ferm har representerat Sverige på EM och VM i disciplinen kata.

Kampsportskarriär 
Ferm började träna karate på 1970-talet, och hans viktigaste instruktör har varit Ingo de Jong. Han har dessutom vid ett flertal tillfällen besökt Japan och tränat för organisationens ledare Goshi Yamaguchi. Han var själv tränare för svenska landslaget i kata mellan 1993 och 2003 och är fd internationell karatedomare.

Ferm är huvudinstruktör för karateklubben Goju Kai Seinan Karateklubb, som år 2005 firade 20-årsjubileum.

Utmärkelser 
År 2005 tilldelade Svenska Budo & Kampsportsförbundet honom utmärkelsen Årets Idrottsledare 2005.

Noter

Externa länkar 
 Goju Kai Seinan Karateklubbs webbplats

Födda 1952
Levande personer
Män
Svenska kampsportare
Karate
Besittningshemman

Besittningshemman, kameral term, är ett kronohemman, som en åbo erhållit åborätt till, för sig och sina efterkommande för all framtid. Från 1723 gavs innehavarna rätt att skattköpa sina hemman och 1789 medgavs en sådan utsträckt åborätt åt alla åboar på kronohemman, och besittningshemman upphörde därmed att vara ett särskilt slag av kronohemman.

Källor 

Fastighetsrätt
Sveriges agrarhistoria
Ugglan
Ivan Tsichan

Ivan Ryhoravitj Tsichan (, łacinka: Ivan Ryhoravič Cichan; ), född 24 juli 1976 i Slonim, Vitryska SSR, Sovjetunionen, är en belarusisk friidrottare (släggkastare). 

Tsichans genombrott kom när han slutade på fjärde plats vid Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney med ett kast på 79,17. Efter några misslyckade mästerskap, VM 2001 där han blev utslagen i kvalet och EM 2002 där han blev nia, blev VM 2003 en framgång där han vann guld. 

Som regerande världsmästare var en han en av favoriterna inför Olympiska sommarspelen 2004 i Aten men väl där fick han se sig besegrad av Koji Murofushi, Tsichan diskvalificerades dock flera år senare och blev fråntagen silvermedaljen. Vid VM 2005 försvarade Tsichan sitt VM-guld när han kastade 83,89 men diskades många år senare. Samma år noterade han sitt personliga rekord på 86,73 en centimeter från världsrekordet som Jurij Sedych innehar. 

Vid EM i Göteborg 2006 blev han Europamästare men diskades även i denna tävling många år senare på grund av dopningsbrott. Vid VM 2007 blev han åter världsmästare när han kastade 83,63.  

Ivan Tsichan tog brons i de olympiska sommarspelen 2008. Efter tävlingen lämnade han ett positiv dopningsprov med den förbjudna substansen testosteron. Även landsmannen Vadim Devjatovskij lämnade ett liknande dopningsprov. Båda överklagade avstängningarna till Idrottens skiljedomstol  som i juni 2010 hävde avstängningarna med hänvisningar till bristande provtagningsrutiner och skillnader mellan A- och B-prov. 

Efter en omtestning i maj 2012 av Tsichans dopningstest från OS 2004 upptäcktes förbjudna substanser och hans resultat i OS 2004 ströks. I april 2014 meddelade  IAAF att Tsichans alla tävlingsresultat mellan augusti 2004 och augusti 2006 hade strukits.

Persondata 
 Längd - 185 cm
 Vikt - 105 kg
 Personbästa - 86,73 m

Fotnoter

Källor 
 Fakta på IAAFs webbplats 

Belarusiska släggkastare
Världsmästare i släggkastning
Belarusiska olympiska silvermedaljörer
Belarusiska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2016
Olympiska silvermedaljörer 2004
Olympiska bronsmedaljörer 2008
Belarusiska dopningsfall
Personer från Hrodnas oblast
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Vitryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Europamästare i släggkastning
Män
Födda 1976
Levande personer
Jorge Andrade

Författaren, se Jorge Andrade (dramatiker)

Jorge Andrade, född 9 april 1978, är en portugisisk före detta fotbollsspelare (mittback). Han inledde karriären i storklubben Porto, men hade sin mest framgångsrika tid som fotbollsspelare i RC Deportivo la Coruña mellan 2002 och 2007. Han värvades sedan till Juventus, men svåra knäskador gjorde att han där endast spelade enstaka matcher. 2009 enades Andrade och Juventus att bryta kontraktet.

Han spelade för Portugal i VM 2002 och EM 2004.

Födda 1978
Portugisiska fotbollsspelare
Portugisiska fotbollstränare
Portugisiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i CF Estrela da Amadora
Fotbollsspelare i FC Porto
Spelare i RC Deportivo de La Coruña
Spelare i Juventus FC
Spelare i VM i fotboll 2002
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2004
Män
Levande personer
Saukko

Saukko kan syfta på:
Saukko (ubåt, 1930), finländsk ubåt
Saukko (sjö), sjö i finska Lappland, 
Saukko (klippa), 
Saukko (ö i Satakunta), 
Saukko (ö i Mellersta Finland), 
Saukko (ö i Lappland),
Tossa

Tossa kan syfta på:

 Tossa de Mar, en liten stad och turistort ca 80 km nordost om Barcelona, vid Costa Brava i Katalonien, Spanien
 Tossa de Pujolriu, en bergstopp i Spanien
Goju Kai

Goju-Kai Karate-do utövar stilen Goju Ryu, och är en internationell organisation med namnet International Karate-do Goju-kai Association, IKGA. Denna grundades av Gogen Yamaguchi (1909-1989), som var elev till Chojun Miyagi. Organisationen företrädes idag av Gogens son, Saiko Shihan Goshi Yamaguchi (1942-) 8:e dan och i Sverige av Hanshi Ingo de Jong 8:e dan, som även leder den europeiska delen av IKGA. . Senast år 2005 hölls Goju-Kai VM i Rotterdam, Nederländerna. Officiell webbplats

Svenska Goju Kai
Organisationen har fem klubbar i Sverige, som är placerade i: 
Tensho Karateklubb i Helsingborg , leds av Shihan Ghulam R Mughal 6:e dan
Goju-kai Eskilstuna i Eskilstuna, leds av Shihan Ingo de Jong 8:e dan

Stockholm
Gojukai Minami Karateklubb i Stureby, leds av Sensei Dan Langelotz 3:e dan. 
Goju Kai Seinan Karateklubb i Aspudden, Västertorp, Midsommarkransen, Gubbängen och Fridhemsplan, leds av Shihan Conny Helgesson Ferm 7:e dan.
Goju-kai Karate-do Stockholm i Bromma, leds av Hanshi Ingo de Jong 8:e dan

Externa länkar
Japanska Goju Kai
Goju Forum (på engelska)
Karatesektionens hemsida inom Svenska Budoförbundet 

Budo
WP:Projekt Japan

en:Goju Ryu
es:Goju Ryu
fr:Gôjû Ryû
pl:Goju-Ryu
tr:Goju Ryu
Ljusdals socken

Ljusdals socken i Hälsingland ingår sedan 1971 i Ljusdals kommun och motsvarar från 2016 Ljusdals distrikt.

Socknens areal är 1 183,27 kvadratkilometer, varav 1 089,76 land (inkluderande köpingens 5,82). År 2000 fanns här 10 216 invånare. Tätorterna Hybo, Nore och Tallåsen samt tätorten och kyrkbyn Ljusdal med sockenkyrkan Ljusdals kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ljusdals socken har medeltida ursprung. 10 februari 1852 utbröts Ramsjö socken. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ljusdals församling och för de borgerliga frågorna bildades Ljusdals landskommun. Ur landskommunen utbröts 1914 Ljusdals köping. Den kvarvarande delen av landskommunen inkorporerades 1963 i köpingen. Området ingår sedan 1971 i Ljusdals kommun. Församlingen ingår sedan 2002 i Ljusdal-Ramsjö församling. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Ljusdal, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Hälsingland. De indelta soldaterna tillhörde Hälsinge regemente, Jerfsö kompani.

Geografi

Ljusdals socken ligger kring Letån, Letsjön och Hennan med Ljusnan i söder. Socknen har odlingsbygd vid vattendragen och sjöarna omgiven av kuperad skogsbygd som i Skarpen når 565 meter över havet.

Fornlämningar
Från stenåldern finns fem boplatser. Den har vidare ett litet gravfält på en udde i Storsjön samt fångstgropar från fångstkulturen. Det finns, i centralbygden, tre gravhögar från järnåldern. Dessutom finns ungefär 30 platser med slagg efter lågteknisk järnframställning. Den nuvarande bygden är till stor del från medeltiden.

Namnet
Namnet (1314 Lyusdal) innehåller i förleden adjektivet ljus och i efterleden dal, syftande på Ljusnans dalgång.

Befolkningsutveckling

Se även
Ljusdals församling

Referenser

Noter

Externa länkar

Socknar i Hälsingland
Indelningar i Ljusdals kommun
Olli-Pekka Karjalainen

Olli-Pekka Karjalainen, född 7 mars 1980 i Töysä, Finland, finländsk friidrottare som tävlar i slägga. 

Karjalainen blev juniorvärldsmästare 1998 med ett juniorvärldsrekord med ett kast på 78,33 meter. 

Karjalainen var i final vid VM 1999 då han slutade på en elfte plats. En placering bättre blev det vid VM 2001 då han slutade på en tionde plats. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 2004 men hans 76,11 i kvalet räckte inte till en finalplats.

Vid hemma-VM 2005 tog han sig vidare till finalen men slutade på en femte plats efter ett kast på 78,77. Sin första medalj tog han vid EM i friidrott 2006 i Göteborg då han hamnade på en andra plats med ett kast på 80,84 m. Karjalainen deltog vid VM 2007 i Osaka där han slutade på en nionde plats med ett kast på 78,35. Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 2008 i Peking där han slutade på en sjätte plats med ett kast på 79,59.

Ryggbesvär på senare tid
Karjalainen har de senare åren lidit av svåra ryggbesvär. Detta har lett till att han inte uppnår full effekt i fotarbetet och därmed kommer han inte upp till gamla längder. Ryggbesvären kan bero på att han i unga år och även senare kastat mycket med övertunga släggor på ända upp till 12 kg.

Personligt rekord 
 83,30 - från tävlingar i Lahtis 2004.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Finländska släggkastare
Födda 1980
Europamästare i släggkastning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Finland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Män
Levande personer
Personer från Töysä