kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Madagaskarsparvhök

Madagaskarsparvhök (Accipiter madagascariensis) är en fågel i familjen hökar. Den förekommer endast på Madagaskar. Arten är fåtalig och minskar i antal. IUCN listar den som nära hotad.

Utseende 
Madagaskarsparvhöken är en liten till medelstor (29–42 cm) hök med liten näbb, korta rundade vingar och en medellång mörkbandad stjärt. Benen och fötterna är tydligt långa, framför allt tårna. Ovansidan är mörkt brungrå, hos hanen något blåare, med fint men tättbandad ljus undersida, förutom strupen som är fint svartstreckad. Undre stjärttäckarna är vita. Ungfåglar är bruna på ryggen, med lodräta streck och fläckar på den ljusa undersidan. De är mycket lika madagaskarduvhökens ungfåglar, men är mycket mindre med längre tår.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer som namnet avslöjar på Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Genetiska studier visar att den står nära ovambohöken (Accipiter ovampensis).

Levnadssätt 
Madagaskarsparvhöken hittas i regnskog i öst, i lövskog i väst och i taggskog i sydväst, upp till 1500 meters höjd. Den ses endast sällan i områden påverkade av människan. Fågeln livnär sig huvudsakligen av småfåglar, men även grodor, paddor och reptiler. Den lägger tre ägg i november, i ett bo av kvistar högt uppe i ett träd.

Status och hot 
Madagaskarsparvhöken är en fåtalig fågel, med en uppskattad världspopulation på endast mellan 3300 och 6700 vuxna individer. Den tros dessutom minska i antal till följd av habitatförlust och degradering av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Svartmantlad hök

Svartmantlad hök (Accipiter melanochlamys) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer på Nya Guinea.

Utseende och läte 
Svartmantlad hök är en medelstor rovfågel med knubbig kropp och litet huvud. Den har svart på rygg, stjärt och huvud, medan undersidan är djupt gulbrun, liksom i ett halsband. Den liknar flera andra hökar i sitt utbredningsområde, men har svart istället för grå ovansida. Ungfågeln liknar adult rostskuldrad hök, men är mindre med streckat huvud men utan rostskuldrade hökens svarta hjässa. Lätet beskrivs som en långsam serie med gissliga "wi! wi! wi!".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på Nya Guinea. Den delas oftast in i två underarter med följande utbredning:
 Accipiter melanochlamys melanochlamys – västra Nya Guinea (Vogelkopbergen)
 Accipiter melanochlamys schistacinus – bergsskogar på centrala och östra Nya Guinea

Vissa behandlar arten som monotypisk.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att kärrhökarna i Circus är inbäddade i Accipiter så som släktet ser ut idag. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. Om det senare blir fallet kommer svartmantlad hök med största sannolikhet att flyttas till ett annat släkte, eftersom typarten i Accipiter sparvhök (A. nisus) troligen står närmare kärrhökarna än svartmantlad hök.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea
Svart duvhök

Svart duvhök (Accipiter melanoleucus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar. Den förekommer i Afrika söder om Sahara. Arten minskar i antal men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Svart duvhök är en stor och kraftfull hök med svartvit fjäderdräkt. De flesta individer har vitt på bröstet, men vissa har nästan helsvart undersida. Mörkbröstade fåglar liknar mörk fas av gabarhök och ovambohök, men är större med gula ben och gul näbbrot. Den kan också likna afrikansk hökörn och skogsörn, men är snabbare i flykten och är mer långstjärtad. Ungfågeln har mörka streck undertill på en vit eller rostfärgad grund. Bland lätena hörs utdragna ylande och uppjagade grälande serier.

Utbredning och systematik 
Arten lever i Afrika och delas upp i två underarter. A. m. temminckii förekommer från Senegal och Gambia till Gabon, Kongo-Kinshasa och Centralafrikanska republiken medan nominatformen förekommer från östra Sudan till nordvästra Etiopien, och från Kenya till Angola och Sydafrika.

Släktestillhörighet 

DNA-studier visar att kärrhökarna i Circus är inbäddade i Accipiter så som släktet ser ut idag. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. Om det senare blir fallet kommer svart duvhök med största sannolikhet att flyttas till ett annat släkte, eftersom denna troligen står närmare kärrhökarna än typarten i Accipiter sparvhök (A. nisus).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Papuaduvhök

Papuaduvhök (Accipiter meyerianus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.<

Utseende och läte 
Papuaduvhöken är en kraftfull rovfågel. Den har svart ovansida och vit undersida med tunn svart tvärbandning på flankerna. Ögonen är gula, liksom benen och näbbroten. Adulta fågeln kan svårligen förväxlas med andra arter, men en sällsynt helsvart form (liksom ungfågeln) är mycket lik en svart form av rostskuldrad hök. I dessa dräkter har meyerduvhöken dock mörka ögon. Lätet beskrivs som en serie stigande skrin.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Moluckerna, Nya Guinea, Niu Briten och Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att kärrhökarna i Circus är inbäddade i Accipiter så som släktet ser ut idag. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. Om det senare blir fallet kommer papuaduvhöken med största sannolikhet att flyttas till ett annat släkte, eftersom denna troligen står närmare kärrhökarna än typarten i Accipiter sparvhök (A. nisus).

Levnadssätt 
Papuaduvhöken påträffas sällsynt i bergsbelägna skogsbryn och gläntor. Den tar en rad olika byten i flykten, framför allt duvor.

Status och hot 
Artens världspopulation uppskattas till endast 1.000 till 10.000 individer. Den tros också minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. I kombination med artens relativt stora utbredningsområde kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Aron Baruch Meyer (känd som Adolf Bernhard Meyer) (1840-1911), tysk läkare och samlare av specimen i Ostindien och på Nya Guinea. Fram tills nyligen kallades den meyerduvhök eller Meyers duvhök även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Dvärghök

Dvärghök (Accipiter minullus) är en afrikansk fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 
Den är med sin längd på 20 till 25 centimeter (varav hälften utgör stjärten), ett vingspann på 39 till 52 centimeter och en vikt på 85 gram världens minsta Accipiter-hök och kanske den minsta arten inom familjen hökar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i områden med skog och törnen i östra och södra Afrika. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Accipiter minullus minullus – Etiopien till Angola och Sydafrika
 Accipiter minullus tropicalis – södra Somalia söderut utmed kusten till östra Moçambique

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att kärrhökarna i Circus är inbäddade i Accipiter så som släktet ser ut idag. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. Om det senare blir fallet kommer dvärghöken med största sannolikhet att flyttas till ett annat släkte, eftersom typarten i Accipiter sparvhök (A. nisus) troligen står närmare kärrhökarna än dvärghök.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen räknas i tiotusental individer.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Småhök

Småhök (Accipiter nanus) är en hökfågel i familjen hökar som förekommer på indonesiska ön Sulawesi.

Utseende 
Småhöken är en kompakt och som namnet avslöjar liten hök, med en kroppslängd på 23–28 cm. Fjäderdräkten är förvillande lik rosabröstad hök, med mörkgrå ovansida och persikofärgat bröst som snabbt går över i rent vit buk.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är bergsskogar på Sulawesi. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För småhökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

Status och hot 
Arten är dåligt känd och svår att artbestämma. Man tror ändå att frånvaro av fynd tyder på att den är ovanlig. Besståndsutvecklingen uppfattas vara stabil. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Fåglar i australiska regionen
Gråhök

Gråhök (Accipiter novaehollandiae) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och levnadssätt 
Gråhök är en kraftig rovfågel som förekommer i två färgformer, en i grått och vitt och en helvit. Båda former har gula ben och röda ögon. Jämfört med brunhök har den bredare vingar. Arten påträffas vanligen i fuktiga skogsområden, bland annat i tät regnskog.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i norra och östra Australien och på Tasmanien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Fågeln kallades tidigare grå duvhök, men DNA-studier visar att arten inte är nära släkt med den i Europa och Nordamerika förekommande duvhöken. Den senare står troligen närmare kärrhökarna i Circus, varför släktet Accipiter sannolikt är parafyletiskt. Än så länge har dock dessa forskningsresultat lett till några ändringar bland de större taxonomiska auktoriteterna.

Status 
Gråhök har ett litet bestånd uppskattat till endast mellan 2 500 och 10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal. IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Namn 
På svenska har arten även kallats grå duvhök. Den blev tilldelat ett nytt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté 2022 för att betona att arten inte är nära släkt med duvhöken.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Ovambohök

Ovambohök (Accipiter ovampensis) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende 

Med sina relativt långa, spetsiga vingar och korta ben liknar ovambohöken mer en liten falk än en sparvhök till utseendet. Längden är 30–40 cm, vingspannet 60–75 cm, vikten för hannen 105–190 g och vikten för honan 180–305 g.   Huvudet är litet, med svart näbb, stjärten är fyrkantig, tårna är relativt långa, och arten kännetecknas också enkelt av de mörkröda, nästan svarta ögonen, de orangeröda benen och orangeröd vaxhud. 

Den vuxna hanliga ovambohöken är grå på ovansidan, med vita markeringar på stjärten, fin vattringing nedanför den (inklusive på halsen och låren) och band på stjärten och flygfjädrarna. De centrala delarna av stjärtfjädrarna har vita fläckar. Honan är mycket större än hannen och brunare på ovansidan. En sällsynt mörk (melanistisk) morf förekommer också ibland. Den är övervägande svartbrun, men fortfarande har stjärten och undervingsmönstren de färger som den gråa morfen har, med de bandade flygfjädrarna som kontrasterar starkt mot de svarta vingfodren.

Juvenila ovambosparvhökar förekommer också i två färgmorfer. De är bruna på ovansidan och antingen rödbruna på undersidan, eller strimmiga och vattrade med vitt på undersidan. De har blekt huvud och kontrasterande mörka kinder. Dessa former har dock ingen koppling till de vuxna fåglarna. De unga har också mörkbruna ögon, en blekorange vaxhud och ben, en tunnare, bandad stjärt, bandade vingar och ett blekt, iögonfallande ögonbrynsstreck. Ovambohöken förväxlas lätt med gabarhöken (Melierax gabar), som har liknande utseende, men den senare har en vit bakdel, vanligtvis grått bröst, röda ben, ett större huvud och ett annat stjärtmönster. Den rödbruna morfen hos den unga ovambohöken liknar både den vuxna och den unga rostbröstade sparvhöken (Accipiter rufiventris), men kan särskiljas från den med dess mörka öga, orange snarare än gul vaxhud och gula ben, och mer framträdande ögonbrynsstreck.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt på savanner och i taggig buskmark i Afrika söder om Sahara, mer specifikt huvudsakligen i två områden, dels från Senegal, Gambia och Sierra Leone österut till Centralafrikanska Republiken och lokalt till Etiopien, dels från Uganda och Kenya söderut till Angola, norra Namibia, Botswana och norra Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Genetiska studier visar att den står nära madagaskarsparvhöken (Accipiter madagascariensis).

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och tros öka i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn syftar på floden Ovambo i Angola.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i etiopiska regionen
Gråhuvad hök

Gråhuvad hök (Accipiter poliocephalus) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte  
Gråhuvad hök är en medelstor rovfågel med mörkgrå rygg, mörkt öga, ljusgrått huvud och vitaktig buk. Karakteristiskt är orange vaxhud och ben, En sällsynt mörkbukig form finns även. Lätet består av ett ljust "wi-ki-ki!" eller längre, ibland avgivet under spelflykt när fågeln reser sina vingar rakt upp över ryggen.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Nya Guinea, på Aruöarna, D'Entrecasteaux-öarna och Louisiadeöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att kärrhökarna i Circus är inbäddade i Accipiter så som släktet ser ut idag. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. Om det senare blir fallet kommer gråhuvad hök med största sannolikhet att flyttas till ett annat släkte, eftersom typarten i Accipiter sparvhök (A. nisus) troligen står närmare kärrhökarna.

Levnadssätt 
Gråhuvad hök lever ett anspråkslöst liv i skogsområden i lågland och lägre bergstrakter. Den sitter ofta på medelhög höjd och spanar efter reptiler och insekter nere på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Gråbukig hök

Gråbukig hök (Accipiter poliogaster) är en sydamerikansk fågel i familjen hökar. Fågeln förekommer lokalt i fuktiga skogar i Sydamerika öster om Anderna.

Utseende och läten 
Gråbukig hök är en medelstor, skogslevande hök med en kroppslängd på 38–50 cm och vingspannet 69–84 cm. Den är relativt storhövdad med korta och rundade vingar och kort stjärt. Ovansidan är mörkgrå och brun, med ett ljust streck ovanför tygeln. Undersidan är vit, benen gula och stjärten grå- och svartbandad. Den är mycket lik ej alls besläktade skifferskogsfalken, men större och med kortare, mer avskuren stjärt. Ungfågeln har en avvikande dräkt (och har därför tidigare trotts utgöra en egen art), med svart hjässa, kastanjebruna mustaschfläckar och bruten bandning på undersidan. Lätet beskrivs som ett kacklande "kek-kek-kek-kek-kek-kek".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydamerika, öster om Anderna från Colombia och nordöstra Ecuador (där möjligen bara i egenskap av flyttfåglar), södra Venezuela och Guyanaregionen söderut genom Brasilien, östra Peru, Bolivia och östra Paraguay till nordöstra Argentina (Misiones). Relativt få fynd finns av arten och dess status i många delar av dess utbredning är dåligt känd. Till exempel kan fåglar i östra Paraguay, nordöstra Argentina och sydöstra Brasilien möjligen utgöra flyttfåglar.

Status 
Arten tros minska i antal till följd av skogsavverkningar. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar dem därför som nära hotad.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i neotropiska regionen
Prinshök

Prinshök (Accipiter princeps) är en fågel i familjen hökar inom ordningen hökfåglar.

Utseende och läte 
Prinshöken är en medelstor till stor hök med en kroppslängd på 38–45 cm och vingbredden 75–86 cm, honan större än hanen. Vingarna är korta och rundade, stjärten kort, benen kraftiga med korta tår och näbben kraftig. Fjäderdräkten är skiffergrå på ovansidan, mörkast på hjässa, stjärt och vingar, medan undersidan är vit med lätt grå anstrykning eller marmorering. Ögat, vaxhuden och näbbroten är orange medan benen är mer gulorange. Lätet har inte beskrivits.

Jämfört med allopatriska gråhuvad hök är prinshöken mörkare på huvudet och saknar bandning på vingundersidan. Den är större än både blågrå hök och bismarckhök som båda förekommer på New Britain. Den förra är än mörkare på huvudet med tunnare och rödare ben samt mer gräddbeige undersida, medan den senare har spetsigare vingar, kortare stjärt, rostfärgad halsband och gråare undersida. Likaledes sympatriska gråhöken är ljusgrå ovan och skär under, medan papuaduvhöken är mycket större och mer långvingad, med svart ovansida, orange på näbbrot och vaxhud och gulorange ben.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på höglandet på ön Niu Briten i Bismarckarkipelagen. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Prinshöken tros stå nära gråhuvad hök och har tidigare behandlats som underart till denna. Den tros vara stannfågel.

Släktestillhörighet 
DNA-studier visar att Accipiter så som det är konstituerat idag är parafyletiskt gentemot kärrhökarna i Circus. Det medför att antingen flyttas de distinkta kärrhökarna till Accipiter eller så delas Accipiter upp i flera mindre släkten. För prinshökens del skulle det innebära att den därför behöver flyttas till ett annat släkte, möjligen Tachyspiza.

Levnadssätt 
Prinshöken hittas i bergsbelägen ursprunglig regnskog, vanligen mellan 760 och 1425 meters höjd, men har påträffats upp till 1600 och vid ett tillfälle ner till 200 meter. Födan är dåligt känd, men i maginnehåll från en fågel hittades insekter, medan en annan noterats ta en svartryggig trast. Den ses vanligen enstaka, antingen sittande nedanför trädtaket eller i rätt långsam men kraftfull flykt genom skogen. Inget är känt om dess häckningsbiologi.

Status och hot 
Prinshöken har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hökartade rovfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på New Britain
Spindlersfeld

Spindlersfeld är ett område i stadsdelen Köpenick i Berlin, i stadsdelsområdet Treptow-Köpenick, väster om Köpenicks centrum vid sammanflödet av floderna Spree och Dahme. Namnet kommer från tvätterifirman W. Spindler som grundade ett stort tvätteri på platsen 1873.

Spindlersfelds station är ändhållplats för Berlins pendeltågslinje S47.

Källor 

Stadsdelar i Berlin
Volante

Volante är ett svenskt bokförlag, agentur och analysföretag grundat 2003. Företaget är beläget i Gamla Stan i Stockholm. Förlagets utgivning består av framför allt kvalitativ sakprosa, men också av romaner och populärvetenskap.

Bland de författare som utkommit på Volante förlag märks Micael Dahlen, Jonna Bornemark, Daniel Kahneman, Thomas Piketty, Emma Stenström, Deborah Levy, Max Tegmark, Viktor Barth-Kron och Malcolm Gladwell.

Volante förvärvade 2014 förlaget BookHouse och övertog i och med förvärvet författarskap som Jim Collins, fredspristagaren Muhammad Yunus, Kjell A Nordström och Daniel Pink.

Utgivning i urval 

Micael Dahlen: Nextopia – Livet, lyckan och pengarna i förväntningssamhället, 2008
Susan Maushart: Nedkopplad – En familj, ett experiment, ett liv utan teknik, 2011
Micael Dahlen: Monster, 2011
Daniel Kahneman: Tänka, snabbt och långsamt, 2012
Nina Åkestam: Meningen med hela skiten, 2014
Malcolm Gladwell: David och Goliat, 2014
Max Tegmark: Vårt matematiska universum: mitt sökande efter den yttersta verkligheten, 2014
Thomas Piketty: Kan vi rädda Europa?, 2015
Viktor Barth-Kron: Gröna gården, 2015
Paul Rapacioli: Good Sweden, Bad Sweden, 2018
Nassim Nicholas Taleb: Skin in the game: Vikten av delad risk, 2019
Mustafa Panshiri: Sju råd till Mustafa: Så blir du lagom svensk i världens mest extrema land, 2021
Sara Kristoffersson: Hela havet stormar – fallstudie inifrån en myndighet, 2022
Liza Alexandrova-Zorina: Imperiets barn, 2023
Malin Ekman: Skymning i Amerika: berättelser om ett annat USA, 2023

Referenser 

Svenska bokförlag
Svenska analysföretag
Företag bildade 2003
Burr Steers

Burr Gore Steers, född 8 oktober 1965 i Washington, D.C., är en amerikansk skådespelare, manusförfattare och regissör.

Filmografi (urval)

Som regissör

2005 – The L Word, avsnitt Labyrinth (gästregissör i TV-serie)

Som manusförfattare

Som skådespelare

Externa länkar

Män
Födda 1965
Levande personer
Amerikanska skådespelare
Amerikanska manusförfattare
Amerikanska TV-regissörer
Personer från Washington, D.C.
Amerikanska filmregissörer