kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Javaglasögonfågel

Javaglasögonfågel (Heleia javanica) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Javaglasögonfågel är en liten sångarlik tätting med grått huvud, gulgrön kropp och varierande mängd vitt runt ögat, dock utan de typiska ”glasögonen” som hos många andra arter i familjen. Fåglar i bergstrakter på östra respektive västra delarna av ön har en mörk fläck mellan ögat och näbbroten och begränsat med vitt i ansiktet, medan de i centrala delarna har en stor men otydligt avgränsad vit fläck runt ögat. Sången består av en ljus serie visslande toner och bland lätena hörs ljusa "tchrr" och snabbt fallande visslingar.

Utbredning och systematik 
Javaglasögonfågel förekommer i bergstrakter på Java och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 frontalis – västra Java (berget Karang och Pangrango-Gedeh)
 javanica – centrala och östra Java
 elongata – östligaste Java (Idjenplatån) och Bali

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Vitpannad glasögonfågel

Vitpannad glasögonfågel (Heleia pinaiae) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast på ön Seram i indonesiska ögruppen Moluckerna.

Utseende och läte 
Vitpannad glasögonfågel är en rätt stor medlem av familjen med grått huvud, vit panna och den för många glasögonfåglarna karakteristiska vita ringen kring ögat. Undersidan är smutsvit med gul anstrykning på stjärtens undersida. Den skiljer sig från både sångglasögonfågel och gulbukig glasögonfågel genom avsaknad av gult på strupe och buk. Seramglasögonfågeln saknar vit panna. Lätet består av en kombination av det ofta upprepade mjuka "choy-choy-choy” och "tri-tri-tri".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i skogar med trädormbunkar på Seram i södra Moluckerna, Indonesien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Status 
Vitpannad glasögonfågel har ett relativt litet utbredningsområde och minskar i antal. Den anses dock inte vara hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Namn 
Artens vetenaskapliga namn pinaiae syftar på berget Gunung Binaiya på Seram.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Seram
Fjällhuvad glasögonfågel

Fjällhuvad glasögonfågel (Heleia squamiceps) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Fjällhuvad glasögonfågel är en liten, tunnäbbad tätting med ovansidan grön, undersidan anstruken av gult med gröna sidor och ordentligt med vita streck på huvudet. Formen på södra Sulawesi uppvisar en fjällig strupe, medan den hos andra populationer enbart är ljus. Ungfågeln uppvisar gröntonad hjässa och ljusare undersida. Den korta och fylliga sången innehåller upprepade fraser som "twit-tiwit..." uppblandat med "chu-chu-chu".

Utbredning och systematik 
Fjällhuvad glasögonfågel förekommer enbart på Sulawesi och delas in i sex underarter med följande utbredning: 
 squamiceps – södra Sulawesi (Lompobattangmassivet)
 heinrichi – nordvästra Sulawesi (Tentolo-Matinanbergen)
 stresemanni – bergsområdena på nordöstra Sulawesi
 striaticeps - bergsområden på norra centrala Sulawesi
 stachyrinus – södra centrala Sulawesi (Latimojongbergen)
 analogus – sydöstra Sulawesi (Mengkokaberget)

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Levnadssätt 
Fjällhuvad glasögonfågel hittas i skog och skogsbryn i bergstrakter. Den ses i par eller smågrupper, ofta i artblandade flockar.

Status 
Fågeln har ett begränsat utbredningsområde och beståndet minskar i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Gulbrynad glasögonfågel

Gulbrynad glasögonfågel (Heleia superciliaris) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gulbrynad glasögonfågel är en liten olivgrön tätting med ett tydligt vitaktigt ögonbrynsstreck och vit ögonring. Undersidan är mattgul. Ungfågeln är mer färglös med mer otydligt ögonbrynsstreck. Olikt tofsglasögonfågeln saknar den tofs på huvudet och har en enfärgad mörk hjässa, men även längre ögonbrynsstreck och mattare gul undersida. Sången består av en kort och ljus melodi. Bland lätena hörs upprepade "pew-pew-pew" och ett vacklande "chlew".

Utbredning och systematik 
Gulbrynad glasögonfågel delas in i två underarter:
 Heleia superciliaris hartertianus – förekommer på Sumbawa (västra Små Sundaöarna)
 Heleia superciliaris superciliaris – förekommer på Flores (västra Små Sundaöarna)

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Levnadssätt 
Gulbrynad glasögonfågel hittas i skog, skogsbryn och närliggande buskmarker i förberg och bergstrakter. Den ses ofta i kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Gulbrynad glasögonfågel har ett begränsat utbredningsområde och beståndsutvecklingen är okänd. IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Burupiplärka

Burupiplärka (Anthus ruficollis) är en starkt hotad tätting i familjen ärlor som fram tills nyligen betraktades som en glasögonfågel. Den är endemisk för den indonesiska ön Buru i södra Moluckerna. Fågeln har nyligen återupptäckts efter att inte ha setts på 75 år.

Utseende och ekologi 
Burupiplärkan är en 13 centimeter lång, skogslevande sångarliknande fågel. Huvudet är grått och strupen rödorange. Ovansidan är olivgrön, undersidan grå, undergumpen gulbrun och ben och näbb svarta. 

Burupiplärkan förekommer endast i bergsskogar på ön Buru i södra Moluckerna i Indonesien, där den i mycket beter sig som nötväckor, klättrande upp- och nerför mossiga trädstammar. Den har påträffats mellan 820 och 1.750 meter över havet men misstänks förekomma vid högre höjder. Det är möjligt att den nedre elevationsgränsen är felaktig eftersom arten verkar vara nära bunden till bergsskogar.

Taxonomi  
2015 avslöjade DNA-studier överraskande att burupiplärkan trots sin mycket avvikande dräkt faktiskt just är en piplärka och inte en glasögonfågel som man sedan länge hade trott, därav det tidigare svenska namnet brunstrupig glasögonfågel. Den är troligen närmast släkt med papuapiplärka (Anthus gutturalis) och har därför av vissa taxonomiska auktoriteter flyttats till släktet Anthus. De flesta behåller den dock ännu i det ursprungliga monotypiska släktet Madanga. Teorin är att det avvikande utseendet är en anpassning till den annorlunda levnadsmiljön på Buru.

Status 
Burupiplärkan var enbart känd från fyra exemplar insamlade före 1920 när den återupptäcktes 1995 i bergstrakter på västra och centrala delar av ön. Beståndets storlek är okänd, men med tanke på mängden tillgänglig habitat tros åtminstone flera hundra, möjligen flera tusen, burupiplärkor finnas. Utbredningsområdet är dock mycket litet och undersökningar visar att den antingen är mycket skygg, väldigt lokal eller är mycket glest förekommande. IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Namn 
Släktesnamnet Madanga, som numera även är dess engelska namn, kommer av bergskedjan Madang (även kallad Mada, Fogha eller Gunong Tomahu) där den förekommer.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Buru
Jätteglasögonfågel

Jätteglasögonfågel (Megazosterops palauensis) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Jätteglasögonfågeln är som namnet avslöjar en stor medlem av familjen med en kroppslängd på 13,5–14 cm. Fjäderdräkten är relativt färglös och näbben är kraftig. På huvudet syns ett ljusgult ögonbrynsstreck som vidgar bakåt, en smal ljusgul ögonring och sotfärgat på tygeln som sträcker sig till mörkgrå oregelbundet gulfläckade örontäckare. Ovansidan är olivbrun med hjässfjädrarna gråaktiga i basen, vilket ger den ett fläckigt utseende. Undersidan är ljusare olivbrun, på flankerna mer åt beige. Ögat är gråaktigt till mörkt rostbrunt, näbben ljusbrun på övre näbbhalvan, orangegul på nedre. Benen är gulbruna eller olivgröna med gulaktiga fotsulor. Könen är lika men ungfågeln har inte beskrivits.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Palauarkipelagen (Babelthuap, Urukthapel och Peleliu). Den placeras som enda art i släktet Megazosterops.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad, baserad på att den enbart förekommer på två öar och att dess levnadsmiljö minskar i omfång på grund av skogsavverkningar. Eventuell införsel av brun trädorm kan riskera att slå ut stora delar av populationen inom kort tid, så som redan skett för andra fågelarter på framför allt Guam. Beståndet uppskattas till 9 200–9 300 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Palau
Dvärgglasögonfågel

Dvärgglasögonfågel (Heleia squamifrons) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Dvärgglasögonfågeln är en mycket liten glasögonfågel, endast 9–9,5 cm lång. Fjäderdräkten är olivbrun ovan och gulvit under. På huvudet syns en tunn vit ögonring runt gråaktigt eller beigevitt öga, en brunsvart näbb, gråaktig strupe och vitkantade fjädrar på pannan som ger den ett lite ovårdat utseende. Benen är ljust grå- eller grönaktiga. Lätet beskrivs som "chit-chit-chit” eller ljusa "tsee-tsee…”.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i bergsskogar på norra Borneo (Sabah). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt som enda art i släktet Oculocincta, men genetiska studier visar att den står nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Pohnpeiglasögonfågel

Pohnpeiglasögonfågel (Rukia longirostra) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pohnpeiglasögonfågeln är en mycket udda glasögonfågel med lång och nedåtböjd näbb och orangefärgade ben. Fjäderdräkten är helt olivbrun. De två andra glasögonfåglarna i dess utbredningsområde, gråbrun glasögonfågel och karolinerglasögonfågel är grå respektive gula och har mycket kortare näbbar. Lätet är ett mjukt, ljust och fallande "tseer".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergstrakter på Pohnpei i östra Karolinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Pohnpeiglasögonfågeln hittas i bergsskogar. Den födosöker aktivt, ofta i små flockar.

Status 
Pohnpeiglasögonfågeln har ett mycket begränsat utbredningsområde. Den tros minska långsamt i antal. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Pohnpei
Chuukglasögonfågel

Chuukglasögonfågel (Rukia ruki) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen glasögonfåglar. Den förekommer enbart på en enda ö i västra Stilla havet.

Utseende och läten 
Chuukglasögonfågeln är en medelstor (14 cm), helmörk sångarliknande fågeln. Fjäderdräkten är enhetligt mörkbrun, med svart näbb, orangefärgade ben och en uppseendeväckande vit, tårformad teckning under ögat. Den livliga sången liknar mycket gyllenglasögonfågelns.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i skog och buskmark på ön Chuuk i östra Karolinerna. Världspopulationen är mycket liten, bestående av uppskattningsvis endast 350 häckande individer, och den tros minska i antal till följd av förändring av dess levnadsmiljö. Fram till 2012 kategoriserade internationella naturvårdsunionen IUCN arten som akut hotad, men har därefter nedgraderats till den lägre hotgraden starkt hotad efter uppgifter som visar att utbredningsområdet inte är lika fragmenterat som man tidigare trott.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter på Chuuk
Rostglasögonfågel

{{Taxobox
| name = Rostglasögonfågel
| status = LC
| status_ref = 
| image = 
| image_caption = 
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Tättingar
| ordo = Passeriformes
| familia_sv = Glasögonfåglar
| familia = Zosteropidae
| genus_sv = 
| genus = Tephrozosterops
| species_sv = Rostglasögonfågel
| species = T. stalkeri
| taxon = Tephrozosterops stalkeri
| taxon_authority = (Ogilvie-Grant, 1910)
| synonyms = 
 Ceramglasögonfågel
 }}

Rostglasögonfågel (Tephrozosterops stalkeri) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar. 

 Utseende och läte 
Rostglasögonfågeln är en liten tätting, med udda färgsättning för att vara en glasögonfågel. Ovansidan är brun, undersidan är vit och ögonringen som kännetecknar de allra flesta arter i familjen är helt frånvarande. I sitt utbredningsområde är den omisskännlig. Lätena har rapporterats som ljusa och kvittriga.

 Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk på ön Seram i södra Moluckerna och lever i fuktiga tropiska bergsskogar. Den placeras som enda art i släktet Tephrozosterops'' och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rostglasögonfågeln hittas i förberg, i buskage och skogsbryn. Den är en social fågel som ofta beblandar sig med arter, framför allt sångglasögonfågel och seramglasögonfågel.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Seram
Sanfordglasögonfågel

Sanfordglasögonfågel (Zosterops lacertosus) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i skogar och i buskmark på ön Nendo som tillhör Santa Cruzöarna. Arten utgjorde tillsammans med bartyglad glasögonfågel traditionellt släktet Woodfordia. Genetiska studier har dock visat att de båda är inbäddade i det stora släktet Zosterops.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Bartyglad glasögonfågel

Bartyglad glasögonfågel (Zosterops superciliosus) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Bartyglad glasögonfågel är en distinkt glasögonfågel med rund kropp, kort stjärt och svart pepparkornsöga omgiven av en vit ögonring. Näbben är relativt lång, skäraktig eller gul med varierande mörk spets. Lätet är ett konstant snabbt tjippande, medan sången sällan är hörd.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i öppna skogar på ön Rennell som tillhör Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Arten utgjorde tillsammans med sanfordglasögonfågeln traditionellt släktet Woodfordia. Genetiska studier har dock visat att de båda är inbäddade i det stora släktet Zosterops.

Status 
Fågeln har ett begränsat utbredningsområde. Dess beståndsutveckling är okänd. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Vitnackad yuhina

Vitnackad yuhina (Yuhina bakeri) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitnackad yuhina är en 12–13,5 cm lång yuhina med relativt kraftig näbb och tydlig rostfärgad tofs. Den är vit i en fläck i nacken och på strupen. Örontäckarna är silverstreckade.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter i nordöstra Indien (Assam) österut till Myanmar och södra Kina (nordvästra Yunnan). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Edward Charles Stuart Baker (1864-1944), brittisk ornitolog, oolog och samlare av specimen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Taiwanyuhina

Taiwanyuhina (Yuhina brunneiceps) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i bergsskogar på Taiwan.

Utseende och läte 
Taiwanyuhinan är en 12–13 cm lång fågel med chokladbrun huvudtofs och ett svart mustaschstreck. Ovansidan är mörkt askbrun, undersidan ljusare. Lätet återges som ett "twi-MI-chiu".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i bergsskogarna i Taiwan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Dess närmaste släkting verkar vara rödnäbbad yuhina (Yuhina nigrimenta) som förekommer på det asiatiska fastlandet.

Levnadssätt
Taiwanyuhinan hittas i bergsskogar på mellan 1000 och 3200 meters höjd, dock vanligast mellan 1500 och 2500 meter. Vintertid kan den röra sig till lägre nivåer. Den är en social och aktiv fågel som kan vara ganska lätt att komma nära. Fågeln håller sig till relativt nära marken, ofta i konstant tjattrande blandflockar med mesar.

Föda 

Födan består av nektar, bär, blommor och små insekter. Den är framför allt förtjust i blommor från Liriodendron chinense, havtorn och frukter från Idesia. En studie från Nantou visar att den under häckningsperioden lever av nektar och frukt från körsbäret Prunus campanulata, frukt från nässelväxten Debregeasia orientalis och nektar från misteln (Taxillus lonicerifolius).

Häckning 
Taiwanyuhinan häckar april till juni med upp till tre kullar. Den har ett delvis kooperativt häckningsbeteende, där tre eller fyra par kan lägga ägg i ett bo och turas om att ruva. Paren är monogama, men i en studie hade 20 % av ungarna en pappa från utanför gruppen och ytterligare 20 % en annan pappa inom gruppen. Boet byggs av båda könen (dock mestadels av honan), en djup skål av rötter, ormbunksbitar, mossa och spindelväv fodrat med ormbunksblad. Det placeras bland tjocka grenar av Arundinaria-bambu. Däri läggs två till tre ljust grönblå ägg med små grönaktiga, brunaktiga och grå fläckar. Äggen ruvas i 14 dagar innan kläckning, varefter ungarna är flygga efter ytterligare tolv dagar.

Status och hot 
Arten har ett begränsat utbredningsområde och tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Den beskrivs vidare som vanlig eller mycket vanlig. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 100 000 och en miljon häckande par.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn brunneiceps betyder "brunhättad".

Referenser

Tryckta källor 
Collar, N. J. & Robson, C. 2007. Family Timaliidae (Babblers)  pp. 70 – 291 in; del Hoyo, J., Elliott, A. & Christie, D.A. eds. Handbook of the Birds of the World, Vol. 12. Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions, Barcelona.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan
Brunnackad yuhina

Brunnackad yuhina (Staphida castaniceps) är en asiatisk fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brunnackad yuhina är en liten (13–14 cm) och rätt färglös yuhina med kort tofs. Den är brun ovan och smutsvit under. På huvudet syns vitstreckade rostfärgade örontäckare. Stjärten är kilformad. Sången består av en enkel serie högfrekventa gälla toner: "tchu", "tchi" eller "tchi-tchi".

Utbredning och systematik 
Brunnackad yuhina delas in i fyra underarter med följande utbredning: 
 rufigenis – nordöstra Indien (Darjeeling) och Sikkim
 plumbeiceps – norra Assam till norra Myanmar och södra Kina (västra Yunnan)
 castaniceps – södra Assam till sydvästra Burma (Chin Hills och Arakan Yoma)
 striata – bergsområden i östra Burma till nordvästra Thailand

Kastanjenackad yuhina (Staphida torqueola) behandlas ibland som en underart, tidigare även borneoyuhina (Y. everetti)

Släktskap 
Yuhinorna behandlades tidigare som en del av familjen timalior, men är närmare släkt med glasögonfåglarna och förs numera till den familjen. Traditionellt placeras yuhinorna i släktet Yuhina, men DNA-studier från 2018 visar att de inte är varandras närmaste släktingar. Istället formar de tre grupper som successivt är släkt med resten av familjen glasögonfåglar. Det medför att brunnackad yuhina med släktingar behöver flyttas till ett nytt släkte, där Staphida har prioritet.

Levnadssätt 
Brunnackad yuhina hittas i städsegrön lövskog, i undervegetation och mellersta nivåer på mellan 300 och 1800 meters höjd. Den lever mestadels av insekter, men även frön från exempelvis bambuarten Dendrocalamus longispathus samt nektar. Den häckar mellan april och juli i Indien, mars och juni i Myanmar samt mellan januari och mars i Thailand. Arten är en stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Yuhina kommer av namnet Yuhin för skäggyuhina på nepalesiska.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen