kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vitbrynad drillfågel

Vitbrynad drillfågel (Lalage leucomela) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitbrynad drillfågel är en liten tätting med kort och tunn näbb. Hanen är svartaktig ovan, undertill svagt tvärbandad. Den har vidare tydliga vita vingband, ett tunt vitt ögonbrynsstreck och ljusorange undre stjärttäckare. Honan och ungfågeln har liknande mönster som hanen men är ljusare på ovansidan. Sången består av ett ljudligt drillande, därav namnet.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad drillfågel förekommer från östra Indonesien österut till Bismarckarkipelagen i Papua Nya Guinea och söderut till Australien. Den delas in i hela 15 underarter med följande utbredning:
 Lalage leucomela keyensis – Kaiöarna (Kai Kecil, Kai Besar med flera)
 Lalage leucomela polygrammica – Aruöarna och östra Nya Guinea
 Lalage leucomela obscurior – D'Entrecasteaux-öarna
 Lalage leucomela trobriandi – Trobriandöarna
 Lalage leucomela pallescens – Louisiaderna (Misima och Tagula)
 Lalage leucomela falsa – Bismarckarkipelagen (Niu Briten, Umboi och hertig av York)
 Lalage leucomela karu – Nya Irland (Bismarckarkipelagen)
 Lalage leucomela albidior – New Hanover (Bismarckarkipelagen)
 Lalage leucomela ottomeyeri – Lihiröarna (Bismarckarkipelagen)
 Lalage leucomela tabarensis – Tabaröarna (Bismarckarkipelagen)
 Lalage leucomela sumunae – Dyaul Island (Bismarckarkipelagen)
 Lalage leucomela macrura – nordvästra Western Australia (West Kimberley Division)
 Lalage leucomela rufiventris – norra Northern Territory (Melvilleön, Arnhem Land, Groote Eylandt)
 Lalage leucomela yorki – norra Queensland (öar i södra Torres Strait och Kap Yorkhalvön)
 Lalage leucomela leucomela – östra Australien (centrala Queensland till centrala New South Wales)

Underarten trobriandi inkluderas ofta i obscurior. Mussaudrillfågel (Lalage conjuncta) behandlades tidigare som underart till vitbrynad drillfågel och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Vitbrynad drillfågel hittas i tropisk och subtropisk regnskog, mangroveskogar och trädgårdar. Den födosöker i par eller småflockar på låg till medelhög höjd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Långstjärtad drillfågel

Långstjärtad drillfågel (Lalage leucopyga) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Långstjärtad drillfågel är en rätt långvingad och, som namnet avslöjar, långstjärtad fågel med kort och knubbigt huvud. Fjäderdräkten är prydligt tecknad i svart och vitt, med mestadels svart ovansida och vit undersida. Den svarta hjässan når ner till ögat. På vingarna syns stora vita paneler. Arten är lik polynesisk drillfågel, men saknar den artens vita ögonbrynsstreck, tvärbandade undersida och generellt mer röriga utseende. Den melodiska sången har återgivits som "tee-zeeia-tee-zeeia-tee-zeeia".

Utbredning och systematik 
Långstjärtad drillfågel delas in i sex underarter med följande utbredning:
 L. l. affinis – på Salomonöarna (Makira och Ugi Island)
 L. l. deficiens – Vanuatu (Torressundöarna och Banks Islands)
 L. l. albiloris – centrala och norra Vanuatu
 L. l. simillima – södra Vanuatu och Loyautéöarna
 L. l. montrosieri – Nya Kaledonien
 L. l. leucopyga – Norfolk Island. Utdöd

Levnadssätt 
Långstjärtad drillfågel hittas i skogsområden i lågland och i bergstrakter, framför allt i skogsbryn.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Sulawesidrillfågel

Sulawesidrillfågel (Lalage leucopygialis) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Sulawesi och Sulaöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Polynesisk drillfågel

Polynesisk drillfågel (Lalage maculosa) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Polynesisk drillfågel är en rätt långstjärtad och långvingad fågel med litet och knubbigt huvud. Hanen har svart hjässa, ögonstreck, rygg och stjärt med tydligt vitt ögonbrynsstreck, ett brett vitt vingband och vit undersida som ofta är tvärbandad i brunt och grått. Honan liknar hanen, men är rostbrun istället för svart. Arten liknar långstjärtad drillfågel, men skiljs på ögonbrynsstrecket, vingteckningen och tvärbandningen undertill. Vanliga läten är ljudliga "tchick" och stigande "pee-chew".

Utbredning och systematik 
Polynesisk drillfågel har ett mycket stort utbredningsområde i ögrupper i Stilla havet, från Vanuatu österut till västra Samoa. Den delas in i hela 16 underarter med följande utbredning:
 Lalage maculosa modesta – norra och centrala delarna av Vanuatu
 Lalage maculosa ultima – Efate (Vanuatu)
 Lalage maculosa melanopygia – Santa Cruzöarna och Utupua (Salomonöarna)
 Lalage maculosa vanikorensis – Vanikoro (Salomonöarna)
 Lalage maculosa soror – Kandavu (Fiji)
 Lalage maculosa pumila – Viti Levu (Fiji)
 Lalage maculosa mixta – Oavlau och angränsande Fiji
 Lalage maculosa woodi – Vanua Levu, Taveuni och Oamea (Fiji)
 Lalage maculosa rotumae – Rotuma (Fiji)
 Lalage maculosa nesophila – Lauöarna (Fiji)
 Lalage maculosa vauana – Vava'u (Fiji)
 Lalage maculosa tabuensis – Ha'apai, Nomuka och Tongatapu (Tonga)
 Lalage maculosa keppeli – Niuatoputapu och Tafahi (nordligaste Tonga)
 Lalage maculosa futunae – Futunaöarna och Alofiöarna (Wallis- och Futunaöarna)
 Lalage maculosa whitmeei – Niue Island (centrala delarna av Stilla havet)
 Lalage maculosa maculosa – västra Samoa (Upolu och Savai'i)

Status 
Det totala utbredningsområdet är begränsat, men beståndet är stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Fåglar i australiska regionen
Filippindrillfågel

Filippindrillfågel (Lalage melanoleuca) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Filippindrillfågeln är en medelstor svartvit tätting. Den har svart stjärt med vita hörn, svarta vingar med en stor vit vingfläck och vit övergump. Hanen har svart på hjässa och rygg, medan undersidan är helt vit. Honan har istället grått på hjässa och rygg, med varierande tecknad undersida, där nordliga honor har vitt med tvärband på strupe och bröst, medan sydliga honor är grå på strupe och bröst med endast svag tvärbandning. Fågeln liknar svartvit drillfågel, men saknar dennas vita ögonbrynsstreck och är mer skogsbunden. Sången består av en- till trestaviga visslingar som upprepas fem till 20 gånger i rad.

Utbredning och systematik 
Filippindrillfågeln förekommer som namnet avslöjar i Filippinerna. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lalage melanoleuca melanoleuca – förekommer i norra Filippinerna (Luzon och Mindoro)
 Lalage melanoleuca minor – förekommer i södra Filippinerna (Samar, Leyte och Mindanao)

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN minor som den egna arten "sydlig filippindrillfågel".

Levnadssätt 
Filippindrillfågeln hittas i skogar i låglänta områden och intill bergstrakter. Där påträffas den i trädtaket.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underarterna, eller arterna, var för sig, melanoleuca som livskraftig och mibor som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Tanimbardrillfågel

Tanimbardrillfågel (Lalage moesta) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Tanimbaröarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Gråfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanimbaröarna
Svartvit drillfågel

Svartvit drillfågel (Lalage nigra) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svartvit drillfågel är en rätt liten (16,5–18 cm) gråfågel med som namnet avslöjar svartvit fjäderdräkt. Hanen är glansigt svart på mantel, skapularer och stjärt, medan den är grå på övergump och övre stjärttäckare. Vingarna är svarta med stora vita vingfläckar och vita kanter på vingpennorna. På huvudet syns svart panna, hjässa och nacke samt ett svart band från tygeln till nacken. I övrigt är det vitt, bland annat i ett iögonfallande ögonbrynsstreck. Även undersidan är vit, med grå anstrykning på bröstet. 

Honan är gråbrun där hane är svart. Undersidan har en beigefärgad anstrykning med smala, svarta fjäll. Ungfågeln liknar honan, men ovansidan är brunare och på strupsidor, bröst och undre stjärttäckare syns svartaktiga spolstreck.

Utbredning och systematik 
Svartvit drillfågel delas in i tre underarter:
 Lalage nigra davisoni – förekommer på Nicobarerna
 Lalage nigra nigra – förekommer på Malackahalvön, Sumatra, Java och ett antal öar ute till havs
 Lalage nigra chilensis – förekommer på Borneo och de filippinska öarna

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Samoadrillfågel

Samoadrillfågel (Lalage sharpei) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Samoadrillfågel förekommer endast i höglänta områden i Samoa och delas in i två underarter:
 Lalage sharpei sharpei – ön Upolu 
 Lalage sharpei tenebrosa – ön Savai'i

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Richard Bowdler Sharpe (1847-1909), brittisk ornitolog vid British Museum of Natural History 1872-1909.

Referenser

Externa länkar 

Gråfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Samoa
Vitskuldrad drillfågel

Vitskuldrad drillfågel (Lalage sueurii) är en fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitskuldrad drillfågel förekommer på östra Java, Bali, Sulawesi och i Små Sundaöarna. Tidigare inkluderades australisk drillfågel (L. tricolor) som en underart.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Charles-Alexandre Lesueur (1778-1846), fransk naturforskare, konstnär och upptäcktsresande.

Referenser

Externa länkar 

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Kortnäbbad minivett

Kortnäbbad minivett (Pericrocotus brevirostris) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Kortnäbbad minivett är en 20 cm lång svart och röd (hane) eller grå och gul (hona) fågel. Hanen har svart på huvud, strupe och ovansida, rött på resten av undersidan, yttre stjärtpennorna och röda inslag i vingen. Den är mycket lik långstjärtad minivett, men saknar rött nerför armpennorna. Honan är grå och gul där hanen är svart och röd. Till skillnad från hona långstjärtad minivett har den tydligt gult i pannan och på örontäckarna samt gult på strupen i samma nyans som resten av undersidan (hona långstjärtad minivett har blekare strupe och grå örontäckare).

Läte 
Lätet är ett tydligt, tunt och behagligt visslande "tsuuuit". Som kontaktläte hörs ett torrt "tup".

Utbredning och systematik 
Kortnäbbad minivett delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pericrocotus brevirostris brevirostris – förekommer från östra Himalaya till sydöstra Tibet, Nepal och västra Assam
 Pericrocotus brevirostris affinis – förekommer från sydvästra Kina (södra Sichuan till västra Yunnan) till östra Assam och nordvästra Myanmar
 Pericrocotus brevirostris neglectus – förekommer från norra Thailand till norra Tenasserim och norra Laos
 Pericrocotus brevirostris anthoides – förekommer från sydvästra Kina (sydöstra Yunnan, Guangxi och Guangdong) till norra Vietnam

Tidigare ansågs långstjärtad minivett (P. ethologus) vara en del av kortnäbbad minivett. Dessa häckar dock delvis sympatriskt med varandra.

Levnadssätt 
Kortnäbbad minivett hittas i städsegrön lövskog, i skogsbryn och ibland i tallskog. Den ses i par, ofta i flockar med blandade fågelarter, som rör sig genom lövverket på jakt efter leddjur men också knoppar. Fågeln häckar mellan mars och april. Den lägger tre ägg i ett prydligt skålformat bo som placerats cirka tio meter ovan mark på en vågrät gren.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig till lokalt vanlig i Myanmar, nordvästra Thailand, Laos och norra Vietnam, ovanlig i Kina och fåtalig i Himalaya.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Brungumpad minivett

Brungumpad minivett (Pericrocotus cantonensis) är en asiatisk tätting i familjen gråfåglar som är endemisk för Kina.

Utseende och läte 
Brungumpad minivett är en liten (19 cm) minivet i svart, vitt och grått med tydligt vit panna. Jämfört med liknande grå minivett (Pericrocotus divaricatus) har den beigefärgad övergump, grå nacke och vanligtvis tydligare vitt vingband. Honan liknar hanen men är brunare och vingfläcken saknas ibland. Lätena påminner om grå minivetts läten.

Utbredning 
Brungumpad minivett häckar i centrala, södra och sydöstra Kina från sydöstra Gansu och södra Shaanxi österut till södra Guizhou, Guangdong och Fujian. Vintertid flyttar den till södra Kina (Yunnan), södra Myanmar (Tenasserim), Thailand (söderut till Trang, inklusive Phuket), Laos, Kambodja och Vietnam. Tillfälligt har den påträffats i Indien.

Systematik 
Arten behandlas tidvis som underart till rosenminivett (Pericrocotus roseus), huvudsakligen på grund av att dessa hybridiserar i södra Guangdong i Kina. Där finns nu en liten och möjligen stabil hybridpopulation. De hybridiserar dock inte på andra ställen där deras utbredningsområden möts. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig i Kina, lokalt vanlig till sparsam i Kina och ovanlig i Indokina.

Levnadssätt 
Fågeln bebor löv- och barrskog upp till 1500 meters höjd. Vintertid formar den stora flockar. Födan är inte dokumenterad, men tros likna rosenminivetten. Den födosöker i trädtaket. Även häckningsbiologin är okänd.

Namn 
På svenska har den tidigare kallats kantonminivett.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Mindre minivett

Mindre minivett (Pericrocotus cinnamomeus) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Mindre minivett är som namnet avslöjar en liten medlem av släktet Pericrocotus, med en kroppslängd på 14,5-16 cm. Hanen är lätt igenkänd genom kombinationen av liten storlek, grått på huvud och ovansida med mörkare örontäckare (ibland även strupe), rödorange på övergump, övre stjärttäckare, bröst och flanker, gulorange undergump samt på vingen en gul och orange fläck. Variationen i ljushet är dock stor, från mycket bleka pallidus till mörka malabaricus.

Honan har ljusgrå hjässa och ovansida, tydligt orangeröd övergump och övre stjärttäckare, gråvitt på strupen och övre delen av bröstet och blekgult på buk och undergump.

Läten  
Lätet är ett upprepat, utdraget och mycket ljust "tswee-eet" eller "swee swee".

Utbredning och systematik 
Mindre minivett delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Pericrocotus cinnamomeus peregrinus – Himalaya och norra Indien
 Pericrocotus cinnamomeus pallidus – Pakistan (Indus dalgång från Rann of Kutch till Punjab)
 Pericrocotus cinnamomeus malabaricus – västra Indien (Västra Ghats från Belagavi till Kerala)
 Pericrocotus cinnamomeus cinnamomeus – södra Indiska halvön och Sri Lanka
 Pericrocotus cinnamomeus vividus – Andamanerna
 Pericrocotus cinnamomeus thai – Myanmar till norra Thailand och Laos
 Pericrocotus cinnamomeus sacerdos – Kambodja och södra Vietnam
 Pericrocotus cinnamomeus separatus – södra Myanmar (distriktet Mergui) och södra Thailand
 Pericrocotus cinnamomeus saturatus – Java och Bali

Underarten separatus inkluderas ofta i vividus. Mindre minivett är systerart till eldminivetten (P. igneus).

Levnadssätt 
Mindre minivett förekommer i lövskog, skogsbryn, parker och trädgårdar upp till 1525 meters höjd, lokalt i torvskogar och kustnära buskmarker. Den ses ofta i små flockar i trädtaket, på jakt efter små leddjur som myror och små skalbaggar. Fågeln häckar mellan mars och september. Den bygger ett prydligt litet skålformat bo som den fäster på ovansidan av en gren, upp till tolv meter ovan mark. Däri lägger den två till fyra grön- eller gräddvita rödbrunfläckade ägg. Arten är stannfågel och inga säsongsmässiga rörelser har noterats.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som mycket vanlig i rätt miljö över stora delar av Indiska subkontinenten, vida spridd och lokalt vanlig i Bangladesh, sällsynt i Bhutan och vanlig i det mesta av Sydostasien men ovanlig på Java och Bali.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Grå minivett

Grå minivett (Pericrocotus divaricatus) är en asiatisk fågel i familjen gråfåglar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Grå minivett är en medelstor (21-24 cm) minivett i vitt, grått och svart. Hanen är gräddvit på panna och undersida, svart på tygel, hjässa och nacke och grå på ryggen. Honan är blekgrå ovan med svartaktig tygel och ett vitaktigt smalt band i pannan.

Läten 
Sången är en metallisk och något cikadalik snabb och stigande drill. I flykten hörs omelodisk< och något tvekande, stigande läten.

Utbredning 
Grå minivett häckar i nordöstra Asien, närmare bestämt i sydöstra Sibirien (söderut från centrala Amurland), nordöstra Kina (huvudsakligen Heilongjiang och Jilin), Korea och Japan. Vintertid flyttar den till Sydostasien, Sumatra, Borneo och Filippinerna, regelbundet även Indien.

Systematik 
Grå minivett är nära släkt med både rosenminivett (Pericrocotus roseus) och brungumpad minivett (P. cantonensis). Närmast står den ryukyuminivetten (P. tegimae) som fram tills nyligen inkluderades i arten. Grå minivett behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Grå minivett häckar i städsegrön och lövfällande skog samt i öppna skogslandskap. Vintertid hittas den även i mangroveträsk, kustnära växtlighet och plantage. Födan består huvudsakligen av smp ryggradslösa djur som fjärilslarver och flygande insekter. Fågeln häckar mellan maj och juni i Sibirien, i Japan även in i juli.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförlust och jakt, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig.

Noter

Externa länkar

 divaricatus Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Vitbukig minivett

Vitbukig minivett (Pericrocotus erythropygius) är en fågel i familjen gråfåglar som förekommer i Indien.

Utseende 
Vitbukig minivett är en 15-16,5 cm lång minivett med en färgteckning som påminner om en svarthakad buskskvätta. Hanen har svart huvud och ovansida, medan undersidan är vit med en orange fläck på bröstet. Honan är brun ovan och vit under. Båda könen har en vit vingfläck och orangefärgad övergump.

Liknande östligare burmaminivetten (tidigare behandlad som en underart, se nedan) är hos hanen vit på panna, huvudsidor och strupe samt har ett vitt ögonbrynsstreck, medan den orangefärgade bröstfläcken är ljusare. Hos honan sträcker sig det vita från bröstet bak mot nacken och bildar ett vitt halsband.

Utbredning och systematik 
Vitbukig minivett förekommer i Indien (Punjab och Rajasthan till Bihar och Mysore). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Burmaminivett behandlades tidigare som underart till vitbukig minivett och vissa gör det fortfarande.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Gråfåglar
Fåglar i orientaliska regionen