kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Motala stad

Motala stad var en stad och kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Motala stad bildades av 1 april 1881 av Motala köping, vilken bildats som friköping den 21 mars 1823 och 1863 inrättats som köpingskommun. Staden utökades genom inkorporering av delar från Motala socken 1917. 

Den 1 januari 1948 (enligt beslut den 14 mars 1947) inkorporerade Motala landskommun med samhället Motala verkstad (12 246 invånare och omfattande en areal av 82,87 km², varav 77,17 km² land) samt Vinnerstads landskommun (1 136 invånare och omfattande en areal av 20,85 km², varav 18,88 km² land). I avseende på fastighetsredovisningen inkorporerades även jordregistersocknarna Motala och Vinnerstad i staden.

1 januari 1952 (enligt beslut den 30 mars 1951) överfördes från Motala stad och Vinnerstads församling fastigheten Glaskulla 1:1 med 8 invånare, och omfattande en areal av 0,49 km², varav allt land, till Aska landskommun.

1 januari 1971 uppgick Motala stad i den nybildade Motala kommun.

Judiciell tillhörighet

Motala stad hade egen jurisdiktion med en rådhusrätt, vilken förstatligades 1965, och 1971 uppgick i Motala tingsrätt.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende hörde staden till Motala församling tillsammans med landskommunen. 1 januari 1948 tillkom Vinnerstads församling

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0467 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950, vilket innebär att även Motala socken och Vinnerstads socken ingår i området.

Stadsvapnet
När Motala blev stad 1881 fick den ett av konungen gillat vapen vars blasonering löd Två gånger styckad av silver, vari två motvända nedåtriktade svarta vingar, blått och rött, vari en propeller av silver överlagd två korslagda merkuriestavar av guld. 

I maj 1949 fastställdes istället den blasonering som nu används. I fält av silver en blå balk, åtföljd ovanför av två emot varandra vända nedåtriktade svarta örnvingar, vilka upptill utformats som markattehuvuden, och nedanför av en fyrbladig röd propeller.

Geografi
Motala stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 112,22 km², varav 104,51 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Motala stad fanns del av tätorten Motala, som hade 25 721 invånare i staden den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 94,7 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Anmärkningar

Källor

Städer i Sverige
Indelningar i Motala kommun
 
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Söderköpings stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Söderköpings stad. För orten se Söderköping, för dagens kommun, se Söderköpings kommun.

Söderköpings stad var en stad och kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Staden anlades i början av 1200-talet efter en fastställd stadsplan och hela medeltidsstaden var utbyggd cirka 1250. Söderköpings urgamla stadsprivilegier bekräftas 1513 vilken sedan sker åtskilliga gånger. 

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Genom kommunreformen 1952 inkorporerades Drothems landskommun och Skönberga landskommun.

Staden gick 1 januari 1971 upp i den nybildade Söderköpings kommun.

Judiciell tillhörighet
Staden hade egen jurisdiktion med magistrat och rådhusrätt fram till 1 januari 1947, då den lades under landsrätt i Hammarkinds, Stegeborgs och Skärkinds domsaga och domsagans tingslag..

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde staden Söderköpings församling, vilken namnändrades 1953 till S:t Laurentii församling. 1 januari 1952 tillkom församlingarna Drothem och Skönberga.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0506 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: I blått fält tre balkar av silver, åtföljda av åtta sexuddiga stjärnor av guld ordnade 1.3.3.1.

Motivet kommer från ett sigill från 1430-talet. Vapnet fastställdes för staden av Kungl. Maj:t år 1946. Efter kommunbildningen registrerades det hos Patent- och registreringsverket 1975.

Geografi
Söderköpings stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 151,93 km², varav 150,00 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Söderköpings stad fanns tätorten Söderköping, som hade 3 648 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 66,9 procent.

Politik

Mandatfördelning i Söderköpings stad 1919–1966

Se även
Lista över borgmästare i Söderköping

Referenser

Indelningar i Söderköpings kommun
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Söderköping
Vadstena stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Vadstena stad. För orten se Vadstena, för dagens kommun, se Vadstena kommun.

Vadstena stad var en stad och kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Vadstena är en relativt ung stad. Dess äldsta del är kungsgården, som i slutet av 1300-talet blev kloster. Runt klostret uppstod en viss hantverkarbebyggelse. Den 8 december 1400 tilldelades Vadstena stadsprivilegier av drottning Margareta.

Vadstena stad inrättades som kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Staden inkorporerade vid kommunreformen 1952 Sankt Pers landskommun och 1967 Östgöta-Dals landskommun. 1971 uppgick Vadstena stad med Hovs landskommun i den nybildade Vadstena kommun som uppgick 1974 i Motala kommun, varifrån området 1980 bröts ut för att åter bilda Vadstena kommun.

Egen jurisdiktion med rådhusrätt hade Vadstena stad fram till 1948, då den uppgick i Aska, Dals och Bobergs tingslag.

Kyrklig tillhörighet
Vadstena stad tillhörde i kyrkligt hänseende Vadstena församling. Senare tillkom andra församlingar från inkorporerade landskommuner.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0517 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: I fält av guld en S:ta Birgittagestalt – med gloria, dok, klädnad och skor av silver – sittande i en röd stol, skrivande med gåspenna i en bok, båda av silver; ansikte och händer av guld.

Motivet är från 1400-talet. Det fastställdes som vapen för Vadstena stad år 1938. Vid sammanläggningen med Motala kommun 1974 kom vapnet ur bruk. Sedan Motala kommun spruckit 1980 togs det åter i bruk av den nya Vadstena kommun, som lät registrera det i PRV år 1989.

Geografi
Vadstena stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 22,38 km², varav 22,37 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Vadstena stad fanns tätorten Vadstena, som hade 4 090 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 91,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Se även
Vadstenas historia
Lista över borgmästare i Vadstena

Källor

Indelningar i Vadstena kommun
 
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Valdemarsviks köping

Valdemarsviks köping var en tidigare kommun och köping i Östergötlands län.

Administrativ historik
Valdemarsviks köping, som sedan 1647 varit en köping (först som lydköping och senare som friköping inom Ringarums socken, bildade en separat kommun först 1 januari 1914 (enligt beslut 20 december 1912) genom en utbrytning ur Ringarums landskommun samt införlivning av ett område från Tryserums landskommun i Kalmar län. Den nya köpingskommunen omfattade därmed det tidigare samhället Valdemarsvik samt 1/48 mantal Fifalla n:r 1 littera Aa med därifrån avsöndrade lägenheter, 0,05 mantal Vammar n:r 1 Södergård, 0,3265 mantal Vammar n:r 2 Norrgård och 1 mantal Valdemarsmåla n:r 1 med åtskilliga lägenheter från Ringarums landskommun med en sammanlagd areal av 1,67 km², samt från Tryserums landskommun hemmanen ½ mantal Grännäs n:r 1, ½ mantal Grännäs n:r 2, 5/12 mantal Grännäs n:r 3 och 1/12 mantal Valdemarsvik n:r 1 med därifrån avsöndrade lägenheter, omfattande en areal av 3,27 km². Den nya köpingen hade 1 416 invånare, varav 246 invånare bodde i området som överförts från Tryserum.

1 januari 1920 (enligt beslut den 31 december 1919) överfördes till köpingen från Gryts landskommun hemmanen 1/4 mantal Borg nummer 1 och 1 mantal Sandvik nummer 1. Detta överförda området hade 42 invånare.

Köpingen ombildades 1971 till Valdemarsviks kommun.

Kyrklig tillhörighet
Köpingen hörde ursprungligen i kyrkligt hänseende till Ringarums församling, men köpingens område bröts 1 maj 1919 ut för att bilda en separat församling, benämnd Valdemarsviks församling.

Heraldiskt vapen
Blasonering: I grönt ett ankare, ovan åtföljt av två stolpvis ställda, bjälkvis lagda garvarknivar, allt av silver.

Vapnet skapades av Maj Ericsson 1947 och registrerades för kommunen i PRV 1978. Ankaret syftar på ortens hamn och knivarna på garverinäringen.

Geografi
Valdemarsviks köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 14,35 km², varav 14,22 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Valdemarsviks köping fanns tätorten Valdemarsvik, som hade 3 038 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 94,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i Valdemarsviks köping 1938–1966

Källor

Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Indelningar i Valdemarsviks kommun
Åtvidabergs köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Åtvidabergs köping. För orten se Åtvidaberg, för dagens kommun, se Åtvidabergs kommun.

Åtvidabergs köping var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Inom Åtvids landskommun inrättades 30 maj 1902 i orten Åtvidaberg ett municipalsamhälle, benämnt Åtvidabergs municipalsamhälle. 1 januari 1947 (enligt beslut 18 oktober 1946) ombildades landskommunen till en köping benämnd Åtvidaberg varvid municipalsamhället upplöstes.

Köpingen ombildades 1 januari 1971 till Åtvidabergs kommun.

Kyrklig tillhörighet
Köpingen hörde till Åtvids församling.

Heraldiskt vapen
Blasonering:  I fält av guld ett rönt treberg, belagt med ett koppartecken av guld, och däröver en med en hyvel av guld belagd grön ginstam.

Detta vapen fastställde för den dåvarande köpingen år 1947. Efter kommunbildningen 1971 registrerades vapnet i PRV för den nya enheten enligt de nya reglerna år 1974.

Geografi
Åtvidabergs köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 162,77 km², varav 143,89 km² land.

Tätorter i köpingen 1960

Tätortsgraden i köpingen var den 1 november 1960 86,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i Åtvidabergs köping 1946–1966

Källor

Sveriges köpingar
 
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Indelningar i Åtvidabergs kommun
Ödeshögs landskommun

Ödeshögs landskommun var en tidigare kommun i Östergötlands län.

Administrativ historik
Den 1 januari 1863 började kommunalförordningarna gälla och då inrättades i Ödeshögs socken i Lysings härad i Östergötland denna kommun.

I kommunen inrättades 31 mars 1922 Ödeshögs municipalsamhälle vilket upplöstes med utgången av 1956.

Vid kommunreformen 1952 utökades kommunen genom sammanläggning med Stora Åby landskommun. 1969 uppgick så Alvastra landskommun i denna landskommun som 1971 ombildades till Ödeshögs kommun.

Kommunkod var 0509.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ödeshögs församling. Den 1 januari 1952 tillkom Stora Åby församling och den 1 januari 1969 tillkom församlingarna Heda, Rök, Svanshals, Trehörna och Västra Tollstad.

Kommunvapnet 
Blasonering: I rött fält en uppskjutande abbotstav, åtföljd på dexter sida av en uppåtgående måne och på sinister sida av en sexuddig stjärna, alla av guld.

Vapnet fastställdes för Alvastra landskommun 1951 och motivet är hämtat från sigillet för Alvastra klosters abbot under 1300-talet. Vid sammanläggningen av Alvastra och Ödeshögs landskommuner 1969 bidrog Ödeshög med namnet medan Alvastra bidrog med kommunvapnet. Vapnet registrerades i PRV för den nya kommunen 1974.

Geografi
Ödeshögs landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 203,11 km², varav 200,98 km² land.

Tätorter i kommunen 1960
I Ödeshögs landskommun fanns tätorten Ödeshög, som hade 2 077 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i kommunen var då 48,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i Ödeshögs landskommun 1938-1968

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Östergötlands län
Indelningar i Ödeshögs kommun
Thomas J. McIntyre

Thomas James McIntyre, född 20 februari 1915 i Laconia, New Hampshire, död 8 augusti 1992 i Palm Beach, Florida, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten New Hampshire i USA:s senat 1962-1979.

McIntyre utexaminerades 1937 från Dartmouth College. Han avlade 1940 juristexamen vid Boston University. Han tjänstgjorde i USA:s armé under andra världskriget och befordrades till major. Han var borgmästare i Laconia 1949-1951.

McIntyre kandiderade utan framgång till representanthuset i kongressvalet 1954. Han fyllnadsvaldes 1962 till senaten och omvaldes 1966 samt 1972. Han besegrades i senatsvalet 1978 av republikanen Gordon J. Humphrey.

McIntyre var katolik. Han gravsattes på Saint Lamberts Cemetery i Laconia.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1915
Avlidna 1992
Borgmästare i USA
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Män
Alumner från Boston University School of Law
Alumner från Dartmouth College
Henry W. Keyes

Henry Wilder Keyes, född 23 maj 1863 i Newbury, Vermont, död 19 juni 1938 i Haverhill, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten New Hampshire 1917-1919. Han representerade New Hampshire i USA:s senat 1919-1937. Han var gift med författaren Frances Parkinson Keyes.

Keyes studerade först vid New Hampshire College och fortsatte sedan studierna vid Dartmouth College. Han avlade 1887 sin kandidatexamen vid Harvard University. Han var verksam som jordbrukare i New Hampshire. Han gifte sig i juni 1904. Han var 41 och hustrun Frances fyllde 19 år i juli 1904. Paret fick tre söner.

Keyes efterträdde 1917 Rolland H. Spaulding som guvernör. Han efterträddes två år senare av John H. Bartlett.

Keyes besegrade demokraten Eugene Elliott Reed i senatsvalet 1918. Han omvaldes 1924 och 1930. Han efterträddes 1937 som senator av Styles Bridges.

Keyes var anglikan och frimurare. Han gravsattes på Oxbow Cemetery i Newbury, Vermont.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska republikaner
Guvernörer i New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska politiker under 1900-talet
Alumner från Dartmouth College
Alumner från Harvard University
Personer från Orange County, Vermont
Födda 1863
Avlidna 1938
Män
Louise Limberg

Louise Limberg, född 1942, är en svensk professor emerita och bibliotekarie. Limberg är professor i biblioteks- och informationsvetenskap vid Bibliotekshögskolan i Borås. Hon disputerade 1998 på avhandlingen Att söka information för att lära, som handlar om informationssökning och lärande. Limbergs forskning har rört sig inom nämnda fält, och bland annat handlat mycket om skolbibliotek.

Källor
Presentation av Louise Limberg

Externa länkar
Louise Limberg i Libris

Svenska professorer i biblioteks- och informationsvetenskap
Kvinnor
Svenska bibliotekarier
Födda 1942
Levande personer
Personer verksamma vid Högskolan i Borås
Oh! You Pretty Things

Oh! You Pretty Things är en låt av David Bowie på hans album Hunky Dory utgiven den 17 december 1971. Låten inleds med piano av Rick Wakeman och Bowie's sång ända tills refrängen vilket kan jämföras med The Beatles Martha My Dear. Låten släpptes först med Herman's Hermits i mitten av 1971 där Bowie spelar piano.

Musiksinglar 1971
Eugene Elliott Reed

Eugene Elliott Reed, född 23 april 1866 i Manchester, New Hampshire, död 15 december 1940 i Manchester, New Hampshire, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten New Hampshires första distrikt i USA:s representanthus 1913-1915.

Reed gifte sig 1892 med Cora L. Fox. Han var borgmästare i Manchester 1903-1911.

Reed efterträdde 1913 Cyrus A. Sulloway som kongressledamot. Han ställde upp för omval efter en mandatperiod i representanthuset men besegrades av företrädaren Sulloway. Reed tjänstgjorde 1915-1916 i Philippine Commission som fungerade fram till 1916 som ett överhus i de ockuperade Filippinerna. Kommissionen hade dessutom begränsad verkställande makt och Reed hade ansvaret över handeln och polisväsendet. Han var sedan chef för järnvägarna i Manila och återvände 1918 till USA.

Demokraterna i New Hampshire nominerade Reed i senatsvalet 1918. Han besegrades av republikanen Henry W. Keyes. Reed var sedan verksam som affärsman i New York och i New Hampshire. Han arbetade som statstjänsteman under president Franklin D. Roosevelt.

Reed avled 1940 och gravsattes på Pine Grove Cemetery i Manchester, New Hampshire.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Födda 1866
Avlidna 1940
Borgmästare i Manchester, New Hampshire
Ledamöter av USA:s representanthus från New Hampshire
Män
The Man Who Sold the World (sång)

The Man Who Sold the World är en låt av David Bowie från hans album The Man Who Sold the World, utgivet den 4 november 1970 (USA). Fler artister har gjort cover på låten, bland annat Lulu (1974) och Nirvana (1993). "The Man Who Sold the World" hamnade på plats sex över de 20 mest spelade Nirvana-låtarna någonsin i Storbritannien, vilket var en lista framtagen av Phonographic Performance Limited för att hedra Cobains 50-årsdag den 20 februari 2017.

Referenser

Noter 

 

Sånger 1970
Låtar framförda av David Bowie
Lambertsson Sverige

Lambertsson Sverige AB är ett maskinuthyrningsföretag med inriktning mot byggnadsindustrin. Företaget finns etablerat i Sverige, Finland och med huvudkontoret i Ängelholm. 

Företaget bildades 1976 då uthyrningsföretaget Kullenberg Maskin köpte E. Lambertsson AB i Malmö och tog namnet Lambertsson. 1993 förvärvades företaget av PEAB och har sedan dess ingått i Peabkoncernen. 1999 slog man ihop el och bygg under namnet Lambertsson Sverige AB.

Se även 
 Cramo
 Ramirent

Källor 
 Lambertsson Sverige, historia

Fordonsuthyrning
Peab
Svenska maskinuthyrningsföretag
Dygnsvila

Dygnsvila är den tid under dygnet då en person sover eller vilar. Begreppet förekommer inom arbetstidslagstiftning. Inom EU ligger direktivet 2003/88/EG till grund för lagstiftningen.

I Sverige trädernya regler kring dygnsvila i kraft den 1 oktober 2023, som är mer anpassade efter EU-direktivet. Det är något som har väckt debatt.

Referenser 

Arbetstid
Folkbokföring
Produktspecifikation

En produktspecifikation eller kravspecifikation har till uppgift att tydligt specificera mått och övriga krav som ställs på en produkt eller tjänst. Dessa krav sammanställs i ett dokument som sammanfattar beställarens önskemål och krav på funktionen eller produkten som ska framställas. Vanligen är det en köpande kund som gör specifikationen för att säkerställa kvaliteten på en produkt som säljaren eller tillverkaren levererar.

Inom produktutveckling och utveckling av tjänster används kravspecifikationen som ett styrande dokument för hur befintliga eller nya produkter ska utformas. Under utvecklingsprocessen kontrolleras framtagna förslag gentemot kravspecifikationen för att bekräfta att kraven uppfylls. Uppfylls de inte bearbetas detaljer eller koncept tills önskvärt resultat framställts.

En produktspecifikation talar om hur produkten ska te sig för att möta konkurrenter och kundkrav. 

Ingenjörsvetenskap
Marie Anne du Deffand

Marie Anne du Deffand, känd som eller Madame du Deffand, född de Vichy-Chamrond, 1697, död 23 september 1780, var en fransk salongsvärd och adelsdam (markisinna). Hennes salong räknas som den andra viktigaste i Paris under sin verksamhetstid.

Född i en adlig familj och utbildad i kloster ska hon tidigt ha uppväckt oro på grund av sitt skeptiska, cyniska intellekt och fria sinne: Jean Baptiste Massillon ska ha tillkallats för att "tala henne tillrätta" men misslyckats. Hon blev 1718 mot sin vilja bortgift av sina föräldrar med sin släkting Jean Baptiste de la Lande, markis du Deffand; de separerade 1722. Hon blev en vän till Voltaire och Hénault och ryktas ha haft ett förhållande med regenten Filip II av Orléans. Hon var medlem av diskussionssällskapet Club de l'Entresol och var som salongsvärd den främsta rivalen till Marie Thérèse Geoffrin, men hennes salong var aristokratisk snarare än filosofisk-intellektuell; dock besöktes även den av Voltaire, Montesquieu, Fontenelle, Marguerite Jeanne Cordier de Launay och D'Alembert. Bland svenska besökare av hennes salong märks Carl Gustaf Tessin och bröderna Ulrik och Carl Fredrik Scheffer. Hon hade en nära relation med Horace Walpole, som dock på grund av åldersskillnaden inte ville vara öppen med relationen eller dess karaktär. Från 1747 höll hon salong i en lägenhet i klostret Saint-Joseph på rue Saint-Dominique. Då hon år 1754 blev blind engagerade hon Julie de Lespinasse som medvärd, men då gästerna började föredra Lespinasse framför henne, och denna upptäcktes ha tagit emot gäster en timme innan Deffand dök upp, bröts kompanjonskapet (1764). Deffand är även berömd för sin brevväxling med flera kända personer ; den första brevsamlingen publicerades 1809.

Noter

Källor 

Franska markisinnor
Franska salongsvärdar
Kvinnor
Födda 1697
Avlidna 1780
Personer i Frankrike under 1700-talet
Peerless

För materialet peerless,  se Vulkanfiber.

Peerless Motor Car Co var en amerikansk biltillverkare som byggde bilar i Cleveland, Ohio mellan 1900 och 1931.

Historia
Peerless hade startats redan 1869 och tillverkade bland annat cyklar, innan man presenterade sin första bil år 1900. Det var en enkel konstruktion med encylindrig motor från franska De Dion-Bouton. 1902 kom en tvåcylindrig modell med motorn fram och kardandrift. Året därpå kom den första fyrcylindriga bilen och 1907 den första sexan. Peerless var nu en statusbil och en av den amerikanska bilindustrins tre stora P:n (de bägge andra var Packard och Pierce-Arrow).

1916 introducerades en V8-motor, ett år efter konkurrenten Cadillac. Modellen skulle hänga med, tämligen oförändrad, fram till 1929. 1924 tillkom en mindre sexcylindrig modell. 1929 ersattes V8:n av en rak åtta från den fristående motortillverkaren Continental. Börskraschen samma år och den påföljande depressionen drabbade försäljningen svårt. Peerless sista bil fick en stor V16-motor, men var påfallande lätt, då den till stor del byggdes i aluminium. Tyvärr byggdes bara en prototyp, då ledningen beslutade att lägga ned biltillverkningen i mitten av 1931. Istället satsade företaget på att brygga öl.

Källor
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982.

Noter

Externa länkar

Encyclopedia of Cleveland History 

Ej längre existerande amerikanska biltillverkare
Ej längre existerande amerikanska fordonstillverkare
Företag bildade 1900
Företag upplösta 1931
Oranje Voetbalmuseum

Oranje Voetbalmuseum är ett fotbollsmuseum tillhörande Oranje Supporterclub som är holländska fotbollslandslagets fanklubb. Museet är inte beläget i en fotbollsarena, vilket är ovanligt för museitypen, utan på Kalverstraat i centrala Amsterdam. Utställningarna är delade i fem delar och presenterar holländska landslagets historia, dess bragder och triumfer. Segern i EM 1988 är särskilt central och man har många föremål från stjärnor såsom Johan Neeskens och Marco van Basten.

Se även 
 Lista över fotbollsmuseer

Externa länkar 
 Oranje Voetbalmuseum

Fotbollsmuseer
Sport i Amsterdam
Museer i Amsterdam
Fotboll i Nederländerna