kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cesare Battisti

Cesare Battisti, född 4 februari 1875 i Trento, död 12 juli 1916 i Trento, var en italiensk politiker.

Battisti föddes i det till Österrike hörande Sydtyrolen och verkade länge bland sina italienska landsmän där, efter att 1897 ha blivit filosofie doktor i Florens. Han var redaktör för den socialistiskt-nationalistiska tidningen Il Popolo i Trient och blev medlem av det österrikiska riksrådet och parlamentet 1911. Vid första världskrigets utbrott flyttade han till Italien, där han bedrev en hetsig propaganda mot Österrike, deltog i kriget på Italiens sida, tillfångatogs och avrättades för högförräderi av österrikarna 1916.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Externa länkar 

Personer som blivit avrättade genom hängning
Personer som blivit avrättade av Österrike
Österrikiska politiker under 1900-talet
Italienska politiker under 1900-talet
Personer från Trento
Födda 1875
Avlidna 1916
Män
Hällby kyrka

Hällby kyrka är en kyrkobyggnad som ligger i Hällbybrunn och tillhör Hällby församling med Tumbo och Råby-Rekarne. Kyrkan är uppförd på ett gravfält från förhistorisk tid.

Kyrkobyggnaden
Hällby kyrka är en så kallad småkyrka som är uppförd efter ritningar av arkitekt Hugo Grefveberg. 6 december 1931 ägde dess invigning rum. Kyrkan består av ett långhus med nord-sydlig orientering. Väggarna är av gulgrått tegel och det branta sadeltaket täcks av rött enkupigt tegel. Vapenhus med huvudingång finns vid södra sidan.

Norr om kyrkan finns en fristående klockstapel av trä som är uppförd år 1939. I stapeln hänger två klockor.

Inventarier
 Predikstolen pryds med symboler för de fyra evangelisterna.

Orgel
En orgel byggdes 1942 av Åkerman & Lund, Sundbybergs stad med 8 stämmor.
Nuvarande orgel på orgelläktaren tillkom 1974/1976 och är tillverkad av Walter Thür Orgelbyggen, Torshälla. Orgeln är mekanisk.

Källor
 Strängnäs stift
 Församlingen informerar om kyrkan
 
 

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Eskilstuna kommun
Kyrkobyggnader invigda 1931
1931 i Sverige
Hällby församling med Tumbo och Råby-Rekarne

Hällby församling med Tumbo och Råby-Rekarne är en församling i Rekarne kontrakt i Strängnäs stift. Församlingen ligger i Eskilstuna kommun i Södermanlands län. Församlingen utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1 januari 2002 genom sammanläggning av Hällby församling, Tumbo församling och Råby-Rekarne församling.

Kyrkor 
Hällby kyrka
Råby-Rekarne kyrka
Tumbo kyrka

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Eskilstuna kommun
Roms skövling

Roms skövling kan avse:

 Roms skövling (390 f.Kr.) – en armé av galliska kelter som brände och belägrade Rom
 Roms skövling (410) – intågande och plundring av visigoter
 Roms skövling (455) – av vandaler
 Roms skövling (546) – av ostrogoter, se Totila
 Roms skövling (846) – av saracener 
 Roms skövling (1084) – av normander under befäl av Robert Guiscard 
 Roms skövling (1527) –  Tysk-romerska rikets kejsar Karl V:s legoknektar skövlade, brände och plundrade Rom
Mattia Battistini

Mattia Battistini, född 27 februari 1858 i Rom, död 7 november 1928, var en italiensk opera- och konsertsångare (tenorbaryton).

Battistini var elev till Antonio Cotogni och debuterade 1880 i Rom. Han sjöng med växande framgång på de flesta större scener och konserttribuner i Europa och Sydamerika. Med stor framgång gästade Battistini Sverige 1920-23. Han blev internationellt känd för sin vackra röst och sin skickliga sångteknik. Med tiden kom Battistini att kallas "Barytonernas kung".

En av stationerna i Roms tunnelbana är uppkallad efter Battistini. Stationen ligger i korsningen mellan via Mattia Battistini och via Ennio Bonifazi, i det 19:e distriktet (Monte Mario).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Italienska operasångare under 1800-talet
Födda 1858
Avlidna 1928
Män
Musiker från Rom
Italienska operasångare under 1900-talet
Torres Blancas

Torres Blancas ("Vita tornen") är ett höghus i Madrid. Det står i korsningen mellan c/ Corazón de María (nr 2) och Avenida de América (nr 37). Byggnaden, signerad av arkitekten Francisco Javier Sáenz de Oiza, är från 1961, och byggarbetena drog ut på tiden från 1964 till 1969. Med denna byggnad, som var hans första internationellt kända, vann han arkitekturpriset ’’Excelencia Europa’’ 1974. Arkitekten bodde i huset fram till sin död år 2000.
 
Torres Blancas var ett experimentbygge för en klient, Juan Huarte (ägare till byggnadsfirman med samma namn). Huarte var framträdande under 1960-talet för sitt stöd till spansk avantgarde, och byggde några av de mest emblematiska byggnaderna i Spanien under 1960- och 1970-talen.

Egenskaper

Byggnaden är 71 meter hög och är en konstruktion som bygger på cylindrar som är omgivna längs hela yttersidan av balkonger med jalusier av trä.
Byggnaden har 21 våningar, avsedda för bostäder och kontor, plus två extra våningar högst upp i byggnaden. En av de mellanliggande våningarna är reserverad för tekniska installationer och på takterrassen finns en simbassäng i böljande form.

Trots sitt namn "Vita tornen" handlar det om ett enda hus, som dessutom inte heller är vitt, utan grått med fasad av armerad betong. Byggnadsprojektet bestod ursprungligen av två vita byggnader. Den vita effekten skulle man uppnå genom att blanda in vit krossad marmor i betongen. Denna idé kom dock aldrig till utförande på grund av problem med finansieringen, och inte heller byggdes det andra "tornet". Konstruktionen är av armerad betong och saknar pelare. Den bärande strukturen i byggnaden utgörs av de yttre och inre vertikala väggelementen.

Arkitekten Oizs avsikt var att konstruera en byggnad med enskilda bostäder, med stor takhöjd, som växte organiskt, som ett träd, och som genomlöptes vertikalt av trappor, hissar och installationer, som om de vore trädstammar och grenar och med grupperade runda balkonger som om de vore blad på grenarna.

Från Le Corbusier hämtade Oiza idén om rationalismen och att konstruera bostäder med trädgårdar på höjden och från Frank Lloyd Wright den föreslagna organiska utformningen från hans höghus "Price".  Oiza skapade en personlig syntes av båda dessa riktningar, som allmänt erkänns som ett av mästerverken inom den organiska arkitekturen.

Externa länkar
 La historia de Torres Blancas en el diario español (El Mundo)
 Los edificios más altos de Madrid (SkyscraperPage.com)

Källor och fotnoter

Blancas
Max Battke

Max Battke, född 1863 och död 1916, var en tysk musikpedagog.

Max Battke studerade vid högskolan i Berlin, var dirigent och lärare vid Sterns konservatorium och Konservatorium des Westens i Berlin. Han grundade 1900 ett seminarium för musik, som 1910 ombildades till ett seminarium för skolsång, och ledde från 1902 ungdomskonsterter. 

Battke har författat Elementarlehre der Musik (3:e upplagan 1908), Primavista. Eine Methode, vom Blatt singen zu lernen (4:e upplagan 1908), Primavista, Eine Methode, vom Blatt singen zu lernen (4:e upplagan, 1912), Die Erziehung des Tonsinnes (1905), samt Neue Formen des Musikdiktats (1913).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska fackboksförfattare
Tyska musikpedagoger
Födda 1863
Avlidna 1916
Män
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Castelfranci

är en ort och kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).

Castelfranci är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Montemarano, Nusco, Paternopoli samt Torella dei Lombardi.

Referenser

Externa länkar 
 Castelfrancis officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Castelvetere sul Calore

Castelvetere sul Calore är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Chiusano di San Domenico, Montemarano, Paternopoli, San Mango sul Calore,  samt Volturara Irpina.

Staden ligger på en kulle vid floden Calore.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Fábio Coentrão

Fábio Alexandre da Silva Coentrão, född 11 mars 1988 i Vila do Conde, är en portugisisk före detta fotbollsspelare.

Klubblagskarriär

Real Madrid 
Den 5 juli 2011 värvades Coentrão av Real Madrid och skrev på ett sexårskontrakt värt €30 miljoner, 272 miljoner svenska kronor. Benfica fick även Ezequiel Garay som en del i affären.

Landslagskarriär 
Coentrão debuterade i det portugisiska landslaget 2009 och spelade lagets samtliga fyra matcher i VM 2010.

Meriter

Real Madrid 
 La Liga: 2011/2012, 2016/2017
 UEFA Champions League: 2013/2014, 2016/2017
 Spanska cupen: 2013/2014
 Spanska supercupen: 2012
 UEFA Super Cup: 2014, 2016
 VM för klubblag: 2014

Källor

Externa länkar 
 Fábio Coentrão spelarprofil på soccerway.com 

Portugisiska fotbollsspelare
Portugisiska landslagsspelare i fotboll
Födda 1988
Män
Levande personer
Personer från Vila do Conde
Portugisiska idrottare under 2000-talet
Spelare i Rio Ave FC
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i CD Nacional
Spelare i Real Zaragoza
Spelare i Real Madrid
Spelare i AS Monaco FC
Fotbollsspelare i Sporting Lissabon
Spelare i Primeira Liga
Spelare i LigaPro
Spelare i La Liga
Spelare i Segunda División
Spelare i Ligue 1
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Spelare i VM i fotboll 2014
Luogosano

Luogosano är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Fontanarosa, Lapio, Paternopoli, San Mango sul Calore, Sant'Angelo all'Esca samt Taurasi.

Referenser

Externa länkar 
 Luogosanos officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Polyvinylidenklorid

Polyvinylidenklorid (PVDC), vinylidenkloridplast eller Saran är en sorts termoplast som framställs genom polymerisering av vinylidenklorid, som har det systematiska namnet 1,1-dikloreten. Den används som till exempel beläggningar på andra plaster för att minska genomträngligheten av andra ämnen. Den används också i tejp, trädgårdsmöbler och en hel del annat.

Plast
Montemarano

Montemarano är en ort och kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).
Den gränsar till kommunerna Cassano Irpino, Castelfranci, Castelvetere sul Calore, Montella, Nusco, Paternopoli samt Volturara Irpina.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
San Mango sul Calore

San Mango sul Calore är en ort och kommun i provinsen Avellino i regionen Kampanien i Italien. Kommunen hade  invånare (2017).
Den gränsar till kommunerna Castelvetere sul Calore, Chiusano di San Domenico, Lapio, Luogosano, Paternopoli samt Taurasi.

Orten raserades vid den irpinska jordbävningen 1980.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Torella dei Lombardi

Torella dei Lombardi är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Castelfranci, Nusco, Paternopoli, Sant'Angelo dei Lombardi samt Villamaina.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Villamaina

Villamaina är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Frigento, Gesualdo, Paternopoli, Rocca San Felice, Sant'Angelo dei Lombardi samt Torella dei Lombardi.

Referenser

Externa länkar 
 Villamainas officiella webbplats

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
LSI Corporation

LSI Corporation är ett elektronikföretag med säte i Milpitas, Kalifornien, som utvecklar ASICs, host bus adapters, RAID adaptrar, lagringssystem och datornätverksprodukter.

Amerikanska elektroniktillverkare
Olefinplast

Olefinplast är en kategori av plaster som omfattar etenplaster, propenplast såsom polypropen och sampolymerer. Gruppen är baserad på en typ av kolväten som tidigare kallades olefiner, och har idag det systematiska namnet alkener. Alkener såsom eten och propen känns igen på deras dubbelbindningar som gör dem reaktionsbenägna. Olefinplasterna består av polyalkener.

Också t.ex. PVC, polystyren och t.o.m. vissa varianter av "polyester" hör samman med denna grupp. Även om monomererna inte är rena alkener utan innehåller funktionella grupper polymeriseras de på ett liknande sätt genom fri-radikalreaktioner mellan dubbelbindningarna.

Plast
Bruno Bauch

Bruno Bauch, född 19 januari 1877, död 27 februari 1942, var en tysk filosof.

Bauch blev 1911 professor i Jena. Bauch stod Heinrich Rickerts kantianism nära, men sökte i sin kunskapsteori en närmare beröring med samtidens matematik och naturvetenskap. Hans logiska skrifter inrymmer subtila undersökningar om sannings- och värdebegreppen. I sin etik betonar han kulturvärdena och försöker skapa en syntes av Luther, Kant, Fichte och Hegel. Bland hans skrifter märks Glückseligkeit und Persönlichkeit in der kritischen Ethik (1902), Das Substanzproblem in der griechischen Philosophie (1910), I. Kant (3:e upplagan, 1920), Ethik (3:e upplagan 1921), Wahrheit, Wert und Wirklichkeit (1923) samt Das Naturgesetz (1924).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska filosofer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Jena universitet
Personer i Tyskland under 1900-talet
Födda 1877
Avlidna 1942
Män
Svensk uppslagsbok
Nykantianer
Vinylplast

Vinylplast är en sammanfattande benämning på de plaster som innehåller en viss sorts molekylgrupp: vinylgruppen. Till denna kategori av plaster hör exempelvis polyvinylklorid (PVC). Vinylplast används till en mängd olika produkter bland annat vid tillverkning av vinylskivor.

Möjligheten att använda vinylplast till vinylskivor patenterades av en svenskättling vid namn Viktor Yngve (1888–1942), född i Cambridge, Minnesota i USA. Hans föräldrar var Anders Petter Yngve (1849–1918), född i Krokvåg i Ragunda socken i Jämtland, nära gränsen till Västernorrlands län, och hans hustru Brita Katarina Eriksdotter (1863–1924), född i Åsen i Fors socken, Jämtland (ej att förväxla med jämtländska Åsarna i Åsarne socken). De emigrerade till USA den 7 juni 1880, åtta år innan Viktor Yngve föddes. 

Viktor Yngve erhöll ett postumt godkännande av sin patentansökan ett år efter hans död. Hans son, professor Viktor Yngve Jr (1920–2012), född i Niagara County i delstaten New York, besökte Sverige 1995.

Se även 
 Durium – en typ av syntetiskt harts som används till grammofonskivor och inom flygindustrin

Referenser 

Plast
Altavilla Irpina

Altavilla Irpina är en kommun i provinsen Avellino, i regionen Kampanien. Kommunen hade  invånare (2017) och gränsar till kommunerna Arpaise, Ceppaloni, Chianche, Grottolella, Petruro Irpino, Pietrastornina, Prata di Principato Ultra, Sant'Angelo a Scala samt Tufo.

Referenser 

Orter i Kampanien
Kommuner i provinsen Avellino
Johann Georg Mezger

Johann Georg Mezger, född 22 augusti 1838 i Amsterdam, död 3 mars 1909 i Paris, var en nederländsk läkare. 

Mezger promoverades 1863 i Leiden till medicine doktor efter en dissertation över ledvridningars behandling genom massage. Han var därefter under flera år anställd som biträdande läkare vid den av professor Jan van Geuns (född 1808, död 1880) ledda inre universitetskliniken i Amsterdam, fick därunder ofta tillfälle att med massage framgångsrikt behandla olika former av förlamningar och uppmuntrades därav att uteslutande ägna sig åt denna gren av läkarvetenskapen. Genom lyckade kurer vann han utomordentligt rykte, så att hans mottagning på Amstel Hotel i Amsterdam besöktes av sjuka från stora delar av världen. År 1888 flyttade han sin praktik till Wiesbaden och 1893 till Paris, men var sommartid verksam i Domburg.

Källor

G.A. Lindeboom: Biografische aantekeningen, Geschiedenis van de medische wetenschap in Nederland (1972), p. 178.

Nederländska läkare under 1800-talet
Nederländska läkare under 1900-talet
Nederländska forskare under 1800-talet
Personer från Amsterdam
Födda 1838
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Charles Baudin

Charles Baudin, född 21 juli 1784 i Sedan, Frankrike, död 7 juni 1854 på Ischia, Italien, var en fransk amiral. Han förde 1838 segerrikt befäl över en eskader mot Mexiko, var 1841 sjöminister och ingrep 1848 som befälhavare över medelhavsflottan i oroligheterna i Neapel.

Biografi
Från 1800 tjänstgjorde Baudin som kadett på Géographe och deltog i hennes expedition till Australien. Han förlorade en arm 1808 när han tjänstgjorde i Indiska oceanen på Sémillante, under sin kamp mot HMS Terpsichore. År 1812 fick han som löjtnant och befälhavare för briggen Renard utanför Genua order att eskortera 14 fartyg med ammunitionslast till Toulon. Trots att han förföljdes av engelska kryssare, kunde han den 11 juni ta sin skvadron säkert in till Saint-Tropez, med assistans av HMS Swallow. I Toulon befordrades han till kapten. Efter slaget vid Waterloo var han beredd att föra iväg sin besegrade kejsare Napoleon I mitt ibland de engelska kryssarna, men Napoleon kunde inte bestämma sig i tid.

Efter den bourbonska restaurationen tvingades Baudin gå i pension och anslöt sig 1816 till handelsflottan. Under monarkin i juli återvände han dock till militärtjänst. År 1838 blev han konteramiral och blev befälhavare för skvadronen som skickades till Mexiko under det så kallade "Pastry War". I denna konflikt förde han befäl över de franska styrkorna i slaget vid Veracruz den 27 november 1838 mot Fort San Juan de Ulúa. Fortet kapitulerade följande dag.

I januari 1839 utnämndes Baudin till viceamiral och året därpå anförtroddes han ett militärt och diplomatiskt uppdrag till Buenos Aires. Han fick också befäl över den franska flottan i sydamerikanska vatten. År 1841 tog han över marinministeriet men avgick snart och blev maritim prefekt i Toulon.

Efter Februarirevolutionen 1848 blev han 1848 befälhavare för Frankrikes medelhavsflotta. Som sådan deltog han i slaget vid Lazzaroni och med trupper mot Neapel och flyttade sedan mot Sicilien, där han besegrades av Carlo Filangieris styrkor.

År 1849 återvände Baudin med sin familj till Ischia, där han dog 1854. Inte långt dessförinnan hade han utnämnts till amiral.

Referenser

 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
  (tillgänglig från sid. 535 på denna PDF-fil)

Noter

Födda 1784
Avlidna 1854
Män
Personer från Sedan, Ardennes
Franska amiraler
Frankrikes sjökrigsministrar
Personer i Frankrike under 1800-talet
Jan Ingenhousz

Jan Ingenhousz, född 8 december 1730 i Breda, död 7 september 1799 i England, var en nederländsk läkare och botaniker. 

Ingenhousz bosatte sig 1767 i London, där han 1769 blev ledamot av Royal Society. Han tilldelades sällskapets Bakerian Medal 1778 och 1779. Ingenhousz kan räknas som en av växtfysiologins grundläggare, och särskilt var hans upptäckter rörande växternas andningsprocess av epokgörande betydelse. I Experiments upon Vegetables etc. och The Food of Plants (båda 1779) ådagalade han bland annat växternas utbyte (upptagande och avgivande) av syre och koldioxid.

Källor

Nederländska botaniker
Alumner från Leidens universitet
Nederländska läkare under 1700-talet
Botaniker under 1700-talet
Nederländska forskare under 1700-talet
Personer från Breda
Födda 1730
Avlidna 1799
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Chicago Stags

Chicago Stags, som bildades 1946 och upplöstes 1950, var en basketklubb från Chicago i Illinois och som spelade i Basketball Association of America (BBA) och National Basketball Association (NBA) under slutet av 1940-talet.

Trots sin korta existens i BBA och NBA, var Chicago Stags ganska framgångsrika i ligan då de gick till slutspel alla fyra säsongerna. Höjdpunkten var finalen under den allra första säsongen av BBA, 1946/1947, som de dock förlorade mot Philadelphia Warriors med 1-4 i matcher.

Sin korta BBA/NBA-historia till trots så hade de rättigheterna till en ung Bob Cousy efter en trade med Tri-Cities Blackhawks (även om han aldrig spelade för dem). När Stags upplöstes hölls en draft där deras spelare valdes mellan de olika lagen i ligan och Cousy blev vald av Boston Celtics.

Efter att Chicago Stags upplöstes skulle det dröja till säsongen 1961/1962 innan Chicago fick ett basketlag i NBA igen via Chicago Packers, men inte förrän med Chicago Bulls inträde i ligan säsongen 1966/1967 fick Chicago ett varaktigt lag i ligan.

Meriter
 Divisions-mästare: 1946/1947

Källor

Upplösta basketklubbar i USA
Basketklubbar i Illinois
Sportklubbar bildade 1946
Sportklubbar upplösta 1950
Upplösta NBA-klubbar
Volcher Coiter

Volcher Coiter (även Coyter eller Koyter), född 1534 i Groningen, död 2 juni 1576 i Brienne-le-Château, var en nederländsk anatom. 

Coiter reste 1555 till Italien för att studera anatomi hos bland andra Gabriele Falloppio. Han anställdes 1569 såsom stadsläkare i Nürnberg, blev sedan militärläkare i tysk tjänst. I sitt första arbete, De ossibus et cartilaginibus corporis humani (1566), behandlar han människans osteologi, i en postum, av Eyssonius 1659 utgiven avhandling, De ossibus foetus abortivi et infantis dimidium anni nati, meddelar han undersökningar om skelettets utveckling och lämnar en mycket god beskrivning på samt de första avbildningarna av fostrets skelett. Hans Tabulæ externarum et internarum humani corporis partium (1572) utgör en verklig atlas över den topografiska anatomin. 

Vidare studerade Coiter mycket noggrant bland annat äggets utveckling, hörselorganets ben och muskler, synnerven samt upptäckte den översta näsmusslan. Om den patologiska anatomins nytta var han så övertygad, att han ville göra obduktion på alla som avlidit av okänd eller oklar sjukdom. Slutligen inlade han stor förtjänst om den jämförande anatomin genom sitt arbete Diversorum animalium sceletorum explicationes iconibus artificiosis et genuinis illustratæ (1575).

Källor

Nederländska anatomer
Födda 1534
Avlidna 1576
Män
Ugglan
Personer från Groningen
Eric Adjetey Anang

Eric Adjetey Anang, född 24 september 1985 i Teshie, Accra, är en ghanansk skulptör.

Biografi

Eric Anang är sonson till Seth Kane Kwei, som började tillverka kistor på 1950-talet. Efter avslutade gymnasiestudier tog han 2005 över familjens snickeriverkstad.

År 2001 presenterade Eric Anang designade likkistor på en utställning i Gidan Makama Museum i Kano, Nigeria anordnad av Alliance Francaise. Inom tre-fyra år blev Eric Anang en både lokalt och internationellt erkänd konstnärer inom området designade kistor,
Under 2009 framträdde Eric Adjetey Anang med sina produkter i reklam-TV för sportdrycken Aquarius . Han har vistats två månader i Oregon i USA och samarbetat med Oregon College of Art & Craft . Han har samarbetat med Alliance Francaise av Kano och Kumasi samt med Gidan Makama Museum Kano i Nigeria.

I januari 2010 deltog Eric Anang i det fotografiska projektet  Please do not move! tillsammans med den franske fotografen Guy Hersant.

Utställningar
Erics verk återfinns i såväl offentliga som privata samlingar både i Europa och Amerika. I augusti 2009 var han gästartist på Boulevard Amandlaprojektet i Antwerpen, Belgien.

Källor

Noter

Födda 1985
Män
Ghananska skulptörer
Levande personer
Sleigh Bells

Sleigh Bells är en amerikansk noisepopduo från Brooklyn. Gruppen släppte debutalbumet Treats år 2010.

Medlemmar
Ordinarie medlemmar
Derek E. Miller – gitarr (2008-idag)
Alexis Krauss – sång (2008-idag)
Turnerande medlemmar
Ryan Primack – gitarr (2013)
Chris Maggio  – trummor (2013)
Jason Boyer – gitarr (2012-2013)

Diskografi

Studioalbum

Singlar
 2009 - Crown on the Ground
 2009 - Infinity Guitars
 2010 - Tell 'Em
 2010 - Rill Rill
 2011 - Riot Rhythm
 2012 - Born to Lose
 2012 - Comeback Kid
 2012 - Demons
 2013 - Bitter Rivals
 2014 - That Did It

Demos
 2009 - Sleigh Bells (EP)

Externa länkar

Officiell webbplats

Musikgrupper bildade 2008
Amerikanska indiepopgrupper
Amerikanska hiphopgrupper