kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den långa färden

Den långa färden (originaltitel: Lonesome Dove) är en amerikansk western-miniserie från 1989, i fyra delar. I Sverige hade den premiär den 23 augusti 1991.

Handlingen 
De två före detta Texas Rangers-killarna, Gus (Robert Duvall) och Woodrow (Tommy Lee Jones), har länge delat både hjältemod och svårmod. Ändå är de synnerligen olika varandra, ty Gus är romantiskt lagd med ett gott öga till vackra kvinnor, medan Woodrow inte alls äger denna känslosamhet.

Woodrow har sin stora dröm om att få bygga sig ett nytt liv längre västerut, och samlar ihop en grupp män som blir sporrade av hans planer och beger sig av med en boskapshjord mot Montanas bördiga marker. Framför sig har de en 150 mil lång resa kantad av sandstormar, snöoväder och överfall av banditer.

Medverkande i urval 
 Robert Duvall – Captain Augustus "Gus" McCrae
 Tommy Lee Jones – Captain Woodrow F. Call
 Danny Glover – Joshua Deets
 Diane Lane – Lorena Wood
 Robert Urich – Jake Spoon
 Frederic Forrest – Blue Duck
 D.B. Sweeney – Dishwater "Dish" Boggett
 Ricky Schroder – Newt Dobbs
 Anjelica Huston – Clara Allen
 Chris Cooper – July Johnson
 Tim Scott – Pea Eye Parker
 Steve Buscemi – Luke

Uppföljare 
 Return to Lonesome Dove (1993)
 Streets of Laredo (1995)
 Dead Man's Walk (1996)
 Comanche Moon (2008)

Referenser

Externa länkar 
 
 

Amerikanska Western-TV-serier
Amerikanska miniserier från 1980-talet
TV-seriestarter 1989
Adriano Buzaid

Adriano Buzaid, född den 5 juli 1988 i São Paulo, Brasilien, är en brasiliansk racerförare.

Racingkarriär
Buzaid tävlade i brittiska formel Renault i tre säsonger, blev sjua 2007 och trea 2008. Dessa resultat gjorde att han kunde graduera till Brittiska F3-mästerskapet till säsongen 2009 med T-Sport. Buzaid övertygade stundtals, men hade en ojämn prestationsnivå. Han vann på Spa-Francorchamps och blev sexa i mästerskapet.

Födda 1988
Brasilianska racerförare
Brittiska F3-mästerskapsförare
Män
Levande personer
Simrishamn–Tomelilla Järnväg

Simrishamn-Tomelilla Järnväg (Cimbrishamn-Tomelilla Jernväg, CTJ) var en av Skånes fem ångspårvägar, det vill säga en järnväg som av ekonomiska skäl byggdes med klenare räls än normalt. Banan förvärvades 1896 av Malmö-Tomelilla Järnvägsaktiebolag och ingick därefter i Malmö-Simrishamns Järnväg. Järnvägen finns kvar som en del av Österlenbanan.

Historik
Banan erhöll koncession den 24 mars 1882 och öppnades för allmän trafik den 16 december 1882. Byggkostnaden var 663 000 kronor och fordonen kostade 137 000 kronor. Detta finansierades genom aktieteckningar av Simrishamns stad för 106 000 kronor och 11 socknar för 125 000 kronor samt ett obligationslån på 500 000 kronor. 

Efter att järnvägen mellan Malmö och Tomelilla öppnades av Malmö–Tomelilla Järnväg föreslogs gemensam förvaltning.  Malmö–Tomelilla Järnväg köpte Simrishamn-Tomelilla Järnväg i början av 1896 och betalade med aktier i bolaget till halva värdet av vad som hade tecknats i Simrishamn-Tomelilla Järnväg. Banan mellan Simrishamn och Tomelilla byggdes om med kraftigare räler och grusades för att få samma tekniska standard som Malmö–Tomelilla Järnväg.

Fordon
Banan trafikerades av ångvagnar enligt Rowans system. Ursprunget kommer från Danmark, där William Robert Rowan utexperimenterade "dampsporvej" som först blev byggd i form av Randers–Hadsund Jernbane. och Gribskovbanen var inspirationskälla för de skånska ångspårvägarna. Den första ångspårvägen i Skåne var Gärds Härads järnväg.

Inför byggandet 1882 köpte bolaget ett ånglok från Nydqvist & Holm AB och två ångvagnar med drivenheten från Nydqvist & Holm AB och vagnen från AB Atlas. En kombinerad 1:a och 3:e klass vagn köptes 1884. Ytterligare ett lok tillverkat av Hanomag och två godsvagnar anskaffades 1894.

Källor

Noter

Ångspårvägar
Skånes historia
Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer öppnade 1882
Historiska spårvägar i Sverige
Sukkerchok

Sukkerchok är en dansk popgrupp som inledningsvis bestod av medlemmarna Tina Inez Gavalinas Granda, Kat Stephie Holst och Malene Qvist. Våren 2010 ersattes Gavilanes Granda av Simone Cameron efter en tävling i TV-programmet Go' morgen Danmark om vem som skulle bli gruppens nya medlem. De blev kända i Danmark år 2009 då de släppte soundtracket till säsong fyra av den danska versionen av Paradise Hotel. 

Sukkerchok har medverkat i Dansk Melodi Grand Prix vid två tillfällen, 2009 med låten Det' det och 2010 med Kæmper for kærlighed.

I september 2011 meddelade medlemmarna i Sukkerchok att gruppen skulle upphöra. År 2020 återförenades de ursprungliga medlemmarna i gruppen igen under namnet Sukkerchok.

Diskografi

Album
 Hvor som helst - når som helst (2009)
 De 1000 Drømmes Nat (2010)

Singlar
 Hvor som helst - når som helst (2009)
 Det' det (2009)
 Hele julenat - hele juledag (2009)
 Kæmper for kærlighed (2010)

Källor

Danska popgrupper
Kelly Johnson

Bernadette Jean "Kelly" Johnson, född 20 juni 1958 i Edmonton, London, död 15 juli 2007 i benmärgscancer, var en engelsk gitarrist och sångare.
Johnson och Denise Duford (trummor) gick med i det helt kvinnliga, Londonbaserade, coverbandet Painted Lady i början av 1978.
I april samma år bytte de namn på bandet till Girlschool tillsammans med Enid Williams (basgitarr och sång) och Kim McAuliffe (gitarr och sång). I december 1978 släppte Girlschool sin första singel "Take it All Away". Efter att ha turnerat våren 1979 med heavy metal-bandet Motörhead skrev de kontrakt med Bronze. Samma skivbolag som Motörhead hade kontrakt med.
1984 slutade Kelly Johnson i Girlschool och flyttade till USA. 1993 flyttade hon tillbaka till England och började åter i bandet.
År 2000 slutade Johnson i musikbranschen efter att ha spelat in albumet Not That Innocent i samband med att Girlschool firade 21 år som band.

Johnson dog söndag den 15 juli 2007, 49 år, efter en sexårig kamp mot ryggradscancer. Att hon hade sjukdomen var inte allmänt känd utanför hennes nära vänkrets och ännu närmare familj.

Källor 
Roadrunner Records: Ex-GIRLSCHOOL Guitarist KELLY JOHNSON Dead At 49 - July 16, 2007
Hyllningssida på MySpace

Referenser

Externa länkar

Diskografi på Discogs
The Herald: Kelly Johnson

Brittiska gitarrister
Brittiska sångare
Födda 1958
Avlidna 2007
Kvinnor
Svartklubben

Svartklubben är en holme och fyrplats belägen öster om Singö i Roslagens norra skärgård. 

Fyrbyggnaden, som stod färdig år 1820, består av ett tjockt, 12 meter högt, runt stentorn med svart-vit dagmarkering. Tornet byggdes för att eldas med en stenkol, därav dess tjocklek. Fyren hade ursprungligen en stor glaslanternin och var Sveriges första täckta stenkolsfyr. På 1840-talet installerade man rovoljelampor och mässingsspeglar för förstärkning av ljuset. Från och med 1875 användes en fotogenlampa till fyrljuset. År 1899 fick fyren en ny lanternin med fresnel-lins som demonstrerats på Allmänna konst- och industriutställningen i Stockholm två år tidigare. År 1916 fick den dittills omålade fyren sin svart-vita dagmarkering och har varit i stort sett oförändrad sedan dess. Sedan 1968 då fyren automatiserades och avbemannades, är fyrbelysningen eldriven och består av två stycken glödlampor på 1000 watt. Var femtonde sekund ger fyren två långa blänk med grön, röd och vit sektor, och dess sken syns runt 16 nautiska mil.

Sjöfartsverket är ägare till fyren, men de gamla fyrvaktarbostäderna är utsålda till privatpersoner. Fyrbyggnaden är statligt byggnadsminne sedan 25 januari 1935.

År 1833 uppfördes en vaktstuga på Svartklubben och på 1880-talet flyttades lotsstationen från Måssten hit och sju bostadshus samt en skola uppfördes. 1961 flyttades lotsstationen på nytt till Singö.

Se även
 Singö socken

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor

Byggnadsminnen i Stockholms län
Fyrar i Sverige
Öar i Norrtälje kommuns skärgård
Statliga byggnadsminnen i Sverige
Maskintelegraf

En maskintelegraf var en mekanisk anordning som från 1800-talet fram till 1950-talet vanligen förekom på fartygs kommandobrygga. Den bestod av en rund tavla markerad med olika hastighetsval och en del andra order, en visare som indikerande den nuvarande hastigheten, och en spak för att ändra. Telegrafen var mekaniskt kopplad via kedjor till en liknande telegraf i fartygets maskinrum. Maskintelegrafen hade alltså ingen direktkoppling till själva maskinen, utan var enbart ett ordergivningssystem.

När befälhavaren på fartyget önskade ändra hastighet, från t.ex. 'Full' till 'Halv' vred han handtaget på telegrafen från 'Full' till 'Halv'. Visaren på telegrafen i maskinrummet ändrades då från 'Full' till 'Halv'. Maskinisten bekräftade att han sett ordern genom att vrida sin spak från 'Full' till 'Halv', varpå visaren på kommandobryggans telegraf flyttade sig från 'Full' till 'Halv', och bekräftade därmed för befälhavaren att ordern mottagits. Därefter justerade maskinisten maskinen enligt ordern. I maskintelegrafen fanns även en klocka som ringde vid ändringar, för att ytterligare påkalla uppmärksamhet till dessa.

Eftersom man inte kunde direktkontrollera fartygets hastighet från bryggan var maskintelegrafens funktionduglighet mycket viktig för att fartyget skulle föras säkert fram, och eftersom systemet var ganska känsligt då kedjorna som löpte mellan telegraferna ofta tvingades ha komplicerade sträckningar med kugghjul och skarpa svängar för att nå dit de skulle fanns det på större fartyg ofta två separata system, dvs ett i reserv. Även mellan bryggan och styrmaskinen (som vred rodret) fanns det på större fartyg en s.k. styrtelegraf; om fartygsratten (som också drevs av kedjor som ringlade sig fram genom fartyget) skulle råka fallera kunde styrtelegrafen ge instruktioner till en maskinist som manuellt skötte styrmaskinen efter dessa direktiv.

Det i filmer ofta förekommande processen att någon på bryggan vid fara kraftfullt drar spaken fram och tillbaka ett stort antal gånger förekom aldrig i verkligheten; risken att ovan nämnda kedjor skulle hoppa av kuggjulen var alltför stor, och om detta hände då fel order råkade vara markerad - t.ex. 'Full framåt' istället för den egentliga 'Stop' skulle det lätt få katastrofala följder då det inte fanns något annat sätt att kommunicera med maskinrummet.

De hastigheter och order som fanns på telegrafen varierade beroende på fartygstyp och tillverkare, men nedanstående diagram visar ett exempel.  

'Full', 'Halv', 'Sakta' och 'Stopp' är hastighetsval (åt den riktning som anges under), 'Klar' betyder att maskinpersonalen skall göra maskinerna klara för avgång, och 'Väl' betyder att man inte ska använda maskinerna på så pass lång tid att de kan stängas av helt, exempelvis då man lagt till vid kaj eller ankrat.

På modernare fartyg styr man motorerna direkt från bryggan, och då ingen maskinist längre behöver ändra farten manuellt fungerar maskintelegrafen mer endast som en indikator.

Sjöfart
Samtida kristen musik

Samtida kristen musik (engelska: Contemporary Christian music, CCM och även "inspirational") är en genre av populärmusik som genom sina texter fokuserar på frågor som rör den kristna tron. Termen används oftast för att hänvisa till den kristna Nashville-baserade pop-, rock- och lovsångsmusikindustrin. Den är i dag representerad av artister som

Avalon, BarlowGirl, Jeremy Camp, Casting Crowns, Steven Curtis Chapman, David Crowder Band, Skillet, Amy Grant, Natalie Grant, Jars of Clay, MercyMe, Newsboys, Chris Tomlin, Diante do Trono, Hillsong, Michael W. Smith, Rebecca St. James, Kari Jobe, Third Day, tobyMac, Plumb, Ana Paula Valadão, Gateway Worship, Darlene Zschech och en mängd andra. Industrin är representerad i bland annat Billboard Magazines "Top Christian album" och "Hot Christian Songs" diagram, samt iTunes Stores "Christian & Gospel" genre. 

Populärmusik som i sina texter identifierar sig med kristendomen anses inte alltid som en del av CCM-genren. Till exempel behandlar många punk-, hardcore-, och heliga hiphopgrupper uttryckligen frågor om tro, men är inte en del av Nashvilleindustrin. Dessutom har flera vanliga artister som Bob Dylan, The Byrds, Lifehouse, och U2 behandlat kristna teman i sitt arbete men anses inte som CCM-artister.

Bakgrund
Samtida kristen musik blev populärt under Jesusrörelsens väckelse under sena 1960-talet och början av 1970-talet. En av de första populära "Jesusmusik"-albumen var Upon This Rock (1969) av Larry Norman, ursprungligen släppt av Capitol Records. Till skillnad från traditionell eller sydlig gospelmusik, föddes den nya "Jesusmusiken" från Rock'n'roll och folkrock . Pionjärerna inom denna rörelse var även 2nd Chapter of Acts, Andraé Crouch and the Disciples, Love Song, Petra, och Barry McGuire. Till 1980-talet hade den lilla Jesusmusikkulturen expanderat till en multi-miljondollar industri. Vid 1990-talet hade många CCM-artister som Amy Grant, dc Talk, Michael W. Smith, Stryper, och Jars of Clay fått tillräcklig framgång för att nå upp till Topp 40 i kommersiell radio. För närvarande överstiger försäljningen av kristen musik försäljningen av klassisk musik, jazz, latin, New Age, och soundtrackmusik .

Kontroverser
Samtida kristen musik har varit ett ämne för kontroverser på olika sätt ända sedan dess början på 1960-talet . Det kristna universitetet Bob Jones University förbjuder CCM på deras studenthem. Andra anser helt enkelt att begreppet kristen pop/rockmusik är en ovanlig företeelse, eftersom rockmusik historiskt är förknippat med ämnen som sexuell lösaktighet (promiskuitet), uppror, droger och alkohol och andra ämnen som normalt betraktas som motsättningar till kristendomens lära .

Se även 
 Urban contemporary gospel

Källor

Kristen musik
Populärmusik

es:Música cristiana
pl:Współczesna muzyka chrześcijańska
Sävsjö stadshus

Sävsjö stadshus (även kallat Tingshuset) är ett kommunhus beläget i Sävsjö stad, Sävsjö kommun, Jönköpings län. Sävsjö stadshus är den moderna benämningen på den grupp av byggnader som idag tillhandahåller lokaler för Sävsjö kommuns administration. Byggnaden kan sägas vara uppdelad i två delar, dels en äldre del vilken tidigare var tingshus, och dels i en modernare del uppförd på 1970-talet. 

Den äldre delen av Sävsjö stadshus uppfördes 1908, då som tingshus tjänande Västra Njudungs tingslag. Den tidigare häradsrätten hade varit belägen i Komstad strax utanför Sävsjö, men då Sävsjö började växa som stationssamhälle fick platsen ta över ansvaret som tingssäte. Till det moderna Sävsjö uppfördes ett pampigt och rådhusliknande tingshus, då Sävsjö aspirerade på att bli stad och då skulle få sin egen rådhusrätt. Centraliseringar och nedläggningar av olika tingssäten runt om i Sverige gjorde dock att Sävsjö 1971 tappade sin status som tingsställe i Njudungs domsaga, som slogs samman med ett flertal andra domsagor och bildade Eksjö domsaga. Byggnaden togs över av den nybildade Sävsjö kommun som beslutade att bygga till en höghuslänga till det gamla tingshuset och därefter omvandla hela komplexet till kommunhus.    

Sävsjö stadshus blev 2020 framröstat till Höglandets vackraste kommunhus.

Referenser 

Stadshus i Sverige
Historiska domstolsbyggnader i Sverige
Byggnader och anläggningar i Sävsjö
San Giovanni in Bragora

San Giovanni Battista in Bragora är en kyrka i stadsdelen Castello i Venedig, Italien.

Kyrkan grundades på tidigt 700-tal av biskopen i Oderzo, San Magno, renoverades under 800-talet och 1000-talet, och fick sitt nuvarande utseende 1475–1505. Fasaden, vars arkitekt är Michele Codussi, härrör från den sista perioden.

Betydelsen av Bragora är osäker men kan antingen komma från dialektordet bragola som betyder marknadsplats, från bragolare som betyder fiskande eller från det grekiska ordet agorà som betyder torg.

Kyrkan hyser reliker av Johannes Döparen.

I kyrkan finns målningarna Kristus inför Kaifas, (Cristo dinanzi a Caifa), och Fottvagningen, (Lavanda dei piedi), av Jacopo Palma il Giovane; Den sista måltiden, (Ultima Cena), av Paris Bordone; Kristi dop, (Battesimo di Cristo), av Cima da Conegliano.

Antonio Vivaldi döptes i kyrkan 1678.

Noter

Källor

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Venedig
Ingemar Ernberg

Ingemar Ernberg, född 1948, är en svensk cellbiolog.

Ingemar Ernberg disputerade 1979 för Georg Klein på en avhandling om cancervirus. Han blev docent i tumörbiologi 1981, och fick 1983 läkarlegitimation. Han är sedan 1995 professor i tumörbiologi vid Institutionen för mikrobiologi, tumör- och cellbiologi på Karolinska Institutet. Hans forskargrupp undersöker hur infektioner och andra mekanismer leder till uppkomsten av cancer.

Ernberg medverkade 2010 i Lennart Nilsson och Mikael Agatons TV-dokumentärserie Resan till livets kärna.

Källor 
http://ki.se/ki/jsp/polopoly.jsp?l=sv&d=5715

Svenska professorer i onkologi
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Män
Födda 1948
Levande personer
Teatro Sant'Angelo

Teatro Sant'Angelo var ett operahus i Venedig beläget intill Rialtobron. Operan öppnades 1676. Den var spelplats för många pjäser av Carlo Goldoni, och operor av Antonio Vivaldi och Baldassare Galuppi.  Vivaldi arbetade där och blev chef för operan 1726.

Byggnader och anläggningar i Venedig
Ulli Lommel

Ulli Lommel, född 21 december 1944 i Zielenzig (numera Sulęcin) i Preussen, död 2 december 2017 i Stuttgart, var en tysk filmregissör och skådespelare. Som regissör blev han främst känd för sina skräckfilmer och som skådespelare för sin medverkan i filmer av Rainer Werner Fassbinder.

Karriär
Ulli Lommel var son till skådespelaren och komikern Ludwig Manfred Lommel (1891–1962) och bror till skådespelerskan Ruth Lommel (f. 1918) och filmfotografen Manuel Lommel (f. 1949). Hans karriär började på 1960-talet. En av hans tidiga filmroller var i Russ Meyers i Tyskland inspelade Fanny Hill (1964, baserad på John Clelands roman Fanny Hill). 1969 medverkade han i Rainer Werner Fassbinders första långfilm, Kärlek kallare än döden. Fassbinder och Lommel kom att samarbeta i ett stort antal filmer, bland annat producerade Fassbinder Die Zärtlichkeit der Wölfe (1973), en av Lommels tidiga filmer som regissör. För den filmen nominerades Lommel till Guldbjörnen vid Berlins filmfestival. Lommel medverkade också bland annat i filmerna Den amerikanske soldaten, Effi Briest och Kinesisk roulett.

I slutet av 1970-talet flyttade Lommel till USA där Andy Warhol producerade hans filmer Cocaine Cowboys och Blank Generation. Han gifte sig också med skådespelerskan Suzanna Love som kom att medverka i de flesta av hans filmer under tiden de var gifta, fram till 1987. Under den tiden regisserade han bland annat The Boogeyman (1980), BrainWaves (1983 med Keir Dullea och Tony Curtis) och The Devonsville Terror (1983, med Donald Pleasence). The Boogeyman var en av de filmer som figurerade i videovåldsdebatten i flera länder i början av 1980-talet. Bland annat upptogs den på den så kallade video nasty-listan i Storbritannien. 

Lommel fortsatte att regissera lågbudgetfilmer under 1990-talet och under 2000-talet regisserade han bland annat Daniel - Der Zauberer (2004) med den tyske popsångaren Daniel Küblböck. Filmen har under perioder toppat Internet Movie Databases "Bottom 100"-lista. Han gjorde också en rad direkt-till-DVD-filmer om kända seriemördare, som fått genomgående negativ kritik.

Referenser

Externa länkar

Tyska filmregissörer
Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1944
Avlidna 2017
Män
Personer från Neumark
Horace-François Sébastiani

Horace-François-Bastien Sébastiani de La Porta, född 17 november 1772 i La Porta på Korsika, död 20 juli 1851 i Paris, var en fransk greve, militär, diplomat och politiker. 

Sébastiani anslöt sig tidigt till Napoleon Bonaparte och deltog i Brumairekuppen 1799. Han utmärkte sig i slaget vid Marengo 1800 och deltog som divisionsgeneral i slagen vid Ulm och Austerlitz 1805. Han var fransk ambassadör i Konstantinopel 1806-1807 och organiserade där turkarnas segerrika motstånd mot engelska flottan. Därefter deltog han i Napoleons krig i Spanien 1809-1811 och i det ryska fälttåget 1812. Efter att ha anslutit sig till bourbonerna under den första restaurationen 1814-1815 övergick han under de hundra dagarna till Napoleon. När denne åter förlorade vid Waterloo flydde Sébastiani till England, men återvände redan 1816 till Frankrike. 

Sébastiani blev 1819 invald i deputeradekammaren och anslöt sig till den liberala fraktionen och blev en av Ludvig Filips förtrognaste anhängare. När denne blev kung efter julirevolutionen 1830 blev Sébastiani marinminister och kort därpå utrikesminister. Under hans tid som utrikesminister (1830-1832) ingrep Frankrike i den belgiska revolutionen mot Nederländerna. Han var 1834-1835 fransk minister i Neapel och 1835-1840 i London. Han utnämndes till Marskalk av Frankrike 1840.

Sébastianis dotter, Fanny, var gift med hertig Charles de Choiseul-Praslin, som sannolikt mördade henne, ett förmodat brott som väckte oerhört uppseende på sin tid.

Referenser

Noter

Källor

Franska diplomater
Franska fältmarskalkar
Frankrikes utrikesministrar
Franska grevar
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1772
Avlidna 1851
Män
Ugglan
Personer från Haute-Corse
Storkorset av Hederslegionen
Deltagare i slaget vid Austerlitz
Namn ingraverat på Triumfbågen
Viola all'inglese

Viola all'inglese, 'engelsk viola', var en instrumentfamilj med olika storlekar liknande viola da gamba eller viola d'amore, som var försedd med resonanssträngar. 

Antonio Vivaldi blev utnämnd till lärare i viola all'inglese vid Ospedale della Pietà i Venedig 1704.

Källor
Michael Talbot. "Vivaldi, Antonio." I Grove Music Online. Oxford Music Online, Inloggning krävs. (Läst 1 februari 2010).

Stråkinstrument
Barockmusik
Nordatlantiska oscillationen

Nordatlantiska oscillationen (NAO) är ett klimatfenomen som förekommer i Nordatlanten. Skillnader i klimatet från år till år i det nordatlantiska området beror på små fluktuationer i skillnaden i lufttryck mellan det halvpermanenta Islandslågtrycket och det halvpermanenta Azoriska högtrycket. Fenomenets styrka uttrycks med NAO-index. Det finns olika definitioner av NAO-index, men en liten tryckskillnad resulterar i ett negativt NAO-värde. Värdet varierar oregelbundet och kan under långa perioder, månader eller år, vara övervägande positivt eller övervägande negativt (se diagram).

NAO påverkar vädret främst under vinterhalvåret, från november till april. Beroende på värdet på NAO följer lågtryck olika banor över Atlanten. När NAO är negativt öppnar detta Skandinavien och Nordeuropa för kalla luftströmmar från Arktis eller Ryssland, medan vädret blir milt och blött när indexet är positivt.

Idag finns inget känt samband mellan NAO och den globala uppvärmningen.

Nya data talar för att NAO även har en signifikant påverkan på klimatet under sommaren.

Referenser

Externa länkar 

 NOAA – NAO observations and predictions

Klimatologi
DR HD

DR HD var en dansk TV-kanal startad 1 november 2009 av Danmarks Radio som sände HDTV utan extra kostnader (än att man betalade TV-licens i landet man var bosatt i). Inledningsmässigt samsändes vissa program med DR1 eller DR2, men därefter fick DR HD en tablå som skilde sig åt från sina systerkanaler.

Den 28 januari 2013 lades DR HD ned och ersätts av den nya TV-kanalen DR3.

Källor

Fotnoter

TV-kanaler i Danmark
Danskspråkiga TV-kanaler
Danmarks Radio
TV-kanaler och TV-stationer startade 2009
TV-kanaler och TV-stationer nedlagda 2013
DR K

DR K är en dansk TV-kanal startad 1 november 2009 av Danmarks Radio för att sända program med fokus på kultur och historia.

Kanalen sänder danska, brittiska och amerikanska serier och filmer samt en hel del historiska dokumentärer. DR K sänds i marknätet som DVB-T med MPEG4 komprimering. Med denna utrustning är kanalen okodad och mottagbar i delar av Skåne och Halland.

Källor

Fotnoter

TV-kanaler i Danmark
Danskspråkiga TV-kanaler
Danmarks Radio
TV-kanaler och TV-stationer startade 2009