kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frans Heiss

Michael Frans (alternativ stavning Franz) Maria Anna Heiss, kallad Frans Paul Heiss, född 1838 i Schleichach i Bayern, död som Michael Frans Paul Heiss 1898 i Stockholm, var en bryggare och industriman. Han var bland annat delägare i Hamburgerbryggeriet och var en av initiativtagarna till konsortiet AB Stockholms Bryggerier.

Biografi 

Frans Heiss släkt var av mähriskt ursprung men hade tidigt utvandrat till Bayern, där den hade ingift sig i den bayerska ölsläkten Sedlmayer med ölbryggeriet Spatenbräu (numera en del av Spaten-Franziskaner-Bräu GmbH). Så kom han in på bryggarbanan. Innan Heiss utvandrade till Sverige hade han praktiserat i bland annat München, Wien och Dresden. Det var svensken Johan Gotlob Brusell, grundaren för blivande S:t Eriks Bryggeri på Kungsholmen, som 1859 hämtade Heiss till Sverige. På S:t Eriks var Heiss bryggmästare under tio år, där han framförallt gjort sig bemärkt för införandet av nya tekniska lösningar.

Efter S:t Eriks växlade Heiss över till det nybildade Hamburgerbryggeriet där han så småningom blev direktör, delägare och disponent. Heiss hade varit en god bryggare, men sina stora insatser gjorde han som företagsledare. Under honom höll sig bryggeriet ständigt med de bästa tekniska lösningarna och man expanderade kontinuerligt. År 1889 var Frans Heiss tillsammans med Fritz Dölling och Georg Sellmann en av männen bakom tillkomsten av ölkartellen AB Stockholms Bryggerier som grundades 1889.

Frans Heiss hämtade talrika tyskar till sina bryggerier i Sverige och många av dem var släktingar till honom, som en farbror Max Philip Heiss (1860 bryggare vid Münchenbryggeriet) eller en yngre bror Carl Heiss (anställd vid S:t Eriks Bryggeri).
Heiss hade även tagit med sina föräldrar samt en syster till Sverige. Så sent som 1902 var en släkting Georg Johan Anastasius Heiss i Sverige som bryggeripraktikant.

Heiss hade vid sidan av sitt yrke många hedersuppdrag. Han var hedersmedlem i Concordia Catholica och drivande kraft och ordförande för Deutscher Hülfsverein (Tyska skyddsföreningen), som var en understödsförening för landsmän som hamnat i nöd i Sverige. Han var även medlem av Svenska Bryggareföreningen.

Heiss var nära vän med konstnären Anders Zorn, som var son till en tysk invandrad bryggare och en svensk buteljsköljerska. I början av Zorns konstnärskap hade Heiss agerat mecenat och sedermera hade Zorn som tack målat flera interiörer från Hamburgerbryggeriet.

Heiss var tydligen en omtyckt person, vilket beskrivs i Svenska Bryggarföreningens dödsruna:
"Genom sitt redbara, vänfasta och hjälpsamma väsen förvärfvade sig Heiss i sitt nya fädernesland såväl en stor vänkrets som aktning och förtroende, särskildt bland yrkeskamrater, hos hvilka hans minne länge kommer att lefva äradt och aktadt."

Frans Heiss och hans hustru är begravda på Katolska kyrkogården i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning

Svenska bryggare
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Personligheter inom romersk-katolska kyrkan i Sverige
Näringslivshistoria
Gravsatta på Katolska kyrkogården i Stockholm
Födda 1838
Avlidna 1898
Män
Älskar, älskar inte

Älskar, älskar inte kan syfta på:

Älskar, älskar inte (bok) – en bok från 1979 av Hans-Eric Hellberg
 Älskar, älskar inte (lek) – en lek med en deltagare
Älskar, älskar inte (musikalbum) – musikalbum av Streaplers

Filmer
Älskar, älskar inte (film, 1979)
Älskar, älskar inte (film, 1993)
Älskar, älskar inte (film, 1995)
Älskar, älskar inte (film, 1996)
Älskar – älskar inte
August Maximilian Myhrberg

August Maximilian Myhrberg, född 24 juli 1797 Brahestad, Finland,  död 31 mars 1867 i Stockholm, var en frihetskämpe och äventyrare.

Han växte upp i Uleåborg, men gick från 1812 i skola i Uppsala. År 1818 inledde han studier vid Åbo akademi. Några år senare flyttade han till Stockholm och begav sig 1823 till Spanien för att kämpa på de revolutionäras sida. Han tillfångatogs av fransmännen, men blev snart frigiven. Från 1824 till 1830 deltog han i det grekiska frihetskriget, där han avancerade till kapten och kommendant i Palamide. År 1831 anslöt han sig till upprorsmännen i Polen, men hamnade i rysk fångenskap. 

Största delen av 1830-talet vistades Myhrberg i Paris, med undantag av 1833 då han deltog i det spanska inbördeskriget. 

Efter ett besök i Norden 1840 befordrades han till major 1842 av den svenske kungen. En tid tjänade han vid milisen på den svenska kolonin S:t Barthélemy, men vantrivdes och återvände hem 1848. Där satte han sig i förbindelse med polska centralkommittén, varefter han följde furstinnan Czartoryska till Italien för organiserandet av de polska frikårerna man väntade därifrån. Resningen i Polen kuvades innan friskarorna hunnit ge sig av. Han kom tillbaka till Norden och visades mellan åren 1852–1854 hos släktingar i Esbogård. Sina sista år levde han i Stockholm som en fattig man. En sista gång besökte han Finland 1857. Han är begravd på Johannes kyrkogård i Stockholm. En minnesstaty avtäcktes i Brahestad 1931.

Berättelser från hans äventyrliga liv har använts i läseböcker för svensk och finländsk ungdom.

Referenser

Externa länkar
 
 

Födda 1797
Svenska frivilligsoldater
Personer i Spanien under 1800-talet
Personer i Grekland under 1800-talet
Personer i Polen under 1800-talet
Avlidna 1867
Män
Personer från Brahestad
Staffan Nihlén

Staffan Olof Örjan Nihlén, född 18 april 1929 i Stockholm, död 10 november 2022 i Ystad, var en svensk skulptör, målare, tecknare och grafiker. Han var son till folklivsforskaren John Nihlén.

Utbildning
Staffan Nihlén fick sin första konstnärliga utbildning som privatelev till Ferdinand Boberg och utbildade sig sedan på Isaac Grünewalds konstskola i Stockholm 1944, på Otte Skölds målarskola i Stockholm 1945–1947, vid Kungliga Konstakademien i Stockholm 1950–1955 med bland andra Hugo Zuhr och Bror Hjorth som lärare, samt på Academia di Belle Arti i Venedig 1956. Han var lärare i skulptur på Målarskolan Forum i Malmö 1966–1985 och på Konsthögskolan Valand i Göteborg 1985–1987.

Offentliga verk i urval
I väg (1970), vitlackerad stålplåt, Skulpturparken vid Skissernas museum i Lund
Havsvåg (1972), stålplåt, Krusegatan 19 i Malmö
Sköld (1974), målat cortenstål, Skulpturparken vid Skissernas Museum i Lund
Ljusskulptur i brunn (1978), stålplåt, Sommarlust i Kristianstad
Fågelbad (1979), cortenstål, Fågelskolan, Gässlingavägen i Lund
Mänsklig åtbörds varsamhet (1991), marmor, Kattesund i Lund
Pienza (1992-93), portugisisk marmor, Raoul Wallenbergs plats i Malmö
Dold i sitt eget ljus (1995), granit, Wieselgrensgatan 11, i Lundby, Göteborg
Det bevingade ordet (1998), marmor, Krusegatan 19 i Malmö
Kropp och havssnäcka (1998), portugisisk marmor (Rosso di Portogallo), Kaptensgårdens skulpturpark vid Landskrona Konsthall
Marmorlyran (Hjalmar Gullberg-monumentet, marmor, utanför Malmö stadsbibliotek
Den rosenfingrade, Skolgatan 11–13 i Lund
Auroras seger, ön i Gavleån i Gävle
Eos, den rosenfingrade, portugisisk marmor, Clemenstorget i Lund
Förvecklingar, stål, Lokvändplatsen i Klågerup
Famnande, Västra Storgatan/Per Ohlsgatan i Sölvesborg
Rytmiskt spel (1972) i Söderslättshallen i Trelleborg

Fotogalleri

Litteratur
Staffan Nihlén: Rosso Levanto. Skulptur 1986–91  Edition Hylteberga, Skurup 1991, 
Staffan Nihlén och Niklas Nihlén: Reminicenser. Staffanstorps konsthall, 1995,  
Staffan Nihlén. Statuario, Konsthallen Hishults katalog nr 62, 2005, 
Staffan Nihlén: "Mediterraneo - Dikt och skulptur" Ellerströms Förlag/Konsthallen i Hishult 1996,

Se även
Minnesmärken över Raoul Wallenberg

Externa länkar

Jan Bergman om Staffan Nihlén, Kulturtidningen Zenit, 2007-03-20
Bild på Staffan Nihlén i sin studio i Rögla 2020.

Källor

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska grafiker under 1900-talet
Konstnärer från Stockholm
Födda 1929
Avlidna 2022
Män
Solomon Trimble

Solomon Trimble, född 19 juni 1984 i Wichita, Kansas, är en skådespelare som medverkar i filmen Twilight. Han är apache och lakota. Han har studerat matematik vid Portland State University.

Referenser

Externa länkar 

The Price

Män
Amerikanska skådespelare
Levande personer
Födda 1984
Personer från Wichita
Gábor Gergely

Gábor Gergely född 21 juni 1953 i Budapest, Ungern är en före detta ungersk bordtennisspelare och världsmästare i dubbel och lag.

Under sin karriär tog han 4 medaljer i Bordtennis VM varav 2 guld, 1 silver och 1 brons.

Han var i singelfinal både 1974 och 1978 i Bordtennis EM, den första finalen förlorade han men 1978 vann han den tillsammans med dubbeltiteln och lagtiteln.

Meriter 
 Bordtennis VM
 1975 i Calcutta
 1:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1979 i Pyongyang
 1:a plats med det ungerska laget 
 1981 i Novi Sad
 2:a plats med det ungerska laget
 1983 i Tokyo
 3:e plats med det ungerska laget

 Bordtennis EM
 1974 i Novi Sad
 2:a plats singel
 2:a plats med det ungerska laget
 1978 i Duisburg
 1:a plats singel
 1:a plats dubbel (med Milan Orlowski)
 1:a plats med det ungerska laget
 1980 i Bern
 3:e plats dubbel (med Milan Orlowski)
 1982 i Budapest
 3:e plats singel
 2:a plats dubbel (med István Jónyer)
 1:a plats med det ungerska laget

 Europa Top 12
 1975 i Wien: 10:e plats
 1977 i Sarajevo: 5:e plats 
 1978 i Prag: 1:a plats 
 1979 i Kristianstad: 5:e plats
 1980 i München: 5:e plats
 1981 i Miskolc: 9:e plats
 1982 i nantes: 11:e plats 

 Ungerska mästerskapen - guldmedaljer
 1975: 1:a plats dubbel (med István Jónyer) 
 1982: 1:a plats dubbel (med István Jónyer)

Externa länkar 
 ITTF.com
 ITTF:s museum

Källor 
 Gabor Gergely i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Ungerska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Europamästare i bordtennis
Födda 1953
Män
Levande personer
Idrottare från Budapest
M/S Krageholm

M/S Krageholm var ett fartyg byggt för Svenska Amerika Mexiko Linien (SAML) 1943.

Historia 
Den 7 december 1943 levererades M/S Krageholm till SAML i Göteborg och insattes då som lastfartyg mellan Göteborg och Amerika. År 1946 införlivades SAML i Svenska Amerika Linien (SAL) och i samband med detta överfördes Krageholm till det nya bolaget.

I januari 1967 såldes Krageholm till Lobos Cia Navigation SA och bytte namn till Lelaps. Den 15 augusti 1971 utbröt en brand ombord på fartyget varvid kaptenen omkom. Resten av besättningen evakuerades i livbåtar. Den 20 augusti kom bogserbåten Zwarte zee fram till fartyget och bogserade iväg det till Dakar. Sex dagar senare (26 augusti) var branden äntligen släckt men det enda som återstod av fartyget var ett utbränt skrov så den 4 oktober samma år bogserades båten ut på djupt vatten och sänktes.

Källor 
 Fakta om fartyg

Svenska Amerika Mexiko Liniens fartyg
Svenska Amerika Liniens fartyg
Fartyg sjösatta 1943
Fartyg byggda i Malmö
Skeppsvrak i Atlanten
Skeppsvrak i Afrika
Ragnar Norrby

Sven Ragnar Norrby, född 29 mars 1943 i Oskar Fredriks församling i Göteborg, död 17 juni 2014 i Västermalms församling i Stockholm, var en svensk läkare och professor som var generaldirektör för Smittskyddsinstitutet (SMI) 2000-2009.

Norrby disputerade 1970 vid Göteborgs universitet på avhandlingen "Studies on the host cell penetration of toxoplasma Gondii" och blev legitimerad läkare året därpå. Inledningsvis arbetade han på Östra sjukhuset i Göteborg och på sjukhuset i Mölndal samt uppnådde specialistkompetens i klinisk virologi (1973) respektive infektionssjukdomar (1976). Han arbetade vid Merck Sharp & Dohmes forskningslaboratorier i New Jersey åren 1977 till 1979. År 1980 utnämndes han till professor i infektionssjukdomar vid Umeå universitet och arbetade även som kliniker vid infektionskliniken på regionsjukhuset, inledningsvis som överläkare och från 1983 till 1988 som sjukhusets chefläkare. Under 1995 var han gästprofessor i mikrobiologi i Hongkong. Han utnämndes till professor i infektionssjukdomar vid Lunds universitet 1988 och var överläkare vid sjukhuset i Lund till år 2000 för att därefter tillträda som generaldirektör vid Smittskyddsinstitutet i Solna, där han kvarstod till pensioneringen.

Som generaldirektör för Smittskyddsinstitutet fick Norrby medial uppmärksamhet när han i oktober 2008 tillsammans med Jan Albert anlade ett smittskyddsperspektiv på HIV/AIDS-spridning, som ledde till att de uppgavs vilja avkriminalisera spridning av HIV/AIDS och därvid hade kritiska synpunkter på de straffskalor som tillämpades i dessa sammanhang. Denna juridiska situation ansåg Norrby och Albert försvårade preventionsarbetet, vilket SMI hade som myndighetsuppgift. Norrby och Albert hävdade, att smittskyddslagen och inte brottsbalken borde tillämpas i de fall, som rörde sig om risk för HIV-spridning. Smittskyddslagen medgav, att förvaltningsrätten på smittskyddsläkarens ansökan kunde besluta om tvångsisolering av en person som kunde sprida allmänfarlig sjukdom, exempelvis HIV-smitta, om denne inte följde de förhållningsregler som givits för att förhindra smittspridning. Därför vägrade myndigheten SMI att medverka i smittspårning som begärts av rättsväsendet.

Efter omfattande kritik i medierna och från folkhälsominister Maria Larsson samt ett klarläggande av det juridiska läget för Smittskyddsinstitutet, det vill säga gällande förhållandet mellan en myndighetsinstruktion och en lag stiftad av riksdagen, ändrade Norrby och SMI sin uppfattning om SMI:s medverkan i smittspårning.

Norrby efterträddes som generaldirektör av Johan Carlson, sedan hans förordnande löpt ut i maj 2009 i och med pensioneringen .

Norrby var 1998-99 ordförande i Svenska Läkaresällskapet och var sedan 1995 redaktör för Scandinavian Journal of Infectious Diseases. I juli 2010 blev han styrelseordförande för Sahlgrenska akademin i Göteborg.

Källor 

Svenska infektionsläkare
Svenska virologer
Svenska professorer i infektionssjukdomar
Svenska generaldirektörer
Generaldirektörer för Smittskyddsinstitutet
Personer verksamma vid Umeå universitet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Läkare från Göteborg
Födda 1943
Avlidna 2014
Män
Goethe-Haus

Goethe-Haus (”Goethehuset”) är ett hus i Frankfurt am Main. Adressen är Grosser Hirschgraben 23 och huset är mest känt för att författaren Johann Wolfgang von Goethe föddes här.

Huset köptes av Johann Wolfgangs farmor Cornelia 1733. Eftersom hon var änka bodde hon ensam i huset med sin son Johann Caspar. Denne, som utbildat sig till jurist, återvände till Frankfurt 1741 och blev anställd som kejserligt råd. Han gifte sig med Catharina Elisabeth Textor 1748 och året därpå föddes Johann Wolfgang i huset och 1750 hans syster Cornelia. Vid denna tid bestod Goethehuset egentligen av två sammanbyggda hus med olika höjd och det var inte förrän efter en ombyggnad 1755 som huset fick sitt nuvarande utseende med den enhetliga barockfasaden mot Grosser Hirschgraben. 

Johann Wolfgang växte upp i huset, men lämnade Frankfurt 1765 för att studera juridik i Leipzig. Hans far Johann Caspar dog 1782 och 1795 sålde hans mor Catharina Elisabeth huset, som därmed lämnade släkten.

Byggnaden inköptes och restaurerades 1863 av den av geologen Otto Volger 1859 stiftade föreningen Freie Deutsche Hochstift für Wissenschaften, Künste und allgemeine Bildung. Den 22 mars 1944 totalförstördes huset under ett bombanfall men byggdes upp igen 1947-1951 och sedan 1954 finns ett museum inrymt i det.

Källor 
  Se http://edocs.ub.uni-frankfurt.de/volltexte/2008/10012/
 Tyska wikipedia: Johann Caspar Goethe
 Engelska wikipedia: Goethe House

Externa länkar 

 Goethe-Haus och Goethe-Museum

Byggnader och anläggningar i Frankfurt am Main
M/S Uddeholm (1945)

För andra fartyg med detta namn, se M/S Uddeholm.

M/S Uddeholm var ett fartyg tillhörande Svenska Amerika Mexiko Linien (SAML) byggt på Eriksbergs Mekaniska Verkstad i Göteborg 1945.

Historia 
Fartyget levererades i 7 november 1945. År 1946 införlivades SAML i Svenska Amerika Linien (SAL) i samband med detta överfördes fartyget till SAL.

I september 1963 såldes fartyget till Rederi AB Sally och fick namnet Adeny. I februari 1976 såldes fartyget igen denna gång till Saudi-Europe Line och omdöpt till Abha. Den 8 augusti 1977 grundstötte fartyget och i november samma år görs försök att dra loss fartyget från grundet men man misslyckas och fartyget lämnas åt sitt öde.

Källor 
 Fakta om fartyg

Svenska Amerika Mexiko Liniens fartyg
Svenska Amerika Liniens fartyg
Fartyg som förlist efter grundstötning
Sjöolyckor 1977
Dave Bickler

Dave Bickler, född 1953 i Chicago, Illinois, är en amerikansk sångare bäst känd för att ha sjungit i rockgrupperna Jamestown Massacre och Survivor. Han lämnade gruppen Survivor på grund av röstproblem. 

Amerikanska musiker
Män
Födda 1953
Levande personer
Nordströmkoncernen

Nordströmkoncernen eller Ab R. Nordström & Co i Lovisa är en finländsk koncern grundad 1925 i sjöfarts- och fiskebranschen. Den grundades av Ragnar Nordström.

Inom bolaget bedrevs kustpassagerartrafik, sillfiske på Atlanten, skeppsmäkleri och lasttrafik med ett tonnage som under mellankrigstiden av Finlands största. 

Under 1960-talet upplöstes koncernen successivt, men Ragnar Nordströms barn fortsatte delvis sina engagemang inom sjöfarten. Oy R. Nordström & Co Ab kvarlever i Lovisa med dotterbolag inom stuveri, skeppsmäkleri och spedition. 

Containerships Ltd Oy i Helsingfors har stärkt sin position inom Östersjöns och Nordsjöns containerbaserade sjöfart. Denna grundades av Veli-Ragnar Nordström 1966. Bakom företaget står det familjeägda moderbolaget Container Finance med Ragnar Nordströms sonson Harri Nordström som chef. Denna grundades 1975. 

Finländsk sjöfart
Don't Bother

Don't Bother är den första singeln från den colombianska sångerskan Shakiras skiva Oral Fixation Vol. 2. Den släpptes i september 2005, och sången handlar om en kvinna som blivit lämnad av sin man för en annan kvinna som är bättre på alla sätt och vis. 

Låten hade någorlunda framgång i Europa, speciellt i Österrike, Tyskland och Italien, där den stannade på topp 10 på listorna i några veckor. Men den floppade totalt i USA, eftersom radiostationer spelade Shakiras tidigare hitsingel "La Tortura" istället för Don't Bother.

Shakira spelade låten live på sin turné, "Oral Fixation Tour" och har även spelat live på många andra ställen, till exempel Nordic Music Awards 2005.

Musiksinglar 2005
Låtar framförda av Shakira
Colombianska sånger
Halv Grek Plus Turk

Halv Grek Plus Turk är en restaurang belägen på Jungfrugatan 33 på Östermalm i Stockholm. Den grundades 1996 av "halv"greken Elias "Saile" Eliasson och turken Uluc "Bullen" Telmen tillsammans med dennes yngre bror Umur Telmen.

Restaurang och kök
Ofta kallad "Grekturken" av sina gäster, har restaurangen genom åren bibehållit sitt koncept att anrätta såväl traditionella som egenskapade orientaliska rätter med recept och inspiration hämtade från den östra delen av Medelhavet. Förutom Grekland och Turkiet även Libanon, Kaukasien och Nordafrika.

Köket är meze från det persiska ordet maze vilket betyder förrätter eller tilltugg. Således finns oliver och vitlök, citron och kryddor representerade i de flesta rätter vilka serveras kalla och/eller varma, separata eller som komplett måltid.

Historia
Halv Grek Plus Turk öppnades ursprungligen redan i början av 1990-talet, då som "matklubb" under namnet Tavernan 1/2 Grek Plus 1 Turk. Lokalen var krogen Felix festvåning i närheten av jazzklubben Fasching på Kungsgatan. I köket arbetade Uluc Telmen och dennes mor Yurdagül Telmen tillsammans med Felix kockar, i matsalen Elias Eliasson. Efter att ha drivit matklubben, redan då kallad Grekturken, under ett par säsonger togs beslutet att temporärt lägga rörelsen på is.

I samband med att Scandic Hotels ägare bestämde sig för att ändra verksamheten i sin restaurang Brända Tomten på Stureplan, kontaktade Erik Videgård, då anställd inom hotellkedjan, Eliasson och Telmen för ett samarbete. De accepterade och tog i sin tur kontakt med Putte Lindgren, dåvarande och nuvarande ägare till restaurang East, om att flytta den från S:t Eriksbron till Stureplan vilket skedde strax därefter. Eliasson började arbeta som barmästare, Telmen som klubbvärd.

Nästa projekt för Telmen kom ett par år senare, 1993, då han var med att öppna rockklubben Gino på Birger Jarlsgatan i Stockholm. Detta bland annat tillsammans med den irländske bandbokaren Harry Byrne och ägarna till restaurangen Tranan respektive PA&Co. Samtidigt arbetade Eliasson tillfälligt inom TV-branschen. 

Eliasson och Telmens diskussioner om att öppna Grekturken igen hade emellertid pågått under åren. Beslutet togs när de 1996 fann en lämplig lokal på Östermalm varpå deras restaurang återinvigdes, nu under namnet Halv Grek Plus Turk. Som köksmästare valdes Claes Claesson, vid den tiden på Gino, som även blev kompanjon till ägarna. Grekturken ägs och drivs i dag av bröderna Uluc och Umur Telmen.

Litteratur
2009 - Meze Maritime (Camilla Thulin och Uluc Telmen) 
2005 - Meze hos Halv Grek Plus Turk (Claes Britton och Christina Britton)

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Östermalm
Restauranger i Stockholm
Företag bildade 1996
Ragnar Nordström

Gustav Ragnar Enos Nordström, född 16 januari 1894 i Lovisa, död 25 december 1982 i Lovisa, var en finländsk militär och skeppsredare.

Nordström anslöt sig till jägarrörelsen 1915 och deltog i finska inbördeskriget 1918, där han sårades vid Tammerfors och förlorade högra armen. Därefter organiserade han tillsammans med Gunnar von Hertzen Aunusexpeditionen. 

Under 1920- och 1930-talen byggde han upp en koncern i sjöfarts- och fiskeribranschen, Nordströmkoncernen. Denna var även en banbrytare för fiskeriet och fiskförädlingen i Petsamo, där den under slutet av 1930-talet arbetade genom Finska fiskeri Ab. Under mellankrigstiden hade företaget Finlands största tonnage. 

Nordström var svuren fiende till bolsjevismen. Efter vinterkrigets utbrott for han till Stockholm och utverkade vapenhjälp till fronten i norra Finland. I början av fortsättningskriget var han med om att skissera upp militärförvaltningen över Östkarelen och innehade under krigets anfallsskede en hög post inom denna. I slutet av augusti 1945 försökte den röda statspolisen gripa honom på hans gård i Övertorneå. Nordström lyckades emellertid ta sig över till den svenska sidan, där han vistades fram till 1948. 

Efter hemkomsten fortsatte han med rederirörelsen, som drabbats hårt av ofärdsåren.

Bibliografi 
 Voitto tai kuolema (1996)

Källor

Externa länkar 
 

Födda 1894
Personer inom Finlands näringsliv under 1900-talet
Finländsk sjöfart
Personer i finska inbördeskriget
Finländska militärer
Avlidna 1982
Män
Personer från Lovisa
Olvi Oy

Olvi Oy är ett finländskt bryggeriföretag grundat 1878 i Idensalmi.

År 1906 inleddes tillverkning även av läskedrycker. Mellan 1991 och 1995 var saft- och syltproducenten Sonkari Oy dotterbolag. Företaget expanderade utomlands. År 1997 köptes ett stort bryggeri i Tartu, 1999 bryggerier i Lettland och Litauen och 2010 i Vitryssland. 

Företaget har cirka 1 000 anställda och är börsnoterad.

Exempel på varumärken

Öl
Olvi
Sandels

Övriga alkoholdrycker
Fizz cider
Sherwood cider
Olvi long drink

Läskedrycker
Olvi läskedrycker
Kane's
Olvi mineralvatten
Teho energidryck

Externa länkar
Olvis webbplats

Externa länkar 
 Olvis webbplats

Finländska bryggerier
Företag bildade 1878
Hjerkinn

Hjerkinn (gammalstavning: Jerkind) är ett samhälle i Dovre kommun, Innlandet fylke. Hjerkinn är en av Norges torraste platser med i genomsnitt 222 mm nederbörd om året . 

Hjerkinn station är Dovrebanens högst belägna station ( meter över havet). Hjerkinn ligger vid Europaväg 6. Hjerkinn flygplats ligger omkring fem kilometer från Hjerkinn i riktning mot Folldal. Bussförbindelse längs riksväg 29 med Folldal och Alvdal i Østerdalen.

Folldal Gruver bedrev gruvdrift på Tverrfjellet till 1993. Det norska försvaret hade i närheten övningsfältet Hjerkinn skjutfält.

Källor

Noter

Orter i Innlandet fylke
Dovre kommun