kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Frottola

Frottola var en populär italiensk sekulär sånggenre under sent 1400-tal och tidigt 1500-tal. Den var den viktigaste och mest utbredda föregångaren till madrigalen. Frottola hade sin höjdpunkt i perioden 1470-1530, efter vilken madrigalen ersatte genren.

Frottola är en generisk term och den har som väntat flera undergenrer, eftersom musikformen användes i hundra år och vidhöll sin oerhörda popularitet under åtminstone hälften av den tiden. Den mest typiska frottolan är skriven för tre eller fyra röster (fler längre fram i tiden), med melodin i den översta stämman; instrumentalt ackompanjemang kan ha förekommit. Sångtexten har som regel rimschemat ABBA för en ripresa (repris, ungefär refräng) och CDCDDA eller CDCDDEEA i dess stanza (strofen), men det förekommer många olika varianter. Troligen kommer den poetiska formen från 1300-talets ballata, men musiken är påverkad av förenklingen som börjar göra sig gällande under slutet av 1300-talet i andra genrer.

Musikaliskt sett undviker frottolan kontrapunktisk komplexitet. Den föredrar homofonisk textur, klara och upprepade rytmer, och ett smalt omfång på melodin. Det var inte bara en viktig föregångare till madrigalen, utan även till mycket annat i barockens musik såsom monodin eftersom den undviker ackordartat ackompanjemang, lägger melodin i den högsta stämman, och visar en första känsla för vad som senare skulle utvecklas till funktionell harmoni.

Mycket litet är känt om hur frottolan framfördes. Samtida noter är ibland skrivna för flera röster, med eller utan anvisningar för luta, enstaka gånger finns noter till ett klaverinstrument bevarade. Frottolan kan ha framförts som solosång till lutspel - med all säkerhet har Marchetto Cara framfört dem så vid Gonzagas hov, vilket framgår av hans berömmelse som lutist, sångare och kompositör av frottola. De kan ha framförts i andra slag av sättningar av röster och instrument också.

De mest berömda kompositörerna av frottola var Bartolomeo Tromboncino och Marchetto Cara, men några av de folkliga sekulära sångerna av Josquin (till exempel Scaramella och El Grillo) är frottola stilistiskt sett fastän de inte betecknats så av kompositören.

Vidare var frottolan en betydande influens till den franska chansonen, vilken också tenderade att vara en lättsam, dansbar och folklig musikform. Många franska kompositörer denna tid for till Italien, antingen för att arbeta i furstehov eller hos påven i Rom. Under tiden de var i Italien kom de i kontakt med frottolan och införde en del av vad de hörde i deras egna sekulära hemlands sånger.

Kompositörer i urval 
Tromboncino och Cara var mycket berömda, men ytterst litet är känt om de övriga kompositörerna av frottola. Många gånger är endast namnen bevarade på grund av att en utgivare av frottola, Petrucci, nämnde dem.

 Bartolomeo Tromboncino
 Marchetto Cara
 Filippo de Lurano
 Michele Pesenti
 Michele Vicentino
 Giovanni Brocco
 Antonio Caprioli
 Francesco d'Ana
 Lodovico Fogliano
 Giacomo Fogliano
 Erasmus Lapicida

Källor 

Renässansmusik
Musikgenrer
Musik i Italien
Sixten Abrahamsson

Sixten Abrahamsson, född 14 januari 1930 i Malungs församling, Kopparbergs län, död 13 januari 1984 i Fässbergs församling, Göteborgs och Bohus län, var en svensk kemist.

Abrahamsson studerade vid Uppsala universitet och blev doktorand hos Gunnar Hägg, som ägnade sig åt röntgenkristallografi och hade vidgat sitt forskningsområde till oorganiska molekyler av biokemiskt intresse. I ett samarbete med Einar Stenhagen kom Abrahamssons avhandlingarbete att ägnas åt undersökningar av strukturen hos fettsyror, och han disputerade för doktorsgraden 1959.

Efter ett år hos Doroty Hodgkin på Oxford University fick Abrahamsson en tjänst vid Göteborgs universitet, dit Stenhagen hade flyttat några år tidigare. 1966 fick han av Medicinska forskningsrådet en personlig tjänst som professor i organisk strukturkemi vid medicinska fakulteten i Göteborg. Hans forskningsgrupp ägnade sig åt studier av sambandet mellan struktur och funktion hos biologiskt aktiva molekyler, senare framför allt biomembraners lipider.

Abrahamsson invaldes 1974 som ledamot av Vetenskapsakademien.

Källor 

Svenska professorer i kemi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1930
Avlidna 1984
Den stora tågplundringen

Den stora tågplundringen () är en amerikansk stum westernkortfilm från 1903 skriven, producerad och regisserad av Edwin S. Porter. I filmens roller ses bland andra Alfred C. Abadie, Broncho Billy Anderson och Justus D. Barnes. Den tolv minuter långa filmen anses vara en milstolpe i filmskapandets historia, där Porter vidareutvecklat sig i jämförelse med hans tidigare film Life of an American Fireman (1903). I filmen används ett antal vid tiden okonventionella nya tekniker och berättargrepp.

Handling 
Två banditer bryter sig in på en järnvägs telegrafkontor, där de under vapenhot tvingar operatören att stoppa ett tåg. De binder sedan fast honom. När tåget stannar bordas det av banditerna, som nu är fyra. Två banditer öppnar en låda med värdesaker med hjälp av dynamit; de andra två dödar en brandman och tvingar ingenjören att stoppa tåget och koppla ifrån loket. 

Banditerna hotar sedan passagerarna på tåget med gevär, för att få deras tillhörigheter. En passagerare försöker fly och blir omedelbart nedskjuten. Banditerna flyr sedan med sitt byte med hjälp av loket och stannar till i den dal där deras hästar hade lämnats.

Under tiden på telegrafkontor kommer operatörens dotter för att servera honom mat och kan då befria honom. Telegrafoperatören rusar sedan in på en offentlig danssammankomst för att berätta om rånet och männen där är snabba med att bilda ett uppbåd som ska ta fast banditerna.

Rollista

Externa länkar 

 

Great Films: Det stora tågrånet

Filmer 1903
Amerikanska westernfilmer
Järnväg på film
Amerikanska stumfilmer
Filmer bevarade i National Film Registry
Defensionskommissionen

Defensionskommissionen var ett utskott till svenska rådet, som under åren 1700-1714 hade högsta ledningen av Sveriges militära angelägenheter under den tid Karl XII vistades utomlands. Kommissionen bestod av åtta rådsherrar.

Defensionskommissionen tillsattes ursprungligen, enligt direktiv från den 7 april 1700, för att yttra sig över en plan för försvar av kusten och norska gränsen under den tid kungen dragit ut i krig mot Danmark. Dess första möte hölls den 10 april samma år. Senare uppdrogs åt utskottet att sköta alla ärenden som rörde armén och flottan, så som anskaffning av folk, vapen, annan nödvändig materiel och proviant. Det var en mycket svår uppgift att tillgodose de enorma behov som den ständiga krigföringen medförde, men defensionskommissionen lyckades utföra sin uppgift mycket väl.

Defensionskommissionen avvecklades genom ett brev från Karl XII daterat den 24 oktober 1713 och dess sista protokoll är från den 23 april 1714. Totalt omfattar protokollet 100 band. Kommissionens uppgifter kom därefter att hanteras av hela rådet.

Källor 

Sverige under stormaktstiden
Sveriges politiska historia
Kommissioner i Sverige
Landskrona stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Landskrona stad. För orten se Landskrona, för dagens kommun, som även den ibland omnämns Landskrona stad, se Landskrona kommun.

Landskrona stad var en stad och kommun i Malmöhus län.

Administrativ historik
Erik av Pommern gav staden stadsprivilegier 1413.

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) från och med den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Staden inkorporerade 1959 Sankt Ibbs landskommun, 1967 Saxtorps och Annelövs församlingar ur Dösjebro landskommun samt 1969 Tofta församling och Asmundtorps församling ur Rönneberga landskommun. 1971 gick staden upp i den då nybildade Landskrona kommun.

Staden hade fram till 1 juli 1967 egen jurisdiktion med magistrat och rådhusrätt. Därefter ingick Landskrona i Landskrona domsagas tingslag som 1971 ombildades till Landskrona domsaga. 

I kyrkligt hänseende hörde staden före sammanslagningar till Landskrona församling.

Sockenkod
När det gäller registrerade fornfynd med mera återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 1291 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering:
Sköld: kvadrerad: I. i blått fält en kunglig krona av guld; II. i fält av silver ett rött krönt lejon, hållande i högra framtassen ett rött svärd och i den vänstra en grön palmkvist; III. i fält av silver ett åt vänster mellan två röda pelare seglande rött skepp på en av en vågskura bildad stam, fyra gånger av vågskuror delad av blått och silver; IV. i blått fält ett ymnighetshorn av guld. Skölden är krönt med en öppen krona av guld, prydd med pärlor och ädla stenar.
Sköldhållare: till höger Prudentia av silver, hållande i högra handen en orm och i den vänstra en spegel, båda av guld; till vänster Justitia av silver med en ögonbindel av guld, hållande i högra handen ett svärd och i den vänstra en våg, båda av guld. Postament av guld.
Förutom det fullständiga vapnet med sköldhållare och postament, må skölden även brukas med eller utan krona.

Landskrona kommunvapen fastställdes 1953 och registrerades hos PRV 1974. Vapnet avbildas första gången i ett brev (1663) från änkedrottning Hedvig Eleonora.

Geografi
Landskrona stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 10,95 km², varav 10,81 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Landskrona stad fanns tätorten Landskrona, som  den 1 november 1960 hade 28 287 invånare. Tätortsgraden i staden var då 98,2 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Se även
Lista över borgmästare i Landskrona

Referenser

Noter

Indelningar i Landskrona kommun
Städer i Sverige
 
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Pinang (delstat)

Pinang (eller Penang, formellt Pulau Pinang) är en delstat i västra Malaysia. Den består av ön Pinang samt, på Malackahalvön, kustregionen Seberang Perai. Därutöver finns det några mindre öar. Befolkningen uppgick till 1 546 800 invånare år 2008, på en yta av 1 048 kvadratkilometer. Det gör den till landets näst minsta delstat till ytan, och den mest tätbefolkade. Den administrativa huvudorten är George Town på ön Pinang, och andra stora städer är Bukit Mertajam, Sungai Ara, Butterworth, Gelugor och Ayer Itam.

Administrativ indelning 
Delstaten är indelad i fem distrikt:
 Barat Daya
 Seberang Perai Selatan
 Seberang Perai Tengah
 Seberang Perai Utara
 Timur Laut

Källor

Externa länkar 

Malaysias delstater
James Furman Kemp

James Furman Kemp, född 1859 i New York, död 1926, var en amerikansk geolog.

Kemp tog examen vid Amherst College 1881 och vid Columbia School of Mines 1884. Han blev filosofie hedersdoktor vid Amherst College 1906 och juris hedersdoktor vid McGill University 1913. Kemp var verksam vid Columbia University och vid delstaten New Yorks och USGS undersökningar av Adirondack Mountains. Han var styreleledamot och vetenskaplig ledare vid New York Botanical Garden (från 1898), och föreläste i geologi vid Johns Hopkins University, Massachusetts Institute of Technology och McGill University. Han blev korresponderande ledamot av Geologiska Föreningen i Stockholm 1911.

Utöver talrika artiklar utgav han Ore Deposits of the United States and Canada (1893; tredje omarbetade upplagan 1900) och Handbook of Rocks (1896; femte upplagan 1911).

Referenser
 Rossiter Johnson, 1906, Kemp, James Furman i The Biographical Dictionary of America vol. 6, American Biographical Society, Boston, sid. 225. På Wikisource.

Amerikanska geologer
Födda 1859
Avlidna 1926
Män
Alumner från Amherst College
Vaxholms stad

För kommunen efter 1971, som också kallas Vaxholms stad i vissa sammanhang, se Vaxholms kommun.

Vaxholms stad var en stad och kommun i Stockholms län.

Administrativ historik
Vaxholms stad fick stadsrättigheter 1652. 

Staden inrättades som kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes. Vaxholm omfattade ursprungligen endast Vaxön. Rindö tillfördes 1913 från Värmdö landskommun.

1 januari 1950 (enligt beslut den 10 december 1948) överfördes till Vaxholms stad från Värmdö landskommun och Värmdö jordregistersocken i kommunalt hänseende och i avseende på fastighetsredovisningen den till Vaxholms församling hörande delen av Värmdö landskommun och jordregistersocken eller öarna Ramsö, Skarpö och Tynningö och Långholmen omfattande en areal av 8,59 km², varav 8,31 km² land, och med 385 invånare.

Den 1 januari 1952 (enligt beslut den 16 mars 1951) överfördes till Vaxholms stad och församling från Östra Ryds landskommun och församling ett obebott område bestående av den nordväst om Vaxön belägna Myrholmen och den söder om Vaxön belägna Pålsundsklippan (den del som inte redan tillhörde staden) omfattande en areal av 0,01 km², varav allt land.

Vaxholms stad ombildades 1971 till Vaxholms kommun. Efter en sammanslagning och sedan utbrytning av Österåkers kommun kom Vaxholms kommun från 1983 att vara större än den kommun som bildades 1971.

Judiciell tillhörighet
Den egna jurisdiktionen med magistrat och rådhusrätt upphörde 1948 då staden lades under landsrätt i Södra Roslags domsaga och Södra Roslags domsagas tingslag.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde staden Vaxholms församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 0109 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950.

Stadsvapnet
Blasonering: Sköld kluven av rött och silver med en av en vågskura bildad stam av motsatta tinkturer samt i främre hälften framstäven av ett från skuran framkommande och på stammen seglande skepp av silver samt i bakre hälften ett på stammen stående rött fästningstorn.

Vapnet fastställdes år 1944.

Geografi
Vaxholms stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 15,37 km², varav 15,08 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1955 omfattade staden den 1 januari 1961 en areal av 16,30 km², varav 16,09 km² land.

Tätorter i staden 1960

Tätortsgraden i staden var den 1 november 1960 84,4 procent.

Befolkningsutveckling

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Referenser

Tidigare kommuner i Stockholms län
Indelningar i Vaxholms kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Städer i Sverige
Finska Akademien

Finska Akademien är en ideell förening för personer som har finländsk anknytning och är verksamma i Sverige. Akademien grundades i Stockholm den 26 november 2001.

Finska Akademiens syfte är att bibringa ledamöterna nyttig kunskap, intressanta kontakter, inspiration och ett lätt hjärta. Akademien står fri från alla ideologier och intresseorganisationer. 

Ämnen som akademien ofta dryftar är konst och kultur, historia och nutid, kreativitet och ledarskap. Akademien sammanträder till seminarier en gång i månaden med undantag för sommaren. 

Finska Akademien har publicerat två antologier Aderton kommentarer om ledarskap 2003 (i finsk utgåva Suomi-Ruotsi johtamismaaottelu) och KOMMUNIKATION Tjugofyra kommentarer av Finska Akademien 2010. 

Hösten 2018 är Finska akademiens ledamöter 73 och närmare 170 seminarier har genomförts.

Externa länkar
Finska Akademiens webbplats
Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 2001
Gabry Ponte

Gabriele "Gabry" Ponte, född 20 april 1973 i Moncalieri, är en italiensk DJ, känd för att varit en av medlemmarna i musikgruppen Eiffel 65.

Ponte har arbetat med bland andra Bliss Team, DJ Gundam, och Sangwara. Ponte har gjort remixer på ett flertal populära danslåtar, däribland Haiduciis Dragostea din tei och Gianni Tognis Giulia. Ponte lämnade Eiffel 65 för att satsa på en solokarriär. 2007 släppte han EP:n "Love Songs in the Digital Age According to Gabry Ponte", som inkluderar den nya låten "the Point Of No Return".

Bland musik han producerat, kan bland annat hiten "Geordie" nämnas, framförd av den italienska sångerskan Stefania Povesan.

Diskografi

EP 
Modern Tech Noises According to Gabry Ponte (2006)
Låtlista
Electro Muzik is Back
U.N.D.E.R.G.R.O.U.N.D.
Love Songs in the Digital Age according to Gabry Ponte (2007)
Låtlista
Now & Forever
The Point of No Return
The Point of No Return (Bufalo & D-Deck Remix)
La Libertà (Hard Love Remix)
Geordie (Eurotrance Remix)

Album 
 Gabry Ponte (2002)
 Dr. Jekyll and Mr. DJ (2004)
 Gabry2o (2008)
 Gabry2o Volume 2 (2009)

Källor

Externa länkar 
 Gabry Ponte, officiell webbplats

Italienska diskjockeyer
Italienska electronicamusiker
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Moncalieri
Västerås stad

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Västerås stad. För orten se Västerås, för dagens kommun, som även den ibland omnämns Västerås stad, se Västerås kommun.

Västerås stad var en stad och kommun i Västmanlands län.

Administrativ historik
Med sitt stadssigill från slutet på 1200-talet är Västerås, (Västra Aros från 1271), och antagen etablering från åtminstone mitten av 1200-talet är Västerås en av Sveriges äldsta städer.

Staden blev en egen kommun, enligt Förordning om kommunalstyrelse i stad (SFS 1862:14) den 1 januari 1863, då Sveriges kommunsystem infördes.

Staden utökades enligt:
1918 inkorporerades Sankt Ilians landskommun och Lundby landskommun.
1946 inkorporerades Badelunda landskommun.
1952 inkorporerades Skerike landskommun.
1967 uppgick Skultuna landskommun, Dingtuna landskommun, Tillberga landskommun och Kungsåra landskommun.
1971 gick staden upp i den då nybildade Västerås kommun.

Staden hade en egen jurisdiktion med en rådhusrätt till 1971 då denna blev en del av Västerås tingsrätt.

Stadsförsamlingen Västerås domkyrkoförsamling hette mellan 1920 och 1961 Västerås församling. 1946 uppgick Sankt Ilians församling i denna.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera så återfinns staden inom ett område definierat av sockenkod 2334 som motsvarar den omfattning staden hade kring 1950, vilken då också innefattade Sankt Ilians socken Lundby socken, Badelunda socken och Skerike socken.

Stadsvapnet
Blasonering: I fält av silver ett blått Mariamonogram, i stammen åtföljd av en röd ros.

Västerås stadsvapen är en gammal symbol som går tillbaka till 1200-talet. Symbolen har använts som sigill sedan 1307. Vapnet fastställdes med nuvarande blasonering av Kungl Maj:t (regeringen) 1939. 1974 registrerades det för den nuvarande kommunen i Patent- och registreringsverket.

Geografi
Västerås stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 132,19 km², varav 131,75 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Västerås stad fanns tätorten Västerås, som hade 76 194 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 98,0 procent. Västerås var 1960 Sveriges femte största tätort, efter Norrköping och före Helsingborg. Vid tätortsavgränsningen den 31 december 2010 var Västerås fortfarande Sveriges femte största tätort.

Politik

Mandatfördelning i valen 1919–1966

Befolkningsutveckling

Se även
lista över borgmästare i Västerås

Referenser

Indelningar i Västerås kommun
 
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Västmanlands län
Mölndals stad

Se även Mölndals kommun, som efter 2004 i vissa sammanhang också kallas Mölndals stad

Mölndals stad var en tidigare kommun i Göteborgs och Bohus län.

Administrativ historik
Mölndals stad bildades 1922 genom ombildning av Fässbergs landskommun, där Mölndals municipalsamhälle inrättats 7 juli 1911.  Mölndals stad ombildades 1971 till Mölndals kommun.

I likhet med andra under 1900-talet inrättade stadskommuner fick staden inte egen jurisdiktion utan ingick till 1955 i Askims, Hisings och Sävedals tingslag och mellan 1955 och 1971 i Askims och Mölndals tingslag.

Mölndals församling bildades 1922 genom en namnändring av Fässbergs församling. Mölndals församling delades 1977 och en del återfick namnet Fässbergs församling.

Sockenkod
För registrerade fornfynd med mera, så definieras området av sockenkod 1582, vilket motsvarar den omfattning staden hade kring 1950. Det innebär att även Fässbergs socken omfattas.

Stadsvapen
Blasonering: En röd sköld med en bjälke av silver, åtföljd ovan av ett kvarnhjul och nedan av en skära, båda av nämnda metall. Vapnet fastställdes av Kungl Maj:t 1924 för Mölndals stad. Efter kommunbildningen registrerade detta hos Patent- och registreringsverket 1974.

Geografi
Mölndals stad omfattade den 1 januari 1952 en areal av 48,00 km², varav 45,57 km² land.

Tätorter i staden 1960
I Mölndals stad fanns del av tätorten Göteborg, som hade 26 428 invånare i staden den 1 november 1960. Tätortsgraden i staden var då 100,0 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1922–1966

Se även
Kronologisk lista över händelser i Mölndals kommun

Referenser

Noter

Indelningar i Mölndals kommun
Städer i Sverige
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Göteborgs och Bohus län
Bo Holmstedt

Bo Roland Holmstedt, född 24 maj 1918 i Karlskrona, död 9 januari 2002, var en svensk läkare och forskare inom toxikologi.

Bo Holmstedt blev medicine licentiat och medicine doktor vid Karolinska institutet 1952, på en doktorsavhandling om nervgasen tabun. Han arbetade vid Försvarets forskningsanstalt från 1948, under åren 1949–1952 som forskningsläkare. Han blev docent i farmakologi vid Karolinska Institutet 1952, blev 1960 laborator i odontologisk farmakologi vid Tandläkarhögskolan, 1964 extra ordinarie professor i toxikologi vid Medicinska forskningsrådet och var professor i toxikologi 1979–1983 vid Karolinska institutet.

Holmstedt invaldes i Vetenskapsakademien 1974 och i Ingenjörsvetenskapsakademien 1978.

Källor 

 
Svenska professorer i toxikologi
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1918
Avlidna 2002
Läkare från Karlskrona
Peder Gavelius

Peder Pedersson Gavelius, född 8 september 1601, död 6 maj 1645 var en svensk rättslärd, borgmästare i Stockholm och talman i Vällovliga borgarståndet.

Biografi
Han var född i Gävle som son till borgaren och rådmannen Peder Hansson och hustrun Ingrid Pedersdotter, och bror till Elias Pedersson Gavelius. Bröderna tog efternamnet Gavelius. Han studerade vid Uppsala, och besökte därefter under tretton års utländska resor ett flertal universitet i Frankrike, Republiken Förenade Nederländerna och Tyskland. Han erbjöds en akademisk lärostol i Jena, som han avböjde, och begavs sig i stället till Frankrike, där han 1634 i Orléans blev juris utriusque doktor.

Återkommen till Sverige blev han assessor i Svea hovrätt, och valdes 1637 till Borgmästare i Stockholms stad, och bevistade flera riksmöten som talman för borgarståndet, innan han dog i Stockholm 1645.

Gavelius var gift med Kerstin Nilsdotter, vars far var rådman i Gävle. Sonen Mårten adlades Cronstedt och sonsonen Carl Gustaf adlades von Gavel.

Källor

Anreps ättartavlor

Noter

Borgarståndets talmän
Stockholms borgmästare
Födda 1601
Avlidna 1645
Män
SBH
Grytan

Grytan är en ort i Brunflo distrikt (Brunflo socken) i Östersunds kommun i Jämtlands län, belägen strax norr om Brunflo, vid E14 och öster om Brunfloviken, som är en del av Storsjön.  Orten räknades tidigare som en småort men utgör istället sedan 2015 en del av tätorten Östersund.

I anslutning ligger det tidigare militära övningsfältet Grytans skjutfält, som också fungerade arbetskompani/interneringsläger under andra världskriget (från januari till oktober 1942) för kommunistiska agitatorer och besvärliga värnpliktiga.

Källor

  

Tidigare småorter i Sverige
Orter i Östersunds kommun
Brunflo distrikt
Solberg, Sörviken och Vålbacken

Solberg, Sörviken och Vålbacken är en av SCB avgränsad småort i Östersunds kommun i Jämtlands län. Småorten omfattar bebyggelse i de sammanväxta byarna Solberg och Sörviken i Brunflo distrikt (Brunflo socken) samt Vålbacken i Lockne distrikt (Lockne socken).

Källor

  

Småorter i Sverige
Orter i Östersunds kommun
Brunflo distrikt
Lockne distrikt
Härke

Härke är en stadsdel i Östersund. som tidigare var en  småort på Frösön i Frösö distrikt (Frösö socken) i Östersunds kommun i Jämtlands län.

Se även
Härke strand, en annan tidigare småort sydväst om Härke.

Källor

Stadsdelar i Östersund
Södra Söre

Södra Söre är en småort i Lits distrikt (Lits socken) i Östersunds kommun i Jämtlands län.

Källor

  

Orter i Östersunds kommun
Småorter i Sverige