kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pärlsolfjäderstjärt

Pärlsolfjäderstjärt (Rhipidura perlata) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pärlsolfjäderstjärten är en 17–18 cm lång flugsnapparliknande tätting med den för släktet karakteristiska solfjäderformade stjärten. Fjäderdräkten är övervägande mörkt skiffergrå, med bruna handpennor och små vita fläckar på vingtäckarna som formar ett vingband. Stjärten är svart med vitspetsade stjärtpennor. 

På strupen och bröstet är den mörkgrå med vita spolstreck som gett arten dess namn, medan flankerna är gråaktig och undergumpen vit. På huvudet syns ett kort ögonbrynsstreck och ett vitt strupsidesstreck. 

Sången är behaglig och består av bubblande toner, i engelsk litteratur återgiven som "chi-ch’ch-chlipchilip-ching", sista tonen ekande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på södra Malackahalvön, Sumatra och Borneo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i orientaliska regionen
Kadavusolfjäderstjärt

Kadavusolfjäderstjärt (Rhipidura personata) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Kadavusolfjäderstjärten är en 15 cm lång typisk medlem av familjen, med tydliga teckningar i ansiktet och på bröstet. Mörkbrunt på huvud, hals och kinder kontrasterar tydligt med två skilda ögonteckningar och vit strupe. Den senare är kantad av ett svart band som separerar strupen från resten av den mer gräddfärgade undersidan. den är mörkbrun på rygg och vingar, medan den långa stjärten är svart med vit spets.

Utbredning och status 
Den förekommer endast i täta snår i strandområden på ön Kadavu i sydvästra Fiji. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar  

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Fiji
Mangrovesolfjäderstjärt

Mangrovesolfjäderstjärt (Rhipidura phasiana) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Mangrovesolfjäderstjärten är en liten och ljust grå flugsnapparliknande fågel. Den är ljusgrå på huvud och rygg, vit på strupe och haka. På bröstet syns ett mycket tunt grått bröstband och på vingarna ett ljust vingband. Under födosök håller den stjärten ofta rest och utbredd. Australisk solfjäderstjärt är större och mörkare och har ett bredare svart bröstband, medan gråbröstad solfjäderstjärt har ett ljusstreckat grått bröst utan bröstband. Den senare saknar även ljust streck bakom ögat.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Aruöarna, sydöstra Nya Guinea (Trans Fly-låglandet) och norra Australien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Asjmjany

Asjmjany (vitryska: Ашмяны) är en stad i Hrodnas voblast i Belarus på gränsen till Litauen.

Historia 
Staden tillhörde ursprungligen storfurstendömet Litauen, men efter Polens delningar i slutet på 1700-talet tillföll staden Ryssland.

Under kejsardömet Ryssland var Asjmjany kretsstad i ryska guvernementet Vilna och hade 7 506 invånare (1900), med en stor judisk befolkning. Efter det Polsk-sovjetiska kriget 1919–1921 tillföll staden Polen, men erövrades av Sovjetunionen 1939 och införlivades då med Vitryska SSR. Åren 1941-44 var staden under nazitysk ockupation och förlorade då större delen av sin judiska befolkning. När Sovjetunionens nya gränser bekräftades efter andra världskriget tvångsförflyttades större delen av stadens polska befolkning till Folkrepubliken Polen.

Kända invånare 
Lucjan Żeligowski (1865-1947), polsk general och politiker;
Felix Dzerzjinskij (1877-1926), polsk-sovjetisk tjekist;
Aleksandr Karsjakevitj (född 1959), sovjetisk handbollsspelare;
Andrej Barbatjinskij (född 1970), vitrysk handbollsspelare.

Se även 
 Städer i Hrodna voblasć
 Belarus städer

Referenser

Externa länkar 

 
Städer i Hrodna voblasć
Roststjärtad solfjäderstjärt

För Rhipidura fuscorufa, se kanelstjärtad solfjäderstjärt

Roststjärtad solfjäderstjärt (Rhipidura phoenicura'') är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Roststjärtad solfjäderstjärt är en 17 cm lång tätting med för familjen typiska solfjäderformade stjärten. Huvudet och ansiktet är sotsvart med ett tunt vitt ögonbrynsstreck. Ryggen är mörkgrå, medan både övergump och stjärt är bjärt rost- eller kastanjebruna. Ovansidan av ingen är mörkare kastanejbrun. På undersidan syns vitt på hake och strupe, grått på övre delen av bröstet och bjärt rostrött i övrigt. Ögat är brunt, näbben och benen svarta. Sången återges i engelsk litteratur som ett "he-tee-tee-tee-oh-weet".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på Java. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Roststjärtad solfjäderstjärt hittas i bergsskogar på mellan 1000 och 2500 meters höjd, vanligen i täta buskar och snår. Där ses den fånga små insekter, framför allt flygande, mestadels i undervegetationen nära marken, men ibland i högre skikt. Den är en frekvent medlem av kringvandrande artblandade flockar.

Häckning 
Arten har noterats häcka mars–maj, i juli och i september. Boet byggs av tunna växtfibrer och kvistar, genomstuckna av ormbunksrötter och täckta av spindelväv. Det placeras ett till tre meter ovan mark i en buske. Däri lägger den två ägg.

Status 
Roststjärtad solfjäderstjärt har en relativt begränsat utbredning och tros minska i antal. IUCN kategoriserar ändå arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Java
Rennellsolfjäderstjärt

Rennellsolfjäderstjärt (Rhipidura rennelliana) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för skogarna på ön Rennell i ögruppen Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Endemiska fågelarter på Salomonöarna
Fåglar i australiska regionen
Rostryggig solfjäderstjärt

Rostryggig solfjäderstjärt (Rhipidura rufidorsa) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rostryggig solfjäderstjärt förekommer på och kring Nya Guinea och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 R. r. rufidorsa – österut i norr till Astrolabe Bay, österut i söder åtminstone till Fly River; även öarna Misool och Yapen 
 R. r. kumusi – östra Nya Guinea (från norra sluttningen av Southeastern Peninsula, men troligen även västerut till Astrolabe Bay)
 R. r. kubuna – östra Nya Guinea utmed sydsluttningen på Southeastern Peninsula

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Rostgumpad solfjäderstjärt

Rostgumpad solfjäderstjärt (Rhipidura rufifrons) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Rostgumpad solfjäderstjärt delas in i 18 underarter med vid utbredning i östra Stilla havet från Marianerna till östra Australien:
 Rhipidura rufifrons torrida – norra Moluckerna (Halmahera, Ternate, Bacan och Obi)
 Rhipidura rufifrons louisiadensis – D'Entrecasteaux-öarna och Louisiaderna
 Rhipidura rufifrons uraniae – Guam (Marianerna)
 saipanensis/mariae-gruppen
 Rhipidura rufifrons saipanensis – Marianerna (Saipan och Tinian)
 Rhipidura rufifrons mariae – Marianerna (Agiguan och Rota)
 Rhipidura rufifrons versicolor – Yap (Karolinerna)
 melaenolaema-gruppen
 Rhipidura rufifrons melaenolaema – Vanikoro i Santa Cruzöarna
 Rhipidura rufifrons utupuae – Utupua (Salomonöarna)
 Rhipidura rufifrons agilis – Santa Cruzöarna utom Vanikoro
 rufofronta-gruppen
 Rhipidura rufifrons commoda – Bougainville, Choiseul och angränsande Salomonöarna
 Rhipidura rufifrons rufofronta – Guadalcanal (Salomonöarna)
 Rhipidura rufifrons granti – centrala Salomonöarna
 Rhipidura rufifrons brunnea – Malaita (Salomonöarna)
 russata/kuperi-gruppen
 Rhipidura rufifrons russata – San Cristóbal (Salomonöarna)
 Rhipidura rufifrons kuperi – Santa Anna (Salomonöarna)
 Rhipidura rufifrons ugiensis – Ugi (Salomonöarna)
 rufifrons-gruppen
 Rhipidura rufifrons intermedia – östra Queensland (Cooktown till gränsen mot New South Wales), flyttar norrut vintertid
 Rhipidura rufifrons rufifrons – sydöstra Australien (nordöstra New South Wales till södra och centrala Victoria), flyttar norrut vintertid

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International melaenolaema-gruppen som en egen art, "vitpannad solfjäderstjärt". Vissa inkluderar pohnpeisolfjäderstjärt (R. kubaryi) i arten.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för melaenolaema-gruppen och resterande underarter var för sig, båda som livskraftiga.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Fåglar i oceaniska regionen
Gråbröstad solfjäderstjärt

För fågelarten Rhipidura rufidorsa, se rostryggig solfjäderstjärt.

Gråbröstad solfjäderstjärt (Rhipidura rufiventris) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

 Utbredning och systematik 
Gråbröstad solfjäderstjärt förekommer i de östra delarna av indonesiska övärlden österut via Nya Guinea med omgivande öar och söderut till norra Australien. Den delas normalt in i hela 20 underarter med följande utbredning:
 Rhipidura rufiventris obiensis – Obi i norra Moluckerna
 Rhipidura rufiventris bouruensis – Buru i södra Moluckerna
 assimilis-gruppen
 Rhipidura rufiventris assimilis – Tayanduöarna och Kaiöarna i södra Moluckerna 
 Rhipidura rufiventris finitima – Tiur och Watubelaöarna i södra Moluckerna
 Rhipidura rufiventris cinerea – södra Moluckerna, på öarna Seram, Ambon och Boano
 Rhipidura rufiventris tenkatei – Roti som tillhör Små Sundaöarna
 rufiventris-gruppen
 Rhipidura rufiventris rufiventris – östra Små Sundaöarna, på Semau, Timor och Jaco
 Rhipidura rufiventris pallidiceps – Wetar i östra Små Sundaöarna)
 Rhipidura rufiventris hoedti – östra Små Sundaöarna, på Sermata, Moa, Leti, Romang och Damar
 Rhipidura rufiventris kordensis – på Biak
 Rhipidura rufiventris nigromentalis – Vanatinai (Tagula) och Misima som tillhör Louisiadeöarna
 setosa-gruppen
 Rhipidura rufiventris vidua – Kofiau
 Rhipidura rufiventris gularis – Nya Guinea, Yapen samt på Boigu i norra Torres sund
 Rhipidura rufiventris gigantea – Lihiröarna och Tabaröarna i Bismarckarkipelagen
 Rhipidura rufiventris tangensis – Boang i Bismarckarkipelagen
 Rhipidura rufiventris mussai – St Matthiasöarna  i Bismarckarkipelagen
 Rhipidura rufiventris setosa – Bismarckarkipelagen på öarna Niu Ailan, Lavongai och Dyaul
 Rhipidura rufiventris finschii – Bismarckarkipelagen, på Niu Briten och Duke of York-öarna)
 Rhipidura rufiventris niveiventris – Amiralitetsöarna
 Rhipidura rufiventris isura – Broome i Western Australia till Cape York och floden Burdekin

 En art – eller åtta? 
Sedan 2016 urskiljer Birdlife International i stort sett underartsgrupperna som egna arter, enligt följande:
 "Obisolfjäderstjärt" (R. obiensis)
 "Burusolfjäderstjärt" (R. bouruensis)
 "Kaisolfjäderstjärt" (R. assimilis, inklusive finitima)
 "Seramsolfjäderstjärt" (R. cinerea)
 "Rotisolfjäderstjärt" (R. tenkatei)
 Timorsolfjäderstjärt (R. rufiventris i begränsad mening, inklusive pallidiceps)
 "Bandasolfjäderstjärt" (R. hoedti)
 "Nordlig solfjäderstjärt" (R. isura inklusive setosa-gruppen)

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN följer Birdlife Internationals uppdelning i åtta arter och bedömer hotstatus för dessa var för sig, alla som livskraftiga.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Manussolfjäderstjärt

Manussolfjäderstjärt (Rhipidura semirubra) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Manussolfjäderstjärten är en 15 cm lång solfjäderstjärt i rödbrunt, svart och vitt. Ovansidan är roströd med mörkare vingar och vitspetsad mörk stjärt. Den har vidare svart ögonmask och bröstband som kantar vit strupe. På nedre delen av bröstet syns svarta fläckar. Resten av undersidan är otecknat beigefärgad. Sången är tunn och gnisslig.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer på Manus, San Miguel, Tong och intilliggande Amiralitetsöarna. IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Amiralitetsöarna
Blå solfjäderstjärt

Blå solfjäderstjärt (Rhipidura superciliaris) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Blå solfjäderstjärt är en rätt liten fågel med lång stjärt som den ofta pumpar upp och ner. Fjäderdrälten är matt blåfärgad, med ljusare buk. Den liknar flera andra blåfärgade flugsnapparliknande fåglar som korttofsad monark, långtofsad monark och azurmonark, men blå solfjäderstjärt är mörkare blå med kontrasterande ljusblått på ögonbrynsstreck, stjärt och i en fläck på vingen. Sången består av en något fallande serie med medelhöga stigande visslingar som ökar i volym. Även ett vasst "wik!" kan höras.

Utbredning och systematik 
Blå solfjäderstjärt delas in i tre underarter:
 R. s. superciliaris – förekommer i Filippinerna (Basilan och halvön Zamboanga i norra Mindanao)
 R. s. apo – förekommer i Filippinerna (sydöstra Mindanao)

Tidigare betraktades samarsolfjäderstjärt utgöra en underart till blå solfjäderstjärt.

Levnadssätt 
Svarthuvad solfjäderstjärt hittas i bergsskogar. Där födosöker den i undervegetationen efter insekter. Den slår ofta följe med kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Burusolfjäderstjärt

Burusolfjäderstjärt (Rhipidura superflua) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergsskogar på ön Buru (södra Moluckerna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Buru
Makirasolfjäderstjärt

Makirasolfjäderstjärt (Rhipidura tenebrosa) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i bergstrakter på ön Makira i Salomonöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Endemiska fågelarter på Makira
Fåglar i australiska regionen
Sulawesisolfjäderstjärt

Sulawesisolfjäderstjärt (Rhipidura teysmanni) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sulawesisolfjäderstjärt delas in i två underarter:
 R. t. toradja – förekommer i bergstrakter på norra, centrala och sydöstra Sulawesi
 R. t. teysmanni – förekommer på berget Lompobattang (sydvästra Sulawesi)

Tidigare behandlades taliabusolfjäderstjärten (Rhipidura sulaensis) som underart till sulawesisolfjäderstjärten, och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar sulaensis i bedömningen.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Johannes Elias Teijsmann (1808-1882), holländsk botaniker, upptäcktsresande i Ostindien, samlare av specimen och föreståndare för Buitenzorg Gardens på Java 1831-1869.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Indonesien
Sotsolfjäderstjärt

Sotsolfjäderstjärt (Rhipidura threnothorax) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Sotsolfjäderstjärt delas in i två underarter:
 Rhipidura threnothorax threnothorax – förekommer på Nya Guinea, Aruöarna, Waigeo, Salawati och Misool
 Rhipidura threnothorax fumosa – förekommer på Yapen (Nya Guinea)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Solfjäderstjärtar
Fåglar i neotropiska regionen
Sapayoa

Sapayoa (Sapayoa aenigma) är en sydamerikansk tätting som numera placeras som ensam art i familjen Sapayoidae.

Utbredning och systematik 
Sapayoan förekommer från tropiska centrala Panama till Colombia och nordvästligaste Ecuador.

Släktskap 
Sapayoan behandlades länge som en avvikande medlem av manakinerna eller tyrannerna, båda liksom sapayoan amerikanska fågelfamiljer. DNA-studier har dock visat att de nog istället är närmast släkt med afrikanska och asiatiska arter i familjen brednäbbar (Eurylaimidae). Tidvis har den därför förts dit, men efter senare studier har den lyfts ut till den egna familjen Sapayoidae.

Utseende och levnadssätt 
Sapayoan är en liten olivfägad fågel, något blekare under och gulaktig på strupen. I beteende och rörelsemönster påminner den om en större, mer långstjärtad och mer brednäbbad version av en manakinhona. Den trivs i skogars undervegetation, gärna intill raviner och små vattendrag. Där ses den parvis eller i artblandade flockar. Sapayoan lever av frukt eller fångar insekter bladverket eller i luften. Fågeln bygger sitt päronformade bo med sidoentré hängande från en gren, ofta över ett vattendrag.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Referenser

Externa länkar 

Fåglar i neotropiska regionen
Blånötväcka

Blånötväcka (Sitta azurea) är en fågel i familjen nötväckor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blånötväckan gör skäl för sitt namn med en omisskännlig, gnistrande blå fjäderdräkt. Den har vidare mörkt huvud, ljus ögonring, vitt på strupe och bröst och mörkkantade ljusblå fjädrar på vingen. Bland lätena hörs mjuka "tip", plötsliga "whit", tunna "sit" och hårdare "chit" som kan förlängas i serier eller till en drill. Även tunna och gnissliga "zhe" och nasala ”snieu" kan höras.

Utbredning och systematik 
Blånötväckan förekommer i Sydostasien. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Sitta azurea expectata – förekommer på Malackahalvön och Sumatra
 Sitta azurea nigriventer – förekommer på västra Java
 Sitta azurea azurea – förekommer på östra Java

Släktskap 
DNA-studier visar att blånötväcka bildar en grupp med filippinnötväcka (S. oenochlamys), rödnäbbad nötväcka (S. frontalis) och möjligen gulnäbbad nötväcka (S. solangiae).

Levnadssätt 
Blånötväckan föredrar bergsskogar där den på nötväckemanér ses klättra upp och nerför stammar, ofta i smågrupper. Den slår ofta följe med artblandade flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och fragmentering, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats, men den beskrivs som ganska vanlig till vanlig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Nötväckor
Fåglar i orientaliska regionen
Rödbröstad nötväcka

Rödbröstad nötväcka (Sitta canadensis) är en nordamerikansk tätting i familjen nötväckor.

Utseende 
Rödbröstad nötväcka är en relativt liten nötväcka med en kroppslängd på endast 11 centimeter. Den kännetecknas av blekorange undersida, ett mörkt ögonstreck och vitt ögonbrynsstreck. Liksom andra nötväckor är ryggen ostreckat blågrå och den korta stjärten har ett svartvitt mönster.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i nordamerikanska barrskogar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa, med endast tre fynd: en hane hittad död på Island 21 maj 1970, en ung hane Holkham, Norfolk, Storbritannien 13 oktober 1989 och en ungfågel, möjligen hona, återigen på Island 24 januari 2021.

Släktskap 
Rödbröstad nötväcka tillhör en grupp nötväckor som alla är relativt små samt har svart panna och vit ögonbrynsstreck, allra närmast släkt med kinesisk nötväcka (S. villosa) och korsikansk nötväcka (S. whiteheadi), på lite längre håll den hotade kabylnötväckan (S. ledanti) samt Krüpers nötväcka (S. krueperi).

Levnadssätt

Habitat 
Rödbröstad nötväcka återfinns i barrskog bestående av gran, ädelgran, tall, hemlock lärk och jättetuja. Östliga populationer trivs i skog med mer inslag av lövträd, som asp, björk, poppel, ek, lönn och Tilia americana. Vintertid kan den ses i trädgårdar, buskmarker, parker och planteringar.

Föda 
Sommartid intar fågeln mest insekter och andra leddjur som skalbaggar, spindlar, tvestjärtar, myror, spindlar och larver. Höst och vinter går födan över till barrträdsfrön som den kan ha sparat från tidigare år. De kan också ses vid fågelmatningar och föredrar då jordnötter, solrosfrön och talg.

Häckning 
Båda könen hjälps åt att hacka ur sitt bo i ett dött träd, företrädesvis asp. Detta arbete kan ta upp till 18 dagar. Honan konstruerar sedan en bädd av gräs, bark och barr som fodras med fjädrar, päls och finare gräs. Den har setts stjäla bomaterial från andra fåglar som bergtita eller dvärgnötväcka. Slutligen samlar båda könen kåda från barrträd som den sen applicerar kring mynningen med hjälp av en bit bark, troligen för att hålla predatorer eller konkurrenter borta. Under bobygget är rödbröstad nötväcka aggressiv mot andra fåglar och jagar bort både husgärdsmyg, vitbröstad nötväcka och dunspett.

I boet lägger honan två till åtta ägg som ruvas i tolv till 13 dagar. Ytterligare knappt tre veckor senare är ungarna flygga.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 20 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Nötväckor
Fåglar i nearktiska regionen