kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Marksanering

Marksanering och jordrening, efterbehandling av förorenad mark, innebär att med olika behandlingsåtgärder göra förorenad mark användbar för exempelvis bostadsändamål. I exempelvis Nederländerna, Danmark och USA, har marksanering (engelska: soil remediation) förekommit i 20-30 år.

Saneringsmetoder 
Petroleum- och PAH-förorenade massor behandlas framgångsrikt biologiskt genom så kallad biologisk behandling (bioremediering). Det kan ske utan att jorden flyttas, genom att den ympas lämpliga bakterie- eller svampkulturer, gödslas för att gynna bakterieaktiviteten eller insås med växter, till exempel fodergetruta, vilkas rotsystem gynnar petroleumnedbrytande mikroorganismer. 

Biologisk behandling kan också ske med den så kallade Biosanmetoden (på plats, eller på annan plats genom att jorden flyttas) vilken innebär att jordmassor läggs upp i "limpor" om 4 000-5 000 ton vardera. Mikroorganismer (bakterier och svampar) sköter nedbrytningen av kolväten. Syre, näring och vatten är viktigt. Det tar 2-12 månader att behandla jorden med denna metod, beroende på föroreningsgraden. Behandlingstiden är något längre för PAH (polyaromatiska kolväten). 

Tungmetallhaltiga massor kan med fördel genomgå jordtvätt. Materialet genomgår sortering i olika partikelstorlekar (grovsten-, sand- och grusfraktioner). Materialet skrubbas och i slutändan kommer ett finkornigt lerliknande material ut. Denna filterkaka innehåller höga koncentrationer av föroreningar och deponeras i klass 1-deponi. Sand-- och grusfraktionerna har ofta halter understigande MKM eller KM (renat och återvunnet material kan återanvändas i olika anläggningsprojekt enligt uppställda regler). KM och MKM avser benämningarna känslig markanvändning och mindre känslig markanvändning enligt Naturvårdsverkets rapport 4638. Med KM avses massor lämpliga för t.ex. bostadsområden. Med MKM avses massor för t.ex. industriområden och täckning av deponier. 

Termisk avdrivning innebär att materialet hettas upp till ca 400-500 grader Celsius. Vid denna temperatur förångas PAH, som därefter förbränns i en så kallad efterbrännkammare. Ballastmaterial kan ofta återanvändas. Metoden är effektiv men dyr, innebär höga etableringskostnader och med tveksam miljönytta. Det åtgår stor mängd dieselolja per ton jord vilket ger betydande utsläpp av fossilt koldioxid.

I svårare föroreningsfall kan deponi eller förbränning tillämpas.

Se även
Marksanering i Sverige
Dränering
Extraktion
Flotation
Fytoremediering
Kompostering § Sanering

Miljövård
Miljöteknik
Avfallshantering
Återvinning
Tjärasfalt
Jord
Frank Maxwell Andrews

Frank Maxwell Andrews, född 3 februari 1884 i Nashville, död 3 maj 1943 i Fagradalsfjall, var general i USA:s armé och räknas som en av grundarna av USA:s flygvapen.

Basen Andrews Air Force Base är namngiven efter honom.

Referenser 

Generaler i USA:s armé
Amerikanska flygare
Personer från Nashville
Födda 1884
Avlidna 1943
Män
Till havs

Till havs är en dikt av den finlandssvenska poeten Jonatan Reuter (1859–1947), med inledningsorden "Nu blåser havets friska vind".

Tonsättningar 
 År 1917 tonsatte Jean Sibelius texten för manskör. Den ingår i "Fem sånger för manskör" (opus 84). Sången finns insjungen av Akademiska sångföreningen på cd:n För ögonblicket, Lunds studentsångare på cd:n Sköna maj och av Ylioppilaskunnan Laulajat på cd:n The Voice of Sibelius.
 År 1922 tonsattes sången av Gustaf Nordqvist som en del av "Tre sånger" för soloröst och piano eller orkester. Sången var ett av Jussi Björlings paradnummer.

Referenser

Externa länkar
Till havs - inspelning där Jussi Björling framför Gustaf Nordqvists tonsättning.
Avsnitt ur filmen Resan till dej (1953), där Jussi Björling sjunger Gustaf Nordqvists tonsättning..

Sånger 1917
Sånger 1922
Verk av Jean Sibelius
Sånger för manskör
Finländska dikter
Stelmužė-eken

Stelmužė-eken (litauiska: Stelmužės ąžuolas) är en uråldrig ek som står vid byn Stelmužė i Utena, Litauen. Eken har en diameter på 3,5 m och är cirka 23 m hög. Man tror att den är minst 1500 år, kanske så mycket som 2000 år, det är dock inte möjligt att bestämma ekens exakta ålder eftersom den innersta kärnan är borttagen.

1960 blev eken ett naturminnesmärke i Litauen.

Källor

Externa länkar 
 Turist info om Stelmužės eken och utförligare på litauiska
 Träddatabas i litauen på litauiska

Naturskydd i Litauen
Litauens geografi
Utena län
Enskilda ekar
Cornelis de Jager

Cornelis "Kees" de Jager, född 29 april 1921 i Den Burg i Noord-Holland, död 27 maj 2021 i Den Burg, var en nederländsk astronom, som sysselsatt sig främst med solen och stjärnornas spektra. Han arbetade vid SRON (Space Research Organization Netherlands) i Utrecht.

Han promoverades 1952 hos Marcel Minnaert vid universitetet i Utrecht. År 1974 erhöll han Karl-Schwarzschild-medaljen från Astronomische Gesellschaft för sitt arbete Dynamik von Sternatmosphären, 1984 Jules Janssens pris och 1988 Royal Astronomical Societys guldmedalj. Cornelis de Jager är medlem av Committee for the Scientific Investigation of Claims of the Paranormal.

Asteroiden 3798 de Jager är uppkallad efter honom.

Källor

Externa länkar 
 Webbplats

Nederländska astronomer
Nederländska fysiker
Astrofysiker
Nederländska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Utrecht
Mottagare av Jules Janssens pris
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Astronomer under 1900-talet
Fysiker under 1900-talet
Nederländska forskare under 1900-talet
Hundraåringar
Födda 1921
Avlidna 2021  
Män
Personer från Noord-Holland
Alumner från Utrechts universitet
Erika Ullberg

Anna Erika Ullberg, född 5 juli 1978 i Vattlång, Nordanstigs kommun, är en svensk tidigare socialdemokratisk regionpolitiker. Under 2011 blev hon trafiklandstingsråd i opposition och vice ordförande i SL och Waxholmsbolaget. Oktober 2014 blev hon gruppledare för Socialdemokraterna och oppositionslandstingsråd i Stockholms läns landsting, nuvarande Region Stockholm, med ansvar för finansfrågor. I denna roll gjorde hon sig känd som en ihärdig kritiker av det borgerliga landstingsstyrets sätt att hantera uppförandet av sjukhuset Nya Karolinska Solna. 2015 tog Ullberg plats i styrelsen för Sveriges Kommuner och Regioner, och 2017 valdes Ullberg till ordförande för storregionala Mälardalsrådet. 

Under våren 2019 aviserade Erika Ullberg att hon ville lämna sina politiska uppdrag och i september lämnade hon över till sin efterträdare Aida Hadžialić. 

Ullberg har varit vice ordförande i Stockholms läns socialdemokratiska partidistrikt och har genomgått Socialdemokraternas högsta ledarutbildning (steg 4). Ullberg har studerat vid Södertörns högskola och är fil. kand. i statsvetenskap. Mellan 2007 och 2010 arbetade hon som kommunikationschef för Svenska Gasföreningen. Under mandatperioden 2002–2006 var Ullberg pressekreterare på Utbildnings- och kulturdepartementet. Mellan 2000 och 2002 var hon politisk redaktör för Folkbladet i Östergötland.

2013–2014 genomgick Ullberg talangutvecklingsprogrammet Novare Future Leaders. 

Ullberg gick med i SSU som 16-åring och har varit vice ordförande i Stockholms läns SSU-distrikt. Hon har även bakgrund i Socialdemokratiska studentförbundet (S-studenter) och var bland annat initiativtagare till och första ordförande i Sapere Aude, studentklubben på Södertörns högskola. Härtill har hon varit redaktör för S-studenters förbundstidning Libertas.

Ullberg är gift med politikern Emil Högberg.

Noter

Externa länkar
Erika Ullberg (S), Stockholms läns landsting

Svenska socialdemokrater
Svenska landstingsråd
Födda 1978
Kvinnor
Levande personer
Jordnötsallergi

Jordnötsallergi är en födoämnesöverkänslighet mot ämnen i jordnötter. I Sverige är omkring 2 % drabbade (2017) vilket innebär att den är ganska vanlig. Det finns inga kända behandlingsmetoder och till skillnad från andra allergier finns inget som tyder på att den växer bort om ett barn blivit allergiskt.

En del allergiker kan drabbas av svåra symptom och anafylaktiska reaktioner redan av små mängder. Det är vanligt att allergiker känner sig drabbade av allergin bara genom att de känner doften och det har föranlett åtgärder ifall allergin kan vara luftburen. Till exempel har skolor och flera flygbolag slutat servera och saluföra jordnötter, och uppmanar alla passagerare att inte ha med jordnötter. Det är inte vetenskapligt påvisat att allergenerna, som är tyngre än andra luftburna allergener som pollen, är luftburna och kan ge allvarliga reaktioner den vägen. Uppgifterna tas ändå på stort allvar och det finns passagerare som avstår från att gå ombord om de inte garanteras nötfria kabiner och andra allergiker som nekats tillträde eftersom de inte kunnat visa att deras allergi inte är luftburen.

Jordnötter är en baljväxt, och därför är jordnötsallergi distinkt från nötallergi, men det finns ökad risk för allergi mot till exempel sojaprotein.

Symptom 

Vid jordnötsallergi reagerar bland annat antikroppar som immunoglobulin E med att släppa ut histaminer, vilket leder till att blodkärlen utvidgas och luftvägarna stryps.

Symptomen kan innefatta:
 kräkning
 diarré
 nässelutslag
 angioödem
 akuta magsmärtor
 atopiskt eksem
 astma
 anafylaxi

Anafylaxi kan vara ett livshotande tillstånd om det inte behandlas, då det kan medföra andnöd, blodtrycksfall och hjärtstillestånd.

Orsaker 

Den exakta orsaken till jordnötsallergi är inte känd. En studie från 2003 hittade inget samband med jordnötter i moderns kost under graviditet och amning. Andra studier har visat att ju tidigare ett barn utsätts för jordnötter, desto mindre är risken för allergi.

Referenser 

Födoämnesallergi
Cesare Donati

Cesare Donati, född 1826, död 1913, var en italiensk författare.

Donati, som var ämbetsman och tidskriftsredaktör, var även flitig författare av noveller och romaner, bland vilka märks novellen Per un gomitolo (1850), novellsamlingarna Foglie secche (1884) och Storie bizzarre (1888) samt romanen Rivoluzione in miniatura (1876).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Italienska författare
Födda 1826
Avlidna 1913
Män
Kexholms SK

Kexholms SK är en sportklubb från Åseda. Verksamheten är mestadels inriktad på orientering.

Klubben grundades år 1954 i Kexholm, alltså området söder om järnvägarna i Åseda. Korrekt uttal av klubbnamnet är med tje-ljud, som i kil; alltså inte med k-ljud, som i kille. Namnet torde inte ha något att göra med bakverket Kex. Internt betecknas klubben ofta med förkortningen KSK. 

Klubben sköter elljusspåret i Åseda på uppdrag av Uppvidinge kommun, och det är ideella i föreningen som ser till så att där finns skidspår när det finns snö.

Arrangemang

Orientering 
Klubben har stått som arrangör för flera stora tävlingar:
 Lång-DM Småland (2015)
 Medarrangör till Tiomila (2014)
 Sydsvenska 7-mannabudkavlen (2011)
 Medarrangör till O-Ringen (2009)
 Natt-DM Småland (2005)
 Sydsvenska mästerskapen (1999)
 Sydsvenska 7-mannabudkavlen (1989)
 Dag-DM Småland (1986)
 Natt-DM Småland (1979)
 Sydsvenska mästerskapen (1978)
Klubben arrangerar lokala träningstävlingar, kallade Uppvidingekarusellen, två gånger om året, i samarbete med grannklubben Alstermo IF. Sedan 2017 arrangeras även Åseda Motionsorientering på onsdagar under stora delar av sommarhalvåret. Naturpasset arrangeras årligen, liksom träningsverksamhet för barn och ungdom.

Tävlingsframgångar

Orientering 
 1966 blev Kexholms SK trettonde lag i Smålandskavlen. Det är klubbens största stafettframgång i seniorsammanhang. I laget ingick Ingemar Erlandsson, Elof Eriksson, Lars Karlsson, Evert Fransson och Lars Ljungqvist. Två gånger har Kexholms SK vunnit Smålands DM i budkavleorientering i klassen H12: 1978 genom Peter Mattsson, Jonas Mattsson och Ola Malmquist, och 2002 genom Oskar Ljungqvist, Ludwig Ljungqvist, Jonathan Andersson och Pontus Johansson.
 Sedan många år är stafetten Tjoget årets stora kraftsamling i klubben. År 2010 nådde man sitt hittills bästa resultat, med en, i sammanhanget passande, tjugondeplacering.
 Vid O-ringen i Sälen 2008 segrade Ludwig Ljungqvist i sin H14-klass. Klubbens första seger i O-ringen tog Olle Olofsson i Skåne 1970. Ett stort antal individuella DM-guld i veteranklasser har tagits genom främst Karl-Axel Melkersson, Elof Eriksson och Anna Ekbring.
 Olle Olofsson fortsatte med en framgångsrik elitkarriär i Hagaby GoIF, och bröderna Oskar och Ludwig Ljungqvist i IK Hakarpspojkarna. Alla dessa tre fostrades i Kexholms SK.

Övriga idrottsgrenar 
Kexholms SK har genom åren, i större eller mindre omfattning, bedrivit följande idrotter utöver orientering: längdskidor, skidorientering, löpning, mountainbikecykling, innebandy, bordtennis och gång. Under 1950-talet förekom även ishockey och fotboll på ungdomsnivå.

Externa länkar 
 www.kexholmssk.se

Orienteringsklubbar i Småland
Oliver P. Echols

Oliver Patton Echols, född 4 mars 1892, död 15 maj 1954, var en amerikansk general under andra världskriget.

Referenser 

Amerikanska generaler
Födda 1892
Avlidna 1954
Män
Gravsatta på Arlingtonkyrkogården
Personer i USA under andra världskriget
Generaler i USA:s armé
Amerikanska officerare
Amerikanska militärer under 1900-talet
Alumner från United States Army Command and General Staff College
Alumner från University of Virginia
Alumner från Virginia Polytechnic Institute and State University
Augusta av Hessen-Kassel, hertiginna av Cambridge

Augusta av Hessen-Kassel, född den 25 juli 1797 i Kassel, död den 6 april 1889 på St James's Palace i London, var en tysk prinsessa som gifte sig 1818 med brittiske prins Adolf, hertig av Cambridge. Hon var dotter till lantgreve Fredrik III av Hessen-Kassel och Caroline av Nassau-Usingen.

Augusta gifte sig med Adolf i maj 1818 i Kassel och sedan ännu en gång på Buckingham Palace i april. Äktenskapet arrangerades eftersom det brittiska kungahuset då var i starkt behov av nya potentiella arvingar. Hon levde i Hannover med maken, där han var brittisk vicekung, från 1818 till 1837, och spelade då rollen som vicedrottning. Hon gav 1827 tillstånd att en by, Augustendorf, fick sitt namn efter henne. 1837 upplöstes unionen mellan Storbritannien och Hannover, och familjen flyttade tillbaka till London. Hon blev änka 1850, och avled 1889.

Barn 
 Prins George, hertig av Cambridge (1819-1904) gift med Louisa Fairbrother, mrs Fitzgeorge (1816-1890)
 Prinsessan Augusta av Cambridge (1822-1916), gift med storhertig Fredrik Vilhelm av Mecklenburg-Strelitz (1819-1904)
 Prinsessan Mary Adelaide av Cambridge (1833-1897), gift med prins (sedermera hertig) Franz, hertig av Teck (1837-1900) och mor till drottning Mary av Storbritannien.

Referenser
 
 Edwards, Anne, "Matriarch - Queen Mary and the House of Windsor", 1984

Noter

Externa länkar

Födda 1797
Avlidna 1889
Kvinnor
Brittiska prinsessor genom giftermål
Personer från Kassel
Silver Star

Silver Star är det tredje högsta militära  dekoration som kan tilldelas någon i USA:s väpnade styrkor för tapperhet i strid . Ursprungligen hette utmärkelsen Citation Star och infördes 1918. Sedan 1932 kan utmärkelsen tilldelas någon postumt.

Några mottagare
Wesley Clark 
Charles Durning
Alexander Haig
Sterling Hayden
John Kerry 
George Marshall 
John McCain 
Audie Murphy
Oliver North
Mike O'Callaghan
George S. Patton 
Norman Schwarzkopf
Jim Webb
Chuck Yeager

Legalt 
I USA är det ett federalt brott att på något sätt antyda att man tilldelats Silver Star, om man inte faktiskt tilldelats utmärkelsen, och kan leda till ett års fängelse och upp till  dollar i böter.

Referenser

Noter

Externa länkar

Amerikanska militära utmärkelser
Alexander Michailovitj Dondukov-Korsakov

Alexander Michailovitj Dondukov-Korsakov, född 12 september 1822, död 15 april 1893, var en rysk furste, militär och politiker.

Dondukov-Korsakov deltog som ung officer i fälttågen i Kaukasus och blev 1855 regementschef vid kavalleriet. Han tog avsked som generallöjtnant 1863 men återinträdde i tjänst 1868 och förde under 1877-78 års krig befälet över 13:e armékåren. 1879 blev Dondukov-Korsakov generalguvernör i det nya furstendömet Bulgarien, där han blev synnerligen populär. På grund av hans storbulgariska strävanden motsatte sig dock tsaren hans val till furste. Dondukov-Korsakov var 1880 generalguvernör i Charkiv, 1881 i Odessa och 1882-90 i Kaukasus.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Ryska guvernörer
Ryska generaler
Ryska furstar
Bulgariska politiker under 1800-talet
Födda 1822
Avlidna 1893
Män
Margot Borgström

Margot Ellen Gunborg Borgström, född 2 maj 1916 i Nyköpings västra församling i Södermanlands län,, död 22 oktober 2012 i Täby församling i Stockholms län, var en svensk keramiker och sångtextförfattare. Hon har skrivit de svenskspråkiga texterna till bland annat musikstyckena till I Wanna Live och Don't Be Cruel (to a Heart That's True).

Källor

Noter

Födda 1916
Svenska sångtextförfattare
Kvinnor
Avlidna 2012
Personer från Nyköping
Nord SS.11

SS.11 är en fransk pansarvärnsrobot som utvecklades av Nord Aviation (sedermera Aérospatiale) som ett tyngre komplement till SS.10. Den kom bland annat att se tjänst i Sverige under beteckningen Robot 52.

Historia
Utvecklingen av SS.11 påbörjades 1953 under ledning av ingenjören Jean Bastien-Thiry (som senare dömdes till döden för mordförsök på Frankrikes president Charles de Gaulle). Till skillnad från SS.10 var SS.11 huvudsakligen tänkt att användas från fordon och senare även från helikoptrar, flygplan och mindre stridsfartyg.

Första gången SS.11 användes i strid var 1956 under Algerkriget där den avfyrades från flygplan mot rebellernas befästningar i bergen. Trådstyrningen ställde till problem och gjorde att robotarna bara kunde avfyras av långsamma flygplan. Franska armén beslutade då att robotarna i stället skulle bäras av helikoptrar av typen Alouette II vilket gjorde den till världens första stridshelikopter.

År 1961 köpte USA:s armé in SS.11 för att ersätta den nedlagda Dart-roboten. Roboten fick beteckningen AGM-22 och kunde bäras av helikoptern UH-1 Iroquois samt av lätta hjulfordon. Roboten användes i begränsad omfattning under Vietnamkriget, men den var svår att styra och användes huvudsakligen för träning och utveckling av ny taktik.

År 1966 utvärderade Frankrikes flotta en marin version av roboten mot sjömål ombord på patrullbåten La Combattante. Roboten som fick beteckningen SS.11M blev en framgång och exporterades till ett flertal olika länder, bland annat till Sverige.

Under Falklandskriget använde britterna den flygburna varianten AS.11 som beväpning på Westland Scout-helikoptrar. 14 juni 1982 anföll fyra Scout-helikoptrar argentinska ställningar sydväst om Port Stanley. Av tio avfyrade robotar träffade nio sitt mål.

Användning i Sverige 
Modellen SS.11M kom att köpas in av Sverige med beteckningen Robot 52, kort Rb.52. Den kom att användas i kustartilleriet och i armén. Eftersom roboten hade så högt genomslag (över 550 mm genomslag vinkelrät mot valsat homogent pansar på alla avstånd) så gjordes det försök att montera roboten på stridsvagnar. Två kända försöksvagnar gjordes och bestod av en Strv 81 och en Strv 74 med tre externt monterade robotramper på tornet.

Varianter
SS.11 Ursprungsmodell.
SS.11B Moderniserad variant där radiorören är utbytta mot transistorer.
SS.11M Marin variant.
AS.11 Variant avsedd att avfyras från flygplan och helikoptrar.

Se även
Nord SS.10
Nord SS.12

Källor

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Franska pansarvärnsrobotar
Franska sjömålsrobotar
Fransk krigsmateriel under kalla kriget
Brittisk krigsmateriel under kalla kriget
SS.11
Hugo Donellus

Hugo Donellus eller Doneau, född 23 december 1527, död 4 maj 1591, var en fransk jurist.

Donellus blev 1551 professor i Bourges, och måste som ivrig kalvinist efter Bartolomeinatten 1572 fly till Genève. Han blev 1575 professor i Heidelberg, 1579 i Leiden samt 1588 vid Altdorfs universitet. Donellus var sin tids främst rättsvetenskapliga systematiker och begreppsdanare. Hans huvudverk är Commentarii de jure civili (5 band, 1589 ff.) En ny upplaga i 16 band utgavs 1801-1834.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska jurister
Födda 1527
Avlidna 1591
Män
Antonio Francesco Doni

Antonio Francesco Doni, född 1513, död 1574, var en italiensk författare.

Doni irrade som munk från den ena staden till den andra och författade en mängd bisarra skrifter, innehållande en brokig lärdom som de bio-bibliografiska La libraria (1550) och La seconda libraria (1551). Hans litterära fejd med Pietro Aretino väckte mycket uppseende.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Italienska författare
Födda 1513
Avlidna 1574
Män
Household Cavalry

Household Cavalry består av två kavalleriregementen tillhörande Storbritanniens armé: Life Guards samt Blues and Royals.

Household Cavalry består egentligen av två olika delar: ett beridet ceremoniregemente (Household Cavalry Mounted Regiment) i London och Windsor samt ett pansarregemente (Household Cavalry Regiment) i Bulford Camp på Salisburyslätten i Wiltshire i sydvästra England.

Ceremoniella uniformen utgörs av scharlakansröd vapenrock och vit fjäderplum i pickelhuva (för Life Guards) och mörkblå vapenrock och röd fjäderplum i pickelhuva (för Blues and Royals).

Bakgrund
Household Cavalry har traditioner som härstammar sedan 1660 och agerar som den regerande monarkens ceremoniella livvakt vid parader. Även om de sedan 1990-talet formellt tillhör samma organisation, Household Cavalry Mounted Regiment upprätthåller de olika traditioner från deras respektive föregångare. I Household Cavalry ingår även Household Cavalry Band som är en beriden militärmusikkår.

Tillsammans med fem infanteriregementen (Grenadier Guards, Coldstream Guards, Irish Guards, Scots Guards samt Welsh Guards) i Foot Guards utgör Household Cavalry komponenterna i Household Division.

Förbandets stallar i London är Knightsbridge Barracks, belägna på den södra sidan av Hyde Park, drygt en kilometer från Buckingham Palace.

Se även
 Horse Guards
 King's Troop, Royal Horse Artillery (ceremoniförband med ridande artilleri)
 Kyrassiär
 Royal Mews (brittiska hovstallet)
 State Opening of Parliament
 Trooping the Colour
 Wellington Barracks

Referenser

Noter

Externa länkar
 Household Cavalry

Storbritanniens armé
Kavalleriregementen
HMS Sigrun (A256)

HMS Sigrun var ett tvättbytesfartyg som tillhörde den svenska marinen. Fartyget byggdes av Falkenbergs Varv, och levererades till marinen i början av oktober 1961. Till en början var hon avsedd att bli en civil ståltrålare, men under byggnationen specialbyggdes hon för uppgiften att snabbt kunna betjäna ett örlogsfartyg med tvättbyte. Fartyget var 32 meter långt och 9 meter brett, och de två dieselmotorerna på 185 hästkrafter vardera gav henne en fart av 12 knop. Besättningen bestod av en fartygschef samt 12 underbefäl och meniga. Sigrun kunde följa kustflottan vart som helst runt kusten vilket innebar att de större fartygen sparade in mycket gångtid, då man själva inte var tvungen att gå till de fasta bytescentralerna för att byta ut sin tvätt.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Svenska trängfartyg under kalla kriget
Fartyg sjösatta 1961
Fartyg byggda i Falkenberg
Henri Doniol

Jean Henri Antoine Doniol, född den 20 april 1818 i Riom (departementet Puy-de-Dôme, död den 19 juni 1906 i Paris, var en fransk historiker.

Doniol blev underprefekt 1848, men avskedades 1850 på grund av republikanska åsikter. Han blev prefekt 1871 och direktör för nationaltryckeriet 1882. År 1890 blev Doniol ledamot av Institut de France. Bland hans arbeten märks Histoire des classes rurales en France (1857, 2:a upplagan 1865), La révolution française et la féodalité (1874, 3:e upplagan 1883) och Histoire de la participation de la France à l'établissemet des États-Unis d'Amérique (6 band, 1886–1899). Sistnämnda verk belönades 1890 med Gobertska priset.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
  

Franska historiker
Historiker under 1800-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska ämbetsmän under 1800-talet
Personer från Riom
Födda 1818
Avlidna 1906
Män
Svensk uppslagsbok