kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dave Baksh

Dave Baksh, David Nizaam Baksh, född 26 juli 1980 i Ajax i Ontario, är en kanadensisk gitarrist i musikgruppen Brown Brigade. I maj 2006 lämnade han gruppen Sum 41 för att spela med sin kusin i Brown Brigade, då han kände att Sum 41 inte hade samma "sound" som han hade. 

Kanadensiska gitarrister
Födda 1980
Män
Levande personer
Personer från Ajax, Ontario
Kanadensiska musiker under 1900-talet
Kanadensiska musiker under 2000-talet
Walls of Jericho

Walls of Jericho kan syfta på:

 Walls of Jericho – engelsk benämning på den mur som fanns i staden Jeriko, se Jerikos murar
 Walls of Jericho (musikgrupp) – amerikansk metalcore-grupp från Detroit
 Walls of Jericho (musikalbum) – musikalbum av Helloween utgivet 1985
Anita Skorgan

Anita Skorgan, född 13 november 1958 i Göteborg, är en norsk sångare och låtskrivare. Skorgan har deltagit i Eurovision Song Contest fyra gånger som sångare, en gång i bakgrundskören och en gång som textförfattare och kompositör. Dessutom har hon varit med i norska Melodi Grand Prix tolv gånger.

Hon har varit gift med sångaren Jahn Teigen 1984–1987.

Diskografi (urval)
Album
 Til en venn (1975)
 Du er nær meg (1976)
 Tänk på mej (1976)
 Young Girl (1977)
 Speider...Si det med toner (1978)
 Anita Skorgan (1978)
 Ingen vei tilbake (1979)
 Krama dej (1979)
 De fineste (1980)
 Pastell (1981)
 Cheek to Cheek (med Jahn Teigen) (1983)
 Karma (1985)
 White Magic (1986)
 Basic (1990)
 Julenatt (1994)
 Gull (2001)
 Julenatt (2008)
 Hele veien (2009)
 På gyllen grunn (2011)
 La høsten være som den er (2013)

Singlar på norska singellistan
"Casanova" (1977, #4)
"Oliver" (1979, #6)
"Adieu" (med Jahn Teigen) (1982, #3)
"Friendly" (med Jahn Teigen) (1983, #2)

Källor

Externa länkar

Store Norske Leksikon: Anita Skorgan

Kvinnor
Födda 1958
Norska sångare
Levande personer
Norska låtskrivare
Artister som representerat Norge i Eurovision Song Contest
Deltagare i Eurovision Song Contest 1977
Deltagare i Eurovision Song Contest 1979
Deltagare i Eurovision Song Contest 1982
Norska musiker under 1900-talet
Norska musiker under 2000-talet
Musiker från Göteborg
Pearls Before Swine

För den tecknade serien, se Pärlor för svin (tecknad serie)

Pearls Before Swine var ett amerikanskt band som spelade psykedelisk folkmusik. Bandet skapades av Tom Rapp år 1965, i Melbourne, Florida. Bandet hade kontrakt med  skivbolaget ESP-Disk och spelade in One Nation Underground som sålde över 200 000 exemplar. På grund av manager- och kontraktsproblem, så blev dock albumet ingen större ekonomisk framgång, trots försäljningssuccén. Skivan följdes upp av antikrigsalbumet Balaklava (1968) och bandet fortsatte att släppa album och turnera till 1970-talet.  Rapp drog sig sedan tillbaka från musiken 1973 och blev advokat i västra Pennsylvania. 1997 framträdde han på nytt, på  musikfestivalen Terrastock i Providence, Rhode Island. Han framträdde där med sin sons band, Shy Camp. 1999 började han spela in musik igen, med albumet A Journal of the Plague Year.

Medlemmar
Tom Rapp – gitarr, sång (1965–1974, död 2018)
Wayne Harley – autoharpa, banjo, mandolin, vibrafon, oscillator (1965–1969)
Lane Lederer – basgitarr, gitarr, mässinginstrument, sång (1965–1968)
Roger Crissinger – orgel, cembalo, synthesizer (1965–1967)
Jim Bohannon – orgel, piano, clavinet, marimba (1968)
Jim Fairs – gitarr, celesta (1969) 
Elisabeth Rapp – sång (1969–1972)
Mike Krawitz – piano (1971)
Gordon Hayes – basgitarr (1971)
Jon Tooker – gitarr (1971, död 2008)
Morrie Brown – basgitarr (1971)
Robbie Merkin – piano (1971)
David Wolfert – gitarr (1971)
Art Ellis – flöjt (1971–1974, död 2017)
Bill Rollins – basgitarr, cello (1971–1974)
Harry Orlove – gitarr, banjo (1971–1974)

Diskografi

Studioalbum
 One Nation Underground (1967, ESP-Disk)
 Balaklava (1968, ESP-Disk)
 These Things Too (1969, Reprise)
 The Use of Ashes (1970, Reprise)
 City of Gold (1971, Reprise) ("Thos." (Tom) Rapp/ Pearls Before Swine)
 Beautiful Lies You Could Live In (1971, Reprise) (Tom Rapp / Pearls Before Swine)
 Familiar Songs (1972, Reprise) (Tom Rapp, soloalbum)
 Stardancer (1972, Blue Thumb) (Tom Rapp, soloalbum)
 Sunforest (1973, Blue Thumb) (Tom Rapp / Pearls Before Swine)
 A Journal Of The Plague Year  (1999, Woronzow) (Tom Rapp, soloalbum)

Livealbum
 Live Pearls (inspelad 1971, utgiven 2008, WildCat Recording)

Samlingsalbum
 Constructive Melancholy  (1999, Birdman)  (CD-samling med låtar släppta genom Reprise Records, 1969-72)
 Jewels Were The Stars  (2003, Water)  (4CD-box med de första fyra albumen på Reprise) 
 The Wizard of Is  (2004, Water)  (2CD-samling från livespelningar, med mera)
 The Complete ESP-Disk Recordings (2005) (de två ESP-albumen på en CD)

Singlar
 "Morning Song" / "Drop Out!" (1967, ESP-Disk)
 "I Saw The World" / "Images Of April" (1968, ESP-Disk)
 "These Things Too" / "If You Don't Want To" (1969, Reprise)
 "Suzanne" / "There Was a Man" (1969, Reprise)
 "The Jeweller" / "Rocket Man" (1970, Reprise)
 "Marshall" / "Why Should I Care?" (1972, Blue Thumb)

Källor

Referenser

Externa länkar

Artikel om Pearls Before Swine och Tom Rapp på Washington Post
A Journal of the Plague Year på AllMusic

Amerikanska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1965
Psykedeliska musikgrupper
Tom Rapp

Thomas Dale "Tom" Rapp, född 8 mars 1947 i Bottineau i North Dakota, död 11 februari 2018 i Melbourne i Florida, var en amerikansk sångare, gitarrist och låtskrivare. Han är främst känd som ledaren för Pearls Before Swine, ett band som var aktiva främst under 1960-talet och spelade psykedelisk folkrock.

Rapps första soloalbum, Familiar Songs, släpptes 1972 och var en samling demoinspelningar som skivbolaget gav ut utan Rapps vetskap. Han gav ut ytterligare två soloalbum, Stardancer (1972) och Sunforest (1973), innan han i slutet av 1970-talet drog sig tillbaka från musiken och utbildade sig till advokat. Han gjorde comeback i slutet av 1990-talet och gav 1999 ut albumet A Journal of the Plague Year.

Diskografi
Soloalbum

Källor

Externa länkar

Biografi av Mark Brend
Diskografi på discogs.com

Födda 1947
Amerikanska sångare
Amerikanska gitarrister
Män
Personer från Bottineau County
Amerikanska låtskrivare
Avlidna 2018
Fishnet

FishNet-grafer är en teknisk analysmetod för att studera aktiers och andra finansiella instruments rörelse över tiden, och utläsa relevanta stöd- och motståndsnivåer.

FishNet är, av dess upphovsman och utvecklare CeGe von Reis, registrerat varumärke för FishNet analysmetoder, metodbeskrivningar och grafiska redovisningar. CeGe von Reis (1948-2017) var även känd som redaktör för finansdebattsidan VCW där han ibland även skrev FishNet-analyser under sin privata signatur CGvR.

Den vanligast förekommande FishNet-grafen byggs upp av ett stort antal medelvärdespunkter, vilka med fördel kan bindas samman av exempelvis glidande medelvärdeskurvor vilka ger en god grafisk bild. Det är inte de glidande medelvärdeskurvorna i sig som analyseras (vilket är en vanlig missuppfattning), utan alla enskilda medelvärdespunkternas samverkan i kluster till speciella formationer och strukturer som utmärker analysmetoden.

Externa länkar 
Officiell webbplats
Axier.se : Teknisk analys med litteratur om fishnet. Jonas Forsman har skrivit boken "FishNet, en unik teknik" som behandlar grunderna i hur man analyserar en börskurs med hjälp av FishNet-metoden.

Teknisk analys
Min ponny

Min ponny är en barnsång på svenska med text och musik av Gullan Bornemark.

Inspelningar
En inspelning gjordes på singeln "Gumman i lådan" med Gullan Bornemark själv och hennes barn Eva och Sven tillsammans med Malmö snurrorkester. Black Ingvars spelade in sin version på albumet Sjung och var glad med Black-Ingvars 1997.

Källor

Fotnoter

Hästar
Svenska barnvisor
Svenskspråkiga sånger
Galon

Galon kan syfta på:

Galoner – ett dekorativt band på en uniform
Galonväv – en plastbelagd textilväv
Hawkwind

Hawkwind är ett brittiskt space rock-band bildat 1969 som Hawkwind Zoo. I deras musik finns förutom spacerock även inslag av progressiv rock, psykedelisk musik och tidig hårdrock. Hawkwind har genom åren haft många olika sättningar och medlemmarna har kommit och gått. Sångaren, låtskrivaren och gitarristen Dave Brock är den ende gruppmedlemmen som varit med hela tiden. Bland annat var Lemmy Kilmister medlem i bandet innan han 1975 bildade Motörhead. 1972 fick bandet en mindre hit med "Silver Machine" som antagligen är deras mest kända låt.

Diskografi
Studioalbum
Hawkwind (1970)
In Search of Space (1971)
Doremi Fasol Latido (1972)
Hall of the Mountain Grill (1974)
Warrior on the Edge of Time (1975)
Astounding Sounds, Amazing Music (1976)
Quark Strangeness and Charm (1977)
25 Years On (1978) (som Hawklords)
PXR 5 (1979)
Levitation (1980)
Sonic Attack (1981)
Church of Hawkwind (1982)
Choose Your Masques (1982)
Zones (1983) (studioalbum/livealbum)
This is Hawkwind - Do Not Panic (1984) (live)
The Chronicle of the Black Sword (1985)
The Xenon Codex (1988)
Space Bandits (1990)
Electric Tepee (1992)
It is the Business of the Future to be Dangerous (1993)
Alien 4 (1995)
White Zone (1995) (som  Psychedelic Warriors)
In Your Area (1997) (studioalbum/livealbum)
Distant Horizons (1997)
Spacebrock (2000) (soloalbum av Dave Brock)
Take Me to Your Leader (2005)
 Take Me To Your Future (2005)
 Blood of the Earth (2010)
 Onward (2012)
 Stellar Variations (Som  Hawkwind Light Orchestra) (2012)
 The Machine Stops (2016)
 Into The Woods (2017)
 Road To Utopia (2018)
 All Aboard The Skylark (2019)
 Carnivorous (Som  Hawkwind Light Orchestra) (2020)
 Somnia (2021)

Livealbum
Space Ritual (1973) 
Live Seventy Nine (1980) 
Live Chronicles (1986)
Palace Springs (1991)
The Business Trip (1994)
Love in Space (1996)	
Yule Ritual (2001)
Canterbury Fayre 2001 (2002)	
Knights of Space (2008)
Space Ritual Live (2015)
At The Roundhouse (2017)
Acoustic Daze (2019)

Samlingsalbum
Roadhawks (1976)
Masters of the Universe (1977)
Repeat Performance (1980)
Angels of Death (1986)
Spirit of the Age (1988)
Stasis (The UA Years 1971 – 1975) (1990)
Tales from Atom Henge (1992)
Epocheclipse – 30 Year Anthology (1999)
Epocheclipse – The Ultimate Best Of (1999)
Masters of Rock (2002)
The Collection (2006)
Spirit of the Age (2008)
The Dream Goes On (2008)
Parallel Universe (2011)
Spacehawks (2013)

EPs
The Earth Ritual Preview (1984)
Decide Your Future (1993)
Quark, Strangeness and Charm (1994)
Area S4 (1995)

Singlar (topp 100 på UK Singles Chart)
"Silver Machine" / "Seven By Seven" (1972) (#3)
"Urban Guerrilla" / "Brainbox Pollution" (1973) (#39) 
"Shot Down in the Night (Live)" / "Urban Guerrilla (Live)" (1980) (#59)

Externa länkar

Officiell webbplats
Hawkwind på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska rockgrupper
Brittiska progressiva rockgrupper
Psykedeliska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1969
San Lorenzo de El Escorial

San Lorenzo de El Escorial är en stad och kommun i den autonoma regionen Madrid, Spanien. Kommunen är belägen i nordvästra delen av regionen, på Sierra de Guadarramas sydöstra sluttning, vid foten av Monte Abantos och Las Machotas, 47 km från Madrid. Kommunen kallas populärt för El Escorial de Arriba (”Övre El Escorial”) för att skilja den från den närliggande kommunen El Escorial, som i sin tur kallas El Escorial de Abajo (”Nedre El Escorial). Befolkningen uppgick år 2017 till 18 024 invånare. I San Lorenzo de El Escorial ligger slottet (klostret) El Escorial, sedan 1984 upptaget på Unescos världsarvslista och minnesmonumentet Valle de los Caídos.

Historia 
Samhället grundades vid tiden för Karl III av Spanien på 1700-talet och bildades som kommun på 1800-talet, då man fick sin första borgmästare. Kommunen uppstod genom delning av El Escorial, där Filip II i slutet av 1500-talet uppförde klostret El Escorial och med tillägg av närliggande gårdar bildade det kungliga området San Lorenzo de El Escorial och El Escorial (Real Sitio de San Lorenzo de El Escorial y El Escorial var en hybrid med särskild jurisdiktion). I den avskilda kungliga delen låg de viktigaste byggnaderna och områdena, inklusive klostret, som nu alltså återfinns i San Lorenzo de El Escorial.

Ekonomi 

Turism, restaurangverksamhet och handel är de viktigaste ekonomiska näringarna i San Lorenzo de El Escorial. Kommunen är ett av de mest betydande turistmålen i den autonoma regionen Madrid. Besökarna består främst av genomgångsturism, med Madrid som utgångspunkt. Antalet övernattande turister är obetydligt, vilket gäller även för andra monumentala städer i regionen, som Alcalá de Henares, Aranjuez och Chinchón.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar 

Orter i regionen Madrid
Kommuner i regionen Madrid
Jill Gascoine

Jill Gascoine, född 11 april 1937 i Lambeth, London, död 28 april 2020 i Los Angeles, Kalifornien, var en brittisk skådespelerska.

För svensk TV-publik är hon mest känd från TV-serierna Onedinlinjen (1976–1979) och som den kvinnliga polisen Maggie i Kommissarie Maggie (The Gentle Touch) (1980–1984).

År 1984 valdes hon till årets populäraste TV-personlighet i Storbritannien.

I sitt andra äktenskap var hon från 1986 och fram till sin död 2020 gift med skådespelaren Alfred Molina.

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska skådespelare under 1900-talet
Brittiska TV-skådespelare
Skådespelare från London
Födda 1937
Avlidna 2020 
Kvinnor
Seventh Tour of a Seventh Tour

Seventh Tour of a Seventh Tour var Iron Maidens turné i samband med albumet Seventh Son of a Seventh Son 1988. 

Turnén pågick mellan maj och december 1988 med totalt 102 konserter, av 105 planerade.  

Scenproduktionen följde albumomslagets tema med arktiska isberg.

Veckorna innan den egentliga turnépremiären i Kanada den 13 maj 1988 gjorde bandet tre hemliga klubbspelningar under namnet "Charlotte and the Harlots", två på Empire i Köln och en på L'Amour i New York. Turnén sågs av fler än två miljoner konsertbesökare, och i augusti var bandet huvudakt på Monsters of Rock i Donington Park med en festivalpublik på 107 000, den hittills största i festivalens historia. 

Live spelades keyboardinslagen av Michael Kenney, som arbetade som bastekniker åt Harris. Han fick artistnamnet "The Count" och bar mask och svart cape då han skymtade bakom scenen.

Sverige 
Två konserter gavs i Sverige under Europaturnén: 30 september på Hovet i Stockholm och 1 oktober i Scandinavium i Göteborg. Stockholmskonserten hade en publik på 8 000.

Maiden England 1988 
Konsertfilmen Maiden England spelades in i Birmingham under slutet av turnén, och släpptes 1989 med titeln Maiden England som VHS och senare som limiterad CD. 2013 släpptes en nyutgåva på CD och DVD.

Maiden England 2012-2014 
Den retrospektiva Maiden England-turnén 2012-2014 var till stor del baserad på den ursprungliga Seventh Tour of a Seventh Tour.

Låtlista
Moonchild (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
The Evil That Men Do (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
The Prisoner (The Number of the Beast, 1982)
Infinite Dreams (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
The Trooper (Piece of Mind, 1983)
Can I Play With Madness (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
Heaven Can Wait (Somewhere In Time, 1986)
Wasted Years (Somewhere In Time, 1986)
The Clairvoyant (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
Seventh Son Of A Seventh Son (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
The Number of the Beast (The Number of the Beast, 1982)
Hallowed Be Thy Name (The Number of the Beast, 1982)
Iron Maiden (Iron Maiden, 1980)
Run To The Hills (The Number of the Beast, 1982)
Running Free (Iron Maiden, 1980)
Sanctuary (Sanctuary / Iron Maiden, 1980)

Variationer
Wrathchild (Killers, 1981) Spelades av och till, exempelvis på Sverige-konserterna 30/9 + 1/10.
Killers (Killers, 1981) Spelades från 18/11 till 12/12. 
22 Acacia Avenue (The Number of the Beast, 1982) Spelades från 4/8 till 10/9.
Die With Your Boots On (Piece of Mind, 1983) Spelades från 18/11 till 12/12.
Still Life (Piece of Mind, 1983) Spelades från 18/11 till 12/12.
2 Minutes to Midnight (Powerslave 1984) Spelades i USA och på festivalspelningar i Europa.

Nya länder
Grekland

Banduppsättning
 Steve Harris – Bas
 Dave Murray – Gitarr
 Bruce Dickinson – Sång
 Nicko McBrain – Trummor 
 Adrian Smith – Gitarr, sång

Källor
maidenfans.com - Seventh Tour of a Seventh Tour

Noter 

Iron Maidens konsertturnéer
Konsertturnéer 1988
Frank Hopkins

Frank Hopkins, född 1865, död 1951, var en amerikansk cowboy.

Han ska enligt egen utsago ha deltagit i över 400 långdistanslopp för hästar och vunnit ett stort antal av dem. Filmen Hidalgo (2004), döpt efter den häst Hopkins red, är den påstått sanna historien om ett långdistanslopp Hopkins ska ha ridit genom den arabiska öknen, men sanningshalten i Hopkins påståenden är tveksamma. Han kämpade i hela sitt liv för de vilda mustangerna och dog vid 86 års ålder.

Amerikanska ryttare
Födda 1865
Avlidna 1951
Män
Charlotta Flinkenberg

Maria Charlotta Flinkenberg, född Gustafsson den 17 januari 1971, arbetar inom förlagsbranschen. Hon var tidigare chefredaktör på tidningarna Frida, Veckorevyn (under 2001) och Chic (2008–2012). Flinkenberg är nu förlagsredaktör på Aller Media.

Bibliografi

Referenser 

Svenska författare
Svenska chefredaktörer
Kvinnor
Födda 1971
Levande personer
No Prayer on the Road

No Prayer on The Road är Iron Maidens turné i samband med albumet No Prayer for the Dying 1990–1991.

I stil med albumet och som en direkt motreaktion till Seventh Son-eran frångick scenproduktionen de storslagna 1980-talsproduktionerna, och bandet uppträdde i jeans och läder istället för spandex. Istället för fantasy- och science fiction-scenerier bestod scendekoren av Marshall-högtalare.

Turnén var den första Iron Maiden-turnén med den nya gitarristen Janick Gers. Gers tog över alla Smiths gitarrsolon och lade även till en ny egen bit i slutet av 22 Acacia Avenue.

Turnén hade premiär i Milton Keynes, England den 19 september 1990 och avslutades i Toulon i Frankrike den 21 september 1991, med totalt 110 konserter av 119 planerade.

Sverige 
Två konserter gavs i Sverige under Europaturnén: 9 november i Scandinavium i Göteborg och 10 november på Hovet i Stockholm. Biljettpriset för en läktarplats var 190 kr.

Låtlista 
Intro: 663 Squadron Theme (1964)
 Tailgunner (No Prayer for the Dying, 1990)
 Public Enema Number One (No Prayer for the Dying, 1990)
 Wrathchild (Killers, 1981)
 Die With Your Boots On (Piece of Mind, 1983)
 Hallowed Be Thy Name (The Number of the Beast, 1982)
 22 Acacia Avenue (The Number of the Beast, 1982)
 Holy Smoke (No Prayer for the Dying, 1990)
 The Assasin (No Prayer for the Dying, 1990)
 No Prayer for the Dying (No Prayer for the Dying, 1990)
 Hooks In You (No Prayer for the Dying, 1990)
 The Clairvoyant (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)
 2 Minutes to Midnight (Powerslave 1984)
 The Trooper (Piece of Mind, 1983)
 Heaven Can Wait (Somewhere In Time, 1986)
 Iron Maiden (Iron Maiden, 1980)
 The Number Of The Beast (The Number of the Beast, 1982)
 Bring Your Daughter...To the Slaughter
 Run to the Hills (The Number of the Beast, 1982)
 Sanctuary (Sanctuary / Iron Maiden, 1980)

Variationer 
 The Prisoner (The Number of the Beast, 1982)  Spelades på Roskildefestivalen 1991 och på ytterligare tre konserter i september 1991.
 The Evil That Men Do (Seventh Son of a Seventh Son, 1988)  Spelades på Roskildefestivalen 1991 och på ytterligare tre konserter i september 1991.

Nya länder 
 Irland

Medlemmar 
 Steve Harris – Bas
 Dave Murray – Gitarr
 Bruce Dickinson – Sång
 Nicko McBrain – Trummor
 Janick Gers – Gitarr

Källor 
 maidenfans.com - No Prayer on the Road

Noter 

Iron Maidens konsertturnéer
Konsertturnéer 1990
Konsertturnéer 1991
Giuseppe Sinopoli

Giuseppe Sinopoli, född 2 november 1946 i Venedig, död 20 april 2001 i Berlin, var en italiensk dirigent och kompositör. Sinopoli studerade komposition för Karlheinz Stockhausen. År 1984 blev han utnämnd som ledare för Philharmonia Orchestra och år 1992 för Staatskapelle Dresden. Sinopoli gjorde sig känd som operadirigent, speciellt av italienska verk och senromantiska tyska verk, bland annat Richard Strauss och Arnold Schönbergs tidiga produktion, och han har bland annat dirigerat vid Bayreuthfestspelen under 15 säsonger mellan 1985 och 2000.  Sinopoli dog medan han dirigerade Giuseppe Verdis Aida vid Deutsche Oper i Berlin.

Sedan 2005 anordnas varje år i oktober en festival, som Taormina Arte tillägnar Giuseppe Sinopoli, som var konstnärlig ledare för detta kulturevenemangs musiksektor från 1989 till 1997. Giuseppe Sinopoli-festivalen är ett evenemang som inte enbart hyllar Sinopoli som musiker och dirigent, utan även som tonsättare, läkare, arkeolog och intellektuell person, med ett program som omfattar musik, teater, litteratur och konst, med symposier, utställningar, publikationer och naturligtvis även konserter. I festivalen deltar varje år landets främsta orkestrar. 

Första gången Giuseppe Sinopoli-festivalen hölls bildades Sinopoli Chamber Orchestra, i samarbete med Messinas musikkonservatorium "Arcangelo Corelli", en musikensemble där unga talanger omväxlande med elever och lärare från musikkonservatoriet i Messina deltar, och som huvudsakligen framför kompositioner av Giuseppe Sinopoli.

Referenser

Noter

Födda 1946
Avlidna 2001
Italienska dirigenter
Män
Alumner från Paduas universitet
Berlin-Tempelhofs flygplats

Berlin-Tempelhofs flygplats (tyska: Flughafen Berlin-Tempelhof) var den äldsta av Berlins tre storflygplatser, öppnad 1923 och av arkitekten Norman Foster kallad The Mother of all Airports. Efter en utredning som startade 1995 fastställde man slutligen att flygplatsen skulle läggas ner den 30 oktober 2008. Berlin-Schönefelds flygplats samt Berlin-Tegels flygplats tog över trafiken 2008-2020. Från år 2020 är det Berlin Brandenburgs flygplats som har hand om trafiken.

Historik 
Flygplatsen började byggas 1923 på en plats som tidigare varit exercisplats för preussiska och tyska trupper. Flyget kom hit 1909 i samband med att fransmannen Armand Zipfel gjorde en flygdemonstration här som senare följdes upp av en demonstration av Orville Wright. Det var Tysklands transportministerium som initierade byggandet av Tempelhof. År 1926 grundades det tyska flygbolaget Lufthansa där. Tempelhof utvecklades till en av sin tids stora flygplatser med Croydon Airport i London och Le Bourgets flygplats i Paris som motsvarigheter i Europa. 

Tempelhofs flygplats är känd för sin tidstypiska, klassicistiska arkitektur som utformades av Ernst Sagebiel 1934. Byggnaden stod slutligen klar 1941 och skapades i en tid när man förväntade en kraftigt ökande flygtrafik. Den var tänkt att passa in i det av Albert Speer planerade Welthauptstadt Germania. Det gulaktiga stenmaterialet ger ett mycket påkostat intryck, liksom det stora torget framför entréen, där flygelbyggnader vid båda sidorna i bågform vidgar sig. Vissa delar av flygplatsen och dess byggnader kommer att klassas som byggnadsminne.

Under Berlinblockaden 1948–1949 var Tempelhof den viktigaste flygplatsen i Berlins luftbro. Till minne av insatserna som gjordes av allierat flyg reste man monumentet Platz der Luftbrücke utanför flygplatsen. 

De sista två flygplanen som startade från Tempelhof startade den 30 oktober 2008 klockan 23.58 lokal tid, samtidigt på de parallella banorna 27 R och 27 L, var D-CDLH (typ Junker 52) och D-CXXX (typ DC-3). Det sista anropet från D-CDLH var "Delta Charlie Delta Lima Hotel, Auf Wiedersehen".

Efter nedläggningen har Tempelhof fått ny användning som plats för mässor, bland annat Clean Tech World och modemässan Bread & Butter. I byggnader finns även en av Berlins polisdirektioner. Det stora öppna fältet har blivit ett rekreationsområde för berlinarna med bland annat drakflygning som ett populärt inslag. De yttre delarna av detta område kommer delvis att bebyggas.

Bilder

Se även 
 Berlin Brandenburgs flygplats
 Berlin-Schönefelds flygplats (idag Terminal 5 på Berlin Brandenburgs flygplats)
 Berlin-Tegels flygplats (Nedlagd 2020, ersatt av Berlin Brandenburgs flygplats)
 Platz der Luftbrücke 
 Berlinblockaden 
 Västberlins luftkorridor

Referenser

Externa länkar 

 City-Airport Tempelhof 
 Berliner Flughafengesellschaft 
 Flughafen Tempelhof 

Transportanläggningar i Berlin
Flygplatser i Tyskland
Tempelhof
Nationalsocialistisk arkitektur
Flygplatser invigda 1923
Nedlagda flygplatser i Tyskland
Flygplatser nedlagda 2008