kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
VM i snooker 2008

VM i snooker 2008 spelades den 19 april – 5 maj 2008 i Crucible Theatre i Sheffield, England. Turneringen vanns av Ronnie O'Sullivan som slog Ali Carter i finalen med 18–8. O'Sullivan vann därmed sin tredje VM-titel.

Spelformat 
VM spelades som en utslagsturnering med 32 spelare. De 16 högst rankade spelarna var direktkvalificerade och de fick i första omgången möta 16 spelare som fått kvala till turneringen. Första omgången spelades (liksom alla kvalmatcher) i bäst av 19 frames, därefter spelades åttondelsfinaler och kvartsfinaler i bäst av 25 frames. Semifinalerna spelades i bäst av 33 frames och finalen i bäst av 35.

Händelser under turneringen 
 För första gången i historien gjordes det två maximumbreak under en och samma turnering: Ronnie O'Sullivan gjorde ett i andra omgången mot Mark Williams i matchens sista frame, och Ali Carter upprepade bedriften dagen därpå i nästa omgång mot Peter Ebdon. De fick därmed dela på bonuspriset på 147 000 pund. O'Sullivans maximumbreak var hans nionde i karriären, han gick därmed om Stephen Hendry i den statistiken. Hendry kvitterade dock i 2009 års VM.
 Stephen Maguire ledde med 8–0 i sina matcher både i första och andra omgången.
 Stephen Hendry gick till semifinal för tolfte gången, vilket är nytt rekord. Det tidigare rekordet på 11 delade Hendry med Steve Davis.
 Liang Wenbo blev den förste kines någonsin som nådde kvartsfinal i VM.
 Fjolårsfinalisten Mark Selby och 2006 års världsmästare Graeme Dott blev utslagna redan i första omgången. Regerande världsmästaren John Higgins, världstrean Shaun Murphy samt Ding Junhui blev utslagna på samma dag i andra omgången.
 Trion Steve Davis, Mark Williams och Ken Doherty ramlade ur topp-16 på rankingen efter att ha gjort dåligt ifrån sig i VM.
 Steve Davis blev den förste spelaren över 50 att delta i VM sedan Doug Mountjoy 1993.

Resultat

Externa länkar 
 

2008 i Storbritannien
Snookersäsongen 2007/2008
2008
Sportevenemang i Sheffield
Yousaf Raza Gilani

Yousaf Raza Gilani, född 9 juni 1952 i Karachi, är en pakistansk politiker tillhörande Pakistans folkparti (PPP). Han är Pakistans premiärminister sedan 25 mars 2008 då han efterträdde Muhammad Mian Soomro. Han är även vice ordförande för PPP. Tidigare har han bland annat haft posten som talman i nationalförsamlingen (1993-1997) och minister i Muhammad Khan Junejos regering (1985-1986), där han hade ansvaret för bland annat arbetsmarknad, bostadsfrågor, och järnvägar.

Externa länkar 
Prime Minister of Islamic Republic of Pakistan

Pakistans premiärministrar
Födda 1952
Män
Levande personer
A28 (motorväg, Tyskland)

A28 är en motorväg i Niedersachsen, Tyskland. Motorvägen börjar i Leer i Ostfriesland och fortsätter via Oldenburg fram till Stuhr. Motorvägen är en del av Europavägen E22.

Trafikplatser

|}

Externa länkar 

 Beskrivning av motorvägen (på tyska)

A028
A028
Listor över avfartsnummer
Göingehövdingen (film)

Göingehövdingen är en svensk drama- och äventyrsfilm från 1953 i regi av Åke Ohberg. I huvudrollerna ses Edvin Adolphson, Alf Kjellin, Eva Dahlbeck, Ingrid Thulin, Gunnar Hellström och Douglas Håge.

Handling 
Året är 1678. Danskarna har förgäves försökt återta de förlorade provinserna i Sverige. Ännu gör dock de dansktrogna snapphanarna under ledning av "Göingehövdingen" Svend Poulsen hårt motstånd mot de svenska trupperna.

Om filmen 
Filmen är baserad på romanen Göingehöfdingen och snapphanarne  - Historiskt romantiska skildringar från Carl XI:s krig i Skåne från 1899 skriven av August Cederborg. Den hade premiär annandag jul 1953.

Filmen är inspelad på följande platser: AB Europa Studio i Sundbyberg, Kronetorps kvarn i Arlöv, Drottningholms slott, Gripsholms slott, Östarp i Skåne, Viby, Sigtuna, Stenhamra, Ekerö, Lill-Jansskogen, Lilla Skuggan och på Gärdet i Stockholm.

Filmen visades i andra länder än Sverige och har därför fått andra titlar än det svenska originalet. Några exempel på detta är: Freibeuter, Rebellen und Musketiere (Västtyskland), För sin konung (svenska) och Kuninkaansa puolesta (finska) i Finland, Gjøngehøvdingen (Norge) och Gøngehøvdingen (Danmark).

Rollista 

Edvin Adolphson – Svend Poulsen, "Göingehövdingen" 
Alf Kjellin – löjtnant Henrik Wrede 
Hjördis Petterson – Maren Juul
Eva Dahlbeck – fröken Kristina Ulfstrand
Gösta Cederlund – fader Petrus
Ragnar Arvedson – baron Corfitz 
Ingrid Thulin – Anna Ryding 
Gunnar Hellström – Lars Paulinus 
Erik Hell – Röde Nils 
Elof Ahrle – Sören Luden 
Wiktor Andersson – Lille Mats 
Douglas Håge – Truls Gästgivare 
Isa Quensel – Svart-Elsa 
Carl-Uno Larsson – Truls Gästgivares ena dotterson 
Göran Lundqvist – Truls Gästgivares andra dotterson 
Gunvor Pontén – tvätterska 
Sven Holmberg – Mickel 
Gösta Prüzelius – karolin
Verner Edberg – Per 
Gabriel Rosén – korpral 
Olav Riégo – fältskär 
Birger Åsander – snapphanebudbärare 
Karl Erik Flens – snapphanedragon 
Uno Larsson – man vid kvarn 
Georg Årlin – snapphane 
Bengt Blomgren – berättare
Conny Rydholm – stuntman för Gunnar Hellström

Källor 
 Bioannons i Dagens Nyheter, 23 december 1953, sid. 21

Externa länkar 
 
 

1600-talet i svensk film
Svenska äventyrsfilmer
Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1953
Filmer i regi av Åke Ohberg
Svenskspråkiga filmer
Svenska filmer baserade på romaner
Svenska 1950-talsfilmer
Carrols

Carrols var en snabbmatskedja i Finland. Carrols kom ursprungligen till Finland som en franchise-verksamhet från amerikanska Carrols Corporation. Den finska delen köptes sedermera av det finska företaget Tuko, som i sin tur blev uppköpt av Kesko. I samband med detta togs apostrofen i "Carrol's" bort. År 2002 köptes företaget upp av konkurrenten Hesburger varpå de flesta Carrols-restauranger gjordes om till Hesburger. De sista Carrols-restaurangerna gjordes om till Hesburger på våren 2012.

Carrols fanns även i Sverige och etablerades där 1974. År 1976 köptes den svenska verksamheten upp av den statliga restaurang- och hotellkedjan SARA och döptes om till Clock. Vid uppköpstillfället fanns det tre Carrols-restauranger i Stockholm, en i Sundbyberg och en i Södertälje.

Namnet och varumärket finns fortfarande kvar i Carrols Restaurant Group, ett företag som per den 8 augusti 2018 drev 807 Burger King-restauranger som franchisetagare.

Referenser

Externa länkar
 Carrols Restaurant Groups webbplats

Finländska snabbmatskedjor
Theodor Caspari

Karl Theodor Caspari, född 13 februari 1853 i Kristiania (nuvarande Oslo), död 12 februari 1948 i Oslo, var en norsk skald. Son till Carl Paul Caspari. 

Caspari blev 1877 teologie kandidat och avlade 1880 praktisk ämbetsexamen samt ägnade sig därefter en tid åt skollärarverksamhet.

Han debuterade 1880 med en samling Polemiske sonetter (2:a uppl. samma år), riktade mot Ibsen och Bjørnson. Senare har han utgivit ytterligare en samling polemiska dikter, Tidsbilleder (1883), ett band Digte af Per Gynt (1891) och Fra syd og nord. Nyere digte (1899); vidare Skygge-sider (1896) och Norsk höifjeld (1898), stämningar och skildringar av norsk natur. Bland hans senare verk märks Vintereventyr (1901), Höjfjeldsdigte (1913) och Nyere digte (1914). Han har även utgett det litteraturhistoriska arbetet Norsk naturfölelse i det nittende aarhudrede (1917).

Casparis poesi är dels vasst polemisk, dels frisk och behagfull naturlyrik.

Källor
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Norska författare
Födda 1853
Avlidna 1948
Män
Författare från Oslo
William Wright (orientalist)

William Wright, född den 17 januari 1830 i Bengalen, död den 22 maj 1889 i Cambridge, var en engelsk orientalist.

Wright bedrev universitetsstudier i St Andrews och Halle, blev professor vid University College London 1855 och vid Dublins universitet 1856, anställdes 1861 vid manuskriptavdelningen i British Museum och fick 1870 arabiska professuren i Cambridge. Han blev hedersdoktor vid flera universitet.

Wright utgav bland annat The travels of Ibn Jubayr (på arabiska, 1852; 2:a upplagan av de Goeje 1907), The book of Jonah in four Oriental versions  (1857), Opuscula arabica (1859), A grammar of the Arabic language, engelskbearbetning av Casparis Arabische Grammatik (2 band, 1859-1862; 3:e upplagan, reviderad av W.R. Smith och de Goeje, 1896-98), The Kāmil of el-Mubarrad (del 1-11 1864-1882, del 12 postum, utgiven av de Goeje 1892), The homilies of Aphraates (1869), Apocryphal acts of the apostles (2 bd, 1871), The book of Kalilah and Dimna (syriska, 1884) och Lectures on the comparative grammar of the semitic languages (postum; utgiven av W.R. Smith, 1890).

Källor

Noter 

Brittiska orientalister
Arabister
Syrologer
Engelska filologer
Engelska professorer
Personer verksamma vid universitetet i London
Personer verksamma vid universitetet i Dublin
Personer verksamma vid universitetet i Cambridge
Brittiska forskare under 1800-talet
Födda 1830
Avlidna 1889
Män
Ugglan
Alumner från Saint Andrews-universitetet
A63 (motorväg, Tyskland)

A63 är en motorväg i Rheinland-Pfalz, Tyskland.

Trafikplatser

|}

A063
A063
Listor över avfartsnummer
Gøngehøvdingen (film)

Gøngehøvdingen är en dansk  film från 1961. Filmen kallas i Sverige för Göingehövdingen.

Handling 
1658 gick Sveriges kung, Karl X Gustav, över isen på Stora Bält tillsammans med sin armé. Svend Poulsen får i uppdrag att föra 50.000 riksdaler genom svenskarnas linjer från Vordingborg till Köpenhamn.

Roller
Jens Østerholm som Svend Poulsen
Dirch Passer som Ib
Birgitte Federspiel som Kulsoen
Hans Kurt som kapten Mannheimer
Ove Sprogøe som Tam
Ghita Nørby som Inger
Mogens Wieth som Fredrik III
Pauline Schumann som drottning Sofia Amalia
Georg Årlin som överste Sparre
Bent Mejding som kapellan Tange

Externa länkar
 

Gøngehøvdingen
Gøngehøvdingen
Danska filmer baserade på böcker
1650-talet på film
Danskspråkiga filmer
Göingehövdingen (olika betydelser)

Göingehövdingen eller Gøngehøvdingen  kan syfta på: 

 Svend Povlsen, en skånsk snapphane på 1600-talet. Övriga litterära och filmiska verk med denna titel handlar om honom.
 Göingehövdingen (roman av Carit Etlar), 1853, originalspråk danska
 Göingehövdingen (roman av Carl August Cederborg), 1899, på svenska
 Göingehövdingen (film), 1953, Sverige, bygger på Cederborgs roman
 Gøngehøvdingen (film), 1961, Danmark, bygger på Etlars roman
 Göingehövdingen (TV-serie), 1992, Danmark, bygger på Etlars roman
David Fredrik Frölich

David Fredrik Frölich, född 14 augusti 1788 på Degeberg i Västergötland, död den 2 april 1862 i Livorno, var en svensk greve, skriftställare och riksdagsman.

Biografi
David Fredrik Frölich var son till ryttmästaren greve Adolf Fredrik Frölich och Hedvig Eleonora Hummelhielm. Han gifte sig 1817 med Karolina Kristina Cederström.

Riksdagsmannen

Sedan Frölich avlagt hovrätts- och kansliexamina i Uppsala 1808–1809, blev han 1813 adjungerad ledamot av Göta hovrätt, men lämnade snart tjänstemannabanan. 

Vid riksdagarna 1815 och 1818 började Frölich sin parlamentariska bana, men det var egentligen vid riksmötet 1828–1830 som han först framträdde med uttalad politisk färg: den självständiga oppositionens. Han deltog därefter i alla riksmöten ända till 1860. Han ordade oavlåtligt för frihet, upplysning och nyttiga inrättningar, och bidrog även personligen till stiftande av en och annan sådan inrättning, såsom Hillska skolan på Barnängen, Värmlands privatbank med mera. Vid 1834–1835 års riksdag var han ordförande i bankoutskottet.

Författaren

Även som författare bearbetade Frölich flitigt samtidens konstitutionella och finansiella frågor, dels i särskilt utgivna broschyrer, dels i tidningarnas spalter. Av hans skrifter kan nämnas: Hvad är att göra? eller rådplägningar om rätt och reform (tillsammans med J. D. Ahlberg, 1843); Korta uppsatser rörande penningväsen och banksystem 1844; Sketch of a Plan for the Reform of the Laws and regulations resp. Money and Currency 1855, Fortsatta försök till karakteristik af den svenska nationen och dess statsskick, åtföljda av förslag till ny grundlag 1857.

Konstnärskap

Mot slutet av sitt liv bytte han ut pennan mot penseln och blev en passionerad målare. Han flyttade från Sverige till Italien, bodde någon tid i Rom och dog i Livorno 1862. Han är representerad vid Norrköpings konstmuseum  samt med ett självporträtt på Östergötlands museum i Linköping.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Crusenstolpe, Magnus Jacob, nekrolog över Frölich i Svea folkkalender s. 173, 1863

Externa länkar

Vidare läsning 
 

Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Svenska grevar
Svenska politiker under 1800-talet
Representerade vid Norrköpings konstmuseum
Svenskar i Italien
Födda 1788
Avlidna 1862
Män
SBH
Algemeen Nederlands Persbureau

ANP leder hit. För atriell natriuretisk peptid, se Natriuretisk förmaksfaktor
Algemeen Nederlands Persbureau (ANP) är Nederländernas största nyhetsbyrå. Företaget grundades 1934 som en stiftelse av en förening av tidningsutgivare. Det blev ett aktiebolag år 2000. Tidningsutgivarna har sedan dess sålt alla sina aktier till privata företag. Ledningen äger 12,5 % av aktierna. 

Företaget har ungefär 200 anställda, varav 120 är journalister.

Externa länkar
ANP
ANP Photo

Nyhetsbyråer
Media i Nederländerna
Paradorn Srichaphan

Paradorn Srichaphan, född 14 juni 1979 i Khon Kaen, Thailand, är en thailändsk högerhänt professionell tennisspelare.

Tenniskarriären 
Paradorn Srichaphan blev professionell ATP-spelare 1997. Han har till mars 2008 vunnit 5 singeltitlar på touren och rankades som bäst som nummer 9 (maj 2003). Han är därmed den hittills främste thailändska tennisspelaren genom tiderna. Han har inte vunnit någon tourtitel i dubbel och hans toppranking är nummer 79 (september 2003).

Sina singeltitlar vann Srichaphan 2001-2004 på hard-court (4 titlar) och gräs (1 titel). Han har finalbesegrat spelare som Juan Chela (Long Island 2002), Marcelo Rios (Stockholm Open 2002), James Blake (Long Island 2003) och Thomas Johansson (Nottingham, 2004).

ATP-titlar 
 Singel
 2002 - Long Island, Stockholm (Stockholm Open)
 2003 - Chennai, Long Island
 2004 - Nottingham

Referenser

Webbkällor 

Thailändska tennisspelare
Födda 1979
Män
Levande personer
Personer från Bangkok
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Thailand
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Thailand
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 2004
Björn Holm

Björn Gösta Mikael Holm, född 25 januari 1956 i Västra Skrävlinge, död 15 augusti 2010 i Södertälje, var en svensk sångare, musiker och låtskrivare. Hans första samarbetspartner var barndomsvännen Michael Saxell.

Holm slog igenom med Invitation to the Blues 1983. Förutom denna är hans mest kända låt "Änglarna ger mej ingen ro", vilken var en av de mest spelade låtarna i Sveriges Radio under 1985. Den låg även på Svensktoppen 1985 i tio veckor. Han gjorde framträdanden på Visfestivalen i Västervik 1985, 1986 och 1987. 

Holm arbetade bland annat med Coste Apetrea. Coste producerade och spelade flera instrument på LP-skivan som också hade namnet Änglarna ger mig ingen ro. På albumet Man överbord medverkade bland annat kända namn såsom Backa Hans Eriksson och Jonas Isacsson. Björn Holm är begravd på Södertälje kyrkogård.

Diskografi

Soloalbum
1984 - Bortom gränsernas hav (Sonet SLP-2756)
1985 - Änglarna ger mej ingen ro (Sonet SLP-2769)
1987 - Man överbord (EMI 1362591 )
1989 - Nya vänner (EMI 7931681)

Singlar
1983 - Invitation to the Blues/Tid att stå stilla (Sonet T-10120)
1984 - Fri med dej/Glädjen din (Sonet T-10131)
1985 - En enda minut/Invitation to the Blues (Sonet T-10192)
1987 - Det blåser på månen (EMI PRO 4072)
1987 - Ett hjärta av guld (EMI 1362817)
1989 - Nya vänner/Det var dans (maxi, EMI PRO 4107)

Källor

Externa länkar 
 Björn Holm på Discogs

Svenska sångare under 1900-talet
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska låtskrivare under 1900-talet
Musiker från Malmö
Födda 1956
Avlidna 2010
Män
Dentsu

Dentsu  är Japans största reklambyrå, med en omsättning nära 2 000 miljarder yen. Företaget grundades 1901 som Nihon Kōkoku.

Japanska företag
Företag bildade 1901
WP:Projekt Japan
Metellus Scipio

Quintus Caecilius Metellus Pius Scipio, född 100 f.Kr. eller 98 f.Kr. i Rom, död 46 f.Kr. i Hippo Regius (självmord), var senator och fältherre under slutet av den romerska republiken samt en av Julius Caesars största motståndare. Han var adoptivson till Quintus Caecilius Metellus Pius, en av de ledande optimata politikerna.

Innan adoptionen var hans namn Publius Cornelius Scipio Nascia, och han härstammade från Scipionerna genom sin farfar och Metellerna genom sin farmor.

Hans adoptivfar var en av den konservative generalen Lucius Cornelius Sullas närmaste män, och satt som pontifex maximus 81 f.Kr.-63 f.Kr.. Efter faderns död valdes Gajus Julius Caesar till ny pontifex i kontrast med ett flertal av faderns anhängare, som bland annat ansåg Caesar som för ung och obemärkt. I senaten blev Metellus en av de mest framträdande Caesarmotståndarna och stödde Pompejus sedan Caesar lämnat Rom för att tjäna som ståthållare i Gallien. År f.Kr. satt han som konsul tillsammans med Pompejus och föranmälde samma år sin dotter med denne och flydde tillsammans med de ledande optimatpolitikerna till Grekland. I slaget vid Farsalos anförde Metellus senatsstyrkornas centerflygel och blev efter nederlaget en av de främsta förespråkarna för fortsatt motstånd och begav sig tillsammans med Marcus Porcius Cato till provinsen Africa i nuvarande Tunisien där de satte upp en armé. Optimaterna erhöll stöd av Numidiens kung Juba, som ingett sig i strid med den Caesarvänlige kungen av grannlandet Mauretanien. Sedan Caesar landstigit i Afrika utbröt regelrätta strider mellan parterna på nytt. Caesar besegrades vid Ruspina av sitt tidigare underbefäl, Titus Labienus, men sedan Metellus personligen tagit befälet och gått till anfall utanför Thapsus led optimaterna ett avgörande nederlag. Han begick självmord dagarna efter nederlaget, av skräck för att falla i Caesars händer. Cato tillfångatogs men begick självmord kort därpå.

Han beskrivs negativt i källorna som en medelmåtta militärt, och personligen hårdsint och sniken, men samtidigt luxuös och sexuellt lössläppt.

Källor 
 
 Metellus Scipio i Dictionary of Greek and Roman biography and mythology (1848)

Romerska konsuler
Romerska militärer
Personer i Romerska riket under 000-talet f.Kr.
Födda okänt år
Avlidna 46 f.Kr.
Män
A100 (motorväg, Tyskland)

A100 är en motorväg som går i de centrala delarna av Berlin i Tyskland. Den går som en halv ringled runt de inre delarna av Berlin. Den kallas även Berliner Stadtring (ej att förväxla med A10) eller Stadtautobahn.

Historik
Motorvägen planerades som en halvcirkel, vilken var tänkt att senare kunna byggas ut till en motorvägsring vid en återförening av Tyskland. Planerna på en fullständig inre ringmotorväg i Berlin efter Tysklands återförening har dock blivit skrinlagda. 1975 fick vägen beteckningen A10 men det namnet har sedermera tagits över av den mer perifert belägna Berliner Ring.

Motorvägen har öppnas under etapper

 1958 Avfart Kurfürstendamm – Avfart Hohenzollerndamm
 1960 Avfart Hohenzollerndamm – Provisorisk avfart Detmolder Straße
 1961 Korsning Funkturm – Avfart Hohenzollerndamm
 1962 Avfart Charlottenburg – Avfart Kaiserdamm Süd
 1963 Avfart Kaiserdamm-Süd – Korsning Funkturm
 1969 Avfart Detmolder Straße – Avfart Wexstraße
 1973 Avfart Seestraße – Avfart Jakob-Kaiser-Platz
 1976 Korsning Schöneberg – Provisorisk avfart Sachsendamm
 1978 Avfart Wexstraße – Korsning Schöneberg
 1979 Korsning Charlottenburg – Avfart Jakob-Kaiser-Platz
 1981 Avfart Alboinstraße – Avfart Gradestraße (eller Korsning Tempelhof)
 1987 Provisorisk avfart Suadicanistraße – Avfart Alboinstraße
 1996 Provisorisk avfart Sachsendamm – Provisorisk avfart Suadicanistraße
 2000 Avfart Gradestraße – Avfart Buschkrugallee
 2004 Avfart Buschkrugallee – Avfart Grenzallee
 (Planerat) Avfart Grenzallee – Ostkreuz

Utbyggnad till Frankfurter Allee kommer att ske till 2015. Utbyggnad till Landsberger Allee kan ske efter 2015.

Annat
 Avsnittet mellan Korsning Funkturm - Avfart Kurfürstendamm är den mest använda vägen i hela Tyskland med 191.400 st fordon per dygn. Efter A100 finns det fem sträckor till som placerar sig på tio i topp-listan över mest använda vägar i Tyskland. 
 2. Kaiserdamm – Korsning Funkturm = 181.500 fordon per dygn
 3. Korsning Charlottenburg – Kaiserdamm = 176.700 fordon per dygn
 4. Kurfürstendamm – Schmargendorf = 176.700 fordon per dygn
 6. Innsbrucker Platz – Korsning Schöneberg = 160.500 fordon per dygn
 10. Alboinstraße – Tempelhofer Damm = 148.400 fordon per dygn
 Ovanligt för motorvägar i Tyskland är att av- och påfarterna ligger i en 30-zon. Det sker vid avfart 12, Kurfürstendamm.
Påfart 12 har i sydlig riktning en av de kortaste påfarterna i hela Tyskland.
När vägen tog slut vid Sachsendamm reglerades trafiken med trafikljus, vilket gjorde att det blev långa köer som följd. Detta i sin tur gjorde att man skämtade om att vägen var den längsta parkeringsplatsen i Berlin.

Trafikplatser

|}

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Berlin
Listor över avfartsnummer
Partille och Lerums kontrakt

Partille och Lerums kontrakt var ett kontrakt i Göteborgs stift inom Svenska kyrkan. Kontraktet församlingar omfattade Partille och Lerums kommuner, Västra Götalands län. Kontrakten uppgick 2020 i Mölndals och Partille kontrakt

Kontraktskod är 0810.

Administrativ historik 
Kontraktet bildades 1 april 2007 av

en del (södra) av då upplösta Ale och Vättle kontrakt med 
Skallsjö församling 
Lerums församling  
Östads församling
Stora Lundby församling 

en del av då upplösta Fässbergs kontrakt med
Partille församling
Sävedalens församling
från 2015 tillkom 
Furulunds församling

Kontraktsproster
2007- kyrkoherde Lars Hjort, Partille församling.

Referenser

Historiska kontrakt i Göteborgs stift
Gökar

Gökar (Cuculidae) är en fågelfamilj i ordningen gökfåglar (Cuculiformes).

Familjen omfattar bland annat den europeiska göken, tuppgökar, koelgökar, malkohor, kouagökar, skatgökar, glansgökar, sporrgökar och anier. De två senare placeras ibland i de två egna familjerna Centropodidae och Crotophagidae. Tillsammans med sina två närmast släktingar, trappfåglarna och turakofåglarna, utgör gökfåglarna gruppen Otidimorphae.

Generellt är gökar mellanstora smala fåglar. De lever i häckar i träd, men en stor del även på marken. Familjen finns över stora delar av jorden, med flest arter i tropikerna. Vissa arter är flyttfåglar. De lever av insekter, larver, andra smådjur och även frukt. Vissa arter är boparasiter, vilket innebär att de lägger ägg i andra arters bon, men majoriteten tar hand om sina egna ungar.

Gökar har spelat en roll i kulturen i tusentals år, och förekommer exempelvis i grekisk mytologi. I Indien anses gökar vara heliga medan de i Japan förknippas med obesvarad kärlek.

Systematik 
Gökarna är enda familjen i ordningen gökfåglar, närmast släkt med trappfåglar och turakofåglar. DNA-studier har klarlagt systematiken inom familjen enligt följande:

Underfamilj Crotophaginae 
 Guira – guiragök
 Crotophaga – tre arter

Underfamilj Neomorphinae 
 Tapera – stripgök
 Dromococcyx – två arter
 Morococcyx – trastgök
 Geococcyx – två arter tuppgökar
 Neomorphus – fyra till fem arter amerikanska markgökar

Underfamilj Couinae 
 Carpococcyx – tre arter asiatiska markgökar
 Coua – 12–14 arter på Madagaskar, varav en art utdöd i historisk tid och två utdöda tidigare under holocen

Underfamilj Centropinae 
 Centropus – 28–29 arter sporrgökar

Underfamilj Cuculinae 
 Rhinortha – rostgök, tidigare i Phaenicophaeus
 Ceuthmochares – en till två arter gulnäbbar
 Taccocua – sirkeermalkoha, tidigare i Phaenicophaeus
 Zanclostomus – rödnäbbad malkoha, tidigare i Phaenicophaeus
 Phaenicophaeus – 6–7 arter malkohor
 Rhamphococcyx – sulawesimalkoha
 Dasylophus – två arter malkhohor, varav luzonmalkohan ibland lyfts ut till det egna släktet Lepidogrammus
 Clamator – fyra arter skatgökar
 Coccycua – tre arter
 Piaya – två till tre arter
 Coccyzus – 13–14 arter regngökar och ödlegökar
 Pachycoccyx – tjocknäbbad gök
 Microdynamis – dvärgkoel
 Eudynamys – två till tre arter koelgökar
 Urodynamis – långstjärtad koel
 Scythrops – jättegök
 Chrysococcyx – 13–14 arter glansgökar, varav flertalet ibland urskiljs i släktet Chalcites
 Cacomantis – nio till tio arter buskgökar
 Cercococcyx – tre arter långstjärtsgökar
 Surniculus – fyra arter drongogökar
 Hierococcyx – åtta arter hökgökar, tidigare i Cuculus
 Cuculus – elva arter

Noter 

 
Fågelfamiljer