kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
By Night

By Night är ett extreme metal-band från Falkenberg i Sverige som bildades 1999. Bandet har släppt tre album och gjort lika många europaturnéer. Debutalbumet Burn the Flags släpptes 2005 och A New Shape of Desperation gavs ut 2006.

Historia 

By Night bildades av André Gonzales, Simon Wien och Per Qvarnström 1999. Efter flera olika medlemsbyten gick basisten Henrik Persson med och stannade i bandet, sedan också sångaren Christoffer Andersson. Två demos spelades nu in, "By Night" (2000) och "Derelict" (2001).

Christoffer Andersson lämnade By Night 2002 av sociala skäl och en ny sångare behövdes. Bandet hittade Adrian Westin, som var sångare i "Aggressive Serpent" (nu Trendkill). De släppte sedan en ny demo, "Lamenation". Efter det gick karriären upp lite bland annat när tidningar som Monster Magazine och Close-Up röstade fram dem till bästa okontrakterade band.

By Night beslutade 2004 att samarbeta med Lifeforce Records och att släppa en EP tillsammans med Cipher System (också skrivna under Lifeforce). Den 18 juni 2004 släpptes denna Split.

Bandet har släppt två fullängdsalbum, Burn the Flags (2005) och A New Shape of Desperation (2006). 2005 åkte de ut på "We Are the Enemy"-turnén tillsammans med Lifeforces Destiny och Deadsoil. Strax efter att Burn the Flags hade släppts slutade Simon Wien. Henrik Persson tog hans plats vid gitarren och basisten Markus Wesslén (från Dead by April) rekryterades.

2007 spelade de på "With Full Force"-festivalen tillsammans med band som Slayer, Children of Bodom, Korn och Amon Amarth.

Ett tredje album släpptes 2012.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Henrik Persson – basgitarr (1999–2006), gitarr (2006– )
 Per Qvarnström – trummor (1999– )
 André Gonzales – gitarr, bakgrundssång (1999– )
 Christoffer Andersson – sång (1999–2002, 2012– )
 Martin Karlsson – basgitarr (2012– )

Tidigare medlemmar 
 Simon Wien – gitarr (1999–2006)
 Adrian Westin – sång (2002–2012)
 Markus Wesslén – basgitarr (2005–2010)

Diskografi
Demo
By Night (2000)	 
Derelict (2001)
Lamentations (2002)

Studioalbum
Burn the Flags (2005)
A New Shape of Desperation (2006)
Sympathy for Tomorrow (2012)

Annat
Cipher System / By Night (delad album) (2004)

Källor
Allmusic.com
Lifeforce Records

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats
 

Svenska death metal-grupper
Musikgrupper bildade 1999
Anders Adamson

Per Anders Adamson, född 26 juli 1957 i Örebro, Örebro län, är en svensk före detta professionell cyklist men numera sportkommentator på Eurosport. Han arbetar även som rektor för riksgymnasiet för döva och hörselskadade på Tullängsgymnasiet i Örebro. Han är far till Stefan Adamsson och son till Owe Adamson, svensk mästare i linjelopp 4 år i följd, åren 1959–1962. Anders Adamson är gift med Gun-Britt Adamson.

Karaktär och stil 
Adamson kallas av sin medkommentator Roberto Vacchi ofta för "Experternas expert". Detta är möjligen en travesti på smeknamnet på Vacchis favoritcyklist Fausto Coppi, som ibland kallades "Myternas myt".

Adamson är också berömd för att som sista ord under Eurosports Tour de France-sändningar 2003 yttra "...och så ses vi igen nästa år då Fabian Cancellara kommer att vinna prologen". Mycket riktigt vann Fabian Cancellara sedan prologen i Tour de France året därpå. Värt att notera här är det faktum att detta var innan Cancellara var den dominant han sedan blev i tempodisciplinen.

År 2015 startade cykeltävlingen Velothon Stockholm där Anders Adamsson var huvudkommentator.

Webbradio 
Han började 6 december 2010 sända webbradiokanalen Cykelradion.se tillsammans med Tomas Jennebo.

Övrigt 
Adamson är även känd för sitt stora intresse för mode inom cykelkläder.

Referenser

Externa länkar 
 Cykelsnack med Vacchi & Adamson 

Svenska tävlingscyklister
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Sverige
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 1980
Födda 1957
Levande personer
Män
Idrottare från Örebro
I-Empire

I-Empire är ett musikalbum av det alternativa rockbandet Angels & Airwaves. Det gavs ut 1 november 2007.

Låtlista
"Call to Arms" - 5:05 
"Everything's Magic" - 3:51 
"Breathe" - 5:33 
"Love Like Rockets" - 4:50 
"Sirens" - 4:19 
"Secret Crowds" - 5:02 
"Star of Bethlehem" - 2:07 
"True Love" - 6:08 
"Lifeline" - 4:15 
"Jumping Rooftops" - 0:44 
"Rite of Spring" - 4:22 
"Heaven" - 6:38

Musikalbum 2007
Album av Angels & Airwaves
Progressiva partiet

Progressiva partiet har varit namnet på flera politiska partier i olika länder.

 Progressiva partiet (USA, 1912) – ett politiskt parti i USA som bildades genom en splittring i Republikanska partiet inför presidentvalet 1912 upplöstes 1916
 Progressiva partiet (USA, 1924) – ett parti för Robert M. La Follette 1925–1934
 Progressiva partiet (USA, 1948) – ett politiskt parti i USA som ställde upp i 1948 års presidentval 1948–1955
 Progressiva partiet (Israel) – ett liberalt israeliskt part 1949–1961
 Progressiva partiet (Vermont) – ett vänsterorienterat, socialliberalt/socialdemokratiskt parti
 Progressiva partiet (Wisconsin) – ett politiskt parti 1934–1946
 Progressiva partiet (Sydafrika) – ett liberalt, progressivt parti i Sydafrika som motsatte sig apartheidpolitiken 1959–1975
 Progressiva partiet (Ryssland) – i kejsardömet Ryssland namnet på en moderatliberal grupp inom riksduman

Se även
 Framstegspartiet
Cristóbal Mendoza

Cristóbal Hurtado de Mendoza, född 23 juni 1772 i Trujillo, Nya Granada, död 8 februari 1829, var Venezuelas första president.

Mendoza utbildades av sin far i ett franciskanskt kloster under vägledning av munken Antonio de Pereira. Vid sexton års ålder sändes han iväg till Caracas för att avsluta sin utbildning. 1794 tog han sin kandidat- i konst och doktorsexamen i juridik. Han flyttade till Santo Domingo där han studerade medborgarrätt och återvände sedan till Venezuela. 1811, vid 29 års ålder, blev han Venezuelas första president och påbörjade åtgärder för frihetskriget mot den spanske kungen. Det var Mendoza som författade Venezuelas självständighetsdeklaration. I mars 1811 fastslog Venezuelas första författningsförsamling att den verkställande makten skulle delas mellan tre män. Mendoza valdes enhälligt till den första av dessa män den 5 mars 1811. Under sin tid vid makten deltog han i det författningskonvent som utformade och genomförde Venezuelas första konstitution den 5 juli 1811.

Efter det första Venezuelas (Republiken Venezuela) fall, orsakad av Spaniens invasion, flyttade Mendoza till ön Granada. 1813 blev Simón Bolívar president och Mendoza skrev till honom: "Du bör komma utan dröjsmål: kom. Landet behöver dig. Jag kommer att gå före och erövra och du kommer att följa mig och organisera, eftersom du är organisatören och jag är erövraren."

Han återvände till Venezuela och blev guvernör över provinsen Mérida. Efter ett tag blev han även guvernör över Caracas. 1814 invaderade spanska styrkor för andra gången Republiken Venezuela och Mendoza tvingades återigen i exil, denna gång till Nederländska Antillerna. Därifrån skrev han en stor mängd artiklar som stöd till självständighetsrörelsen och mot den spanska dominansen. 1821 återvände han till Venezuela och blev justitieminister. 1826 blev han Venezuelas intendent.

Mendozas liv kännetecknades av en obruten lojalitet till Simón Bolívar och dennes ideal. Han förespråkade under hela sitt liv en federation av latinamerikanska republiker. Han motsatte sig den separatiststrävan som bland andra José Antonio Páez (som senare skulle komma att bli president över ett självständigt Venezuela) hade.

På sin dödsbädd nedtecknade han ett politiskt testamente i ett brev till Bolivar där han slog fast att hans ägodelar var "minnet av mina svaga tjänster för republiken och minnena av vår livslånga vänskap."

Cristóbal Mendoza dog i Caracas, den 8 februari 1829.

Se även
 Den europeiska koloniseringen av Amerika
 Hugo Chávez

Referenser
 

Personer i Venezuela under 1800-talet
Födda 1772
Avlidna 1829
Venezuelas presidenter
Män
Ian Dury

Ian Robin Dury, född 12 maj 1942 i Harrow i nordvästra London, död 27 mars 2000 i London, var en brittisk sångare, låtskrivare och bandledare som hade sin storhetstid under andra hälften av 1970-talet, under musikens punk- och new wave-era. Han är idag mest ihågkommen som grundare och sångare i bandet Ian Dury and the Blockheads.

Tidigt liv
Vid 7 års ålder drabbades Dury av polio, vilket gav honom men för livet. Hans sång Spasticus Autisticus från 1981, som var tänkt att uppmärksamma Internationella handikappåret, bannlystes av BBC trots att Dury själv led av handikapp. Refrängen "I'm spasticus, autisticus" var inspirerad från filmen Spartacus, när de tillfångatagna rebellerna beordrades att peka ut sin ledare svarar alla "I'm Spartacus" för att skydda honom.

Dury lämnade Royal Grammar School i High Wycombe när han var 16 för att studera på konstskolan Walthamstow. År 1964 fick han en plats på Royal College of Art där han undervisades av Peter Blake. Tre år senare började Dury själv undervisa på olika college i södra England. När han senare fick frågan om varför han inte fortsatte sin konstkarriär, sade han "I got good enough [at art] to realise I wasn't going to be very good."

År 1967 gifte sig Dury med Betty Rathmell. De fick två barn, Jemima och Baxter. Dury och hans hustru skilde sig 1985 men fortsatte som vänner till Bettys död i cancer 1994.

Kilburn and the High Roads
Dury inspirerades att starta bandet Kilburn and the High Roads 1971 efter hans idol Gene Vincents bortgång. Dury sjöng och skrev, tillsammans med pianisten Russell Hardy, låtarna. Senare värvade han några elever han undervisade till gruppen, bl.a. gitarristen Keith Lucas (som senare skulle bli medlem i 999 under artistnamnet Nick Cash) och senare konstnären Humphrey Ocean på bas. Med hjälp av managerna Charlie Gillett och Gordon Nelki blev The Kilburns ett populärt rockband på pubarna i London, och skrev 1974 kontrakt med Dawn Records och släppte abumet Handsome. Men trots positiv kritik i pressen och en turné som förband åt The Who, fick de ingen kommersiell framgång, och de splittrades 1975.

The Blockheads
Ian Dury fick kontrakt med Stiff Records 1977, och släppte singeln Sex and Drugs and Rock and Roll. Därefter skapades kompbandet The Blockheads. Med Andrew King som manager, fick Ian Dury and The Blockheads flera hits, till exempel What a Waste, Hit Me With Your Rhythm Stick (som nådde förstaplatsen på Englandslistan 1979 och sålde ca 1 miljon ex singlar), Reasons to be Cheerful (Part 3) (passande nog nummer tre på englandslistan 1979).

Durys låttexter hade en unik kombination av dikter, ordlekar, observationer av den brittiska arbetarens vardag, spetsfundiga karaktärsporträtt och en livfull, jordnära humor.

Referenser

Noter 

Brittiska sångare
Brittiska sångtextförfattare
Brittiska skådespelare under 1900-talet
Musiker från London
Män
Födda 1942
Avlidna 2000
Myosit

Myosit betyder muskelinflammation. Det finns tre typer av myosit: polymyosit, dermatomyosit och inklusionskroppsmyosit.

Polymyosit 

Polymyosit (PM) är en inflammatorisk muskelsjukdom som framför allt ger svaghet i höftens och skuldrornas muskulatur. Förutom muskelsymtom ser man också ofta påverkan på hjärta/lungor och allmänna symtom som trötthet och feber. Sjukdomen är vanligare hos kvinnor än män, totalt insjuknar ca 50 personer varje år i Sverige. Diagnosen ställs utifrån blodprover, klinisk undersökning, EMG och muskelbiopsi; man kan också behöva göra andra undersökningar eftersom sjukdomen ibland är ett tidigt symtom på cancer. Sjukdomen kan behandlas med kortison och andra immunhämmande läkemedel.

Dermatomyosit 

Dermatomyosit (DM) liknar polymyosit men här ser man också symptom på huden. Hudsymptomen är bland annat typiska blålila utslag på ögonlocken och ibland ses också knottror över knogarna, så kallade Gottrons papler.

Inklusionskroppsmyosit 
Huvudartikel: Inklusionskroppsmyosit
Inklusionskroppsmyosit (IBM) är en inflammatorisk muskelsjukdom av okänd orsak som framför allt drabbar äldre män, totalt insjuknar i Sverige ca 20 personer varje år. Symtomen är sakta tilltagande muskelsvaghet som ofta börjar i fingrar och lår, sväljningssvårigheter är också vanligt. Diagnosen ställs utifrån klinisk undersökning och muskelbiopsi, ofta görs också EMG. Det finns ingen aktiv behandling, men även om symtomen gradvis tilltar är livslängden inte påverkad.

Externa länkar 
 Reumatikerförbundet
 Socialstyrelsens kunskapsdatabas om ovanliga diagnoser

Muskelsjukdomar
Muskuloskeletala inflammationer
Naw-Rúz

Naw-Rúz är nyårshelgen för bahá'íer över hela världen. De bahá'í-troende har en egen kalender, den s.k. badi-kalendern, i vilken året är indelat i 19 tidsperioder som speglar gudomliga aspekter, och som vardera har 19 dagar. Nyårsdagen infaller alltid det bahá'í-dygn som börjar vid solnedgången den 20 mars och slutar vid solnedgången den 21 mars. Denna nyårsdag kallas i bahá'í-kalendern för den 1 bahá, eller på svenska för 1 prakt. Bahá'í-dygnet börjar således vid solnedgången, lokal tid. Nyårsslaget är inte standardiserat, utan infaller exakt vid solnedgången på olika platser i världen. Tabellen nedan gäller för år 2010 enligt sajten www.meteoprog.se:

Bahá'í-nyåret har givetvis ett samband med det persiska nouruz, som introducerades i Iran före islam när zoroastrismen var den förhärskande religionen. Den direkta orsaken till att nyåret firas denna tid på året är vårdagjämningen.

Vårdagjämningen inträffar när solskivans centrum passerar gränsen mellan södra och norra himmelshalvan (himmelsekvatorn). Punkten på himmelsekvatorn där passagen sker kallas vårdagjämningspunkten. Vårdagjämningen är således inte en dag, utan en ögonblicklig händelse som inträffar vid en bestämd tidpunkt vid olika klockslag på skilda ställen på jorden. År 2009 inträffade vårdagjämningen den 20 mars kl 11:44 i Sverige, men bahá'í-nyåret firades som vanligt på kvällen denna dag.

Dag och natt är inte exakt lika långa vid vårdagjämningen. Detta fenomen inträder något dygn tidigare och beror på att solen kan lysa på lite mer än halva jorden på en gång. Det beror på ljusets böjning i atmosfären, den så kallade refraktionen. Det medför att dagen blir längre och natten kortare än den annars skulle ha varit. Refraktionen medför också att dag och natt är lika långa först något dygn efter höstdagjämningen. 

Kalendern togs fram 1848 och 1849 av profeten Báb (arkebuserad bl.a. för "brott mot religionslagarna" 1850), som tillsammans med Bahá'u'lláh (1817-1892) räknas som den ene av bahá'í-trons grundare. Báb, som kom från den persiska staden Shiraz valde vårdagjämningen som start på det nya året och följde därmed den urgamla iranska traditionen (se Nouruz). Baha'i-trons grundare Bahá'u'lláh bekräftade Bábs kalender på 1860-talet  

Bahá'íernas firande av Naw Rúz i olika länder följer inte de gamla persiska sederna. Festligheterna är starkt påverkade av seder och mattraditioner i det land bahá'íerna råkar bo. Om en gemensam nyårsfest anordnas för bahá'íerna på orten (vilket är mycket vanligt) har i regel firandet en pluralistisk mix av inslag från olika kulturer eftersom det är vanligt att flera bahá'íer i ett lokalt samfund är invandrare, gäststudenter eller gifta med immigranter.

Nowruz är en mycket gammal, flertusenårig, tradition, som människor har firat till vårens ankomst och på vårdagjämningens dag. Nowruz är från början en zoroastrisk högtid, som firas av zoroastriska iranier, kurder, afghaner m.fl. Nowruz är inte en bahaiisk högtid, men eftersom bahaierna ursprungligen kom från Iran firade de naturligtvis denna högtid.

Se även 
 Nouruz - det persiska nyåret
 Newroz - det kurdiska nyåret

Högtider inom bahai
Tønder

Tønder (sønderjysk: Tynne, frisiska: Tuner, tyska: Tondern) är en stad i Region Syddanmark i Danmark. Staden hade 7 659 invånare (2019). Den ligger i Tønders kommun på halvön Jylland. Tønder fick stadsrättigheter år 1243 och ligger nära Nordsjöns kust samt gränsen till Tyskland. Tønder är känt för Tønderfestivalen samt för sin lokala knyppling.

Mellan 1864 och 1920 tillhörde staden Preussen, sedermera en del av Tyska riket.

Referenser

Externa länkar 

Orter i Region Syddanmark
Tønders kommun
Enriktningsvagn

Enriktningsvagn (även enkelriktningsvagn) är en spårvagn med förarplats endast i ena änden. Den går följaktligen endast att köra åt ena hållet. I aktern har den ofta en rangerkontroller med fartpådrag, broms och utsignal, vilket gör det möjligt att backa med god uppsikt. En enriktningsvagn kräver vändslinga eller triangelvändning för att kunna vända och har ofta dörrar på endast ena sidan - den högra vid högertrafik. Inget hindrar dock att en enriktningsvagn ingår i ett tåg med annan vagn som gör att tåget är användbart i båda riktningarna, som en tvåriktningsvagn. Ej heller finns det något hinder för att tvåriktningsvagnar normalt används endast i en riktning. Detta kan förekomma på banor där vagnarna normalt vänder i vändslingor men där det finns tillfälliga vändplatser med övergångsväxlar. Exempel på detta är Djurgårdslinjen i Stockholm, med vändslinga i Waldemarsudde men säckvändning vid T-Centralen, och Oslo där Rikshospitalets hållplats är i säckutförande men övriga platser vänds i vändslinga. På den tiden som Angeredsbanan på GS, saknade vändslingor använde man tåg med akterkopplade höger- och vänstertrafikvagnar för att få en förarplats i tågets båda ändar men med dörrar på endast tågets ena sida.

Fördelar med en enriktningsvagn, jämfört med en tvåriktningsvagn (eller dubbelriktningsvagn), är att en större del av vagnen kan användas till passagerarutrymme och att den mindre mängden manövermekanik, dörrportaler m. m. gör den dels lättare, dels billigare i såväl inköp som underhåll. I en enriktnings höggolvsvagn brukar dessutom alla passagerare sitta i färdriktningen, vilket de flesta föredrar. I en låggolvsvagn brukar dock hjulhus och liknande framtvinga att många säten monteras baklänges eller i sidled.

Nackdelar jämfört med  tvåriktningsvagnar: Man måste ha vändslingor. Hållplatserna måste vara på samma sida över hela nätet. Man kan inte ändra mellan höger/vänstertrafik (utan att bygga om vagnarna) vilket orsakade nedläggning av de flesta spårvägslinjer i Sverige vid högertrafikomläggningen.

I Sverige används enriktningsvagnar i reguljär trafik vid Göteborgs spårväg och Norrköpings spårväg; därtill på Djurgårdslinjen i Stockholm.

För järnvägarnas motorvagnar används normalt inte enriktningsvagnar, eftersom man inte använder vändslingor.

Spårvagnar
Tvåriktningsvagn

Tvåriktningsvagn (även dubbelriktningsvagn) är en spårvagn med förarplats i båda ändar. Den går följaktligen att köra åt båda hållen. Den byter körriktning oftast genom att föraren byter förarplats och vagnen växlas över på det andra spåret. En tvåriktningsvagn har i regel dörrar på båda sidor; några få spårvägar (exempelvis den i Gmunden i Österrike) har dock tvåriktningsvagnar med dörrar på bara ena sidan, som betjänar plattformar på bara ena sidan om (det då vanligen enkla) spåret. Inget hindrar dock att en enriktningsvagn ingår i ett tåg med annan vagn som gör att tåget är användbart i båda riktningarna, som en tvåriktningsvagn. Ej heller finns det något hinder för att tvåriktningsvagnar normalt används endast i en riktning. Detta kan förekomma på banor där vagnarna normalt vänder i vändslingor men där det finns tillfälliga vändplatser med övergångsväxlar. Exempel på detta är Djurgårdslinjen i Stockholm, med vändslingor i Waldemarsudde och Norrmalmstorg men säckvändning vid T-Centralen, och Oslo där Rikshospitalets hållplats är i säckutförande men övriga platser vänds med vändslinga.

Fördelar med en tvåriktningsvagn, jämfört med en enriktningsvagn (eller enkelriktningsvagn) är att man sparar utrymme i stadsmiljön genom att inte behöva anlägga någon vändslinga och att man kan anordna mycket enkla ändhållplatser mitt på linjen med bara ett övergångsspår, billiga nog även för sporadiskt bruk, så länge övrig spårvagns- och annan trafik tillåter det.

Nackdelar : se enriktningsvagnens fördelar; i första hand att fler dörrar och fler förarplatser ger färre passagerarplatser och högre kostnad.

I Sverige går tvåriktningsvagnar i reguljär trafik hos Storstockholms Lokaltrafik samt, några få, vid Norrköpings spårvägar.

För järnvägarnas motorvagnar används normalt tvåriktningsvagnar, eftersom man inte använder vändslingor (de skulle behöva vara mycket stora, kanske 200 m diameter). Detta är så etablerat att beteckningen tvåriktningsvagn eller motsvarande inte används.

Iore-loken har riktig förarhytt bara i ena änden, men de är avsedda att köra i par, med bakändarna hopkopplade och då blir de tvåriktningslok.

Spårvagnar
Jonas Armstrong

Jonas Armstrong, född 1 januari 1981 kl 00.01 i Dublin, Irland, det första barnet som föddes 1981 i Irland, är en irländsk skådespelare. Han är uppväxt i Lancashire i England. 2003 tog han tog examen vid Royal Academy of Dramatic Art. Han är mest känd för rollen som Robin Hood i tv-serien Robin Hood.

Filmografi 
 2004 - Teachers - Anthony Millington (6 avsnitt)
 2005 - The Ghost Squad - Pete Maitland (7 avsnitt)
 2006 - Losing Gemma - Steve 
 2006-2008 - Robin Hood - Robin Hood (39 avsnitt)
 2008 - Book Of Blood - Simon McNeal
 2009 - The Street - Nick (3 avsnitt)
 2010 - Miss Marple - Anthony Cade
 2010 - The Glass House - Elek Cohen
 2014 - Edge of Tomorrow - Skinner

Referenser

Noter

Externa länkar

Irländska skådespelare under 2000-talet
Födda 1981
Män
Levande personer
Personer från Dublin
Alumner från Royal Academy of Dramatic Art
Supercupen i fotboll

Supercupen i fotboll kan betyda:

Georgiska supercupen, en fotbollsmatch spelad mellan vinnaren av Umaghlesi Liga och vinnaren av den georgiska cupen
Svenska Supercupen, en match mellan det segrande laget i senast färdigspelade Allsvenska och det segrande laget i senaste färdigspelade upplaga av Svenska cupen
Trophée des Champions, Franska supercupen, en match mellan det segrande laget i Ligue 1 och det segrande laget i Coupe de France
Uefa Super Cup, matchen som årligen spelas mellan segrarna i Uefa Champions League och Uefa Europa League
Blue Valley Boys

Blue Valley Boys är en rockabillytrio från Torsby, Sverige. Gruppen startades våren 2004. De släppte en EP-skiva 2005 och efter det en CD-skiva 2006, The Amazing Blue Valley Boys. Deras senaste skiva Let's Go Boppin' släpptes som CD 2008. Samtliga av gruppens hittills släppta skivor har spelats in och producerats av Tail Records  i Jönköping. 

Deras musik är autentisk Rock n Roll / Rock a Billy & Country, till exempel Johnny Cash / Hank Williams / Johnny Carroll / Al Ferrier m.fl.

Diskografi

EP - Record 45RPM  (2005)
The Amazing Blue Valley Boys CD (2006) 
Let's go boppin''' CD (2008)Sun Session (2013)

Externa länkar

 Blue Valley Boys (Officiell Hemsida)
 Fakta Blue Valley Boys (svenska country artister)

Musikgrupper bildade 2004
Svenska rockabillygrupper
Merlin's Return

Merlin's Return, (originalets titel: Merlin's apprentice), är ett amerikansk-kanadensiskt fantasy-action-äventyr från 2006 i regi av David Wu med Sam Neill i huvudrollen som Merlin. Filmen hade Sverigepremiär den 28 mars 2007.

Handling
Efter att Camelot har vunnit kriget mot Mordred ger sig Merlin av för att söka vila. Han tänker sova några månader, men vaknar inte förrän efter 50 år. Camelot är nu förändrat, alla han kände är borta, landet är i kaos och graalen är borta.

Om filmen
Även om filmen är en uppföljare får den nästan ses som en alternativ tidslinje till den som presenteras i den första serien, Merlin.

Rollista (i urval)
Sam Neill - Merlin
Miranda Richardson - Lady Of The Lake
John Reardon - Jack
Christopher Jacot - Graham
Meghan Ory - Brian/Brianna

Externa länkar

Filmer 2006
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmer inspelade i British Columbia
Kung Arthur-filmer