kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jess Cliffe

Jess Cliffe är född den 18 juli 1971. Han är en datorspelsdesigner hos Valve Corporation och skapare av Counter-Strike tillsammans med Minh Le (Gooseman). Han är "rösten i Counter-Strike" via radiokommandona och ljudeffekterna.

Han växte upp i New Jersey och gick på North Hunterdon High School i Annadale, New Jersey, innan han gick på Virginia Polytechnic Institute and State University från 1999 till 2003. Efter examen blev han anställd hos Valve Corporation och arbetade då med speldesign och kartor för Half-Life: Deathmatch.

När han fortfarande gick på college hade Cliffe en webbplats kallad "Silo X" för Half-Life. Webbplatsens syfte var att göra det möjligt för kart/nivå-designers att göra sina verk tillgängliga för världens publik. När han arbetade med den första Counter-Strikeversionen med Minh Le, slutade Jess Cliffe att jobba med "Silo X". Där ersattes han av Tom Konings, känd som HaLf-DeAd inom communityn. När Half-Life blev utdaterat stänges webbsidan ned.

I slutet av 90-talet var Cliffe även medlare och ledare för gruppen JKMAG, Jedi Knight Multiplayer Addon Group, en onlinecommunity som gjorde specialtillverkade kart- och texturpaket till Jedi Knight-communityn.

Sedan maj 2007 driver Cliffe bloggen http://VintageSeattle.org, där han dokumenterar Seattle genom bland annat gamla fotografier och vykort.

Källor 
Denna artikel är helt eller delvis en översättning från engelska Wikipedia

Noter 

Män
Counter-Strike
Födda okänt år
Levande personer
Amerikanska datorspelsutvecklare
Personer med anknytning till Valve Corporation
Karl Bengtsson

Ej att förväxla med arkitekten Karl M. Bengtson (1878–1935)

Karl Fredrik Bengtsson, född 30 oktober 1916 i Skogstorp, Stafsinge socken, Halland, död 24 januari 2013 i Varberg, var en svensk skräddare, verkmästare och politiker (folkpartist). Han var stadsfullmäktiges siste ordförande i Varberg 1967–1970, samt riksdagsledamot, ledamot av försvarsutskottet 1971–1979 och ledamot av försvarsberedningen.

 Biografi 
Karl Bengtssons föräldrar hade före hans födsel varit i USA, och där bland annat fött hans äldre bror. De återvände också dit efter att han blivit född, och kom att stanna där tills han var fem år. Redan från de yngre tonåren var Karl aktiv i nykterhetsrörelsen. Han utbildade sig till skräddare och kom tidigt att sy kostymer för officerare. Som sjuttonåring kom Bengtsson att mönstra på M/S Kungsholm, och arbetade där under ett antal månader som skräddare för Svenska Amerika Linien. I början av 1940-talet blev Bengtsson verkmästare vid Robsmans konfektionsfabrik, vilken först låg i Ullared och senare i Varberg.

Karl Bengtsson var ordförande i Varbergs stadsfullmäktige, från 1967 fram till kommunsammanslagningen 1970. Han satt 9 år i riksdagen. Under den tiden var han ledamot av försvarsutskottet, där inte bara det militära försvaret aktualiserades, utan också det ekonomiska försvaret, civilförsvaret och det psykologiska försvaret. Utöver detta satt Bengtsson med i försörjningsutredningen. Bengtsson satt även med i 1974 års försvarsutredning (Fö 1974:04). Utredningen tillsattes den 25 oktober 1974 för att utreda totalförsvarets fortsatta utveckling, med mera. Han inbjöds även till Försvarshögskolan för utbildning, och blev i samband med det ständig medlem vid skolan.

År 1979 satte en hjärtinfarkt punkt för Bengtssons politiska karriär. Därefter har han dock fört ett aktivt föreningsliv, och var bland annat en av grundarna till Hembygdsföreningen Gamla Varberg.

Han var gift med Elsa Bengtsson (1918–2008) till hennes bortgång, och de fick två barn tillsammans. Makarna är begravda på Östra kyrkogården, Varberg.

 Källor 
 
 
 
 Bengtsson, Karl Fredrik och Bengtsson, Elsa Elisabet på SvenskaGravar.se''

Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska skräddare
Personer inom svensk hembygdsrörelse
Personer från Stafsinge socken
Födda 1916
Avlidna 2013
Män
Rose Tyler

Rose Tyler är "doktorns" främsta följeslagare i serie 1 (2005) och serie 2 (2006) av TV-serien Doctor Who. Hon spelades av Billie Piper, och karaktären fick mycket god respons från fans och press.

Som 19-åring träffar Tyler den nionde doktorn då han räddar henne och London från autonerna, en plastliknande typ av utomjordingar. Hon följer honom sedan bland annat till dagen då jorden förstörs, till Cardiff på Charles Dickens tid, samt till det hektiska tredje världskriget.

Tylers pojkvän, Mickey Smith och hennes mamma Jackie Tyler, har båda svårt att acceptera doktorns livsstil och Roses val att följa med honom. Roses pappa dog när Rose var mycket ung, men de träffas i avsnittet Fars dag.

I avsnittet Doomsday skiljs doktorns och Roses vägar åt då hon av misstag blir fast i en annan dimension. 

Efter att ha följt Doktorn i två säsonger (nionde och tionde doktorn) ersattes karaktären av Martha Jones.

Rose återvänder i säsong fyra då hon lyckas ta sig tillbaka från det parallella universum hon fastnade  avsnittet Doomsday

Rollfigurer i Doctor Who
Fiktiva figurer introducerade 2005
Fiktiva figurer från London
Jack Harkness

"Kapten" Jack Harkness är en fiktiv karaktär från den brittiska TV-serien Doctor Who och dess avknoppning Torchwood.

Jack påträffas för första gången mitt under andra världskriget då Doktorn och Rose blir strandsatta eftersom Doktorns TARDIS inte fungerar. Han flörtar med Rose, vilket får Doktorn att visa lite svartsjuka - något mycket ovanligt för honom.

Jack följer sedan Doktorn och Rose. Han tar sedan över ansvaret för Torchwood III och arbetet med detta i Cardiff.

John Barrowman, som spelar Harkness, beskriver karaktärens sexualitet som att "han gillar lite av båda" och han är den första öppet bisexuella karaktären i Doctor Who. "Bisexuell" är väldigt smal beskrivning för Jacks sexuella läggning, han kommer från en tid i framtiden då människorna expanderar som mest i universum och man förökar sig med allt som rör sig. Kapten Jacks f.d. kollega Kapten John nämner att han tycker att vår planet är extremt sexig, till och med pudlarna.

Fiktiva figurer introducerade 2005
Rollfigurer i Doctor Who
Fiktiva hemliga agenter och spioner
Fiktiva soldater
Yesterday Once More (musikalbum)

Yesterday Once More är ett samlingsalbum av The Carpenters, släppt 1985 och återlanserat 1998 med ett tilläggsspår, I Just Fall in Love Again, och en ändrad låtordning.

Låtlista (1998)

Skiva 1
"Yesterday Once More" - 03:58 (Carpenter, Bettis)
"Superstar - 3.48 (Rissell, Bramlett)
"Rainy Days and Mondays" – 3:40 (Williams, Nichols) 
"(Want You) Back in My Life Again" - 3:39 (Chater, Christian)
"Ticket_to_Ride#Cover_versions" - 4:08 (Lennon McCartney)
"Goodbye to Love" - 3:54 (Carpenter, Bettis)
"Bless the Beasts and Children" - 3:15 (Botkin, Devorzon)
"It's Going to Take Some Time" - 2:57 (King, Stern)
"There's a Kind of Hush (All Over the World)" - 3:03 (Reed, Stephens)
"Sweet, Sweet Smile" - 3:02 (Newton, Young)
"I Won't Last a Day Without You" - 3:54 (Nichols, Williams)
"For All We Know" - 2:31 (Griffin, Karlin, Wilson)
"Touch Me When We're Dancing" - 3:20 (Bell, Skinner, Wallace)
"Calling Occupants of Interplanetary Craft" - 7:09 (Draper, Woloschuk)

Skiva 2
"I Just Fall in Love Again" - 4.03 (Dorff, Herbstritt, Lloyd, Sklerov)
"This Masquerade" - 4:53 (Russell)
"Hurting Each Other" - 2:46 (Geld, Udell)
"Please Mr. Postman" - 2:47 (Bateman, Dobbins, Garrett, Gorman, Holland)
"I Need to Be in Love" - 3:49 (Bettis, Carpenter, Hammond)
"Make Believe it's Your First Time" - 4:07 (Morrison, Wilson)
"All You Get from Love Is a Love Song" - 3:46 (Eaton)
"Top of the World" - 3:00 (Bettis, Carpenter)
"Because We Are in Love (The Wedding Song)" - 5:01 (Bettis, Carpenter)
"We've Only Just Begun" - 3:04 (Nichols, Williams)
"Those Good Old Dreams" - 4:12 (Bettis, Carpenter)
"Sing" - 3:18 (Raposo)
"Only Yesterday" - 3:46 (Bettis, Carpenter)
"(They Long to Be) Close to You" - 3:40 (Bacharach, David)

Album av The Carpenters
Amerikanska samlingsalbum
Samlingsalbum 1985
Engelskspråkiga samlingsalbum
Tardis

Tardis (Förkortning av Time And Relative Dimension In Space) är en fiktiv tids- och rymdmaskin från TV-serien Doctor Who.

Enligt TV-serien är Tardis ett välanvänt transportmedel på doktorns hemplanet Gallifrey, men i serien medverkar nästan uteslutande doktorns egen Tardis. Just denna har en felande "kameleontkrets", som gör att den alltid ser ut som en poliskiosk från 60-talet, efter en resa till London år 1963. Kameleontkretsen har till uppgift att kamouflera Tardisen så att den smälter in beroende på var den landar och i vilken tidsålder.

En av de mest framträdande egenskaperna är att en Tardis är större på insidan än på utsidan (därav "dimension" i namnet), och även om doktorns Tardis alltid har sett likadan ut på utsidan, så har insidan förändrats ett antal gånger sedan serien startade år 1963. Noterbart är också att en Tardis inte byggs, utan istället odlas som något levande.

Namnet Tardis nämns för första gången i avsnittet "An Unearthly Child", det första avsnittet någonsin av Doctor Who. Där säger sig Susan Foreman, doktorns första följeslagare, ha kommit på namnet och förkortningen, men detta motsäger senare användande av namnet.

Se även
3325 TARDIS

Referenser

Noter

Externa länkar

Doctor Who
Transport i fiktion
Karjalainen Osakunta

Karjalainen Osakunta (förkortat KO, svenska: "Karelska nationen") är en finskspråkig studentnation vid Helsingfors universitet grundad 1905.

Inspektorer
Werner Söderhjelm 1905-1919
Uno Lehtonen 1927
Urpo Siirala
Dennis Bamford 1996-

Vännationer
Savo-Karjalainen Osakunta, Åbo 
Västmanlands-Dala nation, Uppsala 
Helsingkrona nation, Lund 
Västmanlands och Södermanlands nation, Linköping
Korp! Vironia, Tartu

Se även

Nationer i Helsingfors

Studentnationer i Helsingfors
Helsingfors universitet
Konkordans (typografi)

Konkordans, ofta förkortat "konk", är ett mått som används i typografi. 1 konkordans = 4 cicero = 18,052 mm.

Se även 
 Typografisk punkt

Referenser 

Typografi
Glidtal

Glidtal är en dimensionslös storhet som anger förhållandet mellan höjdförlust och horisontell förflyttningssträcka för ett flygplan vid glidflykt och en viss fart. Glidtalet är också förhållandet mellan den kraft luftmotståndet utgör och lyftkraften. Eftersom glidtalet varierar med farten är man främst intresserad av det bästa, det vill säga det lägsta, glidtalet. Ett segelflygplan kan ha ett bästa glidtal omkring 1/70 vilket alltså innebär att höjdförlusten är 1 meter per 70 meter flygsträcka. Trafikflygplan har glidtal omkring 1/15-1/22. Det största passagerarflygplanet Airbus A380 har ett glidtal på 1/20.

Glidtalet kan användas för att uppskatta hur lång räckvidd ett flygplan skulle ha vid motorstopp. Ett trafikflygplan som flyger på 10 kilometers höjd och har ett glidtal på 1/10 sjunker en kilometer per tio kilometer flugen sträcka, och måste alltså landa inom ett avstånd på 100 kilometer.

På engelska anges vanligen inversen av glidtalet, vilken kallas 'glide ratio' eller 'Lift-to-Drag ratio' som är detsamma som tyska 'Gleitzahl'. På tyska heter däremot vanligen glidtal 'Gleitverhältnis' även om också 'Gleitzahl' används. Även i svensk text kan man ibland läsa att ett flygplan har ett glidtal på 40. Vanligen har denna begreppsförväxling ingen betydelse eftersom det nästan alltid är helt klart vad som avses.

Referenser 

Aerodynamik
Dimensionslösa storheter
Bågskytte vid olympiska sommarspelen 1988

Bågskytte vid olympiska sommarspelen 1988 i Seoul innehöll fyra grenar. För första gången sedan 1920 fanns lagtävlingar. Båda herrar och damer tävlade i både lag och individuellt.

Tävlingen
För första gången sedan olympiska sommarspelen 1972 ändrades organisationen av bågskytte. Istället för en dubbel FITA-runda (288 pilar) så sköt varje bågskytt en enkel FITA-runda (144 pilar) för att avgöra ranking. Efter detta återstod endast 24 skyttar. En fjärdedels FITA-runda (36 pilar) sköts sedan för att eliminera fler skyttar. Processen fortsatte två gånger till, och fler skyttar försvann. Då endast åtta skyttar återstod avslutades den sista fjärdedelen av rundan, och det totala resultatet blev en dubbel FITA-runda.

Resultat

Medaljtabell

Källor
Ludlow (typografiskt system)

Ludlow eller Ludlowsättning är inom typografin en sättning där man plockar matriser (små gjutformar) för hand upp i en justerbar sätthake. Haken införs i gjutenheten som efter bara några sekunder levererar en sammanhängande textrad. Vid Ludlowsättning begagnas en Ludlowmaskin. Dessa kunde fås i storlekar som motsvarade ett radavstånd mellan 6 och 144 punkter.

Detta system för sättning av blytyper användes för framförallt för rubriker.

Ludlow-systemet skapades 1911 av Ludlow Typograph Co i Chicago och var bland annat vanligt på svenska tidningar och civiltryckerier. Ludlowsättningen var en förlöpare till Linotype.

Typografi
Nabil Naoum

Nabil Naoum, född 1944, är en egyptisk författare, arkitekt och ingenjör. Han tillhör den koptiska minoriteten. Under 1970-talet var han bosatt i New York, där han också skrev sina första noveller. Numera är han bosatt i Heliopolis.

Hans noveller handlar ofta om magi, telepati och självsuggestion och hur gamla myter påverkar även den moderna människan.

Verk översatt till svenska (efternamnet transkriberat till Naum) 

 Kairo är en liten stad och andra noveller, 1993 (Asheq-al-Muhadith 1984)

Källor 

Egyptiska författare
Arabiskspråkiga författare
Män
Födda 1944
Levande personer
Badhuset i Riddarfjärden

Badhuset i Riddarfjärden var en av arkitekt Thomas Sandell planerad bad- och hotellanläggning, som var tänkt att flyta på Riddarfjärden vid Norr Mälarstrand i höjd med Kungsholmstorg.

Det ursprungliga förslaget från 2005 avsåg ett cirkelformat lyxhotell med en diameter av 125 meter och en höjd av 10 till 11 meter. Det femstjärniga hotellet skulle ha 70 rum och ett kallbadhus i mitten. Efter omfattande protester lämnades 2007 ett bantat förslag, där byggnadens diameter hade reducerats till 100 meter och bygghöjden sänktes något.

I september 2007 avgjordes frågan om badhotellet i Riddarfjärden och efter socialdemokraternas nej till anläggningen fanns det ingen politisk majoritet för förslaget längre.

Thomas Sandell gav sig dock inte och lämnade 2008 ett förslag till badhotell i Ulvsundasjön istället.

Se även
Strömbadet

Källor

Noter

Kungsholmen
Nedlagda byggprojekt i Stockholm
Camara Laye

Camara Laye, född 1 januari 1928 i Kouroussa, död 4 februari 1980 i Dakar, var en guineansk författare.

Biografi
Laye föddes i Kouroussa som son till en guldsmed och tillhörande malinkefolket. Han gick först i en koranskola och senare i tekniskt gymnasium i Conakry. Han reste till Paris för att studera vid tekniska högskolan i Argenteuil. Senare tvingade brist på pengar honom att börja arbeta som mekaniker vid Simcas bilfabrik. Samtidigt gick han på kvällskurser i "Conservatoire des Arts et Métiers". Hans debut L'enfant noir 1953, är en bildningsroman som skildrar hur hans lyckliga afrikanska barndom konfronteras med civilisationens intåg. Romanen väckte uppmärksamhet och beundran men också kritik från dem som ansåg att Laye inte var tillräckligt engagerad i Afrikas politiska problem. 1954 utkom hans andra roman Le regard du roi, en symbolisk roman om Clarence som kommer till Afrika för att finna frid. Den behandlar konflikten mellan svarta och vita och skildrar Clarence resa genom regnskogen för att få audiens hos en afrikansk kung och hur hans europeiska identitet allt mer upplöses.

Laye återvände till Guinea 1956. Efter självständigheten 1958 engagerade han sig politiskt. Men hans kritik av Sékou Tourés regim tvingade honom att lämna sitt land 1965. I den självbiografiska "Dramouss" 1966 upptäcker berättaren att traditionella värden ersatts av politiskt förtryck. Laye bosatte sig i Senegal där han fick en forskartjänst vid "Institut Fondamental d'Afrique Noire" i Dakar. Hans forskning inspirerade honom till hans sista verk Le maître de la parole: Kouma Lafôlô Kouma 1978. Här berättar en griot (sagoberättare) legenden om Soundiata Keita, malinkehärskaren som levde på 1200-talet.

Bibliografi 
 L'enfant noir 1953
 Le regard du roi 1954
 Dramouss 1966
 Le maître de la parole 1978

Utgivet på svenska 
 Svart barn, 1976, ny upplaga 1986 (L'enfant noir 1953)

Källor 
 
 

 

Födda 1928
Avlidna 1980
Guineanska författare
Franskspråkiga författare
Män
Blind i Gaza

Blind i Gaza (original: Eyeless in Gaza) är en roman från 1936 av Aldous Huxley. Titeln kommer från en strof i John Miltons Samson Agonistes.

Kapitlen i boken är inte ordnade kronologiskt. Sybille Bedford, som skrev en biografi över honom, menar att romanfiguren Mary Amberley delvis var inspirerad av hennes mor, som var morfinmissbrukare, och som Huxley kände eftersom de var grannar i södra Frankrike.

Externa länkar

Skönlitteratur 1936
Engelskspråkig skönlitteratur
Brittiska romaner
Romaner av Aldous Huxley
Ferdinand Oyono

Ferdinand Oyono, född 14 september 1929 i N'goulemakong nära Ebolowa i södra Kamerun, död 10 juni 2010 i Yaoundé, var en kamerunsk författare, politiker och diplomat. 

Oyono föddes i byn N'goulemakong och tillhörde betifolket. Hans mor var troende katolik och lämnade sin man när denne tog sig en andra hustru. Därefter försörjde hon sig och barnen som sömmerska. Oyono arbetade vid en missionsstation tills hans far sände honom till Paris för att studera. Där studerade han vid Faculté de Droit och École nationale d'administration.

Oyono var Kameruns ambassadör i FN från 1974 till 1982, i Algeriet och Libyen 1982–1983 och i Storbritannien och Skandinavien 1984–1985. Åren 1985–2007 ingick han i Kameruns regering, från 1992 som utrikesminister och från 1997 som kulturminister.

Under sin studietid i Paris skrev han samtidigt Une vie de boy och Le vieux nègre e la médaille. Båda är satirer. Hans hjältar är naiva entusiaster som får ett hårdhänt uppvaknande när de inser kolonialismens ondska. Chemin d'Europe (1960) är ännu en satirisk roman om en ung man som drömmer om Europa och européerna. Oyonos böcker är mycket populära, och de två första har översatts till en mängd språk.

Verk översatt till svenska 
En boys liv (översättning Britte-Marie Bergström, 1977) (Une vie de boy 1956)

Källor

Litteratur 
Barbro Norström Ridæus: 100 vägar till Afrika, 1995

Kamerunska författare
Franskspråkiga författare
Kamerunska politiker
Utrikesministrar
Kulturministrar
Kamerunska diplomater
Ambassadörer
Födda 1929
Avlidna 2010
Män
Personer i Kamerun under 1900-talet
Yambo Ouologuem

Yambo Ouologuem, född 22 augusti 1940 i Bandiagara i Mopti-regionen, död 14 oktober 2017 i Sévaré i Mopti-regionen, var en malisk författare.

Yambo är författarens efternamn, men precis som den algeriske författaren Kateb Yasine har han valt att skifta på för- och efternamn, Yasine för att han ledsnade på att höra sina lärare kalla honom vid efternamn.

Ouologuem föddes i Bandiagara i Mopti-regionen. Hans föräldrar tillhörde dogonfolket och hans far var skolinspektör. Han gick i skola både i Bamako och i Paris. Vid Sorbonne studerade han litteratur, sociologi och filosofi.

Ouologuems litterära år 
Han debuterade 1968 med romanen "Le devoir de violence" (”Våld” i svensk översättning) och hyllades som en milstolpe i modern afrikansk litteratur. Ouologuem vann som förste afrikan det franska litteraturpriset Prix Renaudot. Sedan det upptäckts att författaren lånat flera avsnitt från "It's a battlefield" av Graham Greene, "Den siste av de rättfärdiga" av André Schwarz-Bart och verk av den franske författaren Guy de Maupassant, blev det livliga diskussioner om plagiat. 

Romanen försvarades av ett antal kritiker, inklusive den brittiskfödde författaren Kwame Anthony Appiah, som menade att den står för ”ett förkastande av den första generationen av moderna afrikanska romaner”. Ouolaguems verk går i en motsatt riktning till Léopold Senghors koncept om négritude och afrikansk mysticism.

Romanen ”Våld” skildrar 700 år i Saif-dynastins historia i det fiktiva kungadömet Nakem-Zuiko i Västafrika. Det är en ursinnig skildring av makt, våld och förtryck: massakrer, tortyr, människooffer, kannibalism, våldtäkt, kastrering och svart magi. Afrikanerna förtrycks först av sina egna härskare, sedan av araberna och slutligen av européerna.

1969 publicerade Ouologuem essäsamlingen "Lettre à la France nègre", en samling brev till Frankrikes president där han hårt kritiserar kolonialism och hyckleri. Han publicerade också en erotisk roman, båda under pseudonymen Utto Rodolph. 

Vidare publicerade han dikter i några tidskrifter. I antologin Afrikansk lyrik (1970, red. av Per Wästberg) finns dikten "1901".

Ouologuem återvände i slutet av 1970-talet till Mali, bitter på det franska litterära etablissemanget, i efterdyningarna av anklagelserna för plagiarism. Han skrev inte mer.

Ett smakprov på författarens stil 
Smakprovet är hämtat ur hans debutroman ”Våld” och skildrar en subtilare nivå av författarens stil.

Bibliografi

Verk översatt till svenska 
 Våld (Le devoir de violence, 1968) (översättning Arne Häggqvist, Gidlund, 1970)

Verk på franska 
 Le Devoir de violence, 1968 
 Lettre à la France nègre, 1969 (under pseudonym)
 Les mille et une bibles du sexe, 1969 (under pseudonym)
 Terres du Soleil, 1971; novellsamling där Ouologuem medverkar
 Nouvelles du Mali, 2008; en novellsamling med Ousmane Diarra, Sirafily Diango, Moussa Konaté och Yambo Ouologuem

Filmografi 
 Le Hogon du Yamé, 2003, regi av Moussa Ouane, producerad i Mali
 Où est l'Eldorado, 2009, regi av Jean-Frédéric de Hasque, producerad i Belgien, inspelad i Bamako, Mali

Referenser 

Franskspråkiga författare
Maliska författare
Män
Födda 1940
Avlidna 2017
Angelo Amato

Angelo Amato, född 8 juni 1938 i Molfetta, är en italiensk kardinal och ärkebiskop i romersk-katolska kyrkan. Han tillhör Salesianorden. Amato var sekreterare vid Troskongregationen från 2002 till 2008 och prefekt för Kongregationen för helgonförklaringar från 2008 till 2018.

Externa länkar

 Catholic Hierarchy – Angelo Amato
 http://webarchive.loc.gov/all/20080813001523/http://www.catholicnews.com/data/stories/cns/0803577.htm

Födda 1938
Romersk-katolska ärkebiskopar
Män
Levande personer
Salesianer
Personer från Molfetta
Italienska kardinaler
Alumner från Påvliga universitetet Gregoriana
Ohio Valley Wrestling

Ohio Valley Wrestling (OVW) är en amerikansk independent professionell wrestling promotion baserad i Louisville, Kentucky. OVW är mest känd för sina unga, talangfulla brottare och är officiell träningsplats för World Wrestling Entertainment (WWE).

Fribrottning
Luis Bernardo Honwana

Louis Bernardo Honwana, född 1942, är en moçambikisk författare. Han föddes i Maputo. Hans far arbetade som översättare för den portugisiska kolonialmakten i Moamba, en förstad till Maputo. Honwana arbetade extra som journalist under studietiden. Han satt tre år i fängelse för sina politiska aktiviteter. När han 1967 släpptes ur fängelset reste han till Lissabon, officiellt för att studera men egentligen för att arbeta för Frelimo. Han bodde i Schweiz, Algeriet och Tanzania.

Honwana är också filmskapare. Tillsammans med Murillo Sales gjorde han dokumentärfilmen "Estas São as Armas" vann pris vid filmfestivalen i Leipzig 1978. Han har arbetat många år för Frelimoregeringen, bland annat som sekreterare till landets premiärminister. Han har också varit Moçambiques kulturminister.

Verk översatt till svenska 

Svarta händer, 1980 (Nós matamos o cão tinhoso 1964)

Källor 

Moçambikiska författare
Portugisiskspråkiga författare
Födda 1942
Män
Levande personer
Pro Wrestling Illustrated

Pro Wrestling Illustrated (PWI) är en professional wrestling-tidskrift.

Pro Wrestling Illustrated startades 1979. Tidskriften är känd för att inte bryta kayfabe. Vissa andra tidningar bryter kayfabe och berättar om verkligheten bakom kulisserna inom professionell wrestling. PWI har aldrig gjort detta, utan berättar oftast om "storylines" som om de vore äkta. På senare år har dock tidningen börjat skriva på gränsen mellan det som är "kayfabe" och "shoot", bland annat används numera ord som "storyline" och de skiljer på  "onscreen"-rivaliteter och verkliga kontroverser.

Amerikanska tidskrifter
Fribrottning
Tidskrifter startade 1979