kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Thorvald Källstad

Erik Thorvald Källstad (i riksdagen kallad Källstad i Göteborg), född 18 oktober 1918 i Eskilstuna, död 25 november 1989 i Göteborg, var en svensk pastor, professor och politiker (folkpartist). 

Thorvald Källstad, som kom från en köpmannasläkt, avlade pastoralexamen vid Metodistkyrkans teologiska skola 1940 och var därefter pastor vid Kungsholms metodistförsamling i Stockholm 1940-1945. Han var därefter lärare vid Metodistkyrkans teologiska seminarium i Överås från 1945 och var rektor där 1963-1975. År 1974 blev han teologie doktor vid Uppsala universitet på en avhandling om John Wesleys bibelsyn. Han var professor i religionspsykologi vid Uppsala universitet 1975-1984.

Källstad var riksdagsledamot för Göteborgs stads valkrets 1961-1973 (fram till 1970 i andra kammaren). I riksdagen var han bland annat suppleant i statsutskottet 1963-1970 och vice ordförande i 1964 års andra särskilda utskott. Som riksdagsledamot engagerade han sig främst i forsknings- och utbildningspolitik.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 108
Oloph Bexell, Teologiska fakulteten vid Uppsala universitet 1916–2000. Historiska studier. (Acta Universitatis Upsaliensis. Skrifter rörande Uppsala universitet. C. Organisation och historia 120), Uppsala 2021, s. 338–339 och där anf. litteratur.

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Svenska teologer under 1900-talet
Personligheter inom svensk metodism
Svenska professorer i religionspsykologi
Politiker från Eskilstuna
Födda 1918
Avlidna 1989
Män
Svenska politiker under 1900-talet
Ingegärd Frænkel

Ingegärd Cecilia Elisabeth Frænkel, född 2 juli 1913 i Karlskrona, död 15 juli 2003 i Annedals församling i Göteborg, var en svensk studierektor och politiker (folkpartist).

Lärarinnan 
Frænkel tog studentexamen i Karlskrona 1932, och fil.kand. vid Lunds universitet 1935. Därefter tog hon folkskollärarexamen i Stockholm 1936. Mellan 1939 och 1978 var hon lärare vid folk- och grundskolor i Göteborg. Hon var även ledamot av styrelsen för Göteborgs folkskollärarinneförening, och ordförande där 1957–1963.

Politikern 
Frænkel var ledamot av riksdagen 1967–1979 för Göteborgs stads valkrets (fram till 1970 i andra kammaren). I riksdagen var hon bland annat suppleant i allmänna beredningsutskottet 1967–1970. Hon var särskilt engagerad i social- och utbildningspolitiska ämnen, som narkotikapolitiken, adoption och minoritetsbarnens skolgång. Åren 1967–1977 var hon ordförande i Folkpartiets kvinnoförbund och tillhörde även folkpartiets partistyrelse.

Referenser 
 Tidens kalender 1969: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 228.
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970. Ledamöter och valkretsar. Band 4. Norstedts: Stockholm 1990, s. 83

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Politiker från Karlskrona
Födda 1913
Avlidna 2003
Kvinnor
Gimme Hope Jo'anna

Gimme Hope Jo'anna är en reggaelåt av Eddy Grant, släppt på singel 1988.

Sångtexten kritiserar apartheid i Sydafrika och bannlystes av den sydafrikanska regeringen när den släpptes. Jo'anna är ett smeknamn för Johannesburg, men syftar här även till den sydafrikanska staten-regeringen.

Låtlistor
 7"-singel
 "Gimme Hope Jo'Anna" — 3:47
 "Say Hello to Fidel" — 4:41
		
 12"-maxisingel
 "Gimme Hope Jo'Anna"	
 "Say Hello to Fidel"		
 "Living on the Frontline" (liveversion)

Certifikat

Listplaceringar

Källor

Musiksinglar 1988
Sånger mot rasism och främlingsfientlighet
Singlar utgivna på Parlophone
Singlar utgivna på EMI
Anders Jonsson

Anders Jonsson kan syfta på:
Anders Jonsson (skytt)
Anders Jonsson (orgelbyggare)
Anders Jonsson (journalist)
Anders Jonsson (militär)
Anders Jonsson i Mora, riksdagsledamot från Dalarna 1964-1976
Anders Jonsson i Sundsbyn, riksdagsledamot från Värmland 1856-1869
Anders Johnson, skriftställare
Anders W. Jonsson, centerpartistisk politiker
Anders Johnson (agronom) (1795-1854), agronom
Gunnel Jonäng

Gunnel Maria Jonäng, född Kristoffersson, född 26 augusti 1921 i Raus, död 5 november 2008 i Bollnäs, var en svensk politiker (centerpartist). Hon var gift med Bernt-Olof Jonäng och svärdotter till Jon Jonsson i Fjäle. Hon hade tre barn, varav sonen Olle är gift med Kristina Jonäng.

Jonäng var riksdagsledamot 1969–1988, åren 1969–1970 som ledamot av andra kammaren, samtliga år invald i Gävleborgs läns valkrets. Hon var FN-delegat 1975 och 1976.

Under 1990-talet var Jonäng vice ordförande i Sveriges Pensionärsförbund.

Källor 
 https://www.skbl.se/sv/artikel/GunnelJonang
Tidens kalender 1969, Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 233.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Ledamöter av Sveriges riksdag för Centerpartiet
Kvinnor
Födda 1921
Avlidna 2008
Olle Westberg i Ljusdal

Olof (Olle) Ragnar Westberg (i riksdagen från 1969 kallad Westberg i Ljusdal), född 3 oktober 1911 i Njutångers församling, Gävleborgs län, död där 14 december 1998, var en svensk rektor och riksdagsman (folkpartist).

Olle Westberg, som var son till en fiskare, var folkskollärare i Enånger 1935–1947 och senare rektor i Ljusdal 1951–1970. Han var också ordförande i Ljusdals missionsförening 1952–1962 och ordförande i Ljusdals nykterhetsförbund.

Han var riksdagsledamot för Gävleborgs läns valkrets 1961–1976, fram till 1970 i andra kammaren. I riksdagen var han bland annat suppleant i konstitutionsutskottet 1962–1966 och i statsutskottet 1967–1970. Han var engagerad i bland annat utbildningsfrågor och socialpolitik, och verkade exempelvis för att uppmärksamma mellanölskonsumtionens inverkan på antalet våldsbrott.

Hans barnbarn med samma namn, Olle Westberg, har även varit politiskt aktiv i alla år, bland annat som vice förbundsordförande i FPU, landstings- och kommunalpolitiker och är nu rektor för Botkyrka folkhögskola.

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1992), band 5, s. 179

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Tidigare ledamöter av Sveriges riksdag för Liberalerna och Folkpartiet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Svenska skolledare under 1900-talet
Personer från Njutångers socken
Födda 1911
Avlidna 1998
Män
Carl Ulner

Carl Ulner kan ha flera betydelser:

 Carl Ulner (statsråd)
 Carl Ulner (domare)
Olle Westberg i Hofors

Hans-Olov (Olle) Westberg, född 4 september 1926 i Hofors, död där 14 maj 2013, var en svensk svarvare och politiker (socialdemokrat).

Westberg var ledamot av riksdagens andra kammare 1969-1970 i Gävleborgs läns valkrets och var därefter ledamot av enkammarriksdagen 1971-1988.

Källor 
Tidens kalender 1969: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1968, sid. 234.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Hofors socken
Födda 1926
Avlidna 2013
Män
Carl Ullner

Carl Ullner, född den 14 februari 1739 i Åbo, död den 14 mars 1801 i Stockholm, var en svensk riksdagsman och ledamot av Högsta domstolen

Biografi
Ullner var  auskultant i Åbo hovrätt 1758-12-18; extra kanslist 7 november; vice notarie 1761-10-26; vice häradshövding 1765; ordinarie kanslist 1770-02-19; extra advokatfiskal 6 juli samma år; ordinarie notarie 26 april; justitieborgmästare i Åbo 1772-11-22; Åbos fullmäktige vid bankorevisionen 1785 och samma stads fullmäktig vid riksdagen 1789; borgarståndets ledamot av sekreta utskottet vid 1789 års riksdag; lagmans nåd heder och värdighet 1789-04-06; ledamot av kungens högsta domstol 15 maj samma år; avsked därifrån 1793-05-01; politieborgmästare i Stockholm 1791-08-25; ledamot i kungliga tulldirektionen 1792-05-29; justitieborgmästare 19 oktober samma år; revisor 27 juli 1796; fullmäktig i riksgäldskontoret 27 april 1799 - 1800; fullmäktig i Riksbanken 1800; RNO 1 november 1797; fullmäktig för Stockholm samt talman i borgarståndet vid riksdagen i Norrköping 1800.

Referenser
Birger Wedberg: Konungens högsta domstol 1789-1809 sidorna 350-358.
 mattiasloman.se - Carl Ullner  

Domare vid Sveriges högsta domstol
Födda 1739
Avlidna 1801
Män
Stockholms borgmästare
Olle Östrand

Per Olov Olle Östrand (i riksdagen kallad Östrand i Söderhamn), född 29 oktober 1929 i Söderhamn, död där 20 oktober 2000, var en svensk mätningsföreståndare och politiker (socialdemokrat).

Östrand avlade realexamen 1946, var byggnadsträarbetare 1945-54, mätnings- och ombudsman hos Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning 198 i Söderhamn 1954-60, mätningsföreståndare hos Södra Hälsinglands mätningsdistrikt 1960-66 och hos Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning 27 1966-89. 

Östrand blev ledamot av styrelsen för Stiftelsen Söderhamns stads bostäder/Söderhamnsbostäder 1956 och dess ordförande 1963 samt ledamot av styrelsen för Söderhamns Sparbank 1970. Han var ledamot av styrelsen för Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning 27 1960-73. Han var ledamot av styrelsen för Söderhamns arbetarekommun och dess ordförande 1969-77. Han var ledamot av Söderhamns stadsfullmäktige/kommunfullmäktige från 1967 och blev dess ordförande 1978. Han var även ledamot av drätselkammaren 1967-70 och av byggnadsnämnden 1964-70.  

Östrand var riksdagsledamot för Gävleborgs läns valkrets 1969-1970 i andra kammaren samt därefter 1973-1991.

Källor 
Norberg, Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 5 (1992), sidan 182.
Tidens kalender 1969: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1968, sidan 234.
Olle Östrand i gravar.se

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Svenska kommunalpolitiker
Personer i Söderhamns historia
Politiker från Söderhamn
Födda 1929
Avlidna 2000
Män
Itagaki Taisuke

Itagaki Taisuke (21 maj 1837- 16 juli 1919) greve, japansk
statsman, son till en
samurai av Tosa-klanen.

Han utmärkte sig för tapperhet i 1868 års inbördes strider i samband med kejsarmaktens restaurering i Japan. Han inkallades omedelbart därefter i det nya statsrådet, men avgick någon tid efter krigspartiets nederlag (1874) i fråga om Japans koreanska politik.

I sin hemtrakt,
Tosa, agiterade Itagaki sedan energiskt för frisinnade politikers sammanslutning till ett liberalt parti
(Jijyūto) med konstitutionell författning och folkrepresentation som främsta programpunkt. Tillfrisknad efter det livsfarliga sår han erhållit vid ett lönnmordsförsök av en reaktionär fanatiker (1881), företog Itagaki jämte sin vän Goto Shojiro en studieresa till Nordamerika och Europa
och samverkade sedan för den nya författningens tillkomst med Ito Hirobumi.

Han påyrkade emellertid ytterligare under häftig agitation införande av fullständig parlamentarism efter engelskt mönster, men ett försök med en parlamentarisk partiministär under de båda liberala partiledarna
Okuma Shigenobu och Itagaki misslyckades (juli- okt. 1898), och Itagakis radikala parti uppgick 1900 i den av Ito bildade sammanslutningen Seiyūkai. Itagaki upphöjdes
1887 i grevligt stånd.

Källor

Födda 1837
Avlidna 1919
Japanska politiker under 1800-talet
Män
Personer från Kochi prefektur
WP:Projekt Japan
Frans Karl av Österrike

Ärkehertig Frans Karl Joseph av Österrike, född 7 december 1802 i Wien, död 8 mars 1878 i Wien, var far till två kejsare (av Österrike och Mexiko) och farfar till Franz Ferdinand, som blev mördad i Sarajevo.

Biografi
Han var andre son till kejsar Frans II och hans andra hustru Maria Teresa av Neapel och Sicilien.

Den 4 november 1824 i Wien gifte han sig med Sofia av Bayern (1805-1872), dotter till Maximilian I Joseph av Bayern och hans andra hustru Karolina av Baden. Trots att Franz Karl av naturen var oambitiös, var han p.g.a. att han var äldste broder till kejsaren, Ferdinand I av Österrike, medlem av det kejserliga rådet, som styrde istället för kejsaren under perioden 1835 till 1848. Efter hustruns enträgna råd, lade han ner kraven på tronen när brodern abdikerade i december 1848; i stället gick tronen till äldste sonen Frans Josef.

Ärkehertig Frans Karl dog i Wien 1878, sex år efter sin hustru.

Barn 
 Frans Josef (1830-1916), senare kejsare av Österrike.
 Maximilian (1832-1867), senare kejsare av Mexiko.
 Karl Ludwig (1833-1896), far till Franz Ferdinand och farfar till Karl I av Österrike
 Maria Anna (1835-1840)
 Ludwig Viktor (1842-1919)

Referenser 
 Palmer, Alan. Twilight of the Habsburgs: The Life and Times of Emperor Francis Joseph. New York: Weidenfeld & Nicolson, 1995.

Noter

Externa länkar

Huset Habsburg-Lothringen
Österrikes ärkehertigar
Födda 1802
Avlidna 1878
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Dancing Shoes

Dancing Shoes är den svenska sångerskan Septembers tredje studioalbum, utgivet den 26 september 2007. Vid den här tiden hade September även fått ett genombrott internationellt med framförallt singlarna Cry for You och Can't Get Over.

Låtförteckning 
Alla såner skrivna av Jonas Von Der Burg, Anoo Bhagavan och Niclas Von Der Burg.

Listplaceringar

Referenser 

Album av Petra Marklund
Musikalbum 2007
Engelskspråkiga musikalbum
Karl Felix I av Sardinien

Karl Felix I av Sardinien (Carlo Felice Giuseppe Maria, född 6 april 1765 och död 27 april 1831) var hertig av Savojen, Piemonte, Aosta och kung av Kungariket Sardinien från 1821 till 1831.

Han var elfte barn och femte son till Viktor Amadeus III av Sardinien och Maria Antonia av Spanien. Hans morföräldrar var Filip V av Spanien och Elisabet Farnese.

Han var yngre bror till Karl Emanuel IV av Sardinien och Viktor Emanuel I av Sardinien. Det var inte meningen att Karl Felix skulle bli kung men brodern Karl Emanuel hade inga barn och abdikerade 4 juni 1802. Viktor Emanuel hade fyra döttrar när han abdikerade 1821. Eftersom tronföljden styrdes av den Saliska lagen, så efterträdde Karl Felix sin broder på tronen.

Han gifte sig med Maria Kristina av Neapel och Sicilien (1779–1849) den 7 mars 1807. Hon var dotter till Ferdinand I av Bägge Sicilierna och Marie Caroline av Österrike.

Karl Felix dog utan barn efter att ha regerat i tio år. Han efterträddes av Karl Albert av Sardinien, som tillhörde sidogrenen Savojen-Carignano.

Kuriosa 
Teatro Carlo Felice i Genua är uppkallat efter honom.

Externa länkar 

Huset Savojen
Födda 1765
Avlidna 1831
Mottagare av Annunziataorden
Mottagare av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Riddare av storkorset av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Malteserriddare
Män
Savojens regenter
Sardiniens regenter
Personer från Turin
Thomas Wade

Sir Thomas Francis Wade, född 25 augusti 1818 i London, död 31 juli 1895 i Cambridge, var en brittisk diplomat och sinolog. Även om Wade för sin samtid var främst känd för sin diplomatiska verksamhet i Kina (Qingdynastin), är han idag mest ihågkommen som upphovsman till det kinesiska romaniseringssystemet Wade-Giles.

Wade blev 1838 officer, kom 1842 med sitt regemente till Kina, deltog där i kriget till freden i Nanking augusti samma år, stannade i Hongkong som ämbetsman, var 1852-55 brittisk vice-konsul i Shanghai och därefter kinesisk sekreterare först hos guvernören i Hongkong och under kinesiska kriget 1857-58 hos brittiske regeringskommissarien Lord Elgin. Som sådan hade Wade väsentlig andel i de förhandlingar, som 1858 ledde till freden i Tianjin. I samma egenskap deltog han i 1860 års förhandlingar, blev 1861 legationssekreterare i Peking, befordrades 1871 till brittiskt sändebud där, erhöll 1875 knightvärdighet och återvände 1883 till hemlandet, där han 1888 blev professor i kinesiska vid Universitetet i Cambridge.

Referenser

Tryckta källor

Noter

Brittiska diplomater
Brittiska sinologer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1818
Avlidna 1895
Män
Personer från London
WP:Projekt Kina
Herbert Giles

Herbert Allen Giles, född 8 december 1845 i Oxford, död 13 februari 1935 i Cambridge, var en brittisk sinolog och konsul. Han var son till författaren John Allen Giles. 

Giles utbildades vid den prestigefyllda privatskolan Charterhouse och inträdde 1867 i brittisk konsulatstjänst i Kina där han arbetade fram till 1892. År 1897 efterträdde han Thomas Wade som professor i kinesiska vid universitetet i Cambridge. 

Giles författade en rad arbeten, av vilka de viktigaste är Chinese-English dictionary (1892; 2:a uppl. 1912), det dittills största kinesisk-engelska lexikonet, History of Chinese literature (i Edmund Gosses serie "Short histories of the literatures of the world", 1901) och det prisbelönta Chinese biographical dictionary (1898).

Giles är känd för att ha modifierat Wades kinesiska romaniseringssystem, som sedermera blev känt som Wade-Giles-systemet.

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska diplomater
Brittiska sinologer
Personer från Oxford
Födda 1845
Avlidna 1935
Män
WP:Projekt Kina
Robert Hart

Sir Robert Hart, baronet, född den 20 februari 1835 i Portadown, Armagh, död den 20 september 1911, var en brittisk diplomat från Nordirland som spelade en viktig roll i kinesisk politik under den sena Qingdynastin.

1854 fick han anställning som tolkelev vid brittiska vicekonsulatet i Ningbo, tjänstgjorde 1858 som sekreterare hos den fransk-engelska kommission som under Guangzhous ockupation utövade styrelsemakten där och ingick 1859 i det efter Taiping-upproret nyorganiserade Kinesiska sjötullverket, vars generalinspektör och chef han blev 1863. Under Harts ledning gjorde denna institution stora framsteg, och sjötullmedlen blev det kinesiska statsverkets säkraste inkomster. 

Han verkade även för att sprida kunskap om västvärlden i Kina och för utjämning av stridigheter mellan Kina och europeiska makter. Diplomatiska kåren i Peking anlitade honom ofta som rådgivare på grund av hans kännedom om kinesiska förhållanden. Sin erfarenhet av dem har han redovisat i boken These from the land of Sinim.

Hart blev 1896 generalinspektör för hela kinesiska tullverket och för postväsendet samt fick efter 1901 års fördrag i uppdrag att organisera tullväsendet i de nya fördragshamnarna. Vid boxaroroligheterna 1900 förstördes även Harts hus, varvid bland annat hans under 40 år förda, värdefulla dagböcker gick förlorade. Han deltog sedan kraftigt i försvaret av legationerna i Peking.

1908 återvände Hart till hemlandet. Hart hedrades av den kinesiska regeringen med de högsta utmärkelsetecken och upphöjdes 1893 av drottning Viktoria till baronet.

Verk

Referenser

O'Leary, Richard. "Robert Hart in China: The Significance of His Irish Roots." Modern Asian Studies 40, no. 3 (2006): 583-604.

Födda 1835
Avlidna 1911
Brittiska diplomater
Män
WP:Projekt Kina
Nordirländare från Armagh grevskap
Baronetvärdiga personer
Storofficerare av Hederslegionen
Jacques Gaillot

Jacque Gaillot, född 11 september 1935 i Saint-Dizier i Haute-Marne, död 12 april 2023 i Paris, var en fransk prelat inom Katolska kyrkan och aktivist i sociala frågor. Han var mellan 1982 och 1995 biskop av Évreux. 

1995 befriades han från sin tjänst i Évreux och utnämndes till titulärbiskop av Partenia i Algeriet. Detta hade orsakats av att Gaillot, enligt Vatikanens bedömning, alltför högljutt deklarerat sina liberala ståndpunkter i politiska och sociala frågor.

Utbildning och tidig karriär
Redan i tonåren hade Gaillot en längtan att bli präst. Efter gymnasiet påbörjade han sina präststudier vid seminariet i Langres. Mellan 1957 och 1959 fullgjorde Gaillot sin obligatoriska värnplikt; han var placerad i Algeriet mitt under landets självständighetskrig. 

1960 reste han till Rom för att där fullborda sina studier; han prästvigdes den 18 mars 1961. Han bedrev fördjupade studier i liturgi i Paris, medan han föreläste vid seminariet i Châlons-en-Champagne. Från 1965 verkade han som professor i Reims, och han var ivrig att genomföra Andra Vatikankonciliets reformer.

Gaillot utsågs 1977 till generalvikarie för stiftet Langres. Den 5 maj 1982 utnämndes han till biskop av Évreux och vigdes den 20 juni samma år av biskop Léon Aimé Taverdet, assisterad av biskop Jean-Félix-Albert-Marie Vilnet och ärkebiskop Joseph Marie Louis Duval.

Utmärkelser 
Gaillot fick Herbert Haag-priset 1994.

Litteratur 
Christophe Wargny: Die Welt schreit auf, die Kirche flüstert. Jacques Gaillot, ein Bischof fordert heraus. Herder, Freiburg 1993, 
Christophe Wargny: Jacques Gaillot : Biographie, Verlag Syros, 1 April 1995, 
Jean-Marie Muller: Guy Riobé, Jacques Gaillot : Portraits croisés. Desclée de Brouwer, 1. Mai 1996, 
Pierre Pierrard: A nous la parole : Partenia, dix ans. Harmattan 17 oktober 2012, Kindle Edition, ASIN B00814BKFQ

Referenser

Externa länkar
 Catholic Hierarchy – Jacques Gaillot

Franska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Födda 1935
Avlidna 2023  
Män
Personer från Saint-Dizier
Norra Svartbyn

Norra Svartbyn är en by belägen vid Svartbyträskets norra strand strax utanför staden Boden i Bodens kommun, Norrbottens län. Byns närhet till Bodens stad gör att den blivit attraktiv för villabebyggelse och att lokaltrafiken trafikerar byn gör att den även kan betraktas som en yttre stadsdel i Boden. Byn har förskola och grundskola finns i grannbyn Södra Svartbyn.

I februari 2021 offentliggjordes att företaget H2 Green Steel (H2GS AB) skall etablera en industri för att producera fossilfritt grönt stål i Norra Svartbyn. Stålproduktionen beräknas starta år 2024. Projektet beräknas skapa 1 500 arbetstillfällen i regionen.

Referenser

Externa länkar
Norra Svartbyn, på Boden kommuns webbplats

Orter i Bodens kommun
Södra Svartbyn

Södra Svartbyn är en stadsdel i Boden. Stadsdelen hade 1 196 invånare fördelade på 1,77 km² (31 december 2007). Orten utgjorde en tätort från 1960 till 1965 då den väste ihop med tätorten Boden. 

På områdets skola, Torpgärdsskolan, finns förskoleklass samt fritidshem och utbildning bedrivs från årskurs 1 till 6.

I stadsdelen ligger även Kristallkulans förskola med totalt 7 avdelningar samt en kyrka, Matteuskyrkan.

Referenser

Boden
Tidigare tätorter i Sverige
Valvträsk

Valvträsk är en by vid Råneälven i Råneå socken i norra delen av Bodens kommun, Norrbottens län. Byn har 25 invånare och 16 företag.

Valvträsk var utnämnd till Årets by i Bodens kommun 1996. Byn ligger vid sjön Valvträskets östra strand längs väg 760 och sjön är egentligen ett stort sel i Råneälven som omsluts av berg i nord och syd. Avståndet till Boden är fem mil och till Gunnarsbyn är avståndet nio kilometer.
Byn hette tidigare Valvfors på grund av Anna och Johan Sundströms  
Telefonväxel. Råneåälven rinner genom sjön Valvträsk och numera finns en plats vid älven som fortfarande heter Valvfors.

Externa länkar
 Valvträsk hemsida
 Valvträsk på Boden Online

Orter i Bodens kommun
Orter i Råneå socken