kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Nacksta kyrka

Nacksta kyrka är en katolsk kyrka tillhörande Sankt Olofs katolska församling, belägen vid Midälvavägen i stadsdelen Nacksta i Sundsvall.

Historik 
Kyrkobyggnaden, som ursprungligen tillkom inom Svenska kyrkan, ritades av arkitekt Peter Celsing och invigdes andra söndagen i advent, den 7 december 1969. Byggnaden kom att bli Celsings sista ritade kyrka. Den avviker från tidigare byggnader av densamme. Nacksta kyrka, som består av en unison byggnad, formad likt en båt och oval i planen, har en sluten fasad i blåmålad puts. Kyrksalen tar upp den största delen av byggnaden och i källarplanet är församlingshemmet inrymt. Interiören är ljus och har fönsterinsläpp i band. Planens symmetri bryts av orgelläktarens fria placering, liksom altartavlan "De tre vise männen" av Vera Nilsson som är något förskjuten.

År 2007 såldes Nacksta kyrka av Svenska kyrkan till Sankt Olofs katolska församling i Sundsvall för 3,9 miljoner kronor.

En viss renovering har därefter utförts. Värmesystemet har ändrats till fjärrvärme. Koret har anpassats till den romersk-katolska liturgin. Kyrksalen har målats om.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
Nacksta kyrka på kyrktorget.se
 - Lägdan 2 NACKSTA KYRKA
 Församlingens hemsida

 

Nacksta
Byggnader ritade av Peter Celsing
Kyrkobyggnader i Sundsvall
Romersk-katolska kyrkobyggnader i Sverige
Astrid Kumbernuss

Astrid Kumbernuss, född 5 februari 1970, Grevesmühlen, DDR är en tysk f.d. friidrottare (kulstötare).

Kumbernuss var en av de största stjärnorna i kulstötning under 1990-talet. Kumbernuss vann tre VM-guld i rad (1995, 1997 och 1999). Dessutom vann hon OS-guld 1996 i Atlanta. 1997 utsågs hon till årets friidrottare. 2005 valde hon att avsluta sin karriär.

Källor 

Biografi på tyska

Kvinnor
Födda 1970
Tyska kulstötare
Olympiska guldmedaljörer 1996
Tyska olympiska guldmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2000
Tyska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Tyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare i kulstötning
Levande personer
Personer från Grevesmühlen
Interstate 84 (east)

Interstate 84 (east) (ej att förväxla med I-84 (W)) är en väg, Interstate Highway, i USA. Den är 372 km lång.

Delstater vägen går igenom
Pennsylvania
New York
Connecticut
Massachusetts

Se även
Interstate 84 (west)

084 (east)
Santa Rosalía, Baja California Sur

Santa Rosalía är en ort i västra Mexiko och är belägen vid kusten mot Californiaviken på halvön Baja California. Den är belägen i delstaten Baja California Sur och är administrativ huvudort för kommunen Mulegé. Folkmängden uppgår till cirka 13 000 invånare men den är inte den största orten i kommunen; det är den något större Guerrero Negro.

Källor 

Orter i Baja California Sur
Mulegé (kommun)

Mulegé är en kommun i västra Mexiko och är belägen på halvön Baja California. Den omfattar den nordligaste delen av delstaten Baja California Sur och är med sina 33 092 km² den till ytan näst största kommunen i landet, efter Ensenada. Folkmängden uppgår till cirka 60 000 invånare. Administrativ huvudort är Santa Rosalía, medan den största orten är Guerrero Negro.

Orter 
De folkrikaste orterna 2013 var:
Guerrero Negro, 13 848 invånare
Santa Rosalía, 13 196 invånare
Villa Alberto Andrés Alvarado Arámburo, 7 720 invånare
Heroica Mulegé, 4 173 invånare
Bahía Tortugas, 2 896 invånare

Källor 

Kommuner i Baja California Sur
Sol, vind och vatten (sång)

{{Infobox singel
|Namn          = Sol, vind och vatten
|Typ           = singel
|Artist/grupp  = Lena Andersson
|Släppt        = oktober 1972
|Inspelad      = 
|Format        = grammofon
|Genre         = schlager, svensk pop, vispop
|Längd         = 
|Skiva         = 
|Skivbolag     = Polar
|Låtskrivare   = Kenneth GärdestadTed Gärdestad
|Producent     = 
|Listposition  = 
|B-sida        = "Nu kommer kvällen"
|Övriga spår   = 
|Musikvideo    = 
|Singel artist/grupp = Lena Andersson
|Förra singel  = "Better To Have Loved (Than Never Loved At All)"  (1972
|Denna singel  = "Sol, vind och vatten"/"Nu kommer kvällen "  (1972)
|Nästa singel  = "Söderjäntans söndag"  (1972
|Album         = 
|Förra         = 
|Denna         =
|Nästa         = 
}}Sol, vind och vatten''' är en naturromantisk balladlåt med text av Kenneth Gärdestad och musik av Ted Gärdestad, vilken ursprungligen spelades in av Lena Andersson och släpptes på singel i oktober 1972. Ted Gärdestad framförde den på albumet Ted 1973. Av vers 2 framgår Jesu födelse som tema, men sången är i Sverige starkt förknippad med sommar och inte jul. Många brukar inte tolka "dig" som Gud eller Jesus, utan en människa.

Termen "Sol, vind och vatten" användes senare under 1970- och 80-talen samt tidigt 90-tal, inspirerat av sångens namn, ibland i den politiska samhällsdebatten av motståndare till kärnkraft för att tala om vilka energikällor de såg som alternativ. En berömd ramsa om detta, där dock inte "vatten" fanns med, som kärnkraftsmotståndarna ropade löd:
-Vad skall väck? -Barsebäck!
-Vad skall in? -Sol och vind!

I Framåt fredag framfördes en text, skriven av Peter Sundblad och Lars Gunnar Övermyr, till denna melodi med energipoliskt tema.

Listplaceringar

PublikationBarnens svenska sångbok'', 1999, under rubriken "Gladsång och poplåt"

Referenser

Noter

Referenser

Musiksinglar 1972
Singlar utgivna på Polar Music
Sånger om solen
Låtar av Ted Gärdestad
Låtar av Kenneth Gärdestad
Svenskspråkiga sånger
Svensktoppsmelodier 2017
Jag vill ha en egen måne

Jag vill ha en egen måne är en balladlåt med text av Kenneth Gärdestad och musik av Ted Gärdestad. Ted Gärdestad framförde den, släppte den på singeln Polar POS 1155 i april 1972 och låten blev hans första hitlåt. Låten testades även på Svensktoppen, där den sedan låg i 14 veckor under perioden 11 juni–10 september 1972 och bland annat toppade listan. Alla medlemmar i Abba råkade vara i studion samtidigt som låten spelades in, så Frida och Agnetha hörs körande i bakgrunden.

Kenneth skrev först både text och musik, men Ted tog över och behöll refrängen men ändrade versen. Det var 1968, då Ted var 12 år.

Sången har blivit en visa med bestående popularitet. Den har också spelats in av andra musiker, bland annat av svenska dansband som Thorleifs på albumet Kurragömma 1978 och 2010 av Wahlströms med låten på albumet Vårt älskade 80-tal. Janne Schaffer brukar spela denna låt instrumentalt på konserter.

En rockigare version framfördes av Gamblers i Dansbandskampen 2009.

Publikation
Barnens svenska sångbok, 1999, under rubriken "Gladsång och poplåt".

Referenser

Noter

Referenser

Information i Svensk mediedatabas.

Låtar av Kenneth Gärdestad
Låtar av Ted Gärdestad
Musiksinglar 1972
Svensktoppsmelodier 1972
Singlar utgivna på Polar Music
Svenskspråkiga sånger
Guerrero Negro

Guerrero Negro är en ort i västra Mexiko och är belägen vid Stilla havskusten på halvön Baja California. Den är belägen i den norra delen av delstaten Baja California Sur och är den största orten i kommunen Mulegé, dock inte dess administrativa huvudort vilket i stället är Santa Rosalía. Folkmängden uppgår till cirka 14 000 invånare. Söder om och i omedelbar närhet av staden utvinns det stora mängder salt i en av världens största saltgruvor.

Källor

Orter i Baja California Sur
Sojuz (raket)

Raketen Sojuz (, västerländsk beteckning A-2) är en rymdraket som tillverkas av TsSKB-Progress i Samara, Ryssland. Den är avsedd att skjuta upp Sojuzfarkosten i Sojuzprogrammet. Den används nu även för att skjuta upp obemannande Progressfarkoster till Internationella rymdstationen och för kommersiella satelliter. Sojuz-U-raketer använder fotogen och flytande syre som drivmedel.

Sojuzraketen introducerades 1966, baserad på raketen Vostok som i sin tur var baserad på kärnvapenroboten R-7a. Den var ursprungligen en trestegsraket, men en variant tillverkades med ett fjärde raketsteg för att nå högt elliptiska molnijabanor. Tillverkningen av Sojuzraketer nådde sin höjdpunkt på 1980-talet, då 60 tillverkades varje år. Med sina 1 700 flygningar är den världens mest använda raket, långt fler än någon annan raket. Den har en gammal utformning, men har relativt låga kostnader och mycket hög tillförlitlighet, vilket är attraktivt för kommersiella kunder.

Sedan 2011 skjuts Sojuzraketer upp ifrån raketrampen Ensemble de Lancement Soyouz i Franska Guyana  i samarbete med ESA.

Versioner 
Raketen finns och har funnits i ett antal olika utföranden
 Sojuz 11A511 (1966-1975)
 Sojuz-L 11A511L (1970-1971)
 Sojuz-M 11A511M (1971-1976)
 Sojuz-U 11A511U (1973-2017)
 Sojuz-U2 11A511U2 eller 11A511K  (1982-1995)
 Sojuz-FG 11A511U-FG (2001-)
 Sojuz-2 14A14 (2006-)

Steg

Steg 1 
Steg 1 på Sojuzraketerna består av fyra identiska, koniska hjälpraketer. Dessa drivs med flytande bränsle. Dessa är monterade runt Steg 2.

Data (för vardera av de 4 hjälpraketerna)
 Total vikt: 44,5 ton 
 Bränsle: 39,2 ton
 Tom vikt: 3 784 kg
 Diameter: 2,68 meter
 Längd: 19,6 meter
 Motorer:
 Sojuz och Sojuz-U
 RD-107
 Dragkraft 813 kN vid start
 Dragkraft 991 kN i vakuum

Steg 2 
 Total vikt: 105,4 ton
 Bränsle: 95,4 ton
 Tom vikt: 6 875 kg
 Längd: 28 meter
 Diameter: 2,95 meter
 Motorer:
 Sojuz och Sojuz-U
 RD-108
 Dragkraft 779 kN vid start
 Dragkraft 997 kN i vakuum

Steg 3 
Två olika varianter av det översta steget används, Block I och Förbättrat Block I (används av Sojuz-2-1b).
 Total vikt: 25,2 ton 
 Bränsle: 21,4-22,9 ton
 Tom vikt: 2 355 kg
 Längd: 6,7 meter
 Diameter: 2,66 meter
 Motor:
 Block I
 RD-0110
 Dragkraft 298 kN
 Förbättrat Block I
 RD-0124
 Dragkraft 294 kN

Källor 

Sovjetunionens rymdprogram
Rysslands rymdprogram
Rymdraketer
Sojuzprogrammet
Vladimirhäst

Vladimirhästen är en hästras utvecklad i Ryssland och utgör tillsammans med Ryskt kallblod och Sovjetiskt kallblod de enda tyngre hästarna i Ryssland och de tre hästraserna utvecklades nästan samtidigt. Vladimirhästen utvecklades på jordbrukskollektiv och statsjordbruk i provinserna Vladimir och Ivanovo i Ryssland. Vladimirhästarna är ganska eleganta i jämförelse med andra kallblodshästar och är lättare i exteriören än de andra två ryska kallblodsraserna.

Historia

Innan Ryska revolutionen 1917 hade Ryssland fler hästar per 100 invånare än något annat land i Europa. Enbart Island hade fler hästar. Det var under denna tid på slutet av 1800-talet som grunden för Vladimirhästen lades vid statliga stuteriet i Posadsk i området Vladimir och Ivanovo. Aveln började 1886 med lokala inhemska ston som korsades med importerade tunga hingstar av Clydesdale, Suffolk Punchhästar och de lättare körhästarna Cleveland Bay. De viktigaste stamhingstarna blev Clydesdalehästarna Lord James och Border Brand, båda födda 1910 och hingsten Glen Albin, född 1923. Shirehästen blandades även in i rasen och var viktig i utvecklingen men de avlades anbart in från och med 1910 och några år framåt och hittas bara i stamtavlor som går bak till 1910-1920.  

Mellan 1920 och 1925 slutade man med all slags utavel då uppfödarna hade fått fram en utmärkt draghäst som även var lämplig för lättare jordbruk. Utvalda hästar användes sedan för att fixera hästens typ och karaktär. 1946 blev rasen godkänd som egen ras och fick sitt namn, Vladimirhäst efter området Vladimir där uppfödningen av rasen startat och 1950 avslutade man den selektiva aveln och förbättringen.

Egenskaper

Vladimirhästen är inte lika kraftig i kroppen som sina föregångare men den har en ganska kort rygg som ibland kan vara lite svag. Rasen är snabbare än många andra kallblodshästar och saknar ibland hovskägg vilket får den att se ut som en lite kraftigare ridhäst. Hästarna är kraftiga runt brösten som i vissa exemplar kan mäta över 2 meter i bröstomfång. Rörelserna är oväntat energiska trots att hästen har ganska korta och muskulösa ben. Huvudet är medelstort med utåtnuktande nosprofil och väl proportionerliga ögon och öron. 

Rasen används idag mest i körning och på tävlingar är de berömda för sitt trespann framför den traditionella vladimirtrojkan. Hästarna mognar dessutom tidigt, har hög fruktsamhet och brukar sättas i arbete redan vid 3 års ålder. Rasen är stark och uthållig och har ett väldigt gott lynne. Numera används de även som framgångsrika hopphästar på den internationella hoppscenen.

Se även 
Ryskt kallblod
Sovjetiskt kallblod

Källor 
Vladimirhästen på Aftonbladet.se
Vladimirhästen på Breeds of Livestock (en)

Kallblodshästar
Hästraser från Ryssland
Dikvävetetroxid

Dikvävetetroxid (ibland oegentligt kallat "kvävetetroxid") är kvävedioxidens dimer och har molekylformeln N2O4.

Egenskaper 
Dikvävetetroxid är en dimer av kvävedioxid och de båda ämnena bildar kemisk jämvikt. Dikvävetetroxid är ett kraftfullt oxidationsmedel och reagerar hypergoliskt tillsammans med hydrazin. Till skillnad från kvävedioxid är dikvävetetroxid diamagnetiskt.

Framställning 
Dikvävetetroxid framställs genom katalytisk oxidation av ammoniak utspädd med ånga.

När ångan kondenseras löser sig den kvävedioxid som bildats i vattnet och bildar salpetersyra. Den gas som finns kvar kyls sedan ner till < 0 °C.

Användning 
Dikvävetetroxid används som oxidationsmedel i raketmotorer och liknar T-stoff som användes i det tyska jaktflygplanet Messerschmitt Me 163 Komet. Under 1950-talet användes dikvävetetroxid i ett flertal olika interkontinentala kärnvapenrobotar i både USA och Sovjetunionen, bland andra Titan II och R-36M Vojevoda.

Se även 
Väteperoxid

Oorganiska kväveföreningar
Oxider
Raketbränslen
Gråslide

Gråslide (Aconogonon weyrichii) är en art i familjen slideväxter från östligaste Ryssland, Kurilerna, Sachalin och Japan.

Synonymer 
För vetenskapliga synonymer, se Wikispecies.

Slideväxter
Gr Växtindex
Delta IV (raket)

Delta IV är beteckningen på en familj flerstegsraketer som tillverkas av Boeings Integrated Defense Systems-division i Decatur, Alabama. Raketen utvecklades för USAFs Evolved Expendable Launch Vehicle-program (EELV) och för kommersiella satellitkunder, och är avsedd att sänka kostnaderna samt förenkla uppskjutningar. Delta IV finns i fem versioner: Medium, Medium+ (4,2), Medium+(5, 4), och Heavy. Dessa versioner är skräddarsydda för specifika nyttolaster, uppgifter och massa.

Raketerna monteras ihop i Horizontal Integration Facility och skjuts upp från LC-37B vid Cape Canaveral AFS och SLC-6 vid Vandenberg AFB.

Beskrivning
Första steget av Delta IV består av en, eller i Heavy-modellen tre, boosterraketer (Common Booster Core) som drivs av Rocketdynes raketmotor RS-68. Till skillnad från de flesta förstastegsmotorer, som förbränner fasta raketbränslen eller fotogen, förbränner RS-68 flytande väte och flytande syre.

RS-68 är den första stora raketmotorn som drivs med flytande bränslen som utvecklats i USA sedan rymdfärjans SSME-motor från 1970-talet. Huvudmålet med RS-68 var att sänka kostnaderna jämfört med SSME. Den specifika impulsen hos RS-68 är något lägre än hos SSME, men utvecklingstiden, komponentantalet, totalkostnad och ihopmonteringstiden har alla reducerats till en bråkdel av SSME, trots att RS-68 är betydligt större.

Medium
Normalt brukar RS-68-motorn drivas i 102% av sin specificerade effekt de första minuterna, för att sedan strypas till 58% tills huvudmotorn stängs av.

Heavy
Hos Heavy-varianten stryps den centrala CBC-motorn till 58% ungefär 50 sekunder efter start, medan de två booster-CBC:erna fortsätter på 102%. Detta gör att det centrala CBC-steget sparar bränsle och kan brinna längre. Strax innan boostermotorerna brunnit ut stryps de till 58%. Efter att boostermotorerna brunnit kopplas de loss från förstasteget, varpå denna drivs upp till 102% effekt, för att senare strypas till 58% den sista biten av resan före avstängning.

Uppskjutningar

Källor

Boeing
United Launch Alliance
Rymdraketer
Interstate H-1

Interstate H-1 är en väg, Interstate Highway, på ön Oahu, Hawaii.

Externa länkar

H-1
Pilörter

Pilörter (Persicaria) är en växtsläkte i familjen slideväxter med cirka 150 arter i den norra tempererade zonen.

Släktet har fått sitt namn av de lansettlika bladen, som liknar pilträdens blad.

Källor
Flora of Pakistan - Persicaria

Slideväxter
Pi Växtindex
Estadio La Rosaleda

Estadio La Rosaleda är en fotbollsarena i den spanska staden Málaga, som ligger i Andalusien, där det spanska (ej längre existerande) laget CD Málaga, ursprungligen spelade sina hemmamatcher. Senare övertogs arenan av Málaga CF, som idag spelar i Segunda División. Arenan är Málaga CF:s officiella hemmaarena. Arenan är 105 meter lång och 68 meter bred, och har plats för 28 963 åskådare, varav alla är sittplatser. Arenan designades av Enrique Atenciaoch Fernando Guerrero Strachan, med renovering av arkitekten José Seguí.

Arenan invigdes år 1941, på samma plats som det tidigare stadiet Baños del Carmen, och invigningsmatchen spelades den 14 september mot bortalaget Sevilla FC. Tidigare spelades en officiell match mellan de spanska lagen CD Málaga (hemmalag) och Agrupación Deportiva Ferroviaria (bortalag från Madrid) den 13 april. Arenan renoverades år 1982 på Spaniens bekostnad inför fotbolls-VM 1982 i Spanien. Senare genomgick arenan också en större renovering mellan åren 2001 och 2006.

Fotbolls-VM 1982

Arenan användes under fotbolls-VM 1982, då tre matcher spelades där. Samtliga av dessa matcher var gruppelimineringar:

Externa länkar
 Stadiet La Rosaleda

Fotbollsanläggningar i Spanien
Malaga
Joe DeLoach

Nation:  

Joe DeLoach, egentligen Joseph Nathaniel DeLoach, född 5 juni 1967 i Bay City i Texas, är en amerikansk före detta friidrottare (sprinterlöpare).

Karriär
DeLoach ägnade sig i unga år åt både amerikansk fotboll och löpning, men den senare idrotten tog överhanden under studietiden. Studierna bedrev den unge DeLoach vid Houstons universitet, samma lärosäte som Carl Lewis studerat vid.
Vid de amerikanska OS-uttagningarna i Indianapolis 1988 blev DeLoach femte man på 100 meter och vann 200 meter före Lewis. Därigenom kvalificerade han sig för Seoulolympiaden på 200 meter. OS-finalen på 200 meter utvecklades till en hård batalj mellan DeLoach och Lewis. Efter 150 meter var Lewis i ledningen, vilket borgade för en Lewisviktoria då Lewis var känd för sina starka slutforceringar. DeLoach kontraslog emellertid fenomenalt och passerade Lewis precis innan mållinjen. DeLoachs segertid skrevs till 19,75, vilket innebar en tangering av Lewis fem år gamla amerikanska rekord samt nytt olympiskt rekord (bägge dessa rekord övertogs av Mike Marsh i Barcelona fyra år senare). DeLoachs 19,75 var, tillsammans med Lewis fem år gamla notering, den bästa noteringen någonsin på låglandsbana - endast tre hundradelar från Pietro Menneas höghöjdsrekord. Lewis silvertid, 19,79, var för övrigt världens då fjärde främsta tid någonsin.

Efter olympiaden hade DeLoach svårt att övertyga, bland annat misslyckades han att kvala in till Tokyo-VM 1991. År 1992 skadades DeLoach inför OS-uttagningarna och avslutade därefter sin karriär.

Medaljer
Guld
OS 1988: 200 meter (19,75, OS-rekord)

Rekord
200 meter: 19,75, Seoul, 28 september 1988

Referenser
Engelska Wikipedia/Joe DeLoach

Amerikanska kortdistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 1988
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Personer från Matagorda County
Födda 1967
Levande personer
Män
Wehtje

Wehtje kan syfta på:

 Wehtje (familj) – en svensk släkt
 Villa Wehtje – villa i Djursholm ritad för Walter Wehtje

Personer
Ernst  Wehtje, svensk industriman
Ernst Wehtje j:r, svensk industriman och politiker 
Walter Wehtje, svensk industriman
Fredrik Wehtje, svensk industriman, vd för Rörstrands porslinsfabrik
Hugo Wehtje
Urban Wehtje
Arne Wehtje
Hans-Christian Wehtje
Ingvar Wehtje
Tomas Wehtje

Efternamn
Bibliotekssignum

Ett signum är inom biblioteksvärlden en klassificeringskod för böcker. Ett signum kan bestå av en eller flera bokstäver eller andra tecken, beroende på vilket klassifikationssystem biblioteket använder. Koden representerar ett ämne och används för att sortera böckerna i hyllan. 

Det vanligaste systemet på svenska folkbibliotek är SAB. Där anger första bokstaven (versal) i ett signum huvudområde, till exempel C för religion. Ytterligare bokstäver (gemener) efter den första anger alltmer specialiserade ämnen, till exempel Cg för praktisk teologi och Cge för kateketik. Det finns ingen principiell gräns för hur många underkategorier som kan bildas.

Se även 
Klassifikationssystem för bibliotek
SAB:s klassifikationssystem
Dewey Decimal Classification

Referenser 
Bibliografi
Forskningsbibliotek

Forskningsbibliotek är ett bibliotek som i första hand är avsett att tjäna behoven för ett universitet eller annan institution där det bedrivs forskning. Detta kan även inkludera akademier och myndigheter. I Sverige kan med stöd av Bibliotekslagen även allmänheten låna böcker och andra media vid forskningsbiblioteken.

Se även
Folkbibliotek

Referenser 

Typer av bibliotek
Casper Carning

Casper Carning, född 7 mars 1991 i Göteborg, är en svensk ishockeyspelare i Bäcken HC. 

Carning är en målfarlig och talangfull högerforward som fick sina första rubriker i samband med TV-pucken 2006. Samma år debuterade han även i J18 Allsvenskan för Frölunda. Säsongen 2006/07, i en ålder av 15 år, var han en av Frölundas främsta juniorprofiler då laget kom tvåa i J18 Allsvenskan. Carning ledde också Göteborg till seger i TV-pucken med 14 poäng på 8 matcher. Han debuterade även i U16-landslaget där han gjorde 6 mål på 8 matcher.

Klubbar
Kungälvs IK
Borås HC
Frölunda Indians
Bäcken HC

Meriter 
 Deltagande i TV-pucken med Göteborg 2005, 2006, 2007
 Seger i TV-pucken 2006
 Tvåa i J18 Allsvenskan 2007

Svenska ishockeyspelare
Spelare i Frölunda HC
Födda 1991
Män
Levande personer
Idrottare från Göteborg
Hjalmar Rissén

Hjalmar Richard Andersson Rissén, född 7 februari 1876 i Frustuna församling, död 21 september 1947 i Maria Magdalena församling, Stockholm, var en svensk tullkassör och riksdagspolitiker.

Rissén var ledamot av Riksdagens andra kammare mandatperioden 1909-1911.

Referenser

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Födda 1876
Avlidna 1947
Män
Personer från Frustuna socken
Interstate 90

Interstate 90 eller I-90 är en väg, Interstate Highway, i USA. Den är den längsta av de vägar som ingår i vägnätet Interstate Highway System med sina 4987 kilometer. Den går i öst-västlig riktning mellan Seattle och Boston. Vägen är den nordligaste av kust till kust vägarna. och är till vissa delar avgiftsbelagd.

Delstater som vägen går igenom
Washington
Idaho
Montana
Wyoming
South Dakota
Minnesota
Wisconsin
Illinois
Indiana
Ohio
Pennsylvania
New York
Massachusetts

Externa länkar

090