kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sankt Petri kyrkogata

Sankt Petri kyrkogata är en gata i centrala Lund som går mellan Bredgatan och Clemenstorget. Som många andra gator i Lund har den medeltida ursprung. Stora delar av gatan kom dock inte att bebyggas förrän under andra häften av 1800-talet, efter det att järnvägen kommit till Lund.

Gatans södra sida har bebyggelse längs i stort sett hela gatan. Den norra sidan har dock flera öppna partier med stadsbibliotekets framsida och Petriplatsen med Ansgar Almquists staty av Carl von Linné. Ekska huset, som också utgör en fond norröver för Winstrupsgatan, ligger en bit ut i den nuvarande gatan och markerar den gamla gatulinjen.

Byggnader i urval

Lunds stadsbibliotek
Huvudartikel: Stadsbiblioteket
Stadsbiblioteket flyttade 1970 in i nybyggda lokaler vid Sankt Petri kyrkogata. Flemming Lassen står för ritningarna. Vid den nuvarande byggnaden finns en plats, Petriplatsen. Där står en staty av Carl von Linné utförd av Ansgar Almquist.

Ekska huset
Huvudartikel: Ekska huset
Ekska huset är ett korsvirkeshus i centrala Lund, beläget framför stadsbiblioteket vid Sankt Petri kyrkogata.

Huset byggdes i två omgångar 1823 och 1826. Den östra delen tros vara den äldre. Namnet kom av en professor som ägde huset 1857-1891.

Huset köptes av staden 1950. 1973-1974 genomfördes en omfattande renovering och den 6 juli 1974 byggnadsminnesmärktes huset. Det användes sedan av turistbyrån ett tag. Mellan 1994 och 2012 fanns Lundasamlingen i huset.

Bergmanska huset, Glädjen 15

Huvudartikel: Bergmanska huset
Glädjen 15 är en fastighet i centrala Lund. Den består i huvudsak av två gatuhus med adresserna Sankt Petri kyrkogata 3 och Kyrkogatan 23. Båda husen är korsvirkeshus med rött tegel och byggnadsminnesförklarades 1978.

Huset på Kyrkogatan 23 är det äldsta och byggdes omkring 1744. Fasadputsen togs bort 1944. Det andra huset, på Sankt Petri kyrkogata 3, byggdes 1804 och tillbyggdes 1843. Det fick sin puts borttagen 1959.

Källor

Noter

Gator i Lund
Byggnadsminnen i Lunds kommun
Erki Nool

Nation:  

Erki Nool, född den 25 juni 1970 i Võru, Estniska SSR, Sovjetunionen är en estländsk politiker och före detta friidrottare som tävlade under 1990-talet och 2000-talet i mångkamp. 

Nools första mästerskap var Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona där han inte fullföljde tävlingen. 1996 vann han sin första mästerskapstitel när han vann EM-guld inomhus i sjukamp. Nool deltog även vid Olympiska sommarspelen 1996 i Atlanta där han slutade på sjätte plats. Året efter blev han sexa även vid VM 1997 i Aten.

Under 1998 kom hans första större seger i tiokamp när han vann EM-guld i Budapest. Nools främsta merit är från Olympiska sommarspelen 2000 i Sydney där han vann olympiskt guld. Dramatiken kom i diskuskastningen där Nool hade två övertramp och fick först sitt tredje kast dömt som övertramp. Han överklagade beslutet och fick sitt kast godkänt, vilket gjorde att han kunde vinna före Roman Šebrle. 

Nools personliga rekord är från VM 2001 där han noterade en serie på 8 815 poäng men trots detta var han chanslös mot Tomáš Dvořák. Nool försökte försvara sitt OS-guld vid Olympiska sommarspelen 2004 i Aten men slutade först på åttonde plats. 

2007 valdes Nool in i det estländska parlamentet Riigikogu som ledamot för det konservativa partiet Förbundet Fäderneslandet och Res Publica.

Källor 
 Valresultat från valet 2007
 Fakta på IAAF:s webbplats

Män
Födda 1970
Estländska mångkampare
Europamästare i tiokamp
Olympiska guldmedaljörer 2000
Estländska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Estland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Estland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Estland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Estland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Estländska politiker
Personer från Võru
Levande personer
Cronologia Dunensis

Cronologia Dunensis var en medeltida handskrift som förvarades i cistercienserklostret Ten Duinen (grundat 1139) i Flandern. 

Handskriften är känd genom att klostrets abbot (”priori Dunensi Brugis”) Carolo (Carolus) de Visch i sin omfattande bok ”Bibliotheca Scriptorum Sacri Ordinis Cisterciensis”, tryckt i Köln 1649, lät infoga en avskrift av densamma. Handskriften har med stor sannolikhet funnits i hans klosterbibliotek. 

I bokens förord omtalas handskriften som ”Eliæ de Coxida Abbatis Dunensis, Sermones duo, olim (circa an. 1190) habiti in Capitulo generali.” Den är således författad omkring 1190 och är en komplett lista över de olika munkkloster av cistercienserorden i Europa som grundats under perioden 1113–1189. Mellan åren 1188 och 1189 har de Visch i sin årtalslista lagt in rubrikraden ”Hic definit antiqua Cronologia Dunensis”. Det finns således inga tvivel om att handskriften tillkommit eller slutförts 1188-1189, vilket ju också de Visch angett med ”circa an. 1190”.

Handskriften har stort historiskt värde eftersom grundläggningsår och månad redovisats för många av de nordiska klostren som i övrigt har bristfällig dokumentation. Den är också intressant då den anger ett dittills okänt kloster i Lunds stift 1138. Till Lunds stift räknades vid denna tid Skåne, Blekinge, Halland och Bornholm. Klostret i fråga, Clara Sylua, uppfördes redan fem år före Alvastra och Nydala, båda 1143, vilka dittills ansetts som de äldsta i Skandinavien.

Nordiska kloster omnämnda i Cronologia Dunensis
Handskriften innehåller följande uppgifter om de nordiska klostren:

Källor
 Bibliotheca Scriptorum Sacri Ordinis Cisterciensis, Köln 1649. Ett exemplar finns på Det Kongelige Bibliotek i Köpenhamn
 Sven Rosborn: Søsterkirkene og Steinhuset på Granavollen. Studier i eldre norsk steinbyggerkunst. 2014. Sid 108-113. .

Tidigare kloster i Sverige
Handskrifter
Andrea Dossena

Andrea Dossena, född 11 september 1981, är en italiensk fotbollsspelare.

Dossena sedan 2013 spelar för den engelska klubben Leyton Orient. Han har även spelat för det italienska landslaget.

Karriär 
Dossena började sin professionella karriär i Verona och spelade där i totalt fyra säsonger innan han skrev på för Treviso.

Udinese köpte Dossena redan 2005, men lät honom vara kvar i Treviso i ett år till. 2006 var övergången till Udinese fullbordad. i oktober 2007 skrev Dossena tillsammans med Cristián Zapata, Roman Eremenko och Simone Pepe på ett nytt kontrakt som skulle hålla dem kvar i klubben fram till 2010.

4 juli 2008 rapporterade dock Liverpool att Dossena hade skrivit på ett 4-årskontrakt med den engelska klubben. Dossena gjorde sitt första mål för Liverpool i Champions League-mötet med Real Madrid den 10 mars 2009 då han gjorde matchens sista mål då Liverpool vann med 4-0. Han gjorde sitt första och enda ligamål för klubben i det efterföljande mötet mot Manchester United den 15 mars på Old Trafford som Liverpool vann med 4-1

Den 8 januari 2010 bekräftade Liverpool att man hade sålt Dossena till SSC Napoli för 4,25 miljoner euro. I Neapel har Dossena tagit en bofast plats i tränare Walter Mazzarris lagbygge. I en position ute till vänster har Dossena med sin stora löpkapacitet bidragit stort till Napolis framfarter i ligan och cupspel.

Meriter 
  Napoli
 Coppa Italia: 2011–12

Referenser

Italienska fotbollsspelare
Italienska landslagsspelare i fotboll
Födda 1981
Spelare i Hellas Verona FC
Spelare i Treviso FBC 1993
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i Liverpool FC
Spelare i SSC Napoli
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Sunderland AFC
Spelare i Leyton Orient FC
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Premier League
Spelare i Fifa Confederations Cup 2009
Män
Levande personer
Personer från Lodi
Världscupen i längdåkning 1996/1997

Världscupen i längdåkning 1996/1997 inleddes i Kiruna den 23 november 1996 och avslutades i Oslo i Norge den 15 mars 1997. Den totala världscupen vanns av Bjørn Dæhlie från Norge på herrsidan och Jelena Välbe från Ryssland på damsidan.

Tävlingskalender

Herrar

Damer

Slutställning

Herrar

Damer

Referenser
fis-ski.com

Längdskidåkningssäsongen 1996/1997
Längdskidåkning
1996/1997
Världscupen i längdåkning 1995/1996

Världscupen i längdåkning 1995/1996 inleddes i Vuokatti i Finland den 25 november 1995 och avslutades i Oslo i Norge den 16 mars 1996. Vinnare av totala världscupen blev Bjørn Dæhlie från Norge på herrsidan och Manuela Di Centa från Italien på damsidan.

Tävlingskalender

Herrar

Damer

Slutställning

Herrar

Damer

Referenser
fis-ski.com

Längdskidåkningssäsongen 1995/1996
Längdskidåkning
1995/1996
Farhults kyrka

Farhults kyrka är en kyrkobyggnad i samhället Farhultsbaden mellan Ängelholm och Höganäs. Den tillhör Farhult-Jonstorps församling i Lunds stift. Strax norr om kyrkan ligger en korsvirkesbyggnad från 1700-talet som sedan 1960-talet fungerar som församlingshem.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan har en stomme av gråsten och består av långhus med ett smalare kor i öster som avslutas med en halvrund absid. Vid kyrkans västra kortsida finns ett kyrktorn med trappgavlar. Dörrar och fönster har omfattningar av huggen sandsten. Ytterväggarna är vitputsade och yttertaket är belagt med tegelpannor.

Tillkomst och medeltida ombyggnader
Den ursprungliga kyrkan i romansk stil uppfördes någon gång vid 1100-talets slut eller 1200-talets början. Under senare delen av 1400-talet slogs tegelvalv i långhus och kor. Samtidigt murades de små medeltida fönstren igen. Under 1400-talet uppfördes även ett kyrktorn i väster och vid dess södra sida byggdes ett utvändigt smalt trapptorn som ledde upp till tornets övre plan. Senare byggdes en invändig trappa och trapptornet togs bort. Långhuset hade två ingångar, en vid norra sidan och en vid södra sidan. Vid södra ingången - möjligen på 1400-talet - uppfördes ett vapenhus.

Senare ombyggnader
År 1838 murades långhusets södra portal igen och vapenhuset utanför revs. Ny ingång togs upp vid tornets västmur. Vid en genomgripande restaurering på 1870-talet utvidgades kyrkans fönster till nuvarande storlek. Sedan 1800-talet har kyrkans exteriör varit oförändrad.
1953 genomfördes en omfattande restaurering under ledning av domkyrkoarkitekt Eiler Græbe. Kyrkorummet fick då ny bänkinredning efter äldre modell och golvet fick ny beläggning. Nytt altarbord och ny altarrund tillkom. I samband med restaureringen framtogs kalkmålningar i absiden av konservator Hans Erlandsson i Lund. Kalkmålningarna har av konsthistorisk expertis bedömts härstamma från första fjärdedelen av 1300-talet.

Inventarier
 Predikstolen är ett barockarbete som dateras till 1626. Ljudtak och ingångsdörr fanns vid början av 1800-talet, men senare har dessa på obekant sätt försvunnit.
 Triumfkrucifixet av ek härstammar från senare delen 1400-talet.
 En medeltida dopfunt har avyttrats. Nuvarande dopfunt tillkom 1938. Tillhörande dopfat är troligen från 1500-talet.
 Tre kristalljuskronor är skänkta till kyrkan vid mitten av 1850-talet och har ersatt två enklare ljuskronor av trä.
 Altartavlan är från 1700-talet och ingår i en altaruppsats från 1600-talet.

Orglar
1843 byggde Pehr Lund, Lund en orgel med 5 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1916 av Eskil Lundén, Göteborg och är en mekanisk orgel med pneumatiska lådor. Orgeln har en registersvällare och den tillhörande fasaden är ritad av Gustaf Holmdahl.

Kyrkoherdar
Se lista på sidan om Farhult-Jonstorps församling.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 421, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Åsbo Släkt- och Folklivsforskare
 Kyrkorna i Farhult och Jonstorp
 Kullabygd 1936: Präster i Farhult (och Jonstorp)

Externa länkar
 Kulla pastorat

Kyrkobyggnader i Höganäs kommun
Kyrkobyggnader i Lunds stift
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Solfåglar

Solfåglar (Nectariniidae) är en artrik familj i ordningen tättingar (Passeriformes) som förekommer i Afrika söder om Sahara, Asien och Australasien. Arterna i familjen har i stora drag anpassat sig till att leva av blommors nektar, likt de ej alls besläktade kolibrierna.

Utbredning 
Ungefär hälften av alla arter i familjen förekommer i Afrika söder om Sahara. Andra arter har sitt levnadsområde i regioner mellan södra Asien och Australien. Merparten är stannfåglar eller kortdistansflyttare.

Kännetecken 
Solfåglarna fyller samma ekologiska nisch som kolibrierna i Amerika. De har till skillnad från dessa mindre bra förmåga att ändra riktning när de flyger och kan inte heller sväva lika länge på samma ställe. Familjen varierar i vikt från svartbukig solfågel (Cinnyris nectarinioides) som väger fem gram, till glasögonspindeljägare (Arachnothera flavigaster) som väger ungefär 30 gram. Solfåglar har kraftiga ben och liksom honungsfåglar (Meliphagidae) en lång och nedböjd näbb. Med sin långa tunga suger de nektar från blommor eller fångar insekter. Precis som hos kolibrierna uppvisar merparten av arterna en kraftig könsdimorfism där hanarnas fjäderdräkt ofta är brokiga med metallglans medan honorna har, med vissa undantag, mindre iögonfallande färger.

Spindeljägarna i släktet Arachnothera skiljer sig distinkt på flera sätt ifrån de andra släktena. Bland annat har de matta bruna fjäderdräkter.

Föda 
Födan består till största del av nektar. Dessutom äter solfåglar insekter och spindeldjur.

Häckning 
Dessa fåglar lägger vanligen två ägg. Honan bygger boet, som fästs vid kvistar eller stora blad och liknar en sluten påse. Bara på sidan finns en smal ingång. Som skydd mot fiender byggs bon ofta nära getingbon. Honan ruvar ensam men båda föräldrar tar hand om ungarna efter att de är kläckta.

Spindeljägarna bygger istället ett skålformigt bo och båda föräldrarna ruvar äggen.

Systematik 
Solfåglarna är systerfamilj till den asiatiska familjen blomsterpickare (Dicaeidae) som tillsammans tillhör en basal gren av överfamiljen Passeroidea, där även sparvar, finkar och ärlor ingår. Inom familjen tyder genetiska studier på att nuvarande taxonomi inte helt korrekt återspeglar solfåglarnas inbördes släktskap, men dessa resultat har ännu inte lett till några taxonomiska förändringar. Följande släkten brukar listas i familjen, här nedan i ordning efter Clements et al 2017:
 Chalcoparia – rubinkindad solfågel
 Deleornis – 2 arter
 Anthreptes – 13–15 arter
 Hedydipna – 4 arter
 Anabathmis – 3 arter
 Dreptes – jättesolfågel
 Anthobaphes – orangebröstad solfågel
 Cyanomitra – 7 arter
 Chalcomitra – 7 arter
 Leptocoma – 6–7 arter
 Nectarinia – 6 arter
 Drepanorhynchus – guldvingad solfågel
 Cinnyris – 50–61 arter
 Aethopyga – 23 arter
 Arachnothera – 14 arter spindeljägare, inklusive Hypogramma

Bildgalleri

Referenser

Noter

Källor 

 Utgivare: Forshaw, Joseph: Enzyklopädie der Vögel, 1999 -

Övriga källor 
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

Externa länkar 

 

mr:जांभळा सूर्यपक्षी
Världscupen i längdåkning 1986/1987

Världscupen i längdåkning 1986/1987 inleddes i Ramsau i Österrike den 10 december 1986 och avslutades i Oslo i Norge den 15 mars 1987. Vinnare av totala världscupen blev Torgny Mogren från Sverige på herrsidan och Marjo Matikainen-Kallström från Finland på damsidan.

Tävlingskalender

Herrar

Damer

Slutställning

Herrar

Damer

Referenser
fis-ski.com

Längdskidåkningssäsongen 1986/1987
Längdskidåkning
1986/1987
Heide Rosendahl

Heidemarie Ecker-Rosendahl, född den 14 februari 1947 i Hückeswagen, Nordrhein-Westfalen, är en tysk före detta friidrottare som under 1960-talet och 1970-talet tävlade i längdhopp och mångkamp.

Rosendahls första större framgång kom vid EM 1966 i Budapest där hon slutade på andra plats i femkamp. 1970 slog hon världsrekordet i längdhopp med ett hopp på 6,84, vilket stod sig i sex år innan Angela Voigt hoppade 6,92.

Rosendahl tog sitt första mästerskapsguld vid EM 1971 i Helsingfors där hon vann guld i femkamp och brons i längdhopp. Vid Olympiska sommarspelen 1972 började Rosendahl med att vinna guld i längdhopp. Två dagar senare blev hon silvermedaljör i femkamp. Hennes resultat i femkampen var under det gällande världsrekordet men det räckte inte till att slå Mary Peters. Rosendahl avslutade sitt olympiska deltagande med att springa sista sträckan i det västtyska lag på 4 x 100 meter som vann guld före Östtyskland.

Externa länkar 
 Leverkusen who's who

Källor 

Födda 1947
Tyska mångkampare
Tyska längdhoppare
Olympiska guldmedaljörer 1972
Olympiska silvermedaljörer 1972
Västtyska olympiska guldmedaljörer
Västtyska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1968 från Västtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1968
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Västtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Världsrekordhållare i längdhopp
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Nordrhein-Westfalen
Personer från Hückeswagen
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Vuokatti

Vuokatti är en tätort () i Sotkamo kommun i landskapet Kajanaland i Finland. Vid tätortsavgränsningen den 31 december 2021 hade Vuokatti 6 146 invånare och omfattade en landareal av 12,01 kvadratkilometer.

Orten ligger cirka 27 kilometer sydost om Kajana.

Sport och fritid 
Vuokatti är även känt som vintersportort, och världscupdeltävlingar i längdåkning har anordnats här under 1990-talet. I oktober år 2000 stod världens första skidtunnel färdig här. En anläggning för alpin skidsport finns vid Porttivaara, 345 meter över havet.

Referenser

Externa länkar 

 Vuokattis webbplats

Tätorter i Finland
Vintersportorter i Finland
Sotkamo
Kriminalisering

Kriminalisering  innebär att någonting som tidigare har varit lagligt blir olaglig; en gärning, effekt eller fara påförs ett straffansvar i enlighet med en klar och otvetydig lagtext.

Är lagtexten oklar eller tvetydig, så ligger ansvarsbördan på lagstiftaren som inte har uttryckt sig tillräckligt klart och otvetydigt, till förmån för den misstänkte (latin: in dubio pro reo).

Den omvända processen, att en gärning, effekt eller fara som inte längre anses vara straffvärd medför inte längre något straffansvar, och kallas för avkriminalisering. En gärning, effekt eller fara kan även legaliseras.

Litteratur

Offentligt tryck
SOU 1988:7 Frihet från ansvar. Om legalitetsprincipen och om allmänna grunder för ansvarsfrihet. Slutbetänkande av Fängelsestraffkommittén.
SOU 1996:185 Straffansvarets gränser. Avgivet av Straffansvarsutredningen.
SOU 1997:127 Straffansvaret för juridiska personer. Avgivet av Företagsbotsutredningen.

Rättsvetenskap
Anners, Erik, Svensk straffrättshistoria. Del 1. Några huvudlinjer, 2 uppl, AWE/Gebers, Stockholm 1973 (69 s)
Asp, Petter, Internationell straffrätt, Iustus, Uppsala 2011 (177 s)
Asp, Petter & Magnus Ulväng (på grundval av texter av Nils Jareborg), Kriminalrättens grunder, Iustus, Uppsala 2010 (578 s)
Frände, Dan, Den straffrättsliga legalitetsprincipen, Juridiska föreningen i Finland, Helsingfors 1989 (283 s) Ak avh
Hoflund, Olle, Medverkan till brott, Norstedt, Stockholm 1972 (96 s)
Jareborg, Nils, Begrepp och brottsbeskrivning. Semantik och läran om normativa rekvisit, Norstedt, Stockholm 1974 (293 s)
Jareborg, Nils, Handling och uppsåt. En undersökning rörande doluslärans underlag, Norstedt, Stockholm 1969 (393 s) Ak avh
Lernestedt, Claes, Kriminalisering. Problem och principer, Iustus, Uppsala 2003 (387 s) Ak avh 
Lidberg, Lars, & Nils Wiklund, Svensk rättspsykiatri. Psykisk störning, brott och påföljd, Studentlitteratur, Lund 2004 (608 s) 
Sarnecki, Jerzy, Brottsligheten och samhället, Studentlitteratur, Lund 2010 (156 s) (Boken är en förkortad version av Introduktion till kriminologi andra upplagan, men innehåller även en del nyskrivet material för kurser i straffrätt.)  
Sarnecki, Jerzy, Introduktion till kriminologi, 2 uppl, Studentlitteratur, Lund 2009 (609 s)
Thornstedt, Hans, Om företagaransvar. Studier i specialstraffrätt, Nordiska bokhandeln (i distr), Stockholm 1948 (336 s) Ak avh 
Thornstedt, Hans, Om rättsvillfarelse. En straffrättslig undersökning, Norstedt, Stockholm 1956 (323 s) 
Wallén, Per-Edwin, Svensk straffrättshistoria. Del 2. Några huvudlinjer, 2 uppl, AWE/Gebers, Stockholm 1975 (45 s) 
Wennberg, Suzanne, Försök till brott, 2 uppl, Norstedt, Stockholm 2010 (352 s) 

Kriminologi
Marian Zyndram-Kościałkowski

Marian Zyndram-Kościałkowski var en polsk politiker, född den 16 mars 1892, död den 12 april 1946. Han var bland annat premiärminister i Polen 1935 - 1936.

Externa länkar 

Polska politiker
Födda 1892
Avlidna 1946
Män
Mittådalens sameby

Mittådalens sameby (sydsamiska: Mïhte), är en sameby i nordvästra Härjedalen, belägen inom Ljusnedals distrikt (Tännäs socken) i Härjedalens kommun samt Storsjö distrikt (Storsjö socken) i Bergs kommun. Samebyns nordligaste område ligger inom Storsjö distrikt och den sydligaste delen ligger inom Ljusnedals distrikt.

Mittådalens sameby är en av Sveriges totalt 51 samebyar. I nordväst sträcker sig samebyns område upp till Sylsjön och gränsen mot Norge. Skarvdörrsfjället och Haftorsstöten (Gipperegaise) ligger vid Mittådalens samebys gräns mot Norge. Byns sydvästra gräns följer Ljusnan. I öster ligger Flatruet, Anåfjället samt Lillfjället inom byns område.

Historia
Den sydsamiska befolkningen inom Mittådalens sameby finns främst i Mittådalen samt i Funäsdalen och området däromkring.

Bilder

Se även
 Lista över samebyar i Sverige

Källor 
 Lars Thomasson:Ur Jämtlandssamernas nutidshistoria- en mer än hundraårig kulturkamp, Gaaltije, Östersund, 2002,

Noter

Vidare läsning
Ewa Ljungdahl: ''Mittådalens sameby, historia, kulturmiljöer och turism, Gaaltije 2011

Externa länkar

 Natur i Mittådalens sameby
 Anådalen Saemien Sijte
 Samer.se

Företag i Härjedalens kommun
Företag i Bergs kommun
Samebyar i Sverige
Kungariket Abchazien

Kungariket Abchazien var en medeltida, feodal statsbildning i Kaukasus, bildad omkring 786 av Leon II. 1008 uppgick landet i det nya Kungariket Georgien.

Se även 
 Abchaziens historia

Historiska länder och riken i Kaukasus
Kaukasus
Abchazien
Maggie Furey

Maggie Furey, född 1955, död 3 november 2016, var en brittisk författare som skriver fantasyböcker.

Publicerade böcker i urval 

 Aurian
 Aurians flykt
 Jordens stav
 Vindens harpa
 I fjärran land
 Eldens svärd
 Återfödelsens kittel
 Dhiammara

Födda 1955
Brittiska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Kvinnor
Avlidna 2016
Stockholms läns västra domsagas valkrets

Stockholms läns västra domsagas valkrets (i valen 1866-1869 kallad Ärlinghundra, Seminghundra, Långhundra och Vallentuna domsagas valkrets) var vid riksdagsvalen till andra kammaren 1866-1908 en egen valkrets med ett mandat. Valkretsen, som omfattade Ärlinghundra, Seminghundra, Långhundra och Vallentuna härader, avskaffades vid införandet av proportionellt valsystem i valet 1911 och uppgick då i Stockholms läns norra valkrets.

Riksdagsmän
Laurentius Öhlin (1867-1875)
Sigge Ljunggren (1876-1884), c 1881, lmp 1884
Gustaf Fredrik Östberg (1885-1896), nya lmp 1888-1894, lmp 1895-1896
Carl Cederström (1897-1899), lmp
Wilhelm Lundin (1900-1911), lmp

Valresultat

 (*) avser att valdeltagandet var vid val av elektorer.
 Då elektorsval tillämpades avser de totala antalet elektorer under "giltiga röster" även elektorer som inte röstade.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 205-206
 Kungliga biblioteket: Svenska dagstidningar 

 SCB Riksdagsmannavalen 1872
 SCB Riksdagsmannavalen 1875
 SCB Riksdagsmannavalen 1876-1878
 SCB Riksdagsmannavalen 1879-1881
 SCB Riksdagsmannavalen 1882-1884
 SCB Riksdagsmannavalen 1885-1887
 SCB Riksdagsmannavalen 1888-1890
 SCB Riksdagsmannavalen 1891-1893
 SCB Riksdagsmannavalen 1894-1896
 SCB Riksdagsmannavalen 1897-1899
 SCB Riksdagsmannavalen 1900-1902
 SCB Riksdagsmannavalen 1903-1905
 SCB Riksdagsmannavalen 1906-1908

Historiska valkretsar i Stockholms län