kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dagens Media

Dagens Media är en webbtidning som bevakar reklam- och mediebranschen.

Historia
Dagens Media lanserades 7 oktober 1998 av Rolf van den Brink, Mathias Kallio och Henrik Meerburg. Syftet var bland annat att skapa ett nyhetsmedium som underlättade för marknadskommunikatörer och medieköpare att hänga med i branschens utveckling.

Den 12 juni 2007 köptes Dagens Media av Alma Talent, som även gav ut tidningar som Affärsvärlden och Ny Teknik.

Dagens Media är sedan den 4 juli 2018 en del av Bonnierkoncernen. Det innebar förändringar för papperstidningen som minskade utgivningen från varannan vecka till att istället blir månadstidning. Tidningen Medievärlden, som bevakade publicistik, hade haft samma ägare som Dagens Media sedan 2017. Under 2019 lades Medievärlden ner och dess bevakningsområden uppgick i Dagens Media.

Plattformar
På Dagens Medias sajt publiceras medienyheter fem dagar i veckan. Där finns också krönikor, bloggar och webb-TV. Sajten har över 80 000 unika besökare i veckan enligt KIA Index november 2018.

Chefredaktör
Rolf van den Brink var chefredaktör fram till 2008.
Fredrik Svedjetun, 2008–2016.
Niclas Rislund, 2016-2017.
Fredrik Svedjetun, 2018–2021.
Linnéa Kihlström, 2021–.

Källor

Externa länkar
Dagens Media

Svenska tidningar
Energimarknadsinspektionen

Energimarknadsinspektionen (Ei) är en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterar under Klimat- och näringslivsdepartementet och har till uppgift att ansvara för tillsyn, tillståndsprövning, konsumentinformation, elhandelsfrågor och regelutveckling på energimarknaden nationellt och inom EU. Det är en expertmyndighet inom energifrågor och självständig från Energimyndigheten (som den utbröts från 2008 då den blev en egen myndighet). Inom ramen för sitt europeiska samarbete tar de bland annat fram underlag till EU-kommissionen och utarbetar riktlinjer till EU-förordningar.

Energimarknadsinspektionen finns i Eskilstuna och har cirka 120 anställda. Myndigheten har även ett mindre kontor i Stockholm.

Myndigheten är från 1 oktober 2022 beredskapsmyndighet och ingår i beredskapssektorn energiförsörjning.

Historik 
Energimarknadsinspektionen inrättades som en myndighet den 1 januari 2008. Inspektionen var tidigare en självständig del av Statens energimyndighet (Energimyndigheten).

Uppgifter 
Energimarknadsinspektionen handhar frågor enligt ellagen, naturgaslagen, miljöbalken och konkurrensrätten, innefattande reglering och tillsyn av så kallade naturliga monopol för el- och gasnät. Tillsynen omfattar bland annat den gränsöverskridande handeln (främst inom EU) med el och gas, skäligheten i nätföretagens avgifter och företagens leveranskvalitet samt koncessionsgivning (tillstånd) för nät där olika samhällsintressen (industrin, konsumenterna, närområdet, miljön, djurlivet m.m.) måste vägas mot varandra.

Inspektionen ska också följa utvecklingen på el-, naturgas- och fjärrvärmemarknaderna och verka för att dessa marknaders funktion och effektivitet förbättras. Myndigheten arbetar också med regelutveckling och ska komma med förslag på lagändringar och åtgärder som syftar till att utveckla energimarknadernas funktion både nationellt och inom EU.

Energimarknadsinspektionen bistår Klimat- och näringslivsdepartementet med underlag. På europeisk nivå arbetar myndigheten i Council of European Energy Regulators (CEER) och EU:s byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (ACER) med att, tillsammans med andra nationella tillsynsmyndigheter på energiområdet, ta fram gemensamma ståndpunkter och underlag till bland annat EU-kommissionen, samt ta fram riktlinjer för bindande EU-förordningar (även kallade nätkoder) för el och gas i Europa.

Energimarknadsinspektionens författningssamling (EIFS) 
Energimarknadsinspektionen ger ut en författningssamling, EIFS.

Elpriskollen 
Myndigheten har sedan 2008 drivit elpriskollen.se som hjälper Sveriges elkunder att jämföra och välja elhandelsavtal. Det är Sveriges enda oberoende jämförelsesajt för elavtal. På elpriskollen.se kan du jämföra priser och villkor mellan olika elhandelsbolag i  Sverige.

Generaldirektörer

Se även
Energimyndigheten i Sverige
Energimyndigheten (Finland), som också övervakar energibranschen

Källor

Externa länkar
 Energimarknadsinspektionen
 Energimarknadsinspektionen – Läget på elmarknaden
 elpriskollen.se

Myndigheter under Klimat- och näringslivsdepartementet
Myndigheter i Eskilstuna
Energimarknad
Energirätt
Rolls-Royce Allison AE-2100A

Rolls-Royce Allison AE-2100A är utvecklad av Allison Engine Company, numera en del av Rolls-Royce North America, AE 2100 är en turbopropmotor som är en vidareutveckling av Allison T406 (Rolls-Royce AE 1107C-Liberty) turboshaft motorn. Motorn är av two-shaft design och den första att använda dubbla FADECs (full authority digital engine control) för att kontrollera både motor och propeller.

Det finns fyra versioner av motorn. Den civila AE2100A och de militära varianterna AE2100D3, AE2100D2 och AE2100J.

Flygplan som nyttjar motorn 
AE2100A
Saab 2000
N250 - prototyp, endast gjord av IPTN i Indonesien

AE2100D3
C-130J Super Hercules
C-27J Spartan
ShinMaywa US-1A kai / US-2
P-3 Orion

Motorn använder sex-bladade Dowty propellrar när den används i Saab 2000 och Lockheed C-130J Super Hercules.

Externa länkar
AE 2100 product website at rolls-royce.com

Turbopropmotorer
Sakishimaöarna

Sakishimaöarna (japanska Sakishima-shotō) är en ögrupp bland Ryukyuöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan.

Geografi
Sakishimaöarna ligger ca 350 sydväst om Okinawaöarna och cirka 180 kilometer öster om Taiwans norra spets.

Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 817 km². Den högsta höjden är Mount Omotodake på cirka 525 m ö.h. och ligger på Ishigaki. Ögruppen består av tre områden:

 Miyakoöarna, 宮古諸島; Miyako-shotō, ca 226 km²
 huvudö Miyako-jima - 宮古島

 Yaeyamaöarna, 八重山諸島; Yaeyama-shotō cirka 590 km²
 huvudö Ishigaki - 石垣島

 Senkaku-öarna, 尖閣諸島; Senkaku-shotō ca 6,5 km² 
 huvudö Uotsuri-jima eller Diaoyu-Dao, även Kina och Taiwan gör anspråk på ögruppen

Befolkningen uppgår till ca 111.000 invånare där ca 58.000 lever på Miyakoöarna och ca 53.000 lever på Yaeyamaöarna, Senkakuöarna är obebodda. Förvaltningsmässigt utgör ögrupperna egna subprefekturer i Okinawa prefekturen.

Historia
Ögruppen ingår i Okinawaöarna som alltid har varit ett viktigt handelscentrum i regionen. Öarna utgjorde mellan 1300-talet och 1800-talet ett oberoende kungadöme, Kungariket Ryukyu. Riket hade kontakter inte bara med grannarna Japan och Kina, utan också med exempelvis Borneo och Java. Sin självständighet behöll riket genom att betala tribut (brandskatt) till ömsom Kina, ömsom Japan.

1879 införlivades riket i Japan, och blev länet Okinawa.

Under andra världskriget utspelade sig våren 1945 ett av de största och betydande slagen i Stilla havet (Slaget om Okinawa) här. Området ockuperades sedan av USA som förvaltade öarna fram till 1972 då de återlämnades till Japan.

Externa länkar
 om Sakishimaöarna
 karta över Sakishimaöarna

Japans ögrupper
WP:Projekt Japan
Språktidningen

Språktidningen är en svensk tidskrift om språk som ges ut av tidningsförlaget Vetenskapsmedia i Sverige AB.

Chefredaktör och ansvarig utgivare är Anders Svensson. Tidningen handlar om alla språk och riktar sig till allmänheten. Tidningens upplaga är på 18 600 exemplar (TS 2016) med 66 000 läsare (Orvesto 2014:2). Redaktionen består av Maria Arnstad och Anders Svensson. Vetenskapsmedia har också startat tidningarna Modern Psykologi och Tidningen Väder.

Sedan 2013 tar Språktidningen i samarbete med Språkrådet fram den årliga nyordslistan.

Historia
Språktidningen lanserades 2007 som en efterföljare till den nedlagda tidskriften Språkvård. I samband med lanseringen övertog Språktidningen Språkvårds gamla prenumeranter, som uppgick till 5 000 personer. Tidskriften fick i starten stöd från bland andra Svenska Akademien och Vetenskapsrådet men är numera utan bidrag. Det första numret trycktes i en upplaga på 15 000 exemplar. Inspirationen till tidningen kom bland annat från Fredrik Lindströms populära tv-serie Värsta språket samt Sveriges Radio P1:s program Språket. Språktidningen grundades av Patrik Hadenius. I december 2017 sålde han Språktidningen och förlaget Vetenskapsmedia till FPG Media, som även ger ut Fokus. Anders Svensson utsågs efter ägarbytet till chefredaktör och ansvarig utgivare.

Tillsammans med Forskning & Framsteg startade man hösten 2014 tidningen Modern Filosofi. Den lades ned under 2017. Vetenskapsmedia tog under 2016 över utgivningen av Populär Arkeologi. Populär Arkeologi såldes 2020 till Beakworks AB.

År 2020 vann Språktidningen European Publishing Congress pris för tidskrifter inom kategorin speciella intressen. År 2021 tilldelades Språktidningen Publishingpriset som bästa tidskrift i kategorin populärvetenskap.

Referenser

Externa länkar
 Språktidningens hemsida

Svenska tidskrifter
Litteratur om språk
Gulfstream G500

Gulfstream G500 och G550 är affärsjet-flygplan tillverkade av General Dynamics Gulfstream Aerospace avdelning, lokaliserade i Savannah, Georgia, USA. Båda är varianter av Gulfstream V.

Utveckling

Gulfstream G500
G500 lanserades 2002 och certifierades av FAA 2003. Den introducerades i tjänst 2004. Som en version av G550 för kortare räckvidd, har den samma utseende exteriört samt PlaneView-förarkabinen. Dock saknar den EVS som standardutrustning, den är dock tillgänglig som tillval. Den har lägre bränslekapacitet än G550 för en räckvidd upp till 5 800 nautiska mil.

Gulfstream G550 
G550 släpptes på marknaden 2003 och har utökade prestanda. Räckvidden är utökad till 6 750 nautiska mil (12 501 km), mestadels beroende på aerodynamiska reduceringar. Gulfstream 550 har den längsta räckvidden i världen avseende affärsjet.
Utöver detta har planet en "PlaneView"-cockpit (som består av 4 Honeywell DU-1310 EFIS skärmar, och ett av Gulfstream designat pek-kontrollsystem), och "Enhanced Vision System" (EVS), en infraröd kamera som visar en bild av vyn framför kameran i en head up display. EVS låter flygplanet landa vid dåligt väder med dålig sikt.

Gulfstream 550 konkurrerar med Airbus Corporate Jet, Boeing Business Jet, och Bombardier Global Express.

Referenser

FAA G550 ownership registry by state

Externa länkar
Gulfstream official G500 site.
Gulfstream official G550 site.
Gulfstream G550, GlobalSecurity.org.
Gulftream 550 Specifications and performance data
Gulfstream G550 manual on www.smartcockpit.com

Affärsjet
G500
Den förskräckliga apan

Den förskräckliga apan (originaltitel Skeleton Crew) är Stephen Kings andra novellsamling, först utgiven år 1985 i USA och första gången i svensk översättning  1988.

Innehåll 
Dimman
Tigrar finns här
Den förskräckliga apan
Skall jag taga vara på min broder?
Mrs. Todds genväg
Den långa resan
Spela på bröllop
Paranoia: En besvärjelse
Flotten
Gudarnas ordbehandlare
Mannen som inte ville skaka hand
Strandvärld
Liemannens bild
Nona
Till Owen
Den typ som överlever
Farbror Ottos lastbil
Morgonleveranser: Mjölkbudet 1
Hjul som rullar: Mjölkbudet 2
Mommo
Balladen om den flexibla kulan
Sundet

Novellsamlingar
Verk av Stephen King
Johan Erikson

Johan Erikson, född 20 januari 1985 i Falun, Sverige är en svensk tidigare backhoppare, som representerade Holmens IF.

Karriär 

Johan Erikson hade sin bästa säsong 2003/2004, då han hade flera placeringar bland de 20 bästa i världscupen. 2004 blev Johan förste svensk över 200 meter då han flög 202 meter i Oberstdorfs skidflygningsbacke. Hoppet är hans personbästa i skidflygning. 

Inför säsongen 2004/2005 bytte Sverige tränare och sedan gick det tungt för Erikson innan han i Planica 2007 tillsammans med Isak Grimholm överraskade backhoppningsvärlden genom att hoppa långt i skidflygning. Han hoppade bland annat 201 meter i skidflygningsbacken i Planica.

Under säsongen 2008/2009 kom Johan tillbaka och plockade åter världscuppoäng i ett par tävlingar. Dessutom hade han många fina hopp bland de bästa i världscupen i enstaka tävlingar. Johan Erikson tävlade 4 säsonger i världscupen. Han blev nummer 38 i sin bästa världscupsäsong (2003/2004). 

I skidflygningsvärldscupen blev Erikson som bäst nummer 42 säsongen 2008/2009. Han blev även nummer 42 sammanlagt i tysk-österrikiska backhopparveckan samma säsong. 2004 blev han nummer 26 sammanlagt i Nordic Tournament (svenska: Nordiska turneringen) och nummer 34 sammanlagt i Sommar-Grand-Prix (Grand Prix i backhoppning). 

Mellan 2003 och 2006 har Johan Erikson vunnit 6 guldmedaljer i svenska mästerskap, två i normalbacken och fyra i stora backen.

I kvalet till VM-tävlingen i normalbacke i Liberec i Tjeckien var Johan 5:a bland samtliga hoppare.

Johan Erikson avslutade sin aktiva backhoppskarriär 2009.

Källor

  
 Biografi på Holmens IF:s hemsida
 Artikeln "Backe: Svenskt rekord i WC Skidflygning i Planica", Svenska Skidförbundet, 23 mars 2007
 Profil Flying Circus Forum
 YouTube: Johan Erikson - 200 m - Planica 2007

Födda 1985
Män
Svenska backhoppare
Levande personer
Idrottare från Falun
Jiří Mazoch

Jiři Mazoch, född 2 januari 1990 i Čeladná, är en tjeckisk backhoppare.

Han är yngre bror till backhopparen Jan Mazoch som kraschade olyckligt i Zakopane i januari 2007 och barnbarn till den tidigare olympiasegraren Jiří Raška. Jiři Mazochs bästa framgång är en 8:e plats i Continentalcupen.

Källor

Födda 1990
Tjeckiska backhoppare
Män
Levande personer
Elsa Fougt

Elsa Fougt, född 1744, död 1826, var en svensk boktryckare och en central gestalt i det sena 1700-talets svenska bokmarknad. Hennes främsta uppgift var att 1772-1811 driva Kongl. Tryckeriet, det tryckeri som ansvarade för Sveriges officiella tryck, men hon verkade dessutom som förläggare, bokhandlare, stilgjutare, bokimportör samt redaktör för tidningen Stockholms Weckoblad.

Biografi
Elsa Fougt var dotter till den före detta kungliga boktryckaren Peter Momma och tidningsutgivaren Anna Margareta von Bragner. År 1762 gifte hon sig med ämbetsmannen och Linnélärjungen Henric Fougt. 

Då makarna Momma båda dog år 1772 övertog dottern Elsa och svärsonen Henric deras samtliga affärsverksamheter, där Kongl. Tryckeriet intog den främsta platsen: det var maken som fick titeln Kungl boktryckare, men båda makarna ägde var sin andel.
Tillsammans drev de sina företag; tryckeri vid Lilla Nygatan, pappersbrukförlag och en bokhandel vid Stora Nygatan, fram till Henrik Fougts död år 1782. Elsa Fougt var också redaktör för Stockholms Weckoblad från 1774 till 1779. 

Då Elsa Fougt i och med makens bortgång uppnådde änkeståndet och därmed blev myndig år 1782, fick hon juridisk rätt till total kontroll över sina företag. Hon blev därmed också kunglig hovtryckare. Två män ansökte om att få bli hovtryckare, men avvisades med hänvisning till att posten redan innehades av Fougt. Hon drev sina företag självständigt till och med 1811, då hon överlät verksamheterna på sin son Henrik Fougt d.y., som 1835 sålde tryckeriet till P. A. Norstedt & Söner.

Under Elsa Fougts ledning inledde Kongl. Tryckeriet en stor satsning på svensk och fransk dramatik. I sin boklåda sålde Fougt såväl tysk som fransk litteratur, och importerade även böcker från det beryktade bokförlaget Société Typographique de Neuchâtel i Schweiz. Hon ansågs framgångsrik och var respekterad i sin samtidoch tryckte populära böcker som Cajsa Wargs kokbok, Princes Abc-bok och Arndts Paradis lustgård. 

Fougt var mor till sex barn, varav fyra uppnådde vuxen ålder. Därtill var hon medlem i Stora Amaranterorden, inom vilken hon höll två minnestal: över Anna Charlotta von Stapelmohr och Beata Elisabeth Théel.

Källor 
 Anna-Maria Rimm, ”Elsa Fougt som Kungl. boktryckare”, Samlaren 2007
 Anna-Maria Rimm, ”Den kungliga boktryckaren, del 2”, Biblis 2005:31
 Anna-Maria Rimm, ”Den kungliga boktryckaren, del 1”, Biblis 2005:30 

 Du Rietz, Anita, Kvinnors entreprenörskap: under 400 år, 1. uppl., Dialogos, Stockholm, 2013

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska boktryckare under 1700-talet
Svenska journalister under 1800-talet
Personer under gustavianska tiden
Födda 1744
Avlidna 1826
Kvinnor
Svenska boktryckare under 1800-talet
Västbyggeby, Valbo

Västbyggeby är en by i Valbo socken i Gävle kommun, Gävleborgs län.

Byn gränsar till Bäck och Ön.

Byn omtalas första gången 1432, då Jakob i 'Wæsbyggiaby' satt i en av häradshövdingen utsedd synenämnd. 1461 ingick en Olof Larsson i byn i en annan synenämnd. Under perioden 1541-1567 växlade antalet skattehemman i byn mellan 3 och 4. Byborna erlade sin skatt i form av osmundjärn, och ägnade sig förmodligen fortfarande åt järnutvinning från myrmalm. 1560 hade två av byns bönder varsin sågkvarn i Gavleån.

I samband med skattläggningen av Norrlands åar och älvar 1552 nämns ochskå att tre bönder i Västbyggeby hade ett gemensamt laxkar för strömfiske.

Källor
Det Medeltida Sverige, Gästrikland. Sigurd Rahmqvist, 1998

Orter i Gävle kommun
Valbo
Crémant

Crémant är en franskspråkig beteckning för mousserande vin som ska uppfylla extra höga kvalitetskrav. 

Sedan 4 juli 1975 har användandet av beteckningen Crémant varit skyddad av fransk lag (nr. 75-577) och är reserverad för mousserande vin från vinproducenter med en appellation d’origine contrôlé (AOC). Lagen antogs av EEC 1992. Beteckningen är dock tillåten att använda även i andra EU-länder som uppfyller samma kvalitetsvillkor.

Följande typer av Crémant finns definierade i franska regeringens förordnande:
 Crémant de Bourgogne
 Crémant d'Alsace
 Crémant de Limoux
 Crémant de Die
 Crémant de Loire
Crémant de Solibakke
 Crémant du Jura
 Crémant de Bordeaux
 Crémant de Savoie

I Europa:
 Crémant du Luxembourg
 Crémant är även en tillåten tilläggsbeteckning för tysk Sekt b.A. som uppfyller viss villkor

De franska appellationslagarna för Crémant kräver bland annat att druvorna skördas för hand. De kräver också att den andra fermenteringen (jäsningen) sker i flaskan (traditionella metoden) och att Crémanten lagras i minst ett år.

Se även
 Mousserande vin - huvudartikel om mousserande viner.
 Champagne - Mousserande vin från Champagne i Frankrike.

Franska mousserande viner

en:Sparkling wine#Crémant
Like Phantoms, Forever

Like Phantoms, Forever är en EP av My Chemical Romance.

Låtlista 
 "Vampires Will Never Hurt You" – 5:28
 "This Is the Best Day Ever" – 2:14
 "Jack the Ripper" [Live; ursprungligen av Morrissey] – 4:02

Förtjänst 
 Gerard Way – sång
 Ray Toro – ledgitarr, bakgrundssång
 Frank Iero – rytmgitarr, bakgrundssång
 Mikey Way – basgitarr
 Matt Pelissier – trummor

Album av My Chemical Romance
Amerikanska EP-skivor
EP-skivor 2002
Stanley Turrentine

Stanley William Turrentine, född 5 april 1934, död 12 september 2000, var en amerikansk jazzsaxofonist, också känd som "Mr. T" eller "The Sugar Man".

Turrentine föddes i Pittsburghs Hill District in i en musikfamilj: hans pappa var spelade saxofon, hans mamma spelade piano, och hans äldre broder Tommy spelade trumpet. Han började sin karriär inom blues och rhythm and blues-band, och var i början mycket influerad av Illinois Jacquet. Under 1950-talet gick han vidare med att spela med Lowell Fulson, Earl Bostic, och Max Roachs band.

1960 gifte han sig med organisten Shirley Scott och de spelade mycket tillsammans. Under 1960-talet började han arbeta med organisten Jimmy Smith, och spelade in flera soul jazz-inspelningar både med Smith och även under eget namn. På 1970-talet bytte han stil till jazz fusion. Han arbetade med Milt Jackson, Bob James, Richard Tee, Idris Muhammad, Ron Carter och Eric Gale, för att nämna några. Han återvände till soul jazz under 1980-talet och fortsatte med det till 1990-talet. Turrentine bodde i Ft. Washington, Maryland från i början av 1990-talet ända till han avled. Han dog av stroke i New York den 12 september 2000. Han är begravd i Pittsburghs Allegheny Cemetery.

Amerikanska jazzsaxofonister
Gravsatta på Allegheny Cemetery
Födda 1934
Avlidna 2000
Män
Planica

Planica är en dal som ligger i nordvästra Slovenien. I mars brukar världscupen i backhoppning förläggas dit för skidflygning, någonting som brukar dra mycket folk. Världsrekordet i skidflygning (239 m) sattes i Planica 2005 av Bjørn Einar Romøren, men har sedermera (2011) i norska Vikersund av landsmannen Johan Remen Evensen förbättrats till 246,5 meter.

Planica Nordic Centre 
Den centrala byggnaden, som är centrum för längdskidåkning och backhoppning, består av en visningsplattform, Planicamuseet på två våningar, en vindtunnel och cateringanläggningar. Förutom externa skidspår under vintermånaderna finns en skidtunnel för de varmare månaderna.

Formgivarna av Planica Nordic Centre i Slovenien har erhållit en guldmedalj för arkitektonisk skapelse av Internationella olympiska  kommittén (IOC) och  The International Association for Sports and Leisure Facilities (IAKS) bland nästan 100 konkurrerande projekt.

Förutom att det är värd för finalen av Världscupen i backhoppning varje år, var Planica Nordic Centre också värd för Världsmästerskapen i nordisk skidsport 2023, då 10 000-tusentals åskådare beräknades komma.

Vid Planicas olympiska sportcenter finns också ett forskningscenter angående medicinska effekter av hög höjd och långvariga vistelser i rymden.

Referenser

Externa länkar

Vintersportorter i Slovenien
Juliska alperna
Dalar i Slovenien
Miyakoöarna

Miyakoöarna  är en ögrupp bland Ryukyuöarna i nordvästra Stilla havet som tillhör Japan.

Geografi
Miyakoöarna ligger ca 300 sydväst om Okinawaöarna och cirka 250 kilometer öster om Taiwans norra spets.

Öarna är av vulkaniskt ursprung och har en areal om ca 226 km². Den högsta höjden är Mount Yokodake på cirka 115 m ö.h. och ligger på huvudön. Ögruppen består av 8 öar:

 Miyako-jima 宮古島, huvudön, ca 161 km².
 Ikema-jima, norr om huvudön
 Irabu-jima, väster om huvudön
 Kurima-jima, söder om huvudön
 Ōgami-jima, öster om huvudön
 Shimoji-shima, väster om huvudön
 Minna-jima, ca 45 km väster om huvudön
 Tarama-jima, ca 45 km väster om huvudön

 samt revområdena  Yabiji och Fudhi norr om Ikema-jima.

Ögruppen utgör tillsammans med Yaeyamaöarna den större ögruppen Sakishimaöarna.

Befolkningen uppgår till ca 52.000 (2015) där de flesta lever i huvudorten Hirara på Miyako-jima. 
Öarna Miyako-jima, Ikema-jima, Ōgami-jima, Kurima-jima, Irabu-jima och Shimoji-shima ingår Miyakojima stad. Öarna Tarama-jima och Minna-jima tillhör Tarama kommun.

Historia
Ögruppen ingår i Okinawaöarna som alltid har varit ett viktigt handelscentrum i regionen. Öarna utgjorde mellan 1300-talet och 1800-talet ett oberoende kungadöme, Kungariket Ryukyu. Riket hade kontakter inte bara med grannarna Japan och Kina, utan också med exempelvis Borneo och Java. Sin självständighet behöll riket genom att betala tribut (brandskatt) till ömsom Kina, ömsom Japan.

1879 införlivades riket i Japan, och blev länet Okinawa.

Under andra världskriget utspelade sig under första halvan av 1945 ett av de största och betydande slagen i Stilla havet (Slaget om Okinawa) här. Området ockuperades sedan av USA som förvaltade öarna fram till 1972 då de återlämnades till Japan.

Den nuvarande indelningen med en stad och en kommun har gällt sedan 2005 då Miyakojima stad bildades genom en sammanslagning av Hirara stad och ett antal kommuner.

Externa länkar
 om Miyakoöarna
 karta över Miyakoöarna

Japans ögrupper
WP:Projekt Japan