kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Introspect

Introspect, amerikanske rockartisten Joe Souths första studioalbum, utgivet 1968 på skivbolaget Capitol records.

Countrysångerskan Lynn Anderson nådde amerikanska singellistans 3:e och englandslistans 6:e plats med "Rose Garden" 1971.

Introspect gavs ut på CD 2003, tillsammans med Souths andra album Don't It Make You Want to Go Home, på det australiska skivbolaget Raven.

Albumet nådde Billboard-listans 117:e plats.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Joe South. Singelplacering i Billboard inom parentes. Placering i England=UK
"All My Hard Times" - 2:52  
"Rose Garden" - 2:46  
"Mirror of Your Mind" - 4:32  
"Redneck South" - 3:12  
"Don't Throw Your Love to the Wind" - 2:46  
"The Greatest Love" - 2:28  
"Games People Play" - 3:30 (#12, UK #6)
"These Are Not My People" - 2:28  
"Don't You Be Ashamed" - 3:09  
"Birds of a Feather" - 4:14 (#96)
"Gabriel" - 7:11  
 
Musikalbum 1968
Album av Joe South
Kjell Johansson (förlagsman)

Kjell-Åke Ingvar Johansson, född 26 mars 1939, är en svensk förläggare och översättare från ryska. Johansson driver bokförlaget Murbräckan i Borrby som specialiserat sig på att ge ut äldre, ej tidigare översatt rysk skönlitteratur.

Översättningar
 Aleksej Skaldin: Nikodim den äldres irrfärder och äventyr (Stranstvija i priključenija Nikodima staršago) (1994)
 Fjodor Sologub: En legend i vardande (Tvorimaja legenda) (1995–1996)
 Avvakum: Prosten Avvakums levnadsbeskrivning av honom själv nedtecknad (Žitie protopopa Avvakuma, im samim napisannoe) (1997)
 Osip Senkovskij: Baron Brambeus fantastiska resor (Fantastičeskie putešestvija Barona Brambeusa) (1998)
 Aleksandr Pusjkin: Eugen Onegin (Evgenij Onegin) (1999)
 Fjodor Sologub: En liten människa: noveller (2000)
 Lidija Zinovjeva-Annibal: De trettiotre vidundren ; Ett tragiskt menageri (Tridcatʹ tri uroda och Tragičeskij zverinec) (2002)
 Boris Savinkov: En terrorists memoarer (Vospominanija terrorista) (2003)
 Andrej Belyj: Petersburg: originalversionen (Peterburg) (2003)
 Aleksandr Grin: Det oförverkligades kust: två berättelser från haven (Begustjaja po volnam och Alyje parusa) (2004)
 Valerij Brjusov: Den brinnande ängeln (Ognennyj angel) (2005)
 Andrej Belyj: 2:a symfonin (den dramatiska) (Vtoraja simfonija, dramatičeskaja) (2005)
 Andrej Belyj: Moskva (Moskva) (2006)
 Aleksej Remizov: Klockan (Časy) (2008)
 Andrej Belyj: Masker (Maski) (2009)
 Pjotr Filippovitj Jakubovitj: I de utstöttas värld: en före detta straffarbetares anteckningar (V mire otveržennych) (2010)
 Ivan Turgenjev: Obruten mark (Novʹ) (2011)

Priser och utmärkelser
2003 – Svenska Akademiens översättarpris

Svenska översättare
Översättare från ryska
Svenskspråkiga översättare
Mottagare av Svenska Akademiens översättarpris
Födda 1939
Levande personer
Män
Tanja Damaske

Tanja Damaske, född den 11 november 1971 i Berlin, är en tysk före detta friidrottare som tävlade i spjutkastning. Under början av sin karriär tävlade hon för Östtyskland.

Damaskes genombrott kom när hon vann guld vid juniorvärldsmästerskapen 1990. Hon deltog vid världsmästerskapen 1995 där hon slutade sexa. Bättre gick det vid världsmästerskapen 1997 i Aten då hon blev bronsmedaljör efter ett kast på 67,12. Vid Europamästerskapen 1998 i Budapest vann hon guld efter ett kast på 69,10.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1971
Östtyska spjutkastare
Tyska spjutkastare
Kvinnor
Levande personer
Idrottare från Berlin
Europamästare i spjutkastning
Theodor Curtius

Julius Wilhelm Theodor Curtius, född 27 maj 1857 i Duisburg, död 8 februari 1928 i Heidelberg, var en tysk kemist.

Curtius blev 1889 professor i Kiel och 1897-1925 i Heidelberg som efterträdare till Victor Meyer. Han gjorde flera viktiga kemiska upptäckter, bland vilka kan nämnas framställningen av diazoföreningar inom fettserien samt av hydrazin och diazoimid eller kvävevätesyra. Han gjorde senare viktiga undersökningar över hydrazider och azider (kvävevätesyrans salter). Han blev ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1917.

Källor

Noter 

Tyska kemister under 1800-talet
Tyska professorer
Personer verksamma vid Kiels universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Personer från Duisburg
Födda 1857
Avlidna 1928
Män
Ugglan
Tyska kemister under 1900-talet
2009 DD45

2009 DD45 är en asteroid upptäckt den 27 februari 2009 av Siding Spring Survey vid Siding Spring-observatoriet, Australien. 

Asteroiden passerade jorden på ett avstånd av 66 000 kilometer, vilket anses vara mycket nära då kommunikationssatelliter ofta befinner sig på halva det avståndet.

Asteroiden kommer att komma nära jorden flera gånger det närmaste århundradet. Närmast kommer den år 2067 då den passerar på ett avstånd av 1,3 miljoner kilometer.

Referenser 

 MPEC 2009-D80 : 2009 DD45, MPC

Externa länkar 

 Asteroid 2009 DD45 Just Buzzed by Earth, Universe today

Apollo-asteroider
Jordnära objekt
Ej namngivna småplaneter
Astronomiska upptäckter av Siding Spring Survey
Astronomiska upptäckter 2009
Don't It Make You Want to Go Home

Don't It Make You Want to Go Home är den amerikanske countryartisten Joe Souths andra studioalbum, utgivet i december 1969 på skivbolaget Capitol Records.

Don't It Make You Want to Go Home gavs ut på CD 2003, tillsammans med Souths första album Introspect, på det australiska skivbolaget Raven.

Albumet nådde Billboard-listans 60:e plats.

Låten ”Don’t It Make You Want To Go Home (sång)” släpptes som singel och spelades in av ett flertal artister under 70-talet, däribland Glen Campbell och Jerry Reed. Campbell framträdde även med låten i en duett tillsammans med John Denver 1977. Souths singel blev en framgång på hitlistor i bland annat USA, Kanada och Australien.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Joe South
"Clock Up on the Wall" - 4:16
"Bittersweet" - 2:44  
"Shelter" - 3:13
"What Makes Lovers Hurt One Another?" - 2:35  
"Before It's Too Late" - 3:56  
"Children" - 3:16
"Walk a Mile in My Shoes" - 3:43
"Be a Believer South" - 3:04  
"A Million Miles Away" - 4:38  
"Don't It Make You Want to Go Home?" - 3:13  

Musikalbum 1969
Album av Joe South
Reed Sorenson

Reed Sorenson, född 5 februari 1986 i Peachtree City i Georgia, är en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Sorenson vann sitt första professionella race i ARCA 2004 på Michigan International Speedway, vilket gav honom chansen att göra sin debut i NASCAR Busch Series samma år. Säsongen 2005 körde Sorenson sin första hela säsong i serien med Chip Ganassi Racing, och blev fyra sammanlagt. Han körde för Ganassi i tre säsonger i Sprint Cup, med en 22:a plats 2007 som främsta merit. Sorenson gick till Richard Petty Motorsports inför 2009 års säsong, sedan han inte fick något nytt kontrakt med Ganassi.

Lag

Monster Energy NASCAR Cup Series

2005–2008 Chip Ganassi Racing (39, 41)
2005 Phoenix Racing (09)
2009 Richard Petty Motorsports (43)
2010 Braun Racing (32)
2010 Red Bull Racing (83)
2011 Robby Gordon Motorsports (7)
2012 Turn One Racing (74)
2012 Gos Fas Racing (32)
2012 Tri Star Motorsports (91)
2012 Go Green Racing (79)
2013 Leavine Family Racing (95)
2014 Tommy Baldwin Racing (36)
2015 Team XTREME Racing (44)
2015 RAB Racing (29)
2015 Front Row Motorsports (34)
2015– Premium Motorsports (7, 15, 27, 55, 62, 98)
2016 Hillman Racing (40) 
2018 Rick Ware Racing (51)

NASCAR Xfinity Series

2004–2008 Chip Ganassi Racing (40, 41)
2004,2009 Phoenix Racing (1)
2007 Rusty Wallace Inc (66)
2008 Fitz Motorsports (22)
2009–2011 Turner Motorsports (10, 30, 32)
2011 MacDonald Motorsports (82)
2012 Jimmy Means Racing (52)
2012 Biagi-Denbeste Racing (98)
2013 The Motorsports Group (40)
2013 Richard Petty Motorsports (43)
2013 Leavine Family Racing (95)
2017 JD Motorsports (15)

Referenser

Amerikanska racerförare
Racerförare från Georgia
NASCAR-förare
Personer från Fayette County, Georgia
Födda 1986
Levande personer
Män
Anton Eiselsberg

Anton Freiherr von Eiselsberg, född 31 juli 1860 på Schloss Steinhaus, Oberösterreich, död 25 oktober 1939 i Sankt Valentin, Niederösterreich, var en österrikisk kirurg.

Eiselsberg blev 1890 docent i kirurgi i Wien, kallades till professor 1893 i Utrecht, 1896 i Königsberg och 1901 i Wien. Han publicerade en mängd arbeten inom olika områden av kirurgin, bland vilka särskilt märks de om sköldkörteltransplantation (1892). Han invaldes 1917 som ledamot av svenska Vetenskapsakademien och av Vetenskapssocieteten i Uppsala.

Källor
 

Österrikiska kirurger
Österrikiska professorer
Österrikisk adel
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1860
Avlidna 1939
Män
Ugglan
Personer från Oberösterreich
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Lista över avsnitt av Sit Down, Shut Up

Följande är en lista över avsnitt för den animerade TV-serien på FOX, Sit Down, Shut Up. Serien hade premiär i USA den 17 april 2009. Det femte avsnittet, "Math Lab", skulle sändas i maj 2009, men har flyttats fram tillsammans med de kvarvarande avsnitten till september 2009.

Avsnitt

Pilot

Säsong 1: 2009

Säsong 2: 2009

Källor

Fotnoter

Sit Down, Shut Up

en:Sit Down, Shut Up (2009 TV series)#Episodes
Sankt Bernhardspasset

Sankt Bernhardspasset, även kallat Stora Sankt Bernhard eller på franska Col du Grand-Saint-Bernard, är ett bergspass i de schweiziska alperna. Passvägen förbinder Martigny i den schweiziska kantonen Valais med Aosta i Aostadalen i Italien.

Vid passhöjden ligger hospitset Hospice-du-Grand-Saint-Bernard, ett gästhem och kloster tillhörigt augustinerkorherrarna, känt bland annat för sin tidigare avel av sankt bernhardshundar.

(Stora) Sankt Bernhardspasset skall inte förväxlas med Lilla Sankt Bernhardspasset mellan Aostadalen och Frankrike.

Geografi 
Sankt Bernhardspasset, med höjden 2472 meter över havet, tillhör de högst belägna trafikerade passen i alperna. Vägen hålls endast öppen från juni till oktober.

Passhöjd och hospits ligger helt i Schweiz. Gränsen till Italien går 200 meter sydväst därom.

Sankt Bernhardstunneln 
År 1964 öppnades den sex kilometer långa, avgiftsbelagda, Sankt Bernhardstunneln, med två körfält. Tillfarterna till tunnelingångarna, som ligger runt 1900 meter över havet, hålls öppna på vintern, utom vid extrema förhållanden.

Historia 
Passet omnämns av Julius Caesar i De Bello Gallico. Titus Livius kallar passet Summus Poeninus efter en lokal gudom. Under tidig medeltid kallades passet Mont-Joux. Namnet Mont-Saint-Bernard är känt sedan 1200-talet, det kommer från Bernhard av Montjoux, ärkediakon i Aosta, som grundade klostret runt år 1050. Sankt Bernhardshundarna är kända sedan slutet av 1600-talet. År 2005 överlät klostret aveln till en stiftelse i Martigny. En berömd historisk episod, avbildad av Jacques-Louis David i Napoleon korsar Alperna, är Napoleon våghalsiga fälttåg år 1800 genom Sankt Bernhardspasset vilket gjorde han kunde överraska den österrikiska armén i Norditalien.

Turism och Sport 
I ett museum vid hospits visas passets och sankt bernhardshundarnas historia.

Tour de France 
Tour de France har passerat här 1979 och 2009. Den har tuffaste klassificeringen, det vill säga hors catégorie i franska cykeltävlingar. Stigningen är 24,4 km lång och snittlutningen på vägen är 6,2 %.

Referenser 
 Bonniers Lexikon, Sankt Bernhard 1., 1966

Noter

Webbkällor 
  även kallad Bernhard av Montjoux, Gilbert Coutaz (2002)
  Nathalie Pichard Sardez (2011)
  Gregor Zenhäusern (2007)$
 Motorvägstunnelns webbsida 

Bergspassager i Tour de France
Alperna
Bergspass i Italien
Bergspass i Schweiz
Kristina Hautala

Kristina Hautala, född 28 juni 1948 i Stockholm, är en svensk sångare med stora framgångar i slutet av 1960-talet i Finland. Mest känd för att ha representerat Finland i Eurovision Song Contest 1968 i London med låten Kun kello käy.

1966 släppte hon på skivbolaget Scandia debutsingeln En koskaan, den finska versionen av Dusty Springfields världshit You Don't Have To Say You Love Me. Kristina blev stjärna över en natt och flyttade till Finland och var under den senare häften av 60-talet en av landets mest framgångsrika pop- och schlagersångerskor. Vid sidan av En koskaan hörde Rakkautta vain (Beatles låt All You Need Is Love) och Kuinkas hurisee (Peggy Lees låt So What's New) till hennes största hittar. Under åren 1966-1970 släppte hon sammanlagt ett 20-tal singlar på Scandia. År 1970 gjorde hon krogshow på anrika Adlon med Lasse Mårtenson. Samarbetet utmynnade också i albumet Kristina & Lasse. Kristina samarbetade också mycket med Johnny. Sommaren 1967 turnerade hon Finland kring med Johnny Show.

Efter fem intensiva år valde hon att lämna artistlivet bakom sig och flyttade hem till Stockholm. Där studerade hon psykologi, sociologi och pedagogik vid universitet och har efter det jobbat som psykolog och konstterapeut.

År 2003 gjorde hon comeback som sångerska med visalbumet Hetki tää som hon gjorde i samarbete med Matti Viita-aho Group.

Svenska sångare
Artister som representerat Finland i Eurovision Song Contest
Finländska schlagersångare
Deltagare i Eurovision Song Contest 1968
Sångare från Stockholm
Födda 1948
Levande personer
Kvinnor
Italiensk vattensalamander

Italiensk vattensalamander  (Lissotriton italicus)  är ett stjärtgroddjur i familjen salamandrar.

Utseende 
Den italienska vattensalamandern är liten och anses vara Europas minsta salamander, honan (som är större än hanen) kan som mest bli 8 cm lång. Huden på ovansidan är brunaktig till olivfärgad med rader av körtlar längs ryggen. Ovansidan hos hanen har mörkare bruna till svarta fläckar. I vattenfasen kan sidorna och buken få en metallisk, guldglänsande ton och svansen en kam och en trådaktig förlängning. Buken är blekgul med mörka fläckar som kan bli bandliknande vid sidorna. Den har en gul fläck bakom varje öga.

Utbredning 
Arten finns i centrala och södra Italien.

Vanor 
Den italienska vattensalamandern kan förekomma på upp till 2 000 m höjd, men föredrar lågläntare områden. Den lever främst i skog och jordbruksbygder, där den gärna gömmer sig under stenar och trädstammar. I samband med parning och larvernas utveckling uppsöker den små, temporära vattensamlingar som dammar och diken, eller grunda, långsamrinnande bäckar. Den kan också påträffas i källor och vattencisterner. Den livnär sig på djurplankton och ryggradslösa djur. Arten går i sommardvala och, i den nordliga delen av utbredningsområdet även i vinterdvala. Sommar- och vinterdvalorna tillbringas på land.

Fortplantning 
Leken inträffar på vintern med början i januari, och försiggår i vatten. Efter ett parningsspel avsätter hanen en spermatofor på botten, som honan tar upp med sin kloak. Äggen kläcks efter endast 2 till 4 dagar; larvernas utveckling kan ta allt från 4 till 6 veckor i varmare vatten, till flera månader i kyligare.

Referenser 

Salamandrar
Delphin (1801)

Delphin, officiellt HM Brigg Delphin, var en örlogsbrigg i svenska flottan, sjösatt 1801. Hon omtacklades 1808 och genomgick en större renovering 1814. 1844 ansågs hon uttjänt och utrangerades slutligen 1850.

Långresa

1815–1816
Resan gick till Västindien och svenskön Saint Barthélemy. Med sig hade de en ny guevernementspräst samt 30 artillerister som skulle avlösa den befintliga styrkan på ön. Fartygschef var kapten Carl August Burchard Gyllengranat| (1787-1864).

Karlskrona Avseglade 2 april 1815
Göteborg Anlöpte 10 april 1815, avseglade 19 april 1815
Deal, England Anlöpte 25 april 1815
Funchal, Madeira, Portugal
Gustavia, Saint Barthélemy, Västindien Anlöpte 10 juni 1815
San Juan, Puerto Rico, Västindien Anlöpte 7 augusti 1815, avseglade 29 oktober 1815
Gustavia, Saint Barthélemy, Västindien Anlöpte 10 november 1815, avseglade 16 november 1815
Santo Domingo, Dominikanska republiken dåvarande Haiti, Västindien Avseglade 26 november 1815
Gustavia, Saint Barthélemy, Västindien Anlöpte 14 december 1815, avseglade 22 februari 1816
Sandy Point, Saint Kitts, Västindien Anlöpte 23 februari 1816
Saint Pierre, Martinique, Västindien Anlöpte 27 februari 1816
Basseterre, Saint Kitts, Västindien Anlöpte 7 mars 1816
Gustavia, Saint Barthélemy, Västindien Avseglade 6 april 1816
Fayal, Azorerna Anlöpte 1 maj 1816
Deal, England Anlöpte 13 maj 1816, avseglade 14 maj 1816
Malmö
Stockholm Anlöpte 11 juni 1816

Kommentarer

Referenser

Svenska örlogsfartyg
Fartyg sjösatta 1801
Fartyg byggda i Karlskrona
Junio Valerio Borghese

Junio Valerio Scipione Ghezzo Marcantonio Maria dei principi Borghese, född 6 juni 1906 i Rom, död 26 augusti 1974 i Cádiz, var en italiensk adelsman, fascistisk politiker och marinsoldat som under spanska inbördeskriget oci början av andra världskriget förde befäl över flera ubåtar. Han ledde Decima MAS-flottiljen, även känd som X-MAS, en specialenhet i den italienska flottan som i sina attacker använde mindre engångsbåtar, fullastade med sprängmedel ("barchino esplosivo"), som rammade fiendens fartyg efter att föraren lämnat båten med en flytande katapultstol. Borghese gjorde sig känd för att vara en mycket skicklig militär och duktig soldat som utmärkte sig i striderna till sjöss mot den brittiska flottan och på land mot partisanerna. För den sistnämnda insatsen, utförd till stor del under befäl av SS-Obergruppenführer Karl Wolff, blev Borghese 12 februari 1949 dömd till 12 års fängelse men benådades och försattes på fri fot samma dag, efter att ha suttit häktad nästan fyra år. Han har fått ge namn åt ett totalt misslyckat försök till statskupp, den så kallade Golpe Borghese, som ägde rum under natten 7–8 december 1970. Han utpekades som kuppförsökets ledare och gick i landsflykt för att undkomma rättsliga följder. 

Han anslöt sig till MSI hösten 1951 men lämnade partiet efter en kort tid, eftersom han ansåg att det var för parlamentaristiskt och grundade 1968 Fronte Nazionale, en organisation bestående av Salòrepublikens överlevande veteraner. Han publicerade 1950 sin version av krigshändelserna under titeln Decima Flottiglia MAS; boken har utgivits på många andra språk, bland andra engelska (Sea devils, 1954). Borghese återkom aldrig till Italien efter det misslyckade kuppförsökets avslöjande. Han avled i Spanien i en ålder av 68 år och är begravd i basilikan Santa Maria Maggiore i Rom.

Referenser

Tryckta källor 
 Zavoli, Sergio, La notte della Repubblica, Nuova Eri, Rom (1992) .

Noter 

Avlidna 1974
Födda 1906
Personer i Italien under andra världskriget
Italienska fascister
Italienska militärer
Italiensk adel
Män
Politiker från Rom
Huset Borghese
Lily von Essen

Lily von Essen, född Strömberg, född 24 september 1896 i Lund, Sverige, död 21 maj 19902008, Sveriges Olympiska Kommitté , var en svensk tennisspelare och flerfaldig svensk mästare aktiv på elitnivå från cirka 1915 och hela 1920-talet.

Lily von Essen vann sju svenska mästerskapstitlar i singel 1916–1923, fem av dessa inomhus. Hon vann fem dubbeltitlar 1923–1930, tre av dessa tillsammans med Sigrid Fick. von Essen vann ytterligare fem svenska mästerskapstecken i mixed dubbel 1916–1923, säsongen 1920 tillsammans med Marcus Wallenberg (1899–1982)Svenska Tennisförbundet 100 år. 2006. Redaktör Björn Hellberg ().

Hon deltog i olympiska sommarspelen 1920 i Antwerpen och 1924 i Paris. I Antwerpen nådde hon kvartsfinalen i singel. Hon mötte där fransyskan Suzanne Lenglen som vann med 6–0, 6–0. 

Lily von Essen var etta i Sverige under perioder då 1920-talets främsta svenska kvinnliga tennisspelare, Sigrid Fick, gjorde uppehåll i tävlingsspelandet.Ett sekel av svensk tennis 1896-1996 utgiven av Kungliga Lawn-tennisklubben vid dess 100-årsjubileum (1996). ().

Källor 

Avlidna 1990
Födda 1896
Kvinnor
Svenska tennisspelare
Lily
Idrottare från Lund
Tisdagsklubben

Tisdagsklubben var en hemlig svensk antinazistisk sammanslutning som grundades under andra världskriget av författaren Amelie Posse. Meningen med tisdagsklubben var att finnas till som en förberedelse för en motståndsrörelse. Många journalister, författare och andra intellektuella deltog i sammanslutningen. Gemensamt var att de alla var kritiska till den dåvarande samlingsregeringen, regeringen Hansson III. De menade att regeringen utövade en så kallad munkorgspolitik. Flera svenska författare deltog i tisdagsklubben, bland annat Nils Ahnlund, Ivar Harrie, Vilhelm Moberg, Johan Hansson, Pär Lagerkvist, Ture Nerman, Marika Stiernstedt, Gustaf Stridsberg, Harald Wigforss och Anders Örne.

Klubbens första möte hölls den 9 april 1940 vilket var samma dag som Tyskland ockuperade Danmark och anföll Norge. Sammanträdena ägde rum på tisdagar, vilket gav klubben dess namn. Klubben hölls hemlig på så sätt att allmänheten inte hade tillträde till mötena. Av taktiska skäl fick inte heller judar besöka mötena på grund av att organisationen "skulle bli mera slagfärdig om vi kunde bevisa att det varken låg judiskt initiativ eller judiskt kapital bakom den. I all synnerhet som kampen mot antisemitismen just var en av de viktigaste punkterna på vårt program."
Klubben var aktiv fram till 1945.

Se även
Svensk-norska föreningen
Samfundet Nordens Frihet

Källor 

Föreningar i Sverige
Sverige under andra världskriget
Organisationer bildade 1940
Organisationer upplösta 1945
Nora Dunn

Nora Dunn, född 29 april 1952 i Chicago, Illinois, är en amerikansk skådespelare. Hon är syster till skådespelaren Kevin Dunn. Hennes första filmroller var The Civilization Of Maxwell Bright, Working Girl (1988) och Miami Blues (1990). Hon har bland annat medverkat i See Arnold Run (2005), Amber Frey: Witness for the Prosecution (2005) och Heartbreakers (2001).

Filmografi 
 LOL: Laughing Out Loud (2012)
 The Answer Man (2009)
 Pineapple Express (2008)
 Southland Tales (2006)
 Puckad (2006)
 See Arnold Run (2005)
 The Darwin Awards (2005)
 Amber Frey: Witness for the Prosecution (2005)
 Laws of Attraction (2004)
 November (2004)
 Knee High P.I. (2003)
 The Hebrew Hammer (2003)
 Die Mommie Die! (2003)
 De utvalda (2003)
 Cherish (2002)
 Storm Watch (2002)
 Den galna jakten på ringen (2001)
 Heartbreakers (2001)
 Max Keebles stora flytt (2001)
 Good Vibrations (2000)
 Three Kings (1999)
 Drop Dead Gorgeous (1999)
 Air Bud räddar spelet (1998)
 Bulworth (1998)
 Den sista måltiden (1995)
 I Love Trouble (1994)
 Ung och vild: Shake, Rattle & Roll (1993)
 Passion Fish (1993)
 Born Yesterday (1993)
 Miami Blues (1990)
 Working Girl (1988)
 The Civilization Of Maxwell Bright

Källor 
Filmdelta, läst den 17 juli 2009.

Noter

Externa länkar

Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1952
Levande personer
Kvinnor
Skådespelare i Saturday Night Live