kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Äntligen på väg

Äntligen på väg är:

Äntligen på väg (album av Ted Gärdestad) – ett musikalbum från 1994 av den svenske sångaren Ted Gärdestad
Äntligen på väg (låt av Ted Gärdestad) – en låt på detta album, som även har spelats in av Håkan Hellström
Äntligen på väg (album av Lotta Engbergs) – ett musikalbum från 1996 av det svenska dansbandet Lotta Engbergs
Äntligen på väg (låt av Mikael Wendt och Christer Lundh) – en låt på detta album skriven av Mikael Wendt och Christer Lundh
Hjärtats triumf

Hjärtats triumf är en svensk film från 1929 i regi av Gustaf Molander.

Handling 
I en liten gruvby norr om polcirkeln bor och arbetar Torsten, med systern Eva och kamraten Lars, som är förlovad med Eva. Byns krogägare har en dotter, Märta, som efter att ha prövat på storstadslivet ett tag återvänt till byn och hon börjar flirta öppet med Torsten men även med Lars. Märta får höra talas om en gammal guldskatt som ska ligga gömd någonstans i fjällen och försöker både förföra och få de båda vännerna att söka reda på skatten. Varken Lars eller Torsten känner till den andres planer eller svärmeri, men Eva märker hur Märta lockar Lars bort ifrån henne.

Både Torsten och Lars ger sig ut i vildmarken för att leta efter skatten. En våldsam snöstorm härjar och de söker då skydd i samma fjällstuga. Nu går situationen upp för dem båda och en strid på liv och död utspelar sig...

Om filmen
Filmen premiärvisades 16 september 1929. Den spelades in i Filmstaden Råsunda med exteriörer från Åre och Bispbergs gruva i Bergslagen av J. Julius och Axel Lindblom. 

Den danske filmstjärnan Carl Brisson engagerades och fick närmare 51 000 kronor för sin medverkan, medan filmens svenska stjärna Edvin Adolphson fick 12 200 kronor.

Roller i urval
Edvin Adolphson - Torsten Bergström, gruvförman 
Carl Brisson - Lars Holm, gruvförman 
Lissi Arna - Märta Tamm 
Anna Lindahl - Eva Bergström, Torstens syster 
Axel Hultman - Axel Tamm, handelsman, Märtas far 
Waldemar Wohlström - Lappen Heikka 
Weyler Hildebrand - gruvarbetare 
Harry Ahlin - gruvarbetare   
Bengt Djurberg - gruvarbetare  
Tor Weijden - gruvarbetare 
Lisskulla Jobs - ej identifierad roll 
Ludde Juberg - ej identifierad roll
Harald Wehlnor - ej identifierad roll
Mattias Andersson - ej identifierad roll
Alli Halling - ej identifierad roll
Richard Lundin - ej identifierad roll
Gustaf Stéhn - ej identifierad roll

Filmmusik i urval
Hjärtats triumf, kompositör Harald Mortensen, text Herr Dardanell, specialkomponerades för filmen och utgavs på grammofonskiva.

Externa länkar 

Filmer 1929
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Gustaf Molander
Svenska stumfilmer
Svenska 1920-talsfilmer
En gång till

En gång till är:
En gång till (album av Lotta & Anders Engbergs orkester) – ett musikalbum från 1990 med det svenska dansbandet Lotta & Anders Engbergs Orkester
 En gång till (sång) – en sång med den svenska sångerskan Lotta Engberg på detta musikalbum
En gång till (album av KSMB) – ett musikalbum från 1993 med den svenska punkgruppen KSMB
En gång till (album av Black Jack) – ett musikalbum från 2001 av det svenska dansbandet Black Jack
En gång till (album av Lasse Sigfridsson) – ett musikalbum från 2013 av Lasse Sigfridsson
En gång till (TV-program) – ett TV-program på TV4

Se även
 En gång till, Sam – en  amerikansk film från 1972 i regi av Herbert Ross, originaltitel Play It Again, Sam
Huset Stuart

Huset Stuart (av lågskotska för Steward, som är en alternativ stavning) var ett skotskt kungahus och klan vars förste regent var Robert II Stuart som hade Skottlands tron 1371–1390. Huset Stuart regerade både Skottland och England innan länderna formellt ingick union, från 1603 till 1707, med uppehåll 1653–1659.

Den adliga släkten Stuart, som finns i stora delar av världen, även Sverige, tillhör grenen Stuart av Ochiltree, som i sin tur är ättlingar till Robert II av Skottland.

I likhet med andra högättade skottar räknar Huset Stuart sina anor från Fergus Mòr på ett möderne. Deras äldste kände stamfader på fädernet är Flaald I, en normand som levde på 1000-talet.

Nutid
Det kungliga huset av Stuart utslocknade 1807 med kardinal Henry Benedict Stuart, broder till Charles Edward Stuart. Hertig Francis av Bayern är den nuvarande äldre arvingen. Charles II hade emellertid ett antal oäkta söner vars överlevande ättlingar i den manliga linjen inkluderar Charles Gordon-Lennox, 11:e hertigen av Richmond; Henry FitzRoy, 12:e hertig av Grafton; Murray Beauclerk, 14:e hertigen av St Albans; och Richard Scott, 10:e hertigen av Buccleuch. Dessutom grundade James II:s oäkta son, James FitzJames, första hertigen av Berwick, House of FitzJames bestående av två grenar, en i Frankrike och en i Spanien. Den sista av den franska grenen utgick 1967; den äldre arvtagaren till James II:s manliga ättlingar är Jacobo Hernando Fitz-James Stuart, 20:e hertigen av Peñaranda de Duero.

Överhuvuden för Huset Stuart

Dapiferer av Dol 
 Flaald I (död 1080)
 Alan I
 Alan II (död 1095)
 Flaald II (död 1101–1102)
 Alan III (död 1121)

High Stewards av Skottland 
 Walter the Steward, 1:e High Steward av Skottland (död 1177)
 Alan Stewart, 2:e High Steward av Skottland (död 1204)
 Walter Stewart, 3:e High Steward av Skottland (död 1246)
 Alexander Stewart, 4:e High Steward av Skottland (död 1283)
 James Stewart, 5:e High Steward av Skottland (död 1309)
 Walter Stewart, 6:e High Steward av Skottland (död 1326)
 Robert Stewart, 7:e High Steward av Skottland (blev kung Robert II av Skottland)

Skottlands regenter 
 Robert II Stuart, 1371–1390 
 Robert III, 1390–1406 
 Jakob I, 1406–1437 
 Jakob II, 1437–1460 
 Jakob III, 1460–1488 
 Jakob IV, 1488–1513 
 Jakob V, 1513–1542 
 Maria Stuart, 1542–1567 (död 1587)
 Jakob VI, 1567–1603

Regenter över Skottland, England och Irland 
 Jakob VI, 1603–1625 
 Karl I, 1625–1649 

 Karl II, 1660–1685 
 Jakob VII, 1685–1688 
 Vilhelm II (av Oranien), 1689–1702 
 Maria II, 1689–1694
 Anna Stuart, 1702–1707

Brittiska monarker 
 Anna Stuart, 1707–1714

Se även 
 Lista över Skottlands regenter 
 Lista över Englands regenter

Externa länkar 
 Stuartska Släktföreningen

Källor

Noter

Externa länkar 

Skottlands historia
Englands historia
Englands kungahus
Skottlands kungahus
Skotska släkter
Marcos de Niza

Marcos de Niza, född ungefär 1495 och död 25 mars 1558, var en fransk franciskanermunk född i Nice (därav namnet, som betyder Marcos av Nice). 1531 reste Marcos till Amerika, och tjänade där sin orden i nuvarande Peru, Guatemala och Mexiko. Det fanns rykten om att landet norr om Sonora skulle vara rikt, främst baserat på uppgifter från Álvar Núñez Cabeza de Vaca, och Marcos blev utvald att utforska detta varför han lämnade Culiacán i mars 1539.

Marcos återvände till Culiacán i september samma år, sedan han rest genom sydöstra Arizona och nått fram till staden Cibola och betraktat den på avstånd. I sina rapporter beskrev Cibola som en stad av Mexico Citys storlek, vilket mycket möjligt kan ha varit sant. Han inkluderade dock även mycket hörsägen i sin rapport, Descubrimiento de las siete ciudades, och beskrev Cibolas sju gyllene städer vilken föranledde Francisco Vásquez de Coronados upptäckts- och erövringsfärd året efter. Marcos medverkade på expeditionen som guide. Den slutade i stort misslyckande, då inga rikedomar stod att finna.

Mellan de två resorna till Cibola blev Marcos utsedd till sin ordens religiösa överhuvud i Mexiko. Sedan han skickats hem från Coronados misslyckade expedition återvände han 1541 till huvudstaden, där han avled 1558.

Källor 
 1911 års upplaga av Encyclopædia Britannica

Externa länkar 
 artikeln i Encyclopædia Britannica

Franska upptäcktsresande

Amerikas historia
Födda 1495
Avlidna 1558
Män
Franska franciskaner
Djurgårdsfärjan

Djurgårdsfärjan är en färjelinje som trafikerar Stockholms inre vattenområden.

Historik

Linjen går mellan Slussen (Räntmästartrappan), Skeppsholmen och Allmänna gränd på Djurgården.  Åren  2012–13 gjordes ett försök där vissa turer Slussen till Skeppsholmen västra gick via Fotografiska. Färjan ingår i stadens kollektiva trafiknät och sköts av SL. Djurgårdsfärjan transporterar cirka 2,2 miljoner passagerare varje år. Färjan har flest passagerare under sommarmånaderna, särskilt under juli. 

Trafiken sköttes av Waxholmsbolaget fram till den 16 juni 2014 då SL tog över driften och samtliga deras färdbevis började gälla ombord. Före driftbytet hade periodkort varit de enda giltiga SL färdbevis på färjan. Fram till december 2003 trafikerade fartygen Djurgården 4 och Djurgården 7 även sträckan Nybroplan till Allmänna gränd.

Under 2018 påbörjades en omprofilering och tillgänglighetsanpassning av fartygen.

Bilder

Tidigare och nuvarande fartyg

Djurgården 1
Djurgården 2
Djurgården 3
Djurgården 4
Djurgården 5 (idag restaurangfartyget Flyt)
Djurgården 6
Djurgården 7
Djurgården 8
Djurgården 9
Djurgården 10
Djurgården 11

Externa länkar

Källor

Noter

Färjelinjer inom Sverige
Djurgården
Sjöfart i Stockholm
Walo

Walo eller Valo är ett mansnamn.

Enligt SCB fanns det den 31 december 2004, 15 män i Sverige som bar förnamnet Walo. Av dessa har 3 namnet Walo som tilltalsnamn/förstanamn. Dessutom fanns det 33 män som hade förnamnet Valo. Av dessa har 5 namnet Valo som tilltalsnamn/förstanamn.

Mansnamn
Robinson i skärgården

Robinson i skärgården är en svensk stumfilm från 1920 i regi av Rune Carlsten.

Om filmen
Filmen premiärvisades 15 november 1920. Filmen spelades in vid Skandiaateljén vid Långängen i Stocksund med exteriörer från Tobaksholmen utanför Vaxholm av Raoul Reynols. För de animerade avsnitten i filmen svarade Paul Myrén. I anslutning till inspelningen blev två av filmens skådespelare, Mary Johnson och norrmannen Einar Rød ett äkta par.

Rollista
Eric Lindholm - bankir Agathon 
Lotten Almlöf - änkekonsulinnan Silverdahl 
Mary Johnson - Brita, änkekonsulinnans ogifta dotter 
Carlo Keil-Möller - Einar Falk, med. kand. 
Einar Rød - den nygifte 
Sie Holmquist - den nygifta, Britas syster 
Torsten Winge - ena mannen i segelsällskapet

Externa länkar 

Filmer 1920
Svenska komedifilmer
Svenska stumfilmer
Svenska 1920-talsfilmer
Precisionssport

Precisionssporter är de sporter och idrotter som kräver mer precision än andra, eller där själva precisionen är huvudsyftet. Normalt åsyftas sporter där något slags måltavla eller målområde skall träffas med ett föremål, och där precisionen i träffen är avgörande för resultatet.

Exempel på precisionssport är olika varianter av sportskytte, curling, boule, golf och biljard.

Sporttermer
Påvalsby

Påvalsby kan avse:
 Påvalsby, Pernå – en by i Pernå kommun, Nyland
 Påvalsby, Kimito kommun – en by i Kimito kommun, Västra Finlands län
Påsalö

Påsalö (uttal: , ), är en ö i Lovisa stad (före 2010 Pernå kommun) i Nyland.

Etymologi
Efterleden av namnet, -salö, visar att det för många år sedan talades finska i området. I gamla urkunder finns inget -ö på slutet. Ö:et har tillkommit när svenskspråkiga skrivare har försökt göra de ursprungliga finska namnen mer förståeliga och logiska. Därför förekommer den namnformen huvudsakligen i skrift och inte i talspråk. Påsalö har troligen hetat Paasisalo (Klippön) på fornfinska. På samma sätt kan man hitta andra namn längs med Finlands kust som till exempel Hirsalö, Kejvsalö, Emsalö och Simsalö.

Geografi
Påsalö ligger i Pernåviken (Pernajanlahti) som sträcker sig från Finska viken förbi Kejvsalö och Påsalö in mot Pernå och Forsby ås mynning. Området mellan Påsalö och Pernåvikens västra strand heter Påsalöfjärden. Öster om Påsalö ligger Strömslandet och Tjuvö. I söder ligger Käldö och i väster ligger flera mindre holmar som Granö, Sandholmen, Klovholmarna och Ängesholmen.

Själva ön är bergig och stenig. Högsta punkten är 35 meter över havet och stupar brant ner i havet vid öns västra sida. Påsalö har tidigare varit två öar som vuxit samman i ett näs som kallas ”Vadet”. Söder om Vadet ligger Tarmviken som separerar öns båda delar. Den östra delen av ön är långsmal och sträcker sig drygt  km i nord-sydlig riktning. Längst i söder ligger Pinnarudden. Den delen av ön är obebyggd och täcks till hälften av ett naturskyddsområde. Byn ligger vid Norrviken på den västra delen av ön där holmarna Hönsholmen och Hället bildar en delvis skyddad hamnvik.

Klimat 
Inlandsklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är augusti, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Kommentarer

Källor 

Pernå
Öar i Lovisa
Finländska öar i Finska viken
Öar i Finland större än 2 kvadratkilometer
Lillpernåviken

Lillpernåviken () är en vik i Borgå, Östra Nyland, Södra Finlands län.

Lillpernåviken är rik på fåglar och ingår i Natura 2000.

Referenser

Se även
Pernåviken

Vikar i Nyland
Borgå
Skellefteå Kraft Arena

Skellefteå Kraft Arena är en ishockey- och evenemangsarena i Skellefteå som ägs av Skellefteå Kommun. Skellefteå Kraft Arena är känd som Skellefteå AIK:s hemmaarena, men här spelar också SK Lejon sina hemmamatcher, och arenan rymmer vid hockeymatcher 5801 åskådare. Till anläggningen hör även två andra mindre ishallar, en curlinghall, friidrottshall, en klättervägg samt restaurang. I nära anslutning till arenan finns också en tennishall. 

Byggnaden byggdes 1966 som Skellefteå Isstadion, och invigdes 6 januari 1967 med en ishockeymatch mellan Västerbottens länslag och Sovjet B. Från början bestod isstadions läktare till övervägande del av ståplatser. 

I december 1999 och januari år 2000 spelades juniorvärldsmästerskapet i ishockey i Skellefteå Isstadion. Finalen spelades mellan Ryssland och Tjeckien, och slutade mållös efter full tid och förlängning. Tjeckien segrade till slut på straffar.

Under 2007 genomgick byggnaden en omfattande ombyggnad och Skellefteå Kraft köpte rättigheterna till namnet. Den 12 januari 2008 invigdes den ombyggda arenan och bland andra Lena Philipsson, Orup och Tomas Ledin uppträdde.

En av deltävlingarna i Melodifestivalen 2005, 2009, 2013 och 2017 hölls i arenan.

Skellefteå Kraft Arena brukar kallas för "Templet" eller "Ladan" av lokala ishockeysupporterkretsar.

Sedan 2017 arrangeras Nordsken i Skellefteå Kraft Arena.

Källor

Externa länkar 
 
 

Arenor i Sverige
Ishallar i Sverige
Sportanläggningar invigda 1967
Sportanläggningar i Skellefteå
1967 i Sverige
Theforce.net

Theforce.net, även känd som The Force.net, är den största icke-officiella Star Wars-webbplatsen. 

Webbplatsen skapades 1996, till en början under namnet the Star Wars Page at Texas A&M, av Darin Smith och Scott Chitwood. 1997 flyttade den till namnet TheForce.net, 
och 1999 hade TheForce.net 40 000 besökare dagligen som sökte skvaller, förhandsinformation om den då kommande filmen Star Wars: Episod I - Det mörka hotet, besökte diskussionsforumet The Jedi Council med mera. Sidan drivs som ett hobbyprojekt av 13-50 medarbetare, där en del fungerar som spioner som ser till att komma över bilder, filmsnuttar, och information om kommande Star Wars-produkter. 

I början kostade det 40 dollar i månaden att driva webbplatsen men allt eftersom besöksantalet steg så steg även driftskostnaderna till 3000 dollar i månaden, varpå avtal slöts med Imagine Media och The Den om annonsplatser. Så småningom ledde annonsintäkterna till att verksamheten gav en liten vinst och skaparna beslutade att all eventuell vinst skulle doneras till diabetesforskning.

Webbplatsen har blivit uppmärksammad för sin avdelning om falska rykten kring de då kommande filmerna, 
Kevin Rubios fanfilm Troops, som parodierar både Star Wars och tv-serien COPS, 
en falsk trailer för Star Wars: Episod II - Klonerna anfaller, som visade Leonardo Di Caprio och Hayden Christensen, 
läckta filmsnuttar från inspelningen av Klonerna anfaller 
och Paul Orphanos regelbundna nyhetsprogram, TFN Digital, med reportage och intervjuer om allt kring Star Wars.

Källor

Externa länkar
TheForce.net

Webbplatser
Star Wars
Pargas port

Pargas port () är ett sund i Finland. Det ligger i Pargas stad i landskapet Egentliga Finland, i den sydvästra delen av landet, 150 km väster om huvudstaden Helsingfors.

Pargas port ligger mellan öarna Jermo i öster och Sorpo i väster. Pargas port är porten in till Pargas från Gullkrona fjärd i söder. Farleden fortsätter norrut genom Stormaran, Våno sund och Tervsund. I Pargas port finns lotsstation, gästshamn och en vägfärja som förser ön Sorpo med vägförbindelse.

Källor

Externa länkar 
 Besökshamnens hemsida

Sund i Egentliga Finland
Pargas
Pemarfjärden

Pemarfjärden eller Pemarn (fi. Paimionselkä eller Peimari) är en fjärd mellan Pargas och Karuna i Egentliga Finland.

Källor 

Fjärdar i Egentliga Finland
Jörgen Westman

Jörgen Red Westman, född 21 februari 1966, är en svensk musiker.

Han är mannen bakom power-pop-punk-surf-happy-metal-bandet Psychotic Youth som sedan starten 1985 har släppt ett otal album världen över. Mellan 2003 och 2008 spelade Jörgen i Göteborgsbaserade rock'n'roll/rockabilly trion The Buckshots som släppte fyra officiella och ett inofficiellt album. Sedan 2008 spelar Jörgen i Red West & Hot Rhythm. Red West & Hot Rhythm har släppt 5 album och ett digitalt album på hans eget skivbolag Red West Production (www.redwestproduction.com). Psychotic Youth tog en paus mellan 1999 och 2015 (förutom några reunionspelningar). Sedan 2015 har de släppt ett otal album och EPs på den egna etiketten Red West Production samt den japanska etiketten Waterslide. Samlingsalbumet "POWER POP TO DIE FOR" följdes av en japanturné i februari 2016 och du kan se skivutgivning med mera på www.redwestproduction.com.

Jörgen är uppvuxen i byn Nyadal, strax utanför Kramfors i Ångermanland, där även Psychotic Youth startade och han bor sedan 2006 i Kortedala, Göteborg.

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska musiker
Födda 1966
Män
Levande personer
Patis

Patis () är en stadsdel i Åbo och var en självständig kommun i Masko härad i Åbo och Björneborgs län i Finland tills kommunen införlivades med Åbo 1 januari 1973.

Ytan (landsareal) var 62,4 km² och kommunen beboddes av 1.085 människor med en befolkningstäthet av 17,4 km² (1908-12-31). Kommunen och stadsdelen sträcker sig i norr till gränsröset Kuhankuono i Kurjenrahka nationalpark.

I stadsdelen finns Kreivilä och Paavola lågstadier och ett hus med bibliotek, hälsostation, tandvårdsenhet, ungdomslokal, gym och simhall. I anslutning till det sistnämnda finns en idrottsplan med plan för beachvolleyboll och ramp för rullbräde. Träkyrkan i jugend-stil är byggd 1909.

I stadsdelen verkar scoutkåren Vaakun Vartijat, idrottsföreningarna Paattisten Pamaus och Paattisten Puhti, med varsin skidstuga i stadsdelen, samt Patis frivilliga brandkår.

Byar
I Patis finns byarna Alakylä, Auvainen, Auvaismäki, Iskoinen, Joenperä, Kreivilä, Paavola, Paijula, Poso, Skinnarla, Tekkala, Tiipilä, Tirava, Tortinmäki, Törmäinen, Ullainen, Uro och Viikkala.

Bildgalleri

Källor 
 Atlas de Finlande, Société de Géographie de Finlande, Helsingfors 1910

Externa länkar 

Före detta finländska kommuner
Åbo och Björneborgs län
Stadsdelar i Åbo
Doron Nof

Doron Nof, född 1944, professor i oceanografi i Florida, USA. Doron Nof är känd för sitt försök att göra bibeln mera vetenskaplig, bland annat genom påståendet att Jesus inte gick på vatten utan på is. Det mest kontroversiella påståendet som gav honom en hel del publicitet under 60-talet var när han hävdade att det bibeln egentligen menade med att jorden skapades på sju dagar i själva verket var åtta.

Externa länkar
 Doron Nofs hemsida

Amerikanska professorer
Män
Födda 1944
Levande personer
Pentala

Pentala är en ö i kommunen Esbo i Finland. Den är av Sommaröarna i Finska viken i landskapet Nyland.

Ön omfattar drygt 2 km² land, mestadels bergig och skogklädd terräng, samt en liten sjö, Pentalaträsket, på några hektar, där det ytterligare finns två små holmar på något tiotal kvadratmeter. De högsta bergen är över 30 meter höga, och på toppen som vetter mot havet har tidvis funnits utkikstorn. I träsket hittades i slutet av 1950-talet i dyn resterna av en äsping, vars ålder inte veterligt har vetenskapligt fastställts, (Artefakten finns i privat ägo), men antas vara från tider när sjön ännu hade förbindelse med havet. Träsket avsnördes från havet för ungefär 2000 år sedan. Därav har man dragit slutsatsen att ön varit populär som jaktmark även innan den bebyggdes. Där har nyligen åter börjat förekomma vitsvanshjort och rådjur, och både havsörn och fiskgjuse har siktats, fast de inte under överskådlig tid har häckat där.

Namnet har skrivits på olika sätt i urkunderna; Bentsall finns i dokument från 1500-talet, under 1600- och 1700-talen skrivs det för det mesta Pentari, och sedan början av 1800-talet den nuvarande formen. Det är oklart varifrån namnet härstammar, men det anses att ursprunget är finskt.

Ön har sedan senare delen av 1700-talet varit bebodd, och invid de äldsta byggnaderna vid hamnviken i nordost har funnits några hektar åker som mest användes till höäng, för de fåtaliga kreaturen som fiskarfamiljerna höll sig med. Fiskartorpen lydde först under Esbo gård. Enligt hörsägen var de första torparna fiskare från Estland som slog sig ner där. I slutet av 1800-talet bodde på ön fyra eller fem familjer, dels vid hamnviken och dels på västra sidan av ön. De flesta hade då löst in ägorna. Den sista fast bosatta fiskaränkan Gurli Nyholm (född Lönnberg år 1905) dog 1987, och därefter övergick hennes och hennes man Arvid Nyholms (1891-1972) byggnader i Esbo stads ägo. Esbo stadsmuseum har här öppnat Pentala skärgårdsmuseum år 2018.

I närheten av fiskebodarna finns sedan 1913 Esbo Segelförenings paviljong Paven, ritad av Sigurd Frosterus, på en vacker liten udde med sandstrand längst österut som de fick till skänks av patron på Moisö. Den sydvästligaste udden tillhör också en segelförening som har rekreationsutrymmen där. De första sommarvillorna dök upp i norra änden av ön vid det smala Kuggsundet mot Lillpentala omkring 1890, och i dag är praktiskt taget hela strandlinjen runt ön bebyggd med sommarstugor, undantaget den fina sandstranden Diksand (efter "diket", bäcken från träsket) som vetter söderut.

Bildgalleri

Litteratur
 August Ramsay, Esbo socken och Esbo gård på 1500-talet, Söderströms 1924
 Skärgårds-Esbo, utgiven av Esbo stad 1997,

Se även
Pentala skärgårdsmuseum
Lilla Pentala

Sommaröarna
Finländska öar i Finska viken
Pärnäs

Pärnäs (uttalas pä:r-, ), är en färjehamn i Nagu i kommunen Pargas i landskapet Egentliga Finland.

Från Pärnäs går vägfärjan till Korpo och förbindelsebåtar till Utö och Nagu södra ruttområde. Här finns också Nagu sjöbevakningsstation och Skärgårdshavets VTS-central. Den senare skall dock, efter många år av osäkerhet, flyttas till Åbo.

Bilder

Källor 

Nagu