kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bastholm

Bastholm kan avse:

Platser
Bastholm, Danmark – en ö i Lilla Bält, Danmark.
Bastholm, Pargas – en ö i Pargas, Finland.

Personer
Christian Bastholm (1740–1819) – en dansk teolog.
Elisabet Bastholm (1951– ) – en svensk textilkonstnär.

Se även
Bastholmen
Bastholmarna
Bastuholmen
Peder Hersleb

Peder Hersleb, född den 25 mars 1689 i Trondhjems stift, död den 4 april 1757, var en norsk teolog.

Hersleb, som blev student 1703 och magister 1713, kallades till fältpräst 1714. Efter att ha varit  kyrkoherde i Gunderslev på Falster från 1718 blev han kung Fredrik IV:s hovpredikant i Köpenhamn 1725. 

Hersleb befordrades 1730 till biskop över Kristiania stift. Som sådan arbetade han ivrigt på allmogens upplysning och verkade i synnerhet för konfirmationens införande. 1737 blev han biskop i Själlands stift. 

Bland hans skrifter märks särskilt Guds børns daglige adgang til nådestolen, vilken länge var den i Norge mest spridda andaktsboken och även i Sverige, under titeln Guds barns dageliga framträdande (eller dagliga framgång) till nådastolen, utkommit i ett mycket stort antal upplagor (senast utgiven 1878).

Källor

Noter 

Födda 1689
Avlidna 1757
Biskopar i Själlands stift
Norska biskopar
Alumner från Köpenhamns universitet
Män
David Young Cameron

David Young Cameron, född den 28 juni 1865, död den 16 september 1945, var en skotsk målare och raderare.

Cameron ägnade sig i början främst åt porträtt, men övergick senare till landskapsmåleri och arkitektur. Mest berömd blev han för sina arkitekturraderingar, som utmärks av en ren teckning och strävar efter målerisk effekt genom fint beräknad användning av ljus- och skuggverkan. Cameron är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 

Representerade vid Nationalmuseum
Brittiska landskapsmålare
Brittiska grafiker
Skotska konstnärer
Brittiska målare under 1900-talet
Födda 1865
Avlidna 1945
Män
Svensk uppslagsbok
Alberto Cametti

Alberto Cametti, född den 5 maj 1871, död den 1 juni 1935 i Rom, var en italiensk kompositör, organist och musikhistoriker.

Cametti var kapellmästare vid den franska Ludvigskyrkan i Rom, ledamot av Gregorianska sällskapet samt av den av Pius X bildade kyrkomusikaliska kommittén.

Camettis historiska skrifter behandlar i synnerhet italienska musikförhållanden och tonsättare (Cenni storici di G. P. da Palestrina 1895, I melodrammi biblici 1899, och talrika bibliografiska arbeten).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Maria Christine Haustein: Die Sinfonik Der Generazione Dell'Ottanta: Voraussetzungen, Entwicklungen und Wertung (Frankfurt am Main 2008), sidan 55, not 169.

Referenser 

Italienska musikhistoriker
Italienska kyrkomusiker
Italienska musiker under 1800-talet
Italienska musiker under 1900-talet
Italienska forskare under 1800-talet
Italienska forskare under 1900-talet
Födda 1871
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
James C. Scott

James C. Scott, född 2 december 1936, är professor i statsvetenskap vid Yale University. 

Scott har bland annat skrivit Weapons of the Weak: Everyday Forms of Peasant Resistance (1985), som handlar om klasskamp bland bönder i Malaysia på 1970-talet. Ytterligare en bok är Two Cheers for Anarchism: Six Easy Pieces on Autonomy, Dignity, and Meaningful Work and Play (2014) där han sammanfattar mycket av sin forskning.

Externa länkar
Biografi på Yale's officiella webbplats 

Amerikanska statsvetare
Amerikanska professorer
Födda 1936
Levande personer
Män
Appelman

Appelman är dels en ofrälse släkt, dels en utslocknad svensk adelsätt, varav en gren fick friherrlig rang. Den 31 december 2013 var 4 personer med efternamnet Appelman bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Appelman
 Gustaf Gabriel Appelman (1656–1724), militär och landshövding
 Peter Andersson Appelman (1622–1705), guvernör

Adelsätten Appelman

Den adliga ätten härstammar enligt Svenska adelns Ättar-taflor från Anders Nilsson Slaghök (död 1621) som var proviantmästare och bodde på Appelberga gård i Östergötland, och som var gift med Brita Ambjörnsdotter Sunnanväder, vilka båda Gabriel Anrep uppger härstammade från gammal adel. Deras son var Peder Andersson som enligt Anrep föddes postumt och som var informator hos riksrådet Schering Rosenhane varunder han hade en romans med dottern i huset, Märta Rosenhane, och därför förföljdes och sattes i häkte. Hos drottning Kristina stod han högt i gunst, blev först sekreterare och generaldirektör över hennes domäner, och sedan guvernör på Ösel. År 1656 adlades han med namnet Appelman och introducerades 1670 på nummer 677. Hans hustru var Catharina Rhensköld vars mor var en Torskeskål. Döttrarna gifte sig Wulfrath, Siöblad och Prytz.

På svärdssidan utgick ätten genom att äldste sonen, den ende som fick barn av sönerna, Gustaf Gabriel Appelman, upphöjdes till friherre år 1719. Ätten introducerades på nummer 148. Denne Gustaf Gabriel Appelman föddes på slottet Pudyla på Ysedon och gjorde karriär inom artilleriet och var överste när han 1716 blev landshövding över Stora Kopparbergs län. Året därefter blev han generalmajor och sedan generallöjtnant över infanteriet. Han var arvherre till Hohenwardt, Barthow, Lemhagen, Stoltenhagen och Prutmanshagen i Pommern. Han fick bara barn i sitt första äktenskap, med Christina Elisabeth Anrep vars mor Brita Graan var dotter till Johan Graan och Elisabeth Bure. Han gifte sedan om sig med en Gyllenlood.

Äldste sonen Carl Ulrik Appelman var fyrverkare, kapten vid artilleriet i Halmstad, och reste till Ostindien samt blev sedermera kommendant i Batavia där han avled, barnlös så vitt känt. Hans yngre bror Peter Reinhold var sergeant när han avled ogift i pesten. Deras bror Gustaf Gabriel Appelman till Hohenwardt var major i Sverige och i tysk-romerska kejsarens tjänst samt gift med en von Schäwenbach dock barnlös. Systern Christina Catharina var gift von Mentzer. Brodern Niclas dog i pesten. Ätten fortlevde med Antonius Magnus Appelman, gift i Ungern och i tysk-romersk tjänst och vilken fick en dotter, samt med dennes bror Peter Reinhold Appelman som var kapten vid artilleriet i Finland och gift med dottern till en gördelmakare Hårdh i Stockholm och vilkas son underlöjtnanten vid artilleriet på Gotland Peter Reinhold Appelman barnlös slöt ätten år 1779.

Källor 

 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 1

Svenska adelsätter
Svenska efternamn
Bureätten
Émile Cammaerts

Émile Cammaerts, född 16 mars 1878 och död 1953, var en belgisk diktare.

Cammaerts överflyttade 1908 till England. Han över översatt John Ruskin till franska och författat en konsthistorisk studie över de venetianska renässanskonstnärerna av familjen Bellini (Les Bellini, 1912). Mest känd torde han dock vara för sin patriotiska lyrik under första världskriget, Chants patriotiques et auters poèmes (1915), med flera.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Belgiska poeter
Födda 1878
Avlidna 1953
Män
Nils Brunsson (företagsekonom)

Nils Gustaf Magnus Brunsson, född den 26 december 1946 i Umeå, är en svensk organisationsforskare. Han var son till Jan Brunsson.

Brunsson avlade 1969 ekonomexamen vid Handelshögskolan i Göteborg och blev 1976 ekonomie doktor vid Göteborgs universitet. 1979 blev han docent vid Göteborgs universitet, 1979-1980 var han verksam vid Uppsala universitet och sedan 1980 vid Handelshögskolan i Stockholm. Mellan 1986 och 2010 innehade han Stockholms stads professur i företagsekonomi  med särskild inriktning mot förvaltningsekonomi vid Handelshögskolan i Stockholm. Sedan 2010 är han åter på Uppsala universitet som innehavare av en professur i företagsekonomi.

Brunsson har skrivit många böcker och artiklar om organisationsteori. Han är ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 1990. Han är en av grundarna av Stockholms centrum för forskning om offentlig sektor, SCORE

Se även 
 Stockholm stads professur i företagsekonomi
 Lista över professorer vid Handelshögskolan i Stockholm

Källor 

Svenska professorer i företagsekonomi
Personer verksamma vid Handelshögskolan i Stockholm
Alumner från Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Födda 1946
Levande personer
Män
Girolamo Campagna

Girolamo Campagna, född omkring 1549 i Verona, död omkring 1626, var en italiensk bildhuggare.

Girolamo Campagna var verksam i Verona och Padua, men företrädesvis i Venedig, där hans arbeten, främst figurgrupper i brons, altarverk, gravmonument med mera, pryder flera av de förnämsta kyrkorna samt Scuola di San Rocco och Palazzo della Zecca. Campgana var även verksam som arkitekt.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Italienska skulptörer under 1500-talet
Italienska arkitekter under 1500-talet
Födda 1549
Avlidna 1626
Män
Italienska skulptörer under 1600-talet
Italienska arkitekter under 1600-talet
Personer från Verona
Moa Matthis

Moa Matthis, född 21 mars 1966, är en svensk litteraturkritiker och författare.

Biografi 
Matthis doktorerade 2014 vid Umeå universitet med avhandlingen "Take a Taste": Selling Isak Dinesen's Seven Gothic Tales in 1934. 

Moa Matthis medarbetar bland annat i Dagens Nyheter och skriver artiklar och böcker framför allt utifrån ett feministiskt perspektiv. Tillsammans med Joanna Rubin Dranger är hon redaktör för Bilders makt, en kunskapsbank om rasistiska stereotyper.

Familj 
Moa Matthis är dotter till Iréne Matthis.

Bibliografi i urval 
Moa Matthis: "--- och nu och alla dagar prisar jag så mycket jag nånsin förmår Eros makt och manliga sinne" - om det manliga begärets betydelse för kvinnorna, i Claudia Lindén och Ulrika Milles (redaktörer): Feministisk bruksanvisning, Norstedts 1995,  
Anne Hedén, Ulrika Milles och Moa Matthis: Över alla hinder, Bonniers 2000
Moa Matthis (redaktör): Orientalism på svenska, Ordfront i samarbete med Re:Orient 2005
Moa Matthis: Feminister och pionjärer. Om fyra kvinnliga författare och äventyrare, Norstedts, 2006,  
Moa Matthis: Maria Eleonora - drottningen som sa nej, Bonniers 2010,

Referenser

Externa länkar 
Moa Matthis: Drömmar om frihet (om Isabelle Eberhardt), tidskriften Subaltern 2009:2

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska litteraturvetare under 2000-talet
Svenska feminister
Födda 1966
Levande personer
Kvinnor
Svenska författare under 2000-talet
Svenska journalister under 2000-talet
George F. Shafer

George F. Shafer, född 23 november 1888 i Mandan, Dakotaterritoriet (i nuvarande North Dakota), död 13 augusti 1948 i Bismarck, var en amerikansk politiker. Han var den 16:e guvernören i delstaten North Dakota 1929–1932.

Shafer studerade vid University of North Dakota och arbetade sedan som advokat i North Dakota. Han var åklagare 1915–1919 och delstatens justitieminister (Attorney General of North Dakota) 1923–1929.

Delstatens guvernör Walter Maddock ställde upp för omval i guvernörsvalet 1928. Han hade tillträtt ämbetet efter Arthur G. Sorlies död i augusti 1928. Maddock hade kommit till ämbetet som republikan men representerade också Nonpartisan League. Den högerorienterade organisationen Independent Voters Association (IVA) fungerade som en motkraft till NPL i North Dakota under mellankrigstiden. Republikanerna nominerade IVA:s kandidat Shafer, medan Maddock överraskande accepterade Demokratiska partiets kandidatur. Shafer vann valet med omval två år senare. Han efterträddes 31 december 1932 som guvernör av William Langer.

Shafer avled 1948 och gravsattes på Saint Marys Cemetery i Bismarck.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
State Historical Society of North Dakota
Political Graveyard

Guvernörer i North Dakota
Personer från Mandan, North Dakota
Födda 1888
Avlidna 1948
Män
Eduardo Camaño

Eduardo Camaño, född 17 juni 1946 i Buenos Aires, är en argentinsk peronistpolitiker som utnämndes till interimspresident i Argentina mellan den 31 december och den 2 januari 2002 sedan Adolfo Rodríguez Saá avgått den 30 december 2001. Detta inträffade mitt i den ekonomiska och politiska kris som plågade landet. Camaño var 2009-2011 minister i provinsen Buenos Aires.

Källor 

Personer i Argentina under 1900-talet
Personer i Argentina under 2000-talet
Födda 1946
Argentinas presidenter
Män
Levande personer
Vithavssik

Vithavssik (Coregonus pidschian) är en av de större sikarterna och kan bli upp till 120–130 centimeter lång och väga upp till 16 kilogram. Den lever främst i norra ishavets avrinningsområden från Petjora till Tjuktjerhalvön, i Alaska och Kanada.  

Karaktäristiskt för arten är den höga ryggen som bildar en puckel. Ögonen är små, ryggen olivbrun till mörkprun, sidorna är silverfärgade och buken silvervit. Rygg-, stjärt- och bröstfenor är ljusgrå medan buk- och analfenorna är ljusare. Hos den nedåtriktade munnen sticker överkäken ut över underkäken. 

Den leker i oktober och november då vattentemperaturen är omkring noll grader. Den lever oftast i floder, men uppehåller sig även i sjöar, vid tillflödenas mynningar. De sikar som uppehåller sig i stora sjöar under sommaren stannar där under vinter. De som lever i mindre sjöar under sommaren lämnar dock dessa under hösten för att istället övervintra i flodbäckena. Älvsikens huvudföda (såväl för yngel som vuxna älvsikar) utgörs av zooplankton av släktena Cyclops och Leptodora. Under hösten äter den också fiskyngel av andra arter. Arten blir könsmogen vid sju års ålder och äggen (som blir upp till h4 i diameter) kläcks efter 4–5 månader. Älvsiken kan bli upp till 15 år gammal.

Källor
Naturhistoriska riksmuseets databas över fisknamn
Freyhof, J. & Kottelat, M. 2008.  Coregonus pidschian. In: IUCN 2011. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2011.1. 
Coregonus pidschian (Gmelin) FishBase
Laxfiskar
Eduardo Duhalde

Eduardo Alberto Duhalde, född 5 oktober 1941 i Lomas de Zamora, provinsen Buenos Aires, är en argentinsk peronistpolitiker, advokat och notarie. Han tjänstgjorde som vicepresident i Argentina under Carlos Menems första presidentperiod, men avsade sig uppdraget för uppdraget som guvernör för provinsen Buenos Aires. Han utsågs till interimpresident 2002 men tvingades avgå 2003 efter den så kallade "Massakern i Avellaneda" där två demonstranter avled och ett trettiotal skottskadades av skjutande polis.

Eduardo Duhalde har av flera politiker anklagats för att ha samröre med narkotikamaffior i staden och provinsen Buenos Aires. 

Eduardo Duhalde var kandidat till presidentvalet i Argentina 2012.

Källor

Externa länkar

Eduardo Duhaldes webbsida

Argentinska politiker under 1900-talet
Födda 1941
Argentinas vicepresidenter
Argentinas presidenter
Män
Levande personer
Argentinska politiker under 2000-talet
Sieneke

Sieneke Peeters, född 1 april 1992 i Nijmegen, Nederländerna, är en nederländsk sångerska, som representerade Nederländerna med sitt bidrag Ik ben verliefd (Sha-La-Lie), i Eurovision Song Contest 2010. Hon lyckades dock inte ta sitt land till finalen den 29 maj då hon åkte ut i semifinalen.

Externa länkar
 Sienekes hemsida

Nederländska sångare
Artister som representerat Nederländerna i Eurovision Song Contest
Kvinnor
Födda 1992
Levande personer
Personer från Nijmegen
Deltagare i Eurovision Song Contest 2010
Per Lindberg (poet)

Per Lindberg, född 16 december 1957 i Hägerstens församling i Stockholm, är en svensk poet.

Per Lindberg är uppväxt i, och bor i, Stockholm. Han är son till Gustav Lindberg och Ebba Lindberg, ogift Abrahamson, samt halvbror till Ulla Sjöström och Ingemar Lindberg. 

Han debuterade som diktare 1987, och har gett ut fem diktsamlingar. Han har arbetat som cykel- och båtuthyrare, brevbärare och redaktör för teve-frågesporter och arbetar sedan 1997 på ett reseföretag.

Per Lindberg är sedan 1986 gift med Carola Rehn Lindberg (född 1957).

Bibliografi
1987 – Välkommen att passera, Bonniers, 
1995 – Nu och för alltid, Bonniers, 
2006 – Måndagsdikterna, Bonniers,  
2009 – Dikter med fönster år väster, Bonniers, 
2014 – Röstningen är avslutad, Bonniers.

Priser och utmärkelser
1995 – Stig Carlson-priset
1996 – Albert Bonniers stipendiefond för yngre och nyare författare

Källor
Tommy Olofsson: Lindberg kan det svåra enkla i Svenska Dagbladet 2009-05-08, läst 2010-05-27

Noter

Externa länkar
Tommy Olofsson:Exotisk skrattfågel i svensk poesi i Svenska Dagbladet 2006-01-20

Svenska poeter
Födda 1957
Levande personer
Män
Nine (film)

Nine är en amerikansk/italiensk musikalfilm från 2009.

Handling
Regissören Guido Contini, som är i femtioårsåldern, har en medelålderskris vilken hämmar hans kreativitet. Han sliter med manuset till sin nya film Italia, som alla medarbetare och journalister redan tror är klart. Guido kastas mellan de olika kvinnorna i sitt liv: frun Luisa, älskarinnan Carla Albanese, musan Claudia Jenssen och Vogue-journalisten Stephanie. Dessutom hade han en svår barndom och får återkommande visioner av sin mor.

Om filmen
Den 18 april 2007 kan man läsa att Rob Marshall ska regissera en filmbearbetning av musikalen Nine för The Weinstein Company. Marshall har tidigare regisserat åt just bröderna Weinstein då de fortfarande jobbade för Miramax.

Manuset, som är skrivet av Michael Tolkin och Anthony Minghella, baseras på Arthur Kopits bok om musikalen Nine (1982). Andrea Guerra och Maury Yeston ansvarar för musiken. Filmen hade sin premiär i London och gick sedan upp på biograferna i resten av världen i december 2009. 

I rollerna syns Daniel Day-Lewis (som huvudpersonen Guido Contini), Marion Cotillard (Luisa Contini), Judi Dench (Lilli La Fleur), Penélope Cruz (Carla Albanese), Nicole Kidman (Claudia Jenssen), Kate Hudson (Stephanie Necrophuros), Fergie (Saraghina) och Sophia Loren som Guido Continis mamma. 

Trots relativt ljummen kritik nominerades Nine i fyra kategorier inför den 82:a upplagan av Oscarsgalan, bland annat i kategorierna bästa kvinnliga biroll (Penélope Cruz) och bästa låt (Take it all av Maury Yeston).

Filmmusik
Filmens soundtrack släpptes den 22 december av Geffen Records och nådde upp till 26:e plats på Billboard 200.

Variety bekräftade att den ursprunglige Broadway-kompositören Maury Yeston hade skrivit tre nya låtar speciellt för filmen, utöver musikalens originallåtar. Dessa var: Guarda La Luna, Cinema Italiano och Take It All.

Externa länkar
Officiell webbplats (Hämtad 2010-05-27)
Nine på IMDb (Hämtad 2010-05-27)

Referenser

Amerikanska filmer 2009
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska musikalfilmer
Filmer från The Weinstein Company
Italienska musikalfilmer
Italienska filmer 2009
Filmer i regi av Rob Marshall
Per Lindberg

Per Lindberg kan syfta på

Per Lindberg (regissör) (1890-1944), en svensk regissör, manusförfattare, författare och teaterchef
Per Lindberg (poet) (född 1957), en svensk poet
Per Lindberg (företagsledare) (född 1959), en svensk företagsledare
Per Lindhberg (1785-1868), en svensk pastellmålare och fotograf
Öringabborre

Öringabborre (Micropterus salmoides) är en stor art i familjen solabborrfiskar (Centrarchidae). Den når en längd av nästan en meter och en vikt upp till 10,1 kg. Djuret livnär sig huvudsakligen av mindre fiskar samt kräft- och groddjur. Äldre exemplar äter även mindre vattenfåglar, däggdjur och babyalligatorer.

Kännetecken 

Öringabborres kropp är avplattad från sidorna. Huvudet upptar mer än ¼ av hela kroppen. Ryggfenan är delad i två segment och den främre delen är mindre än den bakre. Unga fiskar är olivgröna med mörkare rygg, ljusare sidor och vitaktig buk. På varje sida finns dessutom ett längsgående oregelbundet mörkt band. Äldre individer är enfärgat grågröna eller mörkt olivgröna.

Utbredning och habitat 

Artens ursprungliga levnadsområde ligger i östra Nordamerika. Regionen sträcker sig från Stora sjöarna, Saint Lawrencefloden, Hudson Bay och Mississippifloden till vattendrag i Texas, Mexiko och Florida. Djuret vistas även i bräckt vatten. Arten har införts i flera andra regioner som matfisk. Till exempel introducerades den 1883 i Europa där den nu lever i olika insjöar.

Fortplantning 
Mellan mars och juli gräver hanen en grund grop i vattendragets botten, som honan lägger omkring 3 000 (i undantagsfall upp till 6 000) ägg i. När äggen ligger i gropen bevakas de av hanen.

Referenser

Externa länkar 
 Micropterus salmoides på FishBase

Abborrartade fiskar
Stubbe (olika betydelser)

Stubbe kan syfta på:

 Stubbe – det som blir över efter avverkning av ett träd
 Stubbe (bakverk) – ett bakverk avsedd för några få personer 
 Julstubbe – ett bakverk som ofta serveras till julen
 Högstubbe – ett på rot stående träd där kronan brutits av
 Stubbe (ätt) - namn för flera medeltida frälseätter från Finland, och för den svenska adelsätten Stubbe med nummer 72.

Personer
 Peter Stubbe (1525–1589), en tysk man som avrättades ansedd för att ha varit en varulv
 John Stubbe (~1543–1590), en engelsk skribent under drottning Elisabet I:s regeringstid
Søren Bruun

Søren Bruun, född 20 januari 1751 i Fredericia, död 7 april 1830, var en dansk lantmätare.

Bruun blev student i Fredericia 1767 och blev året därpå assistent vid den geografiska uppmätningen, som utfördes under ledning av Videnskabernes Selskab. Han anställdes fem år senare som lantmätare, blev 1798 lantmäteriinspektör och 1815 lades hela det danska uppmätningsarbetet under honom som överlantmäteriinspektör. Då Videnskabernes Selskab 1821 upphörde med nämnda verksamhet, fick vid sitt avsked justitsråds titel.

Bruun utarbetade tabeller till bruk vid uppmätning av tunnor (1797), för vilka han tilldelades en belöning av Videnskabernes Selskab (andra upplagan, 1847). Då han 1808 på grund av blygsamhet tackade nej till ledamotskap i nämnda sällskap, tilldelades han i stället dess silvermedalj som ett bevis på erkännande.

Källor

Danska lantmätare
Danska ämbetsmän under 1700-talet
Födda 1751
Avlidna 1830
Män
DBL
Danska ämbetsmän under 1800-talet
Domenico Campagnola

Domenico Campagnola, död 1564, var en italiensk målare och grafiker.

Campagnola biträdde Tizian vid dennes arbeta i Padua 1511. Hans egna målningar har inte ansetts särskilt betydelsefulla, och endast 15 kopparstick, signerade 1517–1518, är kända av hans hand. Efter detta framträdde Campagnola främst som tecknare, en av de första som idkade pennteckning som självständig konstart.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 

Italienska grafiker
Italienska målare under 1500-talet
Födda 1400-talet
Avlidna 1564
Män
Svensk uppslagsbok
Letourneur et Marchand

Letourneur et Marchand var en fransk karossmakare, med verksamhet i Île de la Jatte i Paris utkant.

Företaget startades av Jean-Marie Letourneur och Jean-Arthur Marchand 1905. Under första världskriget byggde man flygplanskroppar till stridsflygplan. Under tjugotalet blev Letourneur et Marchand huvudleverantör av karosser till Delage. 1928 kom Letourneurs son Marcel in i firman som huvuddesigner. I slutet av trettiotalet byggde man ett antal anslående aerodynamiska coupé-karosser utan b-stolpe.

Efter andra världskriget försvann de fina franska märkena och med dem marknaden för dyra specialkarosser. I början av femtiotalet byggde Letourneur et Marchand en cabriolet-version av Renault Frégate som såldes via Renaults återförsäljare. Det blev företagets sista stora uppdrag, innan det lades ned 1959.

Externa länkar
www.coachbuild.com, om Letourneur et Marchand. 
www.ultimatecarpage.com, om Letourneur et Marchand. 

Franska karossbyggare
Ej längre existerande franska fordonstillverkare
Giulio Campagnola

Giulio Campagnola, född omkring 1482 och död omkring 1515, var en italiensk målare och kopparstickare.

Campagnola var verksam i Venedig för boktryckaren Aldus Manutius. Campagnolas målningar är skickligt utförda förminskningar av andras verk. Som kopparstickare uppnådde han en sällsytn mjukhet i formgivningen genoms den av honom införda punktgravyren.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Italienska konstnärer under 1500-talet
Födda 1482
Avlidna 1515
Män