kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aeculanum

Aeculanum, ibland även Aeclanum, var en fornitaliensk stad i Samnium, i södra Italien. Staden låg ungefär 25 kilometer sydöst om Beneventum, på Via Appia, nära det moderna Mirabella Eclano (provinsen Avellino, regionen Kampanien.

Aeclanum var en av hirpinernas viktigaste städer. Två olika vägar som bar till Apulien möttes i Aeclanum: dels Via Aurelia Aeclanensis som ledde genom Trevico till Herdoniae, och dels Via Appia som ledde genom Lacus Ampsanctus och vidare genom Aquilonia och Venusia.

Aeclanum blev den viktigaste hirpinska staden sedan Maleventum blivit en romersk koloni. Sulla erövrade staden 89 f.Kr. genom att tända eld på bröstvärnet. Hadrianus reparerade Via Appia fram till Aeclanum och gjorde också staden till en koloni. På fyrahundratalet var Julius av Eclanum biskop i staden. Den lombardiska invasionen av Italien ledde till att staden annekterades av hertigdömet Benevento fram till år 663 då staden förstördes av den bysantinske kejsaren Konstans II. Kvar förblev en liten by som kallades Quintodecimo.

Man har funnit lämningar i Aeclanum: delar av stadsmuren, av en akvedukt, termer och en amfiteater, förutom nära 400 inskriptioner.

Källor 

Ruinstäder
Trebula

Trebula kan syfta på:

Trebula Mutusca – en sabinsk stad på Apenninska halvön, se Monteleone Sabino
Trebula Suffenas – en sabinsk stad vars position är glömd, se sabiner
Trebula Balliensis – en forntida stad i Kampanien, Italien
Sony Ericsson C510

Sony Ericsson C510 är en 3,2-megapixels kameratelefon. Det är en quad-band-GSM med HSPA-stöd och har 262k TFT-färgskärm, Stereo Bluetooth, M2-kortplats för minne och FM-radio.

Mobiltelefoner från Sony Ericsson
Bombus atripes

Bombus atripes (saknar svenskt namn) är en asiatisk insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som har en iögonfallande, orangeröd behåring.

Utseende 
Bombus atripes är en stor, långtungad humla; drottningen är mellan 22 och 23 mm lång, arbetarna 16 till 18 mm, och hanarna Hela kroppen är orangeröd hos hanen; honan är liknande färgad. men har yttersta bakkroppssegmentet (bakkroppsspetsen) svart. Mellankroppens sidor är dock svarta. Till skillnad från vad som är fallet hos många andra humlor är hanens ögon inte större än honans. Vingarna är mörkbruna.

Vanor 
Humlan förekommer sällsynt i tämligen låglänt terräng mellan 300 och 900 meters höjd. Flygperioden varar mellan april och augusti.

Utbredning 
Bombus atripes finns i centrala och södra Kina. Den har även påträffats i Myanmar och Korea.

Källor 

 
Humlor
Bombus
Monteleone Sabino

Monteleone Sabino är en stad och kommun i provinsen Rieti, i regionen Latium i södra Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Frasso Sabino, Poggio Moiano, Poggio San Lorenzo, Rocca Sinibalda samt Torricella in Sabina. Den sabinska staden Trebula Mutusca låg i närheten av nuvarande Monteleone Sabino.

Referenser 

Kommuner i provinsen Rieti
Orter i Lazio
Boskapsön

Boskapsön är en 0,29 km² stor ö i Stockholms skärgård, cirka 300 meter öster om Nämdö vid Nämdö böte. Den ligger i Nämdö socken, Värmdö kommun och Södermanland.

Historia
År 1863 byggdes ett torp under Östanviks gård på Boskapsön som innan dess bara använts för bete och slåtter. 1906 köptes Boskapsön tillsammans med Rågskärsarkipelagen av skofabrikören Gustav Pott. Pott behöll Boskapsön när han sålde Rågskär till Torsten Kreuger. Efter Gustav Potts död såldes ön till Skärgårdsstiftelsen.

Natur
Ön består huvudsakligen av hällmarksskog, men en sprickdal med ängsmark går genom ön i nord-sydlig riktning. På båda sidor om dalen finns klipphällar på upp till 20 m ö.h. Vid öns södra del vid Söderängsviken finns en naturhamn och skärgårdsmaja.

Boskapsön är naturreservat som också omfattar fyra omgivande småöar, dock ej Tallkobben.

Källor

Noter

Externa länkar
Boskapsön Skärgårdsstiftelsen

Öar i Värmdö kommuns skärgård
Naturreservat i Värmdö kommun
Naturskyddsområden bildade 1967
Sidor om naturreservat i Stockholms län som saknar länkar till Länsstyrelsen
Trebula Balliensis

Den här artikeln handlar om staden Trebula Balliensis, för andra orter med namnet Trebula, se Trebula.

Trebula Balliensis, ibland även Trebula Baliensis eller bara Trebula (på grekiska Τρήβουλα), var en forntida stad i Kampanien, Italien, på den plats där idag byn Treglia (kommunen Pontelatone,  provinsen  Caserta, Kampanien) ligger. 

Tre olika orter (de andra två var sabinska orter) kallades i antiken Trebula, men den caudiska Trebula Balliensis var förmodligen den viktigaste av de tre. 

Marken kring Trebula beskrivs som mycket bördig och Servilius Rullus föreslog, enligt Cicero, att marken skulle omfördelas och ges till fattiga romerska medborgare. 

Orten nämns första gången 303 f.Kr.  Vi vet också genom Livius att Trebula, tillsammans med städerna Compulteria och Saticula, ställde sig på Hannibals sida men återerövrades 215 f.Kr. Orten var en municipium och fick ta emot nybyggare under Augustus men fick inte status som koloni.

Romerska städer
Älskade barnvisor

Älskade barnvisor är en serie barnskivor som ges ut av Egmont Music. Det finns bland annat skivor med Astrid Lindgren-visor, Alice Tegnér-visor djurvisor, kalasvisor, Barnkammarboken-visor, med mera. Älskade barnvisor finns även som sångböcker.

Barnmusik
Blandade artister
Gausskrökning

År 1828 publicerade Carl Friedrich Gauss sitt Theorema egregium (latin: "Det märkvärdiga teoremet") som bland annat förklarar varför kartor inte kan tillverkas exakt. Detta beror på att Gausskrökningen bevaras vid en isometrisk avbildning.

I differentialgeometrin är Gausskrökningen det värde en punkt på en yta har. Detta värde ges av produkten mellan principalkrökningarna. Det är ett inneboende mått av krökningen, det vill säga att värdet enbart beror på hur avstånd är mätta på ytan och inte på hur ytan förhåller sig till rummet.

Gausskrökningen definieras som:

Där  respektive  är principalkrökningarna.

Alternativt kan Gausskrökningen i punkten  på en yta i  skrivas som

där  är formoperatorn.

Exempelvis har en cylinder Gausskrökningen noll. Om man skulle veckla ut cylindern fås ett plan som även det har krökningen noll. 

Om vi istället övergår till en sfär med radie  så har den en konstant positiv krökning, . Planets krökning är dock noll. Därför kan inte alla geometiska objekt i  överföras perfekt till ett plan och är alltså orsaken till att jorden aldrig kan avbildas utan förvrängning på en karta.

Total krökning 

Integralen av Gausskrökningen på en yta kallas total krökning. Det kan ibland vara praktiskt att använda sig av Gausskrökning för att bestämma en triangels vinkelsumma på en yta. 

Den totala krökningen av en triangel på en yta är ekvivalent med vinkelsummans avvikelse från . 

Om kurvans Gausskrökning är negativ kommer triangelns vinkelsumma att vara mindre än .
Om kurvans Gausskrökning är positiv kommer triangelns vinkelsumma att vara större än .
Om kurvans Gausskrökning är noll, som ett plan, blir vinkelsumman exakt .

Detta kan skrivas som:

Klassificering 
Man kan genom att undersöka tecknen på  och  avgöra vilken typ av punkt man har. Antag då att det är en punkt  på en vanlig yta, , då gäller följande:

 ger elliptisk punkt.
 ger hyperboloidisk punkt.
 men  ger parabolisk punkt.
 och  ger plan punkt.

Figurer med konstant Gausskrökning är bland annat: koner, cylindrar, plan och sfärer. Av dessa är endast koner och cylindrar som kan vecklas ut till plan.

Specialfall 
Vi antar att vi har en funktion , av två variabler, och antar att punkten  är en extrempunkt,  är alltså noll. Då är ytans Gausskrökning i punkten  determinanten av Hessianen tillhörande . Alltså den två gånger två matris som består av andraderivator.

Se även 
traktris

Källor 

Geometri
Ytor
Differentialgeometri av ytor
Gail Halvorsen

Gail Seymour Halvorsen, född 10 oktober 1920 i Salt Lake City, Utah, död 16 februari 2022 i Provo, Utah, var en amerikansk flygvapenofficer och pilot, mest känd som "Russinbombaren" eller "Godisbombaren" (en: Candy Bomber).

Biografi 
Under Berlinblockaden gav Halvorsen en grupp flygplansskådande barn några tuggummin. Han såg hur glada barnen blev av att få godis, och lovade att ge dem mer. Eftersom plan landade så ofta som var tredje minut under Berlins luftbro sa han att han skulle vicka på vingarna innan han landade, så att barnen skulle känna igen hans plan, och de började kalla honom Onkel Wackelflügel, (Farbror Ving-vickare).

Andra piloter hörde talas om detta och ville hjälpa till, och snart fick även hans chef, William H. Tunner höra talas om det. Tunner beslutade att godisutdelningen skulle utökas, och operationen kallades Operation Little Vittles.

Pressen fick folk att donera massvis med godis, och snart hängde även företagen på och började donera. Syjuntor tillverkade fallskärmar av näsdukar, och skolbarn hjälpte till att binda fast godiset i dem.

Vid blockadens slut hade cirka 25 flygplansbesättningar släppt 23 ton choklad, tuggummi och övriga sorters godis över Berlin. Halvorsen blev senare chef för Tempelhof-flygplatsen och blev även känd för sina alkoholfria middagsbjudningar och mottagningar, då han som mormon inte fick dricka alkohol.

Halvorsens gärningar har haft stor inverkan på relationen mellan Tyskland och USA, och han har synts i tysk TV många gånger, ofta med de barn, nu vuxna, som han gav godis till. 1974 mottog han Großes Bundesverdienstkreuz, och under Olympiska vinterspelen 2002 var det han som bar det tyska lagets plakat under inmarschen. Han besökte Berlin 2019 i samband med 70-årsjubileet av Berlinblockadens slut.

Godisbombningen har inspirerat USA:s flygvapen till liknande aktioner under jugoslaviska krigen och irakkriget.

Källor

Noter

Födda 1920
Avlidna 2022 
Män
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Hundraåringar
Personer som tjänstgjort i USA:s flygvapen
Amerikanska militärer under 1900-talet
Personer från Salt Lake City
Vitten

Vitten (tyska Witten) var mynt av silver. De präglades i (främst norra) Tyskland från andra halvan av 1300-talet och blev Hansans viktigaste mynt.

Vitten användes förr i Sverige om småmynt samt i uttryck som "inte ett (en) vitten” med betydelsen ”inte ett öre” och ”inte ett dugg”.

Vitten började präglas i Lübeck omkring 1325 och blev i början av 1400-talet vendiska myntförbundets huvudmynt. Finvikten var 1379 1,29 gram silver, 1410 0,88 gram silver. Det präglades även viertelwitten, pfennigmynt. I början av 1500-talet förekom myntning av vittenmynt med en finvikt på 0,35 gram silver.

I Pommern präglades svenska regeringen 1650-1707 vittenmynt, nu värda 1/4 schilling eller 3 pfennig, 1672 var finvikten 0,104 gram silver. Under 1700-talet präglade staden Stralsund fram till 1776 vittenmynt med en finvikt av 0,08 gram. 1763-1808 slog svenska regeringen kopparmynt i Stralsund med valören vitten.

Med tidens gång och inflation blev det under andra halvan av 1800-talet ett kopparmynt av lågt värde; därav uttrycket "inte värt ett vitten". Det ersattes successivt med Dreiling, Sechsling, Schilling och Doppelschilling.

Pfennigmynt präglade i Wismar (1854) och Rostock (fram till 1865) kallades även populärt vitten.

Namnet är nederländskt, är ett av de blanc albus (albi) ("vita") mynt eller vitten, i motsats till grossi som var större och gula (guld) mynt.

Källor

Vidare läsning 
 Konrad Klütz, Münznamen und Ihre Herkunft (tyska) Wien, moneytrend Verlag, 2004
 Jean Belaubre, Dictionaire de Numismatique médiévale occidentale, Paris, Léopard d'Or, 1996

Silvermynt
Äldre svenska mynt
Tyska mynt
Flodhättesnäcka

Flodhättesnäcka, även Toppig hattsnäcka, (Ancylus fluviatilis) är en sötvattenslungsnäcka tillhörande familjen Ancylidae. Den har givit namn åt Ancylussjön, ett tidigare sötvattenstadium av Östersjön som fanns för cirka 10 700–8 500 år sedan.

Kännetecken 
Flodhättesnäckan blir mellan 5 och 7 millimeter lång med en form som påminner om en frygisk mössa.

Utbredning 
Flodhättesnäckan har europeisk utbredning och finns även i Sverige, men är ovanlig. Den lever från Götaland upp till södra Norrland i bäckar eller andra strömmande vatten.

Levnadssätt 
Flodhättesnäckan lever i kraftigt strömmande vattendrag med stenig botten.

Källor

Externa länkar 

Ancylus
Sötvattenslungsnäckor
Ludvig Beckman

Ludvig Beckman, född 1970, är en svensk professor i statsvetenskap vid Stockholms universitet sedan 2012 och under åren 2015-2021 samtidigt verksam bland annat som forskningsledare vid Institutet för Framtidsstudier i Stockholm.

Beckman disputerade år 2000 vid Uppsala universitet med avhandlingen The liberal state and the politics of virtue. I sin forskning har han fokuserat på politisk teori och demokratiforskning, ofta med betoning på gränserna för demokratiska rättigheter. Beckman har skrivit ett flertal artiklar och böcker, varav flera internationellt publicerade, bl.a. Frontiers of democracy. The right to vote and its limits (Palgrave Macmillan, 2009) . 2011 gav han ut en bok om integration, Den rimliga integrationen. 

På förlaget Fri Tanke publicerade Beckman år 2021 en bok om folksuveränitetstanken i den svenska regeringsformen: All makt åt folket. Om en borglömd idé.

Beckman har skrivit rapporter och utredningar för riksdag och myndigheter, bland andra Demokratipolitikens metoder: Insatser för ett ökat valdeltagande - en kunskapsöversikt (Sveriges Riksdag 2009) och Självcensur, yttrandejämlikhet och yttrandefrihet (Konstnärsnämnden 2016).

Referenser

Externa länkar
 Ludvig Beckman, webbplats vid Stockholms universitet

Svenska professorer i statsvetenskap
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Födda 1970
Levande personer
Män
Fredrik Larsson (handbollsspelare)

Fredrik Claes "Bedda" Larsson, född 14 april 1984 i Stöpen, Skövde kommun, död 28 april 2020 i Lerum, var en svensk handbollsspelare (vänsternia/mittnia).

Handbollskarriär 
Fredrik Larsson började spela handboll i HK Country. Senare kom han till den större klubben IFK Skövde, där han debuterade 2002 i Elitserien. Med klubben vann han Challenge Cup 2004. Därefter spelade han för Ystads IF innan han flyttade till Hammarby IF inför säsongen 2005/2006. Med Hammarby vann han tre raka SM-guld, 2006, 2007 och 2008.

I början av 2008 undertecknade Larsson ett treårigt avtal med tyska storklubben THW Kiel, som skulle börja gälla från sommaren 2009 men det upplöstes i maj 2009. Istället flyttade han under sommaren 2009 till den spanska klubben BM Aragón i Liga Asobal.

Sommaren 2011 flyttade han åter hem till Sverige och IK Sävehof där han vann ytterligare ett SM-guld, 2012. Han togs ut i Elitseriens All-Star Team och gjorde flera stormatcher i Champions League, där IK Sävehof överraskande tog sig till åttondelsfinal. I december 2012 köptes han loss av tyska Bundesligaklubben VfL Gummersbach. Under sommaren 2014 flyttade han åter hem igen till Sverige, denna gång till svenska mästarna Alingsås HK.

Den 15 januari 2016 meddelade Larsson att han på grund av sina skadeproblem avslutade sin karriär när säsongen 2015/2016 var över. 

Larsson deltog för Sveriges landslag vid EM 2010 i Österrike och i VM 2011 i Sverige.

Larsson omkom i en trafikolycka den 28 april 2020. Han blev påkörd av en lastbil under en cykeltur.

Meriter 
 Challenge Cup-mästare 2004 med IFK Skövde
 Fyra SM-guld: 2006, 2007 och 2008 (med Hammarby IF) samt 2012 (med IK Sävehof)

Referenser

Externa länkar 
 
 Fredrik Larsson på THW Kiels webbplats 

Män
Födda 1984
Avlidna 2020
Svenska handbollsspelare
Spelare i Ystads IF HF
Spelare i Hammarby IF HF
Spelare i IK Sävehof
Spelare i BM Aragón
Spelare i IFK Skövde
Spelare i Alingsås HK
Idrottare från Skövde
Svenska mästare i handboll
Spelare i HK Country
Personer som omkommit i trafikolyckor
Svenska idrottare under 2000-talet
Paul Rees

Paul Rees, född 20 april 1986 i Oxford, är en brittisk racerförare. Han är son till racerföraren Alan Rees, som tävlade i Formel 2 och körde några Grand Prix i Formel 1 på 1960-talet.

Racingkarriär
År 2003 började Rees med formelbilsracing, då han körde i Formula Renault 2.0 UK Winter Series. Mellan 2005 och 2006 tävlade han i Formula BMW UK, men gästkörde även i en tävlingshelg i Formula BMW USA 2005. Han tog under de två åren ett fåtal poäng, vilka inte räckte så långt i mästerskapstabellerna. 2007 bytte han tillbaka till Formel Renault-bilar och tävlade i Formula Renault 2.0 UK, dess vinterserie, som han även tävlade i 2003, och gästkörde en tävlingshelg i Championnat de France Formula Renault 2.0. Det blev inte heller där några större framgångar. 2008 och 2009 bytte han till Formula Palmer Audi, där han slutade nia respektive sjua totalt. Han lyckades för övrigt ta två pole position och fem pallplatser<. 2010 tävlade han i FIA Formula Two Championship, men drog sig ur mästerskapet efter endast fyra tävlingshelger. Han slutade som artonde totalt.

Efter åtta år i formelbilsracing, bytte Rees till GT-racing och körde ett fåtal race i olika klasser.

Källor och noter

Externa länkar
Officiell webbplats
Paul Rees på Driver Database.

Födda 1986
Brittiska racerförare
FIA Formel 2-förare
Män
Levande personer
Docky

Docky är en Mac OS-liknande programstartare för Linuxsystem. Till en början var Docky bara en del av projektet Gnome Do, men de två har senare separerat (även om Gnome Do fortfarande kan ställas in på att bete sig ungefär som Docky)

Fria skrivbordsmiljöer
Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg

Lidköping–Skara–Stenstorps Järnväg (LSSJ) var en smalspårig järnväg med spårvidden 891 mm i Skaraborgs län. Den är nedlagd och uppriven sedan 1960-talet.

Historia
Kort efter att normalspåriga Västra stambanan blivit klar mellan Stockholm och Göteborg började städerna som hamnat vid sidan av att arbeta för att få till sidolinjer till denna. Ett av förslagen var en smalspårig banan från Lidköping via Skara till Stenstorp vid Västra stambanan och blivande Hjo–Stenstorps Järnväg (Hsj). Bolaget Lidköping–Skara–Stenstorps Järnvägsaktiebolag bildades 1872 och koncession för en järnväg med spårvidden 802 millimeter beviljades den 4 oktober 1872. Valet av spårvidd ändrades till 891 millimeter 1873. Banan öppnades redan den 19 november 1874 och var 50 kilometer. Den hade kostat 1 364 544 kronor. 

I Lidköping, på andra sidan Lidan, fanns Lidköping–Håkantorps Järnväg HLJ som hade gått i konkurs 1886. LSSJ köpte HLJ på exekutiv auktion vars utgång överklagades tre gånger men köpet gick slutligen igenom 1891. LSSJ lånade 350 000 kronor för en bro över Lidan som blev färdig 1893. 1902 såldes HLJ till Lidköpings stad.  

Rälsen byttes från 14 kg/m först till 15 kg/m och sedan till 17,4 kg/m på 1920-talet.

Skara blev navet i det smalspåriga järnvägsnätet i Skaraborgs län med linjer i fem riktningar. Det gick att komma vidare till Älvsborgs län och Göteborg på smalspår men om godset skulle längre krävdes en omlastning till normalspår.

Västergötland–Göteborgs Järnvägar hade köpt och införlivat i sin organisation SKWJ Skara–Gössäter och MKJ Gössäter–Mariestad för sin huvudlinje i nordöstlig riktning från Göteborg. Efter det planerade VGJ att också att köpa LSSJ men det möte lokalt motstånd. Efter några år sålde Skara stad sina aktier i LSSJ till VGJ. Från den 1 januari 1916 trafikerade VGJ mot arrende LSSJ men LSSJ kvarstod som ett eget bolag med VGJ som majoritetsägare. 

Skövde–Axvalls Järnväg (SAJ) köptes och införlivades i LSSJ 1935. LSSJ betydde därefter Lidköping–Skövde och Stenstorps järnväg. 

LSSJ köptes tillsammans med alla VGJ-bolag av svenska staten 1948 och ingick därefter i Statens Järnvägars organisation.

Godstrafik enligt tidtabell upphörde 1960 mellan Stenstorp och Axvall och 1961 upphörde all person- och godstrafik förutom godstrafiken mellan Skara och Lidköping som pågick till 1966. Stenstorp–Axvall revs 1962, Skara–Axvall före 1967 och Lidköping–Skara 1969.

Källor

Vidare läsning

Ej längre existerande svenska järnvägsbolag
Historiska järnvägslinjer i Sverige
Järnvägslinjer med spårvidden 891 mm i Sverige
Gustaf Bergenstråhle

Gustaf Bergenstråhle, född 14 december 1771, död 6 juni 1829 var en svensk generalmajor och friherre av den adliga ätten Bergenstråhle (nr 1696). 

Han hade konung Gustav III och drottning Sofia Magdalena av Danmark som faddrar och var son till hovrättsrådet Rudman Bergenstråhle och hans hustru friherrinnan Lovisa Pfeiff och var halvbror till generalerna Johan Bergenstråhle och Claes Gabriel Bergenstråhle. 

Han bevistade kriget i Finland 1788–1790, där han blev fången vid Anjala 3/5 1790 och bevistade under norska kriget 1808 affären vid Liers skansar. Bergenstråhle blev överste och chef för Jönköpings regemente 30 oktober 1810 och kommenderade 5 infanteribrigaden under fälttågen i Tyskland och Norge 1813–1814. Han blev generalmajor och chef för 6 infanteribrigaden 11 juni 1816 och chef för 5 infanteribrigaden 10 maj 1825.
 
Bergenstråhle avsändes 1818 till preussiska hovet i Berlin för att notificera konung Karl XIII:s död och konung Karl XIV Johans uppstigande på tronen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Födda 1771
Avlidna 1829
Män
Svenska militärer under 1700-talet
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska generaler
Svensk uppslagsbok
Gustaf
Svenska friherrar under 1800-talet
Srebyrnite grivni

Srebyrnite grivni (bulgariska för "silverarmband") var en av Bulgariens första rockgrupper. 

Bandet bildades 1964 i Sofia, med bandmedlemmarna Valentin Stefanov (gitarr), Aleksander Petrounov (bas), Troshan Vladovski (kompgitarr) och Zhorzhan Banov (trummor). Alla fyra uppträdde också som sångare. Gruppen spelade mest under 1960- och 70-talen.

Externa länkar 
 Srebyrnite grivni på Bulgariska rockarkiv

Bulgariska rockgrupper
Musik i Sofia
Musikgrupper bildade 1962
Musikgrupper upplösta 1971
Musikgrupper bildade 2011
Martyrs

Martyrs är en fransk skräckfilm från 2008 som regisserades av Pascal Laugier.

Handling
En flicka lyckas fly från en ödslig byggnad där hon har hållits fången och torterats under en lång tid. Flera år senare massakreras en familj i sitt hus av samma nu äldre tjej. Hon säger att det var föräldrarna i familjen som plågade henne. Men vad hade de för motiv och vad är det för väsen som jagar henne?

Om filmen
Martyrs har av kritiker sagts vara väldigt våldsam och i samma stil med de amerikanska Hostel-filmerna. Den väckte uppmärksamhet i många länder och har vunnit priser på festivaler.

Källor

Externa länkar 

Kanadensiska skräckfilmer
Franska skräckfilmer
Filmer 2008
Filmer i regi av Pascal Laugier
Franskspråkiga filmer
Pascal Laugier

Pascal Laugier, född 16 oktober 1971, är en fransk regissör och manusförfattare. Han har regisserat skräckfilmen Martyrs och flera andra filmer.

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Män
Födda 1971
Levande personer
Franska filmregissörer
Franska manusförfattare
Druvfingersvamp

Druvfingersvamp (Ramaria botrytis) är en fingersvamp som kan bli cirka 15 centimeter hög. Svampen har en kraftig vit fot som bildar ett buskigt grenverk som i toppen bildar rödvioletta klasar, liknande små druvor. Svampen är ätlig som ung och kan med fördel stekas och friteras. Topparna kan dock ha lite besk smak. Åldrande exemplar får en mer gulaktig färg och blir beska. Svampen växer gärna i bokskog men kan även dyka upp i blandskog. En förväxlingssvamp som är svagt giftig och ger magbesvär vid förtäring heter blek fingersvamp. Som namnet antyder saknar den druvfingersvampens rödaktiga/violetta färg.

Källor

Externa länkar 
 
 Druvfingersvamp på Svampguiden

Matsvampar
Sean S. Cunningham

Sean Sexton Cunningham, oftast skrivet Sean S. Cunningham, född 31 december 1941 i New York, är en amerikansk skräckfilmsregissör, producent och manusförfattare.

Han är framförallt känd för att ha regisserat Fredagen den 13:e och producerat kultfilmen The Last House on the Left.

Filmer i urval

Producent
The Last House on the Left (1972) 
Fredagen den 13:e (1980)
Titta vi spökar (1986)  
Titta vi spökar 2 (1987) 
Jason Goes to Hell: The Final Friday (1993)
Jason X (2002) 
Freddy vs. Jason (2003) 
Fredagen den 13:e (2009) 
The Last House on the Left (2009)

Regissör 
Fredagen den 13:e (1980)

Manusförfattare 
Fredagen den 13:e

Externa länkar 

Amerikanska filmregissörer
Skräckfilmsregissörer
Födda 1941
Levande personer
Män