kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anatolij Demidov

Anatolij Nikolajevitj Demidov, furste av San Donato, född 5 april 1813 i Sankt Petersburg, död 29 april 1870 i Paris, var en rysk diplomat, mecenat och författare.

Demidov var en tid rysk chargé d'affaires hos storhertigen av Toscana, som upphöjde honom till furste av San Donato. Till följd av sitt giftermål med den romersk-katolska prinsessan Matilde av Montfort (en dotter till Jérôme Bonaparte) blev han emellertid utesluten ur ryska statens tjänst och kallad till Sankt Petersburg för att stå till svars inför tsaren, vars ynnest han likväl snart återvann. Äktenskapet blev snart mycket olyckligt och stormigt och makarna skildes efter några år.

Demidov utrustade 1837 på egen bekostnad en vetenskaplig expedition till södra Ryssland, huvudsakligen i syfte att söka efter nya stenkolsfält. Resultaten av expeditionens undersökningar (1837–40) presenterade han i flera praktverk. På flera platser i Ryssland inrättade han betydande välgörenhetsanstalter, främjade på många sätt konst och vetenskap och ägde själv en utomordentligt rik konstsamling, vilken såldes på auktion 1880. Han invaldes som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 1842. Bland hans övriga skrifter märks Lettres sur l'empire de Russie (1840) och Album pittoresque et archéologique en Russie (1871).

Källor 

Ryska diplomater
Ryska författare
Ryskspråkiga författare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1813
Avlidna 1870
Män
Personer från Sankt Petersburg
Ugglan
Ripström

En ripström är en kraftig utåtriktad ström som kan uppkomma när vatten sköljs in över en långgrund strand i samband med dyning eller kraftig pålandsvind. Strömmen kompenserar den stora mängd vatten som strömmar in mot stranden. Ripströmmar går under ytan och kan orsaka fara för badande.

Referenser 

Oceanografi
Havsströmmar
Lehi (profet)

Lehi är en profet i Mormons bok. Make till Sariah, far till Laman, Lemuel, Sam, Jakob och profeten Nephi, enligt Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga och andra mormonsamfund.

Referenser

Profeter
Mormons bok
Aidi

Aidi (Aïdi) är en hundras från Nordafrika med Marocko som hemland. Den är framförallt berbernas hund och används som vakthund, gårdshund och boskapsvaktare för flockar av getter och får. Aidin används aldrig som traditionell vallhund, dess uppgift är att vakta. Den besitter också jaktförmåga och har god vittring.

Historia 
Aidins ursprungsområde är Atlasbergen som sträcker sig genom Marocko, norra Algeriet och Tunisien, samma område som berberna lever i. Där skall den ha funnits i århundraden. Det finns spekulationer om dess ursprung är bergshundar från Iberiska halvön eller den afrikanska pariahunden. En första rasstandard antogs 1963 under namnet Atlas Sheepdog, rasen fick sitt nuvarande namn 1969.

Egenskaper 
Aidin är energisk och mycket beskyddande och är en skarp vakthund. Den är en kraftfull hund som också är smidig, alert och redo för handling. Aidin är en känslig ras och bör få mild men samtidigt bestämd träning. I hemlandet används den som polishund. Den lär även användas som jakthund i par med sloughin, som jagar ner bytesdjur som aidin har hittat genom vittring.

Utseende 
En aidi är 51–63 cm hög och väger runt 25 kg. Aidins smala, muskulösa kropp skyddas av en grov, tjock, vädertålig päls med en tung befjädrad svans. Huvudet är björnlikt. Rasen har ett avsmalnande nosparti med svart eller brun nostryffel som vanligtvis matchar pälsen. Dess käkar är starka med spända svarta eller bruna läppar. De medelstora öronen är spetsade framåt och något vinklade. Ögonen har en mörk färg och mörka kanter. Pälsfärgen kan vara vit, svart, svart och vit, ljusröd eller gulbrun.

Referenser

Noter

Källor 
 Artikeln bygger delvis på en översättning av motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia (läst 2011-04-02)
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 

Hundraser från Afrika
Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Nephiter

Nephiter är ett fiktivt folkslag som förekommer i Mormons bok. De ska ha varit ättlingar till profeten Nephi, son till Lehi, som lämnade Jerusalem runt 600 f.Kr. och flyttade till Amerika. De ska ursprungligen ha varit ett rättfärdigt folk men kom senare att förfalla "till ett tillstånd av otro och förfärlig ogudaktighet" och besegras och förintas av lamaniterna ca år 385.

Källor

Mormons bok
Bror Kjellgren

Bror Håkan Alexander Kjellgren (i riksdagen kallad Kjellgren i Reijmyre), född 14 december 1865 i Bjärtrå socken, död 3 september 1951 i Ununge församling, var en svensk bruksägare och riksdagsman (konservativ). Han var son till bruksägaren Josua Kjellgren.

Bror Kjellgren var förvaltare vid Reijmyre glasbruk och senare delägare där. Han tillhörde Första kammarens nationella parti och var ledamot av riksdagens första kammare från 28 mars 1913 till 1919, invald i Östergötlands läns valkrets.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Första kammarens nationella parti
Personer från Bjärtrå socken
Födda 1865
Avlidna 1951
Män
Basemat

Basemat (, Basəmat; tiberiansk hebreiska: Bāśəmaṯ, "väldoftande") är ett bibliskt kvinnonamn som bärs av tre kvinnor i Gamla Testamentet.

I Första Moseboken 26:34 är Basemat dotter till hettiten Elon och en av Esaus tre fruar. I Första Moseboken 36:2 kallas hon Ada.
I Första Moseboken 36:3–4, 10, 13 och 17 är Basemat dotter till Ismael och syster till Nevajot, och en annan av Esaus tre fruar. I Första Moseboken 28:9 kallas hon Machalat och är den ende av Esaus fruar som Isak tycker bra om (se 1 Mos. 28:8–9).
I Första Kungaboken 4:15 är Basemat dotter till Salomo och gift med Achimaas.

Referenser

Personer i Gamla Testamentet
St. Hanshaugen

St. Hanshaugen är en administrativ stadsdel (bydel) i centrala Oslos västra del, på västkanten. Denna stadsdel har, liksom stadsdelen Frogner, genom åren varit bostadsområde för överklassen och har även i dag bostadspriser som hör till de högsta i Norge. St. Hanshaugen har 38 945 invånare (2020) på en yta av 3,6 km². 

Den administrativa stadsdelen St. Hanshaugen består av flera områden (strøk), varav ett av dessa områden också heter St. Hanshaugen. Bland övriga områden inom stadsdelen kan nämnas Hammersborg, Gamle Aker, Bislett, Bolteløkka, Lovisenberg, Meyerløkka och Adamstuen.

Referenser

Stadsdelar i Oslo
Kenisseer

Kenisseerna eller kenisséerna var ett semitiskt folk som omnämns i Första Mosebokens femtonde kapitel (nittonde versen) i samband med det förbund som Gud sluter med Abraham. De nämns inte bland de ursprungliga invånarna i Kanaan (2 Mos. 3:8; Josua 3:10) och kan ha blivit en del av Juda stam senare i Israels historia. Hövdingen Kenas, en av Elifas söner, omnämnd i Första Moseboken 36:11, kan ha varit kenisseernas förfäder. Keniseerna bebodde förmodligen vissa delar av Arabien, vid Syriens gränser.

Kaleb, som följde Mose och Josua under uttåget ur Egypten, var en kenissé (4 Mos. 32:12).

Referenser

Externa länkar
International Standard Bible Encyclopedia - Kenezite 

Äldre folkgrupper i Asien
Personer i Gamla Testamentet
Yosif Ayuba

Yosif Ayuba, född 30 november 1990, är en beninsk-svensk före detta fotbollsspelare. 

Ayuba spelade för Djurgårdens IF mellan 2009 och 2012. Han spelade under säsongen 2014 för Skellefteå FF.

Karriär 
Yosif Ayuba kom till Sverige från Benin som tonåring och upptäcktes av Vasalunds IF som värvade honom till klubben 2008. Han var ordinarie i klubben under våren 2009. Som 18-åring skrev Ayuba i slutet av juni 2009 på ett 3,5-årskontrakt med Djurgårdens IF. Ayubas första allsvenska mål kom när han sköt 1–0 till Djurgården i den viktiga 2–0-segern borta mot Helsingborgs IF i Henrik Larssons avskedsmatch på Olympia den 28 oktober 2009. 

Under säsongerna 2010 och 2011 blev det endast fyra allsvenska matcher för Ayuba och strax efter säsongen 2011 meddelade lagets tränare att Ayuba – tillsammans med ytterligare tre spelare (Johan Oremo, Kennedy Igboananike och Jani Lyyski) – inte tillhörde Djurgårdens framtid. Han blev i mars 2012 utlånad till division 1-klubben Väsby United på ett låneavtal över säsongen 2012.

Den 30 mars 2014 skrev Ayuba, som under 2013 hade ett sabbatsår från fotbollen, på ett 1-årskontrakt med Skellefteå FF. Efter säsongen 2014 valde Ayuba att lämna Skellefteå och flytta tillbaka till Stockholm. I mars 2015 blev Ayuba klar för Huddinge IF.

Seriematcher och mål 
 2012: –
 2011: 0 / 0 (allsvenskan, DIF)
 2010: 4 / 0 (allsvenskan, DIF)
 2009: 23 / 1, varav 13 / 0 (superettan, Vasalunds IF) och 11 / 1 (allsvenskan, DIF)

Referenser 

Yosif Ayuba på elitefootball

Noter

Beninska fotbollsspelare
Svenska fotbollsspelare
Spelare i Vasalunds IF
Spelare i Djurgårdens IF Fotboll
Spelare i FC Väsby United
Fotbollsspelare i Skellefteå FF
Spelare i Huddinge IF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Födda 1990
Levande personer
Män
Astronautgrupp 20

Nasa astronautgrupp 20 är den tjugonde gruppen som valts ut av NASA för att utbildas till rymdfarare, både som piloter och uppdragsspecialister. Gruppen offentliggjordes 29 juni 2009.

Rymdfararkandidater 
 Jack D. Fischer, pilot
 Scott D. Tingle, pilot
 Gregory R. Wiseman, pilot
 Serena M. Auñón-Chancellor, uppdragsspecialist
 Jeanette J. Epps, uppdragsspecialist
 Michael S. Hopkins, uppdragsspecialist
 Kjell N. Lindgren, uppdragsspecialist
 Kathleen Rubins, uppdragsspecialist
 Mark T. Vande Hei, uppdragsspecialist

Internationella uppdragsspecialister 
NASA har även tagit sig an utbildningen av flera internationella uppdragsspecialister utsedda av dels det mellanstatliga ESA som nationella rymdstyrelser.

 Samantha Cristoforetti, Italien, ESA
 Alexander Gerst, Tyskland, ESA
 Jeremy Hansen, Kanada
 Andreas Mogensen, Danmark, ESA
 Takuya Onishi, Japan
 Luca Parmitano, Italien, ESA
 Timothy Peake, United Kingdom, ESA
 Thomas Pesquet, Frankrike, ESA
 David Saint-Jacques, Kanada
 Kimiya Yui, Japan

20
Västbosniens flagga

Västbosniens flagga var den officiella flaggan för den autonoma provinsen Västbosnien, som existerade mellan 1993 och 1995.

Den första flaggan antogs efter september 1993, då området runt Velika Kladuša utropat den autonoma provinsen Västbosnien under ledning av affärsmannen Fikret Abdić. Provinsen var befolkat med övervägande majoritet av muslimska bosniaker och var de jure en del av de muslimskkontrollerade områdena i nordvästra Bosnien och Hercegovina runt staden Bihać och trogna regeringen i Sarajevo. De facto allierade sig dock området med de serbledda Republika Srpska Krajina i Kroatien och Republika Srpska i Bosnien-Hercegovina, vilka omringade det lilla området som hölls av muslimerna. Abdić och hans anhängare lyckades uppnå en neutralitetsliknande status mellan samtliga inblandade parter i Bosnienkriget och Kroatienkriget och kunde således bedriva handel med alla sidor.

Den första flaggan som antogs grundade sig i Bosnien och Hercegovinas flagga med de traditionellt bosniakiska symbolerna med gyllene liljor på en blå bakgrund. I den vita mittranden lades dock tre blåa prickar till och ett bi fick kröna skölden som en symbol för rikedom.
Den 26 juli 1995 utropade dock provinsen självständighet under namnet republiken Västbosnien. Flaggan ändrades då och man övergick från den blåa färgen till grönt. Den ej internationellt erkända republikens existens blev dock kortvarig då kroatiska styrkor under operation Storm erövrade området och det självstyrande området upphörde att existera den 5 augusti 1995, bara tio dagar efter självständighetsförklaringen.

Källor
 www.crwflags.com

Historiska flaggor
Det goda livet

Det goda livet, musikalbum av Ulf Lundell som släpptes 18 november 1987.

Låtlista
Klockan och korset
In i det vilda igen
Danielas hus
Kid
Älskad igen
Uppdrag
Dagar utan slut
Gränsen
Skyll på stjärnorna
Det goda livet

Extraspår
Långt ute på piren (från CD-versionen 1989)
Underlig kärlek (från remastrade versionen 2000)
Vänd dej inte om (från remastrade versionen 2000)
Meteoriter (från remastrade versionen 2000)
Tack för det du sa (från remastrade versionen 2000)

Medverkande
Ulf Lundell - sång, gitarr, munspel
Janne Bark - gitarr
Peter Puders - gitarr
Hasse Olsson - klaviatur
Niklas Strömstedt - piano
Backa Hans Eriksson - bas
Niels Nordin - trummor
Per Malmstedt - Synth & trummaskinsprogrammering
Körer - Vicki Benckert, Maria Blom, Marie Fredriksson, Lasse Lindbom & Niklas Strömstedt

Listplaceringar

Externa länkar
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.
 Information i Svensk mediedatabas.

Referenser

Album av Ulf Lundell
Album producerade av Lasse Lindbom
Album utgivna på EMI Music Sweden
Musikalbum 1987
Rovnattsländor

Rovnattsländor (Rhyacophilidae) är en familj i insektsordningen nattsländor. Familjen hör inte till de största familjerna inom ordningen nattsländor, men är ändå relativt artrik. Det största släktet är Rhyacophila, som innehåller runt 500 kända arter. 

Rovnattsländor förekommer främst vid rinnande vattendrag, som bäckar och åar, ofta lite svalare sådana, till exempel bäckar som rinner genom skogsmark. Larverna lever i vatten och de flesta arters larver är aktiva rovdjur som tar andra, mindre vattenlevande djur. 

Till skillnad från många andra nattsländelarver bygger rovnattsländornas larver inget hus som skydd och inte heller konstruerar de någon typ av fångstnät. I det sista larvstadiet kan de dock konstruera en skyddande puppkammare av exempelvis små stenar, som de fäster på en större sten.

I Sverige finns 3 arter av rovnattsländor, Rhyacophila fasciata, Rhyacophila nubila och Rhyacophila obliterata.

Källor 
 Sandhall, Åke & Norling, Ulf & Svensson, Bo. Sländor: naturguide i färg om sländornas utseende, utveckling, levnadssätt och beteenden. Interpublishing AB, 1977.

Noter

Externa länkar 

Nattsländor
Marie Pleyel

Marie-Félicité Moke Pleyel, född 4 juli 1811 i Paris, död 30 mars 1875 i Saint-Josse-ten-Noode utanför Bryssel var en belgisk pianist.

Hon debuterade vid åtta års ålder och ansågs sedermera som en av sin tids främsta pianister. Hon studerade bland annat för Chopin (som dedicerade sitt Opus 9 till henne) och Liszt.

Hon var förlovad med Hector Berlioz, men bröt förlovningen och gifte sig den 5 april 1831 med Camille Pleyel, son till tonsättaren och pianofabrikanten Ignace Pleyel. Makarna separerade fyra år senare och skiljdes den 29 juli 1836.

Marie Pleyel gjorde flera konsertturnéer till bland annat Storbritannien, Österrike och Ryssland. I Ryssland träffade hon den österrikiske pianisten Sigismund Thalberg som kom att influera henne starkt.

Hon var lärare vid musikkonservatoriet i Bryssel från 1848.

Referenser

Noter 

Födda 1811
Avlidna 1875
Belgiska pianister
Kvinnor
Musiker från Paris
Krigarens hjärta

Krigarens hjärta kan syfta på:

Krigarens hjärta (film, 1992) – en nordisk dramafilm från 1992
Krigarens hjärta (film, 1999) – en nyzeeländskt film från 1999, originaltitel What Becomes of the Broken Hearted?
Camille Pleyel

Camille Pleyel, född 18 december 1788 i Strasbourg, död 4 maj 1855 i Paris var en fransk musiker och direktör för musikfirman Pleyel.

Pleyel studerade under sin faders, Ignace Pleyel, ledning och senare för Desormy, Jan Ladislav Dussek och Daniel Steibelt. Han gjorde flera studieresor, framför allt till London och kom in i faderns firma från 1815, som då fick namnet Ignace Pleyel et Fils aîné (”Ignace Pleyel och äldste son”). Från 1824 övertog han hela ansvaret för firman. 1829 startade han tillsammans med Friedrich Wilhelm Kalkbrenner pianotillverkning för flera av dåtidens pianovirtuoser och tonsättare, såsom Franz Liszt och Frédéric Chopin. Han lät också inrätta två konsertlokaler en med 150 platser och en med 500 i närheten av pianofabriken.

Vid sidan av sin affärsverksamhet var Pleyel också pianist och tonsättare. Han skrev en stråkkvartett, tre trior för piano, violin och cello och ett stort antal rondo och fantasier.

Hans hustru, Marie Pleyel som var pianovirtuos blev berömd då hon vid 14 års ålder spelade Kalkbrenners första pianokonsert.

Pleyel blev riddare av Hederslegionen och vid hans död 1855 övertogs företaget av Kalkbrenners son Auguste Wolff.

Referenser

Noter 

Födda 1788
Avlidna 1855
Franska pianister
Franska kompositörer
Män
Jakob (profet)

Jakob, profet inom Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga. Son till profeten Lehi och Sariah, bröder till Laman, Lemuel, Sam, Nephi, och Jakob.

Referenser
http://scriptures.lds.org/sv/

Mormons bok
Profeter
Jakträtt

Jakträtt innebär rätten att bedriva jakt på en jaktmark, och tillkommer som regel markägaren. 

Med jaktmark menas en jordbruksfastighet eller skogsfastighet. I Sverige är jakträtten kopplad till markägandet och ibland hanterad av ett viltvårdsområde. En markägare är därför även jakträttsinnehavare på sin fastighet. Om markägaren själv inte jagar eller är en juridisk person, till exempel ett skogsbolag kan jakträtten upplåtas mot betalning åt annan person eller en jaktklubb. Sådana jakträttsupplåtelser kallas ofta felaktigt för jaktarrende i folkmun. En jakträttsupplåtelse upprättas med ett kontrakt och ger jaktarrendatorn suverän tillgång till jakträtten i markägarens ställe. I kontraktet ingår ofta att jaktarrendatorn även skall bedriva en adekvat viltvård. En jakträttsupplåtelse av arrendetyp gäller oftast över en flerårsperiod. Av Sveriges omkring 260 000 jägare arrenderar omkring hälften sin jaktmark av skogsbolagen, staten (Sveaskog), stiften med flera. Den andra hälften jagar på mark de själva eller deras släktingar äger.

En markägare kan även upplåta jakträtt som en korttidsupplåtelse, till exempel per dag eller vecka. Sådana korttidsupplåtelser är framför allt vanliga för småviltjakt i Norrland. Ett exempel på korttidsjakt är ripjakten på statens mark ovan odlingsgränsen. Även i Syd- och Mellansverige förekommer korttidsjakt i mindre omfattning på statlig och kommunal mark. Sådana korttidsjakter är ofta den enda möjligheten för nyblivna, marklösa jägare att kunna bedriva sin hobby. En marklös jägare har dock möjlighet att jaga som jaktgäst hos en markägare eller jaktarrendator, men har då inte del i bytet.

Jakten var tidigare ett regale, jaktregale.

Fastighetsrätt
Jakt
Pleyel (pianotillverkare)

Pleyel är en fransk pianotillverkare.

Innehavare 
 Ignace Pleyel (1757-1831)
 Camille Pleyel (1788–1855)
 Auguste Wolff (1821-1887)
 Gustave Lyon (1857-1936)
 Hubert Martigny (född 1939)

Källor

Externa länkar 
 Pleyels webbplats

Pianotillverkare
Franska musikinstrumentmakare
Flughafen, Frankfurt am Main

Flughafen, uppkallad efter den närliggande flygplatsen, är en stadsdel i Frankfurt am Main, Tyskland. Tidigare var det en självständig stad i södra Hessen. 
Med sina 236 invånare (2008) är Flughafen den minsta stadsdelen i Frankfurt. Orten har dock två järnvägsstationer (Flughafen Fernbahnhof och Flughafen Regionalbahnhof), kyrkor tillhörandes alla världens religioner och tre stora hotell. Cirka 60 000 personer har sin arbetsplats inom stadsdelen.

Externa länkar 

Flughafen
Västeråkers kyrka

Västeråkers kyrka är en kyrkobyggnad i  Uppsala stift. Kyrkan hör till Västeråkers församling i Balingsta pastorat. På en höjd norr om kyrkan står klockstapeln från 1766. Utanför kyrkogårdsmuren står två runstenar. På höger sida står U 846 som tidigare har legat som tröskelsten utanför vapenhuset. Bredvid på vänster sida står U 847 som tidigare varit tröskelsten mellan vapenhuset och kyrkan.

Kyrkobyggnaden
Nuvarande kyrkobyggnad är uppförd av gråsten och tegel och består av ett rektangulärt långhus, ett smalare, rakt avslutat kor, ett vapenhus i söder samt en sakristia på korets norra sida. Byggnaden karaktäriseras av strävpelarna i hörnen och på långhusets långsidor, de vitputsade fasaderna och de branta, spånklädda sadeltaken.

Ärkebiskopsvisitationer 1302 och 1316 tyder på att det funnits en tidigare kyrka i Västeråker. I nuvarande kyrka finns en stenplatta som talar om att den uppfördes 1331 av fru Ramborg på Vik vars murade gravnisch finns i den norra korväggen. Kyrkan är i detta avseende unik eftersom det inte finns någon annan medeltida kyrka i Skandinavien som själv upplyser om byggår, byggherre, invigning m.m. Ett medeltida masverksfönster, numera igenmurat, finns bevarat i koret. Ribbvalven i långhus och kor är ursprungliga och saknar invändiga pelarstöd. 

Vapenhuset kan ha uppförts samtidigt med kyrkan eller senare under medeltiden. Vapenhusvalvet är sekundärt och slogs under 1400-talet, tidigare fanns där ett treklöverformat tunnvalv av trä. 1829 fick fönstren sin nuvarande form. Medeltida kalkmålningar tillkom dels omkring 1330 och dels omkring 1500. Dessa överkalkades 1634 men togs fram igen 1870 och fylldes i med klara färger. Vid de ställen målningarna var svårtolkade lade konservatorn till egna motiv. Så har skett i nischen ovanför fru Ramborgs gravhäll där konservatorn har målat sörjande änglar. 

År 1914 - 1916 genomfördes en större restaurering under ledning av Jon Sigurd Curman, bland annat revs orgelläktaren och kyrkorummet fick en mer ursprunglig karaktär. Kyrkorummet har knappt förändrats sedan dess.

Inventarier
 En dopfuntsfot finns bevarad från 1200-talets senare del eller 1300-talets förra del.
 Predikstol och dopfunt är utförda i renässansstil 1659 respektive 1661.
 Nuvarande altaruppsats är från 1870-talet och består av ett krucifix från senmedeltiden som är köpt från Knivsta gamla kyrka, samt två altarskåpsdörrar som tillhört ett altarskåp från 1480-talet i Tensta kyrka.

Galleri

Källor
 S. 177-178.
 S. 206-211.
 S. 331-332.
 S. 38.

Externa länkar
 Balingsta pastorat

Kyrkobyggnader i Uppsala kommun
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Kyrkobyggnader invigda under 1300-talet
Rudolf Sieczyński

Rudolf Sieczyński, född 23 februari 1879 i Wien, död 5 maj 1952 i Wien, var en österrikisk kompositör av polsk börd. Han är mest känd för musiken till sången Wien, du Stadt meiner Träume (Wien, mina drömmars stad)  som han komponerade 1912.

Österrikiska kompositörer
Födda 1879
Avlidna 1952
Män
Musiker från Wien
Fredrik Karl av Württemberg

Fredrik Karl av Württemberg, född 21 februari 1808 på slottet Comburg , död 9 maj 1870, var en tysk prins, son till Paul av Württemberg. 

Han var gift sedan 1845 med sin kusin Katharine av Württemberg (1821-1898), dotter till Vilhelm I av Württemberg och Pauline av Württemberg.

Barn
 Vilhelm II av Württemberg (1848-1921)

Referenser

Externa länkar 

Tyska prinsar
Huset Württemberg
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1808
Avlidna 1870
Män
Fredrik av Wied

Fredrik av Wied Wilhelm Friedrich Hermann Otto,  född 27 juni 1872 död 18 juni 1945, var furste av Wied, son till Wilhelm av Wied (1845-1907) och hans maka Marie av Nederländerna (1841-1910), dotter till Fredrik av Nederländerna.

Gift sedan 1898 med Pauline av Württemberg (1877-1965), dotter till Vilhelm II av Württemberg.

Barn

 Hermann av Wied, arvprins av Wied (1899-1941); gift 1930 med Maria Antonia zu Stolberg-Wernigerode (1909-2003) 
 Dietrich av Wied (1901-1976); gift 1928 med grevinnan Julie Grote (1902-1988)

Män
Födda 1872
Avlidna 1945
Tyska furstar
Huset Wied
Mottagare av Rumänska kronorden
Storkorset av Rumänska kronorden