kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Petrus Magni Gyllenius

Petrus Magni Gyllenius, eller Peder Månsson som han ursprungligen hette, föddes den 14 april 1622 i Ölme härad i Värmland och dog den 11 januari 1675 i Bolstad. Han var gift med Anna Giuliusdotter Tollet och hade med henne sex barn.

Levnad
Den unge Peder Månsson blev tidigt faderlös (1624), men omhändertogs 1632 av kyrkoherden i Ölme, magister Nils Phrychius, som gav honom mat och undervisning. I mars 1636 inskrevs han i Karlstads skola. Det var här han kom att kalla sig Gyllenius efter Gyllenholmen nära hemmet i Södra Tofta. År 1648 blev Gyllenius student i Åbo, där han också tog magistergraden år 1656. Följande år blev han skollärare i Mariestad, och återkom därefter till Karlstads skola 1660, där han 1665 avancerade till lektor i matematik. År 1667 utnämndes han till kyrkoherde i Bolstads pastorat på Dal; en tjänst som han dock ej tillträdde förrän 1669.

Verk
Gyllenius skrev åtskilliga dissertationer på latin, och även en hel del tillfällighetspoesi. Men det som främst har gjort honom ihågkommen av en tacksam eftervärld är det faktum att han livet igenom tycks ha fört dagbok, även om dessa dagboksblad tyvärr inte har blivit fullständigt bevarade. Då anteckningarna också omfattar tiden i Åbo, och därför är av finländskt intresse, blev de av det Finska statsarkivet utgivna år 1882 under titeln Diarium Gyllenianum eller Petrus Magni Gyllenii dagbok 1622 - 1667. Numera har dagboken också utgivits i årsboken Värmland förr och nu av Värmlands museum. Originalmanuskriptet förvaras i Karlstads gymnasiebibliotek.

Dagboken ger en enkel men trovärdig skildring av Gyllenius egen levnad (och personliga minnesbilder alltifrån hans späda år då han tjänade som vallpojke i skogen), men framför allt ger den en unik inblick i de ofrälse klassernas vardagsliv och seder vid en tid då den svenska stormakten nått sin höjdpunkt. Dagboken innehåller också ett flertal sägner och anekdoter från Värmland och Åbo. En av Gyllenius sagesmän uppges ha varit hans egen farfar, som avled 1639 i en ålder av 110 år.

Not

Källor

Litteratur
 Diarium Gyllenianum eller Petrus Magni Gyllenii dagbok 1622 - 1667, utgiven av Finska statsarkivet genom Reinhold Hausen, Helsingfors 1882.
 Diarium Gyllenianum eller Petrus Magni Gyllenii dagbok 1622 - 1667, utgiven och kommenterad av C.J. Gardberg och Daniel Toijer, Värmlands museum, Karlstad 1962.

Svenska präster under 1600-talet
Svenska dagboksskrivare
Födda 1622
Avlidna 1675
Män
Personer från Ölme socken
Ugglan
Suhmata

Suhmata eller سحماتا var en palestinsk by 25km nordöst från Acre. Den avfolkades av Golanibrigaden i och med stridigheterna 1948.

I byn fanns rester från en bysantinsk kyrka och en begravningsplats från Romarriket.
 Suhmata bestod av en i huvudsak kristen befolkning fram till persernas invasion av Palestina 614-627 e.Kr.  och antagligen fortsatte en stor andel vara kristna även efter det. Dhaher el-Omar lät under andra halvan av 1700-talet restaurera lämningarna av en borg från korsriddarnas tid.

Sent 1800-tal var Suhmata en by byggd i sten belägen på en ås och i en dal. De 400 invånarna livnärde sig på att odla fikon och oliver.

Under senare delen av det Osmanska väldet grundades en grundskola för pojkar och under Brittiska Palestinamandatet grundades en jordbruksskola. Dessa skolor tillsammans med en moské, en kyrka och två bassänger för bevattning utgjorde tillsammans med 288 hus byggnationen i byn när den var föremål för den judiska invasionen i och med Israels grundande.

Över 70% av marken i byn var stenig och ej odlingsbar, täckt med ek och vildpäron. Den kultiverade marken utgjordes av bland annat tobaks-, majs-, vete- och grönsaksodlingar. Tobaken från Suhmata hade rykte om sig att vara av god kvalitet. 1944/45 bestod 3290 dunam av spannmålsodlingar. 1901 dunam bestod av fruktodlingar.

Under israeliska Golanibrigadens attack på byn flydde dess invånare och byn lämnades i ruiner. Judiska nationalfonden som senare kom att bli en Israelisk myndighet ändrade byns namn till Hosen, vilket betyder "styrka" på hebreiska. Historikern Meron Benvenisti menar att man valde namnet då det inte finns någon judisk koppling till byn.

De överlevande palestinska flyktingarna från Suhmata och dess avkomma utgör idag 8050 personer. Några av dem bildade 1993 en kommitté som verkar för byns återuppbyggnad och arrangerar återbesök för dess f.d. invånare med familjer.

Byns öde har senare blivit föremål för en teaterpjäs av Hanna Eady.

Referenser 

Palestinas historia
Israel-Palestina-konflikten
Palestinska byar avfolkade av israelisk militär
Albert Cossery

Albert Cossery, född den 3 november 1913 i Kairo, död den 28 juni 2008, var en syrisk-egyptisk-fransk författare som skrev på franska.

Cossery kom från en kristen medelklassfamilj och utbildades i franska skolor, varför han senare kom att använda franskan i sitt författarskap. Under andra världskriget arbetade han som steward på ett egyptiskt fartyg i Atlanten. Från 1945 var han bosatt i Paris, där han med undantag för två resor till hemlandet blev kvar till sin död.

Samtliga Cosserys romaner behandlar människor i Kairos slumområden. Henry Miller upptäckte hans debutroman Les hommes oubliés de Dieu (Människorna Gud glömde, 1940) och lanserade den i USA. 1944 kom La maison de la mort certaine (Den vissa dödens hus, på svenska 1950), och 1954 kom Mendiants et Orgueilleux (Stolta tiggare, på svenska 1989). Han gav därefter ut en roman omkring vart tionde år fram till sin död.

Källor

Externa länkar 

Egyptiska författare
Franska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1913
Avlidna 2008
Män
Personer från Kairo
Jane Dieulafoy

Jeanne Paule Rachel Dieulafoy (född Magre), född 29 juni 1851, död 25 maj 1916, var en fransk arkeolog. Hon var gift med Marcel Dieulafoy.

Bland hennes verk märks La Perse, la Chaldée et la Susiane (1887) och À Suse; journal des fouilles (1888).

Jane Dieulafoy gifte sig med Marcel Dieulafoy 1870. Strax därefter tjänstgjorde han i det fransk-tyska kriget som soldat, och Jane Dieulafoy följde då med honom, klädde sig i uniform och stred som soldat vid hans sida.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska arkeologer
Franska militärer under 1800-talet
Kvinnor förklädda till män inom det militära
Riddare av Hederslegionen
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1851
Avlidna 1916
Kvinnor
Hugh Percy, 1:e hertig av Northumberland

Hugh Percy, 1:e hertig av Northumberland, född omkring 1714, död den 6 juni 1786, var en engelsk ädling. 

Hertigen var född som Hugh Smithson, men ändrade efternamnet till Percy då han gifte sig 1740 med Elizabeth Seymour, dotter till Algernon Seymour, 7:e hertig av Somerset . Han ärvde genom sin fru titeln earl av Northumberland, och utnämndes till hertig av Northumberland 1766. Han var också riddare av Strumpebandsorden sedan 1756.

Hertigen blev känd som en av Canalettos främsta gynnare i England och han blev även senare en av Robert Adams bästa kunder, bland annat på sin egendom Syon House och på sitt Londonresidens Northumberland House (rivet 1874 för utvidgandet av Trafalgar Square). 

Barn:

 Hugh Percy, 2:e hertig av Northumberland (1742-1817)
 Algernon Percy, 1:e earl av Beverley (1749-1830) 

Hertigens illegitime son James Smithson (1765-1829), blev senare känd för stora donationer och lånade sitt namn till Smithsonian Institute i Washington D.C..

Källor

Noter

 

Engelsk adel
Brittiska hertigar
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1714
Avlidna 1786
Män
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Pembroke College, Oxford
Adonis (olika betydelser)

Adonis kan syfta på:

 Adonis – en gud i grekisk mytologi
 Adonis (poet) (1930–, en syrisk poet Ali Ahmed Said
 Adonissläktet – ett växtsläkte i familjen ranunkelväxter
 2101 Adonis – en asteroid
Magdalena Sibylla av Hessen-Darmstadt

Magdalena Sibylla av Hessen-Darmstadt, född 1652, död 1712, var en tysk regent och kompositör.  Hon var Württembergs regent under sin son Eberhard Ludvig av Württembergs omyndighet från 1677 till 1693.

Biografi
Hon var dotter till Ludvig VI av Hessen-Darmstadt och Marie Elisabeth av Holstein-Gottorp. 

Magdalena Sibylla förlorade sin mor vid tretton års ålder 1665 och levde sedan vid det svenska hovet hos sin moster, Sveriges riksänkedrottning och regent Hedvig Eleonora. Hon skall under sin tid i Sverige ha blivit mycket religiös. År 1673 gifte hon sig med Württembergs tronföljare, som bara ett halvår senare blev monark som hertig Wilhelm Ludvig av Württemberg.

Tre år senare blev hon änka och förmyndare för sin son. Hon blev genom sin försiktighet i politiken en populär regent. Magdalena Sibylla var också kompositör och författade flera hymner och psalmer. Johann Pachelbel var hennes hovkompositör 1690–1692. År 1693 förklarades hennes son myndig vid 16 års ålder och Magdalena Sibylla avgick som regent och drog sig tillbaka till slottet Kirchheim.

Verk
 Christliche Betrachtung der betrübten Zeit. (Nürnberg 1680) 
 Neu-vermehrtes ... Andachts-Opfer. (Stuttgart 1683)
 Das mit Jesu gekreutzigte Herz. 3 Bde. (Stuttgart 1691)
 Geistliche Krancken-Apotheck. (Stuttgart 1703)

Referenser

 

Kvinnor
Födda 1652
Avlidna 1712
Kvinnliga regenter under 1600-talet
Tyska hertiginnor
Tyska psalmförfattare
Johanna Elisabeth av Baden-Durlach

Johanna Elisabeth av Baden-Durlach, född 1680, död 1757, var en hertiginna av Württemberg. Hon var dotter till Fredrik VII av Baden-Durlach och Augusta Maria av Holstein-Gottorp. Hon gifte sig 1697 med hertig Eberhard Ludvig av Württemberg. 

Johanna Elisabeth blev gift med Eberhard Ludvig av Württemberg samtidigt som hennes bror gifte sig med Eberhard Ludvigs syster. Äktenskapen hade arrangerats som en dubbelallians mellan två av de ledande protestantiska dynastierna i Sydtyskland, och parens två mödrar var släkt med varandra. Efter det första året av äktenskapet levde paret åtskilda; Johanna Elisabeth bodde på slottet i Stuttgart, medan Eberhard Ludvig var ute på militärkommendering. Johanna Elisabeth var pietist och starkt präglad av denna tros moraluppfattning. 

Hennes make var den första monarken i Württemberg som öppet levde med en officiell mätress, Wilhelmine von Grävenitz. År 1707 begick maken bigami genom att gifta sig morganatiskt med Grävenitz. Kejsaren förklarade detta äktenskap för ogiltigt och förvisade Grävenitz till Schweiz, dit hon följdes av Eberhard Ludvig. Efter att Grävenitz år 1710 hade ingått ett skenäktenskap med en hovman kunde paret återvända och fortsätta sitt förhållande. De levde i Ludwigsburg, som från 1718 även officiellt blev monarkens residens, medan Johanna Elisabeth fortsatte att bo i Stuttgart . Hon vägrade att gå med på skilsmässa. 

År 1731 avled makarnas enda son barnlös, och Eberhard Ludvig återupptog sitt samliv med Johanna Elisabeth för att avla en ny tronföljare, men makarnas ålder gjorde detta omöjligt. Efter makens död 1733 levde hon på Kirchheims slott.

Källor 
 

Tyska hertiginnor
Födda 1680
Avlidna 1757
Kvinnor
Magdalena Wilhelmina av Württemberg

Magdalena Wilhelmina av Württemberg, född 1677, död 1742, var en markgrevinna av Baden-Durlach. Hon var postum dotter till Wilhelm Ludvig av Württemberg och Magdalena Sibylla av Hessen-Darmstadt. Hon gifte sig 1697 med hertig Karl III Wilhelm av Baden-Durlach. Hon ingick i förmyndarregeringen för sin sonson 1738-1742.  

Magdalena Wilhelminas äktenskap var inte lyckligt; hennes make, som älskade skönhet, tog avstånd från henne på grund av hennes akne och stora näsa, och paret avslutade sitt samliv så snart deras tredje och sista barn föddes 1706 och tronföljden var säkrad. Då Karl III Wilhelm flyttade in i det nybyggda residenset i den nya huvudstaden Karlsruhe år 1715 stannade Magdalena Wilhelmina kvar i det gamla slottet i Durlach. Då hennes nio år gamla sonson blev monark vid hennes mans död 1738 ingick hon i förmyndarregeringen.    

Barn:
 Fredrik av Baden-Durlach

Referenser 

 

Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1700-talet
Födda 1677
Avlidna 1742
Tyska markgrevinnor
Psalmer från köket

Psalmer från köket är en svensk-norsk film från 2003 som Bent Hamer fick idén till när han läste om köksundersökningar som har företagits i Sverige under efterkrigstiden.

Handling
Efter att Hemmens forskningsinstitut framgångsrikt har undersökt hemmafruarnas gärningar i köket för att rationalisera göromålen, ska nu ensamboende mäns vägar i köket utforskas. Därför kommer ett flertal svenska observatörer med husvagn och utrustning till Norge.

Varje observatör får en värd, i vilkens kök de ska sitta tyst på ett "jakttorn" och dokumentera händelser. Kontakt mellan dem är strikt förbjuden för att inte påverka forskningsresultat. Observatörer måste också sova ute i sina husvagnar.

Först är Isak inte alls förtjust i att Folke ska övervaka honom, men när rollerna byts utvecklas slutligen även vänskap mellan de två männen.

Rollista
 Joachim Calmeyer - Isak Bjørvik
 Tomas Norström - Folke Nilsson
 Bjørn Floberg - Grant
 Reine Brynolfsson - Malmberg
 Sverre Anker Ousdal - Dr. Benjaminsen
 Leif Andrée - Dr. Ljungberg

Utmärkelser
Filmen har fått ett flertal utmärkelser, bland annat Amandapriset för årets bästa film i Norge. Den var även kandidat till en Oscarnominering, men blev inte nominerad.

Externa länkar

Filmer 2003
Filmer i regi av Bent Hamer
Svenska dramafilmer
Norska dramafilmer
Friedrich Christian Diez

Friedrich Christian Diez, född 15 mars 1794 i Giessen, död 29 maj 1876 i Bonn, var en tysk språk- och litteraturforskare.

Diez deltog 1813 med en hessisk frikår i kriget mot Frankrike. Han blev 1830 professor i germansk och romansk filologi vid Bonns universitet. Som skriftställare uppträdde han först med Altspanische Romanzen (1821) och Beiträge zur Kenntniss der romantischen Poesie (1825). Banbrytande för kännedomen om den provensalska trubadurdiktningen var hans tidigare arbeten, Die Poesie der Troubadours (1826, andra upplagan av Karl Bartsch 1883) och Leben und Werke der Troubadours (1826; andra upplagan av Bartsch 1882). 

Under starkt inflytande av Jacob Grimms forskningsmetoder ägnade han sig därefter främst åt jämförande språkhistorisk behandling av de romanska språken, på vilket område han även var av grundläggande betydelse. Han huvudverk här är Grammatik der romanischen Sprachen (tre band, 1836–45, femte upplagan 1883) och Etymologisches Wörterbuch der romanischen Sprachen (två band 1853, femte upplagan av August Scheler 1887). Bägge dessa arbeten, genom vilka Diez kom att betraktas som den romanska filologins grundläggare, behandlar för första gången de nämnda språken från jämförande historisk synpunkt. Av hans övriga skrifter kan nämnas Altromanische Sprachdenkmale (1846) och Ueber die erste portugiesische Kunst- und Hofpoesie (1863).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Tyska litteraturvetare
Litteraturhistoriker
Tyska romanister
Tyska professorer
Alumner från Giessens universitet
Alumner från Göttingens universitet
Personer verksamma vid Bonns universitet
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Mottagare av Pour le Mérite
Personer från Giessen
Födda 1794
Avlidna 1876
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Tora! Tora! Tora!

Tora! Tora! Tora! är ett amerikanskt krigs-action-drama från 1970 som handlar om attacken mot Pearl Harbor.

Filmen vann en Oscar för bästa specialeffekter och var nominerad till Oscar i kategorierna bästa ljud, bästa klippning, bästa foto och bästa scenografi.

Tora betyder på japanska "tiger", i filmen är det kodordet som anger att anfallarna lyckats ta försvararna med överraskning.

Filmer i regi av Kinji Fukasaku
Filmer i regi av Richard Fleischer
Filmer i regi av Toshio Masuda
Amerikanska krigsfilmer
Filmer 1970
Filmer från Twentieth Century Fox
Massachusetts på film
Filmmusik av Jerry Goldsmith
WP:Projekt Japan
Sjöfartsfilmer baserade på verkliga händelser
Comin' Home (album av Ann-Louise Hanson)

Comin' Homeär ett studioalbum av Ann-Louise Hanson, utgivet 1979.

Låtlista

Sida A

Sida B

Listplaceringar

Referenser

Fotnoter 

Album av Ann-Louise Hanson
Musikalbum 1979
Engelskspråkiga musikalbum
Robert Diez

Robert Diez, född 20 april 1844, död 7 oktober 1922, var en tysk skulptör.

Robert Diez var mestadels verksam i Dresden, dels som lärare vid konstakademin, dels som utövande konstnär i en dekorativ och monumental stil. Han utförde bland annat flera springbrunnar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

Tyska skulptörer under 1800-talet
Födda 1844
Avlidna 1922
Män
Tyska skulptörer under 1900-talet
Somebody Else Will

Somebody Else Will är en countrylåt skriven av Anders Glenmark och Thomas Minor, och ursprungligen inspelad av Ann-Louise Hansson på albumet Comin' Home 1979.  och av samma artist 1981 på albumet Mina bästa countrypoplåtar på svenska, fast då med text på svenska av Sven-Olof Bagge med titeln "Drömmar om Nashville". 

1984 tog Kikki Danielsson upp låten på sin repertoar på albumet  Midnight Sunshine.  medan Mona Gustafsson 2010 spelade in sången på albumet Countrypärlor. 

Mona Gustafssons version utmanade 2009 även på Sverigetoppen, men missade listan.

Källor

Fotnoter

Låtar av Anders Glenmark
Låtar framförda av Kikki Danielsson
Svenska countrylåtar
Sånger 1979
Engelskspråkiga sånger
Ivar Sjölin

Nation:  

Ivar Sven Lennart Sjölin, född 28 september 1918 i Lidköping, död där 10 september 1992, var en svensk brottare, som blev olympisk silvermedaljör i fristil 62 kg i London 1948.

Ivar Sjölin är begravd på Norra begravningsplatsen i Lidköping.

Källor
 
 
 Sjölin, Ivar Sven Lennart på SvenskaGravar.se

Noter 

Födda 1918
Avlidna 1992
Svenska brottare
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1948
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1948
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Lidköping
Gravsatta på Lidköpings norra begravningsplats
Män
Timrekordet

Timrekordet är en tävlingsgren inom cykling i vilken cyklisten ska framföra cykeln så lång sträcka som möjligt under en timme. Normalt genomförs tävlingar och rekordförsök i velodromer inomhus med en ensam cyklist på banan. Det förhindrar att cyklisten distraheras samt att cyklisten inte drar otillåtna fördelar av att ligga bakom andra fordon som minskar luftmotstånd eller skapar sug. Tävlingsformen har alltid genomsyrats av experimenterande med material och sittställningar för att minska luftmotståndet.

Historik
Det första dokumenterade rekordet sattes av engelsmannen Frank Dodds år 1876 på en höghjuling när han cyklade 26,508 kilometer. Den 7 juli 1933 satte den franske amatörcyklisten rekord på en liggcykel genom att cykla 45,055 kilometer. Den nya cykeltypen accepterades inte av den internationella cykelunionen, Union Cycliste Internationale. Restriktionerna från Union Cycliste Internationale innebar att en öppen klass för timrekordet startades som administreras av International Human Powered Vehicle Association, IHPVA, internationella förbundet för muskeldrivna fordon.

Union Cycliste Internationale lyckades behålla statusen för tävlingar med cyklar som kräver en upprättsittande ställning. År 1973 tog den belgiska cyklisten Eddy Merckx rekordet med sträckan 49,431 kilometer.

Under slutet av 1980-talet och första halvan av 1990-talet sattes flera rekord med specialiserade cyklar, material och sittställningar av bland andra Francesco Moser, Chris Boardman och Graeme Obree. Union Cycliste Internationale ogillade specialiseringarna och delade upp rekorden i två olika klasser, även retroaktivt.

Den ena klassen behöll namnet "UCI timrekordet" och den andra döptes om till "UCI Best Human Effort". I den förstnämnda klassen var cykeln bland annat tvungen att väga 6,8 kilogram, vara försedd med bockstyre och ha en ram med cirkulärt tvärsnitt. Cyklisten fick inte bära kläder som förbättrade aerodynamiken, till exempel så fick hjälmen bara var konstruerad för att skydda, inte minska luftmotståndet. Eftersom klasserna ändrades även retroaktivt innebar det att Eddy Merckx rekord blev det senast bästa. Detta trots att hans cykel bara hade vägt 5,5 kilogram. rekordet kallades därför även "Merckx-timmen". Den andra klassen, UCI Best Human Effort, var öppnare men krävde en av UCI godkänd cykel i upprätt sittställning.

I maj 2014 bestämde sig UCI för att bara ha ett timrekord igen. Sträckan för det senaste Merckx-timmen rekordet sattes som gällande och utrustningen ska följa reglementet för uthållighetscykling i velodrome. Rekordet innehades av Ondřej Sosenka och var det bästa med utrustning och sittställning som följde reglementet för velodromcykling vid sammanslagningen av rekorden. Klassen "UCI Best human Effort" finns inte längre.

Rekordet med en cykel helt anpassad efter de nya reglerna slogs av Jens Voigt hösten 2014, men bara en dryg månad senare blev han av med rekordet då Matthias Brändle cyklade 51,852 km. Rohan Dennis och Alex Dowsett var därefter rekordinnehavare, men den 7 juni 2015 cyklade Bradley Wiggins 54,526 km och slog därmed rekordet.

Nuvarande rekord

Källor 

Världsrekord
Don't Slam the Door

Don't Slam the Door är en countrylåt skriven av Anders Glenmark och Thomas Minor, och inspelad av Ann-Louise Hansson på albumet Comin' Home 1979.  och av Hasse Rosén samma år på albumet Green Rose Rag. , medan den 1982 spelades in av Tage Östs fyrklang på albumet 'Blandat'. 

Tommy Stjernfeldt försåg låten med text på svenska, så att den som "Stäng dörren tyst" spelades in av Wizex på albumet Julie 1983 med Lena Pålsson på sång. 

1984 tog Kikki Danielsson upp låten på sin repertoar på albumet  Midnight Sunshine. 

1985 spelades den in av Torsås teaterförening på albumet Galakväll -85.  medan Jard Samuelsson året därpå spelade in den på albumet Nya vägar under titeln Jag vill leva inte bara finnas till , och samma Iggesundsgänget samma år spelade in den på engelska på albumet året därpå. 

2007 spelade Drifters in låten på albumet Ett liv med dig. 

I Så mycket bättre 2017 spelades låten in av Icona Pop.

Referenser

Fotnoter 

Låtar av Anders Glenmark
Låtar framförda av Kikki Danielsson
Svenska countrylåtar
Sånger 1979
Engelskspråkiga sånger
Julius Diez

Julius Diez, född 18 september 1870, död 15 maj 1957, var en tysk tecknare och målare.

Diez har utfört stora dekorativa fresker i Kurhaus i Wiesbaden, universitetet i München, rådhuset i Leipzig och flera andra platser. Han verkade som professor i Kunstgewerbeschule i München. Diez väckte först uppmärksamhet som tecknare i tidskriften Jugend, där hans stil är skarpt linjemässig. I konsthantverket ansluter han sig till gammaltysk bondekonst.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska tecknare
Tyska målare
Födda 1870
Avlidna 1957
Män
Svensk uppslagsbok
Kommendörer av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Ernst Diez

Ernst Diez, född 27 januari 1878, död 8 juli 1961, var en österrikisk konsthistoriker.

Diez fullföljde sina studier vid Wiens universitet, där han blev extra ordinarie professor. Han tjänstgjorde även som professor i Pennsylvania. Som forskare inriktade Diez sig på Asiens konst. Efter arbeten om byggnadskonsten i Khorasan och Afghanistan utgav han Die Kunst der islamischen Völker (1915, ny upplaga 1926), Die Kunst Indiens (1924), Die Kunst des Islam (1925) samt The byzantine mosaics of the macedonian period in Greece (1928).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Österrikiska konsthistoriker
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Personer i Österrike under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1961
Män