kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Magnus Nordangård

Magnus Nordangård, född 26 maj 1940, är en svensk politiker och tidningsman. 

Då fadern Folke Nordangård i slutet på 1960-talet var ordförande i nykterhetsorganisationen Sveriges Blåbandsförbund var Magnus Nordangård samtidigt ordförande i Sveriges Blåbandsungdom. Magnus Nordangård har också tillhört styrelsen för Svenska Missionsförbundet. 

Nordangård blev i slutet på 1970-talet huvudsekreterare i videogramutredningen. Efter en kortare tid vid Eskilstuna-Kuriren blev Nordangård 1981 chefredaktör för liberala Katrineholms-Kuriren, där han efterträdde Holger Wigertz. Nordangård efterträddes i sin tur 1989 av Lorentz Hedman.

Nordangård blev sedan informationsansvarig hos försäkringsbolaget Ansvar och därefter informationschef åt riksåklagaren. Nordangård har under större delen av sitt liv varit politiskt engagerad i folkpartiet, men har senare gått över till kristdemokraterna. Han är nu bosatt i Malmö.

Magnus Nordangård är son till Folke Nordangård samt bror till Per Nordangård och Johan Nordangård. Hand var 1962–1997 gift med sjuksköterskan och batikkonstnären Sonja Nordangård (1938–1998). Därefter har han varit gift med Winnie Nordangård (född 1975) och Thanyarat Nordangård (1969–2018). Magnus Nordangård är far till Jacob Nordangård.

Referenser

Noter 

Män
Födda 1940
Svenska chefredaktörer
Levande personer
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Personer tidigare i Liberalerna och Folkpartiet
Svenska kristdemokrater
Kyle Reese

Kyle Reese är en rollfigur i Terminator-filmerna, och soldat i människornas motståndsrörelse mot det onda datornätverket Skynet. I den första filmen, Terminator, sänds Kyle Reese från framtiden till 1980-talet för att skydda Sarah Connor från den onda cyborgen Terminator, så att hon kan bli mor till den framtida motståndsledaren John Connor.

Kyle Reese har samlag med Sarah Connor, och blir därmed far till John. Mot slutet av filmen dödas Kyle av Terminator.

Enligt Terminator: The Sarah Connor Chronicles föddes han 2002, före domedagen.

Den fjärde filmen, Terminator Salvation, handlar om hur John Connor letar efter Kyle Reese, för att senare kunna skicka honom bakåt i tiden.

Terminator
Fiktiva militärer
Fiktiva figurer introducerade 1984
Marconi Grand Prix of Cleveland 2000

Marconi Grand Prix of Cleveland 2000 var den nionde deltävlingen i CART World Series 2000. Tävlingen kördes den 2 juli på Burke Lakefront Airport i Cleveland, Ohio.

Tävlingen
Roberto Moreno tog över mästerskapsledningen efter en inspirerad körning, som gav 41-åringen hans första seger i CART. Moreno tog både pole position och segern, vilket gav honom 22 poängs övertag i mästerskapet (motsvarande maxpoängen för ett race). Kenny Bräck tog också sin bästa placering i CART, sedan han följt Moreno i mål till en andraplats för Team Rahal. Bräcks resultat tog upp honom till fjärde plats i mästerskapet, vilket gjorde honom till den klart bästa nykomlingen. Cristiano da Matta blev trea, följd av Michael Andretti. Den senares placering tog upp honom till andraplatsen bakom Moreno i totalsammandraget. Gil de Ferran hade däremot en mindre lyckad tävling med fjortonde plats, vilket gjorde att han, Andretti och Bräck hade en jämn kamp om andraplatsen.

Slutresultat

2000 i USA
Cleveland
2000
Nocturne (musikgrupp)

Nocturne är ett amerikanskt rockband som bildades 1995 i Dallas. Bandet bildades av kärnan, Lacey Conner och Chris Telkes, tillsammans med flera turnémusiker, vanligtvis Ben Graves från Murderdolls och "Rotten" Rotny även han gitarrist från industri/metalbandet Psyclon Nine.

Diskografi
Studioalbum
1999 – Twilight
2001 – Welcome to Paradise
2002 – Paradise Wasted
2003 – Axis of Evil: Mixes of Mass Destruction
2005 – Guide to Extinction

Externa länkar
Officiell webbplats
Nocturne på Myspace
Nocturne på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Amerikanska rockgrupper
Molson Indy Toronto 2000

Molson Indy Toronto 2000 var ett race som var den tionde deltävlingen i CART World Series säsongen 2000. Racet kördes den 16 juli på Exhibition Place i Toronto, Kanada.

Tävlingen
Michael Andretti tog sin sjätte seger i Toronto (de tidigare vinsterna kom 1989, 1991, 1992, 1994 och 1995), vilket gjorde honom till den mest segerrike föraren i samma evenemang i CART:s 21-åriga historia. Hans rekord kom heller aldrig att slås. Det mest signifikativa för Andretti var dock att han tog in nästan hela avståndet till mästerskapsledaren Roberto Moreno, som drabbades av ett mekaniskt problem mot slutet av tävlingen, och kammade noll med sin trettondeplats. Adrián Fernández och Paul Tracy var övriga på pallen, och Tracys resultat räddade honom kvar i mästerskapskampen. Gil de Ferran låg trea sammanlagt, och blev sexa i tävlingen. 1999 års mästerskapskombattanter Juan Pablo Montoya och Dario Franchitti hade ingen kul tävlingsdag, sedan de bägge kolliderat på det första varvet, och tvingats bryta. Deras mästerskapsmöjligheter tycktes vara avlägsna.

Slutresultat

2000 i Kanada
Toronto
2000
I'll be back

I'll be back är en återkommande replik i Terminator-filmerna. Arnold Schwarzenegger, som var skådespelare i dessa filmer, använde den senare under sin politiska kampanj för att bli guvernör i Kalifornien 2003.

Citatet i Terminator-serien
 Terminator (1984): Sägs av The Terminator när han nekas inträde på en polisstation. Terminator kör sedan in en polisbil genom entrén.
 Terminator 2 (1991): Sägs av Terminator till Sarah och John Connor när han hjälper dem att fly från Cyberdynes kontor. Han går ut, och kör sedan in en lastbil i entrén för att hjälpa dem att fly.
 Terminator 3 (2003): She'll be back: Sägs av Terminator, syftande på T-X. I'm back: Sägs av Terminator efter att ha flugit in en helikopter på en landningsbana vid en bunker.
 Terminator Salvation (2009): Sägs av John Connor till sin fru Kate Brewster.
 Terminator Genisys (2015): I'll be back: Sägs av Arnold Schwarzenegger (The Terminator T-800 ) när han hoppar/slänger sig ut från en helikopter för att störta fiendens helikopter och på så vis hjälpa Sarah Connor.

Citatet i andra filmer
Citatet används också i många andra filmer, särskilt i filmer där Schwarzenegger medverkar. 

 Commando (1985): I'll be back, Bennett!
 Hårda bud (1986): I'll be right back
 The Running Man (1987): Killian, I'll be back
 Twins (1988): If you're lying to me, I'll be back!
 Dagissnuten (1990): I'm back!
 Den siste actionhjälten (1993): I'll be back... Ha! Bet you didn't expect me to say that!
 Klappjakten (1996): I'll be back with the doll later...
 6:e dagen (1999): I might be back
 The Expendables 2 (2012): I'm back och I'll be back

Terminator
Nils-Eric Ekblad

Nils-Eric Gustaf Ekblad, född 12 november 1904 i Lund, död 25 augusti 1978 i Portimão i Algarve, Portugal,  var en svensk diplomat och jurist.

Biografi
Femton år gammal avlade Ekblad studentexamen 1920 och inskrevs sedan vid Lunds universitet. Han avlade filosofie kandidatexamen 1922, blev reservofficer 1924 och avlade juris kandidatexamen 1928 innan han samma år värvades av Utrikesdepartementet (UD) som attaché. Han tjänstgjorde i Chicago 1929, var tillförordnad andre legationssekreterare i Riga, Tallinn och Kaunas 1931, attaché i Bern 1934 samt vicekonsul i Omaha 1935. Ekblad var färefter vicekonsul och handelsattaché i Köpenhamn 1937, förste vicekonsul 1938 och förste legationssekreterare 1939. År 1939 fick han en kaptens grad och blev året efter avdelningschef vid Statens Informationsstyrelse. Han blev byråchef 1941, beskickningsråd och chargé d’affaires i Caracas 1943, Addis Abeba 1948–1950 innan han var tillbaka och tjänstgjorde vid UD 1950–1952. Ekblad blev konsul i Hamburg 1952 och generalkonsul där 1954–1960 innan han blev sändebud i Canberra 1960–1963, Dublin 1963–1967 samt Teheran 1967–1970 med sidoackreditering till Kabul.

Under pseudonymen Spectator utgav han och Gunnar Unger år 1943 ut broschyren Svenskarna och propagandan: har Gallup rätt?. Eblad var även ordförande i Statens Informationsstyrelses reklamråd 1940–1943, dess filmråd 1942–1943, vice ordförande i Stockholms reklamförening 1942–1943 och styrelseledamot i Svenska reklamförbundet 1942–1943.

Nils-Eric Ekblad var son till rektorn Erik Ekblad och Gustava Jönsson. Han gifte sig 1931 med tandläkaren Märta Granström (1905–1976), dotter till grosshandlaren Carl Granström och Cecilia Frykblom. Han var far till Marie-Louise (född 1933) och Ulla-Mae (född 1937). Makarna Ekblad är begravda på Norra kyrkogården i Lund.

Utmärkelser
Ekblads utmärkelser: 
Kommendör av Nordstjärneorden (KNO)
Riddare av 1. klass av Vasaorden (RVO1kl)
Storofficer av Venezuelas Bolivarorden (StOffVenBolO)
Kommendör av Danska Dannebrogsorden (KDDO)
Kommendör av Lettiska Tre stjärnors orden (KLettSO)
3. klass av Estniska Vita Stjärnans orden (EVSO3kl)
Riddare av 1. klass av Finlands Vita Ros’ orden (RFinlVROlkl)
Officer av Litauiska Gediminas orden (OffLitGedO)
Officer av Nederländska Oranien-Nassauorden (OffNedONO)
Riddare av Norska Sankt Olavsorden (RNS:tOO1kl)
Storkorset av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden (StkTyskRFO)
Konung Christian X:s Frihetsmedalj (ChX:sFrM)
Minnesmedalj med anledning av andra Lingiaden (1949) (LingM)
Södra journalistförbundets förtjänsttecken i guld (Södra journ:förbftjtG)

Referenser

Män
Födda 1904
Avlidna 1978
Svenska jurister
Svenska reservofficerare
Sveriges generalkonsuler i Hamburg
Sveriges ambassadörer i Australien
Sveriges ambassadörer i Irland
Sveriges ambassadörer i Iran
Sveriges ambassadörer i Afghanistan
Alumner från Lunds universitet
Kommendörer av Nordstjärneorden
Riddare av Vasaorden
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Tre Stjärnors orden
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Diplomater från Lund
Jurister från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Crocodile Dundee – en storviltjägare i New York

Crocodile Dundee – en storviltjägare i New York (engelska: Crocodile Dundee) är en australisk-amerikansk actionkomedi från 1986 i regi av Peter Faiman. I huvudrollerna ses Paul Hogan och Linda Kozlowski. Filmen har fått två uppföljare: Crocodile Dundee II (1988) och Crocodile Dundee i Los Angeles (2001).

Handling 
Sue Charlton (Linda Kozlowski) som jobbar på tidningen Newsday i New York får i uppdrag att åka och intervjua en man i Australiens vildmark ("bushen") som sägs blivit attackerad av en krokodil – och fått sitt ena ben avbitet. När hon väl träffar denne man, i den lilla byn "Walkabout Creak", visar det sig att det bara var ett litet bett med en skråma han fått. Mannen, Michael J. "Mick" "Crocodile" Dundee (Paul Hogan), tar med Sue på en vandring där i hans hemtrakt några dagar för att Sue vill se var han blev attackerad. Mick Dundee är uppväxt i en aboriginstam, och är traktens skickligaste och mäktigaste jägare.

När Sue sedan ska återvända hem till New York har hon hunnit få vissa känslor för Mick och vill att han ska följa med henne, vilket han också gör. Dessvärre har Sue redan en relation hemma i New York, med Richard Mason (Mark Blum) – en karl som Mick börjar ogilla, men Mick har dock fullt upp med att försöka bekanta sig med storstadslivet och bryr sig därmed inte alltför mycket. Han försöker leva upp med storstadsrutinerna, och även i hotellrummet, eftersom han aldrig har befunnit sig i en stad förut; en av detaljerna är att försöka komma på hur man använder en bidé. 

När Richard friar till Sue på en "välkommen hem"-middag" blir Mick däremot ledsen, och bestämmer sig för att ge sig ut på en "Walkabout" (upptäcktsfärd) i USA. När Mick hunnit till den folktäta tunnelbanehållplatsen kommer Sue rusande och säger att hon brutit förlovningen och att hon älskar Mick – genom att signalera och meddela honom, via ett flertal personer, för att Mick ska höra.

Om filmen  
Filmen och framförallt Paul Hogans karaktär är inspirerad av den australiensiska boskapsuppfödaren och buffeljägaren Rod Ansells liv. 

Filmen hade en budget på under 10 miljoner dollar och är inspelad i New York samt i australiensk outback.

Rollista i urval 

 Paul Hogan – Michael J. ("Mick") "Crocodile" Dundee 
 Linda Kozlowski – Sue Charlton
 John Meillon – Walter "Wally" Reilly
 David Gulpilil – Neville Bell
 Mark Blum – Richard Mason
 Michael Lombard – Sam Charlton
 Reginald VelJohnson – Gus
 Terry Gill – Duffy
 Steve Rackman – Donk
 Gerry Skilton – Nugget
 David Bracks - Burt (kängurujägare)
 Peter Turnbull – Trevor
 Rik Colitti - Danny
 Christine Totos – Rosita
 Graham Walker – Angelo
 Caitlin Clarke – Simone
 Nancy Mette - Karla
 John Snyder - hallick 
 Anne Carlisle - Gwendoline
 Anne Francine - Fran
 Paige Matthews - tjej på fest
 Paul Greco - New York-bo

Källor 
 Svensk Filmdatabas

Externa länkar 
 
 
 
 

Australiska komedifilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer 1986
Australien på film
New York på film
Filmer som utspelar sig på hotell
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Paramount Pictures
Filmer från Twentieth Century Fox
Gustav Freij

Gustav Freij, född 17 mars 1922, död 4 augusti 1973, var en svensk brottare.

Freij brottades för IK Sparta i Malmö. Han tog OS-guld i grekisk-romersk brottning 67-kilosklassen 1948 i London. I samma klass tog han 1952 OS-silver och 1960 OS-brons.

Då Gustaf Freij vunnit OS-guld 1948 blev han tillfrågad av en reporter om hur det kändes att vara världens bästa brottare i 67-kilosklassen (lättvikt). Gustaf svarade:"Det vet jag inte". Men du har ju vunnit OS-guld, säger reportern. Jovisst, blir svaret, men hemma på "backarna" har jag en kamrat som slår mig varje gång då vi tränar, men kamraten hade inga tävlingsnerver. Det var förklaringen.
Gustaf Freij jobbade som tryckare på Allhems tryckerier i Malmö. Han avled i cancer.

Gustaf Freij ligger begravd på Östra kyrkogården i Malmö. På gravstenen står: "Fyrfaldig olympier London 1948 Helsingfors 1952 Melbourne 1956 Rom 1960"

Referenser 

Födda 1922
Avlidna 1973
Svenska brottare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Svenska olympiska silvermedaljörer
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1960 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1960
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Sverige
Tävlande i brottning vid olympiska sommarspelen 1948
Olympiska bronsmedaljörer 1960
Olympiska silvermedaljörer 1952
Olympiska guldmedaljörer 1948
Gravsatta på Östra kyrkogården i Malmö
Män
IK Sparta

IK Sparta är en brottarklubb i Malmö, bildad den 8 januari 1904. IK Sparta är en av Sveriges mest framgångsrika brottningsklubbar genom tiderna och har fostrat flera kända brottare t.ex. OS-guldmedaljörerna Calle Westergren, Frithiof Mårtensson och Gustaf Freij.

Referenser

Noter

Webbreferenser 
 www.spartatorio.com

Externa länkar 
Officiell webbplats
 http://unitedworldwrestling.org

Brottningsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Malmö
Vilhelm II av Holland

Denna artikel handlar om den medeltida greven. För kungen se Vilhelm II av Nederländerna.

Vilhelm II av Holland, född 1228, död den 28 januari 1256, var greve av Grevskapet Holland och Zeeland, sonson till greve Vilhelm I av Holland, son till Floris IV och Mechtild av Brabant, far till efterträdaren Floris V. 

Vilhelm efterträdde 1234 sin far i grevskapet, vars styrelse han 1242 övertog. Han valdes, efter Henrik Raspes död, till tysk motkung av furstarna i Rhenlanden 1247 (på Innocentius IV:s initiativ), även om han först 1254 allmänt erkändes som kung i hela Tyskland. Han dödades under ett fälttåg i Friesland.

Källor 
 
 Gernandts konversationslexikon, Stockholm 1895

Tysklands regenter
Grevar av Holland
Födda 1228
Avlidna 1256
Män
Personer i Nederländerna under 1200-talet
Royal Daring Club Molenbeek

Royal Daring Club Molenbeek var en fotbollsklubb i Bryssel som existerade 1895-1973. Den grundades som Daring Club de Bruxelles och var den andra klubben som registrerades i Belgien. 

Royal Daring vann den belgiska ligan första gången 1912 och 1914 och 1921. Under 1930-talet vann man återigen 1936 och 1937. 1935 tog man sin enda belgiska cuptitel. Den svenska landslagsmittfältaren Ingvar Svahn spelade i klubben 1968-1970.

1973 slogs Royal Daring ihop med klubben Royal Racing White för att bilda RWD Molenbeek.

Referenser

Fotbollsklubbar i Belgien
Sportklubbar bildade 1895
Sportklubbar upplösta 1973
Tore Svensson

Tore Allan Svensson, född 6 december 1927 i Falkenberg, död 26 april 2002 i Husie och Södra Sallerups församling, Malmö, var en svensk fotbollsspelare (målvakt)

Tore Svensson föddes i Falkenberg och växte upp under enkla förhållanden med tolv syskon. Målvakten Svensson började spela fotboll i IF Böljan på 1930-talet. 1942 bytte Svensson klubb till Falkenbergs FF, där han som 17-åring fick debutera i A-laget. Det tog därefter några år innan han fick en ordinarie plats i laget. Säsongen 1946/1947 vann Falkenberg Division III och 1949 värvades Svensson till IF Elfsborg. 

År 1951 flyttade han till Malmö och Malmö FF där han efter ett tag blev förstemålvakt. Han var den blott andra spelaren utanför Skåne som värvades till Malmö FF, efter Ingvar Rydell som kom från Billingsfors. Han kom genom åren att spela 433 A-lagsmatcher för di blåe och blev svensk mästare 1953. 

Han spelade även i landslaget, men fick i regel agera andremålvakt bakom Kalle Svensson. Sammanlagt spelade han fyra A-landskamper (1956–58) och var med i VM-truppen 1958. 

Han lämnade Malmö FF sommaren 1962 och spelade i IFK Ystad 1963–64. I IFK Ystad hade Svensson en roll som spelande tränare och han ledde klubben 1963 för första gången till uppflyttning till Division II. Vid sidan av fotbollen arbetade han först i konfektionsaffär innan han blev framgångsrik bilförsäljare. Efter den aktiva karriären var han målvaktstränare i Malmö FF och hade Jan Möller som adept.

Referenser

Noter 

Svenska fotbollsmålvakter
Svenska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Falkenbergs FF
Fotbollsspelare i IF Elfsborg
Fotbollsspelare i Malmö FF
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1952
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1952 från Sverige
Spelare i VM i fotboll 1950
Födda 1927
Avlidna 2002
Män
Personer från Falkenberg
Flectonotus ohausi

Flectonotus ohausi är en groddjur från Brasilien som tillhör släktet Flectonotus och familjen tandpaddor.

Utbredning 
Paddan finns i sydöstra Brasiliens bergstrakter.

Vanor 
Paddan är en bergsart som lever mellan 600 och 1 200 meters höjd, eventuellt högre i bambudungar och bland löven i undervegetationen i urskogar. Arten är inte speciellt känslig för störningar. Hos släktet Flectonotus har honan en pung på ryggen, och under amplexus, parningsomfamningen, håller hanen bakbenen inuti denna, där även äggen samlas. Honan bär sedan äggen på ryggen tills de är stora nog för att placeras i vattenfyllda bambustjälkar. Ynglen förtär ingen föda förrän de är fullbildade, utan lever på innehållet i sina gulesäckar.

Status 
Flectonotus ohausi är klassificerad som livskraftig ("LC") av IUCN, och populationen är stabil.

Referenser 

Tandpaddor

Flectonotus
Josef Stroh

Josef "Pepi" Stroh, född 5 mars 1913 i Wien, Österrike-Ungern, död 7 januari 1991, var en österrikisk fotbollsspelare och fotbollstränare, landslagsman för Österrike och Tyskland. Han spelade klubbfotboll huvudsakligen med FK Austria Wien. Stroh verkade som tränare i Sverige under flera år då han tränade Jönköpings Södra IF, Malmö FF, IFK Göteborg och Sandvikens IF.

Stroh var anfallare. Sina mest framträdande prestationer gjorde han vid Världsmästerskapet i fotboll 1934 och Olympiska sommarspelen 1948, när han var medlem i Österrikes herrlandslag i fotboll.

Spelare 
 1930–1932: Floridsdorfer SC
 1932–1948: FK Austria Wien

Tränare 
 SC Wiener Neustadt
 FC Wien
 SC Schwechat
 1949–?: IFK Malmö
 1951–1954: Jönköpings Södra IF
 1955–1959: Malmö FF
 1959–1960: IFK Göteborg
 1960–1963: Wiener Sport-Club
 1964: SK Brann
 1965:	Jönköpings Södra IF
 1966:	Sandvikens IF
 1967: Finspångs AIK

Referenser

Noter 

Män
Österrikiska fotbollsspelare
Österrikiska fotbollstränare
Österrikiska landslagsspelare i fotboll
Födda 1913
Avlidna 1991
Fotbollsspelare i FK Austria Wien
Spelare i VM i fotboll 1934
Spelare i VM i fotboll 1938
Fotbollstränare i Jönköpings Södra IF
Fotbollstränare i Malmö FF
Fotbollstränare i IFK Göteborg
Tränare i SK Brann
Tränare i Sandvikens IF
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1948 från Österrike
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1948
Kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 (Uefa)

Uefas kvalspel till Världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 spelades mellan 15 augusti 2009 och 25 augusti 2010 och bestod av 41 lag som spelade i åtta grupper.

De 8 gruppvinnarna gick vidare till playoff där två lag mötte varandra i hemma- resp. bortamatcher. Vinnarna i playoff blev klara för Fotbolls-VM 2011 tillsammans med värdlandet Tyskland. De fyra förlorande lagen fick spela ytterligare två playoffomgångar och det slutligen vinnande laget fick möta trean från kvalet i Concacaf i två matcher om en plats i VM-slutspelet.

Lottning
Lottningen skedde i Nyon den 17 mars 2009. Lagen var seedade i fyra grupper. De åtta lagen i första seedningsgruppen var Danmark, England, Frankrike, Italien, Norge, Ryssland, Sverige och Ukraina.

Gruppspel

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Grupp 6

Grupp 7

Grupp 8

Playoff 1

Match 1

Match 2

Segrare i dubbelmötena, och vidare till VM-slutspelet, är:

Playoff 2

Match 1

Match 2

Segrare i dubbelmötena, och vidare till Playoff 3, är:
 
  Schweiz

Playoff 3

Match 1

Match 2

Segrare i dubbelmötet, och vidare till att möta ett lag från Concacaf om en VM-plats, är:

Uefa-CONCACAF-kvalet

Match 1

Match 2

Segrare i dubbelmötet och vidare till Fotbolls-VM 2011:

Externa länkar
Tabellerna på FIFAs hemsida
Resultaten på FIFAs hemsida
Resultat för Playoff 1-3 på FIFAs hemsida

2009 i Europa
2010 i Europa
Fotbollsåret 2009
Fotbollsåret 2010
Världsmästerskapet i fotboll för damer 2011
Sipah-e-Sahaba Pakistan

Sipah-e-Sahaba Pakistan (SSP, Pakistans armé av följeslagare till Profeten) är en väpnad sunnimuslimsk grupp och tidigare politiskt parti i Pakistan, bildad i början av 1980-talet av maulana Haq Nawaz Jhangvi.

SSP ställde tidigare upp i politiska val och ingick 1993 i delstatsregeringen i Punjab. 1996 hoppade Riaz Basra och hans anhängare av SSP och bildade Lashkar-e-Jhangvi (LeJ).

SSP förbjöds 2002 av kuppgeneralen Pervez Musharraf men legaliserades åter sedan en demokratisk regering tillträtt. I november 2003 förbjöds organisationen åter efter anklagelser om kopplingar till terrordåd, framför allt riktade mot landets shiamuslimska minoritet.

SSP ska även ha organiserat upploppen i Gojra 2009, i vilka kristna personer dödades. 65 personer arresterades för sin inblandning i våldsdåden, däribland SSP-ledaren Qari Abdul Khaliq Kashmiri.

Källor 
Engelska Wikipedia, oktober 2009

Islamistiska organisationer