kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Susan Cabot

Susan Cabot (eg. Harriet Shapiro), född 9 juli 1927 i Boston, Massachusetts, död 10 december 1986 i Encino, Kalifornien, var en amerikansk skådespelare. 

Efter en del erfarenhet i teaterensembler och TV, medverkade Cabot i flera Hollywoodfilmer under 1950-talet, ofta i exotiska roller. Hon arbetade ursprungligen för Columbia Pictures men skrev sedan exklusivt kontrakt för Universal. Missnöjd med sina roller avslutade Cabot sitt kontrakt och återvände till teatern i New York. Cabot lockades dock tillbaka till Hollywood för ytterligare några filmer i slutet av 1950-talet. Till Cabots mest kända filmer hör Ligan (1951), Ride Clear of Diablo (1954), Machine-Gun Kelly (1958) och The Wasp Woman (1960), varav den sistnämnda blev hennes sista film.

I slutet på 1950-talet hade Cabot en i skvallerpressen mycket omskriven romans med kung Hussein av Jordanien.

Susan Cabot var gift två gånger och mor till en son, född 1964, som diagnostiserades med dvärgväxt. Hon dödades i sömnen i sitt hem av sin son, som dömdes för dråp.

Externa länkar 
 Susan Cabot

Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Personer som blivit mördade i USA
Kvinnor
Födda 1927
Avlidna 1986
Mördade skådespelare
Pseudonymer
Gefle Dagblad

Gefle Dagblad (GD) är en liberal dagstidning i Gävle och Sandviken, grundad 1895. Tidningen ägs av Bonnierkoncernen och ingår i affärsområdet Bonnier News Local.

Sommaren 2015 publicerade Gefle Dagblad en serie artiklar som beskrev kopplingar mellan Gävle moské, radikal islamism och Islamiska Staten.  Två av moskéns församlingsmedlemmar polisanmälde GD för förtal dels av församlingens imam samt förtal av en ungdomsledare i församlingen, men Justitiekanslern valde att inte väcka åtal då han inte ansåg att tidningen uttryckt sig tillräckligt allvarligt.

I september 2015 bombhotades redaktionen av en kvinna som krävde att en artikel om imamen Abo Raad skulle avpubliceras, men polisen hittade ingen bomb i tidningens lokaler.

Ledning
Chefredaktörer/ansvariga utgivare:
 1896–1919: Karl Magnus Lindh
 1919–1951: Jonas Modén
 1951–1968: Erik Brandt (1904–1977)
 1968–1988: Per Hilding (1923–2014)
 1988–2004: Robert Rosén (född 1944)
 2006–2011: Christina Delby Vad-Schütt (född 1945)
 2011–2014: Maria Brander
 2014–2018: Anna Gullberg (född 1970)
 23 april 2018 meddelades att Anders Ingvarsson (född 1975) blir tillförordnad chefredaktör. Han har samma funktion på Mittmedias tidningar i Hälsingland.
 2019–: Katarina Ekspong

Fram till 1951 var chefredaktören även vd i Gefle Dagblads AB. Modén kvarstod som vd några år efter att han avgått som chefredaktör, därefter har vd varit:
Nils Kindenberg, 1953–1978
Anders Bjurstedt, 1978–1981
Kjell Sundin, 1981–1990
Jan Cahling, 1990–2003
2003–2013 gavs Gefle Dagblad och Arbetarbladet ut av det gemensamma bolaget GävleTidningar AB, vars verkställde direktörer var:
Jan Cahling, 2003–2004
Lena Munkhammar, 2004–2008
Pär Fagerström, 2008–2010
Tomas Grönberg, 2010–2013

Referenser

Externa länkar
Gefle Dagblads webbplats

Dagstidningar startade 1895
Företag i Gävle
Svenska dagstidningar
Svenskspråkiga dagstidningar
Anna Fleming

Anna Fleming, född 1682, död 1737, var en svensk hovfunktionär. Hon var hovfröken och förtrogen till Ulrika Eleonora.

Biografi
Hon var dotter till Claes Fleming och Anna Cruus. Hon var det enda överlevande barnet till sina föräldrar och förlorade sin far vid tre års ålder och blev föräldralös då hennes mor avled när hon var nio eller tio år gammal 1692. Hon blev därefter kungaparets fosterdotter och uppfostrades vid hovet som lekkamrat till kungabarnen. Hon kom särskilt nära Ulrika Eleonora och har blivit känd som en av dennas nära förtrogna vänner utöver Emerentia von Düben och Hedvig Mörner: Ulrika Eleonora kallade henne för "min goda ancus". Formellt sett hade hon tjänsten som hovfröken hos Ulrika Eleonora under trettio års tid, ända fram till sitt giftermål. Hon gifte sig 1723 med Hugo Johan Hamilton (1668–1748). Ulrika Eleonora utnämnde därefter hennes make till marskalk och hennes styvson till kammarherre.

Referenser

Svenska hovfröknar
Gunstlingar vid svenska hov
Födda 1682
Avlidna 1737
Kvinnor
Ulrika Eleonoras hovstat
Anna
Fornåsa kyrka

Fornåsa kyrka är en kyrkobyggnad i Fornåsa i Linköpings stift. Den är församlingskyrka i Fornåsa församling.

Kyrkobyggnaden
Under 1100-talet uppfördes en stenkyrka i romansk stil. Någon gång på 1200-talet eller 1300-talet förlängdes kyrkans långhus. På 1400-talet slogs takvalven. Åren 1900-1901 byggdes kyrktornet som ersatte en klockstapel som stod öster om kyrkan.

Orgel
År 1756 byggde Gustaf Lagergren, Östra Husby en orgel med 7 stämmor.
År 1879 byggde Carl Elfström, Ljungby en orgel med 5 stämmor. Den flyttades senare till Betelkyrkan, Forshaga.
År 1956 byggde Olof Hammarberg, Göteborg en mekanisk orgel med ny fasad.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar
 

Kyrkobyggnader i Linköpings stift
Kyrkobyggnader i Motala kommun
Kyrkobyggnader invigda under 1100-talet
Medeltida kyrkobyggnader i Sverige
Tölö, Kungsbacka

Tölö är en stadsdel i Kungsbacka och var tidigare kyrkbyn i Tölö socken.

I Tölö finns Tölö kyrka och villakvarter.

Näringsliv
Kungsbacka Tryckeri AB, 150
Fortum, eldistribution, 150
A-hus och Annebergssågen, husproduktion, 125
Skanska Sverige AB, byggproduktion, 110
Hemköp, livsmedelsdetaljist, 100
ICA Kvantum, livsmedelsdetaljist, 90
Danaher Särö AB, tillverkning av robottruckar, 90
Lab-Gruppen, tillverkning av elektronikprodukter, 70

Bergsala AB med säte i Kungsbacka är sedan 1981 agent för Nintendo i Norden och de baltiska staterna. De har sedan dess försett 85 % av de svenska hemmen med ett eller flera spel från japanska Nintendo.

Externa länkar 

Stadsdelar i Kungsbacka
Robert I av Parma

Robert I av Parma, född 9 juli 1848, död 16 november 1907; var regerande hertig av Parma och Piacenza 1854–1859. Han var son till Karl III av Parma och Louise av Berry som var barnbarn till kung Karl X av Frankrike.

Biografi
Efter mordet på fadern 1854 blev han landets siste "regerande" hertig under sin mors förmyndarskap. Vid införlivandet med Italien 1860 fördrevs familjen och bosatte sig (mestadels) i Österrike. Robert var då tolv år. Han kom senare att ärva egendomarna Schwarzau am Steinfeld nära Wien, Villa Pianore i nordvästra Italien och Chambord i Frankrike, där man också tidvis bodde.

Familj

Han gifte sig två gånger, 1869 med Maria Pia av Bägge Sicilierna (1849–1882) (dotter till Ferdinand II av Bägge Sicilierna) och 1884 med Maria Antonia av Braganza (1862–1959, dotter till Mikael I av Portugal).

I sina två äktenskap blev han far till sammanlagt 24 barn.

Mindre än fyra månader efter hertig Roberts död 1907 förklarade en österrikisk domstol på uppdrag av hans änka, hertiginnan Maria Antonia, sex av barnen i hans första äktenskap omyndiga (de hade inlärningssvårigheter).

Barn i första äktenskapet 
Marie Louise av Bourbon-Parma (1870–1899) gift med Ferdinand I av Bulgarien
Ferdinando (5 mars 1871–14 april 1871)
Luisa Maria (1872–1943)
Enrico av Bourbon-Parma (1873–1939) handikappad, ogift
Maria Immacolata (1874–1914)
Giuseppe av Bourbon-Parma (1875–1950) handikappad, ogift
Maria Teresa (1876–1959)
Maria Pia (1877–1915)
Beatrice (1879–1946) gift med Pietro Lucchesi-Palli
Elias av Bourbon-Parma (1880–1959) gift med Maria Anna av Österrike (1882-1940)
Maria Anastasia (25 augusti 1881–7 september 1881)
Dödfött barn; Augusto eller Augusta (22 september 1882) vid denna förlossning dog Maria Pia

Barn i andra äktenskapet 
Maria della Neve Adelaide (1885–1959)
Sixtus av Bourbon-Parma (1886–1934) gift med Hedwige de la Rochefoucauld
Xavier av Bourbon-Parma (1889–1977) gift med Madeleine de Bourbon-Busset
Francesca (1890–1959) benediktinernunna i Solesmes
Zita av Bourbon-Parma (1892–1989) gift med Karl I av Österrike
Felix av Bourbon-Parma (1893–1970) gift med Charlotte, storhertiginna av Luxemburg
René av Bourbon-Parma (1894–1962) gift med Margrethe av Danmark
Maria Antonia (1895–1977) benediktinernunna i Solesmes
Isabella (1898–1984) ogift
Louis av Bourbon-Parma (1899–1967) gift med Maria av Italien
Henrietta (1903–1987) ogift, döv
Gaetano (1905–1958) gift med Margarete av Thurn und Taxis

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1848
Avlidna 1907
Parmas regenter
Huset Bourbon-Parma
Män
Kulturåret 1836



Händelser
 19 mars – Aubers opera Den stumma från Portici har Sverigepremiär på Kungliga Teatern i Stockholm och ges sjutton gånger för fullsatt hus.
 24 augusti – Spelåret 1836/37 inleds på Kungliga teatern i Stockholm med "Tartuffe" och "Sen er i spegeln".
okänt datum – Beslut tas att bygga nytt teaterhus för Åbo Svenska Teater.

Priser och utmärkelser
Kungliga priset – Anders Magnus Strinnholm

Nya verk
 Illusionerna av Sophie von Knorring
 La Esmeralda av Victor Hugo (libretto från en opera skriven av Victor Hugo själv)
 Kaptenens dotter av Aleksandr Pusjkin
 Näsan av Nikolaj Gogol
 Första delen i den litterära följetongen Pickwickklubben (1836–1837) av Charles Dickens
Torkel Knutsson, pjäs av Bernhard von Beskow (uppförd först 1862)
 Waldemar Klein av Emilie Flygare-Carlén

Födda
8 januari – Lawrence Alma-Tadema (död 1912), brittisk målare.
5 februari – Frithiof Kjellberg (död 1885), svensk skulptör.
21 februari – Léo Delibes (död 1891), fransk tonsättare.
22 februari – Mitrofan Belajev (död 1904), rysk musikförläggare och musikfrämjare.
21 mars – Bertha Tammelin (död 1915), svensk skådespelare, operasångare och tonsättare.
27 april – Eugen Felix (död 1906), österrikisk målare.
31 maj – Jules Chéret (död 1932), fransk målare och grafiker.
29 juni – Erika Amalia Paulson (död 1921), svensk ballerina.
19 september – Fredrika Stenhammar (död 1880), svensk sopran.
6 oktober – Albert Theodor Gellerstedt (död 1914), svensk arkitekt, poet och konstnär, ledamot av Svenska Akademien.
15 oktober – James Tissot (död 1902), fransk målare och illustratör.
18 november – W.S. Gilbert (död 1911), brittisk operettlibrettist.
23 november – Nina von Engeström (död 1908), svensk textilkonstnär.
13 december – Franz von Lenbach (död 1904), tysk målare.

Avlidna
8 februari – Franziska Stading (född 1763), tysk-svensk operasångare.
6 mars – Henriette Löfman (född 1784), svensk tonsättare.
20 april – Robert Seymour (född 1798 eller 1800), illustratör, känd bland annat för att ha illustrerat delar av Pickwickklubben av Charles Dickens.
7 maj – Norbert Burgmüller (född 1810), tysk tonsättare.
28 maj – Anton Reicha (född 1770), österrikisk musikteoretiker och tonsättare.
26 juni – Claude Joseph Rouget de Lisle (född 1760), fransk ingenjörsofficer, författare och kompositör, skrev den franska nationalsången (”Marseljäsen”).
12 september – Christian Dietrich Grabbe (född 1801), tysk dramatiker.
23 september – Maria Malibran (född 1808), spansk mezzosopran.
26 december – Hans Georg Nägeli (född 1773), schweizisk tonsättare och musikförläggare.
29 december – Johann Baptist Schenk (född 1753), österrikisk tonsättare.

Källor
Brudparsuppvaktning

Brudparsuppvaktning är en mer folklig uppvaktning som sker till brudparet i anslutning till bröllopet antingen kort före bröllopet eller i anslutning till bröllopsfesten.  

Dessa uppvaktningar skiljer sig från trakt till trakt och över tiden och präglas av en lokal tradition.

Brudparsuppvaktningar i Sverige

Före bröllopet

Kryckeståt kallas en lokal tradition från södra Dalarna, norra Västmanland och Gästrikland. Byns ungdomar samlas på en bestämd plats uppklädda i gammeldags kläder, höga hattar, långa klänningar, väst och skjorta, sjaletter mm. vissa personer får ett heders-uppdrag att vara präst och prästfru, landsfiskal, barnmorska vilka ska hålla tal till det blivande brudparet. Talen ska handla om de två som tänker gifta sig, det kommande äktenskapet och kanske främst förutsättningen för tillökning i den kommande familjen. I versform kan de olika talen bli mycket tillspetsade och roliga till åhörarnas förtjusning med skratt och fniss. I processionen kommer först två förridare på häst – en man och en kvinna – därefter häst med en tall (krycka) dragen på kärra/vagn, denna tall är av en speciell sort, vilket innebär att tallen ska vara delad i toppen, två långa toppar,  – en klyka. På kryckan sitter spelemän, (fioler och dragspel), och spelar hela tiden fram till brudens hem. Efter ”kryckan” åker prästen och prästfrun med häst och trilla, därefter kommer många hästdragna vagnar med barnmorskan, landsfiskalen samt byns allmoge i alla åldrar. När brudens hem kan ses på avstånd skickas förridarna fram för att höra efter om uppvaktningen är välkommen. Erhålles ett ja så hissas flaggan med hälsning, välkommen till oss. Det blivande brudparet står på förstukvisten och tar emot uppvaktningen. Prästen håller tal om livets väg till det blivande brudparet, Psalmer sjungs och kryckan överlämnas med uppmaning att av den överlämnade gåvan tillverka någon möbel till bosättningen, exempelvis en vagga. Barnmorskan berättar om livet i ett äktenskap och lämnar upplysning om sin roll i samhället. Landsfiskalen håller ett förmanande tal om lag och ordning. Presenter överlämnas och sedan blir det stor fest i det gröna med efterföljande logdans till musik av spelemännen.

Efter bröllopsfesten
Brudparet ut är en sed där traktens ungdomar samlas utanför lokalen där bröllopsfesten hålls och ropar Brudparet ut! ihärdigt och högt tills brudparet visar sig och då möts av jubel. Några lokala namn för "brudparet ut" är brudkoxning (Västerbotten), brudvisning (Halland) och brudskådning (Gotland).

Se även
Kryckeståt
Svensexa
Möhippa

Bröllop
Kulturåret 1835



Händelser 
 7 mars – Teatercensur införs i Sverige. Den upphävdes 28 december 1872.
 24 augusti – Spelåret 1835/36 inleds på Kungliga teatern i Stockholm med Smekmånaden och Nya garnison för utsålda hus.
26 september – Operan Lucia di Lammermoor av Gaetano Donizetti har urpremiär på Teatro San Carlo i Neapel.

Nya verk 
 Angelo, tyran de padoue (sv. Angelo 1836) av Victor Hugo 
 Arabesker (noveller med bland annat Nevskij prospekt och En dåres anteckningar) av Nikolaj Gogol
 Les Chants du crépuscule av Victor Hugo 
 Mirgorod (noveller) av Nikolaj Gogol
 Taras Bulba av Nikolaj Gogol
 Hesperiderna av Karl August Nicander
 Vännerna av Sophie von Knorring

Födda 
 19 januari – Ludvig Michael Runeberg (död 1902), filosofie magister, lärare och kaméskärare
 6 mars – Sofie Ribbing (död 1894), svensk konstnär.
 10 juli – Henryk Wieniawski (död 1880), polsk tonsättare och violinist.
 16 juli – Carl August Tholander (död 1910), svensk konstnär.
 27 juli – Giosuè Carducci (död 1907), italiensk poet, nobelpristagare i litteratur 1906.
 18 augusti – Telemaco Signorini (död 1901), italiensk målare. 
 11 september – Per Daniel Holm (död 1903), svensk målare.
 13 september – Gustaf Rydberg (död 1933), svensk nationalromantisk konstnär.
 9 oktober – Camille Saint-Saëns (död 1921), fransk tonsättare och pianist.
 30 november – Samuel Langhorne Clemens (död 1910), amerikansk författare.
 4 december – Samuel Butler (död 1902), brittisk författare.
 30 december – John Börjeson (död 1910), svensk skulptör.
 okänt datum – Christina von Post (död 1917), svensk målare.

Avlidna 
 14 januari – Henry Mackenzie (född 1745), skotsk författare.

Källor
Lars Diedricson

Lars ”Dille” Diedricson, egentligen Didriksson, född 12 augusti 1961, död 6 mars 2017 i Sävedalens distrikt i Partille, var en svensk låtskrivare. Han arbetade med eget produktionsbolag tillsammans med musikern, tillika svågern, Martin Hedström. Första bandet ut därifrån är Varbergstjejerna Face-84. Diedricson var även lärare vid Katedralskolan i Skaras specialutformade program "Music & Production".

Diedricson började skriva musik 1976. Tre år senare tog karriären fart med bandet Snowstorm som fick en stor hit med låten Sommarnatt. Han var medlem i Snowstorm mellan 1976 och 1980 samt 1983–1986. 2016 firade Snowstorm 40 år och hade två jubileumskonserter där Dille samt andra tidigare medlemmar deltog. 

Han var sångare i hårdrocksgruppen Don Patrol som gav ut två album, Don Patrol 1990 och A Wire, a Deal and the Devil 1992.

Melodifestivalen 
I egenskap av kompositör fick han med bidrag i Melodifestivalen ett antal gånger. Största tävlingsframgången i sammanhanget nåddes 1999 när hans, Gert Lengstrands och Marcos Ubedas Tusen och en natt ("Take Me to Your Heaven") vann Eurovision Song Contest i Israel.

Låtar, samt deras placeringar, som Lars ”Dille” Diedricson varit med att skriva till Melodifestivalen:
 1999 - Tusen och en natt, Charlotte Nilsson - första plats
 2001 - Allt som jag ser, Barbados - andra plats
 2002 - No hay nada más, Javiera - sjätte plats
 2004 - Som stormen, Sara Löfgren - sjunde plats
 2004 - Älvorna, Sarek - utan placering
 2005 - Ready For Me?, Rickard Engfors & Katarina Fallholm - utan placering 
 2006 - Jag ljuger så bra, Linda Bengtzing - sjunde plats
 2008 - Alla gamla X, Face-84 - utan placering
 2009 - Jag tror på oss, Scotts - utan placering
 2010 - I Did It For Love, Jessica Andersson - åttonde plats
 2011 - Vaken i en dröm, Elisabeth Andreassen
 2012 - Don't Let Me Down, Lotta Engberg och Christer Sjögren

Referenser 

Svenska låtskrivare
Män
Födda 1961
Avlidna 2017
Svenska musiker under 1900-talet
Svenska musiker under 2000-talet
Bo Johansson

Bo Johansson eller Bosse Johansson kan syfta på:

 Bo Johansson (1925–2017), svensk författare
 Bo Johansson (Jagler) (född 1941), svensk fotbollsspelare
 Bo Johansson (född 1942), svensk långdistanslöpare
 Bo Johansson (född 1942), svensk fotbollstränare och tidigare fotbollsspelare
 Bo Johansson (1943–2016), svensk musikpedagog och körledare
 Bo Johansson (född 1945), svensk tyngdlyftare
 Bo Johansson (född 1962), svensk finansman, känd som sponsor av basket- och ishockeyklubbar
 Bo Johansson (född 1965), svensk bankman och fotbollsledare
 Bo Johansson, socialdemokratisk politiker, kommunstyrelsens ordförande i Järfälla kommun efter valet 1994 och kommunfullmäktiges ordförande efter valet 2002
Finalen av världsmästerskapet i fotboll 2006

Finalen av världsmästerskapet i fotboll 2006 spelades den 9 juli 2006 på Olympiastadion i Berlin för att kora en turneringssegrare. Italien besegrade Frankrike med 5–3 efter straffsparksläggning efter en match i vilken det stod 1–1 efter ordinarie tid och förlängning. Italien blev därmed världsmästare för fjärde gången. Frankrikes Zinedine Zidane blev utvisad i sin sista match i karriären efter att ha skallat Italiens Marco Materazzi i bröstet efter en verbal dispyt, där Materazzi grovt förolämpat Zidanes syster.

Vägen till finalen
Resultaten står i favör till respektive nation.

Öppningen 
Före matchen framträdde de internationella stjärnorna Shakira och Wyclef Jean med en version på låten Hips Don't Lie kallad The Bamboo Version.

Matchen

Statistik

Källor

Externa länkar 

Final
Sportevenemang i Berlin
Relationer mellan Frankrike och Italien
Instrumentell transkommunikation

Instrumentell transkommunikation (ITK) kallas en typ av pseudovetenskap som går ut på att med hjälp av radio, dator, tv och annan elektronisk utrustning få kontakt med väsen från andra dimensioner, i en (åtminstone till synes) övernaturlig mening.

Ursprung 
ITK härstammar från EVP (Electronic voice phenomenon, elektroniskt röstfenomen) som tysk-svensken Friedrich Jürgenson (1903–1987) påstod sig upptäcka av en slump när han i juni 1959 var ute med sin bandspelare för att spela in fågelsång. Vid uppspelning av bandet fann han inte bara fågelsång, utan även en mycket svag norsktalande röst som talade om "fåglar på natten". Jürgenson trodde först att det rörde sig om en radioutsändning som av misstag fångats upp av hans inspelningsapparatur, men någon radiostation lär inte ha funnits i området. Jürgenson intresserade sig för fenomenet och lyckades under åren som följde göra tusentals inspelningar som han hävdade hade ett utomdimensionellt ursprung. Han skrev även en bok om sina iakttagelser.

Jürgensons experiment gav gensvar i hela världen och många intresserade, bland dem Konstantin Raudive (1909-1974), tog över och vidareutvecklade Jürgensons idéer i takt med de tekniska framstegen. Raudive påstås t.o.m. ha fortsatt att förse intresserade med information även efter sin död, då från "andra sidan".

Jürgenson hade även många svenska efterträdare, däribland Lizzie Werneroth och Ebbe Johansson, som än i dag spelar in röster.
Filmklipp med just Lizzie och Ebbe finns tillgängliga på Internet (https://www.youtube.com/watch?v=RnukY0kVvZg).

Mål 
En stor del av entusiasternas ansträngningar går åt till att försöka etablera kontakt med avlidna människor och därmed, indirekt, även till att fastställa existensen av ett liv efter döden. Området är kontroversiellt och de resultat som hittills presterats har mötts av skepsis och anklagelser om fusk.

Debatt 
Under åren har många inspelningar gjorts av vad som angetts vara röster och bilder från andra dimensioner, men några övertygande bevis har varit svåra att åstadkomma. De vanligaste och mest troliga förklaringarna är att mottagna ljud och bilder antingen är rena falsarier, kommer från radio-/TV-sändningar som av misstag fångats upp eller att de är vanligt slumpmässigt brus som misstolkats som ord, uttryck och bilder. Bland de mer svårkontrollerade förslagen finns att fenomenen skapas av inspelaren själv genom omedveten psykisk påverkan av inspelningsmediet eller att de faktiskt har ett utomdimensionellt ursprung.

Externa länkar
 Svenska Nätverket för Instrumentell Transkommunikation

Paranormalt
Pseudovetenskap
Oxgroda

Oxgroda (Rana catesbeiana), en amerikansk, vattenlevande art.

Taxonomi 
Artens taxonomi är omstridd. Medan vissa auktoriteter räknar den till släktet Lithobates och kallar den Lithobates catesbeianus, vill andra behålla det gamla namnet Rana catesbeiana.

Beskrivning 
Arten är en mycket stor groda, kroppslängden är upp till 20 cm. Den har vanligen en grön till brun ryggsida med mörkare bruna till mer eller mindre svarta fläckar. Buksidan är gulaktig till rent vit. Huvud och mun är breda. Trumhinnan är mycket stor; hos honan är den lika stor som ögat, hos hanen har den dubbla ögats diameter.

Ekologi 
Oxgrodan lever framför allt i vatten, även om den övervintrar på land. Den är mycket glupsk och äter allt som den kan få i sig. Framförallt tar den andra svanslösa groddjur, men också snokar, spindlar, skorpioner, andungar och andra fågelungar. En oxgroda kan lätt utrota hela beståndet av andra groddjur i den vattensamling där den lever.

Den har fått sitt svenska namn av sitt brölande läte, som kan höras på minst 2 kilometers håll.

Utbredning
Oxgrodan är ursprungligen en nordamerikansk art, med utbredning från södra Kanada (Nova Scotia, New Brunswick, södra Québec, över östra USA (med undantag för södra Florida) till norra Mexiko. I Amerika har den också införts till bland annat Kuba, Puerto Rico, Venezuela, Colombia, Ecuador, Brasilien och åtminstone två lokaler i Peru. Införsel har också skett till Asien (isolerade förekomster i Sydostasien, Kina och Japan) samt till Europa (framför allt till Podalen i Italien omkring 1940, men också till bland annat Belgien, Nederländerna, Frankrike, Grekland, Spanien, Tyskland och Storbritannien). Införsel har främst skett på grund av de ätliga låren (alla Rana-arter är ätliga). Den har även uppträtt sporadiskt i Danmark, illegalt spridd via plantskolor som saluför inomhus-odlade yngel (de vuxna grodorna kan inte fortplanta sig i det fria, eftersom de unga ynglen inte klarar vintern så långt norrut). 
 
EU tillåter i princip att grodlår säljs från alla Rana-arter, men har gjort ett undantag för oxgrodan. Det är numera inte tillåtet att införa den till EU på grund av den stora skada den vållar lokala grodpopulationer. På grund av sin storlek och glupskhet betraktas den som en fara för den lokala faunan.

Källor

Bokkälla

Referenser

Externa länkar

Äkta grodor
Groddjur i nearktiska regionen