Symboler i notskrift

Denna sida är avsedd som en grafisk sammanställning över de symboler och tecken som används i modern, västerländsk notskrift. 
 För en mer uttömmande genomgång av modern notskrift, se notskrift.
 För en sammanställning över äldre och på annat sätt alternativa sätt att nedteckna musik, se musiknotation.

Rader och taktstreck

Not- och pausvärden 
Observera att noter och pauser inte har något absolut längdvärde, utan ett taktvärde som är relativt till pulsen. Pulsens taktvärde definieras av taktarten.

Som synes beror notens eller pausens rytmvärde av saker som fyllningsfärg och antalet flaggor. De stjärnmärka (*) noterna longa och brevis är idag ovanliga, och används främst i nyteckningar av äldre musik. Noter med mindre värde än sextondelar är också ovanligt, och används bara vid behov.

Klaver 
Klaver utgör en referens för vilka toner de notlinjerna representerar.

Klaver (utom neutral klav) kan också modifieras av ett oktavnummer. Att skriva "8" eller "16" ovanför en klav höjer dess tonvärde en eller två oktaver respektive. Skriver man siffrorna under klaven kan den på samma sätt sänkas en eller två oktaver. 

I sångnoter klingar en g-klav för mansröster alltid en oktav lägre. Ibland förtydligas detta genom att siffran åtta skrivs ut under, men klaven klingar fortfarande bara en oktav lägre.

Förtecken 
Förtecken kan skrivas på början av en notrad för att definiera tonart och gäller då alla toner på raden. De kan också skrivas direkt framför en ton, och gäller då den tonen, samt alla efterföljande toner i takten.

Taktarter 
Taktart skrivs som ett vanligt bråk i början på varje stycke eller taktändring. Den övre siffran anger antalet slag per takt, och den under slagens taktvärde.

Det finns också två alternativa sätt att skriva taktart:

Dynamik 
Dynamik är förhållandet mellan olika grader av ljudstyrka i ett musikstycke. Den genomsnittsliga ljudstyrkan i en musikalisk passage brukar markeras med förkortningar. Dessa skrivs i fet kursiv stil, så här:

Gradvisa volymändringar kan skrivas med:

Dessa angivelser är långt ifrån absoluta, utan påverkas tvärtom i hög grad av saker som tempo, akustiska förhållanden och musikerns egna preferenser. Ljudstyrkan påverkas också av balanskonventioner, som att en melodi alltid spelas starkare än sitt ackompanjemang.

Mer specifika styrkeangivelser är:
 , fortepiano, en snabb följd av starkt och sedan svagt.
 , forzato, en kraftigare och något långsammare styrkeökning och minskning.
 , rinforzato, en plötslig övergång från svagt till starkt.
 , sforzando, en mycket starkt betoning på den närmaste tonen (övriga toner blir något svagare, till från med en accent).
Dessa påverkar alltså balansen mellan tonerna i en fras, och gränsar därför mot fraseringen.

Frasering 
Frasering är principen att dela upp ett musikflöde med i punkter av tillfällig avspänning, vilket också hjälper lyssnaren att känna en struktur i vad som hörs. Den står på så sätt i ett motsattförhållande mot rytmen. Frasering antecknas främst på två sätt, dels med hjälp av olika former av bågar, och dels med exakta angivelser på specifika toner, ofta i slutet av en båge. Frasering har också något olika noteringssätt för olika typer av instrument.

 Inom sång är fraseringen främst styrd av metern i texten, men påverkas förstås av andningen.
 För blåsinstrument (utom säckpipor) är all frasering inriktad på andningen.
 Stråkinstrument har möjlighet att spela mycket mer varierad frasering än andra typer av instrument, och har därför ett mer detaljerat fraseringssystem.
 Klaverinstrument, knäppinstrument och liknande har inget behov av andning, men kan inte heller spela särskilt varierad frasering.
 Slagverk har så spetsigt ljud att det inte finns någon frasering.

Grundläggande tecken 

Bågar används också för att markera fraser, och kallas då ligaturer eller frasbågar. Det kan vara svårt att skilja på en frasbåge och en legatobåge, men frasbågen är i regel längre, och spänner över flera takter. Legatobågen kan också förväxlas med en överbindning. En sådan "bindebåge" används för att summera notvärden och resultera i en enda lång ton (ex. två helnoter ihopbundna med en bindebåge resulterar alltså i en 8 slag lång ton, eftersom 4 + 4 = 8). Skillnaden mellan legatobågar och bindebågar är således att medan det är tillåtet att stöta toner som är påverkade av legatobågar, är det inte tillåtet att göra det när det rör sig om toner som är ihopbundna med bindebågar. Bindebågs-toner ska resultera i en enda lång ton, och legatobågar ska resultera i ett mjukt flöde av toner.

Ett tenuto- och stacattotecken skrivna ovanför varandra betecknar portato, toner som spelas avgränsat men inte kort och spetsigt.

Andningstecken 
Inom sång- och träblåsnoter används vanligen frasbågar för att markera andningen, men man kan också infoga 
kommatecken  eller cesur.

Stråktecken

Da capo med mera

Se även 
 Musikteori
 Lista över musiktermer
 Notskrift
 Musiknotation

Externa länkar 
 The Sound Exchange
 Dolmetsch Online:
 Music theory & history
 Dictionary of musical symbols

Notskrift