kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Skalunda kyrka

Skalunda kyrka en kyrkobyggnad som sedan 2002 tillhör Sunnersbergs församling (tidigare Skalunda församling) i Skara stift. Den ligger i kyrkbyn Skalunda i Lidköpings kommun.

Kyrkans historia 
Kyrkan ligger knappt tio kilometer nordväst om Lidköping i ett fornlämningstätt område nära Hindens rev på Kålland. Den är uppförd på 1100-talet. Den tornlösa romanska kyrkan är uppförd av finhuggna sandstenskvadrar och bestod ursprungligen av ett rektangulärt långhus med en port åt väster, den så kallade Dalbodörren. Detta som ett minne från den tid då dalslänningarna hade Skalunda kyrka som församlingskyrka. Kyrkan är möjligen en missionskyrka, byggd av engelska eller norska missionärer. Hur det ursprungliga koret såg ut, vet man inte då det ersattes av ett nytt med rakt korslut redan under medeltiden. Vapenhus och sakristia tillkom troligen samtidigt med att valv slogs på 1400-talet. I slutet av 1800-talet togs valven ner och ersattes med trätak. 

Två runstenar är uppställda på kyrkogården. De har tidigare legat i kyrkgolvet.

Kalkmålningar 
Troligen målades kalkmålningar i kyrkan samtidigt som valvet slogs på 1400-talet. Dessa antas ha gjorts av Nils Håkansson från Vadstena, som tillhörde Vittskövlegruppen, under andra halvan av århundradet. Målningarna finns inte kvar, men de skall ha observerats av Johan Hadorph, riksantikvarie, under en Västgötaexpedition på 1670-talet. Han skall även ha sett en inskription vid målningarna där det stod "Nicolai Haquini pictoris de Wastenis anno MCDLXVI" (år 1445).

Klockstapel och klockor
Klockstapeln uppfördes 1772 och däri hänger två kyrkklockor från medeltiden.
Storklockan är gjuten 1533 och har en latinsk inskrift som i översättning med upplösta förkortningar lyder: Herrens år 1533 göts denna klocka till ära åt Jesus Kristus och helgonen Laurentius och Sigfrid. Amen.
Lillklockan är av en tidig 1200-talstyp och saknar inskrifter.

Inventarier
 Dopfunten av trä är tillverkad på 1930-talet av Gustaf Berg i Rackeby. En dopfunt från tidig medeltid, förmodligen jämngammal med kyrkan, såldes till Statens historiska museum på 1870-talet.

Orgel
Orgeln på läktaren i väster är tillverkad 1956 av Nordfors & Co. Den ljudande fasaden härstammar emellertid från 1913 års orgel, byggd av samma firma. Instrumentet har fem stämmor fördelade på manual och pedal.

Omgivningen 
Cirka 250 meter nordväst om kyrkan ligger Västsveriges största gravhög - Skalundahögen. Medan den något mindre högen, Kung Skjolms hög, ligger ungefär 400 meter åt sydöst från kyrkan. Skalunda ligger vid den ändmorän som cirka 8 kilometer västerut bildar Hindens rev.

Bilder

Referenser

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 
Om Skalunda på Bengans Historiasidor
Historiska museet: 

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Lidköpings kommun
Sven Landberg

Sven  Axel Richard Landberg, född 6 december 1888 i Johannes församling, Stockholm, död 11 april 1962 i Kungsholms församling, Stockholm
, var en svensk gymnast.

Han blev olympisk guldmedaljör 1908 och 1912.

Sven Landberg är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 SOK Sven Landberg
 Landberg, Sven Axel R. på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska gymnaster
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande i gymnastik vid olympiska sommarspelen 1912
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1908
Olympiska guldmedaljörer 1912
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1888
Avlidna 1962
Män
Svenska idrottare under 1900-talet
Soundtrack to the Apocalypse

Soundtrack to the Apocalypse är en samlingsbox av det amerikanska thrash metalbandet Slayer. Boxen släpptes den 25 november 2003 genom American Recordings och innehåller fyra CD och DVD-skivor med musik från tidigare album, outgivet material och livefilmer.

Låtlista 

Amerikanska samlingsboxalbum
Album producerade av Rick Rubin
Samlingsalbum 2003
Album av Slayer
Slaget om Marianerna och Palau

Slaget om Marianerna och Palau, även känt som Operation Forager, var en offensiv som inleddes av amerikanska styrkor mot japanska styrkor i Marianerna och Palau i Stilla havet mellan juni och november 1944 under stillahavskriget. Den amerikanska offensiven, under övergripande befäl av Chester W. Nimitz, följde slaget om Gilbert- och Marshallöarna och var avsedd för att neutralisera japanska baser i centrala Stilla havet, understödja de allierades strävan att återta Filippinerna och ge underlag för strategiska bombningar mot Japan.

I början av offensiven genomförde styrkor ur amerikanska marinkåren och amerikanska armén understödda av amerikanska flottan, landstigningar på Saipan i juni 1944. Kejserliga japanska kombinerade flottan svarade med att samlade sig för att attackera amerikanska flottan som understödde landstigningarna. I det resulterande slaget om Filippinska sjön (den så kallade "Great Marianas Turkey Shoot") den 19-20 juni besegrades den japanska flottan med stora och oersättliga förluster av sina hangarfartygsbaserade och landbaserade flygplan. Endast ett fåtal av de 24 000 japanska försvararna på ön tillfångatogs. Ett stort antal lokala civila valde att kasta sig och sina barn från höga klippor än att tillfångatagas.

Därefter genomförde amerikanska styrkor landstigningar på Guam och Tinian i juli 1944. Efter hårda strider säkrades Saipan i juli och Guam och Tinian i augusti 1944. USA konstruerade sedan flygfält på Saipan och Tinian där B-29:or baserades för att bedriva strategiska bombningsuppdrag mot det japanska fastlandet fram till slutet av andra världskriget, inklusive de nukleära attackerna mot Hiroshima och Nagasaki.

Under tiden, för att säkra flanken för amerikanska trupper som förberedde sig för att attackera japanska styrkor i Filippinerna, landsteg amerikanska marinsoldater och armétrupper på öarna Peleliu och Angaur i Palau i september 1944. Efter tunga och intensiva strider på Peleliu säkrades ön till slut av amerikanska styrkor i november 1944.

Efter landstigningarna på Marinerna och Palau fortsatte de allierade styrkorna sitt ytterst framgångsrika fälttåg mot Japan genom att landstiga på Filippinerna i oktober 1944 och Vulkan- och Ryukyuöarna med början av januari 1945.

Se även
 Slaget vid Guam
 Slaget om Saipan
 Slaget om Tinian
 Slaget om Peleliu
 Slaget om Angaur
 West Loch-katastrofen

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

 

 Breaching the Marianas: The Battle for Saipan (Marines in World War II Commemorative Series)
 
 
 Lodge, Major O.R. USMC Historical Monograph: The Recapture of Guam, Historical Branch, United States Marine Corps, 1954.
O'Brien, Cyril J. Liberation: Marines in the Recapture of Guam,  Marines in World War II Commemorative Series, Marine Corps Historical Center, United States Marine Corps, 1994.
   USCM Historical Monograph: The Seizure of Tinian

Externa länkar

Krigsåret 1944
Nordmarianernas historia
Slag under andra världskriget
Palaus historia
Behållare

En behållare är ett större föremål avsett att helt (sluten behållare) eller delvis (öppen behållare) förvara till exempel vätskor eller gaser. De kan vara gjorda för engångsbruk eller återanvändning.

Ordet "behållare" finns belagt i svenska språket sedan 1818.

Typer av behållare 
 Flaska
 Korg
 Vas

Referenser

Externa länkar
CTC Enertech

CTC, tillsammans med Bentone, Turboflame och Osby Parca är en del av Enertech Group AB och är ett företag i Ljungby kommun. De utvecklar och tillverkar produkter för uppvärmning. Enertech Group AB är numera en del i Nibe Industrier AB.

I Enertech Group AB ingår även Bentone som tillverkar olje- bio- gasbrännare och Turboflame som tillverkar egenutvecklade pressluftsbrännare samt Osby Parca som tillverkar ångpannor och värmepannor för kraftvärme och större industrier. Enertech i Ljungby tillverkar olika typer av värmepumpar och pannor. Enertech Group AB har sammanlagt över 460 anställda.

Historik
Våren 1923 började tre tekniker i Göteborg tillverka produkter för uppvärmning. Bolagets namn blev CTC - initialerna hos grundarna Celsius-Tellander-Clarin. Produktion av värmepannor påbörjades i Ljungby år 1931. Året senare startade CTC tillverkning av varmvattenberedare och pannor för ved och koleldning. Dotterbolag bildades i Tyskland.

CTC köpte Coronaverken 1947. Coronaverken AB hade grundats 1918 i Göteborg och tillverkade sedan flera år industritvättmaskiner. År 1948 köpte de DOMUS (på den tiden utan anknytning till KF).  Efter uppköpen tillverkades industritvättmaskiner fortsatt av Coronaverken på Hisingen i Göteborg och mindre tvättmaskiner av DOMUS i Kungsbacka. Wascator blev försäljningsbolaget.

År 1952 lanserade CTC combipanna som kunde eldas med både olja och fast bränsle. Ny produktionsanläggning invigdes 1959 och forskning och utveckling flyttades från huvudkontoret i Göteborg. År 1973 köpte Electrolux affärsområdet tvättmaskiner. År 1977 invigde CTC den nya anläggningen vid Näsvägen i Ljungby. Huvudkontoret och all CTC:s produktion flyttade dit. Elpannan lanserades och 1982 lanserades frånluftsvärmepumpen.

År 1984 köptes CTC av Saab-Scania och Enertech gruppen bildades med Saab-Scanias övriga bolag inom värmebranschen. År 1985 introducerades luft-vattenvärmepumpar. År 1988 såldes CTC tillsammans med övriga Enertechbolag till Trelleborgkoncernen. År 1993 såldes företaget vidare till den engelska koncernen Wolseley. År 1998 gjordes en juridisk sammanslagning av CTC AB och Bentone AB. År 1999 lanserade CTC värmepumpar för berg, mark och sjö.

År 2001 såldes Enertechgruppen till Enertech ltd. År 2007 lanserades solvärmesystem och 2008 värmepumpar för större fastigheter. Samtidigt fortsätter man tillverka pannor för olja och fasta bränslen.

Konkurrensverket gav i januari 2017 klartecken för Nibes förvärv av huvudparten av Enertech Group.

Referenser

Noter

Svenska tillverkningsföretag
Företag i Ljungby kommun
Pregnenolon

Pregnenolon är ett prohormon som bildar första steget i steroidsyntesen till könshormoner, mineralkortikoider och glukokortikoider, en steroid av typen pregnener, ett binjurebarkshormon och nära besläktat med progesteron. 

Det bildas av kolesterol i binjurebarken och finns i de vävnader som producerar steroidhormoner, som en reaktion på bl.a. adrenokortikotropiskt hormon, follikelstimulerande hormon och luteiniserande hormon. Det bildas också i hjärnan, vilket är ett skäl till att det räknas som en neurosteroid. Det kan ombildas till progesteron och till 17-alfa-hydroxipregnenolon; det senare är en prekursor till både androgener och till östrogen.

Prognenolon är en antagonist till GABAB:s receptorer och ökar neurogenes i hippocampus. Det är ett viktigt hormon för minnet.

Källor

Ken A. Rose et al, Cyp7b, a novel brain cytochrome P450, catalyzes the synthesis of neurosteroids 7α-hydroxy dehydroepiandrosterone and 7α-hydroxy pregnenolone, PNAS May 13, 1997 vol. 94 no. 10 4925-4930 

Kortikosteroider
Steroidhormoner
Neurosteroider
Minne
Der Golem, wie er in die Welt kam

Der Golem, wie er in die Welt kam (internationell titel: The Golem) är en tysk stumfilm från 1920 som regisserades av Carl Boese och Paul Wegener.

Handling 
En judisk rabbin i Prag, Löw, skapar en gigantisk varelse av lera - en golem. Han väcker liv i varelsen för att beskydda judarna från förföljelse.

Om filmen 
Der Golem blev Fritz Felds första film. Paul Wegener, som var med och regisserade, medverkar även i filmen.

Medverkande 
 Albert Steinrück – Rabbi Löw
 Paul Wegener – Golem
 Lyda Salmonova – Miriam
 Ernst Deutsch – Löws assistent
 Lothar Müthel – Riddar Florian
 Otto Gebühr – Kejsare
 Hans Stürm – Rabbi Jehuda
 Max Kronert – Grindvakt
 Greta Schröder – En dam vid hovet
 Loni Nest – Liten flicka
 Fritz Feld – En gycklare

Externa länkar 

 

Filmer 1920
Tyska stumfilmer
Tyska skräckfilmer
Tyska fantasyfilmer
Fritz Feld

Fritz Feld, ursprungligen Fritz Feilchenfeld, född 15 oktober 1900 i Berlin i dåvarande kejsardömet Tyskland, död 18 november 1993 i Los Angeles, Kalifornien, var en tysk-amerikansk skådespelare som var aktiv både i Tyskland och i USA.

Biografi 
Sin skådespelardebut gjorde han i den tyska stumfilmen Der Golem und die Tänzerin år 1917 men det stora genombrottet fick han med filmer som Der Golem, wie er in die Welt kam och Weltbrand under början av 1920-talet. Han spelade i stort sett alltid samma slags karaktär på film.

År 1940 gifte han sig med konsertpianisten och operasångerskan Virginia Christine, som han även fick två barn med. Äktenskapet varade fram till Fritz död år 1993. Virginia dog tre år senare, år 1996.

Filmografi i urval

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Skådespelare från Berlin
Födda 1900
Avlidna 1993
Män
Anna von Hintzen

Anna von Hintzen, eller Hinske, som gift Ribbing, död i Lübeck, var en svensk (ursprungligen baltisk) adelsdam och mördare. 

Hintzen var dotter till en tyskbaltisk överste von Hintzen från Riga i Svenska Balticum. Själv stavade hon sitt namn Hinske. Hon gifte sig med en svensk adelsman, Nils Ribbing (1590-1641) som var ståthållare på Kalmar slott 1637-1638. Anna von Hintzen beskrivs som en hämndlysten arbetsgivare som praktiserade våld som hämnd på sin personal då de gjorde henne upprörd. År 1640 begick hon mord på en piga och därefter en tjänstepojke. Hon for då till Danmark för att undslippa straff. Nils Ribbing följde henne dit och avsattes i samband med detta från sitt ämbete. Paret bodde sedan i Lübeck, där maken avled 1641. Anna von Hintzen blev som änka, i ett kungligt brev från 8 februari 1648, av okända skäl och trots sina brott "adopterad till adelskap", det vill säga erkändes som medlem av adeln trots sina brott: 'Hon slog först ihjäl en tjänstegosse och sedan en tjänstepiga. Hennes adelskap erkändes det oaktat genom k. m:ts brev av den 8 febr. 1648, då hon levde änka.' Hon avled i Lübeck och begravdes i Wismar.

Hon fick sju barn och var bland annat mor till Seved Ribbing, öfverstelöjtnant vid Adelsfanan och genom sin dotter Catharina Ribbing från 1650 svärmor till drottning Kristinas gunstling Anton von Steinberg.

Källor 
 Wilhelmina Stålberg, P. G. Berg : Anteckningar om svenska qvinnor  
 Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor. 1925-36.
 Gabriel Djurklou: Lifvet i Kinds härad (1885)

Födelseår saknas
Dödsår saknas
Svenska mördare
Kvinnor
Anna
Personer under stormaktstiden
Balttyskar
Personer i Lettland under 1600-talet
Akaroidharts

Akaroidhartser innefattar ett antal hartser som fås från en del arter av den till familjen grästrädsväxter hörande Xanthorrhoea som växer i Australien. Som handelsprodukter skiljer man på två sorter:

1) Röd akaroidharts, som fås av arterna Xanthorrhoea australis och Xanthorrhoea arborea. Hartsen är brunaktig, starkt glänsande och ger vid ritsning ett orangefärgat streck. Hartsen är löslig i alkohol men inte i bensen.

2) Gul akaroidharts, som fås av Xanthorrhoea hostilis. Den är i färskt tillstånd gul eller något mörkare, men vid lagring överdras den av en mörkt rödbrun hinna. Vid ritsning erhålles ett svavelgult streck.

Båda sorterna användes till fernissa, särskilt till metallföremål. De har också använts för framställning av pikrinsyra.

Källor

Hartser
Bathygadus macrops

Bathygadus macrops är en djuphavsfisk i familjen skolästfiskar.

Utseende 
Som alla skolästfiskar är Bathygadus macrops en långsträckt fisk med kort, kilformad kropp, lång, smal stjärt utan stjärtfena men med lång bukfena och andra ryggfena (den första är kort och hög). Till skillnad från många andra skolästfiskar har den bara en rudimentär skäggtöm under hakan.  Huvudet är kraftigt med förhållandevis stora ögon. Arten blir upp till 50 cm lång.

Vanor 
Arten lever stationärt strax ovanför bottnen på djup mellan 200 och 780 m.

Ekonomisk betydelse 
Ett mindre fiske, främst som bifångst vid räkfiske, förekommer i Mexikanska golfen och Guineabukten.

Utbredning 
Bathygadus macrops finns i Västatlanten från USA:s östkust till Mexikanska golfen och Västindien, samt i Guineabukten i Östatlanten,

Referenser 

Skolästfiskar
Bathygadus
Logos nuthetetikos

Logos nuthetetikos (sv. visdomsord), bysantinsk skriftkälla, troligen nedtecknad under 1070-talet. I denna finns bland annat värdefulla upplysningar avseende det kejserliga bysantinska väringagardet, vilket från början bestod av vikingar.

Referenser 

Bysantinska riket under 1000-talet
Vikingar
Vikingatiden
RBI

RBI är en förkortning som kan stå för:

 Riskbaserad inspektion
 Radio Berlin International
 Indiens centralbank
 en term inom baseboll, run batted in
 Ruđer Bošković-institutet
Restaurant Brands International, kanadensiskt holdingbolag inom snabbmat.
Goodtech

Goodtech är ett ingenjörsorienterat teknikföretag grundat 1913. I oktober 2010 gick Goodtech och svenska El & Industrimontage samman. Goodtech ASA är noterat på Oslobörsen.

Referenser

Externa länkar 
 Goodtechs webbplats

Norska företag
Teknologiföretag
Carl Eduard Geppert

Carl Eduard Geppert, född 29 maj 1811 i Stettin, död 31 augusti 1881 i Heringsdorf, var en tysk filolog.

Geppert blev 1846 extra ordinarie professor vid Berlins universitet. Han författade åtskilliga arbeten om bland annat den antika metriken, det grekiska dramat och den grekiska teatern samt utgav Plautus och Terentius.

Källor

Tyska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Stettin
Födda 1811
Avlidna 1881
Män
Ugglan
Nidskrift

Nidskrift, eller smädeskrift är en illasinnad framställning av någon. Den förblev ända in på 1800-talet behandlad som en särskild svår form av ärekränkning. Anledningen var att det skrivna ordet ansågs röja en högre grad av planering, och var till sina verkningar varaktigare än talade kränkningar. 

Kända smädeskrifter av historisk betydelse i svensk historia:
Skällebreven mellan Johan III och Ivan IV
Axel Stenssons skrifter mot hertig Karl
Nils Beckmans (1600-talet) skrifter mot Samuel von Pufendorf
Hattpartiets skrifter mot Arvid Horn 
Skrifterna mot Hedvig Catharina Lillie 
Carl August Grevesmöhlen skrifter mot bland annat Axel von Fersen
Magnus Jacob Crusenstolpe skrifter mot Karl XIV Johan

Se även 
Pamflett
Paskill

Källor 
Nordisk familjebok

Litterära termer
Piperonal

Piperonal, även känd som heliotropin, är en aromatisk aldehyd och brukar framställas som genomskinliga kristaller (C8H6O3) och har en vaniljliknande doft. Den används ofta som smaksättning och i parfym. Det är en vanlig tillsats i syntetisk vaniljsmak, men då i extremt små mängder.

Kemi
Piperonal kan användas i syntesen av 3,4-metylendioxiamfetamin (MDA). I en syntesväg ger nitroetan i en koncentrerad ättiksyralösning med en ammoniumacetatkatalysator en substituerad nitrostyren via en kondensationsreaktion. Detta intermediat kan sedan reduceras med ett starkt reduktionsmedel som litiumaluminiumhydrid (LiAlH4) för att erhålla MDA.

Egenskaper
Piperonal har kraftfulla aromterapeutiska egenskaper som verkar för att höja trycket och det allmänna välbefinnandet. Tester har utförs av Memorial Sloan-Kettering Cancer Center i New York, vilka visade en minskning av oro för patienter som fick en MR med så mycket som 63 procent.
 Lösligt i alkohol, propylenglykol och bensylbensoat.
 Näst intill olösligt i vatten och glycerol, olösligt i flytande paraffin.

Biologi
Det som doftar mest i vanilj är heliotropin, inte vanillin. Föreningen finns också i några få eteriska oljor som svartpeppar och älgört.

Historia
Ämnet upptäcktes 1885 och är sedan dess ett mycket viktigt doftämne. Namnet gavs efter den vaniljdoftande blomman heliotrop.

Framställning
Aldehyd som bildas när safrol oxideras (syre upptas, väte avges). Man kan också börja från andra hållet och låta piperinsyra som finns i bl. a. peppar reduceras (syre avges, väte upptas).

Aldehyder
Richard Engelmann

Richard Engelmann, född 5 december 1868, död 11 september 1966, var en tysk skulptör.

Richard Engelmann vann erkännande för sina gravmonument och brunnsfigurer i Berlin, Hannover, Görlitz med flera platser, och blev 1914 professor vid konsthögskolan i Weimar. Han är en av de främsta skulptörer i Tyskland, som utgått från Auguste Rodins skola.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 

Tyska skulptörer under 1800-talet
Födda 1868
Avlidna 1966
Män
Tyska skulptörer under 1900-talet
Nokia N9

Nokia N9, annonserad 21 juni 2011, är en Linuxbaserad surfmobil baserad på plattformen MeeGo. N9 har en kapacitiv pekskärm och saknar det fysiska Qwerty-tangentbordet som föregångaren N900 har. Arbetsminnet är på 1 GB och lagringskapaciteten är ett inbyggt minne på antingen 16 GB eller 64 GB.

N9 är företagets andra kommersiella Maemo/MeeGo-baserade enhet med telefonfunktioner. Bland skillnaderna mot föregångaren N900 märks bland annat att modellen saknar fysiskt qwerty-tangentbord och FM-sändare. Däremot har N9 lagt till NFC, mms och snabbare 3G-krets för både ned- och uppladdningar. Ytterligare en skillnad är att N9 använder micro-SIM istället för SIM som N900 gör. Nokia N9 är Nokias första mobiltelefon med kortplats för micro-SIM.

Nokia N9 utvecklades under kodnamnet "Lankku" vilket betyder "planka" eller "bräda" på svenska.

Nokia N950 
Nokia N950 är en variant av Nokia N9 som tillverkades i en begränsad upplaga (250 exemplar) för att lånas ut till utvecklare . N950 var något större än N9, med ett fysiskt qwerty-tangentbord, en 0,3 tum större skärm, och ett skal i aluminium i stället för polykarbonat. N950 hade an annan kamera och en nyare Bluetooth-modul. Den saknade NFC och hade ett batteri med mindre kapacitet .

Operativsystem 

N9 lanserades med systemet MeeGo 1.2 Harmattan.

Processorer 

Nokia N9 drivs av systemchipet OMAP 3630, som är ett "system-on-a-chip" (SoC) från Texas Instruments. Plattformen är i princip samma som på föregångaren N900, förutom den höjda klockfrekvensen på huvudprocessorn.

OMAP 3630 består av tre mikroprocessorer. Huvudprocessorn ARM Cortex A8 med klockfrekvensen 1000 MHz (jämfört med 600 MHz i N900) används för att köra operativsystemet och applikationerna. Grafikkortet PowerVR SGX 530 (från Imagination Technologies) stöder OpenGL ES 2.0 och klarar upp till 14 MPolys/s. Därtill har N9 en Texas Instruments TMS320C64x digital signalprocessor för att avlasta huvudprocessorn.

OMAP 3630 stöder fotografering med upp till 12 megapixel, men N9 har en kamera som klarar maximalt 8 megapixel.

Se även 
 Smartphone, en typ av mobila enheter
 Maemo, ett operativsystem för mobila datorer – som vidareutvecklades till MeeGo
 MeeGo, ett operativsystem för mobila datorer – som är vidareutvecklat från Maemo

Externa länkar 

 Nokias specifikationer för N9

Källor 

N9
Georg Engels

Georg Engels, född 1846, död 1907, var en tysk skådespelare.

Engels spelade från 1870 i Berlin, där han 1872-83 i de lokala lustspelen på Wallnertheater och 1883-94 i Deutsches Theaters skiftande klassiska och moderna repertoar gjorde sig ett namn som en av det samtida Tysklands främsta komiska karaktärsskådespelare, full av strålande humor och fantasi med sällsynt bredd i framställningen. Senare ägnade sig Engels uteslutande åt gästspel. Bland hans roller märks Falstaff, värdshusvärden i Minna von Barnhelm, Reif von Reiflingen och Kollega Crampton.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

 

Tyska skådespelare under 1800-talet
Födda 1846
Avlidna 1907
Män
Johann Georg Graevius

Johann Georg Graevius (latinisering av Grava eller Greffe), född 29 januari 1632 i Naumburg an der Saale, död 11 januari 1703 i Utrecht, var en tysk filolog.

Graevius blev 1656 professor i Duisburg och 1662 professor i vältalighet och politik vid universitetet i Utrecht. Han utgav kommenterade upplagor av romerska författare (bland annat Cicero) och skrev Thesaurus antiquitatum romanarum (1694–99) och Thesaurus antiquitatum et historiarum Italiæ etc. (1704–25; fortsatt av Pieter Burman d.ä.). Graevius stod i livlig förbindelse med samtidens svenska lärda, såsom Johannes Schefferus och Laurentius Norrmannus.

Källor

Tyska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Utrecht
Födda 1632
Avlidna 1703
Män
Ugglan
Personer från Naumburg an der Saale