kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Cyclassics Hamburg

Cyclassics Hamburg, beroende på sponsor kallad HEW Cyclassics (1996-2005), Vattenfall Cyclassics (2006-2015), EuroEyes Cyclassics (2016–2019) och från 2022 Bemer Cyclassics, är en endagstävling i cykel som avgörs i och i trakterna av Hamburg. Trots sin korta historia betraktas den som en klassiker. Bansträckningen varierar, men längden är alltid runt 250 km och den tuffa backen Waseberg brukar finnas med. Loppet ingår i UCI ProTour.

Tävlingen startade 1996 som ett ganska obetydligt lopp och den första vinnaren blev italienaren Rossano Brasi men tävlingen skapade sig snart en popularitet, när cykelsportens popularitet växte i Tyskland. Jan Ullrich vann tävlingen 1997 och året därpå hade loppet blivit del av cykelsportens världscup. Nederländaren Léon van Bon vann tävlingen 1998, när den hade blivit del av världscupen. Sedan världscupen lade ned efter säsongen 2004 är den del av UCI ProTour.

Bansträckningen på tävlingen har ändrats flera gånger, men är ofta runt 250 kilometer lång. Loppets bana passerar stigningen Waseberg flera gånger. Sträckan inkluderar också Hamburgs högsta bro, Köhlbrandbrücke.

Loppet bytte namn då den tidigare sponsorn HEW, en elanläggning i Hamburg, köptes upp av Vattenfall AB. Det tidigare namnet var HEW Cyclassics, men loppet kallades från 2006 för Vattenfall Cyclassics. Från 2016 till 2019 sponsras tävlingen av ögonklinikkedjan EuroEyes och loppet fick namnet EuroEyes Cyclassics.

En viktig del av arrangemanget är Jedermann-Rennen som hålls i anslutning till proffstävlingen. Vem som helst (jedermann) kan delta i loppen över 55 km, 100 km eller 155 km. 2005 deltog 20 000 i loppen.

Segrare

HEW Cyclassics 
1996  Rossano Brasi
1997  Jan Ullrich
1998  Léon van Bon
1999  Mirko Celestino
2000  Gabriele Missaglia
2001  Erik Zabel
2002  Johan Museeuw
2003  Paolo Bettini
2004  Stuart O'Grady
2005  Filippo Pozzato

Vattenfall Cyclassics 
2006  Óscar Freire
2007  Alessandro Ballan
2008  Robbie McEwen
2009  Tyler Farrar
2010  Tyler Farrar
2011  Edvald Boasson Hagen
2012  Arnaud Démare
2013  John Degenkolb
2014  Alexander Kristoff
2015  André Greipel

EuroEyes Cyclassics 
2016  Caleb Ewan
2017  Elia Viviani
2018  Elia Viviani
2019  Elia Viviani
2020–2021 Ingen tävling på grund av covid-19-pandemin
2022  Marco Haller

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

 
Cykeltävlingar i Tyskland
UCI Pro Tour
UCI World Tour
Flygmotor

En flygmotor är en motor, som är konstruerad för flygplan. De flesta flygmotorer är antingen kolvmotorer eller gasturbiner, även om några har varit raketdrivna och under de senaste åren har många små drönare använt elmotorer.

Motorernas position 
På flermotoriga flygplan är motorpositionerna numrerade från vänster till höger från pilotens synvinkel framåt, så till exempel på ett fyrmotorigt flygplan som Boeing 747 är motor nr 1 på vänster sida, längst bort från flygkroppen, medan motor nr 3 är på höger sida närmast flygkroppen.

När det gäller tvåmotoriga English Electric Lightnings, som har två jetmotorer monterade över varandra, är motor nr 1 den nedre motorn och motor nr 2 sitter ovanför.

Hybrid med turbofläktmotor och kolvmotor 
Vid ILA Berlin Air Show i april 2018 presenterade det Münchenbaserade forskningsinstitutet Bauhaus Luftfahrt en högeffektiv kompositcykelmotor för 2050, som kombinerade en växelförsedd turbofläktmotor med en kolvmotor. Den 16-bladiga fläkten med en diameter på 2,87 meter ger ett 33,7 ultrahögt förbikopplingsförhållande, driven av en utväxlad lågtryckturbin, men högtryckskompressordrivningen kommer från en kolvmotor med två kolvbankar utan högtrycksturbin ökar effektiviteten med icke-stationär isokor-isobar förbränning för högre topptryck och temperaturer. Motorn på 11 200 pund skulle kunna driva en 50-sitsig regionaljet.

Flygmotortillverkare i urval
Volvo Aero
BMW 
Rolls-Royce plc
Isotta Fraschini
Coventry-Victor
Lycoming
Teledyne Continental
Pratt & Whitney
Rotax
Gnome et Rhône
Göbler-Hirthmotoren
Hirth Motoren
Blackburne

Referenser
Försvarsmaktens grundutbildningsmedalj

Försvarsmaktens grundutbildningsmedalj (FMGUSM), tidigare Försvarsmaktens värnpliktsmedalj (FMvplSM), är en medalj för de svenskar som fullgjort värnplikt mellan år 1901 och 2011 med godkänt betyg samt med godkända betyg genomfört militär grundutbildning enligt de nya bestämmelserna gällande fr.o.m. 2016.

Bakgrund
Den instiftades den 16 augusti 2002 av överbefälhavaren och kan även utdelas postumt. Den som fullgjort värnplikt före medaljens instiftan med godkänt resultat äger rätt att bära medaljen genom privat införskaffande hos tillverkare. I samband med att den allmänna värnplikten blev vilande beslutade Försvarsmakten att med verkan från den 30 juni 2010 förklara medaljen vilande .

Sedan den nya militära grundutbildningen införts enligt bestämmelser gällande från 1 januari 2016 beslutade överbefälhavaren i juni 2016 att återinföra värnpliktsmedaljen under nytt namn och att den även skall tilldelas de som fullgjort den nya grundutbildningen med godkända betyg. Likaså beslutade överbefälhavaren att även de som fullgjort frivillig militär utbildning t.o.m. utgången av 2011 skall ha rätt till medaljen. 

Medaljen är i försilvrat brons av 8:e storleken. Dess åtsida visar Försvarsmaktens heraldiska vapen samt texten "För rikets försvar" runt ytterkanten. Frånsidan har en lagerkrans runt ytterkanten och förses med utbildningsförbandets kortnamn och årtal. Medaljen bärs på vänster sida av bröstet i blått band med ett gult band på mitten.

Grundutbildningsmedaljen faller inom Kategori I. Övriga officiella medaljer i bärandeordningen.

Noter

Externa länkar
www.medalj.nu - svensk bärandeordning

Svenska militära utmärkelser
Svenska medaljer
334 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Persiska riket 
 Vid kung Pixodaros av Karien död efterträds han av sin svärson Orontobates.
 Då de persiska satraperna har samlats för att hålla krigsråd vid Zeleia, anser Memnon att perserna bör undvika öppen strid och istället tillämpa brända jordens taktik. Det hellespontiska Frygiens satrap Arsites tillåter inte att hans land bränns och bestämmer sig tillsammans med andra satraper att rösta mot detta försiktighetsråd.

Makedonien 
 Kung Alexander III av Makedonien går över Dardanellerna, varvid han lämnar Antipater, som redan troget har tjänat hans far Filip II, som sin ställföreträdare i Grekland med 13 000 man. Alexander själv för befälet över cirka 30 000 fotsoldater och över 5 000 kavallerister. Av dessa totalt 35 000 soldater är omkring 14 000 makedonier och omkring 7 000 allierade skickade av grekiska förbundet.
 22 maj – Alexander vinner en stor seger mot perserna, under den grekiske legosoldaten Memnons befäl, i slaget vid Granikos nära Marmarasjön. Ett stort antal av Dareios III:s grekiska legosoldater blir massakrerade, medan omkring 2 000 överlevande skickas tillbaka till Makedonien som fångar.
 Alexander accepterar kapitulationen från den persiska provinshuvudstaden Sardis (och dess skattkammare) och fortsätter utmed Joniens kust.
 Vid Halikarnassos, inleder Alexander framgångsriket den första av många belägringar, och tvingar så småningom sina motståndare, bland annat kaptenen Memnon från Rhodos och den persiske satrapen av Karien, Orontobates, att dra sig tillbaka sjövägen. Alexander lämnar Karien i Adas händer (hon var härskare där innan hennes svåger Pixodaros tog över makten).
 Alexanders seger öppnar Mindre Asien för makedonierna, och de flesta av städerna i området skyndar sig att öppna sina portar för dem. Städernas tyranner förvisas och (i motsats till den makedoniska politiken i Grekland) demokrati införs i dem. Den joniska staden Miletos trotsar Alexander och han tvingas kuva den genom en belägring.

Italien 
 Alexander från Epiros går, på kolonin Taras (Tarentum) begäran, in i Italien, för att hjälpa kolonin mot lukanerna och bruttierna. Han vinner också segrar över de italienska samniterna.

Kina 
 Härskarna av staterna Wei och Qi går med på att erkänna varandra som kungar, vilket formaliserar de stridande staternas självständighet och Zhoudynastins maktlöshet.

Födda

Avlidna 
 Pixodaros, kung av Karien sedan 340 f.Kr.

Källor 
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
458 f.Kr.



Händelser

Efter plats

Grekland 
 Pleistoanax efterträder sin far Pleistarchos som kung av Sparta.
 Perikles fortsätter Efialtes demokratiseringsprocess, genom att göra arkontskapet till en betald tjänst och ger Atens lägsta klasser tillgång till ämbetet.
 Atenarna börjar bygga de långa murarna för att skydda vägen från sin stad till hamnstaden Pireus.
 Egina går med i den peloponnesiska alliansen, men dess förenade flotta besegras av atenarna i slaget vid Egina. Atenarna, under Leosthenes befäl, landstiger på ön Egina där de belägrar och besegrar staden, som tvingas erlägga tribut till Aten.

Romerska republiken 
 Den romerske generalen Lucius Quinctius Cincinnatus inkallas av senaten för att försvara staden Rom från ett anfall av de annalkande equerna. Han utnämns till romersk diktator i sex månader, men besegrar fienden på en enda dag i slaget vid Mons Algidus och firar triumf i Rom. Sexton dagar efter slaget avgår han som diktator och återvänder till sin bondgård.

Efter ämne

Litteratur 
 Den atenske pjäsförfattaren Aischylos färdigställer sitt trilogiverk Orestien (som består av pjäserna Agamemnon, Gravoffret och Eumeniderna). Verket uppförs vid Dionysosfestivalen och vinner där första pris. Dessa pjäser får stor betydelse för framtida författare.

Födda

Avlidna 
 Pleistarchos, kung av Sparta sedan 480 f.Kr.

Källor
 Motsvarande artikel på engelskspråkiga Wikipedia.
Slaget vid Solferino

Slaget vid Solferino var ett avgörande slag som ägde rum 24 juni 1859 i trakten kring Solferino i norra Italien. Slaget, som var en del av det andra italienska frihetskriget, utkämpades mellan Kejsardömet Österrike under kejsar Frans Josef på den ena sidan och en allians mellan Frankrike och Sardinien under kejsar Napoleon III och kung Viktor Emanuel  på den andra. Alliansens seger över österrikarna spelade en viktig roll för enandet av Italien.

Fransk-sardinska armén med 150.000 man bröt upp vid tvåtiden natten till den 24 juni och gick över floden Chiesa och ryckte fram på bred front mot Mincio. Även österrikiska armén med 160.000 man befann sig på framryckning varigenom strid snart kom till stånd utefter hela fronten. Värst rasade den i mitten om höjderna vid Solferino som slutligen stannade i alliansens händer, varefter österrikarna gick tillbaka bakom Mincio. Ett fruktansvärt oväder gjorde härunder slut på striden. 

För den unge kejsar Frans Josef var anblicken av slagets fasor så skakande att han fast och orubbligt vägrade gå med på general Benedeks begäran att få fortsätta striden.

Stillestånd slöts den 8 juli.

Det lidande de sårade fick utstå under slaget fick Henri Dunant att skriva boken Un Souvenir de Solférino (1862) vilket ledde till att organisationen Röda korset året därpå bildades.

Källor 

Store norske leksikon/ Solferino

Noter 

Franska slag
Österrikiska slag
Slag i Italien
Italien under 1800-talet
Sardinien
Rödakorsrörelsen
Krigsåret 1859
Hyen

Hyen är en sjö i Säters kommun i Dalarna och ingår i . Sjön har en area på  kvadratkilometer och ligger  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Nyängsån.

Sjöns främsta inflöde är Nyängsån och utflödet är Uppboån. Den enda ön heter Killingholmen. Snirsholmen är en halvö. Namnbärande vikar är bl.a. Hindersviken och Kannviken.

Delavrinningsområde 
Hyen ingår i delavrinningsområde (670102-150322) som SMHI kallar för Utloppet av Hyen. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 13 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Nyängsån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (37 procent), öppen mark (16 procent) och jordbruk (22 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent.

Se även 
 Lista över insjöar i Säters kommun

Källor

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Dalälvens avrinningsområde
Insjöar i Dalarna
Insjöar i Säters kommun
Insjöar i Sverige om minst en kvadratkilometer
Connoisseur

Connoisseur är ett svenskt livsstilsmagasin med inriktning på lyxkonsumtion som distribueras gratis till personer i Sverige med hög inkomst. 2022 är gränsen deklarerad inkomst om minst två miljoner kronor, där inkomst av tjänst samt inkomst av kapital räknas samman. Utgivningen finansieras med annonsintäkter från företag som marknadsför lyxprodukter.

Connoisseur har getts ut sedan 1998, och gavs ursprungligen ut dels till personer med hög deklarerad inkomst och dels till personer med hög deklarerad nettoförmögenhet. 2008 tillämpades gränsen 1,1 miljoner kronor i inkomst eller 5 miljoner i förmögenhet, och ungefär 25 procent av upplagan distribuerades till personer som enbart uppfyllde förmögenhetsgränsen. Efter att förmögenhetsskatten avskaffades i Sverige 1 januari 2007 upphörde möjligheten att få ut förmögenhetsuppgifter från Skatteverket. 2008 erbjöds därför befintliga mottagare med hög förmögenhet, men inkomst under 1,1 miljoner, att fortsätta få magasinet hemskickat.

Initiativtagare till magasinet var Susanne Ytterskog, som bedömde att det under 1990-talet blivit mer accepterat med hög inkomst och lyxkonsumtion i Sverige och som bland annat hämtade inspiration från en tidning för boende på Madison Avenue i New York. Ytterskog är verkställande direktör för företaget Connoisseur International AB som sedan 2002 står för utgivningen av Connoisseur. Redaktionen finns i Sickla i Nacka kommun.

Inkomstgränsen har successivt höjts under åren för att anpassa läsekretsen och utgåvans storlek till annonsörernas målgrupp, vilket ofta har varit knappt 0,5 procent av den vuxna befolkningen. Vid grundandet 1998 var inkomstgränsen 750 000 kronor och förmögenhetsgränsen 5 miljoner. 2010 var inkomstgränsen 1,2 miljoner kronor. 2015 höjdes inkomstgränsen till 1,5 miljoner kronor. 2018 var inkomstgränsen 1,9 miljoner kronor och 2019 höjdes gränsen till 2,0 miljoner kronor.

Connoisseur genomför också olika evenemang för läsekretsen, bland annat en årlig bilmässa med lyxbilar som inledningsvis hölls vid Rosersbergs slott men senare flyttade till Steninge.

Connoisseur har en upplaga om ca 31 500 ex under vår-, sommar- och höstnumret och är RS-kontrollerat. Magasinet har ca 50 000 läsare enligt SIFO 2016. Årets fjärde nummer som ges ut i december kallas Connoisseur Exclusive och ges ut i en mindre upplaga om 15 000 exemplar till dem med allra högst inkomst i Sverige, vilket innebär att en högre inkomstgräns tillämpas för detta nummer än för den övriga utgivningen.

Chefredaktörer 
 Peder Lamm, 2006 till 2011
 Peter Lilliehöök, 2011 till 2012

Referenser

Externa länkar 
Connoisseur

Svenska tidskrifter
Tidskrifter startade 1998
Långyxa

Långyxa eller bredyxa (fornsvenska: bredhöxe), även känd som danyxa, daneyxa eller danskyxa, är en tvåhandsstridsyxa med långt skaft som var vanlig under vikingatiden i Nordeuropa och särskilt Skandinavien. Skaftlängden kunde gå upp till axlarna på användaren och bladet var mycket stort och tunt. När bäraren svingade yxan med båda sina händer gav det ett långt skär med stor räckvidd och slagkraft.

Långyxan var praktisk för att hugga ner beridna motståndare och bryta igenom fientliga sköldborgar vid fältslag. Den svingades ovanifrån mot huvud och skuldror, eller i sidled mot ben och stångskaft.

Utformning 
Skaftet hos långyxor varierade och kunde vara runt 90–120 cm som kortast till 150–170 cm eller längre som längst. I konst avbildas skaftet någorlunda rakt men oregelbundet.

Yxbladet var mycket tunt och djupgående med bred egg, avsett att skära igenom vävnad och klyva sköldar. Den bakre spetsen av eggen var utdragen neråt så den formade en krok för att låta användaren kroka och avleda motståndarens vapen, sköld, armar och ben etc. Samma princip användes på den dåtida skäggyxan, enhandsstridsyxor vars bakre egg bildade en hake, kallat skägg, för samma uppgift. Främre spetsen av långyxans egg tillverkades ibland extra utdragen och spetsig för att för att tillåta bäraren att stöta med vapnet.

På 1300-talet förlängdes skaftet betydligt och en stötklinga bestående av ett dolkblad eller liknande drevs in i stångskaftets övre ända. Liknande vapen syns redan på vikingatiden ha varit i bruk.

I konst 
Flertalet långyxor finns avbildade på den vikingatida Bayeuxtapeten från cirka 1076. Yxor syns både civilt och i strid under slaget vid Hastings 1066. Exempel på scener är: scen 10, 25, 29, 52, 56, 57 och 58.

I Norges riksvapen visas ett lejon som för en bredyxa tillhörande Olof den helige.

Se även 
 Stångvapen
 Bila
 Stidsyxa
 Pålyxa
 Långbarda
 Skäggyxa

Referenser

Externa länkar 
Hurstwic: Viking Age Arms and Armor Viking Axe

Yxor
Stångvapen
Börstorps slott

Börstorps slott är ett slott och hotell i Enåsa socken i Mariestads kommun.

Slottet ligger 13 kilometer norr om Mariestad. Egendomen är känd sedan 1400-talet och hette då Bergestorp som var en gård ägd av Laurens Speckin. Börstorp blev säteri 1625. Huvudbyggnaden av sten byggdes av Conrad von Falkenberg och stod klar 1646. Den byggdes senare om i nygotik med engelsk inspiration på 1850-talet av slottsherren Carl Leuhusen enligt arkitekten Hjalmar Wijnblads ritningar. Två kvadratiska flyglar finns, uppförda under 1700-talet.

Börstorps slott var i början av 1980-talet illa åtgånget av väder och vind men rustades upp av familjen Ribbing. Slottet och det tillhörande godset såldes 2010 av familjen Rösing. Slottet togs 2011 över av Björn Dierks och Annica Eriksson, som 2019 styckade av och sålde cirka 700 hektar beten, åker och skog till Emil Olsson, medan man behöll slottet och djurproduktionen.

Ägare
Från 1500-talet har Börstorp tillhört släkterna:
Bielke
Falkenberg
Spens
von Knorring
Leuhusen
Paul
Lilliehöök
Fredriksson
Ribbing
Rösing
Dierks/Eriksson

Se även
Enåsa kyrka

Vidare läsning

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Leuhusenska arkivet på Uppsala Universitetsbibliotek, handskriftsavdelningen

Externa länkar 

Byggnader och anläggningar i Mariestads kommun
Herrgårdar i Västergötland
Vitpyrola

Vitpyrola (Pyrola rotundifolia) är en flerårig ört.

Svenska synonymer
 Vintergröna
 Vanlig vitpyrola (ssp. rotundifolia)
 Norskpyrola
 Norsk pyrola (ssp. norvegica)
 Sandpyrola (ssp. maritima (Kenyon) E.F.Warb.)
 Rundbladig vitpyrola (ssp. maritima)

Beskrivning

Vitpyrola blir 2 – 4 dm hög.  Den blommar i juni och juli. Blommorna är vita och sitter i glesa klasar. Kronan på blomman är vidöppen (friflikig), och stiftet, som är böjt och rött, sticker längre ut än de tjocka kronbladen. Blomman har en svag, behaglig doft.

Bladen är rundade med en rundad eller njurlik bas och sitter i en rosett. Den smala långa stjälken har flera ganska breda fjäll.

Jordstammarna har långa, fjälliga utlöpare.

Fröhuset öppnar sig med en längdspricka, men hänger ihop i bägge ändar.

Vitpyrola behåller sin gröna färg året om.

Den har därför förr kallats vintergröna,  men det namnet är numera reserverat för Vinca minor, (vanlig) vintergröna och Vinca major, stor vintergröna.

Habitat
Vitpyrola är vanlig överallt på jorden. I Sverige finns den i skogar i hela landet.

Utbredningskartor
 Norden 
 Norra halvklotet

Huvudarter

 Särredovisning förP. rotundifolia ssp. rotundifoliaP. rotundifolia ssp. maritima (Kenyon) E.F.Warb,P. rotundifolia var. americanaP.  japonicaAsiatiska arterRödblommande arter

P. rotundifolia ssp, norvegica
 Norden
P. grandiflora ssp. norvegica (Knaben) Hämet-Athi, Norskpyrola på Hardangervidda upp till 1 400 m ö h

 Norra halvklotet
Särredovisning förP. grandiflora P. norvegica,  introgression med P. rotundifolia

Biotop
Växer företrädesvis på skuggiga ställen i barrskogar i lös förna, men ej sällan i lundar och inägor. I fjälltrakter dessutom på torra, öppna backar.

Hybrider

Vitpyrola korsar sig ibland med klotpyrola (P. minor) och hybriden har fått namnet Pyrola × graebneriana.

Etymologi
 Pyrola är troligen nylatin med inspiration från latin pirum = päron.
 Rotundifolia betyder med runda blad och kommer av latin rotundus = rund och folium = blad.

Bygdemål

Bilder

Källa

Externa länkar
Den virtuella floran

 

Pyrolaväxter
Vi Växtindex
Hanny Allston

Hanny Allston, egentligen Johanna Allston, född 12 februari 1986 i Hobart, är en australiensisk orienterare. Allston tävlar för Sävedalens AIK.

Allston tog en guldmedalj på sprintdistansen vid VM 2006 och blev därmed första icke-europé att vinna ett världsmästerskap i orientering på seniornivå, hon blev även den yngsta seniorvärldsmästarinnan någonsin. Tidigare samma sommar hade hon vunnit långdistansen vid Junior-VM och 2005 hade hon placerat sig som sexa på långdistansen vid senior-VM.

2005, vid 18 års ålder, vann hon damklassen i Cradle Mountain 82 km Ultra Marathon på Tasmanien och var fyra totalt med tiden 9 timmar och 47 minuter.

Utmärkelser
2005 - Årets orienterare i Australien
2005 - Årets kvinnliga junioridrottare på Tasmanien

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats 

Australiska orienterare
Idrottare från Tasmanien
Födda 1986
Kvinnor
Levande personer
Världsmästare i orientering
Personer från Hobart
CYP

CYP kan syfta på:

 CYP – en valuta som användes i Cypern till 2008, se cypriotiskt pund
 CYP – landskod i ISO 3166-1 för Cypern  
 CYP – en grupp av järnproteiner i bakterier, arkéer och eukaryoter, se cytokrom P450
 CYP – IATA:s kod för en flygplats i Calbayog City, Filippinerna, se Calbayog Airport
Holger Hott Johansen

Holger Hott Johansen, född 8 april 1974, är en norsk orienterare.

Meriter

VM
2004 - Brons, långdistans
2005 - Brons, långdistans
2005 - Guld, stafett
2006 - Guld, medeldistans

Världscupen
2004 - Totalseger

Nordiska mästerskapen
2001 - Brons, medeldistans
2003 - Silver, medeldistans
2005 - Silver, medeldistans
2005 - Brons, långdistans

Norska mästerskapen
Individuellt: 5 guld, 3 silver och 3 brons
Stafett: 5 guld, 1 silver, 2 brons

Övrigt
1999 - Seger i Jukolakavlen med Bækkelaget
2001 - Seger i Tiomila med Bækkelaget

Externa länkar
Holger Hott Johansens hemsida  

Födda 1974
Norska orienterare
Män
Levande personer
Världsmästare i orientering
Guybrush Threepwood

Guybrush Ulysses Threepwood är huvudpersonen i datorspelserien Monkey Island, som gjordes av LucasArts. Guybrush är en ung man som har en önskan att bli en riktig pirat. Threepwoods röst görs i det tredje, fjärde och femte samt i nyversionen av första och andra spelet av Dominic Armato. Guybrush är känd för bland annat sin förmåga att hålla andan i tio minuter och att kunna bära med sig alla föremål som han plockar upp under spelets gång i sina fickor, oavsett storleken på föremålen. Genom spelen får man höra ett antal felsägningar på Guybrushs namn, som "Thriftweed", "Gorbush" och "Threekwood".

Namnet Guybrush fick sitt ursprung när spelfigursdesignern Steve Purcell ritade karaktären i ritprogrammet Deluxe Paint. Vid denna tidpunkt hade karaktären inget namn, så han kallades "guy". Purcell använde karaktärens temporära namn och lade till ordet "brush" (pensel) i filnamnet, vilket resulterade till namnet "guybrush.bbm". Innan skaparna kunde komma på ett riktigt namn vande de sig vid att kalla figuren för "Guybrush", och de bestämde sig till slut för att det skulle bli hans riktiga namn. Namnet Threepwood kommer från Dave Grossmans RPG-karaktär och valdes genom en omröstning. Namnet kommer från P.G. Wodehouses karaktärer Galahad Threepwood och Clarence Threepwood.

Källor 

 
Threepwood, Guybrush
Huvudpersoner i datorspel
Fiktiva figurer introducerade 1990
Fiktiva män i datorspel
Fiktiva pirater
de:Monkey Island#Guybrush Threepwood
Jani Lakanen

Jani Lakanen, Jani Ensio Lakanen, född 11 december 1976  finsk orienterare, vann långdistansen på VM 2006.

Externa länkar
Jani Lakanens hemsida

Källor

World of O Runners – Jani Lakanen 

Finländska orienterare
Världsmästare i orientering
Europamästare i orientering
Födda 1976
Män
Levande personer
Personer från Lojo