kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Riksdagsdirektör

Riksdagsdirektören är kammarsekreterare och förvaltningschef i den svenska riksdagen. Riksdagsdirektören väljs av riksdagen och är ytterst ansvarig för servicen till riksdagsledamöterna, arbetsförhållandena för riksdagsledamöter och riksdagens anställda, samt för informationen till allmänheten om riksdagens arbete och funktion. Riksdagsdirektören är även ytterst ansvarig för att skapa goda förhållanden för riksdagens engagemang i det internationella parlamentariska arbetet.

Riksdagsdirektören deltar utan rösträtt i riksdagsstyrelsens sammanträden. Under styrelsen leder riksdagsdirektören ledamotsrådet som är ett ”råd för ledamotsnära frågor” av intresse för riksdagsledamöterna, till exempel bostadsfrågor, resebestämmelser och teknisk utrustning.

Sedan hösten 2018 är Ingvar Mattson riksdagsdirektör.

Riksdagsdirektörer 
 1971–1988: Sune K. Johansson
 1988–1998: Gunnar Grenfors
 1998–2010: Anders Forsberg
 2010–2018: Kathrin Flossing
 2018–: Ingvar Mattson

Källor 
Förvaltningen www.riksdagen.se Sveriges riksdag
Ordbok: kammarsekreterare www.riksdagen.se Sveriges riksdag
Riksdagsstyrelsen www.riksdagen.se Sveriges riksdag

Externa länkar 
Riksdagen: Riksdagsdirektören
Riksdagsordningen: 9 kap. Bestämmelser om personal och förvaltning

Noter 

 
Titlar i statsförvaltning
Svenska titlar
Penny Vincenzi

Penny Vincenzi, född 10 april 1939 i Bournemouth, Dorset, död 25 februari 2018, var en brittisk författare, en av samtidens bäst säljande författare från Storbritannien.

Penny Vincenzi arbetade vid Harrods Library, innan hon läste till sekreterare. Sedermera övergick hon till journalistiken och skrev bland annat för Vogue, The Times, the Daily Mail och Cosmopolitan. Hon debuterade 1989 som romanförfattare med Old Sins. Hennes författarskap brukar definieras som bästsäljande underhållningsromaner.

På svenska utgavs Vincenzi första gången 1996, med Bröllopsgästerna.

Vincenzi var bosatt i London och på Gowerhalvön i Wales.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Bröllopsgästerna (Another woman) (översättning Boel Unnerstad, Bonnier Alba, 1996)
 Familjehemligheter (The dilemma) (översättning Boel Unnerstad, Bonnier Alba, 1997)
 Överraskningen (Windfall) (översättning Boel Unnerstad, Bonnierförlagen, 1999)
 Spetsnäsduken (Almost a crime) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2000)
 Ingen ängel (No angel) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2002)
 Celias döttrar (Something dangerous) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2003)
 Farliga frestelser (Into temptation) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2004)
 Helt övergiven (Sheer abandon) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2006)
 En ren skandal (An absolute scandal) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2008)
 Vår bästa tid (The best of times) (översättning Jan Järnebrand, Bonnier, 2010)
 Beslutet (The decision) (översättning Tove Janson Borglund, Bonnier, 2012)

Källor 
 Biografi vid Penny Vincenzis officiella webbplats, sidan läst 21 september 2008
 Författarpresentation vid Albert Bonniers förlag, sidan läst 21 september 2008

Noter 

Engelskspråkiga författare
Brittiska författare
Födda 1939
Avlidna 2018
Kvinnor
Förmögenhetsförvaltning

Förmögenhetsförvaltning är en särskild tjänst som vissa banker tillhandahåller förmögna kunder. Oftast handlar det om personer med över 2 miljoner kronor i tillgångar. Tjänsterna kan röra sig om finansiell planering, kapitalförvaltning, juridik, skatterådgivning och utlandsinvesteringar. Som regel får personer med tjänsten bättre villkor än andra kunder. 

I Sverige finns det ett flertal aktörer som erbjuder förmögenhetsförvaltning, vissa banker erbjuder bara denna tjänst till privatpersoner. Marknadsföringen av denna bankprodukt är tydligt riktad: den går under namnet förmögenhetsförvaltning eller private banking.

Bankväsen
Lövhalka

Lövhalka eller spårhalka uppstår på hösten när lövträd fäller sina löv på järnvägs- och spårvägsräls.

Innebörd och åtgärder  
När löv och barr hamnar mellan rälsen och fordonets stålhjul pressas cellulosa och äggviteämnen i löven ut, och det blir halt på spåret. Tågen får då svårt att starta och svårt att bromsa. Det räcker att tåg kör tjugo-trettio gånger där det ligger löv, för att fenomenet skall uppstå. Detta är särskilt märkbart vid väder som är fuktigt och kallt. 

Det finns ingen åtgärd mot lövhalka som funkar enskilt, utan flera åtgärder måste vidtas sammantaget. Trafikverket i Sverige röjer träd och buskar invid spår och använder friktionsmedel på spåren eller ång- och högtryckstvättar dem. Halkan kan också åtgärdas genom att använda bättre rullande materiel. 

Lövhalkan drabbar även landsvägstrafiken, men problemet är inte lika kännbart där.

Platser kända för lövhalka  

Ett ökänt ställe är på Göteborgs spårvägars linjenät i den så kallade "Sannabacken" på Fridhemsgatan utefter Långedragslinjen intill Västra begravningsplatsen i Majorna, på insidan av kyrkogårdsmuren finns det ett flertal lövträd.. Även Norra promenaden i Norrköping drabbas årligen svårt av lövhalka samt Saltsjöbanan i Nacka. Tidigare kända platser med återkommande lövhalka var Västkustbanans stigningar på främst norra delen av Hallandsåsen. När Hallandsåstunneln stod klar i slutet av 2015 lades dock den gamla banan över och runt åsen ner.

Källor  

Järnväg
Spårvägar
Höst
Stanley Middleton

Stanley Middleton, född 1 augusti 1919 i Bulwell, Nottinghamshire, död 25 juli 2009, var en brittisk romanförfattare.  

Middleton utbildade sig vid High Pavement School på Stanley Road i Nottingham och vid University College Nottingham (senare University of Nottingham). 

Middleton började skriva vid universitetet och 1958 publicerades A Short Answer. Han var lärare i engelska vid High Pavement School under många år, och har varit en produktiv författare. 1974, vann hans roman Holiday Bookerpriset. Brief Garlands, hans 41:a roman publicerades av Hutchinson 2004. Sterner Stuff, Middletons 42:a bok publicerades i juli 2005. Middleton var en skicklig organist som vikarierade för andra då det behövdes, ofta vid Mansfield Road Baptist Church i Nottingham. Han målade även akvarell och illustrerade själv 2006 års utgåva av Holiday. Middleton avled den 25 juli 2009.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Ett kort svar 1960

Priser och utmärkelser 
 Bookerpriset 1974 för Holiday

Källor
Dödsannons (Engelska)

Noter

Brittiska författare
Engelskspråkiga författare
Vinnare av Bookerpriset
Födda 1919
Avlidna 2009
Män
Louis P. Lochner

Louis P. Lochner (Ludwig Paul Lochner), född 22 februari 1887 i Springfield, Illinois, USA, död i januari 1975 i Wiesbaden, Tyskland, var en amerikansk journalist som arbetade för nyhetsbyrån Associated Press (AP). Tillsammans med Wes Gallagher ledde han redaktionen i Berlin.

Lochner belönades 1939 med Pulitzerpriset (Pulitzer Prize) för sina skildringar från nazitidens Berlin. I december 1941 internerades han av tyskarna, men frigavs senare vid en fångutväxling. 

Bland hans övriga arbeten märks en biografi över violinisten Fritz Kreisler.

Källor

Födda 1887
Avlidna 1975
Män
Amerikanska journalister
Orkanen Opal

Orkanen Opal var den nionde orkanen och femtonde namngivna stormen i Atlantiska orkansäsongen 1995. Opal bildades den 27 september och nådde som mest kategori 4-styrka med vindhastigheter på 240 km/h. Opal var säsongens kraftigaste orkan.

Opal drog in över land i Florida nära Pensacola med vindar på 180 km/h den 4 oktober innan den fortsatte genom delstaten Alabama, varefter den blev en tropisk storm i Tennessee. Opal orsakade också kraftiga skador i Mid-Atlantic innan den avmattades.

50 personer omkom i Guatemala och Mexiko på grund av översvämningar orsakade Opal. Opal orsakade ytterligare 13 dödsfall i USA.

Externa länkar
NHCs rapport om Opal

1995 i USA
Opal
Opal
Grodmunnar

Grodmunnar (Podargidae) är en familj med nattaktiva fåglar besläktade med nattskärror med släktingar, dock numera vanligen placerad i en egen ordning, Podargiformes. De återfinns från Indien och österut genom södra Asien till Australien.

Trivialnamnet har de fått på grund av deras stora tillplattade och nedåtböjda näbb som ger dem ett grodliknande gap som de använder för att främst fånga flygande insekter. De är dåliga flygare.

De vilar horisontellt på grenar under dagen, kamouflerade av sin spräckliga fjäderdräkt. De lägger upp till tre vita ägg i en grenklyka vilka ruvas av båda könen under dagtid.

Systematik 
De tre arterna i släktet Podargus är stora grodmunnar som återfinns i Australien och på Nya Guinea. De har mycket stora platta och breda näbbar och är kända för att fånga stora byten som små ryggradsdjur (grodor, möss etc.), som de ibland först slår ihjäl genom att slå dem mot en sten. De cirka tio arterna i släktet Batrachostomus återfinns i tropiska Asien. De har mindre, mer rundade näbbar och är till största delen insektsätare. Både Podargus och Batrachostomus har borst runt basen av näbben, och arterna i släktet Batrachostomus har även andra långa borst som kanske fungerar som ett skydd för ögonen. I april 2007 beskrevs en ny art av grodmun från Salomonöarna vilken placerades i det nyskapade släktet Rigidipenna.

Traditionellt placeras grodmunnarna i ordningen Caprimulgiformes men nyare forskning indikerar att detta kanske inte stämmer. Sibley & Ahlquist, 1990 placerade dem istället i uggleordningen Strigiformes men detta anses idag av de flesta forskare på området som felaktigt. Sibley & Ahlquist forskning pekade också på att de båda grupperna av grodmunnar kanske inte är så nära besläktade som man tidigare trott och att de asiatiska arterna kanske borde placeras i den egna familjen Batrachostomidae. Idag anses de vanligen tillräckligt distinkta för att placeras i den egna ordningen Podargiformes, vilket Gregory Mathews föreslog redan 1918.

Släkten och arter 
Efter IOC 2021.

Släkte Podargus
 Australisk grodmun (P. strigoides)
 Marmorgrodmun (P. ocellatus)
 Papuagrodmun (P. papuensis)
Släkte Rigidipenna
 Salomongrodmun (R. inexpectata) 
Släkte Batrachostomus
 Större grodmun (B. auritus)
 Dulitgrodmun (B. harterti)
 Filippingrodmun (B. septimus)
 Stjärngrodmun (B. stellatus)
 Ceylongrodmun (B. moniliger)
 Nordlig grodmun (B. hodgsoni)
 Sumatragrodmun (B. poliolophus)
 Borneogrodmun (B. mixtus)
 Javagrodmun (B. javensis)
 Malajgrodmun (B. affinis) 
 Palawangrodmun (B. chaseni)
 Sundagrodmun (B. cornutus)

Referenser

Noter

Källor 
 Stora delar av artikeln är baserad på engelska wikipedia Frogmouth, läst 2008-09-21
 Lars Larsson (2001) Birds of the World, CD-rom

Externa länkar 
 Frogmouth videos on the Internet Bird Collection
 Scientists discover new genus of frogmouth bird in Solomon Islands

 
Fågelfamiljer
John Gray (regissör)

John Gray, född cirka 1957 i Brooklyn, New York, är en amerikansk regissör. 21 år gammal började han regissera för tv-kanalen PBS.

Filmografi (urval)

 (även manus)

Referenser

Externa länkar
 

Amerikanska TV-regissörer
Män
Födda 1950-talet
Levande personer
Personer från Brooklyn
Amerikanska filmregissörer
Carrera Panamericana

Carrera Panamericana var en långdistanstävling för bilar som kördes på allmän landsväg genom Mexiko mellan 1950 och 1954. Sedan 1988 körs ett historiskt rally under samma namn.

1950-1954 
Carrera Panamericana instiftades för att uppmärksamma att den mexikanska delen av Pan-American Highway blev klar 1950. Tävlingen följde till stora delar den nya vägen genom Mexiko, en sträcka på drygt 3300 km. Sträckorna gick ofta på hög höjd, som högst 3195 m över havet.

De första åren lockade tävlingen främst deltagare från Mexiko och USA, i amerikanska bilar som Oldsmobile, Cadillac och Lincoln. Ganska snart upptäckte mer specialiserade europeiska sportvagnstillverkare, som Ferrari, Porsche och Mercedes-Benz, reklamvärdet i tävlingen. Med dessa renodlade tävlingsbilar ökade farterna, men också olycksriskerna. Andelen olyckor med dödlig utgång var ovanligt hög i Carrera Panamericana och efter Le Mans-katastrofen 1955 ställdes tävlingen in.

Vinnare

Historiskt rally 1988- 
1988 återkom Carrera Panamericana som ett historiskt rally för bilar från femtio- och sextiotalen. Tävlingen pågår under sju dagar och distansen är 3200 km. Bilarna tävlar i en rad olika klasser, där den snabbaste Unlimited-klassen tillåter det mesta. Under karossen från en femtiotalsbil hittar man huvudsakligen modern NASCAR-teknik.

Referenser 
Engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Carrera Panamericana
Motorsportevenemang i Mexiko
Targa Florio

Targa Florio var en biltävling som kördes mellan 1906 och 1977 på allmänna landsvägar runt Palermo på Sicilien. Numera körs tävlingen i form av ett rally.

Historia
Targa Florio är en av världens äldsta biltävlingar. Det första loppet 1906 kördes över  446 km på smala bergsvägar. Vinnaren Alessandro Cagno höll en medelhastighet på 50 km/h.

I mitten av 1920-talet var Targa Florio en av Europas viktigaste tävlingar, då varken sportvagnartävlingar som Le Mans 24-timmars och Mille Miglia eller Grand prix racing hunnit bli etablerade.

Från 1955 var Targa Florio en deltävling i sportvagns-VM. En rad olika bansträckningar kördes under åren. Det började med en sträcka om 148 km per varv, men den sista tiden hade varvet kortats till 72 km. Vanligen kördes 10 varv i tävlingen. Start och mål hölls i staden Cerda. Bilarna släpptes iväg en och en, med två minuters mellanrum som i ett rally.

Runt 1970 hade farterna och därmed olycksriskerna drivits upp, där bilarna rusade fram genom små bergsbyar och efter 1973 ströks tävlingen ur VM-kalendern av säkerhetsskäl. Targa Florio kördes vidare som en nationell tävling, men efter en spektakulär dödsolycka 1977 stoppades tävlingarna med snabba sportvagnar. Tävlingen lever idag vidare som ett rally.

Vinnare

Referenser
Engelskspråkiga Wikipedia.

Book : Targa Florio Il Mito by Giuseppe Valenza, Editore Legenda (Settimo Milanese -Italy)

Externa länkar

Targa Florio Historia 

Targa Florio
Motorsportevenemang i Italien
Daytona 24-timmars

Daytona 24-timmars, officiellt Rolex 24 at Daytona är en långdistanslopp för sportvagnar på Daytona International Speedway i Daytona Beach, Florida. Loppet är sanktionerat av International Motor Sports Association och är det inledande loppet i Weathertech Sportscar Championship.

Tävlingen hålls i månadsskiftet januari – februari som en del av Speedweeks och är årets första stora biltävling i USA. Banan är till stora delar gemensam med Nascar-triovalen, med dess velodromkurvor.

Historia 
Den första tävlingen i sportvagns-VM hölls 1962, ett par år efter att banan stod klar. Tävlingen gick över tre timmar, men till 1964 förlängdes distansen till 2000 km. Sedan 1966 är tävlingsdistansen 24 timmar, samma som i Le Mans 24-timmars.

Efter 1974 ingick tävlingen även i den amerikanska IMSA GT Championship och efter 1981 ströks tävlingen ur VM-kalendern.

Vinnare

Noter

Referenser
Engelskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
Officiell webbplats
Grand American Road Racing Association hemsida

Tävlingar i Sportvagns-VM
Motorsportevenemang i USA
Rolex
Monte San Giorgio

Monte San Giorgio är ett 1 096 meter högt trädklätt berg i södra delen av kantonen Ticino i Schweiz. Berget blev ett världsarv 2003 och dess förlängning in i Italien ingår i världsarvet sedan 2010.

På berget upptäcktes 245 till 230 miljoner år gamla fossil av havslevande djur som levde under trias. Området var vid denna tid en lagun som var skyddad bakom en klippa. Lämningarna är mycket varierande med fossil av havslevande kräldjur, fiskar, kräftdjur, musslor, ammoniter och tagghudingar. Även kvarlevor av några landbundna organismer som reptiler, insekter och växter hittades. Fynden grävs sedan 1850 fram av paleontologer från Schweiz och Italien. Skiktet med fossil som avlagrades under trias är mer än 600 meter tjock. Fram till början av 2000-talet upptäcktes fler än  fossil. De vetenskapliga namnen som gavs till de utdöda djursläktena (bland annat Ticinosuchus, Ceresiosaurus, Serpianosaurus, Besanosaurus och Meridensia) vittnar om fyndorterna vid berget. 

För att visa några av de viktigaste fynden öppnades i oktober 2012 ett museum i orten Meride. I utställningen ingår bland annat en 2,5 meter lång rekonstruktion av dinosaurien Ticinosuchus.

Referenser

Externa länkar 
 

Världsarv i Schweiz
Världsarv i Italien
San Giorgio
San Giorgio
Världsarv inskrivna 2003
Världsarv utvidgade 2010
Orkanen Edouard

Orkanen Edouard var den fjärde orkanen och femte namngivna stormen i den Atlantiska orkansäsongen 1996. Edouard bildades den 19 augusti och nådde som mest kategori 4-styrka med vindhastigheter på 230 km/h. Edouard var säsongens kraftigaste orkan. Edouard var en större orkan i åtta dagar.

Orkanen Edouard var en Kap Verde-typ orkan som bildades nära Afrikas västkust den 19 augusti. Edouard rörde sig västerut och sedan norrut och avmattades den 3 september, då den blev extratropisk sydöst om New England. 

Edouard, som i början förutspåddes att träffa nordöstra USA, skapade orkanvindar längs sydöstra Massachusetts. Två personer omkom i New Jersey.

Referenser

Externa länkar
NHCs rapport om Edouard

1996 i USA
Atlantiska orkansäsongen 1996
Kategori 4-orkaner
OpenSound Control

OpenSoundControl (OSC) är ett kommunikationsprotokoll som används mellan datorer, synthesizrar och andra multimediamaskiner och är optimerat för modern datornätverksteknik. Med protokollet kan man dela musikdata i realtid över ett nätverk. Till protkollets fördelar hör interoperabilitet, noggrannhet, flexibilitet och dokumentation.

Källor
 OpenSound Control hos Center for New Music and Audio Technologies, Department of Music, University of California, Berkeley.
 opensoundcontrol.org

Elektroniska musikinstrument
Nätverksprotokoll
Mertil Melin

Mertil Börje Melin, född 17 juli 1945 i Stånga, Gotlands län, död 20 oktober 2023 i Hedvig Eleonora distrikt i Stockholm, var en svensk militär (generallöjtnant). Han var hovstallmästare och chef för H.M. Konungens hovstall 2003–2015.

Biografi
Melin var son till hemmansägaren Sven Erik Olof Melin och Dagny Ulmstedt. Han gick på Krigsskolan Karlberg 1968 och blev fänrik samma år. Melin gick på Infanteri- och kavalleriofficersskolan 1970–1971 och blev kapten vid Kungliga Norrlands dragoner (K 4) 1972. Han genomgick Ranger Course vid amerikanska United States Army Infantry School vid Fort Benning i Georgia 1977 och Militärhögskolans högre stabskurs 1977–1979. 

Melin var major vid försvarsstaben 1979, generalstaben 1981 och sektionschef vid Gotlands militärkommando 1982–1987. Melin utnämndes till överstelöjtnant 1984 och var bataljonschef vid Norrlands dragonregemente (K 4) 1987–1989. Han var överste och chef för Norrlands dragonregemente 1989–1992, överste 1. graden och chef för operationsledningen vid Norra militärområdet i Boden 1992–1995 och generalmajor och ställföreträdande chef för arméledningen vid Högkvarteret 1995–1996. Melin utnämndes till generallöjtnant och var chef för arméledningen 1996–1998, militärbefälhavare vid Norra militärområdet 1998–2000 och Sveriges ledamot vid EU:s militärkommitté och i Natos militärkommittée för partnerländer.

Melin var ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien från 1995. Han gifte sig 1968 med Gurli Margaretha Åberg (född 1944). Melin hade två barn, födda 1969 och 1976.

Utmärkelser
  Hans Majestät Konungens medalj, guld av 12:e storleken att bäras om halsen i Serafimerordens band (2009) 
  Hans Majestät Konungens medalj, guld av 8:e storleken att bäras på bröstet i Serafimerordens band (1987) 
  2:a klass av Örnkorsets orden (12 januari 2011)

Referenser

Externa länkar

Män
Födda 1945
Avlidna 2023
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Generallöjtnanter i svenska armén
Svenska hovstallmästare
Personer från Stånga socken
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Frihetsfront Plus

Frihetsfront Plus (afrikaans:Vryheidsfront Plus, VF+, engelska: Freedom Front Plus, FF+) är ett politiskt parti i Sydafrika som säger sig företräda boernas och icke-svarta minoriteters intressen och förespråkar mest uppmärksammat att en landremsa i västra Sydafrika ska upplåtas åt en självständig volkstaat med en vit majoritetsbefolkning. FF+ är representerat i landets underhus, nationalförsamlingen, sedan de första allmänna valen 1994 (sedan 2014 med fyra mandat). Nuvarande partiordförande är Pieter Groenewald.

Partiet hette från början endast Frihetsfront, och leddes av Constand Viljoen fram till 2001. Efter ett starkt valresultat 1994, särskilt i valen till de nio provinsparlamenten, tappade man gradvis stöd allteftersom man insåg att målet att skapa en volkstaat hade liten chans att bli verklighet. Sedan 1999 har man etablerat sig på en låg men stabil nivå. Plus lades till partinamnet 2004 då ett antal mindre nationalistiska partier (mest ökänt det ultrakonservativa Konserwatiewe Party) gick samman med Frihetsfronten. Dessa inkluderade i övrigt Afrikaner Eenheidsbeweging och (senare) Federale Alliansie. FF+ hämtar av naturliga skäl sitt stöd nästan uteslutande från vita afrikander, men har på senare år även byggt upp ett visst stöd bland färgade väljare i Västra Kapprovinsen. Partiets ställning är starkast på landsbygden och i småstäder.

Externa länkar
Frihetsfront Plus – officiell webbplats

Politiska partier i Sydafrika
Politiska partier bildade 1994
Konservativa partier
Nationalistiska partier
Gråsuggekaktussläktet

Gråsuggekaktussläktet (Pelecyphora) är ett suckulent växtsläkte inom familjen kaktusväxter. Släktet består endast av två mycket långsamväxande arter som har rosalila blommor. Båda arterna växer i Mexiko. Släktet beskrevs av Christian Gottfried Ehrenberg i en monografi publicerad 1843.

Referenser

Kaktusväxter
Gr Växtindex
Växter i Mexiko
Bågens mästare

Bågens mästare (engelsk originaltitel "Lords of the Bow") är en historisk roman av Conn Iggulden från 2008. Boken är den andra i serien Erövraren som handlar om Djingis och Kublai Khan.

Handling 
I flera hundra år har de Mongoliska stammarna slagits mot varandra men nu enade under Djingis Khan bildar de tillsammans en enorm armé. Djingis beslutar att anfalla en gemensam fiende för alla de mongoliska stammarna, Kina. Den enorma Gobiöknen och de stora ogenomträngliga bergen gör det näst intill omöjligt att inta Kina men det är inte det Djingis oroar sig för. Kina har flera hundra år av sofistikerad krigskunskap och stora städer och fästningar av sten.

Externa länkar 

Bågens mästare på smakprov.se

Skönlitteratur 2008
Historiska romaner
Brittisk litteratur
1200-talet i skönlitteratur
Georges Guynemer

Georges Marie Ludovic Jules Guynemer, född den 24 december 1894 i Paris, död 11 september 1917 under en spaningsflygning i Flandern vid Poelcappelle, var en framstående fransk stridsflygare under första världskriget. När han blev nedskjuten var han det främsta franska flygarässet med 53 segrar.

Han tog under första världskriget anställning som volontär vid flygtrupperna på västfronten i november 1914, befordrades i mars 1916 till underlöjtnant och i februari 1917 till kapten. Guynemer var Frankrikes förnämste stridsflygare under kriget och sköt 19 juli 1915 - 6 september 1917 ner 53 tyska flygplan.

Källor

Acepilots.com: Georges Guynemer, läst 2008-09-21 

Franska flygare
Flygaräss
Personer som omkommit i flygstrider
Franska militärer under 1900-talet
Personer i Frankrike under första världskriget
Personer som stupat i strid under första världskriget
Födda 1894
Avlidna 1917
Män
Ugglan
Militärer från Paris