kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tågnummer

Tågnummer identifierar varje tågtur som körs under ett dygn på de banor som har gemensam trafikplanering. En tågtur karakteriseras av att ha en fast start- och slutpunkt samt gå i en riktning. Den kan gå alla dagar, vissa veckodagar eller vissa datum och avser vanligen det vi i Sverige kallar tågfärd. Se även växling och spärrfärd.

Olika kodifieringsprinciper förekommer i världen. Bl.a.:
 Rent löpnummer eller bokstavsföljd.
 Löpnummer med en eller flera serier för varje operatör. Tillämpas i Sverige.
 En kod som anger operatören följt av ett löpnummer. Jfr. "flightnummer" som styrs av IATA.
 En kod för en trafikerad linje följt av ett turnummer. Vanligt i kollektivtrafik med buss, spårvagn eller tunnelbana.

Tågnumren fastställes i samband med att ett tågläge tilldelas i planeringsprocessen.

Sverige
Trafikplaneringen i Sverige utförs av Trafikverket på uppdrag av Transportstyrelsen. Varje tågoperatör tilldelas en egen nummerserie. När en tågoperatör vill trafikera en sträcka så lämnas en begäran om tågläge in. Där anges avgångsstation och ankomststation. Önskad avgångs- och ankomsttid, vilka veckodagar som gäller samt vid behov de datum då trafiken införs eller upphör. Vidare vilken typ av tåg det gäller.

Trafikverket försöker sedan tillmötesgå önskemålen. Men tågmöten och prioriteringar (typ av tåg) kan ge vissa justeringar. Denna huvudplanering sker årsvis och resultatet blir en tilldelning av tågnummer med tillhörande tidtabell. Under året sker sedan mindre omplaneringar. Det kan införas extratåg, varför det finns en daglig planering. Sedan är det ofta nödvändigt att frångå planeringen och snabbt göra improviseringar. Det görs om tåg är sena och måste finna en ny tid för passage.

Trafikverket utger även grafiska tidsplaner för varje bana. Grafiken är tvådimensionell: I Y-riktningen listas alla stationer under varandra. Avståndet mellan raderna beror lite på avståndet mellan stationerna. I X-riktningen åt höger står tiden för dygnets alla timmar och markering varannan minut. Av praktiska skäl är planen uppdelad i flera ark med till exempel 2, 4 , 6, 8 eller 12 timmars utrymme vardera. För varje tågnummer är en kurva inritad som grafiskt visar hur tåget förflyttar sig över tiden. Udda tågnummer går snett nedåt höger (riktning nedåt, normalt söderut). Jämna tågnummer går snett uppåt till höger (riktning uppåt, normalt norrut). Väntan vid möten och omkörningar framgår genom att kurvan går horisontellt vid vissa stationer.

Utlandet
Större delen av Europa har ett liknande system med tågnummer som Sverige.

För gränsöverskridande tåg finns gemensamma nummer. För gränsöverskridande fjärr- och nattåg finns särskilda nummer som ofta inte används till några andra tåg. EuroCity har mestadels nummer 1-300. I Sverige används dessa nummer till andra tåg.

Storbritannien har ett eget system. Det är en siffra för typ av tågtur, en bokstav för region turen avslutas i, och två siffror för tåget. Lokaltåg har inte individuella nummer utan endast tågnummer efter dess rutt.

Även Ryssland, Vitryssland och Ukraina har bokstäver i tågnumren.

Se även
Tidtabell (tåg)
Tågläge

Externa länkar 
Dagliga grafer 2018

Järnväg
The Last Mimzy

The Last Mimzy är en amerikansk film från 2007 i regi av Robert Shaye. Filmen är löst baserad på science fiction-novellen Mimsy Were the Borogoves av Lewis Padgett (pseudonym för makarna Henry Kuttner och C. L. Moore).

Handling

The Last Mimzy börjar med att man får höra en berättarröst som berättar om framtiden och att där lever endast krigiska och själviska människor. En tapper vetenskapsman försöker skicka ett experiment till andra tider för att kunna hjälpa världen och mänskligheten. Sedan handlar filmen om ett syskonpar, en äldre pojke i 9-10-årsåldern, Noah, och hans lillasyster Emma. Emma är ett överintelligent barn och Noah får leva i skuggan av hennes talang. Själv är Noah inte särskilt engagerad i sin skolgång och bryr sig mest om TV- och datorspel. En dag åker familjen till en stuga på landet. Barnen går till stranden där en tung metallåda flutit i land. Noah simmar efter den och släpar upp den på land. Väl där uppe börjar Emma och Noah undersöka lådan, den öppnas och i ligger en grön kvadratisk glasskiva. I skivan bildas mystiska mönster som Noah visar intresse för. Syskonen släpar upp lådan till huset och finner flera mystiska saker. Bland annat en gosedjurskanin som Emma genast fäster sig vid. Emma börjar prata med kaninen och till hennes förvåning svarar den, men bara på ett sätt så att Emma förstår. Kaninens namn är Mimzy.
Sedan händer mystiska saker med barnen. De börjar få övernaturliga krafter. Noah kan få saker att flytta sig till ett ställe till ett annat och Emma kan få några stenar att snurra i luften.

Rollista (urval)
Chris O'Neil - Noah Wilder
Rhiannon Leigh Wryn - Emma Wilder
Joely Richardson - Jo Wilder
Timothy Hutton - David Wilder
Rainn Wilson - Larry White
Kathryn Hahn - Naomi Schwartz
Michael Clarke Duncan - Nathanial Broadman
Kirsten Williamson - Sheila Broadman

Externa länkar
 

Filmer 2007
Seattle på film
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Filmmusik av Howard Shore
Filmer från New Line Cinema
Föreningen Svenska Spetsar

Föreningen Svenska Spetsar, Linköping, bildades 1962 för att främja knyppling i Sverige, genom rådgivning, utbildning och försäljning. 

Föreningen har ca 1 000 medlemmar (2007). Föreningen har varit huvudman för en rikskonsulent i knyppling (spetskonsulent) i Vadstena.

Källor
Nationalencyklopedin: Svenska Spetsar
www.hemslojden.org/index.1905.html (Läst 2008-01-06)
nfh.nutek.se/sb/d/677#Knyppling (Läst 2008-01-06)

Externa länkar
Svenska Spetsars webbplats

Organisationer bildade 1962
Föreningar i Sverige
Brewarrina

Brewarrina är en liten ort i New South Wales, Australien, vid Barwon och Darling Rivers flodbankar. Orten ligger 808 km från Sydney, 98 km öster om Bourke och väster om Walgett. År 2011 hade orten 923 invånare, enligt den australiska folkräkningen.

Tåg
År 1901 öppnade en tågsträcka till Brewarrina från Byrock som lades ner 1974.

Referenser

Orter i New South Wales
Starobilsk

Starobilsk ( ; ) är en stad i Luhansk oblast i östra Ukraina. Folkmängden uppgick till 16 267 invånare 2021.

Historia
Platsen har varit bebodd sedan åtminstone 1686.

Under andra världskriget inrättades i Starobilsk ett av Röda arméns krigsfångläger för polska officerare. I april och maj 1940 avrättade den sovjetiska säkerhetstjänsten, NKVD, tusentals polska officerare på tre platser i Sovjetunionen. Avrättningsplatsen för Starobilskfångarna var Pjatychatky () i norra delen av Charkiv. Mest känd av dessa massavrättningar är dock Katynmassakern i närheten av Smolensk.

Referenser

Externa länkar 

Städer i Ukraina
Orter i Luhansk oblast
Almagrundet

Almagrundet är ett undervattensgrund och en fyrstation 11,5 distansminuter sydost om Sandhamn utanför Stockholms skärgård, som leder inloppet till Stockholm.

Grundet, som på sjökort benämns Almas grund, består av ett antal grundklackar på djup mellan 3 och 14 m.u.h. Grundet fick sitt namn efter att den norska briggen Alma med lots från Sandhamn ombord fick grundkänning, men klarade sig, i hård storm år 1866 på en plats som tidigare ansetts som grundfri. Efter en tids sökande fann man grundet som till en början markerades med en boj. 1896-1966 var grundet fyrskeppsstation, därefter plats för en kassunfyr.

Fyrskeppsstation

Från 1896 fanns fyrskeppet nr. 2B Almagrundet vid platsen. Hon ersattes 1912 av nr. 6 Svenska Björn. Båda fyrskeppen målades med Almagrundet i vita bokstäver på sidorna. De var bemannade och Lubbe Nordström, känd för sina sociala reportage i början av 1900-talet, tog tjänst på Almagrundets fyrskepp vintern 1921-1922. Han skildrade i boken Fyrskeppet hur psykologiskt påfrestande isolationen kunde vara.

Skeppslista

Kassunfyr
Från 1964 har grundet bevakats av en kassunfyr. Tornet bogserades från tillverkningsorten Jävre-Sandholmen, nära Piteå, ner till Almas grund. Fyren drevs ursprungligen via en elkabel kopplad till fyren Revengegrundet och var utrustad med 144 ”sealed beam”-strålkastare på 200 watt (varav 72 reserv) med så kallat ”spaltsektorljus”, racon, kompressordrivna tyfoner, dieselgeneratorer för reservkraft, helikopterplatta, samt ett pentry och två sovplatser för personal. Fyren har dock aldrig varit fast bemannad. 

År 2008 havererade den gamla landkabeln och Sjöfartsverket ersatte den tidigare belysningen med en modern solcellsdriven LED-lykta, placerad uppe på helikopterplattan. Detta medförde en ändrad fyrkaraktär och ett ljussvagare sken (från 19 nm till 13 nm). Fyren är också numera tömd på sin interiör.

Den 1 januari 1984 uppmättes en våg på 12,75 meter i närheten av grundet. Det är den näst högsta våg som hittills uppmäts i svenska vatten (efter den på Väderöarna 2007).

Källor 
Lantmäteriet, svenska sjökort
Svenska fyrsällskapet
SMHI, Svenska rekord i våghöjd

Vidare läsning

Fyrar i Stockholms skärgård
Svenska fyrskepp
Stockholms skärgård
Områden och platser i SMHI:s sjöväderrapport
Fyrskeppsstationer i Sverige
Poyan Karimi

Poyan Karimi, född 25 augusti 1989 i Kroppa, Värmland, är en svensk skådespelare och företagsledare.

Biografi 
Karimi debuterade 2007 i filmen Ciao Bella i huvudrollen som Mustafa/Massimo. Han har därefter medverkat i en serie kortfilmer, bland annat On Suffocation (2013) som tilldelades Guldbaggen för bästa kortfilm, TV-serierna Åkalla (2008), Kommissarie Winter (2010), Box 21 (2020) och Solsidan (2023) samt i långfilmerna Fyra år till (2010), En man som heter Ove (2015) och Uppsalakidnappningen (film) (2018).

Poyan Karimi har vid sidan av sin filmkarriär startat flera framgångsrika företag, bland annat Oddwork Sweden AB som utsetts till både Gasellföretag och Superföretag vid flera tillfällen.

Poyan Karimi tilldelades 2021 H.M Carl XVI Gustaf pris Årets Nybyggare i kategorin Årets Unga Pionjär. Han tilldelades priset med motiveringen: Utgångspunkten för företagets insatser är att världen blir bättre om människor får göra det de verkligen brinner för. Trots arvet av en politisk flyktingfamiljs vedermödor och en ekonomisk utsatt barndom ingöts hopp och engagemang som bidrog till hans framgång och ett företag med starka värderingar. Poyan Karimi erhåller H.M. Carl XVI Gustafs pris Årets Nybyggare inom kategorin Årets Unga Pionjär för 2021 för att ha byggt ett värderingsstyrt, framgångsrikt och stabilt företag inom sin nisch.

Filmografi 

 2019 – Bror

 2022 – Vuxna Människor
 2023 – Solsidan

Referenser

Externa länkar 
 
 

Svenska skådespelare
Födda 1989
Levande personer
Män
Svensk förening för sömnforskning och sömnmedicin

Svensk förening för sömnforskning och sömnmedicin, SFSS, tidigare Svensk förening för sömnforskning (SFSF), är en svensk organisation för personer som professionellt ägnar sig åt sömn- och vakenhetsforskning eller sömnmedicin. Organisationen arrangerar årliga nationella sömnmöten, främjar sömnmedicinsk forskning genom stipendier finansierade i första hand av läkemedelsindustri, och arbetar för att sprida kunskap om sömn och sömnrelaterade fenomen bland allmänheten och bland beslutsfattare. Man samarbetar också med motsvarande organ på europeisk (The European Sleep Research Society, ESRS) och världsnivå (The World Federation of Sleep Research and Sleep Medicine Societies, WFSRSMS).

Externa länkar
SFSS:s hemsida

Intresseorganisationer i Sverige
Sömn
Alviksbron

Alviksbron (inledningsvis kallad Oxhålsbron) är en spårvägsbro för Tvärbanan mellan Stora Essingen och Bromma i västra Stockholm. Den är 400 meter lång och har en spännvidd på 140 meter. Den blev klar år 2000 och leder Tvärbanan över Oxhålssundet i Mälaren.

Brokonstruktionen 

Alviksbron över Oxhålssundet mellan Stora Essingen och Brommalandet är en kombinerad bro för spårvagnstrafik på dubbelspår och gång- och cykeltrafik. Bron är 400 meter lång och har ett mittspann på 140 meter, den segelfria höjden är 24 meter. Alviksbron har konstruerats av ELU konsult och byggts av NCC på så kallad funktionsentreprenad.  

Brospannet är utfört som en lådbalk i förspänd betong. Detta gjorde det möjligt att spannen kunde byggas med hängställningar i balkändarna utan att ställningar från mark eller vatten behövde användas. Metoden kallas Freivorbau efter tyska förebilder. Själva brobalken har gjutits med så kallad fritt-fram-teknik, vilket innebär att man gjuter balken från varje bropelare åt två håll på en gång.  

En annan speciell teknik var att man slagit spont under vatten för att kunna utföra schaktningen för fundamenten. Sänkkassunerna till bropelarnas bottenfundament har tillverkats på annan plats och transporterats sjövägen till byggplatsen där de förankrats på schaktbotten.

Bron har gjorts så smäcker och genomsiktlig som möjligt, brobalkens undersida bildar en båge som harmonierar med den närbelägna Tranebergsbrons betongvalv. Brons huvudstöd har klätts med rött tegel som knyter an till omgivningens byggnader. I mörker belyses pelarnas innersidor med strålkastare.

Sprickbildning 
År 2001 upptäcktes sprickbildning på grund av skjuvspänning i brons lådbalkar och vid slutet av 2001 bedömde SL (Storstockholms Lokaltrafik) att utvecklingen krävde en närmare undersökning. Under utredningsarbetet förstärktes broarna temporärt med utanpåliggande stålstag och under hösten 2002 genomfördes en permanent invändig förstärkning.

Bilder

Tekniska data 
 Uppdragsgivare: Storstockholms Lokaltrafik
 Entreprenör: NCC
 Arkitekt: Laszlo Marko, Marko Arkitektkontor AB
 Konstruktör: ELU konsult 
 Kontraktssumma: 180 miljoner kronor
 Byggnadstid: November 1996 - december 1998
 Armering: 1 950 ton stål
 Spännarmering: 21 000 m
 Betong: 16 700 m³

Panorama

Se även
Andra broar för Tvärbanan:
 Fredriksdalsbron
 Gröndalsbron
 Ulvsundabron

Referenser

Noter

Källor
 NCC:s webbplats om Alviksbron
 KTH: Sprickbildningsproblem i freivorbau broar

Externa länkar

Broar i Stockholm
Broar invigda 2000
Broar uppförda av NCC
Tvärbanan
2000 i Sverige
Johan Melander (filolog)

Johan Melander, född den 21 mars 1878 i Ransbergs socken, död den 29 juni 1947 i Uppsala, var en svensk filolog. Han var son till August Johanson och måg till Henrik Östberg.

Melander avlade studentexamen 1898, filosofie kandidatexamen 1902 och filosofie licentiatexamen 1907. Han blev adjunkt i Hudiksvall 1911 och i Uppsala 1915.

Melander disputerade 1916 i Uppsala på avhandlingen Étude sur "magis" et les expressions adversatives dans les langues romanes och promoverades till filosofie doktor samma år. Han blev lektor vid Östermalms högre allmänna läroverk i Stockholm 1922 och vid Uppsala högre allmänna läroverk 1925.

Melander blev professor i romansk filologi vid Uppsala universitet 1932, som efterträdare till Erik Staaff. Han var censor vid studentexamina från 1935. Melander företog ett flertal studieresor till Tyskland, England, Frankrike, Italien och Spanien. Han var ledamot av Humanistiska vetenskapssamfundet i Uppsala. Melander blev emeritus 1943, då Paul Falk efterträdde honom. Samma år tillägnades han festskriften Mélanges de philologie offerts à M. Johan Melander 21/3 1943. Melander publicerade själv Les formes toniques des pronoms personnels regimes après quelques particules dans l'ancien frangais (1917), Guibert d'Andrenas, chanson de geste (1922), Le sort des prépositions "cum" et "apud" dans les langues romanes (1925), Étude sur l'ancienne abréviation des pronoms personnels régimes dans les langues romanes (1928), L'origine de l'italien "me ne", "me lo", "te la" et cetera (1929), Les poésies de Robert de Castel (1930) och Enklise oder Proklise des tonlosen Objektspronomens im Altfranzösich (1935). Från år 1937/1938 till 1946/1947 var han ansvarig utgivare för tidskriften Studia Neophilologica, som 1928 grundades av Robert Eugen Zachrisson.

Johan Melander är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Utmärkelser 

  - festskrift tillägnad Johan Melander den 21 mars 1943

Referenser

Källor
   
 
 Melander, Johan på SvenskaGravar.se

Svenska lektorer
Svenska professorer i romanska språk
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Uppsala
Filologer under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Personer från Ransbergs socken
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1878
Avlidna 1947
Män
Fredriksdalsbron

Fredriksdalsbron är en spårvägsviadukt på Tvärbanan mellan hållplatserna Gullmarsplan och Mårtensdal i Stockholm.

Beskrivning
Ett tidigare arbetsnamn var Kvarnbron, efter Skanskvarn som finns i omedelbar närhet. Bron är 379 m lång och invigdes år 2002, den leder Tvärbanan nerför sluttningen mot Hammarby sjöstad. Bron kallas ofta felaktigt för "Mårtensdalsbron". För ritningarna stod Rundquist Arkitekter.

Den nedre anslutningen till bron är ca 130 meter lång och kallas för "Mårtensdalsrampen" men har inget officiellt namn.

Sedan bron byggdes har flera vägfordon oavsiktigt åkt upp på rampen och enstaka har kommit ända upp på bron. Den 2 december 2012 lyckades en bil att ta sig nästan hela vägen upp till Gullmarsplan och åkte hela 560 meter från rampens början, dvs hela rampen och brons längd. Vid växelpartiet innan Gullmarsplan tog det dock stopp. Bilen fick bärgas med hjälp av en spårgående traktor.

Bilder

Källor

Se även
Andra broar för Tvärbanan:
 Alviksbron
 Gröndalsbron
 Ulvsundabron

Externa länkar

Broar i Stockholm
Broar invigda 2002
Tvärbanan
2002 i Sverige
Opel Olympia

Opel Olympia är en småbil från Opel som tillverkades åren 1935 till 1940, 1947 till 1953 och slutligen 1967 till 1970.

1935 var Olympia den första massproducerade bilen helt i stål. Före andra världskriget fanns den i två versioner. Från 1935 till 1937 hade Olympia en 1,3 liters motor. Versionen under åren 1937 till 1940 hade en 1,5 liters motor.

Förkrigsolympian var revolutionerande för Opels biltillverkning. Punktsvetsning, nya material och ny produktionslinje var några av de framsteg inom tillverkningen.

Mellan 1935 och 1940 tillverkades över 168 000 bilar.

Namnet Olympia återupptogs 1967 och då som en lyxversion av Opel Kadett B.

Olympia '35 (1935–37)

För 2 500 Riksmark erbjöds en riktig fyrsitsig bil med en 1,3 liters, 4-cylindrig motor på 24 hk som klarade 95 km/h. Den var bakhjulsdriven med en 3-växlad låda. 1937 kom en 4-växlad låda.  

Bilen fanns i två versioner, en två-dörrars sedan och en två-dörrars cabriolet.

Olympia '38 (1937–40, 1947–49)

1937 introducerades en ny motor med 37 hk och med en topphastighet på 112 km/h. Karossen fick en ansiktslyftning. 

På grund av andra världskriget kom produktionen att avstanna under hösten 1940. Under kriget blev Opelfabriken i Rüsselsheim svårt bombskadad av de allierade. Efter fabrikens återuppbyggnad kom tillverkningen igång igen 1947. Opel Olympia OL 38 var oförändrad jämfört med förkrigsmodellen och kom att tillverkas till 1949.

Olympia '50 (1950–53)

I januari 1950 fick Olympia en modernare kaross men bilens teknik var fortfarande baserad på sin föregångare med rötter före kriget.

Olympia Rekord (1953–57)

I mars 1953 blev så den 18 år gamla designen utbytt mot en helt ny bil. Den hette nu Opel Olympia Rekord och hade en modern kaross. 

Se mer under Opel Rekord.

Olympia A (1967–70)

Olympians namn återupptogs 1967. Den här gången som en lyxversion av Opel Kadett B. Motorn var på 1,1 liter och gav 60 hk samt en 1,7 liters motor på 75 hk och en stor 1,9 liters motor på hela 90 hk som vanligtvis fanns i Rekorden.

Det fanns tre karossvarianter:
 2-dörrars sedan
 4-dörrars sedan
 2-dörrars coupé

Olympia A blev ingen succé och blev ersatt av den nya Opel Ascona 1970.

Versioner:

Bilder

Källor
 Olympia bilder och specifikation
 Olympia OL38 bilder och specifikation
 www.histomobile.com

Olympia
Bakhjulsdrivna fordon
Vladimir Lavrentjev

Vladimir Lavrentjev, född 21 januari 1954, är en rysk före detta ishockeyspelare. Han var den första ryssen som värvades till ett svenskt ishockeylag. Laget som värvade Lavrentjev var Mölndal Hockey säsongen 1987/1988 och den som förmedlade kontakten var affärsmannen Hans Sylvén.

Referenser 

Ryska ishockeyspelare
Män
Födda 1954
Levande personer
EUMC

EUMC kan avse:

 EUMC – en kommitté inom Europeiska unionens råd som understöder politiska beslut inom den gemensamma säkerhets- och försvarspolitiken när militär sakkunskap krävs, se Europeiska unionens militära kommitté
 EUMC – insamlande och analys av data om grundläggande rättigheter, se Europeiska unionens byrå för grundläggande rättigheter
Södertälje stadsbibliotek

Södertälje stadsbibliotek är ett bibliotek i Luna kulturhus i Södertälje i Södermanland och Stockholms län. Biblioteket öppnade 1934, och finns i sina nuvarande lokaler sedan 1978.

Historia
Sedan mitten av 1800-talet har olika former av bibliotek funnits i Södertälje. 1934 öppnade en förening ett stadsbibliotek på Rådhusgatan 11. Verksamheten togs över i kommunal regi 1945. 1961 flyttade biblioteket in i kontorsdelen av det då nybyggda Domusvaruhuset.

I november 1960 tillsattes en kommunal utredning om framtida biblioteksverksamhet i staden, vilken ledde till ökade anslag. 1963 avsattes medel för utökning av antalet böcker, inrättande av bokbuss och inköp av utrustning för musiklyssning. 1964 införskaffades grammofonutrustning samt bokbuss enligt beslutet.

Från 1967 etablerades lokala kombinerade stadsdels- och skolbibliotek med start i Västergård och Ronna, samt 1975 i Hovsjö. I samband med kommunsammanslagningarna 1967 och 1971 tillfördes ytterligare bibliotek till organisationen. Från 1970 etablerade man arbetsplatsbibliotek på Scania-Vabis.

Även om lokalerna i Domushuset var mer ändamålsenliga än de gamla på Rådhusgatan upplevdes det som negativt att de endast kunde nås med hiss. Flera alternativ till lokaler i markplan utreddes av drätselkammaren, men man valde till slut att etablera sig som en del av det projekterade Luna kulturhus. Biblioteket i Luna öppnade 1978.

Under 1980-talet minskade anslagen till biblioteksverksamheten. Från 1990-talet gjordes satsningar på internet och digital media.

Historiska bilder

Verksamhet
Biblioteket har cirka 200 000 böcker, varav en fjärdedel på barn- och ungdomsavdelningen. Genomströmningen är i genomsnitt 2 250 dagliga besök.

Stadsbiblioteket är ett av sex folkbibliotek i kommunen. Under 2020 öppnades ett nytt bibliotek för ungdomar i årskurs 4-6 i en närliggande lokal.

Specialsamlingar
Lokalsamlingen är en särskild samling med böcker och andra medier som har anknytning till Södertälje med omnejd. Avsikten är att samlingarna ska vara en tillgång för den som vill fördjupa sig i Södertäljes lokalhistoria och kulturarv. Samlingen består av ca. 680 titlar och innehåller såväl skön- som facklitteratur.

I det assyriska/syrianska biblioteket finns dokument och böcker som rör den assyriska/syrianska folkgruppens kultur och historia. I samlingen återfinns olika typer av medier på mer än tio olika språk. Det var lokalpolitikern Emil Barhebreus som i en motion till kommunfullmäktige år 2000 föreslog att en sådan samling borde instiftas i Södertälje, med inspiration från det kurdiska biblioteket i Stockholm.

Bilder

Filialer
Stadsbiblioteket har fem filialer i Enhörna, Hovsjö, Hölö, Järna och Mölnbo.
Hölö bibliotek är beläget i Hölöskolan och är ett kombinerat folk- och skolbibliotek. 
Biblioteket i Järna ligger i Järna centrum. 
Hovsjö bibliotek ligger i Hovsjö hub.
Mölnbo bibliotek ligger i Mölnboskolan och är ett kombinerat folk- och skolbibliotek.
Enhörna bibliotek ligger i Vallaskolan och är ett kombinerat folk- och skolbibliotek.

Referenser

Externa länkar
Bibliotekets webbplats

Kultur i Södertälje
Bibliotek i Sverige
Suburbia

Suburbia kan avse:

Förorter i storstadsområden
Suburbia (musikgrupp) – ett svenskt rockband från Trollhättan 
Suburbia (butikskedja) – en butikskedja i Mexiko.

Sånger
Suburbia (låt) – en låt av Pet Shop Boys vilken återfinns på albumet Please (1986)
Jesus of Suburbia – en låt av Green Day vilken återfinns på albumet American Idiot (2004)

Kulturgeografi