kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gunilla Kindstrand

Eva Gunilla Kindstrand, född 29 mars 1957, är en svensk journalist.

Biografi 
Gunilla Kindstrand växte upp i Linköping. Hon utbildade sig på Journalisthögskolan i Stockholm och blev därefter 1978 praktikant på Gefle Dagblad  där hon sedan arbetade i några år. Hon var 1983–1986 kulturredaktör på konkurrenten Arbetarbladet och i slutet av 1980-talet redaktör på Folkteatern i Gävleborg. På 1990-talet flyttade hon till Hälsingland där hon var projektledare vid Helsingegården i Järvsö. I mitten av 1990-talet började hon som programledare för Sveriges Televisions litteraturprogram Röda rummet. Detta teveprogram ledde hon åren 1994–2002. Mellan 2005 och 2008 var hon anställd vid Kunskapskanalen. Hon har också varit teaterproducent och dramaturg. Åren 2011–2012 var hon kulturredaktör på Gefle Dagblad, därefter chefredaktör för Hälsingetidningar. Mellan åren 2015–2016 var Kindstrand även kulturredaktör på Mittmedia.

Gunilla Kindstrand valdes 2003 till ledamot av Kungl. Skogs- och Lantbruksakademien (KSLA). Hon var ordförande för Konstnärsnämndens styrelse mellan åren 2013-2018 och har även suttit i styrelsen för Sveriges Radio. Hon var sommarpratare i Sveriges Radio 1998 och 2019. Kindstrand sitter sedan maj 2021 som ordförande i stiftelsen Folkoperan och är från 2023 ledamot i styrelsen för Svenska Filminstitutet. Hon är även en återkommande skribent i Axess, Kvartal och Svenska Dagbladet.

Familj 
Gunilla Kindstrand har varit gift med regissören Peter Oskarson och tillsammans har de fem barn.

Bibliografi i urval
Vikingar – om Historiska museets vikingautställning tillsammans med Leif Jonsson, 2002 
Notebook – strå, kvist, gren – om möte mellan konst och slöjd, 2005
Spis – festlig, vardaglig och själslig spis i Gästrikland och Hälsingland, 2006 
Kraftfält – om Stiftelsen framtidens kultur, 2008  
Möbler människor – om Malmsten Furniture Studies, 2009 
Hälsinge akademis kalaspraktika,2009
Nu = Now, 2011Way of life: people from Hälsingland / [fotografi: Inta Ruka],2013Mästerfotografen: Hilding Mickelsson och hans Hälsingland, 2019Speglingar - kultur politik samhälle. Nordisk Kulturfond, 2021Det var en gång i Hälsingland (red tills m Jens Ahlbom) Hälsinge akademi,'' 2022

Priser och utmärkelser i urval
Axel Liffner-stipendiet 1997
Club 100 (SVT) 1998
Karin Gierows pris (Svenska Akademien) 2002
Gävleborgs landstings kulturpris 2013

Källor

Noter

Externa länkar 
 
 

Journalister från Linköping
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska dramaturger
Ledamöter av Kungliga skogs- och lantbruksakademien
Sommarvärdar 1998
Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Sommarvärdar 2019
Näs kraftverksmuseum

Näs kraftverksmuseum är ett museum i det gamla vattenkraftverket i Näs i Avesta kommun. Museet ägs av Vattenfall och öppnade 1983, tre år efter att kraftstationen hade ersatts av det nybyggda kraftverket i Näs. Numera har museet bara öppet vid särskilda tillfällen, såsom vid By slånkvicku.

Vattenkraftverket
Kraftverket började byggas 1896 och blev projekterat av Qvist & Gjers 1897–1898. Det stod färdig med två generatorer à 200 kW 1898. Verket stod då för hälften av Sveriges totala elproduktion. För att bygga dammen till kraftverket hade man hyrt in Europas största mudderverk.

Kraftverket försörjde järnbruken i Horndal, Näs och Långshyttan med elektricitet. Planer fanns att bygga fler generatorer, men kundunderlaget var svagt. 1903 kunde man dock bygga ut ytterligare sex generatorer à 330 kW. Detta efter att man skrivit kontrakt med Sandvikens jernverk att leverera el till dem i 50 år. Ledningen till Sandviken på 20 kV var den längsta i Sverige, cirka 5 mil, och man var osäker på om överföringen skulle lyckas.

År 1906–1907 och 1911–1913 tillkom åtta aggregat à 400 kW, samtidigt som man gjorde sig av med tre äldre, vilket gav den nuvarande parken på 13 växelströmsgeneratorer och två likströmsgeneratorer (för att starta växelströmsgeneratorerna).

Turbinerna var av dubbelaxeltyp, med två stora kugghjul förbundna av ett mindre. Detta gav upphov till ett enormt oväsen inne i kraftverket, som minskades något när mittenkugghjulen byttes från metall till bakelit. En driftig ingenjör påbörjade en förbättring av aggregaten, bland annat genom att ersätta de ineffektiva dubbelaxlarna med enkelaxlar, men han hann gå bort innan han hann klart och ingen tog över arbetet. Ett stort framsteg för arbetsmiljön var när fläktar installerades i byggnadens väggar för att leda bort värmen.

År 1912 blev man tvungen att valla in och stänga av kraftverket efter att man upptäckt att nästan all mark under byggnaden hade spolats bort. Detta medförde att en stor del av bruksverksamheten i trakten stod helt stilla. Järnverket i Sandviken ansåg att kraftstationen brutit sitt kontrakt på elleverans och krävde ett stort skadestånd.

År 1936 köpte Vattenfall kraftverket och drev det till 1980. Då det var för kostsamt att byta ut alla sumpar, turbiner och generatorer byggde man ett helt nytt kraftverk, Näs kraftstation, strax nedströms. Intill kraftverket anlades 1960 en laxodling, som tidigare ägdes av Vattenfall, men som sedan 1997 ägs av en privatperson.

Galleri

Källor

Guidning av Näs kraftverksmuseum 25 juli 2009

Museer i Dalarnas län
Tidigare vattenkraftverk i Sverige
Byggnader och anläggningar i Avesta kommun
Astrid Söderbergh Widding

Astrid Naemi Söderbergh Widding, född 27 maj 1963, är en svensk professor i filmvetenskap samt sedan den 1 februari 2013 även rektor för Stockholms universitet.

Hon disputerade 1992 vid Stockholms universitet med en doktorsavhandling om Andrej Tarkovskij. Hon är professor i filmvetenskap vid Stockholms universitet sedan 2000 och var fram till rektorsutnämnandet vicerektor för humaniora och samhällsvetenskap. Söderbergh Widding har tidigare bland annat varit ordförande i Centrum för modevetenskap, ordförande i styrelsen för Stiftelsen Ingmar Bergman, styrelseledamot i Svenska Filminstitutet och kritiker i Svenska Dagbladet. Hon är ledamot i styrelsen för Stockholm Environment Institute (SEI) och i insynsrådet för Kungliga biblioteket.

Utmärkelser och ledamotskap
Arbetande ledamot av Kungl. Vitterhetsakademien sedan den 4 september 2007.
 Ledamot av Kungl. Vetenskapsakademien sedan den 15 januari 2014.
Riddare av franska Hederslegionen den 19 november 2015.

Källor

Noter 

Kvinnor
Födda 1963
Levande personer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Rektorer vid Stockholms universitet
Riddare av Hederslegionen
Svenska filmkritiker
Svenska professorer i filmvetenskap
Sydlig större vattensalamander

Sydlig större vattensalamander, Triturus karelinii är ett groddjur i familjen salamandrar.

Utseende 
Den sydliga större vattensalamandern är mycket lik större vattensalamander men den har längre och kraftigare kropp och huvud. Halsen är gul med svarta fläckar, men utan de vita prickar som ibland kan uppträda hos större vattensalamandern. Som denna har den en gul undersida med svarta fläckar; dessa kan flyta samman, så större eller mindre av buken är helsvart. Ovansidan är vanligtvis mörk. Hanens ryggkam under parningstiden är inte så flikig som hos den nordligare arten.

Utbredning 
Arten finns från östra Balkan över norra och västra Turkiet till ryska, georgiska och azerbajdzjanska Kaukasus. Isolerade populationer finns i centrala Serbien, på Krimhalvön och i norra Iran.

Vanor 
Den sydliga större vattensalamandern lever i bergsskogar, både löv- och barrskog, och dess omgivningar som skogsstepper och högstepper. Gemensamt för alla områdena är att de innehåller våtmarker och mindre vattensamlingar. Den är främst nattaktiv, och livär sig på ryggradslösa djur som sniglar, maskar, spindlar och insekter. Arten övervintrar vanligen på land, även om övervintringen också kan ske i vatten. Vintersömnen sträcker sig från september eller oktober till mars, eller, om vintern är mild, till januari - februari. Beräknad livslängd är 10 till 15 år.

Fortplantning 
Arten leker i mars till maj, ett par månader senare i höglänta områden. Leken sker i stillastående till långsamrinnande vatten som dammar, bäckar eller, undantagsvis, dräneringdiken och liknande. Honan lägger mellan 100 och 250 ägg, som kläcks efter 10 till 12 dagar. Larverna livnär sig på olika små kräftdjur. De nybildade djuren äter snäckor, kvalser, små jordlöpare och fjärilslarver innan de övergår till vuxen föda. Den blir könsmogen vid 5 till 6 års ålder.

Status 
Den sydliga större vattensalamandern är globalt livskraftig ("LC"), men betraktas ändå som hotad i många områden, framför allt genom habitatförluster som utdikning och risodling, men också genom fiskodlingar. Den är upptagen i EU:s habitatdirektiv, appendix 2. På många lokaler i västra Kaukasus är den klassad som starkt hotad ("CR") och sårbar ("VU") i östra Kaukasus. Den minskar dessutom vid Svarta havskusten.

Referenser 

Salamandrar
Slaget vid Ain Jalut

Slaget vid Ain Jalut ägde rum 3 september 1260 på Jezreelslätten i östra Galileen. Slaget stod mellan det mongoliska riket, som då stod på sin höjdpunkt, och arabernas mamluker. Mamlukerna segrade i slaget. Slaget ägde rum som en följd av de mongoliska räderna i Palestina.

Händelser

Mamlukernas befälhavare Baibars hade gillrat en fälla; han hade gömt en del av sitt kavalleri bakom några kullar. Baibars var i förtruppen och ledde resten av soldaterna mot de mongoliska soldaterna men låtsades dra sig tillbaka och hade mongolerna bakom sig och när de passerade kullarna dök arabernas kavalleri upp bakom kullarna och tog mongolerna med överraskning. En annan anledning till att mongolerna förlorade var mamlukernas tunga kavalleri. Att mongolerna slogs tillbaka under detta slag innebar att expansionen åt väst avstannade.

Noter

Palestinas historia
Slag
1260
Mandana Moghaddam

Mandana Moghaddam Hosseini, född 23 februari 1962 i Iran, är en svensk-iransk konstnär. 

Med bas i Göteborg har hon utvecklat ett konstnärskap kring kommunikation och isolering, ofta med en politisk udd, som till exempel hennes serie installationer Chelgis. Namnet kommer från en gammal persisk saga och kan översättas med ”flickan med de fyrtio flätorna”. Hår en viktig komponent i Moghaddams konstnärskap. I samband med Göteborgs internationella konstbiennal visas den fjärde upplagan, Chelgis IV (Hedjle). Hon har deltagit i internationella utställningar, bland annat i Arnhem, Berlin, Istanbul, London, Teheran och New York. 

I Sverige har hon haft separatutställningar bland annat i Stenasalen på Göteborgs konstmuseum, på Röda Sten och på Konsthallen i Vänersborg.

Moghaddam deltog i Venedigbiennalen 2005. och vid Göteborgs konstmuseum 2006 och Barbican Arts Centre i London.

Utmärkelser
2007 Sten A Olssons kulturstipendium
2008 Göteborgs stads kulturstipendium 
2009 Västra Götalandsregionens kulturstipendium
2010 Sveriges Bildkonstnärsfondens tvååriga stipendium

Källor

Noter

Externa länkar
Mandana Moghaddams webbplats
Om projektet Brunnen

Svenska konstnärer under 1900-talet
Svenska konstnärer under 2000-talet
Iranska konstnärer
Födda 1962
Kvinnor
Levande personer
Henry FitzRoy, 5:e hertig av Grafton

Henry FitzRoy, 5:e hertig av Grafton, född 10 februari 1790, död 26 mars 1863 på Wakefield Lodge , Potterspury, Northamptonshire , var en brittisk adelsman och parlamentsledamot. Han var son till George FitzRoy, 4:e hertig av Grafton.

Han gifte sig i Lissabon 1812 med Mary Caroline Berkeley (1795-1873) , dotter till amiral Sir George Cranfield Berkeley.

Henry FitzRoy var parlamentsledamot (whig) 1818-1820, 1826-1831 och 1834-1842.

Barn

 William Henry Fitzroy, 6:e hertig av Grafton (1819-1882), gift med Hon. Marie Anne Louise Baring (1833-1928) 
 Lord Augustus Charles Lennox FitzRoy, 7:e hertig av Grafton (1821-1918), gift med Anna Balfour (1825-1857) 
 Lord Frederick John FitzRoy, överste (1823-1919),  gift med Catherine Sarah Wilhelmina Wescomb (d. 1914)

Källor

 ThePeerage.com
 Theroff, Paul, An Online Gotha

Brittiska hertigar
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1790
Avlidna 1863
Män
William Fitzroy, 6:e hertig av Grafton

William Henry Fitzroy, 6:e hertig av Grafton, född 1819 i London, död 1882 i London. Han var son till Henry FitzRoy, 5:e hertig av Grafton.

Han gifte sig 1858 med Hon. Marie Anne Louise Baring (1833-1928), dotter till Francis Baring, Baron Ashburton. Barnlös.

William Henry Fitzroy var parlamentsledamot (liberal) 1847-1863.

Källor
 ThePeerage.com
 Theroff, Paul, An Online Gotha

Noter

Brittiska hertigar
Brittiska parlamentsledamöter
Födda 1819
Avlidna 1882
Män
Augustus FitzRoy, 7:e hertig av Grafton

Lord Augustus Charles Lennox FitzRoy, 7:e hertig av Grafton , född 22 juni 1821 i London, död 4 december 1918 på Wakefield Lodge , Potterspury, Northamptonshire. Han var son till Henry FitzRoy, 5:e hertig av Grafton.

Han gifte sig 1847 med Anna Balfour (1825-1857) en faster till premiärminister Arthur Balfour . 

Lord Augustus gjorde en militär karriär, avslutad som överstelöjtnant. Han deltog i Krimkriget och blev allvarligt sårad där. Han var också hovstallmästare hos drottning Viktoria I av England 1849-1892. Dessutom var han i olika omgångar fredsdomare för Suffolk och Buckinghamshire.

Han efterträdde sin barnlöse bror som hertig av Grafton 1882.

Barn
 Henry James FitzRoy, earl av Euston (1848-1912) gift med Kate Walsh (d. 1903) 
 Alfred FitzRoy, 8:e hertig av Grafton (1850-1930) , gift 1:o med Margaret Smith (1855-1913). Gift 2:o 1916 med Susanna Mary McTaggart-Stewart 
 Lady Eleanor FitzRoy (1853-1905) gift 3 ggr
 Reverend Lord Charles FitzRoy (1857-1911) , gift med Hon. Ismay FitzRoy (1863-1952)

Källor 

 Perthes, Justus, Hof-Kalender 1912, Gotha 1912
 ThePeerage.com
 Theroff, Paul, An Online Gotha

Brittiska hertigar
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Personer från London
Födda 1821
Avlidna 1918
Män
Harry Ramberg

Harry Ramberg, född 6 april 1909 i Stockholm, död där 25 augusti 2001, var en svensk tennisspelare aktiv på nationell elitnivå åren kring 1930,  perioden innan Kalle Schröders genombrott, och dominerade då svensk tennis tillsammans med Allan Thorén, Curt Östberg och Ingvar Garell Ett sekel av svensk tennis 1896-1996 utgiven av Kungliga Lawn-tennisklubben vid dess 100-årsjubileum (1996). (). 

Ramberg vann totalt 15 svenska mästerskapstitlar 1927–1933, varav två i singel, 12 i herrdubbel och en i mixed dubbel. Alla herrdubbeltitlarna vann han tillsammans med Curt Östberg Svenska Tennisförbundet 100 år. 2006. Redaktör Björn Hellberg (). 

Ramberg deltog i det svenska Davis Cup-laget 1930 och 1934. Han spelade totalt sex matcher men vann bara en av dem Harry Ramberg, DC-profil.

Källor 

Män
Svenska tennisspelare
Födda 1909
Avlidna 2001
Idrottare från Stockholm
Relaskop

Relaskop är ett instrument som används för att bestämma grundyta i skogsbestånd vid skogsuppskattning. Grundytan är summan av alla trädstammars genomskärningsarea vid höjden 1.3 meter, inom ett område med arealen 1 hektar.

Bakgrund 
Relaskopet uppfanns av Österrikaren Walter Bitterlich på 1930-talet. Instrumentet kom snabbt att få stort genomslag i skogsbruket på grund av sin enkelhet. Grundytan i ett bestånd bestäms genom att endast räkna antalet träd som fyller ut instrumentets spalt från en given mätpunkt. Metoden har stor användning än idag (2018), även om moderna tekniker för skogsuppskattning innebär att betydelsen av relaskopmätning minskar. Relaskopet kan utnyttjas för flera syften. En vanlig tillämpning är att ett skogsbestånds virkesvolym bestäms med hjälp av en tabell som har grundyta och medelhöjd som ingångsvariabler.

Instrumentet 
Ett relaskop består ofta av en enkel plastbricka med en 1 cm bred spaltöppning. Till spalten är normalt kopplat en 50 cm lång kedja. Vid förhållandet 1:50 mellan spaltbredd och kedjelängd har relaskopet räknefaktorn 1, d.v.s. grundytan erhålls som summan av antalet räknade stammar som fyller spalten. Vid andra förhållanden mellan spaltbredd och kedjelängd erhålls andra räknefaktorer. I tät skog används t.ex. ofta räknefaktorn 2, vilket innebär att antalet räknade träd ska multipliceras med 2 då grundytan beräknas.  

I Sverige används normalt enkla instrument av ovan beskrivet slag. I andra länder, särskilt där skogarna är mycket kuperade, används istället optiska instrument som korrigerar för att marken inte är plan. Utan sådan korrektion blir grundytebestämningen behäftad med systematiska fel. Bilden till denna artikel är ett exempel på ett sådant instrument, ett s.k. Spegelrelaskop. Med denna typ av instrument kan även trädets diameter vid olika höjder längs stammen mätas.

Statistiska principer 
Relaskopets teori härleds enklast genom s.k. stickprovsteori, där det visar sig att sannolikheten för att ett träd ska bli medräknat vid relaskopering är proportionell mot dess genomskärningsarea vid höjden 1.3 meter. Vid bestämning av grundyta bör man också ta hänsyn till att grundytan varierar mellan olika delar av ett bestånd, vilket innebär att noggrannheten i bestämningen av grundyta ökar ju fler mätningar som genomförs.

Referenser 

Mätinstrument
Bengt Hallgren (biskop)

Bengt Gustaf Hallgren, född 1 april 1925 i Kalmar, död 15 februari 2021 i Lund, var en svensk biskop.

Hallgren avlade studentexamen 1944, prästvigdes 1952 och disputerade för teologie doktorsgraden 1964. Han har varit stiftsadjunkt i Växjö, sekreterare i Svenska kyrkans centralstyrelse, lektor vid lärarhögskolan i Växjö och domprost i Växjö varefter han tillträdde som biskop i Härnösands stift 1983 och gick i pension 1991. Hallgren är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Bibliografi

Se även 
Lista över biskopar i Härnösands stift

Referenser 

Biskopar i Härnösands stift
Personer från Kalmar
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1925
Avlidna 2021
Män
ARIA Charts

ARIA Charts är en sammanställning av försäljningen av hitmusiken i Australien, uppdaterad veckovis av Australian Recording Industry Association. De högst säljande singlarna och albumen och andra genrer finns med på den australiska Topplistan.

Externa länkar 
 ARIA Charts webbplats
 ARIA Charts med arkiv sedan 1989

Musik i Australien
Topplistor
Alfred FitzRoy, 8:e hertig av Grafton

Alfred FitzRoy, 8:e hertig av Grafton, född den 3 mars 1850, död den 10 januari 1930, var en brittisk ädling, son till Augustus Charles Lennox FitzRoy, 7:e hertig av Grafton.

Han gifte sig 1:o 1875 med Margaret Smith (1855-1913). Han gifte sig 2:o 1916 med Susanna Mary McTaggart-Stewart (1878-1961), dotter till Sir Mark John McTaggart-Stewart, 1st Bt.

Lord Alfred gick under titeln earl av Euston 1912-1918.

Han gjorde delvis en militär karriär. Dessutom fungerade han i perioder som fredsdomare för Northamptonshire och Suffolk.

Barn
 Lady Lillian FitzRoy (1876-1960) , gift med Charles Robertson
 Lady Margaret FitzRoy (1877-1966)
 William FitzRoy, Viscount Ipswich (1884-1918) , gift med Auriol Margaretta Brougham (d. 1938)
 Lady Elfrida FitzRoy (1919-1920)
 Lady Cecilia FitzRoy (1922-1974) , gift med George Anthony Howard, Baron Howard of Henderskelfe (1920-1984)

Källor
 Perthes, Justus, Hof-Kalender 1912
 ThePeerage.com

Noter

Brittiska hertigar
Födda 1850
Män
Avlidna 1930
Music Canada

Music Canada, tidigare Canadian Recording Industry Association, är en ideell branschorganisation som bildades 1964 och företräder de intressen som företaget har genom tillverkning av ljudåtergivning och musikinspelning i Kanada. Företaget är baserat i Toronto.

Referenser

Externa länkar 
 

Branschorganisationer
Organisationer i Kanada
Organisationer bildade 1964
Joel Lindpere

Joel Lindpere, född den 5 oktober 1981 i Tallinn i dåvarande Sovjetunionen, är en estnisk före detta fotbollsspelare som avslutade karriären med Nõmme Kalju i estniska Meistriliiga.

Lindpere har på klubblagsnivå spelat för bland annat FC Flora Tallinn, norska Tromsø IL och amerikanska New York Red Bulls.

Lindpere spelade 75 matcher för Tromsø under säsongerna 2007 till och med 2009, men erbjöds inte något nytt kontrakt. Han provspelade för FK Sibir Novosibirsk och FC Hansa Rostock innan han i januari 2010 skrev på ett tvåårskontrakt med New York Red Bulls. I januari 2013 byttes Lindpere bort till Chicago Fire.

Meriter 
 FC Flora Tallinn
 Meistriliiga: 2002, 2003
 Tvåa: 2000
 Estniska cupen:
 Tvåa: 2003, 2006
 Estniska supercupen: 2002, 2003
 Tvåa: 2006

 CSKA Sofia
 Bulgariska ligan: 2005
 Bulgariska supercupen
 Tvåa: 2005

Referenser

Noter

Webbkällor 
 Profil på estniska fotbollsförbundets webbplats 
 Profil på Tromsø IL:s webbplats 
 Statistik på national-football-teams.com 

Estländska landslagsspelare i fotboll
Spelare i FC Flora Tallinn
Fotbollsspelare i CSKA Sofia
Spelare i Tromsø IL
Spelare i Red Bull New York
Spelare i Chicago Fire FC
Spelare i FC Baník Ostrava
Födda 1981
Levande personer
Män
Estländska idrottare under 1900-talet
Estländska idrottare under 2000-talet
Spelare i Meistriliiga
Spelare i Nõmme Kalju FC
Spelare i 1. česká fotbalová liga
Spelare i Tippeligaen
William FitzRoy, viscount Ipswich

William Henry Alfred FitzRoy, Viscount Ipswich, född den 24 juli 1884 i London, död den 23 april 1918 (omkommen i en flygplanskrasch nära Calne), var en brittisk adelsman och militär.

William FitzRoy gjorde en militär karriär först inom Coldstream Guards och senare, under första världskriget, inom Royal Air Force där han sårades och senare även omkom.

FitzRoy var son till Alfred FitzRoy, 8:e hertig av Grafton, och skulle, om det inte varit för hans tidiga bortgång, ha efterträtt fadern som 9:e hertig av Grafton. Han gifte sig 1913 med Auriol Margaretta Brougham (1891-1938), dotter till major James Brougham. Paret fick följande barn:

 John FitzRoy, 9:e hertig av Grafton (1914-1936), omkom i en racerbilskrasch
 Lady Margaret Jane FitzRoy (1916-1997), gift med Sir Eustace John Blois Nelson, generalmajor
 Lady Mary Rose FitzRoy (född 1918) , gift med Francis Trelawny Williams (skilda 1952)

FitzRoys änka gifte 1929 om sig med kapten George Robert Hume-Gore.

Källor
 Perthes, Justus, Hof-Kalender 1912, Gotha 1912
 
 
 

Engelsk adel
Brittiska militärer under 1900-talet
Personer i Storbritannien under första världskriget
Födda 1884
Avlidna 1918
Män
Hot Mainstream Rock Tracks

Hot Mainstream Rock Tracks är en rankningslista i Billboard där de mest spelade sångerna på olika radiokanaler som endast spelar rock finns med, en kategori som inkluderar radiokanaler som främst spelar rockmusik men som inte är modern rock (som är "alternativa") radiokanaler, finns istället med i hitlistan Hot Alternative Tracks.

Listan lanserades 1981 som Rock Albums and Top Tracks. Senare bytte den namn till Top Rock Tracks och därefter till Album Rock Tracks. År 1996 fick den sitt nuvarande namn, Hot Mainstream Rock Tracks.

Externa länkar 
 Denna veckans topp 10 på Hot Mainstream Rock Tracks

Billboardlistor
Riksförbundet Arrangörer av Nutida Konstmusik

RANK – Riksförbundet Arrangörer av Nutida Konstmusik är en riksorganisation för arrangörer av ny musik i Sverige. 

RANK bildades 2001 och har (2009) 31 anslutna arrangörer. Flertalet är arrangerande musikföreningar, men bland medlemmarna finns även skivbolag och föreningar inom andra konstformer. 

Förbundet tillämpar en bred definition av begreppet konstmusik som också inbegriper elektronisk musik, kammarmusik, ljudkonst, improvisation, noise, opera, frijazz, performance m.m. RANK stödjer medlemmarnas intressen på lokal och regional nivå och är också verksamt nationellt som kulturpolitisk opinionsbildare. RANK är medlem i flera musikpolitiska forum: Horisont (den svenska plattformen för nutida konstmusik), MAIS (Musikarrangörer i samverkan), Svenska Musikrådet och Kungliga Musikaliska Akademiens nämnd för kammarmusikfrågor. 

RANK får stöd bland annat från Statens Kulturråd, Framtidens kultur och Rikskonserter. Styrelseordförande för RANK är Peter Lyne och riksförbundets verksamhetsledare är Sven Rånlund.

Referenser

Externa länkar
Förbundets webbplats

Organisationer bildade 2001
Riksförbund i Sverige

Musikorganisationer i Sverige