kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alessandro Fortis

Alessandro Fortis, född 16 september 1842 i Forlì, död 4 december 1909 i Rom, var en italiensk politiker och advokat.

Fortis valdes 1880 att representera Forlì i deputeradekammaren, där han snart blev en av yttersta vänsterns främsta gruppledare. Han blev 1887 inrikes understatssekreterare i Agostino Depretis ministär och bibehöll samma ämbete under Francesco Crispi intill juni 1890, då han avgick, missnöjd med Crispis alltmer antiradikala politik. Under perioden juni 1898 till maj 1899 var han jordbruks- och handelsminister i kabinettet Luigi Pelloux. 

Då Giovanni Giolitti i mars 1905 av hälsoskäl avgått som konseljpresident och Tommaso Tittoni därefter ej kunde hålla samman ministären, kallades Fortis att bilda en ny och tillträdde den 28 mars sitt ämbete som konseljpresident och inrikesminister i en moderat ministär av ungefär samma färg som Giolittis. Efter att ha undertryckt en järnvägsstrejk genomdrev han i april järnvägsförstatligandet, men hans kabinett fick sin ställning försvagad redan under förhandlingarna i juli om denna transaktions finansiella genomförande, och den rubbades ytterligare genom allmänhetens klagomål över bristfälligheter i nödhjälpsarbetet efter jordbävningen i Kalabrien samt den ekonomiska intressemotsats mellan norra och södra Italien, som kom till utbrott under förhandlingarna om ett provisoriskt handelsfördrag med Spanien. Fortis måste vika för de syditalienska vinodlarnas protester, offra handelsavtalet med Spanien och (24 december) rekonstruera sin ministär, varvid han jämte inrikes- övertog även jordbruksportföljen. Den rekonstruerade ministären ansågs av radikalerna vara alltför högersinnad, utan att den å andra sidan kunde vinna stöd av högerledarna Sidney Sonnino och Antonio di Rudinì, varför Fortis, som förgäves försökt erhålla ett förtroendevotum av kammaren, den 8 februari 1906 lämnade plats för ministären Sonnino.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Italiens premiärministrar
Italiens inrikesministrar
Italienska politiker under 1800-talet
Personer från Forlì
Födda 1842
Avlidna 1909
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Sanning och konsekvens (samhällsprogram)

Sanning och konsekvens är ett samhällsprogram som visades i TV3 under hösten 2011. Reportrar var Sanna Lundell, Ami Hedenborg, Robert Aschberg och Jenny Gourman Strid. Programmet lades ner efter en säsong på grund av dåliga tittarsiffror.

Referenser

Noter

Externa länkar
 Webbplats

Svenska TV-program
Karl Fortlage

Arnold Rudolf Karl Fortlage, född 12 juni 1806 i Osnabrück, död 8 november 1881 i Jena, var en tysk filosof.

Fortlage, som var professor i Jena, försökte förena Johann Gottlieb Fichtes idealistiska metafysik med Friedrich Eduard Benekes empiriskt-psykologiska metod. Fortlages världsåskådning ville sammansmälta panteism och teism i en "trancendent pantesim", enligt vilken världen är i det absoluta jaget, med vilket de sedligt och intellektuellt självständiga, ändliga andarna blir ett. Bland Fortlages skrifter märks System der Psychologie (1855), Psychologische Vorträge (1869-74), Philosophische Vorträge (1869), samt Beiträge zur Psychologie als Wissenschaft aus Speculation und Erfahrung (1875).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Tyska professorer i filosofi
Personer verksamma vid Jena universitet
Filosofer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Osnabrück
Födda 1806
Avlidna 1881
Män
Svensk uppslagsbok
Marià Fortuny

Mariano José María Bernardo Fortuny y Carbo, född 11 juni 1838, död 21 november 1874, var en spansk målare och grafiker.

Fortuny blev vid 14 års ålder elev vid konstakademin i Barcelona och infördes i Friedrich Overbecks svala värld med bleka madonnor i slickat manér. Under en tvåårig vistelse i Rom 1858-60 och särskilt under långvariga resor i Marocko övergick han snart till en friare målerisk stil och hämtade sina motiv direkt ur det brokiga folklivet. Efter kontakter med Jean-Louis-Ernest Meissonier väcktes hans intresse även för rokokotiden. Genom sin bländade, stundom bravurmässiga teknik bildar Fortuny övergången mellan Francisco de Goya och måleriet vid 1800-talets slut. Oftast valde Fortuny sådana motiv där han kunde briljera med hela sin teknisk kicklighet, orientaliska basarinteriörer, rokokoceremonier och sydländska folkfester som den spanska bröllopsscenen La Vicaria, Modellen prövas och Ormtjusare i Marocko. Fortunys etsningar skildrar främst marockanskt folkliv.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 
 

Spanska målare
Spanska grafiker
Spanska konstnärer under 1800-talet
Födda 1838
Avlidna 1874
Män
Svensk uppslagsbok
Francesco Foscari

Francesco Foscari, född 19 juni 1373, död 1 november 1457, var en venetiansk doge.

Foscari innehade dogeämbetet i Venedig från 1423. Han bidrog mycket till att Republiken Venedigs politik riktades mot det italienska fastlandet. Foscari förde krig mot Filippo Maria Visconti av Milano, som 1427 måste avstå Cremona, Bergamo och Brescia. 1433 utbröt ett krig på nytt, och Milano, som stöddes av Neapel och Mantua, kämpade i början framgångsrikt mot Venedig, som hade påven Eugenius IV, Florens och Genua som allierade. 

Från 1439 vände krigslyckan, och vid freden 1441 erhöll Foscari Peschiera med flera omgivande distrikt och bemäktigade sig kort därefter på ett svekfullt sätt Ravenna. Han stiftade ett stort norditalienskt förbund mot  Alfons V av Aragonien, kung av Neapel, (1443), men flera av Foscaris allierade gick efterhand över till fienden, och även om freden 1448 och 1454 (i Lodi) var fördelaktig, hade de ständiga krigen varit till stor skada för Venedig. De väckte också stort missnöje i Venedig och skaffade Foscari många fiender. 

Genom sjöröveriet i Adriatiska havet hade Foscari i osmanerna fått en mäktig fiende, som  erövrade flera av Venedigs besittningar. När Konstantinopel hade fallit blev Foscari 1453 tvungen att sluta en ofördelaktig fred med osmanernas sultan, för att kunna upprätthålla förbindelserna med Orienten. Foscaris motståndare, varav amiralen Loredano var den farligaste, begagnade sig av Foscaris motgångar för att 1457 avsätta dogen, som dog några dagar därefter. Dessförinnan hade Foscaris son dömts till landsförvisning. 

Foscari och hans sons öde har behandlats av Lord Byron i diktverket "The two Foscari".

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Doger av Venedig
Födda 1373
Avlidna 1457
Män
Björn Melander

Björn Christer Alfons Melander, född 10 juli 1944 i Engelbrekts församling, Stockholm, är en svensk regissör, manusförfattare och skådespelare.

Karriär 
Björn Melander utbildades vid Scenskolan i Göteborg 1966-1969, och var först verksam som skådespelare vid Göteborgs stadsteater och övergick efterhand alltmer till att regissera. Hans genombrott som regissör var i Göteborg med Eugene O'Neills Lång dags färd mot natt 1977 och han satte där även upp bland annat dramer av August Strindberg, Franz Xaver Kroetz, Arthur Millers Häxjakten och Alla mina söner och Lars Noréns Natten är dagens mor och Kaos är granne med Gud. De sistnämnda överfördes också till TV (SVT) 1984 tillsammans med den tredje delen i Noréns uppväxtbaserade familjetrilogi Modet att döda (1980). Natten är dagens mor satte han även upp på Dramaten hösten 2011. Genom åren har han kommit att iscensätta ett flertal verk av Lars Norén på scen och TV, såsom Och ge oss skuggorna (1993), Tiden är vårt hem, Komedianter (1987), samt Personkrets 3:1 på Det Norske Teatret i Oslo (1999).

Han har sedermera regisserat på ett flertal teatrar såsom Dramaten, Folkteatern i Göteborg, Folkteatern i Sverige, TV-teatern, Riksteatern, Wermland Opera, Gävle Folkteater, Helsingborgs stadsteater, Regionteatern Blekinge Kronoberg i Växjö och Borås stadsteater. Hans första uppsättning på Dramaten var Edward Bonds Sommar (1986), som sedan följts av en lång rad, förutom Norën, Edward Albees Tre långa kvinnor (1995), Arthur Millers Den siste yankeen (1996) och Alla mina söner (1997), pjäsen Master Class med Margaretha Krook som Maria Callas (1997) och Duett för en (2011). Bland uppsättningar på andra scener märks till exempel Henrik Ibsens Ett dockhem och Krossat glas i Växjö och Tennessee Williams Katt på hett plåttak på Folkteatern i Göteborg, båda 1998, Angels in America i Borås och Tintomara i Gävle.

Bland hans många TV-föreställningar kan även nämnas, utöver Noréns dramer, Willy Russells Timmarna med Rita (1988), Pam Gems Drottning Kristina med Lena Nyman (1981), serien Guldburen (1991), Anton Tjechovs Måsen (1988) och Onkel Vanja (1994), (från Helsingborgs stadsteater) Tills döden skiljer oss åt (2010).

Våren 2000 debuterade Björn Melander som operaregissör på Värmlandsoperan med publiksuccén Tosca och fortsatte där sedan (också på TV) med Fidelio (2001) och En herrgårdssägen (2004).

I januari 2009 hoppade han av uppsättningen av Lars Noréns Om detta är en människa på Helsingborgs stadsteater i protest mot de israeliska bombningarna av Gazaremsan. Pjäsen handlar om judiska levnadsöden i Nazityskland, och de känslomässiga påfrestningarna av den svårlösta fortlöpande konflikten blev för stora för att han skulle orka fortsätta arbetet vid den tiden.

Teater

Regi (ej komplett)

Referenser

Externa länkar 
 Rollboken Dramaten, om Björn Melander och Dramaten-uppsättningarna
 Svensk Filmdatabas om Björn Melander

Svenska teaterregissörer
Svenska manusförfattare
Män
Födda 1944
Levande personer
Svenska operaregissörer
Skådespelare från Stockholm
Manusförfattare från Stockholm
Regissörer från Stockholm
Svenska TV-regissörer
Inger Åby

Karin Inger Åby, född Jarl 7 mars 1938 i Kristianstad, är en svensk regissör, manusförfattare och TV-producent.

Inger Åby har under flera decennier varit verksam som bland annat regissör, producent/bildproducent och manusförfattare på Sveriges Television och även verkat utomlands och med musikdramatiska produktioner på olika scener. Hon har samarbetat med regissören Jan Troell som producent för dennes TV-produktion Gamen (1973). Hon har för SVT också regisserat/skrivit Alf Henriksons Kristina - en drottning begav sig till Rom (1979), Ture Rangströms Gustav III - teaterkung och drömmare (1983) och Sydländska bloss i nordisk vinternatt (1988), samt filmatisering av operorna Kronbruden (1990) och Rucklarens väg med Barbara Hendricks (1995). Som TV-producent/-regissör samarbetade hon bland annat med regissören Göran Järvefelt med överföringar av operaproduktioner från scen: Salome (Vadstena-Akademien 1976) och Barberaren i Sevilla (Kungliga Operan 1977) samt med TV-produktionen av Aristofanes Lysistrate (1981). Hon har också regisserat den utländska filmen Winds of Change, Winds of Love (1987) om kompositörerna Gluck och Antonio Salieri.

För Folkoperan respektive Sörmlands Musik & Teater har hon regisserat operorna Lionardo (om Leonardo da Vinci, musik: Lars Johan Werle, 1988) och Stjärndamm (musik: Kerstin Nerbe, 2000) samt musikalen Jesus Christ Superstar i Eskilstuna 2002.

Hon var gift med naturfilmaren Lars Åby.

Priser och utmärkelser
Flera av Åbys TV-/filmproduktioner har blivit vida internationellt uppmärksammade och belönats med TV-priset Prix Italia:

1979 - Kristina - en drottning begav sig till Rom
1983 - Gustav III - teaterkung och drömmare
1988 - Sydländska bloss i nordisk vinternatt
1995 - Rucklarens väg

Referenser

Externa länkar
 
IMDb om Inger Åby

Svenska regissörer
Svenska manusförfattare
Svenska TV-producenter
Kvinnor
Födda 1938
Levande personer
Personer från Kristianstad
Patty Ryan

Patty Ryan, ibland med artistnamnet Susi, född 6 maj 1961 i Wuppertal, Nordrhein-Westfalen, död 23 juli 2023, var en tysk sångare. Hon var populär under 1980-talet med låtar som You're My Love, You're My Life, Stay With Me Tonight och Love is the Name of the Game. Flera av hennes låtar påminde om de som Modern Talking gjorde samtidigt. Detta berodde också på att Dieter Bohlen också hade gjort flera av hennes låtar.

Referenser 
  

Tyska discosångare
Avlidna 2023
Kvinnor
Födda 1961
Lian Ross

Lian Ross, artistnamn för Josephine Hiebel, född 8 december 1962 i Hamburg är en tysk sångerska som var populär under främst 1980- och 1990-talen. Flera av hennes låtar är skrivna av Dieter Bohlen och därför påminner en del av hennes låtar om de som Modern Talking framförde. Bland hennes största hits märks Say You'll Never, Fantasy, Saturday Night, Scratch My Name och All We Need Is Love.

Källor

Tyska discosångare
Musiker från Hamburg
Kvinnor
Födda 1962
Levande personer
Systems in Blue

Systems in Blue en tysk musikgrupp som ursprungligen bestod av medlemmarna Rolf Köhler, Michael Scholz och Detlef Wiedeke. Sedan Rolf Köhler avled 2007 har gruppen bestått av de två övriga. Gruppen är mest känd för att ta fram låtar som påminner mycket om Modern Talkings låtar. Likheterna beror främst på att medlemmarna i denna grupp också har varit körsångare i flera av Modern Talkings välkända låtar. Därför känns rösterna lätt igen från Modern Talking.

Tyska musikgrupper
Søren Jaabæk

Søren Pederssøn Jaabaek, född den 1 april 1814 i Holme socken i Lister og Mandals amt, död där den 7 januari 1894, var en norsk politiker.

Jaabæk var en tid skollärare på landet och invaldes 1845 för första gången i stortinget, vilket val sedan dess ständigt förnyades till 1891. Hans program var en till ytterlighet driven sparsamhet i statshushållningen och bondeståndets gynnande på övriga medborgares bekostnad. 

I detta syfte gav han 1865 impulsen till upprättande av de så kallade "bondevenforeningerne", vilkas organ, "Folketidende", han 1865–1879 redigerade. Socialt och politiskt måste han närmast uppfattas som en representant för 1830-talets bonderörelse, vars grunddrag genomgående är uttryck för en moderat, men av en trång horisont begränsad konservatism. 

På grund av sina ständiga tvister med landets prästerskap blev Jaabæk beskylld för irreligiositet; men som hans anteckningar visar, var han en varmt troende kristen, och hans ofta starkt klandrade brist på sinne för högre kultur har sin förklarande motsats i det intresse han ägnade allmän folkupplysning. 

Om Jaabæks intressen som läsande autodidakt vittnar även hans skrifter: Englands historie for det norske folk (1871–1872), Varme piller et cetera (1880, 2:a upplagan 1881) samt Kongers og kejseres levevis (2 häften, 1882, 1886).

Källor 
 

Norska Stortingsledamöter
Norska lärare under 1800-talet
Norska politiker under 1800-talet
Personer från Mandals kommun
Födda 1814
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Lantbrukare under 1800-talet
Norska lantbrukare
Elliptisk träningsmaskin

En elliptisk träningsmaskin eller cross-trainer är en stationär träningsmaskin som simulerar trappklättring, gång, eller löpning på ett sådant sätt att häftig belastning på lederna minimeras och därmed risk för stötskador, detta medför att personer med vissa skador kan använda maskinen för att bibehålla god fysik utan att risk för försämring.

Ej att förväxlas med cross-training som är en träningsform (i grupp) som bedrivs på gym.

Se även
 Styrketräning
 Ellips (matematik)
 Motionsutrustning

Referenser

Träningsredskap
Linköpings Tennisklubb

Linköpings Tennisklubb, bildad 1916, är en tennisklubb i Linköping.

Klubben har fostrat spelare som bland andra Thomas Johansson, vinnare av Australiska öppna 2002.

Externa länkar 
Officiell webbsida

Tennisklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1916
Sportklubbar i Linköping
Haverö

Haverövallen är kyrkbyn i Haverö socken i Ånge kommun i Medelpad. Orten ligger på en halvö med samma namn vid norra stranden av sjön Havern
I Haverövallen ligger Haverö kyrka.
Första bosättare tros vara Henrik Olofsson med ursprung från Finland.
Henrik Olofsson föddes omkring år 1500.

Galleri 

Orter i Ånge kommun
Harry Emerson Fosdick

Harry Emerson Fosdick, född 24 maj 1878, död 5 oktober 1969, var en amerikansk baptist.

Fosdick var pastor vid Firstchurch, Montclair, New Jersey 1904-1915, blev 1908 lärare i homiletik och 1915 professor i praktisk teologi vid Union Theological Seminary i New York. År 1918 blev han predikant i First Presbyterian Church där. Fosdicks radikala teologi, som bland annat framställde alla som ville följa Kristus som kristna, oavsett trosbekännelse, gjorde att han 1925 måste lämna sin predikantbefattning. Han kallades då till Park Avenue Baptist Church i New York och verkade senare vid Riverside Church, som av John D. Rockefeller byggts för hans räkning. Fosdicks teologiska och uppbyggliga skrifter har översatts till flera språk. År 1927 tilldelades han guldmedalj av National Institute of Social Sciences.

Svenska översättningar
 Bönen: studier och tankar (översättning Elin Silén, 1919)
 Tron (1922)
 I Mästarens tjänst (översättning John Lindskog, 1924)
 Bibeln och vår tid (översättning J. Lindskog, 1925)
 Den andra milen (översättning J. Lindskog, 1925)
 Kristendom och framåtskridande (översättning Elisabet Åkesson, 1927)
 Till Palestina: en pilgrimsfärd (översättning Gunhild Tegen, 1928)
 Karaktärsdaning (översättning J. Lindskog, 1928)
 Religionen ett vågstycke (översättning Elin Silén, 1929)
 Världens hopp: tjugofem predikningar över nutida kristendom (översättning Augusta och Emil Helmer, 1935)

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Noter

Amerikanska präster under 1900-talet
Födda 1878
Avlidna 1969
Män
Alumner från Colgate University
Svensk uppslagsbok
Mikael Foslie

Mikael Heggelund Foslie, född 1855, död 1909, var en norsk botaniker och algerolog.

Foslie ägnade sig först åt handelsrörelse, var därefter telegraftjänsteman men drog snart över till botaniken och blev 1885 konservator vid museet i Tromsø. 1892 blev han konservator vid Videnskabsselskabet i Trondheim. Foslie har utgett ett stort antal arbeten över havsalgernas systematik och som erkänd auktoritet, särskilt på kalkalgernas område, gjort bestämningar av dylikt material från flera vetenskapliga expeditioner.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Norska botaniker
Födda 1855
Avlidna 1909
Män
Julius Müller

Julius Müller, född den 10 april 1801 i Brieg, död den 27 september 1878 i Halle, var en tysk protestantisk teolog. Han var bror till Karl Otfried och Eduard Müller samt svärfar till Rudolf Kögel. 

Müller blev universitetspredikant i Göttingen 1831, professor i dogmatik i Marburg 1834 samt i Halle 1839. Bland hans dogmatiska arbeten märks främst Die christliche Lehre von der Sünde (1839; 6:e upplagan 1878), särskilt bekant genom sitt hävdande av läran om ett människans förtidliga, "intelligibla", syndafall. Därjämte kan nämnas Gesammelte dogmatische Abhandlungen (1870). 

I sin ungdom hade Müller ivrigt uppträtt mot den preussiska unionspolitiken, i vilken han, i dess dåvarande form, såg ett statens oberättigade ingrepp i kyrkans inre angelägenheter. Men i sin, främst av Neander påverkade, teologiska åskådning stod han unionsriktningen nära. Och sedan under Fredrik Vilhelm IV en omläggning skett i principerna för unionssträvandena, blev Müller en av dessas inflytelserikaste förkämpar. Han deltog i generalsynoden 1846 och utgav till unionens försvar Die erste Generalsynode der evangelischen Landeskirche Preussens und die kirchlichen Bekenntnisse (1847) och Die evangelische Union, ihr Wesen und ihr göttliches Recht (1854).

Källor 
 

Tyska professorer i teologi
Systematiska teologer
Alumner från Göttingens universitet
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Alumner från universitetet i Wrocław
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Marburgs universitet
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Teologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Schlesien
Födda 1801
Avlidna 1878
Män
Ugglan
Personer från Brzeg
Fyllda blommor

Fyllda blommor och dubbla blommor, kallas också fylldblommig, dubbelblommig är när antalet kron- eller blomblad överstiger det för arten naturliga antalet. Detta sker vanligen genom att ståndare och pistiller i olika grad omvandlas till kronblad eller genom att själva kronbladen dubbleras. Fyllda blommor anses ofta vackert och är vanligt bland trädgårdsväxter. De är ofta sterila. Motsaten är enkla blommor eller enkelblommig och då är antalet kronblad det naturliga. Om det är ståndare som omvandlats till kronblad och därigenom förlorat sin förmåga att bilda pollen, kallas de staminodier.

Även när det egentligen är fråga om blomkorg, en hel blomställning, används termen fyllda blommor. Då är det de mindre, rörformiga diskblommorna som har blivit lika de större skyltande strålblommorna. Detta gäller till exempel Dahlia.

För att markera att en trädgårdsform har fyllda blommor används beteckningen fl. pl. (latin för flore pleno).

Växtmorfologi
Blommor
Tvärförbindelser i hjärnan

Storhjärnan har ett antal tvärförbindelser som förbinder hjärnans två hemisfärer. Dessa banor kallas också för kommissurer. Även om hjärnhalvorna anatomiskt förbinds av andra strukturer, såsom mellanhjärnan, så krävs kommissurbanorna för att hjärnhalvorna skall kunna kommunicera med varandra.

Hjärnbalken 

Hjärnbalken är den största av hjärnans tvärbanor, den är anatomiskt belägen i botten av längsgående hjärnspringan, och utgör taket till de laterala ventriklarna i hjärnans ventrikelsystem.

Hjärnans främre tvärförbindelse 

Den främre av hjärnans tvärförbindelser kallas på latin commissura anterior. Den är en liten struktur, belägen anteriort om fornix, strax ovanför chiasma opticus.

Hjärnans bakre tvärförbindelse 

Den bakre av hjärnans tvärförbindelser, på latin commissura posterior. Den är nödvändig för den så kallade pupillreflexen.

Referenser 

Neuroanatomi
Ventrala tegmentområdet

Ventrala tegmentområdet, tegmentum mesencephali, eller ventral tegmental area, VTA, är ett område i tegmentum (hjärnstamstaket), precis innanför substantia nigra, och är en del av mitthjärnan. Området är viktigt för det limbiska systemet samt belöningssystemet, och är ett viktigt område vid uppkomsten av beroenden av olika slag eftersom beroendeframkallande droger på ett direkt eller indirekt sätt påverkar VTA-området.

Området är en del av mesolimbiska systemet.  VTA innehåller nervceller som projicerar mot flera olika områden i hjärnan, varav prefrontala hjärnbarken och caudala hjärnstammen är viktiga projektionsområden.

Referenser 

Neuroanatomi
Beroende
Cueva de los Verdes

Cueva de los Verdes är en tunnel som uppkom i en lavaström på den spanska ön Lanzarote som tillhör Kanarieöarna.

Grottans namn syftar antingen på upptäckaren eller på personer som hade sin bostad nära tunneln. Det står alltså bara indirekt i sammanhang med det spanska ordet verde (grön).

Cueva de los Verdes bildades för 3 000 till 4 500 år sedan under ett utbrott av vulkanen Monte Corona. Lavamassorna som strömmade över vulkanens omgivning stelnade först på ytan och massorna under ytan fortsatte sin rörelse tills en tunnel blev kvar. Vid fler än 20 ställen rasade överytan ihop och där uppkom upp till 20 meter höga schakt, de så kallade Jameos. Som Cueva de los Verdes betecknas bara en liten del av det sju kilometer långa tunnelsystemet. Stora delar av systemet är fortfarande outforskade och mindre än 50 procent är tillgängliga. Under de gångna århundradena sökte öns befolkning skydd i grottorna för pirater.

Två tunnlar som ligger ovanpå varandra är sedan 1964 öppna för allmänheten. Här finns en större sal som ibland används för konserter.

Referenser

Externa länkar 

 Isla Lanzarote: Información sobre la Cueva de los Verdes

Grottor i Kanarieöarna
Newsboys

Newsboys är ett kristet pop-rockband som grundades 1985 i Mooloolaba, Australien. För närvarande består bandet av sångaren Michael Tait, keyboardisten Jeff Frankenstein, gitarristen Jody Davis, och trummisen Duncan Phillips.

Diskografi
Read all about it (1988)
Hell is for wimps (1990)
Boyz will be boyz (1991)
Not ashamed (1992)
Going public (1994)
Take me to your leader (1996)
Step up to the microphone (1998)
Love liberty disco (1999)
Shine - the hits (2000)
Thrive (2002)
Adoration - the worship album (2003)
Devotion (2004)
Go (2006)
The greatest hits (2007)
Houston we are go (Live) (2008)
In the hands of God (2009)
God's not dead (2011)

Externa länkar
 Officiell webbplats

Australiska musikgrupper
Australiska kristna musikgrupper
Musikgrupper bildade 1985