kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Iraks ambassad i Stockholm



Iraks ambassad i Stockholm (även Irakiska ambassaden) är Iraks diplomatiska representation i Sverige. Ambassadör sedan 2018 är Ahmed Kamal Hasan Al-Kamaly. Ambassaden upprättades 1964, men konsulat har funnits i staden sedan 1938. Diplomatkoden på beskickningens bilar är BW.

Historia 
Iraks första diplomatiska representation i Sverige var i form av ett konsulat i Stockholm som leddes av konsulen Camille Ghazala med start 1938. År 1955 fick Ghazala erkännande av Kungl. Maj:t att verka som generalkonsul i landet och han tjänstgjorde på positionen fram till sin död i januari 1963. Han efterträddes därefter av sin svärdotter Gertrude Levenius-Ghazala. Generalkonsulatet avvecklades året därpå till förmån för den nuvarande ambassaden. Den första ambassadören, Mohammed Gayara, tillträdde sedan i september 1966. Kända beskickningschefer inkluderar Mohammed Said as-Sahaf (”Bagdad-Bob”) som var ambassadör 1985–1987.

Fastigheter
Ambassaden är sedan 1984 belägen i fastigheten Piplärkan 3 på Baldersgatan 6 i Lärkstaden. Byggnaden restes ursprungligen 1909–10 som ett enfamiljshus enligt arkitekten Sigfrid Larssons ritningar.. Tidigare adresser är Nybrokajen 9 (1964), Kommendörsgatan 35 (1965–72) och Oxenstiernsgatan 33 (1973–83).

Beskickningschefer

Se även
Personer i Sverige födda i Irak
Sveriges ambassad i Bagdad

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida

Relationer mellan Irak och Sverige
Ambassader i Stockholm
Lärkstaden
Bildanden 1963
Laholms församling

Laholms församling tillhör Göteborgs stift och Halmstads och Laholms kontrakt i Laholms kommun. Församlingen ingår i Laholms pastorat.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung under namnet Laholms stadsförsamling och fick sitt nuvarande namn 1972.

Församlingen var till 1972 moderförsamling i pastoratet Laholms stads- och landsförsamlingar. År 1972 införlivades Laholms landsförsamling och den sammanslagna och namnändrade församlingen är därefter moderförsamling i pastoratet Laholm och Skummeslöv.

Organister och klockare

Kyrkor
Sankt Clemens kyrka
Skogaby kapell

Se även
Laholms stad

Referenser

Externa länkar
Laholms församling

Församlingar i Laholms kommun
Indelningar i Laholms kommun
Laholms landsförsamling

Laholms landsförsamling tillhörde Göteborgs stift. Församlingen uppgick 1972 i Laholms församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen var till 1972 annexförsamling i pastoratet Laholms stads- och landsförsamlingar. År 1972 införlivades Laholms landsförsamling i Laholms stadsförsamling som då namnändrades till Laholms församling.

Kyrkor
Laholms landsförsamling hade ingen separat församlingskyrka utan använde stadsförsamlingens Laholms kyrka.

Se även
Laholms socken

Referenser

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Laholms kommun
Laholms socken

Laholms socken i Halland ingick i Höks härad och är sedan 1971 en del av Laholms kommun i Hallands län, från 2016 inom Laholms distrikt.

Socknens areal är 74,36 kvadratkilometer, varav 71,11 land. År 1949 fanns här 1 937 invånare. Tätorten och sandstranden Mellbystrand ligger inom socknen. Socknen hade ingen egen sockenkyrka utan delade Sankt Clemens kyrka med Laholms stad.

Administrativ historik
Laholms socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Laholms landsförsamling och för de borgerliga frågorna till Laholms landskommun.  Denna senare uppgick 1971 i Laholms kommun. Församlingen uppgick 1972 i Laholms församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Laholm, med samma omfattning som Laholms församling hade 1999/2000 och fick 1972, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Höks härad. De indelta båtsmännen tillhörde Södra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi och natur
Laholms socken ligger väster och öster om Laholm, kring nedre Lagan. Socknen är en slättbygd med odlingsmark med tallskog planterad på flygsand söder om Lagans mynning och ljunghedar i öster.

Det finns två naturreservat i socknen. Karsefors som delas med Ysby socken och Hökafältet ingår båda i EU-nätverket Natura 2000.

En sätesgård var Kungsladugården.

Fornlämningar
Från stenåldern finns boplatser och från bronsåldern gravrösen. Från järnåldern finns gravar och sliprännestenar.

Namnet
Namnet (1275 Lagäholm) kommer från en holme med gård/borg i Lagan. Förleden innehåller en äldre form av ånamnet Lagan. Efterleden holm syftar på den holme i Lagan där kustvägen genom Halland gick över ån och också där mötte Lagastigen.

Befolkningsutveckling

Se även
Laholms församling
Lista över fasta fornminnen i Laholms kommun#Laholm

Referenser

Externa länkar

Laholms landsförsamling i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Höks härad
Indelningar i Laholms kommun
Strandsnäckor

Strandsnäckor (Littorinidae) är en familj med över 200 arter av marina snäckor, och två färskvattenlevande arter, som återfinns över hela världen.

Taxonomi
Följande taxonomi följer Taxonomy of the Gastropoda (Bouchet & Rocroi, 2005)

Underfamilj Littorininae (Children, 1834) - synonymer: Echinininae (Rosewater, 1972); Tectariinae (Rosewater, 1972); Melaraphidae (Starobogatov & Sitnikova, 1983)
 Littorina (Férussac, 1822) - typsläkte
 Mainwaringia (Nevill, 1885)

Underfamilj Lacuninae (Gray, 1857) - synonymer: Risellidae (Kesteven, 1903); Cremnoconchinae (Preston, 1915); Bembiciidae (Finlay, 1928)
 Cremnoconchus Blanford, 1869 - två arter lever vid vattenfall i färskvatten. - omfattar undersläktet Lissoconchus.
 Lacuna (Turton, 1827) - synonym: Aquilonaria (Dall, 1886)

Underfamilj Laevilitorininae (Reid, 1989)
 Laevilitorina (Pfeiffer, 1886)

Underfamilj ?
 Afrolittorina (Williams, Reid & Littlewood, 2003)
 Algamorda (Dall, 1918)
 Austrolittorina (Rosewater, 1970)
 Bembicium (Philippi, 1846)
 Cenchritis (von Martens, 1900)
 Echinolittorina (Habe, 1956) - synonymer: Amerolittorina Reid, 2009; Fossarilittorina Rosewater, 1981; Granulilittorina Habe & Kosuge, 1966; Lineolittorina Reid, 2009
 Littoraria (Griffith & Pidgeon, 1834) - 39 arter
 Littorina (Férussac, 1822) - 18 arter
 Macquariella (Finlay, 1927)
 Melarhaphe (Menke, 1828)
 Echinolittorina - fördes tidigare till det parafyletiska släktet Nodilittorina (von Martens, 1897): 59 arter över hela världen.
 Austrolittorina - fördes tidigare till det parafyletiska släktet Nodilittorina (von Martens, 1897): fem arter
 Afrolittorina - fördes tidigare till det parafyletiska släktet Nodilittorina (von Martens, 1897): fyra arter
 Nodilittorina - monotypiskt släkte
 Peasiella (Nevill, 1885)
 Pellilitorina (Pfeffer in Martens & Pfeffer, 1886)
 Risellopsis (Kesteven, 1902)
 Rissolitorina (Ponder, 1966)
 Tectarius (Valenciennes, 1833) - 11 arter. Synonym med Echininus (Clench & Abbott, 1942)

Synonymer:
 Haloconcha Dall, 1886 är synonym med Lacunaria Dall, 1885

Referenser

Noter

Källor
 ITIS Littorinidae
 Arthur William Baden Powell (1979) New Zealand Mollusca, William Collins Publishers Ltd, Auckland, New Zealand 1979

Externa länkar
Travis Dickerson

Travis Dickerson är en amerikansk musiker och producent, mest känd för sitt arbete med Buckethead och Viggo Mortensen. Han driver också TDRS Music, en inspelnings studio med sitt eget inspelningsmärke som har spelat in och släppt album av Bill Laswell, Jethro Tull, Linda Ronstadt, och Vince DiCola. Dickerson kan höras spela keyboard i många album han spelat in eller producerat.

Liv och arbete 
Travis Dickerson växte upp i Michigan, där hans pappa, Burton Dickerson, var konstlärare vid Central Michigan University. När Travis var tio år gammal bytte hans pappa en målning mot ett gammalt piano som Travis började spela på.

Tillsammans med sina bröder gjorde han mycket tidigt några musikala experiment, första inspelningarna och flyttade senare till Los Angeles där han träffade punkbandet X. I hans nya studio i Chatsworth inspelades en massa av bandets realeses samt några soloprojekt. Sångaren Exene Cervenka presenterade Dickerson för Viggo Mortensen och de blev vänner. Nästan alla av Mortensens album blev efter det inspelade eller distribuerade av TDRS.

År 1994 spelade Dickerson keyboards i County Fair 2000, ett album av Phil Alvin och år 1990 var han med i Shocking Pink Banana Seat av sångerskan och låtskrivaren Susan James. 

Buckethead och Dickerson träffades i San Francisco, och Buckethead gav efter det ut sina album hos TDRS.

Diskografi 
 1994: County Fair 2000 - Phil Alvin
 1997: One Less Thing to Worry About - Viggo Mortensen
 1998: Recent Forgeries - Viggo Mortensen
 1998: Shocking Pink Banana Seat - Susan James
 1999: The Other Parade - Viggo Mortensen
 1999: Tunnel - Death Cube K
 1999: 13th Scroll - Cobra Strike
 1999: One Man's Meat - Viggo Mortensen 2000: Cobra Strike II - Cobra Strike 2001: Thanatopsis - Thanatopsis 2001: Somewhere Over the Slaughterhouse - Buckethead 2002: Funnel Weaver (album) - Buckethead 2003: Axiology - Thanatopsis 2003: Pandemoniumfromamerica - Viggo Mortensen 2003: The Other Parade - Viggo Mortensen (re-issue)
 2004: Please Tomorrow - Viggo Mortensen 2004: Carry Me Away - Lindy Dickerson 2004: Brain Circus - Cornbugs 
 2004: Donkey Town - Cornbugs 
 2004: Population Override - Buckethead 2004: This, That, and The Other - Viggo Mortensen 2005: Gorgone - Gorgone 2005: Intelligence Failure - Viggo Mortensen 2006: Anatomize - Thanatopsis 2006: Crime Slunk Scene - Buckethead 2006: 3 Fools 4 April - Viggo Mortensen 2006: Chicken Noodles - Buckethead & Travis Dickerson 2007: Chicken Noodles II - Buckethead & Travis Dickerson 2007: Time Waits for Everyone - Viggo Mortensen 2008: At All - Viggo Mortensen 2008: Running After Deer - Alix Lambert & Travis Dickerson 2008: The Dragons of Eden - Buckethead, Brain and Travis Dickerson 2008: Albino Slug - Buckethead 2009: Iconography'' - Travis Dickerson

Se även 
Buckethead
Viggo Mortensen

Källor

Män
Levande personer
Amerikanska musiker
Amerikanska musikproducenter
Födelseår saknas
Alumner från Central Michigan University
Gulos

Gulos är en hexos, en monosackarid med sex kolatomer i en kedja. Den har molekylformeln C6H12O6 och molmassan 180,156 g/mol. Det är en sällsynt sockerart, men produceras av flera mikroorganismer i olika fylogenetiska grupper inklusive arkéer och bakterier.

Aldohexoser
Allos

Allos är en hexos, en monosackarid med sex kolatomer i en kedja. Den har molekylformeln C6H12O6 och molmassan 180,156 g/mol.

Allos skiljer sig från glykos genom positionen på hydroxylgruppen på kol 3. Det är en ovanlig monosackarid men förekommer i vissa örter och alger.

Aldohexoser
Altros

Altros är en hexos, en monosackarid med sex kolatomer i en kedja. Den har molekylformeln C6H12O6 och molmassan 180,156 g/mol. D-altros är inte känd i naturen, men L-altros produceras av bakterien Butyrivibrio fibrisolvens.

Aldohexoser
Idos

Idos är en hexos, en monosackarid med sex kolatomer i en kedja. Den har molekylformeln C6H12O6 och molmassan 180,156 g/mol. Den är inte känd i naturen, men den motsvarande uronsyran, iduronsyra, förekommer.

Aldohexoser
Pseudantechinus

Pseudantechinus är ett släkte i familjen rovpungdjur med 6 arter som förekommer i nordvästra Australien.

Utseende 

Dessa djur liknar möss i utseende och har en gråbrun pälsfärg som är på buken ljusare. Bakom öronen finns ofta en kastanjebrun fläck. Nosen är liksom hos flera andra småväxta arter i familjen långsträckt. Svansen är vid övergången till kroppen tydlig tjock och används som fettreservoar. Arterna når en kroppslängd mellan 95 och 105 millimeter (utan svans) och en vikt av 20 till 45 gram. Svansen är cirka 8 cm lång.

Arterna skiljer sig från andra rovpungdjur i olikartad konstruktion av skallen, tänderna och hanens penis.

Hos några arter har honor ingen full utvecklad pung (marsupium) utan bara en rund hudflik på buken som skyddar ungarna.

Ekologi 

Arterna vistas främst i torra bergstrakter. De är aktiva på natten och gömmer sig på dagen i bergssprickor. Ibland använder de öppnade termitbon som gömställe. De livnär sig främst av insekter.

Fortplantningen sker under sydvintern (juni - september). Dräktigheten varar i 45 till 55 dagar och sedan föder honan upp till 6 ungar. Ungdjuren stannar sina första levnadsveckor i moderns pung och dias tills de är 14 till 16 veckor gamla. Könsmognaden infaller vid slutet av första levnadsåret. Hannar dör inte efter den första parningen, vad som är vanlig hos nära besläktade pungdjur. Individer av båda kön blir tre till fyra år gamla.

Äldre ungar kan följa med på moderns rygg eller de stannar i ett gömställe.

Systematik och status 
Släktet utgörs av 6 arter.
 Pseudantechinus bilarni lever i Arnhem land i norra Northern Territory. Den betraktades tidigare som när släkting till Parantechinus apicalis och listades därför i släktet Parantechinus. Nyare undersökningar visade att den tillhör släktet Pseudantechinus.
 Pseudantechinus macdonnellensis är den största arten och förekommer från Western Australia till Northern Territory.
 Pseudantechinus mimulus finns vid Gulf of Carpentaria i norra Northern Territory.
 Pseudantechinus ningbing är den näst största arten. Den lever i nordöstra Western Australia och beskrevs först 1988 som självständig art.
 Pseudantechinus roryi finns likaså i Western Australia, fick året 2000 artstatus.
 Pseudantechinus woolleyae förekommer i nordvästra Western Australia.

Arterna liknar pungspetsekorrar (Antechinus) i utseende och listades tidigare till och med i samma släkte. Enligt nyare undersökningar är de inte närmare släkt med varandra. Därför är det vetenskapliga namnet sammansatt av grekiska pseudes (falsk) och pungspetsekorrarnas zoologiska namn.

IUCN listar Pseudantechinus mimulus som starkt hotad (endangered) och Pseudantechinus bilarni som nära hotad (near threatened), alla andra arter betraktas som livskraftiga (least concern).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak (1999): Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 
  D. E. Wilson, D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005.

Externa länkar 

Rovpungdjur
Dasyuridae
Sorbos

Sorbos är en hexos, en monosackarid med sex kolatomer i en kedja. Den har molekylformeln C6H12O6 och molmassan 180,156 g/mol.

Ketohexoser
David Strömberg

David Strömberg, född 14 februari 1964, är verksam som professor vid Nationalekonomiska institutionen vid Stockholms universitet sedan 2017. Innan dess var han från 2008 professor vid Institutet för internationell ekonomi (IIES) vid samma universitet. Hans forskningsinriktning är massmedias påverkan på ekonomiska och politiska utfall. 2009 erhöll han Assar Lindbeck-medaljen, som vartannat år delas ut till en svensk ekonom under 45 år.

David Strömberg disputerade i nationalekonomi vid Princetonuniversitetet 1999.

Biografi (urval)
"Radio's Impact on Public Spending", Quarterly Journal of Economics, 119:1.
"Press coverage and political accountability",Journal of political Economy 118 (2).
"How the Electoral College Influences Campaigns and Policy: The Probability of Being Florida", American Economic Review 98:3.
"News droughts, news floods, and US disaster relief", Quarterly Journal of Economics 122 (2).
"Mass media competition, political competition, and public policy", Review of Economic Studies 71 (1).

Externa länkar
Profil på nationalekonomiska institutionen
Motivering om Assar Lindbeck-medaljen

Män 
Födda 1964
Levande personer
Svenska professorer i nationalekonomi
Heaven & Hell (Shin Terai-album)

Heaven and Hell är det andra albumet av Shin Terai, utgivet år 2004. Producenten och basisten Bill Laswell mixade och nydanade albumet huvudsakligen genom att använda material av avant-garde gitarristen Buckethead, sig själv och Terai.

Låtarna i albumet har inte namngivits utan kallas "Movements".

Låtlista 
 "Movement 1"   - 4:03
 "Movement 2"   - 5:56
 "Movement 3"   - 9:04
 "Movement 4"   - 4:11
 "Movement 5"   - 5:54
 "Movement 6"   - 6:12
 "Movement 7"   - 6:39
41:59

Referenser 

Musikalbum 2004
Album av Buckethead
Bragevägen

Bragevägen finns i flera orter i Sverige:

Bragevägen, Boo
Bragevägen, Djursholm
Bragevägen, Fagersta 
Bragevägen, Gävle 
Bragevägen, Handen
Bragevägen, Kumla
Bragevägen, Lidingö
Bragevägen, Lund
Bragevägen, Munkedal
Bragevägen, Nynäshamn
Bragevägen, Sollentuna 
Bragevägen, Staffanstorp 
Bragevägen, Stockholm 
Bragevägen, Surahammar
Bragevägen, Säffle 
Bragevägen, Sävedalen
Bragevägen, Söderhamn
Bragevägen, Södertälje
Bragevägen, Sölvesborg
Bragevägen, Uddevalla
Bragevägen, Upplands Väsby
Bragevägen, Åkersberga
Bragevägen, Åmål
Bragevägen, Örebro 

Bragevägen kan även syfta på:

Bragevägens hållplats – en järnvägshållplats utmed den numera nedlagda Djursholmsbanan

Gator i Sverige
Botswanas ambassad i Stockholm

Botswanas ambassad i Stockholm är Botswanas diplomatiska representation i Sverige. Ambassadör sedan 2019 är Chandapiwa Nteta. Ambassaden upprättades 1986. Diplomatkoden på beskickningens bilar är AR.

Fastigheter
Ambassaden är sedan 1992 belägen i fastigheten Tofslärkan 10 vid Tyrgatan 11 i Lärkstaden. Byggnaden restes 1909–1912 som ett enfamiljshus efter ritningar av arkitektkontoret Hagström & Ekman. Dessförinnan huserade man på Drottninggatan 56.

Beskickningschefer

Referenser

Relationer mellan Botswana och Sverige
Ambassader i Stockholm
Lärkstaden
Bildanden 1986
Labyrintspindel

Labyrintspindel (Agelena labyrinthica) är en spindel som tillhör familjen trattspindlar. Den lever företrädesvis på öppna, torra platser och bygger tätt vävda trattliknande fångstnät i låg vegetation eller bland buskar. Nätets diameter kan vara 50 centimeter. Den skygga och snabba spindel gömmer sig i den rörliknande reträtten.

Kännetecken 
Labyrintspideln har en längd på 8-14 millimeter. Honan blir som hos många andra spindlar vanligen något större än hanen, mellan 10 och 14 millimeter, jämfört med hanen som blir 8 till 12 millimeter. Ett kännetecken för arten är långa och framträdande spinnvårtor.

På bakkroppens ovansida finns mitt på en längsgående brunaktig rand som på vardera sida kantas av flera gråaktiga, tvärställda och lite bakåtriktade streck. Mellan tvärbanden finns inslag av mörkare hår, men ytterst mot bakkroppens sidor blir inslaget av ljusare hår större. 

Framkroppen har ett centralt ljusare längsgående band som kantas av ett mörkare band på vardera sida, ytterst mot sidorna finns återigen ett ljusare band. Framkroppen är lite mer gulbrunaktig än bakkroppen och det kan förekomma rödbrunaktiga nyanser.

Levnadssätt 
Labyrintspindeln paralyserar sitt byte (olika insekter) med sitt gift och drar sedan med det till sin reträtt där det konsumeras. Om spindeln hotas kan den om det blir nödvändigt fly sin reträtt, då denna är öppen i båda ändar och undkomma genom att försvinna i vegetationen. Hanarna söker under sommaren efter honor. Om han hittar en hona signalerar han sina avsikter till henne och först när hon bekräftat att hon är parningsvillig närmar han sig, eftersom han annars riskerar att uppfattas som ett byte.

Externa länkar 

Trattspindlar
Österrikes ambassad i Stockholm

Österrikes ambassad i Stockholm (även Österrikiska ambassaden) är Österrikes diplomatiska representation i Sverige. Ambassadör sedan 2018 är Gudrun Graf.

Den första diplomatiska beskickningen från Österrike till Sverige öppnades 1682.

Fastigheter
Ambassaden är belägen i en fastighet på Kommendörsgatan 35 i Stockholms innerstad. Ambassaden äger även fastigheten Trädlärkan 5 vid Tyrgatan 10 / Valhallavägen 62 som inhyser ambassadörens residens.

Beskickningschefer

Se även 
 Österrikare i Sverige
 Sveriges ambassad i Wien

Referenser

Noter

Externa länkar
Ambassadens hemsida

Österrikes
Byggnader och anläggningar på Östermalm
Relationer mellan Sverige och Österrike
Stockholm
Monte de El Pardo

Monte de El Pardo är ett skogsområde i norra delen av Madrid i Spanien. Det innesluter helt och hållet berget Monte de Viñuelas. Området utgör mer än en fjärdedel (26,4%) av huvudstaden Madrids markområde. 

Området utgör det viktigaste skogsområdet i den autonoma regionen Madrid av typ 12 (medelhavsskog) enligt WWFs indelning av biom, och är också ett av de bäst bevarade Europa av detta slag, såväl vad beträffar dess flora, med 120 katalogiserade arter, som dess  fauna, med runt 200 ryggradsdjur. Området med sina omkring 16.000 hektar sträcker sig längs floden Manzanares sträckning och är också en del av Parque Regional de la Cuenca Alta del Manzanares, vilket betyder högsta rättsliga skydd. 1987 deklarerades området utgöra speciellt skyddsvärt fågelskyddsområde (Zona Especial de Protección para Aves (ZEPA).

Området administreras av Patrimonio Nacional, en statlig myndighet som reglerar egendom som tidigare tillhörde kronan och som upprätthåller en protektionistisk och restriktiv politik när det gäller skogen.

Största delen av ytan (cirka 15 100 hektar, 94,4% av den totala arealen) är omgiven av ett 66 kilometer långt staket. Besök i detta område är strängt förbjudet.

I den återstående delen av området 900 hektar (5,6%) ligger de mindre samhällena El Pardo och Mingorrubio och friluftsanläggningar som Somontes, vilka har ett lägre ekologiskt värde. Här är det möjligt att komma in i området, genom olika vägar och stigar som är godkända för rekreation.

Källor

Noter

Geografi i Madrid
Skogar i Spanien
Louis Lavater

Louis Lavater, född 2 mars 1867 i St. Kilda, död 22 maj 1953 i Melbourne, var en australisk pianist, musikpedagog och tonsättare.

Lavater var ordförande i Musical Society of Victoria och vice ordförande i Australian Institute of the Arts and Literature och i Society of Australian Authors. Han invaldes som associé i Kungliga Musikaliska Akademien 1928.

Referenser

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Australiska pianister
Födda 1867
Avlidna 1953
Män
Richard Morales

Richard Morales, född 21 februari 1975 i Uruguay, är en uruguayansk fotbollsspelare.

Karriär inom landslaget 
Morales har spelat för Uruguays herrlandslag i fotboll i mästerskap som Copa América 2001, VM 2002 och Copa América 2004. I Copa América 2001 gjorde Morales ett mål i turneringen, i semifinalen mot Mexiko, vilken Uruguay förlorade med 2-1 (och därmed försvann ur turneringen). I kvalspelet till VM 2002  I VM 2002 var situationen så att Morales lag måste vinna matchen mot Senegal i gruppspelet för att gå vidare till åttondelsfinal. Uruguay låg under med 3-0 men lyckades vända matchen till 3-3. I slutet av matchen fick Morales en chans att nicka in segermål från någon meters avstånd men misslyckades; bollen gick utanför, vilket ansågs som en av värsta missarna i det världsmästerskapet.

Källor

Noter

Externa länkar 

Richard Morales på transfermarkt.co.uk

Uruguayanska fotbollsspelare
Födda 1975
Män
Levande personer
Spelare i CA Progreso
Spelare i Club Nacional de Football
Spelare i CA Osasuna
Spelare i Málaga CF
Spelare i Grêmio FBPA
Spelare i LDU Quito
Spelare i CA Fénix
Spelare i Copa América 2001
Spelare i Copa América 2004
Spelare i VM i fotboll 2002
Uruguayanska landslagsspelare i fotboll
Robert Beyer

Robert Beyer, född ca 1870, död efter 1921, var en tysk instrumentmakare (violinbyggare), verksam i Berlin.

Beyer invaldes som associé i Kungliga Musikaliska Akademien 1912.

Referenser

Associéer av Kungliga Musikaliska Akademien
Tyska musiker
Födelseår saknas
Dödsår saknas
Män
2062 Aten

2062 Aten eller 1976 AA är en asteroid av typen Aten-asteroider. Den upptäcktes på Mount Palomar observatoriet 7 januari 1976 av Eleanor F. Helin. Den fick namn efter den fornegyptiske guden Aten.

Aten har en diameter på cirka 1 kilometer och en rotationsperiod på drygt 40 timmar.

Aten var den första som upptäcktes i kategorin som sedan fick namn efter den. Kategorin består av asteroider som har ett medelavstånd till solen mindre än en astronomisk enhet (AU) och omfattar vad man hittills upptäckt omkring 740 objekt. Upptäckaren blev senare chef för observatoriet och ägnade sin karriär åt asteroider i jordnära banor. Hon fick före sin pensionering ett flertal utmärkelser för framstående forskning.

Källor

Externa länkar 

Aten-asteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av EF Helin
Jordnära objekt
Astronomiska upptäckter 1976