kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Soltorn

Soltorn, eller solkraftstorn, är en typ av solugn som använder ett torn för att ta emot det fokuserade solljuset. Det använder ett fält av plana, rörliga speglar (heliostater) för att fokusera solstrålarna mot en absorbator i tornet. Termisk solkraft ses som en framkomlig väg för att med nuvarande tillgänglig teknik framställa förnybar, icke nedsmutsande energi.

De första konstruktionerna använde de fokuserade solstrålarna för att hetta upp vatten, och använde den resulterande ångan för att driva en turbin. Nya konstruktioner som använder flytande  natrium har visats, och system som använder smälta salter (40% kaliumnitrat, 60% natriumnitrat) som värmebärande vätskor finns nu i drift. Dessa vätskor har hög värmekapacitet, som kan användas för att lagra energin innan den används för att koka vatten för att driva turbinerna. Denna konstruktion gör att kemisk energi kan omvandlas till elenergi när solen inte lyser.

Exempel på heliostatkraftverk 

De två demonstrationsanläggningarna med heliostater på vardera 10 MW, Solar One (färdigbyggd 1981, i drift 1982-1986, konverterad 1995) samt Solar Two (i drift 1995-1999), i Mojaveöknen revs i november 2009. Solar Tres-anläggningen i Spanien bygger på dessa projekt. I Spanien färdigställdes soltornsanläggningarna PS10 på 11 MW år 2007 och PS20 på 20 MW år 2009. I Sydafrika planeras ett 100 MW solkraftverk med 4000–5000 heliostatspeglar, var och en med en area av 140 m². En plats nära Upington har valts ut.

Kostnad
US National Renewable Energy Laboratory (NREL) har uppskattat att år 2020 skall elektricitet kunna produceras från soltorn till en kostnad av 5,47 cents per kWh. Företag som ESolar (med stöd från Google) fortsätter att utveckla billiga massproducerade heliostatkomponenter med lågt underhållsbehov, som kommer att reducera kostnaderna i en nära framtid.. Esolar-konstruktionen använder ett stort antal små speglar (1,14 m²), som reducerar installationskostnaderna (till exempel kostnader för stål och betong, borrarbete och lyftkranar).

Konstruktionslösningar
 Några termiska solkraftverk är luftkylda i stället för vattenkylda, för att undvika att begränsat ökenvatten används
 Plana speglar används i stället för de dyrare böjda speglarna 
 Några anläggningar lagrar värmen i containrar med smält salt och kan producera elektricitet när solen inte skiner
 Ånga hettas upp till 500 oC och driver turbiner som genererar elektricitet

I allmänhet är anläggningarna mellan 150 och 320 ha.

Se även
 Termisk solkraft
 Heliostat

Referenser

Noter

Externa länkar
 Cleantech Group picks winners and losers in concentrated solar thermal
 National Solar Thermal Test Facility
 Detailed Description of Central Receiver Systems
 Power Station Harnesses Sun's Rays BBC artikel om solkraftverk nära Sevilla i Spanien
 Description of first commercial Solar Power Tower
 vICERP A research cooperation with a demonstration plant in Juelich, Germany
 Solar Tower Plant Juelich Germany's first solar tower power plant in Juelich

Torn

en:Concentrated solar power
en:Solar power tower
es:Central térmica solar
gl:Central térmica solar
he:מגדל שמש
ja:太陽熱発電#タワー式太陽熱発電
pt:Usina solar
Professor Layton

är en pusseldatorspelsserie till Nintendo DS, Nintendo 3DS och vissa mobiltelefoner, och utvecklas av Level-5. Huvudserien består av fem datorspel och en film, och ytterligare två spel och två filmer planeras släppas. 

De första tre spelen i serien handlar om arkeologen Hershel Layton och hans assistent Luke Tritons äventyr tillsammans. De följande tre spelen utspelar sig innan de tre första, och handlar om Layton och Lukes "ursprungliga" äventyr. Än så länge har bara den första trilogin samt de två första spelen i den andra släppts utanför Japan, men enligt Level-5 ska alla spelen översättas och släppas internationellt.

Utöver detta finns två mobilspel, Professor Layton and the Mansion of the Deathly Mirror, och Professor Layton Royale. Ett spin-offspel kallat Layton Brothers: Mystery Room, som handlar om Laytons son Alphendi, släpptes till IOS 2012, och Professor Layton vs. Phoenix Wright: Ace Attorney, en crossover med Ace Attorney, släpptes till Nintendo 3DS i slutet av 2012.

Varje titel i serien baseras på ett antal logiska pussel och mysterier som innevånare i de städer som Layton besöker ger honom. Det är inte nödvändigt att lösa alla spelets pussel för att kunna komma vidare i handlingen, med undantag för vissa specifika pussel som är direkt kopplade till berättelsen, och vissa tidpunkter i spelet då man måste ha löst ett visst antal pussel för att kunna fortsätta.

Serien har kommit att bli en av de bäst säljande Nintendo DS-exklusiva serierna; Vid oktober 2010 hade det sålts totalt tio miljoner spel genom seriens gång.

Spel i serien 

 *I Australien känt som Professor Layton and the Last Specter.

Referenser 

Datorspelsserier lanserade 2007
Pusselspel
Datorspel som blivit film
Linda Stratmann

Linda Stratmann, född 4 april 1948 i Leicester, är en engelsk författare som huvudsakligen skriver om verkliga brott, mord med mera, med fokus på 1800-talet och tidigt 1900-tal.

Bibliografi

Facklitteratur
 Chloroform: the Quest for Oblivion, (2003)
 Essex Murders (2004)
 Whiteley’s Folly (2004) 
 Gloucestershire Murders (2005)
 The Crooks Who Conned Millions (2006) 
 Notorious Blasted Rascal: Colonel Charteris and the Servant Girl's Revenge 
 Kent Murders (2009)
 Greater London Murders (2010)
 Middlesex Murders (2010)
 Fraudsters and Charlatans (2010)
 Cruel Deeds and Dreadful Calamities: the Illustrated Police News 1864-1938 (2011)

Skönlitteratur
The Poisonous Seed (2011)

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Levande personer
Engelska författare
Kvinnor
Wissembourg

Wissembourg (tyska Weißenburg) är en kommun i Bas-Rhin, Alsace, Frankrike. Den ligger längs floden Lauter nära gränsen mellan Frankrike och Tyskland, cirka 60 km norr om Strasbourg och cirka 35 km väster om Karlsruhe. År  hade Wissembourg  invånare.

Historik 

Den 4 augusti 1870 ägde Slaget vid Wissembourg rum. Det var det första slaget under det fransk-tyska kriget.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Wissembourg

Kända personer från orten 
 Otfrid von Weissenburg
 Jean-Gotthard Grimmer, (1749–1820)
 Louis Moll, agronom
 Joseph Guerber, författare
 Stanisław Leszczyński, polsk kung 1704-1709
 Charles de Foucauld, upptäckare
 Auguste Dreyfus, affärsman
 Jean Frédéric Wentzel
 Jean-François Kornetzky, fotbollsmålvakt
 Martin Bucer (1491–1551)

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Bas-Rhin

Källor

Externa länkar 
 Galleri 

Orter i Alsace
Kommuner i Bas-Rhin
Mohandessin

Mohandessin (), är ett framstående stadsdel i Giza som utgör en del av distrikten (kism) Agouza, Dokki och Kerdasa och är sammanvuxet med Kairo på den västra sidan av Nilen. Namnet betyder bokstavligen ingenjörerna på arabiska, beroende på att egyptiska ingenjörer ursprungligen kunde köpa mark och bostäder i området till ett lägre pris. Det finns liknande områden i Mohandessin för andra yrken: Sahafeyeen (journalister), mo'alemeen (lärare) och ateba'a (doktorer).

Historia 

Mohandessin bygges under tidigt 1950-tal. Det byggdes på jordbruksmark och var ett gigantiskt område med villor, and herrgårdar. Befolkning steg dock drastiskt under 1970-talet och det villa-samhället förvandlades snabbt till tättbefolkat hyreshus-område.
Under de senaste 10 åren har Mohandessin blivit ett av de dyraste områdena för bostäder och fastigheter i Kairo med kringområden.

Idag 
En av huvudgatorna i området är Game'et el Duwal el Arabya (Arabförbundets boulevard).
De huvudsakliga shoppingcentra i Mohandessin är Sour Nadi el Zamalik, ett populärt ställe för turister från arabländerna samt Platinum Mall.
Området innefattar dessutom flera sportklubbar, inklusive Zamalek SC, Tersana och The Shooting Club.

Området har snabbt blivit ett kommersiellt affärscentrum och folk flyttar numera ut till förorterna för att för lite lugnare miljö.

Livsstil 
Då Mohandessin inte har några monument och historiska byggnader av betydelse så frodas området som det ledande distriktet av affärer, restauranger och kaféer. De flesta internationella franchise finns representerade, distriktet är dessutom platsen för ett flertal utländska ambassader.

Arabförbundets boulevard i centrala Mohandessin är ansedd som Kairos nöjescentrum tillsammans med Pyramid-området. Båda lockar turister främst från länder runt Persiska viken. 

Mohandessin har en befolkning med en mångfald kulturer och har därmed ett flertal moskéer och kyrkor. Muslimerna är i majoritet och ett antal berömda moskéer finns i området, såsom Chazliya moskén, Mostafa Mahmoud moskén och Tarik Ibn-Al Walid moskén.

Referenser

Noter

Kairos distrikt
Maria Rjemjen

Maria Vitalijivna Rjemjen (), född den 2 augusti 1987 i Donetsk oblast, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk friidrottare som tävlar i sprint.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1987
Ukrainska kortdistanslöpare
Kvinnor
Ukrainska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ukraina
Levande personer
Personer från Donetsk oblast
Europamästare i kortdistanslöpning
Austra

Austra kan syfta på:

Austra (ö) – en ö tillhörande Norge.
Austra (musikgrupp) – en musikgrupp från Kanada.

Personer
 Austra Skujytė (1979–), litauisk friidrottare
Austra (musikgrupp)

Austra är en musikgrupp från Kanada med inriktning mot elektronisk musik. Bandet består av medlemmarna Katie Stelmanis, Maya Postepski och Dorian Wolf. Namnet Austra är Stelmanis' andra förnamn.

Austras första album Feel It Break gavs ut 2011 och följdes av Olympia 2013.

Diskografi

Studioalbum

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Kanadensiska musikgrupper
Intimteatret

Intimteatret var en experimentteater i Oslo 1921–1922 under ledning av Sigurd Magnussøn. Bland teaterns viktigaste föreställningar var August Strindbergs Pelikanen med Agnes Mowinckel som modern, och Frank Wedekinds Vårbrytning, där Agnes Mowinckel debuterade som regissör och Olafr Havrevold som skådespelare.

Intimteatret är också namnet på en teater grundad av de tidigare teatercheferna Merete Skavlan och Gerhard Knoop 1991. Teatern har satt upp ett flertal nya norska teaterstycken.

Källor 

Teatrar i Norge
Kultur i Oslo
Mataria

Mataria eller Al-Matariyyah () är ett distrikt öster om Nilen i norra delen av Kairos utkanter, Egypten. Distriktet skall ej förväxlas med staden Al-Matariyya vid den norra kusten i guvernementet ad-Daqahliyya; platserna har dessutom ingen anknytning till varandra.

Området för det nuvarande distriktet Mataria var del av den antika staden Heliopolis, en av de äldsta städerna i det forntida Egypten.

Namnet 
Namnet Mataria tros komma från det latinska ordet Mater som betyder 'moder', och härstammar från 'jungfru Marias träd' som finns i Mataria.

Historia 
Mataria, med det intilliggande distriktet Ain Shams, hade en uppmärksammad historia under Egyptens Faraoniska period som en del av det antika Heliopolis. Distriktet innefattar ett flertal arkeologiska platser från den perioden, flera under dess nuvarande infrastruktur och som upptäckts först på senare år. I antikens romarrike tillhörde Heliopolis provinsen Augustamnica. Enligt sägnen sökte den kristna heliga familjen skydd under ett träd i Heliopolis, i dag känt som 'Jungfru Marias träd' som finns vid Chapel of the Virgin - Jungfruns kapell i Mataria.

Historiska monument

I Al-Masalla-området finns den antika Masallaobelisken, en av de obelisker från den faraoniska tiden som fortfarande finns i Egypten. Den är det enda Heliopolismonument som finns kvar i sin ursprungliga position, och av det stora Re-Atum-templet uppfört av farao Senusret I (1971 f.Kr.–1926 f.Kr.) under Egyptens tolfte dynasti. Den drygt 20 meter höga obelisken i röd granit väger cirka 120 ton.

Se även 
Heliopolis (Egypten) - den antika staden
Heliopolis (Kairo) - den nutida stadsdelen
Al-Matariyya - En stad i guvernementet ad-Daqahliyya i norra Egypten.

Referenser 

Sevärdheter i Kairo
Historiska Kairo
Fornminnen i Egypten
Kairos distrikt

ar:مطرية (القاهرة)
Olesia Povch

Olesia Ivanivna Povch (ukrainska: Олеся Іванівна Повх), född den 18 oktober 1987 i Dnepropetrovsk, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en ukrainsk friidrottare som tävlar i sprint.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1987
Ukrainska kortdistanslöpare
Kvinnor
Ukrainska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2012
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Ukraina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Ukraina
Levande personer
Personer från Dnipropetrovsk
Adam Egede-Nissen

Adam Hjalmar Egede-Nissen, född den 29 juni 1868 i Levanger, död den 4 april 1953 i Bærum, var en norsk socialistisk politiker, brorson till politikern Oscar Egede Nissen och halvbror till politikern Jakob Schøning.

Biografi 
Efter sin studentexamen 1886 tog Egede-Nissen tjänst i postväsendet, och han blev 1891 postfullmäktig i Bergen. 1897 blev han postmästare i Vardø, varifrån han 1911 förflyttades till Stavanger. Här verkade han till 1933, och var ordförande 1916–1919. Han fick flera gånger statsstipendium för att resa och studera olika länders postväsen.

1903–1911 var han medlem av bystyret i Vardø, där han grundade och redigerade tidningen Finmarken. Han var stortingsman för Finnmarksstäderna mellan 1900 och 1912, först för Venstre och därefter för Arbeiderpartiet, som han gick med i hösten 1905. Han blev en av socialisternas ledande män i Stortinget, och som sitt partis representant i militärkommittén 1903–1912 utvecklade han sig till en utpräglad antimilitarist. Arbeiderpartiet i Stavanger valde honom åter till stortingsman 1922–1924. Då partiet splittrades 1923 följde Egede-Nissen kommunisterna och var partiledare för Norges Kommunistiska Parti 1934–1946, och hedersmedlem i partiet 1946. Han hade emellertid ingen reell politisk makt i partiet.

Egede-Nissen gav bland annat ut böckerna Hos Lenin for 20 år siden (1937) och memoarerna Et liv i strid (1945). Han hade också ett varmt konstintresse och var bland annat ordförande för Stavanger Teater. Hela sju av Egede-Nissens elva barn blev kända skådespelare: Aud Richter, Gerd Grieg, Ada Kramm, Oscar Egede-Nissen, Stig Egede-Nissen, Gøril Havrevold och Lill Egede-Nissen.

Källor

Noter

Externa länkar 
Biografi i Norsk biografisk leksikon

Stortingsledamöter för Venstre (Norge)
Stortingsledamöter för Arbeiderpartiet
Stortingsledamöter för Norges Kommunistiska Parti
Norska partiledare
Norska teaterchefer
Personer från Levangers kommun
Födda 1868
Avlidna 1953
Män
Salmonsens
Max Carling

Max Björn Valdemar Carling, född 13 augusti 1969 i Överluleå i Norrbottens län, är en svensk musiker (multiinstrumentalist) kompositör, instrumentbyggare, cirkusartist, magiker, konsert- och festivalarrangör. Han är son till Hans Carling och äldre bror till Gunhild Carling.

Max Carling är medlem i musikgruppen Carling Family, och har tillsammans med dem turnerat i stora delar av världen sedan 1984. Hans huvudinstrument är klarinett, tenorsaxofon och fiol. Men han framträder dessutom ofta med piano, harpa, engelskt horn, sinka och bouzouki. Carling bygger även egna instrument.

År 2004 startade Max Carling Ingelsträde Medeltidsdagar, som varit ett återkommande evenemang med tusentals besökare i Höganäs kommun.

År 2007 inrättade han Sveriges Cirkusmuseum. Max Carling fick Cirkusakademiens utmärkelse Årets Charlie år 2014.

År 2009 startade Carling Ingelsträde Jazzfestival. Festivalen har haft internationella gäster som Larry Franco, Leonid Ptaska, Joey Morant, Norbert Susemihl, samt Torgny Söderberg, Gunhild Carling, Frans Sjöström, Gullan Bornemark, Signe & Hjördis. 

Han och hans bror Ulf väckte uppmärksamhet när de i november 2015 protesterade mot att Höganäs kommun planerade ett flyktingboende för åtta ensamkommande flyktingbarn i Ingelsträde. Han skrev ett protestbrev i egenskap av ordförande i bygdeföreningen och spelade klarinett högljutt för att störa mötet. Händelsen ledde bland annat till att flera planerade konserter med Carling Family Band ställdes in.

Referenser 

Svenska cirkusartister
Svenska musiker under 2000-talet
Födda 1969
Män
Levande personer
Personer från Överluleå socken
Cirkusartister under 1900-talet
Cirkusartister under 2000-talet
Høje Tåstrup station

Høje Taastrup Station är en järnvägsstation i Høje-Taastrup, Danmark. Belägen c:a 18 km väster om Köpenhamns centrum på banan mellan Köpenhamn och Roskilde. (Avståndet till Roskilde station är kortare än till Köpenhamn) Stationen är slutstation för S-tågen medan övriga tåg avgår åt båda håll. Det finns tre perronger varav en för S-tåg.

Stationen blev invigd i maj 1986 samtidigt med S-tågens förlängning från Taastrup Station. De första åren stannade endast S-tåg och Re-tåg vid stationen, men efter att bandelen Høje-Taastrup till Roskilde år 1988 fick fyra spår, och därmed sex spår på sträckan Høje-Taastrup till Köpenhamn (varav 2 enbart används för S-tåg) har alla InterCity och Expresståg också börjat stanna här.

Förutom att fungera som en regional trafikknutpunkt var stationen också tänkt som en "framskjuten centralstation" där långväga passagerare som inte skall ända in till centrala Köpenhamn kan byta till de lokala S-tågen.

Stationsbyggnaden ligger på en bred bro, som leder över den förhållandevis breda banvallen. På bron finns en cykel och bussgata med lokaltrafik inom Taastrup. Den postmodernistiska byggnaden domineras av tre stora takvalv, som blivit ett slags varumärke för hela denna köpenhamnska förstad.

Stationen anlades på öppen mark. Man önskade inte bara att anlägga en station, utan att skapa ett lokalt center. Med bakgrund av en strukturplan från 1977 utlystes en arkitekttävling för såväl stationen som det då obebyggda område mellan en av Köpenhamnsområdets få stora köpcentrum, det s.k. City 2, som hade invigts redan 1972, och ett bostadsområde på andra sidan järnvägen (bron var här en viktig detalj). Tävlingen vanns av arkitektbyrån Jacob Blegvad A/S, som i samarbete med DSB's egna arkitekter, fastställde de slutliga planerna för den nya stationen.

I anslutning till den mycket rymliga vänthallen, som är en av ytterst få som är uppvärmda vintertid i Danmark, finns manuellt biljettkontor, snabbmatställe, en stor pub samt kiosker och toaletter.

Källor 
 Høje Taastrup Station i Arkitekturbilleder.dk

Järnvägsstationer invigda 1986
Järnvägsstationer i Danmark
Høje-Tåstrups kommun
1986 i Danmark
Sigurd Magnusson

Sigurd Magnusson kan syfta på någon av följande:

Sigurd Jorsalafarare, norsk 1100-talskung
Sigurd Magnussøn, norsk skådespelare och teaterledare
Gerd Grieg

Gerd Grieg, född Egede-Nissen den 21 april 1895 i Bergen, död den 9 augusti 1988 i Oslo, var en norsk skådespelerska, dotter till Adam Egede-Nissen och från 1940 gift med Nordahl Grieg.

Hon debuterade 1910 på Nationaltheatret som Lersol i Barbra Rings barnkomedi Kongens hjerte. På Nationaltheatret utvecklade hon sin artistiska talang, på en gång intelligent och impulsiv, tills hon 1918 drog sig tillbaka från scenen. Då hon återvände 1928 var det som en mogen scenkonstnär, och på 1930-talet var hon en av Nationaltheatrets kvinnliga huvudkrafter. Särskilt blev hon en god Ibsen-tolkare, och som Hedda Gabler, Ella Rentheim i John Gabriel Borkman och Irene i Når vi døde vågner bidrog hon till att förnya den norska Ibsen-traditionen. Hos Ludvig Holberg skapade hon en ljus, levande människa av Den vægelsindede. Bland hennes främsta klassiska rolltolkningar var Viola i William Shakespeares Trettondagsafton och Friedrich Schillers Maria Stuart.

I juni 1940 flyttade hon till London, där hon gifte sig med Nordahl Grieg. Under andra världskriget gjorde hon en stor insats för norska soldater och sjömän i Storbritannien och på Island, där hon även spelade och iscensatte flera norska skådespel. Efter kriget begränsade hälsan hennes konstnärliga verksamhet. Hon gav 1957 ut Nordahl Grieg – slik jeg kjente ham.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar 
Biografi i Norsk biografisk leksikon

Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1895
Avlidna 1988
Kvinnor
Skådespelare från Bergen
Lerdals kyrka

Lerdals kyrka är en kyrkobyggnad som sedan 2022 tillhör Färgelanda-Högsäters församling (2010-2019 Rännelanda-Lerdals församling och tidigare Lerdals församling) i Karlstads stift. Den ligger i Lerdals socken i Färgelanda kommun.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrkobyggnad på platsen var sannolikt en träkyrka uppförd på medeltiden. Nuvarande stenkyrka byggdes i två etapper. Långhus med tresidigt kor uppfördes 1771–1772 och ett kyrktorn av trä byggdes till 1775.

Kyrkans huvudingång går genom vapenhuset i tornets bottenvåning. Ännu en ingång finns på södra långsidan. I ett rum bakom korets östvägg är sakristian inrymd. Ytterväggarna är belagda med spritputs. Långhusets tak är belagt med lertegel medan torntaket är belagt med kopparplåt. Kyrkorummet har ett högt tunnvalv av trä. Korgolvet är ett trappsteg högre än golvet i övriga kyrkorummet.

Inventarier

Dopfunt av täljsten från 1200-talet. Höjd 66 cm i två delar. Cuppan är cylindrisk och har ett kort skaft. Den har platthuggna band med ett något försänkt mittfält. Foten är enklare och tämligen klumpigt utförd i ett ljusare material. Cuppan saknar uttömningshål, medan ett sådant finns i foten, vilket tyder på att delarna ursprungligen inte har hört ihop. Funten är välbevarad.
 En madonnaskulptur är från 1400-talet. Skulpturen stals 1990.
 Ett nattvardskärl är från 1681.
 Nuvarande altaruppsats kom på plats 1910 och fanns tidigare i Rännelanda kyrka.
 Altartavlan tillverkades 1845 av Anders Jonsson.

Orgel
Den mekaniska orgeln på läktaren i väster tillverkades 1910 av Johannes Magnusson, Göteborg. Den är till synes orörd och restaurerades 1986 av A. Magnusson Orgelbyggeri AB, Mölnlycke. Orgeln har sju stämmor fördelade på manual och pedal. Den har 3 fasta kombinationer och ett tonomfång på 54/27.

Bilder

Referenser

Externa länkar
 Högsäters pastorat

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Färgelanda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1772
1772 i Sverige