kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Dzmitry Kaldun

Dzmitry "Dima" Kaldun (belarusiska: Дзмітрый Аляксандравіч Калдун, Dzmitryj Aljaksandravitj Kaldun) född 11 juni 1985 i Minsk i Belarus, är en belarusisk sångare.

Kaldun har varit med i den ryska motsvarigheten till svenska "Idol" och "Fame Factory", som heter Star Factory, där han tog hem segern.

Eurovision Song Contest 
Kaldun var även med i den belarusiska uttagningen till Eurovision Song Contest 2006 med låten "Maybe", som han skrivit själv. Han slutade sexa i finalen.

2007 var Kaldun tillbaka i den belarusiska uttagningen och vann tävlingen med bidraget Work Your Magic. Vinsten innebar att han fick  representera Belarus i Eurovision Song Contest 2007 i Helsingfors. I finalen slutade bidraget på sjätte plats, vilket 2023 ännu är Belarus bästa resultat hittills.

Passande nog för hans låttitel "Work your magic" betyder kaldun 'trollkarl' på belarusiska.

Personligt
Innan karriären som artist studerade Kaldun till kemist, men tog inte examen.

Kaldun har nämnt Aerosmith, Scorpions och Bon Jovi som artister han lyssnar på.

Referenser

Externa länkar 
 Dzmitry Kaldun - Officiell webbplats  

Artister som representerat Belarus i Eurovision Song Contest
Belarusiska sångare
Födda 1985
Män
Personer från Minsk
Levande personer
Deltagare i Eurovision Song Contest 2007
Mats Börjesson

Se även Mats Börjesson (född 1962), sociologi och författare
Mats Reinhold Börjesson, född 26 september 1927 i Göteborg, död 8 februari 2020 i Stockholms Engelbrekts distrikt, Stockholm, var en svensk jurist och ämbetsman.

Mats Börjesson blev jur.kand. vid Stockholms högskola 1955 och anställdes, efter tingstjänstgöring 1955–1958, som stadsfiskalsassistent vid Åklagarmyndigheten i Stockholm 1958, där han avancerade till byråchef 1961. Han blev direktör för Jurist- och samhällsvetarförbundet 1964. Börjesson var generaldirektör för Domstolsverket 1975–1986, generaldirektör för Datainspektionen 1986–1989 och generaldirektör för Säkerhetspolisen 1989–1994. Han var den förste på denne post efter att Säpo ombildats den 1 oktober 1989.

Börjesson är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 
 Vem är det 2001

Noter 

Generaldirektörer för Domstolsverket
Generaldirektörer för Integritetsskyddsmyndigheten
Chefer och generaldirektörer för Säkerhetspolisen
Svenska poliser
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Mottagare av Illis Quorum
Jurister från Göteborg
Ämbetsmän från Göteborg
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1927
Avlidna 2020
Män
Vippärt

Vippärt (Lathyrus niger) är en växt i släktet vialer i familjen ärtväxter. Förekommer sparsamt i Sverige och växer i lundar, skogsbackar och skogsbryn. Odlas ibland som prydnadsväxt.

Flerårig, upprättväxande ört, till 80 cm. Stjälk grenad och kantig, vinglister saknas. Blad parbladiga med 4-8 bladpar, småbladen är elliptiska, uddspetsiga, undersidan blågrön. 

Blommorna sitter 4-8 i långskaftade klasar från bladvecken. Kronan är blekt röd eller rosaröd, med mörkare nerver på seglet. Seglet åldras blåaktigt. Frukten är en långsmal, mångfröig, kal balja. Hela växten svartnar vid torkning. Blommar i juni-juli. 

Två underarter omnämns:

subsp. niger
subsp. jordanii

Artepitetet niger (lat.) betyder svart och syftar på att hela växten svartnar vid torkning.

Synonymer
subsp. niger 
Lathyrus niger var. angustifolius Rouy, 1899
Lathyrus niger var. latifolius Rouy, 1899
Lathyrus niger var. transiens Rouy, 1899
Orobus exaltatus Ten. & Guss., 1826
Orobus niger L., 1753
Orobus paradensis Kit., 1863
Orobus tristis Reichenb., 1832

subsp. jordanii (Ten.) Arcangeli, 1882
Lathyrus jordanii (Ten.) Cesati & al., 1883
Orobus jordanii Ten., 1826

Externa länkar
Den virtuella floran 
Leif & Anita Stridvall's Botanical Site
International Legume Database & Information Service
 

Ärtväxter
Vi Växtindex
Bear Lake County

Bear Lake County är ett administrativt område i delstaten Idaho, USA, med 5 986 invånare (2010). Den administrativa huvudorten (county seat) är Paris.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 2 718 km². 2 516 km² av den arean är land och 202 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Caribou County - nord
 Lincoln County, Wyoming - öst
 Rich County, Utah - syd
 Franklin County - väst

Referenser 

 
Stater och territorier bildade 1893
Doftljus

Ett doftljus är en typ av levande ljus som innehåller parfym för att sprida en behaglig lukt i rummet där det brinner. 

Doftljus har funnits i cirka 2 000 år, vilket är lika länge som levande ljus har funnits. I början användes tillsatta ämnen för att få bort lukten av animaliska produkter och talg som användes vid produktion av ljus. Sedan 1990-talet har intresset växt och är idag större än någonsin.

Vanliga dofter är vanilj, lavendel och citrus, men ljus förekommer också i andra ovanligare dofter. Doftljus säljs i huvudsak i inredningsbutiker och finns i allt ifrån värmeljusformen till runda, cylinderformade och allsköns olika utföranden. Doftljus är känsliga för temperatur och solljus, som kan orsaka att ljusen bleks, smälter och spricker.

Levande ljus
Anders Eriksson (jurist)

Karl Anders Eriksson, född 1 juni 1944, är en svensk ämbetsman. 

Eriksson blev 1968 juris kandidat, 1969 civilekonom och 1971 filosofie kandidat. Han blev hovrättsråd 1986 och har också tjänstgjort i Justitiedepartementet, först vid enheten för familjerätt och allmän förmögenhetsrätt och därefter som rättschef för civilrättsliga frågor från 1989. Han var generaldirektör och chef för Säkerhetspolisen 1994-2000 och generaldirektör för Kammarkollegiet 2000 till 2006. Han var därefter ordförande för Registernämnden från 2006 och dess efterföljare Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden från 1 januari 2008 fram till den 12 november 2009.

Eriksson har också skrivit juridiska böcker inom det familjerättsliga området. Han promoverades 2005 till juris hedersdoktor vid Uppsala universitet.

Källor

Noter

Generaldirektörer för Kammarkollegium
Chefer och generaldirektörer för Säkerhetspolisen
Svenska hovrättsråd
Hedersdoktorer vid Uppsala universitet
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska jurister under 2000-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 2000-talet
Födda 1944
Levande personer
Män
Klinisk neurofysiologi

Klinisk neurofysiologi är i Sverige en av Socialstyrelsen godkänd medicinsk specialitet för läkare, som tidigare hörde till de laboratoriemedicinska specialiteterna, men i den nya specialitetsindelningen hör till neurospecialiteterna. Inom klinisk neurofysiologi arbetar man med att utreda och diagnosticera störningar i nervsystemets eller musklernas funktion, vanligen genom att mäta eller på olika sätt söka manipulera de svaga elektriska impulser som alstras av och styr nervceller och muskelfibrer. Den stora delen av verksamheten inom klinisk neurofysiologi utgörs av EEG, neurografi (bestämning av nervernas ledningshastigheter) och EMG, men man utför även andra undersökningar, till exempel undersökningar på sömnlaboratorium. Man utför även SEP och VEP. På vissa laboratorier ingår även metoder för funktionell hjärnavbildning, såsom PET och SPECT, i den kliniska neurofysiologens arsenal, medan det på andra ställen sköts av neuroradiologer. På senare tid har även övervakning av patienter på intensivvårdsavdelningar och i samband med neuro- och ryggkirurgiska ingrepp blivit viktiga inslag i klinisk neurofysiologi.
Internationellt sett är klinisk neurofysiologi ovanlig som specialitet: det vanliga där är att undersökningarna utförs av subspecialiserade neurologer.

Externa länkar 
Svensk Förening för Klinisk Neurofysiologi

Fysiologi
Medicinska specialiteter
Saint-Affrique

Saint-Affrique är en stad och kommun i departementet Aveyron i regionen Occitanien i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Affrique som ligger i arrondissementet Millau. År  hade Saint-Affrique  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Affrique

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aveyron

Externa länkar

Källor 

Orter i Occitanien
Kommuner i Aveyron
Nabonidus

Nabu-na'id eller Nabonidus (556–539 f.Kr.) var den siste kungen av Babylonien.

Den babyloniska guden Nabu blev den främste guden under denna tid, och hans namn ingick i kunganamnen, vid sidan av Marduk och Nergal. Nabonidus föredrog ändå att sätta månguden Sin över de andra babyloniska gudarna, vilket väckte motstånd hos folket. Nabonidus blev slutligen så impopulär att han tillbringade en lång tid i oasen Teima, känd för sin mångud, långt från Babylon.

När så den persiska kungen Kyros II marscherade mot Babylon stötte han på mycket lite motstånd bland folket där, och den välbefästa staden intogs utan strid år 539 f.Kr. Babylonien blev sedan en del av Perserriket.

Se även 
 Belsassar
 Ennigaldi

Födda 556 f.Kr.
Avlidna 539 f.Kr.
Män
Babylons kungar
Olivehult

Olivehult är en herrgård (säteri) vid sjön Stråken i Kristbergs socken, Motala kommun, Östergötland. Gården tillhörde förr Bobergs härad.

Överste Hugo Hamilton köpte på 1640-talet tre gårdar i byn Hult, vilka tidigare tillhört biskopen i Linköping och dragits in till kronan vid reformationen.

Hamilton sålde senare gården till Hans Månsson Oliveblad, stadsöversten i Stockholm. Denne grundade säteriet och kallade det Olivehult efter sig själv. 

Säteriet gick inom Oliveblads släkt fram till 1785, då majoren Henrik Riddersköld överlät det till sin systerson, Gustaf Fredrik Linnerhielm. Dennes son, kammarherre Per Gustaf Linnerhielm (1796-1875), som ärvde gården 1819, var sparsam och tack vare detta är interiören ursprunglig.

Gårdens huvudbyggnad av trä är uppförd på 1650-talet och påbyggd på 1780-talet. Den inrymmer enastående välbevarade inredningar och inventarier från tidigt 1700-tal och framåt.  Gården är k-märkt och till byggnadsminnet hör bl. a. en väderria från 1837, en av de få bevarade i länet.

Källor

Externa länkar
Om Per Gustaf Linnerhielm på Olivehult
Olivehult Säteri AB

Herrgårdar i Östergötland
Byggnadsminnen i Östergötlands län
Byggnader och anläggningar i Motala kommun
Equmeniakyrkan Rimforsa

Equmeniakyrkan Rimforsa, tidigare Rimforsa missionsskyrka, är en kyrkobyggnad i Rimforsa. Kyrkan tillhör Equmeniakyrkan Rimforsa. Under tiden som Rimforsa missionskyrka tillhörde den Rimforsa missionsförsamling och var en del av Svenska Missionsförbundet.

Kyrkans orgel 
Kyrkans orgel är en piporgel från 1926 som ursprungligen stod i Ulrika kyrka i Östergötland, byggd av Åkerman & Lunds Nya Orgelfabriks AB, Sundbyberg. Rimforsa missionsförsamling köpte den 1970, och i samband med detta togs det ursprungliga svällverket bort. Orgeln hade då pneumatisk traktur och registratur. Orgelbyggare Gunnar Carlsson från Borlänge renoverade och omdisponerade orgeln 1988, då båda manualverken byggdes in i svällverket. 

Disposition:

Referenser

Externa länkar
Equmeniakyrkan Rimforsa hemsida.

 Equmeniakyrkan Rimforsa Youtubekanal

Equmeniakyrkans kyrkobyggnader
Kyrkobyggnader i Kinda kommun
Orgeldispositioner
Claes Bondelid

Claes Göran Bondelid, född 3 mars 1956, är en svensk kläddesigner som tillsammans med sin före detta sambo Britt-Inger Wilhelmsson skapade klädmärket Bondelid 1979. Kläderna säljs bland annat i Sverige, Japan och Nederländerna. Claes Bondelid är en del av den stora Långarydssläkten.

Referenser
Bondelid håller det inom familjen, Dagens Industri, 16 maj 2007. Läst 2 februari 2012.
Långarydssläktens nyhetsbrev 25 maj 2005. Läst 2 februari 2012.

Svenska formgivare
Medlemmar av Långarydssläkten
Födda 1956
Män
Levande personer
Ingolf Arnarson

Ingolf Arnarson (fornvästnordiska Ingólfr Arnarson) var en norsk landnamsman från Fjaler vid Dalsfjorden i Sunnfjord (Sogn og Fjordane fylke) som levde på 800-talet. Enligt islänningasagorna var han den förste nordbon som bosatte sig permanent på Island. Enligt sagorna fanns där från förut "papar" som troligen var irländska munkar och eremiter, men de drog därifrån när "hedningarna" dök upp.

Enligt Landnamsboken seglade han år 874 från Norge tillsammans med sin fosterbroder och svåger Hjörleif Hrodmarsson för att bosätta sig på Island, efter att ha fråntagits sina gods på grund av ett dråp i samband med en fejd. När han närmade sig ön kastade han sina högsätesstolpar överbord för att låta gudarna utröna var han skulle bygga sin gård. Han lät några trälar söka upp dem, men de återfann dem dock inte förrän tre år senare på en plats som han kallade Reykjavik efter rökarna från de heta källorna i närheten. Där slog han sig ned och bodde sedan till sin död. Arkeologiska fynd tyder på att det kunde ha skett något tidigare, men inte långt från det året.

Innan dess landsteg han vid det som nu heter Ingólfshöfði och Hjörleif landsteg längre västerut. Följande vår blev Hjörleif dräpt av sina iriska trälar, ("Västmän") vilka tog hans skepp och husfolk och drog till några öar söderom kusten. Då Ingolfs trälar fann Hjörleifs kropp, tog Ingolf upp jakten på dråparna och fann dem på de öar som sedan dess hetat Vestmannaeyar, och gjorde processen kort med dem. Ännu en vinter huserade Ingolf ett stycke österom Reykjavik, vid Ölfus-ån invid Ingolfsfell, innan högsätespålarna upphittades och han kunde slå ner sina bopålar. Vid Reykjavik inrättade han sedan sitt hövdingadöme, och hans son upprättade där Islands första ting. Ingolfs sonson var Torkell Måne, som var en ryktbar lagsagoman.

Referenser

Personer på Island under vikingatiden
Personer i Norge under 800-talet
Personer i islänningasagorna
Män
Födda 800-talet
Avlidna 900-talet
Island under 800-talet
Johan Erik Stenberg

Johan Erik Stenberg, född 3 augusti 1845 i Annefors, Bollnäs socken, död 12 januari 1923 i Nacka församling, var en svensk arkitekt.

Stenberg studerade vid Konstakademien under den tid då denna förestods av Fredrik Wilhelm Scholander och Johan Christoffer Boklund och var därefter verksam som arkitekt i Stockholm. År 1886 var han under en tid bosatt i Uleåborg. Han ritade bland annat teatrarna i Söderhamn, Björneborg och Sundsvall. I Finland uppgjorde han även ritningarna till två stora fattigvårdskomplex i Björneborg och Åbo. Han ligger begravd på Nacka norra kyrkogård.

Några verk
Flickläroverket, Söderhamn (1879)
Söderhamns teater, Söderhamn (1880)
Ramlösa brunnshotell, (1880)
Björneborgs Teater, Björneborg (1884)
Stadshuset, Uleåborg (1885)
Ainola bibliotek och museum, Uleåborg (1888, nedbrunnet 1929)
Björneborgs stadssjukhus, Björneborg (1893) 
Sundsvalls teater, Sundsvall (1894)

Bilder

Referenser

Vidare läsning
 2018 –

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Personer från Bollnäs socken
Födda 1845
Avlidna 1923
Män
Gravsatta på Nacka norra kyrkogård
Svenska arkitekter under 1900-talet
Klenäter

Klenäter (singularis: klenät) eller klenor är friterade julbakverk som är vanligt i bland annat sydligaste Sverige och Danmark.

Klenäter bakas av en elastisk deg med ägg och mjöl som basingredienser. Den smaksätts ofta med cognac och/eller citron och förvaras svalt flera timmar. Degen kavlas sedan tunn, sporras och formas till figurer. Själva tillagningen sker genom fritering och klenäterna kan sedan beströs med socker eller kanel. Klenäter kan serveras naturella till fika, alternativt som dessert med sylt och vispad grädde.

Klenäter kallas klejner i Danmark, kleynur på Färöarna, fattigmann i Norge och kleinur i Island.

Under tidigt 1900-tal var klenäterna betydligt mindre och sprödare än idag och hade en ljusare färg. De bakades då nästan uteslutande i hemmen. Sin nuvarande form fick de på sent 1900-tal då också hembakningen minskade drastiskt och klenäter blev något som köps på konditori.

Historia 
Ordet klenät är ursprungligen en synonym till klenod som betyder "litet, dyrbart och fint arbetat föremål".

Klenäten antas ha kommit till Sverige i slutet av 1400-talet, ursprungligen från Venedig i Italien där friterad mat var populär, och började bakas av sockerbagare i Malmö på 1500-talet.

Gustav Vasa sägs ha varit förtjust i klenäter.

Se även 
 Struva
 Efterrätter i Sverige

Referenser 

Julmat
Svenska bakverk
Danska bakverk
Gladius

För datorspelet, se Gladius (datorspel).
För kampsportklubben, se Gladius MMA.

Gladius är ett kort svärd, som tillsammans med pilum utgjorde standardvapnet för en romersk legionär. Rätt användning är att sticka och sedan vrida lätt. Eftersom all kraft då hamnar på en plats - spetsen - så åstadkommer man därmed massiv skada. Det finns olika syn på varför svärdet kallas gladius. Den romerska armén använde från början längre svärd (som beskrivet av Polybius), men efter att ha mött stammar i nuvarande Spanien och lidit stora förluster gick man över till deras svärdsmodell. En annan teori är att svärdet kommer från Gallien. Det skall då ha fått namn av galliskans kladyos. En annan teori är litteraturens hos Plautus (ca. 254–184 f.Kr.), i styckena Casina och Rudens. Upphovet skall då ha varit protogermansk *glaðo-, «glatt».

Termen gladius kan även beskriva standarddolken Pugio. Ordet gladiator («svärdsman») är avlett från gladius. Termen omnämns i Bibeln Matt. 10:34.

Svärdet användes tillsammans med sköld (scutum) och någon form av kroppsskydd. Vanliga kroppsskydd av benskydd (främst på höger ben, eftersom en högerhänt man som sticker står med höger ben främst och därmed får det benet mest stryk vid eventuella motattacker) järnskjorta och handskar. Centurioner avbildas dock ofta med svärdet hängande på vänster sida. Hjaltet var ofta gjort av ben eller trä.

Svärden tillverkades på ett relativt sofistikerat sätt med en mjuk kärna som innehöll järn med låg kolhalt. Runt denna kärna fanns fyra skal med hårdare stål som smitts samman.

Beroende på när och var svärdet tillverkats tycks det ha haft olika längd och vidd. Det finns alltså ingen exakt standardisering.

Gladius Hispaniensis
Från innan 200 f.Kr till ca 20 f.Kr.
Bladlängd ~60-68 cm.
Svärdslängd ~75-85 cm.
Bredd ~5 cm.

Mainz-typ 
Bladlängd ~50-55 cm. Svärdslängd ~65-70 cm.
Bredd ~7 cm.

Fulham-typ 
efter 43 e.Kr.
Bladlängd ~50-55 cm. Svärdslängd ~65-70 cm.
Bredd ~6 cm.

Pompei-typ 
Bladlängd ~45-50 cm. Svärdslängd ~60-65 cm.
Bredd ~5 cm.

Antikens vapen
Svärd
Romerska rikets militär och krig
Latinska ord och uttryck
Gladiator
Gennaro Contaldo

Gennaro Contaldo, född 21 januari 1949 i Minori, Campania, är en italiensk kock, bosatt och verksam i London. Contaldo har blivit känd som Jamie Oliver's "lärare" inom den italienska matlagningen. 

Contaldo är uppvuxen i byn Minori på den italienska Amalfikusten. Han kom till Storbritannien som tjugoåring.

Gennaro Contaldo har skrivit ett antal böcker, bland andra Passione och Gennaro's Italian Year.

Italienska kockar
Födda 1949
Män
Levande personer
Arend-Rolands komet

Arend-Rolands komet, ljus komet som upptäcktes 8 november 1956 av de båda belgiska astronomerna Sylvain Arend och Georges Roland vid Uccle-observatoriet. Med en magnitud på nära -1,0 så blev den en av de ljusstarkaste kometerna under 1900-talet.

Det dröjde till den 20:e innan astronomerna kunde bekräfta sin upptäckt och den var då av magnitud 12. I december blev en svans synlig. Under januari 1957 hade den ljusnat till magnitud 9. I början av februari började kometen närma sig jorden och blev allt ljusare. I mars passerade den nära solen och blev då svårare att observera. I april blev den åter observerbar, men främst från södra halvklotet. Den hade nu nått magnitud 2 och var synlig för blotta ögat. I slutet av april blev den åter synlig från norra halvklotet och man kunde nu observera en svans som sträckte sig 25° bort från solen, samt en antisvans som sträckte sig 13° i riktning mot solen.

I maj blev kometen allt ljussvagare och i slutet av månaden var den inte längre synlig för blotta ögat. De sista bilderna av kometen togs i april 1958.

Kometen var hyperbolsk, vilket innebär att den inte kommer att återvända, utan kommer att lämna solsystemet.

Källor

Externa länkar 

Icke-periodiska kometer
Astronomiska upptäckter av S Arend
Astronomiska upptäckter av belgiska astronomer
Astronomiska upptäckter 1956
Wests komet

Wests komet (C/1975 V1) är en långperiodisk komet som upptäcktes av Richard West i november 1975 när han undersökte fotografiska plåtar tagna i september vid La Sillaobservatoriet i Chile. Kometen var bäst synlig under februari och mars 1976. Med magnituden -3 är det den ljusaste kometen på norra hemisfären sedan komet Ikeya-Seki år 1965. Den nådde sitt perihelium den 25 februari 1976 varefter kärnan bröts upp i minst fyra fragment. Kometens omloppstid är av ordningen 500 000 år.

Källor

Externa länkar

Periodiska kometer
Astronomiska upptäckter av RM West
Astronomiska upptäckter 1975
Frank Cho

Frank Cho, född Duk Hyun Cho 1971 i Seoul, Sydkorea, är en amerikansk serieskapare. Cho är känd för serien Liberty Meadows (i Sverige publicerad bland annat under namnet Reservatet).

Cho föddes i Sydkorea men kom till USA som sexåring och växte sedan upp i Maryland där han kom att utbilda sig till sjukvårdare vid University of Maryland. Han var dock mer intresserad av att teckna och under studietiden gjorde han serien University2 (på svenska publicerad som Livet leker) för studenttidningen The Diamondback. Efter avslutad examen gjorde Cho om serien till Liberty Meadows. Han behöll flera av seriefigurerna men flyttade handlingen från universitetsmiljö till ett djurrehabiliteringscenter. Serien togs upp av ett syndikat och började publiceras 1997, från början i dagstidningar och så småningom även i en egen tidning. Efter några år tröttnade Cho dock på att syndikatet censurerade hans arbeten och slutade producera serien för dagspress. 

I Sverige har Frank Chos serier publicerats i bland annat tidningarna Larson! och Nemi.

Referenser

Externa länkar 
 Frank Cho Liberty Meadows
 Frank Cho forum message board news

Födda 1971
Amerikanska serieskapare
Män
Levande personer
Personer från Seoul
The Lost Room

The Lost Room är en amerikansk science fiction-miniserie som visades första gången på Sci Fi Channel den 11-13 december 2006. Serien skapades av Christopher Leone, Laura Harkcom och Paul Workman. Handlingen kretsar kring ett rum och omkring 100 vardagliga föremål i rummet med inneboende mystiska egenskaper som till exempel en bussbiljett som ögonblickligen teleporterar en person till en speciell plats eller en kam som fryser tiden. Seriens protagonist, Joe Miller spelad av Peter Krause, försöker använda föremålen i sökandet efter sin dotter Anna (Elle Fanning) som försvann inuti rummet. Rummet var tidigare ett vanligt rum i ett motell på 1960-talet längs Route 66 men existerar numera utanför den normala rumtiden.

Externa länkar 

Amerikanska miniserier från 2000-talet
Amerikanska science fiction-TV-serier
TV-seriestarter 2006
TV-serieavslutningar 2006