kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bombus tunicatus

Bombus tunicatus (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Centralasien. Det är en av de få asiatiska humlor som påträffats i låglänt terräng.

Utseende 
Arten har svart huvud och vit mellankropp med ett svart band mellan vingfästena. Bandet kan ha inlagring av ljusa hår i ytterdelarna, och även vara reducerat till en liten, central fläck med en blandning av svarta och ljusa hår. Bakkroppen är normalt randig i (framifrån räknat) vitt, svart och rött. De olika fältens storlek varierar, över huvud taget finns stora variationer. Drottningen kan ha främsta bakkroppssegmentet vitt och nästa chokladbrunt, så bakkroppen blir randig i vitt, brunt, svart och rött; å andra sidan kan hon helt sakna vitt på bakkroppen och bara vara randig i svart och rött. I så fall har hon i regel mer svart på mellankroppen, så att hela bakre hälften är svart. Det förekommer också att bakkroppsspetsen är mörkare eller helt svart.

Vanor 
Bombus tunicatus lever i alpin barrskog på höjder mellan 1 900 och 4 100 m (se dock under utbredning). Vanliga näringsväxter är ranunkelväxter [som stormhattar), ärtväxter (lupiner), balsaminväxter (jättebalsamin), korgblommiga växter (tistlar), gentianaväxter (Swertia petiolata), flenörtsväxter, akantusväxter samt kransblommiga växter (exempelvis syskor).

Utbredning 
Bombus tunicatus finns i Centralasien från Afghanistan, Nepal och Indien (främst i Himalaya, men ett fynd på slättlandet nära Calcutta (1926) är känt.

Källor

Externa länkar 
 (Utbredningskarta)
 

Insekter i palearktiska regionen
Insekter i orientaliska regionen
Humlor
Bombus
John Malcolm Bulloch

John Malcolm Bulloch, född 1867 och död 6 mars 1938, var en brittisk kritiker och publicist.

Bulloch utgav tidskriften The Sketch 1893-99, The Sphere 1899-1909, The Graphic 1909-24, och var därefter litterär medarbetare i Allied newspapers.
Bulloch bedrev forskning över flera skotska släkters historia, vilket bland annat förde honom på studiefärd till Sverige. Han utgav bland annat The Gay Gordons (1908), Gordon highlanders (1913) och Bibliography of the Gordons (1924).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 - kortare biografi över Bulloch med hänvisning för vidare läsning.

 

Brittiska journalister
Födda 1867
Avlidna 1938
Män
August von Bulmerincq

August von Bulmerincq, född 12 augusti 1822 i Riga, död 18 augusti 1890 i Stuttgart, var en balttysk statsrättslärare.

Bulmerincq blev efter studier vid universiteten i Dorpat och Heidelberg 1853 privatdocent i Dorpat och var 1858–75 professor i stats- och folkrätt där. Under denna tid tog han den livligaste del i arbetet på höjandet av det andliga och materiella tillståndet i Baltikum. Sålunda föranstaltade han det första lantbruksmötet och den första industriutställningen där och grundade 1863 tidningen "Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel". År 1877 blev han referent vid och 1887 president i sjökrigsrättskommissionen av "Institut de droit international", i vars stiftande han 1873 deltagit. Från 1882 till sin död var han Johann Kaspar Bluntschlis efterträdare som professor i statsrätt och politik i Heidelberg.

Bibliografi (i urval)
Das Asylrecht in seiner geschichtlichen Entwickelung (1853)
De natura principiorum juris inter gentes positivi (1856)
Praxis, Theorie und Kodifikation des Völkerrechts (1874)
Das Völkerrecht (1884, andra upplagan 1889)
Die Staatsstreitigkeiten und ihre Entscheidung (1889)

Källor

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Ryska jurister
Statsrättsexperter
Ryska professorer
Tyska professorer i juridik
Personer verksamma vid Tartu universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Balttyskar
Födda 1822
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Personer från Riga
Östergötlands runinskrifter 173

Östergötlands runinskrifter 173, Ög 173, är runorna på ett 77,5 cm långt revben av en delfin, vilket förvaras i Skärkinds gamla kyrka i Norrköpings kommun. Runorna är från 1400-talet och alltså av en medeltida typ. Östergötlands runinskrifter indelar runorna i fyra inskrifter benämnda A, B, C och D. Samnordisk runtextdatabas använder en indelning i enbart två stycken, A och B, trots att Östergötlands runinskrifter uppges vara källa. Nedan beskrivs inskrifterna i första hand som de tolkas av Erik Brate i Östergötlands runinskrifter.

Translitterering
I translittererad form lyder inskrifterna:

A: þætt=æ refen
B: h-=r (Runan som bildar binderuna med r ser ut som två motställda þ, där öglorna skär in i varandra, och föreslås spekulativt vara en efterbildning av en speciell variant av bokstaven m som man påträffar i "munkstilen", den senmedeltida standardhandstilen.)
C: r
D: rr ("ser ut som två r vända med staven mot varandra")  

Samnordisk runtextdatabas inkluderar både A och B ovan i vad den kallar A. Brates C kallas i databasen för B, medan inskrift D saknas där. Brate anser att den inskrift han kallar B är vänd upp-och-ner i förhållande till A och läser den således också i motsatt riktning, till skillnad från hur man gjort i Samnordisk runtextdatabas, där dessa alltså räknats till en och samma ristning. Runtextdatabasen translittererar ristningen þætt=æ| |ær| |refen ¶ h? (Lodstrecken markerar att det sista æ i þættæ samt r i refen båda ska läsas två gånger.)

Översättning
Den enda fullt tolkbara inskriften, Brates A, betyder "Detta är revbenen".

Referenser

Östergötlands runinskrifter
Jens Munthe Bull

Jens Munthe Bull, född i Bergen 22 november 1886, död där 17 juli 1974, var en norsk arkitekt, praktiserande i Bergen, son till Schak Bull och Ivarna Berle.

Jens Munthe Bull fick sin utbildning vid Eidgenössische Polytechnische Hochschule i Zürich mellan 1904 och 1908. Tiden 1908 och fram till Första världskrigets utbrott var han assistent hos Hendrik Petrus Berlage i Amsterdam.

Från 1914 arbetade han en tid hos arkitekt Henrik Bull och stadsarkitekt Balthazar Conrad Lange i Kristiania. Samma år etablerade han med sin far kompanjonskapet Schak Bull & søn.

Det är svårt att skilja på vad som är faderns eller sonens bidrag til byggnaderna i perioden fram till 1929, då han etablerade sin egen praktik. Det kubiska Harbitz hus (Harbitzgården), Torvalmenningen 2a (1935), är den mest kända byggnaden han uppförde.

Källor

Noter

Norska arkitekter under 1900-talet
Födda 1886
Avlidna 1974
Män
Arkitekter från Bergen
François Buloz

François Buloz, född den 20 september 1803  i Vulbens, Haute-Savoie, död den 12 januari 1877 i Paris, var en fransk publicist.

Buloz var från 1831 redaktör för tidskriften Revue des Deux Mondes, vars egentlige grundare han var. Buloz son Charles Buloz (1843–1905) efterträdde fadern och var tidskriftens ledare 1877–1893.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Franska journalister under 1800-talet
Franska författare under 1800-talet
Personer från Haute-Savoie
Födda 1803
Avlidna 1877
Män
Svensk uppslagsbok
Bulsjö

Bulsjö är ett säteri i Sunds socken, Ydre härad och kommun, Östergötlands län, en kilometer från Österbymo station.

Säteriet har sedan 1630 ägts av ätterna Bååt, Drake af Hagelsrum och Wrangel. Det inköptes 1831 av "Ydredrotten" Leonard Fredrik Rääf, vars släkt fortfarande äger gården. En ny huvudbyggnad uppfördes 1919.

Byggnader och anläggningar i Ydre kommun
Herrgårdar i Östergötland
Anna Colbjørnsdatter

Anna Colbjørnsdatter, född 1665, död 1736, var en norsk nationalhjälte, dotter till  sognepræsten Colbjørn Torstensen Arneberg.

Anna Colbjørnsdatter blev 1682 gift med magister Jonas Ramus, sedermera sognepræst i Norderhov i Ringerike. Då Karl XII 1716 belägrade Akershus, blev överste Löwen utsänd för att kringgå den norska härens ställning. På denna expedition kom svenskarna, 600 man, till Norderhov prästgård.

Prästens hustru mottog dem vänligt och insövde dem i trygghet genom god och riklig traktering, men skickade genom sin svärson hemligt bud till en avdelning av 200 norska dragoner, som hade sitt läger omkring 1 mil från prästgården. Svenskarna överrumplades, Löwen och 130 man tillfångatogs, de övriga nedgjordes eller räddade sig genom flykten.

Hennes två halvbröder, Hans Colbjørnsen, (1680-1754), och Peder Colbjørnsen, (1683-1738), borgare i Fredrikshald, gjorde god tjänst vid stadens försvar 1716 och 1718, dels genom att lämna underrättelser om den svenska härens rörelser, dels genom att framkalla stadens avbränning, vilket nödgade svenskarna att utrymma den.

Källor

Noter

Födda 1665
Avlidna 1736 
Kvinnor
Personer i Norge under 1600-talet
Personer i Norge under 1700-talet
Oliver Cabrera

Oliver Michael Cabrera, född 24 maj 1963, är en legitimerad FIFA-agent. Cabrera driver bland annat den internationella spelaragenturen OML Sport & Marketing AB. Oliver Cabrera har studerat vid Handelshögskolan i Göteborg och satt 2001-2002 i styrelsen för Hammarby Fotboll. 2007, 2008 och 2013 tilldelades Oliver Cabrera av Fotboll&Pengar utmärkelsen 
"Årets agent inom svensk fotboll". Fotboll&Pengar är den ledande konferensen inom den nordiska fotbollsindustrin. Oliver Cabrera är partner i fastighetsbolag i Spanien och Ukraina. Han är också partner i bioteknikföretaget Premacure, som 2013 såldes till Shire, samt i energibolaget Free Energy Ltd, med säte i Kiev, Ukraina. Free Energy Ltd är verksamt inom vattenkraft och solenergi.

Födda 1963
Män
Levande personer
Svenska spelaragenter
Hexen

Hexen betecknar kolväten med summaformeln C6H12 som innehåller en dubbelbindning och är alltså är alkener. Enligt IUPAC-nomenklatur betecknar hexen ett kolväte med ogrenad kolkedja, det vill säga 6 kolatomer på raken.

Kolväten
Alkener
Hepten

Hepten betecknar kolväten med summaformeln C7H14 som innehåller en dubbelbindning och är alltså är alkener. Enligt IUPAC-nomenklatur betecknar hepten ett kolväte med ogrenad kolkedja, det vill säga 7 kolatomer på raken.

Kolväten
Alkener
Heinrich Bulthaupt

Heinrich Alfred Bulthaupt, född den 26 oktober 1849, död den 20 augusti 1905, var en tysk skriftställare.

Bulthaupt blev stadsbibliotekarie i Bremen 1879, och var lyriker, novellist och dramatiker, verksam som Schillerepigon. Han utgav även en framställning av dramat som konstart, Dramaturgie der Schauspiels (1882-1901).

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Externa länkar

Tyska bibliotekarier
Tyska novellförfattare
Tyskspråkiga novellförfattare
Tyska poeter under 1800-talet
Tyskspråkiga poeter
Tyska dramatiker under 1800-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Födda 1849
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Adolfsson

Adolfsson, är ett svenskt efternamn, som kan stavas på olika sätt. Den 31 december 2021 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Adolfsson 6 892
 Adolphson 97
 Adolfson 84
 Adolphsson 49
Tillsammans blir detta 7 122 personer. Namnet var från början ett patronymikon med betydelsen Adolfs son.

Personer med efternamnet Adolfsson/Adolphson 

 Amanda Adolfsson (född 1979), filmregissör och manusförfattare
 Anna-Greta Adolphson (1917–2010), skådespelare

Berit Adolfsson (född 1937), politiker, moderat

Carina Adolfsson Elgestam (född 1959), politiker, socialdemokrat

 Daniel Adolfsson (född 1982), skådespelare

Edvin Adolphson (1893–1979), skådespelare
Elof Adolphson (1897–1972), militärmusiker och kompositör
Eva Adolfsson (1942–2010), författare och litteraturkritiker
Gunnar Adolfsson (1906–1983), författare, journalist och politiker, kommunist

 Hans Adolfsson (född 1964), kemist, professor och universitetsrektor
Håkan Adolfsson (född 1971), bandyspelare

 Ingemar Adolfsson (född 1956), officer i flygvapnet

Jan Adolfsson (född 1944), fotbollsmålvakt
Jesper Adolfsson (född 1988), handbollsspelare
Johan Adolfsson (född 1986), ishockeyspelare
Josefine Adolfsson (född 1973), författare

Karin Adolfsson (född 1946), abbedissa i birgittinorden
Kim Adolfsson (född 1988), skidskytt
Kristina Adolfsson (född 1958), journalist
Kristina Adolphson (född 1937), skådespelare

Mia Adolphson (född 1949), sångerska
Märta Adolfsson (1903–1989), läkare verksam i Sydafrika

Niklas Adolfsson (född 1966), musiker

Olle Adolphson (1934–2004), visdiktare, kompositör och trubadur

Per Adolfsson (född 1973), journalist
Per B. Adolphson (född 1945), fotograf
Peter Adolfsson (född 1960), militär
Rolf Adolfsson (född 1948), sångtextförfattare och kompositör

Tage Adolfsson (1920–2007), lantbrukare och politiker, moderat
Tomas Adolphson (född 1949), musiker

Wilke Adolfsson (född 1940), glasblåsare och formgivare

Källor

Sonnamn
Svenska efternamn
Henry Bulwer, 1:e baron Dalling och Bulwer

William Henry Lytton Earle Bulwer, från 1871 baron Dalling och Bulwer, född 13 februari 1801, död 23 maj 1872, var en engelsk diplomat, bror till Edward Bulwer-Lytton.

Bulwer var 1843–1848 mininster i Madrid, 1849–1852 i Washington, D.C., 1852–1855 i Florens och 1858-65 i Konstantinopel. Som sändebud i Washington slöt Bulwer med USA 1850 den så kallade Clayton-Bulwer-traktaten. Bulwer var även verksam som författare.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Externa länkar 
 

Storbritanniens ambassadörer i Spanien
Storbritanniens ambassadörer i USA
Storbritanniens ambassadörer i Osmanska riket
Brittiska diplomater under 1800-talet
Födda 1801
Avlidna 1872
Män
Svensk uppslagsbok
Grottberget

Grottberget är en klippa i Hagaparken i Solna, som ligger söder om Gustav III:s paviljong. Namnet härrör från den konstgjorda grottan (se Hagaparkens grotta), som är resterna av ett vattenuppfordringsverk som skulle fylla en anlagd liten sjö uppe på berget. På Grottberget planerade Gustav III olika byggnader som dock aldrig fullbordades. Från Grottberget har man en vidsträckt utsikt över södra Brunnsviken.

År 1781 presenterade Fredrik Magnus Piper sin General-Plan af Gamla och nya Haga Lustpark för en engelsk park vid Haga. Planen illustrerade inte bara hur parken skulle anläggas utan den redovisade även befintliga och planerade byggnader.  En särskild funktion fick området som kallas idag för Grottberget. På denna höjd med en brant klippa ner mot Brunnsviken planerade Piper en anlagd sjö och en pumpstation som skulle pumpa upp vattnet dit.

Några år senare, när Louis Jean Desprez hade blivit Gustav III:s favoritarkitekt för Hagaparken, visade Desprez ett förslag till en obelisk på Grottberget. Obelisken skulle uppföras mitt emot Gustav III:s paviljong och utgöra ett långt synligt utropstecken (se Hagaparkens obelisk). Gustav III och Desprez planerade även ett utsiktstorn, eller "observatorium" på Grottberget (se Hagaparkens utsiktstorn). Byggnaden utformades som en hög kolonn i dorisk ordning med en skulptur föreställande Gustav Vasa på toppen. Sockeln var smyckad med vackra häststatyer. Via en invändig spiraltrappa nådde man en utsiktsbalkong. 

Inget av Pipers eller Desprez förslag utfördes. Idag syns bara ett inhägnat vertikalt gruvhål uppe på berget som är resterna av Pipers pumpschakt.

Källor
 
 
 

Solna kommun
 
Ej längre existerande byggnader i Solna kommun
Johan Grönberg

Johan Grönberg, född 22 juni 1887 i Stockholm, död 10 augusti 1974, var en svensk sjöofficer och företagsledare.

Grönberg blev kapten i svenska flottan 1917, övergick till reserven 1920 och fick avsked 1942. Han blev verkställande direktör för Halda AB 1920, var VD för Nordiska kullager AB 1921-1926, och för Amsterdam Maatschappij tot Beheer van Binnenlandsche en Buitenlandsche Fondsen 1926-1929. Grönberg arbetade därefter i Ivar Kreugers företag som VD för tändsticksmonopolet i Rumänien 1929-1930. I september 1930 blev han verkställande direktör för L.M. Ericsson, där Kreuger hade stora ägarintressen. Under Grönbergs VD-period genomförde Kreuger diverse finansiella operationer som involverade Ericsson utan att Grönberg var fullt insatt i vad som skedde, vilket ledde till en likviditetskris i Ericsson som var akut vid tiden för Kreugers dödsfall 1932. Dessutom hade Kreuger sålt röstmajoriteten i Ericsson till konkurrenten International Telephone & Telegraph. I september 1932 ställde Marcus Wallenberg som krav att Grönberg skulle avgå som VD för att Stockholms Enskilda Bank skulle ställa upp med ekonomiska medel för att rekonstruera Ericsson, eftersom man saknade förtroende för hans sätt att sköta jobbet. Istället sattes den dåvarande VD:n för Bofors, Hans Theobald Holm, in på posten efter krav från Wallenberg. Holm ansågs kunna leda och rationalisera företag, även om han inte hade någon erfarenhet från telekommunikationsbranschen.

Vissa i styrelsen ansåg dock att Grönberg inte personligen hade någon skuld i företagets problem, och han fick därför fortsätta att arbeta på andra poster inom Ericsson-koncernen fram till 1958, först i Frankrike och 1939-1958 som VD för dotterbolaget L M Ericssons kassaregister AB, som senare döptes om till Svenska Dataregister AB.

Källor 

Personer inom Sveriges näringsliv
Personer med anknytning till Ericsson
Svenska militärer under 1900-talet
Födda 1887
Avlidna 1974
Män
Militärer från Stockholm
Teofilantropi

Teofilantroper (av grekiskans theos, gud, filos, vän, och anthropos, människa), det vill säga Guds och människornas vänner, var medlemmarna av ett deistiskt samfund, som stiftades 1796 i Paris med syfte att ge en lämplig anknytningspunkt för den tidens gudstjänstlig-religiösa behov. I spetsen för samfundet stod en medlem av Frankrikes dåvarande styrelse, direktorn Louis-Marie de La Révellière-Lépeaux. Den första offentliga sammankomsten ägde rum den 15 januari 1797.

Gud, dygd och odödlighet var det heliga tretal, som den nya församlingen bekände sig till. Gud betecknades bland annat som "den upphöjde geometer, som förestår det stora universums stora verkstad". Gudstjänstordningen innefattade tal, sång samt åtskilliga symboliska handlingar. Man ville inte vara en "sekt", utan ge en kult och en moralundervisning för alla. Direktoriet upplät 10 kyrkor i Paris åt den nya kulten, som snart fann efterföljare även i de mindre provinsstäderna. Någon folkkyrka kunde emellertid denna konstlat skapade deistiska kyrka trots statens beskydd inte bli. Redan 1802 fråntogs föreningen de offentliga samlingslokalerna genom ett edikt av dåvarande förste konsuln Bonaparte, varefter sällskapet efter hand fullständigt upplöstes.

Källor 

Deism
1797 i Frankrike
Franska revolutionen
Ugglan
Religion i Frankrike
Mohammed Hasan Alwan

Mohammed Hasan Alwan (arabiska: محمد حسن علوان), född i Riyadh den 27 augusti 1979, är en saudisk författare. Han har en mastersexamen i affärsadministration från University of Portland (2008) och en fil kand i datainformationssystem från Kung Sauds universitet i Riyadh (2002).

Alwan har gett ut tre romaner och en novellsamling. Hans andra roman, Sofia, är en kärlekshistoria om den unge saudiern Mouataz som via internet träffar den unga libanesiska kristna kvinnan Sofia, som är döende i cancer. 

Alwan var en av de 39 arabiska författare under 40 år som valdes ut till antologin Beirut 39, huvudprojektet när Beirut var Unescos bokhuvudstad 2009.

Bibliografi, romaner 
 Saqf Elkefaya (2002)
 Sofia (2004)
 Touq Altahara (2007)

Källor 

 Mohammed Hasan Alwan - CV

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Intervju med Alwan

Saudiska författare
Personer från Riyadh
Arabiskspråkiga författare
Födda 1979
Män
Levande personer
Alvar Lundin

Johan Alvar Lundin, född 18 oktober 1894 i Sannerud, Ånimskog, Dalsland, död 13 januari 1975 i Lågan, Ånimskog, Dalsland, var en svensk målare och skulptör.

Alvar Lundin studerade på Valand samt Académie de la Grande Chaumière och Maison Watteau Paris. Han har målat porträtt, stilleben, figursaker, motiv från Bohuslän. Lundin var initiativtagare till bildandet av Dalslands konstförening 1935.

Innan han på heltid ägnade sig åt måleriet prövade han många yrken, bland annat skogs- och lantarbetare, stamanställd militär och polis i Göteborg.

Alvar Lundin var inspirerad av den franska expressionismen och hade Matisse som ideal. Han bröt med den dittills rådande konstsmaken och anses vara den främste företrädaren för modernismen i den dåtida dalsländska konsten.

Lundins sociala medkänsla och realism kom fram i hans konst. I hans personporträtt finner man inte gentlemän i frack utan arbetets män, märkta av slit och släp.

Han är representerad på Moderna Muséet i Stockholm, Göteborgs Konstmuseum och Borås Konstmuseum.

Offentliga arbeten i urval 
 Mosaikaltartavla - Trollhättan
 Väggmålning - Ånimskog församlingshem

Utställningar i urval

Stockholm
Modern konst i hemmiljö separat 1942
Modern Konst i Hemmiljö separat 1944
Gummessons Konstsalong separat 1951
Konstnärshuset separat 1955
Konstnärshuset separat 1959

Göteborg
Göteborgs konsthall 1934
Göteborgs Konsthall 1944
Göteborgs Konsthall separat 1947
Göteborgs Konsthall 1949

Borås
Borås konstmuseum separat 1939
Borås konstmuseum separat 1952

Frankrike
Biarritz Galerie Vallombreuse 1970
Paris Galerie Mouffe separat 1972

Minnesutställningar
Mellerud 1976
Göteborg 1976
Steneby 1986

Stipendier och utmärkelser
Konstakademins stipendium 1957 – 60
Dalslandmedaljen 1963
Älvsborgs läns kultustipendium 1964
Konstakademins livstidsstipendium från 1966
Diplom och guldmedalj från Accademia ”Tommaso Campanella” 1971
Riddare av Vasaorden 1973
Åmåls kommuns kultustipendium 1974

Referenser

Noter

Externa länkar
Alvar Lundin på konstnärslexikonett Amanda

Födda 1894
Avlidna 1975
Svenska målare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Män
Personer från Ånimskogs socken
Joe Pavelski

Joseph James Pavelski, född 11 juli 1984, är en amerikansk professionell ishockeyspelare som spelar för Dallas Stars i NHL. 

Han har tidigare spelat på NHL-nivå för San Jose Sharks och på lägre nivåer for Worcester Sharks i AHL och Wisconsin Badgers i NCAA.

Klubblagskarriär

NHL

San Jose Sharks 
Pavelski valdes av Sharks i den sjunde rundan som 205:e spelare totalt i 2003 års NHL-draft och debuterade i laget säsongen 2006–07. 

Under sin första säsong i junior-ligan USHL säsongen 2002–03 gjorde Pavelski 36 mål och 33 assist för totalt 69 poäng på 60 matcher, blev uttagen i ligans All Star-lag och utsedd till årets nykomling. Under sin andra säsong i ligan blev han utsedd till årets bästa juniorspelare i USA. Efter två år i USHL började Pavelski på college på University of Wisconsin och spelade i skolans ishockeylag i WSHA (Western Collegiate Hockey Association). Säsongen 2005–06 vann laget ligan och Pavelski var lagets bästa poängplockare.

14 juli 2006 meddelade San Jose Sharks via sin officiella webbplats att man skrivit kontrakt med sju spelare, däribland Pavelski. Under sin första säsong i organisationen spelade han 46 matcher i NHL och gjorde 14 mål och 14 assist, och 16 matcher i farmarlaget Worcester Sharks i AHL. Säsongen därpå etablerade han sig i NHL och spelade samtliga 82 matcher under grundserien.

Dallas Stars 
Den 1 juli 2019 skrev han som free agent på ett treårskontrakt värt 21 miljoner dollar med Dallas Stars.

Landslagskarriär 
Pavelski var med och vann silver med USA:s landslag under OS 2010.

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Referenser

Externa länkar
Joe Pavelski NHL Statistics - Hockey-Reference.com
Joe Pavelski - nhl.com

Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i San Jose Sharks
Spelare i Dallas Stars
Spelare i Worcester Sharks
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Idrottare från Wisconsin
Personer från Portage County, Wisconsin
Födda 1984
Levande personer
Män
Spelare i Waterloo Black Hawks
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2014 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2014
Ishockeyspelare i Wisconsin Badgers (herrar)
Alumner från University of Wisconsin–Madison
Spelare valda i NHL Entry Draft 2003
Lagkaptener i San Jose Sharks
Spelare som har spelat minst 1000 matcher i National Hockey League
Spelare valda av San Jose Sharks i NHL Entry Draft
Spelare som har gjort minst 1000 poäng i National Hockey League