kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tellus (gudinna)

Tellus eller Terra var en gudinna inom romersk mytologi. Hon brukade även kallas för Tellus Mater eller Terra Mater, som båda betyder Moder Jord på latin, romarnas språk. Tellus/Terra likställs med grekernas Gaia. Denna gudomlighet som var född av Chaos gav i sin tur upphov till Tartarus, underjorden, till Uranus, himlen och till Pontos, havet.

Ursprungligen betecknade Tellus/Terra såningsfältet, sedan jorden i motsats till himmelen eller jorden såsom alstrande och närande. Som jordens gudinna anropades Tellus/Terra tillsammans med manerna. 

Hennes fest firades den 15 april och var känd som Fordicidia. Hon blev också firad den 24 till den 26 januari tillsammans med gudinnan Ceres, växtlighetens gudinna.

Ett tempel, Aedes Telluris, byggdes i området Carinae i Rom år 268 f.Kr. Aedes Telluris betyder "Tellus byggnad".

Moder Jord 
Det latinska namnet för planeten Jorden är taget efter gudinnan Tellus. Mindre ofta har också hennes namn Terra använts.

Ord 
Terra och tellus är även latinska ord där terra betyder "jord" och "land" och tellus, "jord". Ett annat ord för "jord" är humus.

Externa länkar 
 Lacus Curtius - Aedes Telluris
 
 https://web.archive.org/web/20120205112250/http://www.latinforalla.net/ - Lära sig latin

Källor

Internet

Litteratur 
 

Gudar i romersk mytologi
Fruktbarhetsgudar
Jordgudar
Wishkah River

The Wishkah River, Wishkahfloden är en flod i delstaten Washington (delstat), USA. Floden är ungefär 64 km lång och räknas som en biflod till den större floden Chehalis River, som den mynnar ut i. Chehalis i sin tur mynnar ut i Grays Harbor vid staden Aberdeen, Washington.

Namn 
Ordet wishkah kommer ursprungligen från Chehalisindianernas ord för stinkande vatten; hwish-kahl.

Populärkultur 
Wishkahfloden är mest känd för sin koppling till Grungebandet Nirvanas sångare, gitarrist och låtskrivare Kurt Cobain. Cobain påstod själv att han sov under en bro som går över floden, Young Street Bridge under sin tid som hemlös. Låten "Something in the Way" från genombrottsskivan Nevermind bygger på Cobains erfarenheter som hemlös, och sedermera från nätterna under bron. Bron är också känd under namnet Cobain's Bridge på grund av detta. Cobains koppling till Wishkahfloden hedrades en sista gång efter hans död, då en tredjedel av askan från hans kremerade kropp ströddes ut i floden. Bandet släppte även en liveskiva med titeln From the Muddy Banks of the Wishkah, dock är "Something in the Way" inte en av låtarna som finns med på skivan.

Författaren Charles R. Cross har ifrågasatt huruvida Kurt Cobain verkligen sov under bron vid Wishkahfloden, detta i sin biografi om just Kurt Cobain, Heavier Than Heaven: A Biography of Kurt Cobain. Oavsett hur hög sanningshalten i frågan är kommer många Nirvanafans till bron för att ta farväl av sin idol.

Se även 
Kurt Cobain
Nirvana (musikgrupp)
From the Muddy Banks of the Wishkah

Källor 

Vattendrag i Washington
Matakuten

Matakuten var ett tv-program på TV4 som sändes första gången hösten 2008. Den andra säsongen sändes hösten 2009. Programmet berättar om bristerna inom skolmaten i Sverige. Det har för avsikt att ge tydliga och konkreta förslag på åtgärder och visa hur man med enkla medel kan få skolmaten och matmiljön i skolan att bli bättre. 

Deltagare och initiativtagare till projektet är Bert Karlsson. I olika reportage får man följa honom i hans jakt på svar om varför situationen ute i landets skolmatsalar ser ut som den gör. Parallellt arbetar tre kockar på tre olika skolor där man brottas med tre olika problem.

Säsong 1 
Säbyskolan, Salem: Melker Andersson
Bäckahagens skola, Bandhagen: Paul Svensson
Perslundaskolan, Ockelbo: Carola Magnusson

Säsong 2 
Vendelsömalmsskolan, Haninge kommun: Melker Andersson 
Växthuset, Uppsala kommun: Paul Svensson
Södervärnsskolan, Gotlands kommun: Carola Magnusson

Källor 
 https://web.archive.org/web/20090323230738/http://www.tv4.se/1.645091/2008/09/26/har_ar_vara_kockar

Externa länkar 
 Matakuten på TV4.se

Svenska TV-program
Reality-program
Rikskansliråd

Rikskansliråd var en hög ämbetsmannatitel under stormaktstiden och frihetstiden. 

När Kunglig Majestäts kansli inrättades som ett kanslikollegium 1626 biträddes dess chef, rikskanslern, av ett par riksråd som fick titeln rikskansliråd. Övriga ämbetsmän i kanslikollegiet, till exempel hovkanslern, var inte riksråd. Kanslikollegium var ett förvaltande verk för utrikesärendena och ett flertal civila inrikesärenden, men tillförsäkrades av Axel Oxenstierna också ställningen som expedierande verk. Detta innebar att rikskansliråden fick ett stort inflytande på förvaltningsärendena. I samband med karolinska enväldets införande 1680 avskaffades ämbetsmannatitlarna rikskansler, som ersattes av en kanslipresident, och rikskansliråd. 

Från 1719 är rikskanslirådet den näst högsta ämbetsmannen efter kanslipresidenten. I 1720 års regeringsform markerades Kanslikollegiums särställning genom att kanslipresidenten och rikskanslirådet ensamma bland alla kollegieämbetsmän fick plats i riksrådet. Kanslipresidenten och rikskanslirådet utgjorde därmed den viktigaste personliga länken mellan rådet och de centrala ämbetsverken och kom under hela frihetstiden att inta en ledande ställning i rådet. Efter Gustav III:s statskupp minskade kanslikollegiums betydelse och det upplöses slutligen 1801.

Några personer som varit rikskansliråd:
Peder Gustafsson Banér 1626-
Johan Nilsson Gyllenstierna d.y. 1668-1673
Johan August Meijerfeldt d.ä. 1719-1720
Gustaf Bonde d.y. 1731-1739
Carl Gustaf Tessin 1742-1747
Claes Ekeblad d.y. 1747-1761
Fredrik von Friesendorff 1765-68
Ulrik Scheffer 1769-1772
Melker Falkenberg 1772-1783

Källor
Nationalencyklopedin, artiklarna rikskansliråd och kanslikollegium

Titlar i statsförvaltning
Aermacchi MC-65

Aermacchi MC-65 är en motorcykelmodell från 1971 från den italienska flygplanstillverkaren Aermacchi.

Motorcykeln togs fram i ett samarbete mellan Harley-Davidson och Aermacchi.

Aermacchi MC-65 är en encylindrig 65cc motor med dellorto förgasare. MC-65 eller Shortster som den också kallas fanns i tre olika kulörer Sparkling Blue, Sprakling Red och Furious yellow. Det byggdes ca 8000 st MC-65 och kostade 295 dollar som ny.

Motorcykelmodeller
MC-65
Paul Walden

Paul Walden, född 27 juli (gamla stilen 14 juli) 1863 i Livland, död 22 januari 1957, var en balttysk kemist.

Biografi
Walden studerade 1883-1888 vid polyteknikum i Riga, där han var assistent från 1885 i fysik, från 1888 i kemi, studerade 1890-1891 i Leipzig, där han blev filosofie doktor, och 1893 i München. Han utnämndes 1892 till docent och 1894 till professor i analytisk och fysikalisk kemi samt 1896 till ordinarie professor i oorganisk och fysikalisk kemi vid Rigas polyteknikum. Han erhöll 1899 doktorsgraden i kemi vid Sankt Petersburgs universitet och var 1902-1919 direktor för Polyteknikum i Riga, som en tid under den tyska invasionen (1916-1918) under första världskriget var förlagt till Moskva. Från 1912 var han också chef för ryska vetenskapsakademins kemiska laboratorium. Han var 1919-1934 professor i kemi vid universitetet i Rostock och honorärprofessor i Tübingen 1947-1953.

Walden gjorde omfattande insatser inom den fysikaliska kemin, och var en av det tidiga 1900-talets främsta vetenskapsmän inom området. Särskilt uppmärksammade blev hans arbeten om salters och syrors vattenlösningars elektriska ledningsförmåga (i Wilhelm Ostwalds Zeitschrift 1887, 1888 och 1891 och Bulletin de l’Académie impériale de St. Pétersbourg, 1913), inom stereoisomerin, särskilt om det som (via Emil Fischer) kom att kallas waldenomlagring (i Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft 1897 och 1898 samt i Petersburgs fysisk-kemiska sällskaps journal 1898), om organiska lösnings- och joniserings-medel, där han studerat sambandet mellan elektriska ledningsförmågan och viskositet, löslighet, lösningsvärme och dielektricitetskonstant (Ostwalds Zeitschrift 1905-1908, 1912 och 1920 i Bull. de l’Acad. imp. de St. Pétersbourg 1912 och 1913), vidare om kapillaritetskonstant och inre tryck (Ostwalds Zeitschrift 1909), om lösta salters dielektricitetskonstant (i Bull. de l’Acad. imp. de St. Pétersbourg, 1912, och Journal of the American Chemical Society, 1913).

Walden invaldes 1928 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor

Tyska professorer i kemi
Alumner från Rigas tekniska universitet
Personer verksamma vid Rostocks universitet
Personer verksamma vid Tübingens universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Kemister under 1800-talet
Kemister under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Livland
Balttyskar
Födda 1863
Avlidna 1957
Män
Ugglan
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Alumner från Leipzigs universitet
Carlslund

Carlslund är ett bostadsområde beläget i den östra delen av Upplands Väsby kommun. Området fick sitt namn efter att Maria Krantzon år 1900 flyttat från Småland för att starta ett vårdhem för utvecklingsstörda i området. Fastigheten dit hon flyttade sin verksamhet hade tidigare varit snickeri, vars ägare hette Karl Engström. Han kom att ge namn till platsen - Karlslund.

I Carlslund anordnades år 1985 Sveriges första bomässa, Bo85. Större delen av husen i området bestod av personalbostäder från 1950-talet, men till bomässan skedde en omfattande om- och nybyggnad av bostäder i området. Fram till 2010-talet bestod hela området av hyresrätter ägda av det kommunala bostadsbolaget Väsbyhem. Sedan dess har en del av området ombildats till bostadsrätter, och resterande del tagits över av Rikshem.

Vårdhemmet
Maria Krantzon hade fått tillstånd att driva en asyl för 38 personer. När hon avled 1925 övertogs verksamheten av Stockholms stad. Vid slutet av 1940-talet fanns det 172 platser. I mitten av 1970-talet bestämdes att vårdhemmet skulle avvecklas, och 1988 hade de sista personerna flyttat. Mestadelen av byggnaderna revs till förmån för ett nytt villaområde under 2010-talet, men några finns kvar ombyggda till bostäder.

Externa länkar
Väsbyhem om Carslund

Upplands Väsby kommun
Jean Baptiste Douville

Jean Baptiste Douville, född 1794, död 1837 (mördad), var en fransk upptäcktsresande och mystifikatör.

Douville genomförde långa resor inom flera kontinenter och utgav 1832 det omfattande verket Voyage au Congo et dans l'intérieur de l’Afrique équinoxiale fait dans les années 1828, 1829 et 1830, vilket fick stor uppmärksamhet inom den lärda världen. Han tilldelades franska geografiska sällskapets stora guldmedalj för sina påstådda upptäckter från Benguela i nuvarande Angola till Stora sjöarna i USA, men hyllningarna övergick snart i en skarp kritik, vilken gick ut på att hans arbete var ett falsarium. Han lyckades ej övertyga allmänheten om motsatsen och reste sig 1833 till Brasilien, där han sedermera mördades.

Det har konstaterats att Douville företog vissa resor i Centralafrika, men ej i den omfattning som han själv uppgav. Den brittiske forskaren Richard Francis Burton ansåg dock att Douvilles beskrivningar av Kongotrakten var träffande, hans iakttagelser anmärkningsvärt noggranna och de i hans arbete anförda proven på den inhemska befolkningens språk ovanligt korrekta. Detta har ansetts tyda på att Douville använde tidigare outgivna portugisiska beskrivningar som källa till sin skildring sina övriga påstådda resor i detta område.

Källor

Franska geografer
Franska upptäcktsresande
Personer som blivit mördade
Personer i Frankrike under 1800-talet
Födda 1794
Avlidna 1837
Män
Ugglan
Martin Spangsberg

Martin Spangsberg, även Morten Pedersen Spangberg (: Martin Petrovitj Sjpanberg), född cirka 1696, död 1761, var en dansk adelsman och upptäcktsresande.

Martin Pedersen Spangsberg var en mycket duktig sjöfarare och blev rysk sjöofficer då han under Vitus Bering kommenderades av Peter den Store och upptäckte den norra sjövägen till Japan. Han gick i rysk tjänst under namnet Martin Petrowitch Spangsberg. 

Till minnet av Martin Spangsberg restes 1998 en staty av konstnären Björn Nordahl framför Fiskeri- och sjöfartsmuseet i Esbjerg.

Martin Spangsberg tillhörde släkten Friis från Ribe.

Källor

Externa länkar
 Martin P Spangsbergs staty

Danska upptäcktsresande
Födda 1696
Avlidna 1761
Män
Buena Vista County

Buena Vista County är ett administrativt område i delstaten Iowa, USA, med 20 260 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Storm Lake.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 502 km². 1 489 km² av den arean är land och 14 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Clay County - nord
 Pocahontas County - öst
 Sac County - syd
 Cherokee County - väst

Orter 
 Marathon
 Storm Lake (huvudort)
 Truesdale

Källor 

Buena Vista County
Stater och territorier bildade 1851
Prästkrageskinnbagge

Prästkrageskinnbagge (Catoplatus fabricii) är en art i insektsordningen halvvingar som tillhör familjen nätskinnbaggar.

Kännetecken
Prästkrageskinnbaggen hittas som dess trivialnamn antyder på prästkragar. Den har en oval och ganska platt kroppsform och dess kroppslängd är 3,7 till 4,5 millimeter. Täckvingarna och halsskölden är nätmönstrade och halsskölden är något förlängd bakåt så att den döljer skutellen. Prästkrageskinnbaggen har korta och kraftiga antenner och dess färg är grågul till gulbrun, med ett mönster av svarta fläckar.

Utbredning
Prästkrageskinnbaggen finns i mellersta Europa och österut till Kaukasus. Den finns också i England och Baltikum, samt i Skandinavien. I Sverige har den tidigare hittats från Skåne till Ångermanland, men numera tros den vara försvunnen från stora delar av sitt tidigare utbredningsområde.

Status
Prästkrageskinnbaggen är i Sverige klassad som starkt hotad av ArtDatabanken. Endast nio fynd har gjort gjorts av arten efter år 1950. I Norge är den klassad som akut hotad och i Finland som sårbar. Orsaken till dess tillbakagång är inte helt känt, men det är troligt att de stora förändringarna i jordbrukslandskapet under 1900-talet har påverkat arten. 

Idag förekommer prästkrageskinnbaggen i Sverige endast på ett fåtal utspridda lokaler. Detta gör de enskilda populationerna extra känsliga för tillfälliga störningar, eftersom en kraftig minskning eller utslagning då inte i samma grad kan återhämtas genom återkolonisering från andra populationer. Föreslagna bevarandeåtgärder är att bestånden av prästkrageskinnbaggens värdväxt prästkrage gynnas i de områden där den förekommer.

Levnadssätt
Prästkrageskinnbaggens habitat är varma, torra och öppna områden som till exempel ängar, där dess värdväxt prästkragen växer. I Sverige övervintrar prästkrageskinnbaggen som imago, gömd i skyddande vegetation som mossa. På våren lägger honan ägg och en ny generation prästkrageskinnbaggar visar sig som fullbildade insekter till sommaren.

Referenser

Halvvingar
Insekter i palearktiska regionen
Uskaboda

Uskaboda är en by i Linde socken i Lindesbergs kommun i Västmanland, Örebro län. 

Uskaboda ligger vid norra änden av sjön Usken. Byn har få fasta invånare men lever upp under sommaren med många sommargäster.

Orter i Lindesbergs kommun
Villa Högudden

Villa Högudden är en kulturhistoriskt värdefull byggnad vid Höguddsvägen 38 i området Högberga i Lidingö kommun. Den ursprunglig 1876 som sommarvilla uppförda byggnaden är sedan 1982 skyddad som byggnadsminne.

Historik

Villan uppfördes ursprungligen 1876 som sommarbostad för fastighetsmäklaren Magnus Neijber i en stil inspirerad av engelsk-amerikansk stick style-arkitektur. Huset med en bostadsyta i två våningsplan på 450 m² tillhör några av de största sommarvillorna i Stockholms skärgård. 

Villan fick sitt nuvarande utseende vid en större ombyggnad 1895 då professor Ragnar Bruzelius, Oscar II:s livmedikus, köpte fastigheten. Som arkitekt för ombyggnaden anlitades Erik Lundroth, som ritat ett flertal liknande villor i Djursholm och Saltsjöbaden. 

Den gulmålade trävillan har två våningar under plåttak av med flera takfall och uppvisar en tidstypisk panelarkitektur med torn, burspråk, verandor, balkonger och rik lövsågeridekor. Interiören är än idag väl bevarad. Huset hade rinnande vatten genom en vattencistern på vinden med självtryck ner till husets tappkranar och även en dusch med varmvatten. Familjen Bruzelius hade en fast anställd trädgårdsmästare.

När Bruzelius på sommaren skulle in till sin arbetsplats i Stockholm, tog han ångbåten in till stan från den egna anlagda ångbåtsbryggan nere vid stranden. Ursprungligen utgjorde tomten en sjötomt som sträckte sig ända ner mot vattnet, men som idag begränsas ner mot sjön av Lidingö stads strandpromenadstråk som går utefter vattnet runt större delen av Lidingö.

Till sommarens höjdpunkter på 1800-talet med Ragnar Bruzelius som ägare hörde Oscar II:s årliga besök ut till Högudden på sommaren där han anlände från Stockholms slott med den kungliga ångslupen Brage, ett besök som föregicks av flera dagars förberedelser.

År 1941 övertogs villan av bankinspektören Albert Tondén, gift med ett kusinbarn till Ragnar Bruzelius hustru. En tid hyrdes villan ut och var också med i Mai Zetterlings film Älskande par från 1964. Lidingö stad och Landstingsförbundet ägde fastigheten gemensamt i slutet av 1960-talet, då huset genomgick en omfattande renovering och användes därefter som konferensanläggning. Idag är villan en privatägd permanentbostad.

Villan är byggnadsminnesförklarad sedan 1982 genom Stockholms läns museum där man som motivering angett att ”Villa Högudden är med sina torn, burspråk, rika lövsågerier, verandor och balkonger ett kvalitativt högstående exempel på det sena 1800-talets sommarvilla-arkitektur”. Villan utgör idag ett representativt och kvalitativt högtstående exempel för sin tids sommarvillor. Byggnaden restaurerades 1967 och används nu som åretruntbostad.

Bilder

Källor

Tryckta källor
 Eric och Nils Forsgren, Lidingö - Människor och miljöer, 1995, sidan 34-35. .

Webbkällor
Kulturhistoriskt intressanta områden i sydöstra Lidingö – Villa Högudden
RAÄ:s bebyggelseregister: LIDINGÖ SMÖRKÄRNAN 1 - husnr 1, VILLA HÖGUDDEN

Vidare läsning
Stockholms läns museum, skärgårdens sommarvillor.

Byggnadsminnen i Stockholms län
Byggnader och anläggningar i Lidingö kommun
Brevik
NTLDR

NTLDR (förkortning av NT Loader) är starthanteraren (bootloadern) för alla utgåvor av Microsoft Windows NT-operativsystem till och med Windows XP och Windows Server 2003. NTLDR körs från den primära hårddisken, men den kan även köras från bärbara lagringsenheter såsom en CD-ROM, USB flash-disk eller diskett. NTLDR kan också ladda ett icke NT-baserade operativsystem som fått lämplig startsektor i en fil.

NTLDR kräver minst följande två filer tillgängliga på systemets volym:

 NTLDR, som innehåller starthanteraren
 Boot.ini som innehåller konfigurationsalternativ för starthanterarens boot-meny

För att ladda ett NT-baserat operativsystem, måste också ntdetect.com ingå. Det är dock bara NTLDR som krävs. Om boot.ini saknas kommer NTLDR att falla tillbaka på första partitionen på den första hårddisken \Windows. Många datorer i hemmet är konfigurerade så, saknas boot.ini filen kommer ett felmeddelande genereras och sedan startas Windows upp normalt.

I Windows Vista och Windows Server 2008 har NTLDR ersatts. Starthanteraren funktionalitet finns istället som två nya komponenter: winload.exe och Windows Boot Manager.

Microsoft Windows
Beechcraft 1900

Beechcraft 1900 är ett passagerarflygplan för 19 passagerare och med två turbopropmotorer och tryckkabin. Planet tillverkades av Beechcraft Division i Raytheon Company (senare Hawker Beechcraft). 

Den används som regionalflyg, fraktflyg, företagsflyg med mera och har 700 km räckvidd även om den brukar användas på kortare linjer än så. Planet används i Sverige på några trafiksvaga linjer.

Den nyaste versionen 1900D, tillverkad 1991–2002, har tillräcklig höjd i kabinen för att de flesta kan stå rakt, något som normalt inte gäller i plan för 19 passagerare.

Externa länkar 

Passagerarflygplan
1900
Anastasija Baburova

Anastasija Baburova, född 30 november 1983 i Sevastopol, död 19 januari 2009 i Moskva, var en rysk journalist och politisk aktivist. Hon arbetade på tidningen Novaja Gazeta och kartlade bland annat nynazistiska grupper i Ryssland. 

Den 19 januari 2009 sköts Baburova och juristen Stanislav Markelov ihjäl av en maskerad mördare i centrala Moskva.

I november 2009 greps två högerextremister, med anknytning till rörelsen Rysk nationell enighet, misstänkta för inblandning i mordet.

Källor 

Ryska journalister
Mördade journalister
Personer från Sevastopol
Födda 1983
Avlidna 2009
Kvinnor
Requiem (WA Mozart)

Requiemmässa i d-moll (K. 626) av Wolfgang Amadeus Mozart komponerades år 1791. Även om bara två tredjedelar stammar från Mozarts penna är det ett av hans mest kända och beundrade verk. Idag finns det flera färdigställda versioner av olika tonsättare. Den mest kända av dessa är Franz Xaver Süßmayrs version.

Omständigheterna runt verkets tillblivelse och kvaliteten på de påföljande satserna har gett upphov till häftiga diskussioner över lång tid. De ovanliga omständigheterna runt kompositionsuppdraget och den tidsmässiga närheten mellan denna själamässa och Mozarts tidiga död har gett upphov till en frodig mytbildning.
Mozart dog medan han komponerade verket, men då det rörde sig om ett beställningsverk fullföljdes arbetet av två av Mozarts elever, på uppdrag av hans änka Constanze.

Egenhändigt fullföljde Mozart de två första satserna. I satserna tre till sju har han skrivit vokalstämmorna, baslinjen och angett rytmisk figuration för orkestern.

Endast de åtta första takterna av körstämman från Lacrimosa är bevarade från Mozarts hand. Dessa och resten av satsen blev instrumenterade och fullföljda av Mozarts elev Franz Xaver Süßmayr, med ett litet bidrag av Joseph Eybler.

Sats nio och tio är som tre till sju, instrumenterade av Süßmayr. Sats elva till tretton är egenhändigt komponerade av Süßmayr.

I den avslutande satsen har Süßmayr använt delar av första satsen, och hela andra satsen, endast med justeringar for skillnader i texten.

Orkesterbesättning
2 bassetthorn i F 
2 fagotter 
2 trumpeter i D 
3 tromboner (alt, tenor och bas)
timpani
violin I
violin II
viola
basso continuo

Vokalbesättning
Solister: sopran, alt, tenor, och bas 
Blandad kör

Struktur
Requiet är uppdelat i fjorton satser.

 I. Introitus: Requiem aeternam (kör och sopransolo)
 II. Kyrie eleison (kör)
 III. Sequentia
 Dies irae (kör)
 Tuba mirum (sopran-, alt-, tenor- och bassolo)
 Rex tremendae majestatis (kör)
 Recordare, Jesu pie (sopran-, alt-, tenor- och bassolo)
 Confutatis maledictis (kör)
 Lacrimosa dies illa (kör)
 IV. Offertorium
 Domine Jesu Christe (kör och solokvartett)
 Versus: Hostias et preces (kör)
 V. Sanctus
 Sanctus Dominus Deus Sabaoth (kör)
 Benedictus (solokvartett och kör)
 VI. Agnus Dei (kör)
 VII. Communio
 Lux aeterna (sopransolo och kör)

Verk av Wolfgang Amadeus Mozart
Requiem
Palo Alto County

Palo Alto County är ett administrativt område i delstaten Iowa, USA. År 2010 hade countyt 9 421 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Emmetsburg.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 1 475 km². 1 460 km² av den arean är land och 14 km² är vatten.

Angränsande countyn 
  Emmet County - norr 
 Kossuth County - öst 
  Pocahontas County - söder 
  Clay County - väst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1851
151 Abundantia

151 Abundantia eller 1974 QS2 är en asteroid upptäckt 1 november 1875 av Johann Palisa i Pula, Kroatien. Asteroiden har fått sitt namn efter Abundantia, överflödets gudinna, inom romersk mytologi med anledning av det ökande antalet upptäckta asteroider under 1870-talet.

Referenser

Externa länkar 

Huvudbältesasteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av J Palisa
Astronomiska upptäckter 1875