kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sestino

Sestino är en kommun i provinsen Arezzo, i regionen Toscana. Kommunen är den kommun i Toscana som ligger längst österut. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Badia Tedalda, Belforte all'Isauro, Borgo Pace, Carpegna, Casteldelci, Mercatello sul Metauro, Pennabilli samt Piandimeleto.

Referenser 

Kommuner i provinsen Arezzo
Orter i Toscana
Raymond Dietrich

Raymond H. Dietrich (1894 - 1980) var en amerikansk bildesigner.

Ray Dietrich hade inlett sin yrkesbana hos karosstillverkaren Brewster & Co i New York. 1920 startade Dietrich tillsammans med kollegan Thomas Hibbard LeBaron Carrossiers, för tillverkning av specialkarosser. I mitten av 1920-talet lämnade Hibbard företaget och reste till Paris för att bygga karosser tillsammans med Howard Darrin. Dietrich sålde sin andel av LeBaron och startade istället Dietrich Inc., som byggde karosser på främst Lincoln- och Packard-chassin.

Ray Dietrich arbetade även åt Chrysler Corporation, först på konsultbasis, men från 1935 blev han chef för designavdelningen. Dietrich blev kvar hos Chrysler fram till 1940.

1949 startade han Ray Dietrich Inc. och arbetade åt bland andra Checker och Ford Motor Company.

Källor
Bilen - en designhistoria av Penny Sparke, 2002. 
Industrial Designers Society of America

Externa länkar
coachbuilt.com 
conceptcarz.com 

Födda 1894
Avlidna 1980
Amerikanska formgivare av bilar
Personer verksamma inom Chrysler Corporation
Män
Alex Tremulis

Alexander Sarantos Tremulis, född 23 januari 1914 i Chicago, Illinois, död 29 december 1991 i  Ventura, Kalifornien, var en amerikansk bildesigner.

Alex Tremulis började arbeta för Duesenbergs återförsäljare i Chicago 1933. Därifrån gick han vidare till Auburn och Cord. Sedan Errett Lobban Cords företagsgrupp gått omkull 1937 gick Tremulis till Briggs Manufacturing Co., som byggde karosser till bland andra Ford Motor Company, Chrysler Corporation och Packard.

Vid andra världskrigets början gick Tremulis in i US Army Air Forces, där han arbetade med olika flygplansprojekt. Efter kriget arbetade Tremulis för Preston Tucker och ritade den bil som gjort honom mest berömd, Tucker Torpedo.

Sedan Tucker gått i graven arbetade Tremulis för Kaiser. 1952 gick han vidare till Ford, där han främst arbetade med konceptbilar. 1963 lämnade han Ford för att öppna sin egen konsultfirma och arbetade bland annat åt Subaru.

Källor
Bilen - en designhistoria av Penny Sparke, 2002. 
Industrial Designers Society of America

Noter

Externa länkar
coachbuilt.com 
tuckerclub.org 

Födda 1914
Avlidna 1991
Amerikanska formgivare av bilar
Personer verksamma inom Ford Motor Company
Män
Personer som tjänstgjort i USA:s arméflygvapen
Ostra Vetere

Ostra Vetere är en kommun i provinsen Ancona, i regionen Marche. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Barbara, Castelleone di Suasa, Corinaldo, Montecarotto, Ostra samt Serra de' Conti.

I kommunen ligger också den forna romerska staden Ostra antica.

Historia 
Det ursprungliga namnet på staden var Montenovo. År 1882 ändrades namnet till Ostra Vetere, efter ruinerna av den gamla romerska staden Ostra antica, nära den moderna staden längs Misa.

Referenser 

Orter i Marche
Kommuner i provinsen Ancona
Giovanni Francesco Caroto

Giovanni Francesco Caroto, född omkring 1480 och död mellan 1555 och 1558, var en veronesisk konstnär.

Caroto utbildade sig i Andrea Mantegnas skola och efter Rafaels och Leonardo da Vincis verk. Han är mest känd för sina färgstarka fresker i Veronas kyrkor.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Veronesiska målare
Italienska konstnärer under 1500-talet
Födda 1480
Avlidna 1550-talet
Män
Svensk uppslagsbok
Måsarna lämnar Gotland och hela Sverige tittar på

Måsarna lämnar Gotland och hela Sverige tittar på är Anders F Rönnbloms tredje album, utgivet 1973 på skivbolaget Epic. Jämfört med hans övriga skivor innehåller det mer jazzinfluenser. Mats Olsson producerade albumet och medverkande musiker är Anders F Rönnblom, Alain Leroux, Douglas Westlund, Hans Grapenmark, Ulf Andersson och Jörgen Larssen. För målningen på dubbelomslaget står Rönnblom själv.

Låtlista
Måsarna lämnar Gotland och hela Sverige tittar på - 3:18
Nya temperaturer - 5:05
Väldigt nära många gånger - 3:13
Desoto - 2:30
Frestelsens tempel - 3:37
Billys väntan på Isabell - 4:53
Ulla Hau - 3:43
Pepparmintpiller och pärlor - 3:05
Bumerang - 4:39
Vinden låter oss få va ifred - 3:48
Känner mig vild och lyrisk - 5:10 (Bonusspår på F-box utgivningen)
Jag drar mig sakta tillbaka till en bergslagsby - 5:00 (Bonusspår på F-box utgivningen)
Sista låten - 1:12 (Bonusspår på F-box utgivningen)

Musikalbum 1973
Album av Anders F Rönnblom
Oderzo

Oderzo (på latin Opitergium) är en kommun i provinsen Treviso, i regionen Veneto. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Chiarano, Fontanelle, Gorgo al Monticano, Mansuè, Ormelle samt Ponte di Piave.

Källor

Externa länkar 
 Oderzos officiella webbplats

Kommuner i provinsen Treviso
Orter i Veneto
Carlo Carove

Carlo Carove, död 1697, var en italiensk-svensk stuckatör.

Carlo Carove kom omkring 1667 till Sverige för att arbeta som stuckatör tillsammans med Giovanni Carove (troligen brodern), som redan fanns i Sverige. Hans första arbete blev Lars Kaggs gravkor i Floda kyrka. Därefter arbetade han tillsammans med brodern vid Drottningholms slott, där han lät utföra dekorationerna slottets stora trappa, taklisten i övre galleriet, drabantsalens dekoration m.m. Troligen har han också utfört dekorationsarbeten på flera andra slott, bland annat det eleganta badrummet på Ericsbergs slott. Trapphuset och den mycket rikt smyckade öppna spisen i Stensalen på Drottningholms slott gestaltades av Carlo Carove.

Källor 
 Svensk uppslagsbok 1930

Svenska konstnärer under 1600-talet
Födda 1600-talet
Avlidna 1697
Män
Konstnärer verksamma vid Drottningholms slott
Cividale del Friuli

Cividale del Friuli (friuliska: Cividât, slovenska: Čedad, tyska: Östrich) är en kommun i provinsen Udine, i regionen Friuli-Venezia Giulia i Italien och tillhörde tidigare även provinsen Udine som upphörde 2018. Staden grundades av Julius Caesar under namnet Forum Iulii, som har fått ge namn åt hela regionen. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Corno di Rosazzo, Moimacco, Premariacco, Prepotto, San Pietro al Natisone samt Torreano.

Referenser

Externa länkar 

Kommuner i Friuli-Venezia Giulia
Orter i Friuli-Venezia Giulia
Bene Vagienna

Bene Vagienna (latin: Augusta Bagiennorum) är en kommun i provinsen Cuneo, i regionen Piemonte.  Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Carrù, Fossano, Lequio Tanaro, Magliano Alpi, Narzole, Piozzo, Salmour samt Trinità.

Referenser 

Kommuner i provinsen Cuneo
Orter i Piemonte
Voghera

Voghera (latin: Iria) är den tredje största kommunen i provinsen Pavia, i regionen Lombardiet. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Casei Gerola, Cervesina, Codevilla, Corana, Lungavilla, Montebello della Battaglia, Pancarana, Pizzale, Pontecurone, Retorbido, Rivanazzano Terme samt Silvano Pietra.

Referenser

Externa länkar 
 Vogheras officiella webbplats

Kommuner i provinsen Pavia
 
Orter i Lombardiet
Iria

Iria kan syfta på:

 Iria – latin för en kommun i provinsen Pavia i Italien, se Voghera
 Iria (djur) – ett släkte av insekter
Friedrich Wilhelm Carové

Friedrich Wilhelm Carové, född 20 juli 1789 och död 18 mars 1852, var en tysk katolsk filosof.

Carové var lärjunge till Friedrich Hegel, utvecklade i sina skrifter idén om en universell humanitetsreligion på den katolska kyrkans grund. Hans huvudarbete är Über alleinseligmachende Kirche (2 band, 1826–1827).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Tyska filosofer
Födda 1789
Avlidna 1852
Män
Moneglia

Moneglia (latin: Monilia) är en kommun i storstadsregionen Genua, innan 2015 provinsen Genova, i regionen Ligurien. Kommunen hade  invånare (2018)) och gränsar till kommunerna Casarza Ligure, Castiglione Chiavarese, Deiva Marina samt Sestri Levante.

Referenser

Externa länkar 
 Moneglias officiella webbplats

 

Kommuner i storstadsregionen Genova
Orter i Ligurien
Petre P. Carp

Petre P. Carp, född 26 juli 1837 och död 19 juni 1919, var en rumänsk politiker.

Carp uppfostrades i Tyskland, verkade under flera år som diplomat och var en kort tid 1870 utrikesminister. Därefter grundade han ett nytt konservativt parti, de så kallade junimisterna som han ledde fram till 1912. 1888-89 var han åter jordbruksminister, 1900-01 och 1911-12 chef för två konservativa regeringar. Carp var lika avgjort för en anslutning till trippelalliansen som emot ett närmande till Ryssland. I Kronrådet 3 augusti 1914 var han den ende, som stödde kung Carols krav på Rumäniens anslutning till centralmakterna Tyskland-Österrike-Ungern.

Källor

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

 

Rumänska politiker under 1800-talet
Rumäniens utrikesministrar
Födda 1837
Avlidna 1919
Män
Rumänska politiker under 1900-talet
Alumner från Bonns universitet
Histrier

Histrier (, , ) var en forntida folkgrupp som under antiken bebodde Istrien i dagens Kroatien, Slovenien och Italien och som gett halvön dess namn. De omnämns för första gången i en reseskildring från 500-talet f.Kr av den grekiska logografen Hekataios av Miletos. I vissa källor beskrivs folkslaget som veneter med band eller släktskap till illyrerna. I romerska källor beskrivs histrierna som pirater. År 177 f.Kr. besegrade romarna histrierna och förstörde deras främsta bosättning Nesactium. Sedan histrierna besegrats kom området att ingå i den romerska provinsen Venetia et Histria.

Se även
Lista över illyriska stammar

Referenser 

Antikens folkslag
Illyrer
Forntida folkslag i Kroatien
Sexy Can I

Sexy Can I är den ledande singeln från hip-hop sångaren Ray Js fjärde studioalbum All I Feel, producerad av Noel "Detail" Fisher. Låten, som även Yung Berg medverkar på, släpptes den 25 december 2007 och debuterade på en 77:e plats på USA:s singellista Billboard Hot 100. Låten klättrade senare till en tredje plats vilket följaktligen gör den till Ray Js första topp-fem hit.

Två musikvideor spelades in till singeln. I den första versionen gästspelar basketspelaren Shaquille O'Neal och i den andra syns Ray J och Young Berg framföra låten medan en kvinnlig modell tittar på via en TV-skärm. 

Sången är idag certifierad 3x Platina av RIAA.

Listor

Se även 

Ray J
Yung Berg

Referenser 

Musiksinglar 2007
Victor Ikpeba

Victor Nosa Ikpeba, född 12 juni 1973 i Benin City, Edo, Nigeria, är en nigeriansk före detta fotbollsspelare (anfallare). Han var med i det fotbollslandslag som vann OS-guld i Atlanta 1996. Han deltog även i fotbolls-VM 1994 och 1998, och var med i laget som vann Afrikanska mästerskapet i fotboll 1994. 1997 utsågs han till årets fotbollsspelare i Afrika.

Ikpeba har på klubbnivå bland annat representerat AS Monaco, Borussia Dortmund och Al Ittihad.

Källor 

Nigerianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i RFC Liège
Spelare i AS Monaco FC
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Real Betis
Spelare i R Charleroi SC
Spelare i Al-Sadd SC
Spelare i Erste Klasse A
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Ligue 1
Spelare i La Liga
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 1992
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 1994
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2000
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2002
Spelare i VM i fotboll 1994
Spelare i VM i fotboll 1998
Födda 1973
Män
Levande personer
Personer från Benin City
Olympiska guldmedaljörer 1996
Nigerianska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Nigeria
Tävlande i fotboll vid olympiska sommarspelen 1996
Vilhelm Julinder

Johan Vilhelm Julinder, född den 26 september 1890, död den 21 juli 1974, var en svensk tjänsteman, vissångare och revyskådespelare.

Biografi
Julinder var son till revisorn Daniel Julinder och dennes hustru, född Eriksson, samt från 1933 gift med Maja Vestin. Efter avlagd studentexamen 1910 arbetade han som extra ordinarie kontorist och var tjänsteman vid Stockholms fattigvårdsnämnd 1912-1915. Han började studera sång för operasångaren och musikpedagogen Torsten Vilhelm Lennartsson 1911. vilket följdes med studier för Gillis Bratt och Haldis Ingebjart-Isene. Julinder debuterade som konsertsångare 1915, men övergick sedan till revy- och kabarémedverkan, och blev efter studier i lutspel en av våra mest etablerade vissångare. Han var engagerad som lutsångare vid Rolfs revyer 1920-1921 samt hos Albert Ranft 1923-1926. Han uppträdde självständigt från 1927 som lutsångare med konserter och visaftnar i Stockholm och landsorten samt gjorde inhopp i olika teatersällskap. Han turnerade med sin luta i hela Norden och gav viskonserter under mer än 30 år, men spelade in mycket få grammofonskivor. Som estradartist blev han oerhört populär och omtyckt. Han blev tidigt ledamot av Samfundet Visans Vänner.

Filmografi

Teater

Roller (ej komplett)

Källor
Visans gyllene tid / [utgiven av:] Samfundet för visforskning. Sundbyberg : Four Leaf Clover, 2005.
1890 års män i ord och bild, 1940,

Noter 

Svenska sångare under 1900-talet
Sångare från Stockholm
Svenska vissångare
Svenska revyartister
Svenska skådespelare
Födda 1890
Avlidna 1974
Män
Elisabet av Pilica

Elisabet av Pilica, i Polen kallad Elżbieta Granowska z Pileckich, född 1372, död 1420, var en drottning av Polen, gift 2 maj 1417 med kung Vladislav II av Polen. Äktenskapet var ett barnlöst kärleksäktenskap och som sådant inte populärt i Polen.

Biografi
Hon var dotter till vojvod Otto av Pilica och Jadwiga Melsztyńska. Hennes mor var gudmor till Vladislav II, och familjen umgicks ofta vid hovet. Hon var sin fars arvinge och ärvde stora egendomar efter hans död 1385. Hon gifte sig 1397 med adelsmannen Wincenty Granowski, som hade en rad viktiga poster. Paret fick fem barn. Hon blev änka 1410.

Drottning
I mars 1416 avled drottningen. Kungen hade endast ett barn, en dotter, och han uppmanades att gifta om sig för att få en manlig tronarvinge. Flera prinsessor föreslogs, och det väckte allmän förvåning när kungen förklarade att han ämnade gifta sig med Elisabet av Pilica, en änka med flera barn som förmodades börja bli för gammal för att föda fler barn. Elisabet och Vladislav förmodas ha lärt känna varandra vid hovet sedan länge, eftersom hennes familj ofta hade umgåtts vid hovet. Kungens syster Alexandra av Litauen tycks ha hjälpt paret med bröllopet. Vigseln ägde rum 2 maj 1417. 

Hennes kröning dröjde på grund av motstånd från adeln, som påpekade att paret var syskon i religiöst avseende eftersom Elisabets mor var Vladislavs gudmor. Vladislav utverkade en dispens för andlig släktskap, vilket undanröjde allt tvivel på äktenskapets legitimitet. Kröningen kunde slutligen äga rum 19 november 1417. Äktenskapet väckte stort uppseende och kritiserades på grund av brudens ålder, eftersom kungen förväntades avla fler tronarvingar och Elisabet ansågs vara för gammal för att kunna få fler barn. Paret fick heller inga barn. Elisabet var en impopulär drottning bland adeln, men äktenskapet beskrivs som lyckligt, och hon följde med kungen på de ständiga resor runt Polen som hans regeringsplikter krävde. I början av 1419 insjuknade hon i vad som möjligen var tuberkulos, och kunde inte längre åtfölja maken på hans resor. Hon avled i maj 1420.

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Födda 1372
Avlidna 1420
Polens drottningar
Kvinnor
Personer i Polen under 1400-talet
Hilja Byström

Hilja Erika Byström, född Kallioniemi 18 april 1908 i byn Matojärvi, Hietaniemi församling, Övertorneå kommun, död 4 mars 1993 i Överluleå församling, Boden, var en svensk (tornedalsk) författare. Hon skrev på svenska, men hennes modersmål var meänkieli.

Hilja Byström utbildade sig till lärare vid småskoleseminariet i Haparanda. Hon fick sin första tjänst i Karungi och under den tiden gjorde hon sin litterära debut med novellsamlingen Ett år i Järvi. De senare romanerna Byn (1940), Ungfolk (1941) och Bondfolk (1943) utgör en romantrilogi och bygger vidare på hennes debutromans skildring av Tornedalen. År 1934 gifte hon sig med Engelbert Byström, kyrkoherde i Råneå och änkeman med fem barn. Sedan fick makarna ett gemensamt barn, sonen Kjell. Sommaren 2008 firades 100-årsminnet av hennes födelse med musikalen Sånger från Matojärvi med text av Bengt Pohjanen och musik av Kaj Chydenius samt med sopranen Carina Henriksson och tenoren Ulric Björklund i huvudrollerna. Hon har kallats för Tornedalens första skönlitterära författare. I och med 100-årsjubileet väcktes nytt intresse för hennes författarskap, som länge varit bortglömt. Byström har framför allt uppmärksammats för skildringar av tornedalskt folkliv och læstadiansk andlighet i hennes första fyra romaner.

Bibliografi

Referenser

Noter

Externa länkar
 Hilja Byström hos Norbottensförfattare
 Meänmaan teatteri - historik

Svenskspråkiga författare
Författare från Norrbotten
Tornedalingar
Personer från Hietaniemi socken
Födda 1908
Avlidna 1993
Kvinnor
Anna av Celje

Anna av Celje (; ), född omkring 1386 i Celje i Steiermark, död 21 maj 1416 i Kraków i Polen, var drottning av Polen och storhertiginna av Litauen genom giftermålet med kung Vladislav II. Äktenskapet var olyckligt och hon anklagades flera gånger för äktenskapsbrott innan hennes ställning säkrades genom födelsen av en arvinge.

Biografi
Hon var dotter till den ungerska magnaten greve Vilhelm av Celje och Anna av Polen. Hennes mor var halvmoster till drottning drottning Hedvig av Polen, som 1384 hade efterträtt Anna av Cejles morfar på tronen, och som alltså var Annas kusin i andra led.  

År 1399 avled hennes kusin drottning Hedvig av Polen och efterlämnade sin änkling och medregent jure uxoris Vladislav II utan något barn och tronarvinge. Anna betraktades som en passande äktenskapskandidat för Vladislav, eftersom hon var släkt med Hedvig, och alltså stärkte Vladislavs egen rätt till tronen. Anna anlände till Kraków i Polen 16 juli 1401. Vladislav ska ha blivit besviken och missbelåten med Anna och sköt upp bröllopet under förevändning att hon behövde lära sig det polska språket. Hon levde sedan i ett kloster i väntan på bröllopet. Vigseln ägde rum 29 januari 1402. Hennes kröning ägde rum 25 februari 1403.

Drottning
Äktenskapet beskrivs som olyckligt, och kungen lämnade henne oftast ensam på Wawel slott i Krakow medan han reste omkring i landet. Hösten 1407, när Anna var gravid, anklagades hon av Klemens Moskarzewski, kastellan i Wiślica, för äktenskapsbrott med Jakub Kobylański och Mikołaj Chrząstowski. Kungen trodde på anklagelsen i fråga om Jakub Kobylański och fängslade denne. Under kongressen i Niepołomice steg dock flera representanter fram och försvarade drottningen, vilket ledde till att anklagelserna avskrevs. 1408 anklagade kungen själv Anna för äktenskapsbrott med Jędrzej Tęczyński, men det fallet nådde inte heller domstol. År 1411 anklagades Anna en tredje gång för äktenskapbrott, denna gång av ärkebiskopen av Gniezno, men ärkebiskopen avled innan anklagelserna kunde undersökas. 

8 april 1408 födde Anna sin dotter Hedvig Jagellonica av Polen (1408–1431). Hennes dotter utropades till tronarvinge vid kongressen i Jedlnia 1413. Födseln av en tronarvinge, även det inte var en manlig sådan, gjorde att Anna började behandlas med större hänsyn, och i fortsättningen tog kungen med henne på officiella resor och lät henne närvara vid offentliga högtider oftare. Hon närvarade till exempel vid det politiskt betydelsefulla bröllopet mellan Cymburge av Masovien och Ernst I av Österrike 1412 och åtföljde sedan Vladislav till mötet med kejsaren i Ungern. 1413 besökte hon också Samogitien för att bevittna den sista etappen av kristningen av Litauen, och skrev en rapport om saken till Konciliet i Konstanz. I slutet av 1415 insjuknade Anna och lämnades kvar av Vladislav i Krakow under hans resa till Litauen. I februari 1416 underrättades kungen om att drottningen var dödssjuk, men han avbröt inte resan och återvände inte förrän i maj. Hon avled några dagar efter hans återkomst.

Anfäder

Referenser 

 

Födda okänt år
Avlidna 1416
Polens drottningar
Kvinnor
Personer i Polen under 1400-talet
Love Shoulda Brought You Home

Love Shoulda Brought You Home är den första solo-singeln från den amerikanska R&B-sångerskan Toni Braxton. Låten skrevs av Babyface, Daryl Simmons och Bo Watson som soundtrack till den amerikanska romantiska komedifilmen Boomerang utgiven 1992. Låten blev en topp-fyrtio hit i USA och sångerskans andra topp-fem hit i rad efter duetten "Give U My Heart" med Babyface också utgiven 1992. Ett år senare efter att "Love Shoulda Brought You Home" släpptes inkluderades låten på Braxtons debutalbum, Toni Braxton.

Sångens titel är tagen från repliken när Halle Berrys karaktär, Angela Lewis, argt säger till sin man, Marcus Graham (Eddie Murphy), som varit hos en annan kvinna under natten; "Love should've brought your ass home last night".

Musikvideo
Musikvideon regisserades av Ralph Ziman och visar en arg Toni Braxton i en lång sweatshirt, som hon bär som klänning. Hon är trött på sin pojkvän och bevisar att om han verkligen skulle ha brytt sig så skulle kärleken ha fått hem honom under natten.

Format och innehållsförteckningar
U.S. CD single
"Love Shoulda Brought You Home" (Radio Edit) – 4:16
"Love Shoulda Brought You Home" (Album Version) – 4:56
"Love Shoulda Brought You Home" (Slow Sensual Mix) – 3:33

UK CD single
"Love Shoulda Brought You Home" (Radio Edit) – 4:16
"How Many Ways" (R. Kelly Radio Edit) – 4:02
"How Many Ways" (Radio Edit Album Version) – 4:20
"The Christmas Song" – 3:25

Listor

Se även 
Toni Braxton
Boomerang

Källor

Noter 

Musiksinglar 1992
Jean-Baptiste Carpeaux

Jean-Baptiste Carpeaux, född 14 maj 1827, död 12 oktober 1875, var en fransk skulptör.

Carpeaux utbildades under François Rude och Francisque Joseph Duret samt genom studier i Italien särskilt av Michelangelos konst. Carpeaux tog dock starkt intryck av tidens romantiska måleri och överflyttade på skulpturen måleriska synpunkter i både komposition och behandlingssätt, med ljus- och skuggverkan och är en föregångare till Auguste Rodin. Carpeaux första arbete i den nya stilen var Ugolini och hans barn (nu i brons i Tuileriträdgården, Paris) med allegoriska reliefer och skapade även den hånade gruppen Dansen på L'Opéra Garniers fasad. Åt Napoleon III:s hov utförde Carpeaux flera bilder. Han var en gjorde flera byster av samtida och även en staty av Antoine Watteau i Valenciennes. Hans mästerverk från de sista åren är fontänen i Luxembourgparken med de fyra världsdelarna, kvinnogestalter bärande jordklotet. I Glyptoteket, Köpenhamn, finns en mängd repliker av Carpeaux arbeten. Carpeaux var även en skicklig tecknare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Externa länkar 
 
 

Franska skulptörer
Skulptörer under 1800-talet
Franska konstnärer under 1800-talet
Födda 1827
Avlidna 1875
Män
Svensk uppslagsbok
Wilhelm Carpelan

För fartygen med detta namn, se Wilhelm Carpelan (förbindelsefartyg, 1915) samt Wilhelm Carpelan (skolfartyg, 2007).

Wilhelm Carpelan, född 7 april 1700 i Grelsby på Åland, död 1788 i Åbo, var en svensk friherre och militär.

Biografi
Carpelan gjorde sig först bemärkt genom att som major vid det Hamiltonska regementet i Malmö sätta detta i gott stånd. 1747 blev han regementschef för Österbottens regemente och lade ned stort arbete med förbättringen av regementet. Under pommerska kriget var han närmast ensam bland de högre officerarna på plats att enbart delta i striderna och inte ägna tid åt politiken. Från 1756 vägrade han på grund av sin misstro för politiken delta i några riksdagar. Efter sin insats i försvaret av Demmin 1757 blev Carpelan generalmajor och utmärkte sig åter i sjöstriden i Stettiner Haff. År 1763 blev Carpelan generallöjtnant. Wilhelm Carpelan var ogift.

Källor

Vidare läsning 

 
 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska generaler
Svenska friherrar
Personer under frihetstiden
Personer från Finström
Födda 1700
Avlidna 1788
Män
Svensk uppslagsbok
Wilhelm