kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grethe Lundblad

Grethe Lundblad, född 30 april 1925 i Köpenhamn, Danmark, död 8 januari 2010 i Helsingborgs Gustav Adolfs församling, Skåne län, var en svensk socialvårdsinspektör och socialdemokratisk politiker.

Lundblad tillhörde riksdagens första kammare 1969–1970 representerande socialdemokraterna i valkretsen Malmöhus län. Hon var även ledamot i den nya enkammarriksdagen från dess öppnande 1971.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Födda 1925
Avlidna 2010
Kvinnor
Politiker från Köpenhamn
Serie A 2000/2001

Serie A i fotboll 2000/2001 spelades mellan 30 september 2000 och 17 juni 2001 och bestod av 18 klubbar för trettonde gången sedan 1988/1989.

De två högst placerade lagen kvalificerades direkt till Champions League. Lagen på tredje och fjärde plats gick till tredje kvalrundan i Champions League medan lagen på femte och sjätte plats (och vinnarna av Coppa Italia) kvalificerades till Uefacupen 2001/2002. De fyra sistplacerade klubbarna relegerades till Serie B.

Roma vann sin tredje inhemska titel för tredje gången – deras första scudetto sedan 1982/1983 – och gick till Champions League. Juventus slutade på andra plats och gick även de vidare till Champions League och Lazio slutade på tredje plats. Parma slutade på fjärde plats och gick därmed tillsammans med Lazio till tredje kvalrundan av tävlingen.

Inter och AC Milan gick genom sina femte- respektive sjätteplatser i ligan vidare till UEFA-cupen, tillsammans med Fiorentina som gick vidare tack vare vinsten i Coppa Italia. Brescia gick vidare till Intertotocupen 2001.

Reggina, Vicenza, Napoli och Bari relegerades till Serie B.

Tabeller

Poängtabell

Resultattabell

Kvalspel 

Reggina flyttades ner till Serie B.

Källor 
 Almanacco Illustrato del Calcio - La Storia 1898-2004, Panini Edizioni, Modena, September 2005
 Alla resultat från RSSSF.
 Trupper 2000/2001 från footballsquads.co.uk

Fotnoter 

2000 i Italien
2001 i Italien
Fotbollssäsongen 2000/2001
2000/2001
Sveriges ambassad i New Delhi

Sveriges ambassad i New Delhi är Sveriges diplomatiska beskickning i Indien, belägen i New Delhi.

Beskickningschefer

Referenser

Externa länkar
Sveriges ambassads i Delhi webbplats

New Delhi
New Delhi
Relationer mellan Indien och Sverige
Karl-Axel Levin

Karl-Axel Levin (i riksdagen kallad Levin i Kämpinge), folkbokförd som Karl Axel Levin. född 1 mars  1923 i Lund, död 9 mars 1997 i Malmö Sankt Petri församling, var en svensk företagare och politiker för folkpartiet.
I riksdagen kallades han  Levin i Lund.

Karl-Axel Levin, som kom från en företagarfamilj, började i familjeföretaget AB K.J. Levin 1950 och var företagets vd 1957–1964. Han var också verksam i Företagarförbundet, bland annat som ordförande i dess avdelning i Lund. År 1955 valdes han in i Lunds stadsfullmäktige, vars vice ordförande han var 1967–1970.

Levin var riksdagsledamot 1969–1973, åren 1969–1970 i första kammaren för Malmöhus läns valkrets och 1971–1973 i enkammarriksdagen för fyrstadskretsen. I riksdagen var han bland annat ledamot i bevillningsutskottet 1970 och suppleant i skatteutskottet 1971–1973. Han var bland annat engagerad i skattepolitik. Levin är gravsatt i minneslunden på Sankt Pauli mellersta kyrkogård i Malmö.

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 232
 Enkammarriksdagen 1971–1993/94. Ledamöter och valkretsar, band 1 (Sveriges riksdag 1996), s. 470

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Svenska direktörer
Politiker från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Födda 1923
Avlidna 1997
Män
Short Sea Cat

Sea Cat var en brittisk luftvärnsrobot som i Sverige användes under namnet Robot 07. Det var en korthållsrobot avsedd att ersätta Bofors 40 mm automatkanon på örlogsfartyg av alla storlekar.  Det var världens första operativa fartygsburna närförsvarsrobotsystem och konstruerades så att befintliga Boforskanoner kunde bytas ut med ett minimum av modifieringar av fartyget. En rörlig landbaserad version kallades Tigercat, som dock inte användes i Sverige.

Tillkomsthistoria
Sea Cat konstruerades av firman Short Brothers i Belfast för användning mot snabba jetflygplan, som visade sig vara alltför svåra mål för de krigstida Boforskanonerna. Robotkonstruktionen var baserad på firmans prototyp till en australiensisk pansarvärnsrobot.

Egenskaper
Sea Cat var en liten robot med underljudsfart, vilken drevs av en tvåstegs krutraketmotor. Den styrdes via radio av fyra korsvis placerade vingar och stabiliserades av fyra baktill placerade fenor. Det vridbara startstativet innehöll fyra robotar och sändarantenn.

Roboten styrdes av en skytt som förfogade över ett radarstyrt sikte som visade var målet fanns. Skytten avfyrade roboten och styrde in denna i siktkikarens hårkors med hjälp av dess avgasflammor. Skytten behövde inte se själva målet, vilket betydde att det fungerade även under mörker.

Användning

I Sverige

Marinförvaltningen tecknade år 1960 ett första kontrakt med firman Short Brothers om inköp av två system för jagarna  och . Två år senare genomfördes provskjutningar och 1963 var systemet operativt. Det installerades senare även på   och .

Robot 07 utgick med jagarna kring början av 1980-talet.

Falklandskriget
Systemet användes av Storbritannien i falklandskriget år 1982, dock utan större framgång. Av cirka 80 avlossade robotar träffade endast en. Efter kriget ersattes systemet snabbt av det modernare systemet Sea Wolf på brittiska fartyg.

Länder som använt roboten
 

 två batterier installerade på

Se även
 Lista över svenska jagare

Källor 

Brittiska luftvärnsrobotar
Brittisk krigsmateriel under kalla kriget
Short Brothers
Gunnar Hyltander

Karl Gunnar Esaias Hyltander (i riksdagen kallad Hyltander i Töreboda), född 27 augusti 1915 i Björkäng, död 30 juni 1981 i Töreboda, var en svensk företagare och politiker (folkpartist). 

Gunnar Hyltander, som var son till en köpman, blev 1938 delägare och verkställande direktör för AB J & A Pettersson i Töreboda och verkställande direktör för Töreboda fastighets AB från 1960. Han var också verksam i Svenska missionsförbundet och i De kristliga samfundens nykterhetsrörelse. Han var Töreboda köpingsfullmäktiges ordförande 1954-1958 och kommunalnämndens ordförande 1959-1967.

Han var riksdagsledamot 1963-1976 för Skaraborgs läns valkrets (fram till 1970 i andra kammaren). I riksdagen var han bland annat suppleant i bankoutskottet 1963-1970, socialutskottet 1971-1973 och socialförsäkringsutskottet 1974-1976. Han engagerade sig främst i skatte- och socialpolitik samt alkoholpolitik.

Källor
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 326
 Enkammarriksdagen 1971-1993/94. Ledamöter och valkretsar, band 2 (Sveriges riksdag 1996), s. 213-214

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Personer inom nykterhetsrörelser i Sverige
Födda 1915
Avlidna 1981
Män
Personer från Björkängs socken
Audi S5

Audi S5 är sportmodellen av Audi A5.   

Mellan 2008 och 2012 byggdes coupén med en 8-cylinders längsmonterade motor, 2 överliggande kamaxlar per cylinderrad samt 4 ventiler per cylinder. Kompression 11,0. Borrning/slag 84,5/92,8 mm, cylindervolym 4 163 cm3. Max effekt 354 hk (260 kW) vid 7 000 r/min, max vridmoment 440 Nm vid 3 500 r/min.   
Medan cabrioleten och sportbacken från 2009 byggdes med en 6-cylinders längsmonterad v-motor, 2 överliggande kamaxlar samt 4 ventiler per cylinder. Kompression 10,3:1. Borrning/slag 84,5/89 mm, cylindervolym 2995 cm3. Max effekt 333 hk/245 kW vid 5 500–7 000 r/min), max vridmoment  440 Nm vid 2 900–5 300 r/min.

År 2013 byggdes även cupén med den gamla 3,0 liters TFSI v6 som cabrioleten redan haft.

Cupén och Sportbacken tillverkas i den tyska staden Ingolstadt.  
Cabrioleten byggs i den tyska staden Neckarsulm.

Audi S5 Cupé: 0-100 km/h på 5,1 sek och 0-200 km/h på 19,1 sek. Toppfart 250 km/h. Tjänstevikt ca 1710 kg.

Audi S5 Cabriolet: 0-100 km/h på 5,6 sek och en toppfart på 250 km/h. Tjänstevikt ca 1950 kg.

S5
Fyrhjulsdrivna fordon
Gunnar Richardson

Nils Gunnar Erik Richardson (i riksdagen kallad Richardson i Skara), född 22 februari 1924 i Stavnäs socken, död 19 oktober 2016 i Skara, var en svensk historiker och politiker (folkpartist). 

Gunnar Richardson, som kom från en bondefamilj, tog folkskollärarexamen i Karlstad 1948, blev filosofie magister vid Uppsala universitet 1954 och sedan filosofie doktor vid Göteborgs universitet 1963 på en avhandling i historia. Han var universitetslektor vid högskolan i Karlstad 1972-1975 och professor vid Linköpings universitet från 1983 till 1988.

Han var riksdagsledamot för Skaraborgs läns valkrets 1969-1973 (fram till 1970 i första kammaren) samt 1976-1979. I riksdagen var han bland annat ledamot i konstitutionsutskottet 1970 och utbildningsutskottet 1971-1973. Han ägnade sig främst åt utbildningspolitik.

Gunnar Richardson publicerade en rad historiska arbeten, på senare år bland andra Ett folk börjar skolan: folkskolan 150 år (red. 1992), Hitler-Jugend i svensk skol- och ungdomspolitik (2003), Svensk utbildningshistoria (7 uppl. 2004) och Förtroligt och hemligt. Kunglig utrikespolitik och svensk neutralitet under andra världskriget (2007).

Källor

Litteratur
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1990), band 4, s. 346
 Enkammarriksdagen 1971-1993/94. Ledamöter och valkretsar, band 2 (Sveriges riksdag 1996), s. 220-221

Fotnoter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Folkpartiet
Svenska professorer i historia
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Personer från Stavnäs socken
Födda 1924
Avlidna 2016
Män
Paul Jansson (politiker)

Paul Jansson (i riksdagen kallad Jansson i Moholm), född 13 december 1924 i Trästena församling, död 6 augusti 2006 i Fägre församling, Västra Götalands län, var en svensk elektriker och socialdemokratisk politiker.

Paul Jansson tillhörde riksdagens första kammare 1961-1970 representerande socialdemokraterna i Skaraborgs läns valkrets. Han var därefter ledamot av enkammarriksdagen 1971-1985.

Referenser 
Tidens kalender 1971. Stockholm: Tidens förlag, 1970, sid. 247.

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare för Socialdemokraterna
Ledamöter av Sveriges riksdag för Socialdemokraterna
Personer från Trästena socken
Födda 1924
Avlidna 2006
Män
Folke Rogard

Bror Axel Folke Per Rogard, använde ursprungligen namnet Axel Rosengren, född 6 juli 1899 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, död 11 juni 1973 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk advokat, schackspelare och schackorganisatör.

Rogard var vicepresident i det internationella schackförbundet FIDE 1947–1949 och efterträdde då Alexander Rueb som president. Han var ordförande 1949–1970 då Max Euwe efterträdde honom.

Mellan 1947 och 1964 var han också ordförande i Sveriges Schackförbund. Han var president i Nordiska schackförbundet i två omgångar (1947–1948 och 1957–1959).

Han var gift första gången 1921–1934 med Greta Santesson (1898–1999), dotter till Henrik Santesson, och fick dottern Monica 1923. Andra gången 1934 med läkaren Elisabeth Berg-Bügler (1905–1997), de skilde sig 1938. Tredje gången var han gift 1938–1944 med kostymtecknaren Gueye Rolf (1902–1973). Fjärde gången var han gift 1944–1949 med skådespelaren Viveca Lindfors (1920–1995) och fick dottern Lena 1944. Femte och sista gången gifte han sig 1965 med korrespondenten Ella Johansson (1920–2006).

Referenser

Noter 

Svenska advokater
Svenska schackspelare
Jurister från Stockholm
Födda 1899
Avlidna 1973
Män
Kontrollverket

Kontrollverket var en statlig institution i Sverige som hade till ansvar att sätta kontrollstämpel på allt guld, silver och tenn som tillverkades i riket.

Historik
Kontrollverket bildades genom Kungl. Majestäts stadga den 7 december 1752 och fick till uppgift att probera och kontrollstämpla guld-, silver- och tennarbeten. Verket fick till chef en överdirektör, men var subordinerat Kommerskollegium och hörde till dess stat. Från 1 juli 1831 stod verket under Bergskollegiets överinseende, förenades med Myntverket under samme överdirektör 1 september 1833, varefter de båda förenade verken 1 september 1838 ställdes under Statskontorets överinseende. År 1877 organiserades verket som självständigt styrelseverk under Finansdepartementet med en kontrolldirektör som chef samt en kontrollör och en assistent som tjänstemän. Chefen ägde, jämte myntdirektören, inseende över mynttillverkningen. År 1910 förenades kontrollverket åter med Myntverket till ett, under chefskap av myntdirektören ställt, ämbetsverk, Mynt- och justeringsverket, till vilket även överinseendet över justeringsväsendet i riket blivit förlagt.

Källor

Ej längre existerande svenska statliga myndigheter
Svenska statliga myndigheter bildade 1752
Svenska statliga myndigheter upplösta 1833
Svenska statliga myndigheter bildade 1877
Svenska statliga myndigheter upplösta 1910
Tokyo station

Tokyo station  är en av de större stationerna i centrala Tokyo. Mätt i antalet tåg per dag är det den största i Japan. Över  tåg passerar här per dag. Stationen öppnade 18 december 1914.

Stationen är ändstation för Shinkansen-linjerna Tokaidō Shinkansen och Tohoku Shinkansen, och trakfikeras av många av JR Higashi Nihons fjärrtågs- och pendeltågslinjer som Tokaidolinjen, Chuolinjen, Yamanotelinjen, Negishilinjen och Keihin-Tōhokulinjen, och av Marunouchi-linjen i Tokyos tunnelbana.

Referenser 

Järnvägsstationer i Japan
Järnvägsstationer invigda 1914
Transport i Tokyo
WP:Projekt Japan
1914 i Japan
Byggnader och anläggningar i Tokyo
Keshab Chandra Sen

Keshub Chandra Sen (), även Keshub Chunder Sen, född 1838, död 1884, var en indisk filosof och reformator. Sen försökte förena kristen teologi och hinduisk filosofi. Han grundade sällskapet Bharatvarshiya Brahma Samâj 1866 och senare Naba Bidhan. Han förespråkade och genomdrev även ett antal reformer.

Referenser 
"Keshab Chandra Sen" i Religionslexikonet, Forum, Stockholm 2006

Födda 1838
Avlidna 1884
Indiska filosofer
Män
Personer i Indien under 1800-talet
Quartet

Quartet är ett musikalbum från 1982 av det brittiska new romantic/syntpopbandet Ultravox.

Det är Ultravoxs sjätte album (det tredje med Midge Ure som sångare). Det spelades in i Air Studios i Montserrat och som producent hade man George Martin, som tidigare arbetat med The Beatles.

3 februari 1983 spelade Ultravox på Hovet i Stockholm på deras The Monument Tour.

1999 gavs en nyutgåva av albumet ut, med b-sidorna från singlarna på albumet.

Låtlista
Alla sånger är skrivna av Midge Ure, Billy Currie, Chris Cross och Warren Cann.

Låtlistan från originalalbumet

"Reap the Wild Wind" – 3:49
"Serenade" – 5:05
"Mine for Life" – 4:44
"Hymn" – 5:46
"Visions in Blue" – 4:38
"When the Scream Subsides" – 4:17
"We Came To Dance" – 4:14
"Cut and Run" – 4:18
"The Song" (We Go) – 3:56

Bonuslåtar på nyutgivningen 1999:
<LI>"Hosanna (in Excelsis Deo)" – 4:21 (B-sida till "Reap The Wild Wind")
<LI>"Monument" – 3:16 (B-sida till "Hymn")
<LI>"Break Your Back" – 3:27 (B-sida till "Visions in Blue")
<LI>"Overlook" – 4:04 (B-sida till "We Came To Dance")

Medverkande 

Warren Cann
Billy Currie
Midge Ure
Chris Cross

Musikalbum 1982
Album av Ultravox
Alexander Wielemans

Alexander Wielemans Edler von Monteforte, född 4 februari 1843 i Dornbach, Wien, död där 7 oktober 1911, var en österrikisk arkitekt.

Wielemans var i lärjunge till Eduard van der Nüll och August Sicard von Sicardsburg, men övergick 1868  till Friedrich von Schmidt och studerade hos denne till hösten 1874. Han deltog med i tävlingar för en kyrkogård i Wien (i gotik), för kursalen i Ischl (i italiensk renässans), för rådhuset i Grossenhain (i tysk renässans), för musik- och konstföreningsbyggnaden i Prag (i italiensk renässans) samt med glänsande framgång för Justitiepalatset i Wien, som byggdes 1875-81 och anses på ett lyckat sätt förena tysk och italiensk renässans.

Källor

Österrikiska arkitekter under 1800-talet
Personer från Wien
Födda 1843
Avlidna 1911
Män
Ugglan
Tabunoffska huset

Tabunoffska huset var en skolbyggnad som uppfördes i hörnet av dåvarande Henriksgatan (nuvarande Mannerheimvägen) och Lönnrothsgatan i Helsingfors. Byggnaden var byggd av den ryska handelsmannen Nikifor Tabunoff. Ritningarna var gjord av August Boman och byggnaden stod färdig år 1863. Helsingfors ortodoxa församlings ryska folkskola flyttade in i byggnaden år 1864. Byggnaden påbyggdes mellan åren 1912 och 1914. År 1927 började Helsingfors finska privatlyceum använda byggnaden och stannade där fram till 1957.

Tabunoffska huset revs år 1958. På samma plats byggdes Helsingfors ortodoxa församlings affärshus, efter ritningar av Pauli Salomaa. Affärshuset stod färdigt år 1960.

Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Mannerheimvägen
Wistbacka

Wistbacka är ett efternamn som bärs av:

Anders Wistbacka, TV-producent
Kaj Wistbacka, konstnär och illustratör
Krister Wistbacka, journalist
Alexandersgymnasiet

Alexandersgymnasiet på Mannerheimvägen i Helsingfors var Finlands första ryska läroverk. Läroverkets byggnad byggdes efter ritningar av arkitekten Frans Anatolius Sjöström år 1884. Läroverket använde byggnaden fram till år 1913. Mellan åren 1919 och 1927 var byggnaden använd som Gösta Stenmans konstpalats. Under 1930-talet flyttade tidningen Uusi Suomis huvudkontor in i byggnaden. Byggnaden skadades i en brand år 1976. Efter branden Uusi Suomis huvudkontor flyttade till Gräsviken och byggnaden renoverades och påbyggdes efter ritningar av Kalle Vartola. Renoveringsarbetena blev färdiga år 1977.

Källor
Om Alexandersgymnasiets lokal på nuvarande Mannerheimvägen på Helsingfors stads webbplats.

Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Utbildning i Helsingfors
Smärttrappan

Smärttrappan (engelska the Analgesic Ladder) används inom sjukvård för att bedöma vilken läkemedelsbehandling som är lämplig (vid i första hand nociceptiv smärta).

Trappan tar nästan bara hänsyn till smärtans styrka, men inte till smärtans mekanism eller mekanismer. Dock innehöll originaltrappan adjuvant behandling (tilläggsbehandling) (bland annat amitriptylin och kortison).

Ursprungligen skapades trappan av en grupp för WHO för att användas vid behandling av "cancersmärta" hos vuxna.

Smärttrappans steg 
Steg 1: Mild smärta, behandling med NSAID eller paracetamol
Steg 2: Måttlig till svår smärta, tillägg av även svag opioid
Steg 3: Svår smärta, byte till tillägg av stark opioid

Originaltrappan 
(översättning av originaltrappan, läses stegvis nedifrån och upp)

Se även 
 Smärtmekanismer

Referenser

Notförteckning

Källförteckning

Externa länkar 
 WHO, Cancer pain relief (sidan 51) (1986)

Smärta
Patologiska tillstånd, tecken och symtom
Krylja Sovetov

Krylja Sovetov eller Krylja Sovjetov (ryska: Крылья Советов, Sovjets vingar) är en ishockeyklubb i Moskva som bildades 1947 som det dåvarande sovjetiska flygvapnets klubb. Namnet "Krylja Sovetov" betyder "Sovjets Vingar", och kallades ofta så av svensk press fram till Sovjetunionens uppplösning 1991.

Ishockeymeriter 
Sovjetiska mästare: 2 (1957, 1974)
Europacupmästare: 1 (1974)
Ahearne Cup: 2 (1961, 1968)
Spengler Cup: 2 (1979-80, 1987-88)

Källor

Ishockeyklubbar i Ryssland
Militäridrott
Sportklubbar bildade 1947
Sport i Moskva
Klubbar i Vyssjaja chokkejnaja liga
Finska litteratursällskapet

Finska litteratursällskapet (finska Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, SKS), är en finländsk organisation. Organisationens ändamål är att främja det finska språket och den finska litteraturen samt folkloristiken. Litteratursällskapet grundades år 1831 av folk i kretsen runt Helsingfors universitet, bland andra Erik Alexander Ingman, och spelade en stor roll i utvecklingen av 1800-talets fennomani i Finland.

Byggnaden
Finska litteratursällskapets huvudbyggnad ligger på Regeringsgatan i stadsdelen Kronohagen i Helsingfors. Byggnaden är byggd efter ritningar av arkitekten Sebastian Gripenberg och stod färdig år 1890. Sällskapets före detta tryckhus ligger på Lönnrotsgatan i stadsdelen Kampen. Tryckhuset byggdes ursprungligen år 1840. Finska litteratursällskapet flyttade in i huset år 1877.

Finnish Literature Exchange
FILI – Finnish Literature Exchange grundades år 1977 som en del av Finska litteratursällskapet med syfte att sprida finländsk litteratur internationellt.

Referenser

Noter

Se även
 Svenska litteratursällskapet i Finland

Externa länkar
 Finska Litteratursällskapet
Byggnader och anläggningar i Helsingfors
Finländska litterära sällskap
Organisationer bildade 1831
Kultur i Helsingfors
Organisationer i Helsingfors
Kronohagen
Victory Tour

Victory Tour var namnet på The Jacksons turné 1984. Turnén som omfattade USA och Kanada varade i 5 månader, från den 6 juli till 9 december 1984. The Jacksons framförde 55 konserter för 2 miljoner fans. Det var den största gruppturnén som har framförts dittills.

Turnén var den första efter The Jackson 5 dagarnas slut som återförenade alla bröderna. Michael Jackson som hade släppt Thriller två år tidigare, var motsträvig till att delta i turnén från början men han ändrade sig senare.

Victory Tour skulle egentligen heta The Final Curtain vilket syftade på att detta skulle bli deras sista turné som grupp. Under turnén sista framträdande i Dodger Stadium i Los Angeles meddelade Michael att det var hans sista turné med bröderna och att bandet skulle splittras efter det.

Låtarna som The Jacksons framförde under turnén var:

 "Wanna Be Startin' Somethin'"
 "Things I Do For You"
 "Off the Wall"
 "Human Nature"
 "Heartbreak Hotel"
 "She's Out of My Life"
 Jermaine Jackson Medley ("Let's Get Serious"/"You Like Me Don't You"/"Tell Me I'm Not Dreamin' (Too Good to Be True)"
 The Jackson 5 Medley ("I Want You Back"/"The Love You Save"/"I'll Be There")
 "Rock with You"
 "Lovely One"
 "Working Day and Night"
 "Beat It"
 "Billie Jean"
 "Shake Your Body (Down to the Ground)"

Konsertturnéer 1984
Acarajé

Acarajé är en rätt i det afrobrasilianska köket.

En deg av krossade svartögda bönor, torkade räkor och ingefära friteras i palmolja. Acarajén fylls sedan med vatapá (fisk- och räkpudding), chilisås, torkade räkor och caruru (gryta med okra).

Acarajé har även betydelse som rituell rätt knuten till en ande från yorubafolkets mytologi, överförd till Iansã i den brasilianska candomblén.

Mat och dryck i Brasilien
Mat och dryck i Nigeria
Mora församling

Mora församling är en församling i Norra Dalarnas kontrakt i Västerås stift. Församlingen omfattar hela Mora kommun i Dalarnas län och utgör ett eget pastorat.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Mycket tidigt utbröts Malungs församling, på medeltiden Älvdalens församling, 9 december 1607 Venjans församling, 1636 Våmhus församling och före 1775 Solleröns församling.

Församlingen var tidigt moderförsamling i pastoratet Mora, Malung och Lima för att från omkring 1400 till 22 februari 1586 vara moderförsamling i pastoratet Mora och Älvdalen, därefter till 1636 utgjorde församlingen ett eget pastorat. Från 1636 till 1 maj 1868 moderförsamling i pastoratet Mora och Våmhus där även Solleröns församling ingick en tid före 1775. Från 1 maj 1868 till 1989 eget pastorat för att sedan från 1989 vara moderförsamling i pastoratet Mora, Våmhus och Venjan som från 2006 även omfattade Solleröns församling. 2010 uppgick Solleröns församling, Venjans församling och Våmhus församling i denna församling.

Före 1959 var församlingen delad av kommungräns och därför hade den två församlingskoder, 203600 för delen i Mora landskommun och 206200 för delen i Morastrands köping.

Organister 
Lista över organister i Mora församling.

Kyrkobyggnader 
Mora kyrka
Oxbergs kapell
Siknäs kyrka
Sollerö kyrka
Venjans kyrka
Våmhus kyrka

Se även
Mora socken

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Församlingar i Västerås stift
Indelningar i Mora kommun