kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oinousses

Oinousses (grekiska: Οινούσσες), alternativa former: Aignoussa (Αιγνούσα) och Egnoussa (Εγνούσα) är en ögrupp om sex större och några mindre öar cirka 2 km nordost om den grekiska ön Chios och 8 km väster om det turkiska fastlandet. Oinousses är även namnet på huvudön och på dess största ort, samt på kommunen Dimos Oinousses  i prefekturen Chios som öarna tillhör. Förutom huvudön är öarna som följer: Panayia, Vatos, Pontikoniso, Avloni, Archontoniso och tvillingöarna Prasonisia vid huvudön.

På äldre kartor kallas öarna ofta även för Spalmadores.

Befolkning
Oinousses har en liten befolkning, som framför allt bor i orten Oinousses (999 invånare) och i ett nybyggt kloster. Staden har bland annat en liten hamn, en sjömilitärskola och ett sjöfartsmuseum. De enda andra bebodda platserna är Kástron (32 invånare) och Aspalathrókampos (19).

Den största delen av befolkningen ägnar sig åt sjöfart, fiske och gethållning.

Öarna är kända för att flera framgångsrika redarfamiljer kommer härifrån: familjerna Lemos, Pateras, Hadjipateras, Kollakis och Lyras. Även om flera av familjerna nu bor på annan ort större delen av året har öarna ändå goda sjöförbindelse. Antalet oinoussiska rederier har sjunkit sedan höjdpunkten på 1960-talet, men de intar fortfarande en framstående plats i den grekiska transportindustrin.

Historia
Oinousses är förmodligen identiskt med de Oinusser Herodotos skriver att fokaierna ville köpa av Chios när de på sina skepp flydde undan den persiska invasionen:

"Fokaierna ville nu av kierna köpa de öar, som kallades Oinusserna, men dessa ville inte sälja dem av fruktan för att öarna skulle bli stapelplatser och deras egen ö därför förlora sin handel. Därför seglade fokaierna i väg till Kyrnos."

Etymologi
Öarna kan ha fått sitt namn på grund av att de under antiken var berömda för sitt vin (grekiska: oinos). En annan teori säger att namnet kommer av agnos, ett forntida namn på växter av släktet Salix, som förekommer i riklig mängd här. Enligt en tredje teori kommer namnet från de getter (grekiska: aega) som herdar från Chios förde hit på 1600-talet.

Källor

Externa länkar
 Oinousses webbplats (på grekiska och engelska)

Chios
Greklands öar
Öar i Egeiska havet
Nordegeiska öarna
Greklands kommuner
Seth Nilsson (fotograf)

Seth Nilsson, född 23 januari 1971, är en svensk naturfotograf.

Utmärkelser
2002 - Föreningen Naturfotografernas och Kodaks naturfotostipendium
2009 - Karlskrona kommuns miljöpris

Bibliografi
2008 - "Blekinge - Sveriges Trädgård".<
2020 - "Hälsingland - Den blånande änglamarken"

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Svenska fotografer
Män
Födda 1971
Levande personer
Bertil Bjurel

Albert Bertil Eugen Bjurel, född 14 oktober 1911 i Vissefjärda församling, Kalmar län, död 14 oktober 2004, var en svensk teknologie doktor och generaldirektör för Televerket 1966–1977. Han tog examen 1939 vid Kungliga Tekniska högskolan och blev teknologie hedersdoktor 1977. Han invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademin 1961 och var akademiens vice preses 1975–1977. 
Åren 1975-1977 var han ordförande i de europeiska post- och teleförvaltningarnas samarbetsorgan, CEPT.

I mars 1978, som följd av den då pågående industrikrisen, utsåg regeringen Fälldin Bjurel till ordförande i Särskilda näringspolitiska delegationen (Bjureldelegationen) för att utreda näringslivet villkor och förutsättningar.

Noter

Källor

Vem är det: Svensk biografisk handbok 1993, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1992, , s. 129.

Generaldirektörer för Televerket
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1911
Avlidna 2004
Personer från Vissefjärda socken
Berlins spårväg

Berlins spårväg är ett av världens största och äldsta spårvagnssnät och återfinns främst i östra delen av Berlin.

Flera linjer går till Alexanderplatz och Hackescher Markt. Sammanlagt har Berlin 22 spårvägslinjer. De linjer som har ett M före siffran kallas för Metro Tram och är de mest trafikerade spårvägslinjerna och fungerar som ett komplement till tunnelbanan. M-linjerna går även dygnet runt till skillnad från övriga linjer.

I största delen av Tyskland kallas spårväg vanligen Straßenbahn, men i Berlin har Tram börjat användas av BVG i skyltningen, möjligtvis för att tydligare skilja det från S-Bahn och lättare förstås av utländska besökare. Tram, eller Trambahn, är också en sedan tidigare vanlig benämning i Sydtyskland, Österrike och Schweiz.

Historia
Berlin fick en hästdriven spårväg 1865 då den första linjen från Brandenburger Tor till Charlottenburg startade. Det var den första hästspårvagnen i Tyskland. 16 maj 1881 öppnades världens första elektriska spårväg i Gross-Lichterfelde av Werner von Siemens. I slutet av 1800-talet elektrifierades spårvägen under ledning av Werner von Siemens och den första linjen drevs av Siemens & Halske. Elektrifieringen av existerande nät avslutades 1902. Vid denna tid kördes spårvägen av flera olika bolag, både privata och kommunala. 1929 skapades så BVG och all spårvägstrafik hamnade i ett och samma bolag.

Berlins delning 1 augusti 1949 delade även spårvägsnätet och BVG. När Berlinmuren uppfördes 1961 uppstod två skilda spårvägsnät i staden. De flesta äldre spårvagnar fanns i vagnhallar på västsidan. Spårvägen i Västberlin lades ned 1967 och istället satsade staden på att bygga ut tunnelbanenätet. I Östberlin spelade spårvägen en fortsatt roll men även här skedde nedläggningarna och borttagande av spår, bland annat när Alexanderplatz byggdes om. Däremot byggdes nätet ut när nya förorter byggdes i Marzahn, Hohenschönhausen och Hellersdorf. Från 1954 skedde underhållet av vagnarna på RAW Schöneweide.

Efter murens fall har några spårvägslinjer förlängts från östra Berlin in i västra Berlin. 1995 förlängdes spårvägen på Bornholmer Strasse västerut med nya stationer vid tunnelbanestationerna Seestrasse i Wedding och Osloer Strasse i Gesundbrunnen. Spårväg har även dragits till den nya centralstationen Berlin Hauptbahnhof.

Linjer

Bilder

Se även 
 Berlins tunnelbana (U-Bahn)
 Berlins pendeltåg (S-Bahn)
 Spårvagn

Externa länkar 

 BVG – Berlins kollektivtrafikbolag

spårväg
Spårvägar i Tyskland
Berlin
Portugals parlament

Portugals parlament, även kallat Republikens församling eller Nationalförsamlingen (), är Portugals lagstiftande församling. Grundlagen betecknar republikanska församlingen i artikel 147 som ”alla portugisiska medborgares representativa församling” och i artikel 110 såsom statens högsta maktorgan jämte republikens president, regeringen och domstolarna.
 
Parlamentet består av en kammare med 230 ledamöter (deputados) och har sitt säte i Palácio de São Bento i Lissabon. Ledamöterna väljs för fyra år, varvid ett rent proportionellt valsystem (d’Hondts metod) tillämpas. Republikens president har rätt att upplösa församlingen och utlysa nyval. Republikanska församlingen har i sin tur rätt att avge misstroendeförklaring mot regeringen, inleda ett entledigandeförfarande av republikens president och ändra grundlagar med två tredjedelars majoritet.

Källor
Assembleia da República

Fotnoter

Externa länkar
www.parlamento.pt – parlamentets officiella webbplats

Europas parlament
Politik i Portugal
Lagstiftande församlingar efter land
Roman Málek

Roman Málek, är en tjeckisk före detta ishockeymålvakt som är född 25 september 1977 i Prag, Tjeckien.

Málek som är 180 cm lång och väger 75 kg spelade hösten 2009 för MODO Hockey.

Externa länkar 
 Eliteprospects.com – Roman Málek

Tjeckiska ishockeymålvakter
Ishockeyspelare i Modo Hockey
Födda 1977
Män
Levande personer
Spelare valda i NHL Entry Draft 2001
Spelare valda av Philadelphia Flyers i NHL Entry Draft
Manchukuo-yuan

Manchukuo-yuan var den japanska marionettregimen Manchukuos officiella valuta mellan juni 1932 och augusti 1945. Den nya valutan var en silvermyntfot på 23,91 gram silver per enhet och den ersatte den silverbaserade tael-valutan efter Mukdenincidenten.

Historia 
Sedlar och mynt producerades till en början av Japans centralbank, men gavs sedan ut av Manchous centralbank i Hsinking (nu Changchun). På grund av att det globala priset av silver varierade kraftigt på 1930-talet, bytte Manchukuo myntstandard från silver till Yen år 1935. 1940 mättes Manchukos exporter till och importer från länder som bland annat USA, Tyskland, och Japan, med Manchukuos valuta.

Se även 
 Manchous centralbank

Referenser 

Asiatiska valutor
Manchukuo
Ej längre existerande valutor
WP:Projekt Kina
WP:Projekt Japan
Xavier

Xavier är ett namn av baskiskt ursprung som också kan användas som efternamn.

Kända personer med namnet Xavier

Efternamn
Abel Xavier, fotbollsspelare
Frans Xavier, helgon

Förnamn

Xavier Becerra, amerikansk politiker
Xavier Carter, amerikansk friidrottare
Xavier Cugat, katalansk artist
Xavier Dolan, kanadensisk filmregissör
Xavier Florencio, spansk cyklist
Xavier Malisse, belgisk tennisspelare
Xavier Naidoo, tysk singer/songwriter
Xavier Rudd, australisk musiker

Se även
Xavier (bok), bok av Mare Kandre

Efternamn
Mansnamn
Christian Homann Schweigaard

Christian Homann Schweigaard, född den 14 oktober 1838 i Kristiania, död där den 24 mars 1899, var en norsk politiker, son till Anton Martin Schweigaard.

Biografi 
Schweigaard blev juris kandidat 1860 och höyesteretsadvokat 1865, invaldes 1872 i Kristiania stadsfullmäktige, vars ordförande han var 1879-80. Den 22 december 1880 inträdde han i den konservativa Selmerska stridsregeringen, blev som medlem av denna 1883 ställd inför riksrätt och av denna den 31 mars 1884 dömd till 8 000 kronor i böter, varefter han och alla hans kolleger tog avsked. 

Inte desto mindre mottog han kallelse att bilda den nya regeringen, och redan den 3 april trädde han i spetsen för den så kallade aprilministären, en utmaning mot stortingets flertal, som inte tåldes, varför han efter skarpa sammanstötningar med detta blev tvungen att begära avsked redan den 31 maj, beviljat av konungen först den 26 juni. Han efterträddes av Johan Sverdrup. Detta innebar parlamentarismens seger.

Schweigaard återtog nu sin praktik som höyesteretsadvokat, var 1885-88 på nytt ordförande för Kristianias stadsfullmäktige, 1889-91 och 1893-96 ordförande i centralstyrelsen för Norges konservativa föreningar, representerade 1886-97 Holmestrand i stortinget, där han 1889-91 var president i odelstinget och hela tiden högerns parlamentariska ledare under partiets nedgångsskede. 1895-98 var Schweigaard ledamot av tredje unionskommittén.

Källor 
 

Norska Stortingsledamöter
Norges statsministrar
Norges justitieministrar
Norska politiker under 1800-talet
Politiker från Oslo
Födda 1838
Avlidna 1899
Män
Hans Bjur

Hans Einar Bjur, född 24 oktober 1944, är en svensk arkitekt.

Hans Bjur disputerade 1984 vid Chalmers tekniska högskola och är professor i urbana transformationer vid Institutionen för kulturvård vid Göteborgs universitet. Han invaldes som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademin 2000.

Hans Bjur är gift med Gunilla Linde Bjur.

Bibliografi
"Alternativa system för avfall, vatten och avlopp i områden med äldre bebyggelse". Statens råd för byggnadsforskning, 1977.
"Stadsplanering kring 1900". Avdelningen för arkitekturens teori och historia, Chalmers tekniska högskola, 1984.
"Via Tiburtina. Space, Movement and Artefacts in the Urban Landscape", 2009. Tillsammans med bland andra Barbro Santillo Frizell och Simon Malmberg.
"Lilienbergs stad: Göteborg 1900–1930". Balkong Förlag, 2018. Tillsammans med Krister Engström (foto).

Källor

Noter

Svenska professorer i arkitektur
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Alumner från Chalmers tekniska högskola
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1944
Levande personer
Curmanska villan

Curmanska villan är en enfamiljsfastighet på Floragatan 3 i Villastaden på Östermalm i centrala Stockholm som uppfördes 1880-81 för Carl och Calla Curman. Fastigheten är en av få kvarvarande fastigheter i villastaden som bevarar atmosfären och intentionerna från den ursprungliga villastaden och ett av de mest tidstypiska byggnaderna för området. Byggnadens arkitektur förenas med trädgården och grönskan runt den. Huset är inspirerad av Karl Friedrich Schinkels arbeten i Berlin och Potsdam och är en fri tolkning av ett romerskt lanthus med ett högt, glastäckt atrium som centralrum.

Arkitekt för huset var Fritz Eckert, som ritade byggnaden utifrån ett utkast av byggherren Carl Curman. I Stockholms stadsmuseums inventering från 1984 beskrivs huset som ett av de "finaste exemplen på 1800-talets vurm för renässansens antikinspirerade villa med sin symmetriska rumsbildning kring ett ovanbelyst centralrum eller atrium."

Byggnaden blev i slutet av 1800-talet ett centrum för det kulturella sällskapslivet i Stockholm där makarna Curman deltog flitigt. Fastigheten var i familjen Curmans ägo in på 1950-talet. I dag används huset av Thailändska ambassaden. Den stora grannvillan på Floragatan 1 som numera hyser Malaysias ambassad fick sin nuvarande utformning av Ivar Tengbom 1919-1920.

Referenser

Externa länkar

Arkitekturåret 1881
Byggnader och anläggningar på Östermalm
Villor i Stockholm
Johan von Bülow

Johan (von) Bülow, född den 29 juli 1751, död den 22 januari 1828, var en dansk hovman och kommendör av Nordstjärneorden.

Bakgrund
Bülow blev 1769 löjtnant vid livgardet (övervar dettas resning mot Struensee julafton 1771), men studerade samtidigt vid Sorø Akademi. 1773 blev han kammarjunkare hos kronprins Fredrik, vann dennes förtroende och var mycket verksam både vid förberedandet och utförandet av regeringsskiftet den 14 april 1784, då kronprinsen övertog styrelsen och bildade en ny ministär.

Bülow förblev ännu i ett antal år kronprinsens rådgivare, blev 1784 marskalk vid hans hov och 1790 geheimeråd, men miste efter hand sitt inflytande, emedan han ogillade kronprinsens ensidiga förkärlek för krigsväsen och varnade honom för prins Karl av Hessen (hans blivande svärfar).

1793 föll han i onåd, flyttade till Sanderumgaard på Fyn och visade sig som en vetenskapernas givmilde beskyddare (han gav 80 000 kronor dels till reseunderstöd, dels till utgivande av skrifter). Hans samlingar av brev och historiska aktstycken skänktes till Sorö akademi.

Danska hovmän
Danska godsägare under 1800-talet
Födda 1751
Avlidna 1828
Män
Geheimeråd
Kommendörer av Nordstjärneorden
Danska godsägare under 1700-talet
Anpassad studiegång

Anpassad studiegång är en ändring av timplanen för grundskoleelever i Sverige, så att en individ kan få fler eller färre undervisningstimmar än vad som normalt ges under det aktuella skolåret. Detta sker endast i särskilda fall, då detta bedöms vara nödvändigt för den enskilda eleven.

Anledningen till att en elev får anpassad studiegång kan till exempel vara inlärningssvårigheter, dyslexi eller skoltrötthet. Om det blir aktuellt med en anpassad studiegång för en elev reduceras ett eller flera ämnen bort från schemat, i grundskolans senare år och på gymnasiet kan även skolgången varvas med praktik. Beslut om anpassad studiegång bör ske i samråd med vårdnadshavare, rektor, och klasslärare/mentor.

Skollagens skrivning avseende anpassad studiegång följer:

Källor

Utbildning i Sverige
Anthony Hunter

Anthony R. "Tony" Hunter, född 23 augusti 1943 i Ashford, England, är en brittisk-amerikansk biolog, som är professor i biologi vid Salk Institute for Biological Studies och University of California, San Diego.

Han tilldelades Wolfpriset i medicin 2005.

Biografi
Hunter utbildades vid Felsted School, före Christ's College, Cambridge, där han avlade en doktorsexamen 1969 på forskning om proteinsyntes. Efter sin doktorsexamen innehade Hunter ett stipendium vid Christ's College, Cambridge, i Cambridge (1968–1971) och (1973–1975).

Karriär och vetenskapligt arbete
Från 1971 till 1973 var Hunter postdoktoral forskningsassistent vid Salk Institute for Biological Studies i La Jolla, Kalifornien. Han var därefter biträdande professor 1975–78, docent 1978–82, professor 1982 och framåt och sedan 2008 chef för Salk Institute Cancer Center. Han sitter också i urvalskommittén för Life Science and Medicine som utser vinnare av Shawpriset.

Hunter är en av de främsta erkända och ledande inom celltillväxtkontroll, tillväxtfaktorreceptorer och deras signaltransduktionsvägar. Han är välkänd för att ha upptäckt att tyrosinfosforylering är en grundläggande mekanism för transmembran-signaltransduktion som svar på tillväxtfaktorstimulering och att avreglering av sådan tyrosinfosforylering, genom aktiverade onkogena proteintyrosinkinaser, är en pivotal mekanism som används vid malign omvandling av celler. Hans arbete är viktigt för att signalera vägar och deras störningar.

Hunter var en av grundarna av Signal Pharmaceuticals.

Utmärkelser och hedersbetygelser
Hunter vann Wolfpriset i medicin 2005 för upptäckten av proteinkinaser som fosforylerar tyrosinrester i proteiner, kritiska för reglering av en mängd olika cellulära händelser, inklusive malign transformation. Han har, tillsammans med Charles Sawyers och Joseph Schlessinger, tilldelats BBVA Foundation Frontiers of Knowledge Award 2014 i kategorin Biomedicine för att "anlägga vägen som ledde till utvecklingen av en ny klass av framgångsrika cancerläkemedel." 

 1987 invald som Fellow of the Royal Society (FRS)
 1994 Charles S. Mott Prize by the General Motors Cancer Research Foundation.
 1994 Gairdner Foundation International Award.
 1998 Member of the US National Academy of Sciences.
 2001 Keio Medical Science Prize
 2004 Louisa Gross Horwitz Prize av Columbia University.
 2005 Wolf Prize in Medicine
 2006 Pasarow Award in Cancer Research.
 2014 Royal Medal
 2014 BBVA Foundation Frontiers of Knowledge Award inom biomedicin
 2017 Sjöberg Prize for Cancer Research 
 2018 Tang Prize
 2018 Pezcoller Foundation-AACR International Award for Cancer Research

Referenser

Noter

Externa länkar 

Brittiska biologer
Amerikanska biologer under 1900-talet
Wolfpristagare i medicin
Personer verksamma vid University of California
Män
Födda 1943
Levande personer
Mottagare av Royal Medal
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Ledamöter av Royal Society
Personer från Ashford
Keepmoat Stadium

Keepmoat Stadium är en fotbollsarena i Doncaster i England, öppnad 2007. Arenan är hemmaarena för Doncaster Rovers.

Arenan har plats för 15 231 åskådare. Arenan kostade ungefär 32 miljoner pund att bygga och används förutom av Doncaster Rovers även av Doncaster Rugby League Club och Doncaster Rovers Belles LFC.

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Fotbollsanläggningar i England
Sportanläggningar invigda 2007
Doncaster Rovers FC
Elevvårdskonferens

Elevvårdskonferens är de som ute på skolorna i Sverige behandlar elevvårdsfrågor, enligt grundskole- och gymnasieförordningen skall en elevvårdskonferens finnas för varje rektorsområde.

Elevvårdskonferensen behandlar vanligtvis frågor angående en enskild elev och de som skall ingå i konferensen är: rektorn, företrädare för elevvården (till exempel skolpsykolog, kurator eller skolsyster), och berörd klassföreståndare och/eller annan berörd personal.

Det är rektorn som beslutar om den närmare sammansättningen av elevvårdskonferensen. Vanligtvis är rektorn ordförande men har även rätt att utse en annan arbetstagare till detta. Elevvårdskonferensen kan även tillåta att andra än ledamöter är närvarande och yttrar sig vid sammanträdena, vanligt är att även elevens vårdnadshavare närvarar.

Referenser

Utbildning i Sverige
Anthony Pawson

Anthony James "Tony" Pawson, född 18 oktober 1952 i Maidstone, Kent, död 7 augusti 2013 i Toronto, Ontario, var en brittisk-kanadensisk biokemist och molekylärbiolog.

Han tog en masterexamen (MA) i biokemi vid University of Cambridge och en Ph.D. vid Imperial Cancer Research Fund i London 1976. Han var postdoc vid University of California, Berkeley från 1976 till 1980. Från 1981 till 1985 var han verksam vid  University of British Columbia och från 1985 vid University of Toronto där han är professor.

Pawson är Fellow of the Royal Society. Han tilldelades Wolfpriset i medicin 2005 och samma år Royal Medal.

Källor 

Brittiska biokemister
Kanadensiska biokemister
Wolfpristagare i medicin
Mottagare av Royal Medal
Ledamöter av Royal Society
Personer från Maidstone
Födda 1952
Avlidna 2013
Män
Kyotopristagare
Alumner från King's College London
Personer verksamma vid University of Toronto
Teos (stad)

Teos (grekiska: Τέως), är en av de tolv forntida städerna i Joniska förbundet på Mindre Asiens kust, mitt emot ön Samos och ungefär 40 kilometer sydväst om Smyrna (nuvarande Izmir, Turkiet). Dess ruiner ligger vid det nuvarande Sığacık.

Enligt Pausanias grundades Teos av minyer från Orchomenos, men joner och atenare följde snart, under ledning av Kodros söner. Staden var en betydande handelsstad med två hamnar och ett nätverk av kanaler. Den ägde sin blomstringstid omkring 600 f.Kr., och bedrev handel ända till Egypten. På grund av dess centrala läge föreslogs Teos av Thales bli säte för ett gemensamt politiskt råd för det joniska förbundet, men detta skedde aldrig.
När Perserriket under 500-talets mitt lade under sig de grekiska städerna i Mindre Asien utvandrade en stor del av Teos invånare till kolonin Abdera i Thrakien och till Fanagoria vid Kimmeriska Bosporen. Till slaget vid Lade 494 f.Kr. sände Teos 17 skepp.

Teos allierade sig på 400-talet f.Kr. med Aten i det deliska förbundet, till vilket de betalade sex talenter i avgift, lika mycket som Miletos och Efesos. De revolterade senare, och gick över på Spartas sida, men upproret slogs snabbt ner.

År 303 f.Kr., under diadochikrigen efter Alexander den stores död, ville Antigonos slå samman Teos med Lebedos och flytta Lebedosborna till Teos, men året därefter tog Lysimachos ifrån honom staden, och flyttade i stället många Teos- och Lebedosbor till Efesos.

Romarna och Rhodos vann i kriget mot seleukiden Antiochos III ett sjöslag vid Teos år 193 f.Kr. Efter detta slag säkrade Teos sitt territorium från Rom, ett privilegium som till stor del berodde på stadens berömda Dionysostempel.

Kultur 
Teos var berömt för sitt vin, och därför även för dyrkan av Dionysos. I staden fanns ett berömt Dionysostempel. Teos är dessutom känt som skalden Anakreons födelseort, och även skalden Alkaios, sofisten Protagoras och historikern Hekataios var från staden.

Noter 

Joniska förbundet
Historiska platser i Turkiet
Zinkfosfat

Zinkfosfat är ett salt av zink och fosfat med formeln Zn3(PO4)2. Det förekommer naturligt i mineralet hopeit.

Användning
Zinkfosfat används ofta som korrosionsskydd på andra metaller som till exempel stål. Den kan antingen appliceras genom elektrodeposition eller som pigment i en grundfärg.

Det används också inom tandvården som fyllningsmaterial och för att fästa tandställningar i tänderna. Det har fördelarna framför amalgam att det är giftfritt och vitt till färgen.

Zinkföreningar
Fosfater
Grundskoleförordningen

Grundskoleförordning (1994:1194) styr tillsammans med skollagen och läroplanen vad som gäller i Sveriges skolor.

Grundskoleförordningen är en av flera förordningar som ersattes med Skolförordningen (SFS 2011:185) från och med den 1 juli 2011. För elever i skolår 9 (10 i specialskolan) gäller grundskoleförordningen även läsåret 2011/2012.

Grundskolförordning utfärdas av regeringen och innehåller bestämmelser om personal i grundskolan samt utbildningens huvudsakliga innehåll, arbetets organisation, konferens- och informationsverksamhet, läroplaner, stödinsatser med mera. Den nuvarande grundskoleförordningen kom 1994 i samband med Lpo94, men med vissa tillägg och justeringar. 

I förordningen regleras bland annat den garanterade undervisningstiden, det vill säga det minsta antal undervisningstimmar som grundskoleeleverna ska erbjudas samt hur många skoldagar som skall förekomma under ett skolår. Det är även i grundskoleförordningen som det regleras att alla skolor måste ha ändamålsenliga lokaler. 
 
Andra skolförordningar är: 
gymnasieförordningen 
särskoleförordningen
specialskoleförordningen
sameskolförordningen 
förordning om fristående skolor

Referenser

Utbildning i Sverige