kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kulturens Bildningsverksamhet

Kulturens Bildningsverksamhet är ett svenskt studieförbund. Det är ett av de studieförbund i Sverige som är statsbidragsberättigade för att bedriva folkbildning via Folkbildningsrådet.

Historik
Kulturens Bildningsverksamhet grundades 2010 av Riksförbundet Unga Musikanter, Riksförbundet för folkmusik och dans, Svenska Folkdansringen, Sveriges Körförbund, Sveriges Orkesterförbund och Sveriges Spelmäns Riksförbund. Övriga medlemmar är Sveriges film- och videoförbund, Ung Media Sverige Svensk Jazz, UpSweden Music Community, Kontaktnätet, Kammarmusikförbundet RSK, Riksförbundet Visan i Sverige och Föreningen Sveriges Körledare.

Studieförbundet är specialiserat på kultur och är partipolitiskt och religiöst obundet.

Medlemsorganisationer
Folk You
Föreningen Sveriges Körledare
Kammarmusikförbundet RSK
Kontaktnätet
Riksförbundet för folkmusik och dans
Riksförbundet Unga Musikanter
Riksförbundet Visan i Sverige
Svensk Musik och Mission
Svenska Folkdansringen
Svensk Jazz
Sveriges filmförbund
Sveriges Körförbund
Sveriges Orkesterförbund
Sveriges Spelmäns Riksförbund
Sveriges Unga Blåsare
Ung Media Sverige
Ung teaterscen

Personal

Förbundschefer
Kenneth Lundmark
2021–2023: Maria Rydén

Referenser

Externa länkar 
 Kulturens Bildningsverksamhet
 Riksrevisionens granskning av statens medel till studieförbund
 Kulturens Bildningsverksamhet är medlem i Folkbildningsförbundet

Studieförbund
Utbildningsinstitutioner bildade 2010
Organisationer i Sverige
Frederik Georg Knut Due

Frederik Georg Knut Due, född den 22 januari 1833 i Kristiania (nuvarande Oslo), död den 20 juli 1906 i Brunnen i Schweiz, var en norsk diplomat och tonsättare. Han var son till Fredrik Gottschalk Haxthausen Due och Alette Due.

Due anställdes 1856 i utrikesdepartementet i Stockholm, blev 1869 envoyé i Berlin, förflyttades 1873 till Sankt Petersburg och var 1890–99 svensk-norsk minister i Paris.

Due invaldes som ledamot 493 av Kungliga Musikaliska Akademien den 20 december 1897.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1931

Noter

Externa länkar 
 

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Norska diplomater under 1800-talet
Svenska diplomater under 1800-talet
Födda 1833
Avlidna 1906
Män
Svensk uppslagsbok
Diplomater från Oslo
Noël du Fail

Noël du Fail, född omkring 1520, död 1591, var en fransk författare.

Noël du Fail var godsägare i Bretagne, och skildrade sina underlydandes liv i humoristiska Propos rustiques (1547) och Baliverneries ou contes d'Eurtrapel (1548) samt de satiriska Les contes et discours d'Eutrapel (1585).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska författare
Födda 1520-talet
Avlidna 1591
Män
Pierre-Armand Dufau

Pierre-Armand Dufau, född 1795, död 1877, var en fransk blindpedagog.

Dufau blev 1815 biträdande och 1840 direktör vid Institut national des jeunes aveugles i Paris. Här ledde Dufau ett omfattande arbete till förmån för den brailleska punktskriften, de blindas musikutbildning och deras fysiska fostran. Han mest betydande arbete var grundandet av Société de placement et de secours pour patronace aux anciens élèves de l'institut.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Blindpedagoger
Franska pedagoger
Födda 1795
Avlidna 1877
Män
Jungfruburen

Jungfruburen kan syfta på:

 Jungfruburen (operett) – en operett av Franz Schubert
 Jungfruburen (bok) – en bok av Birgit Tengroth, utgiven 1951
 Jungfruburen (film) – av svenska titeln på den tyska filmen Das Dreimäderhaus (1958) 
 Jungfruburen (album) – Två fisk och en fläsks andra studioalbum från år 2000

Se även 
 Jungfrubur
Koloningjutning

En koloningjutning, även kallad bariumlavemang, är ett medicinskt ingrepp som används för att undersöka och diagnostisera problem med kolon (tjocktarmen). Röntgenbilder tas medan kontrastmedlet bariumsulfat fyller tjocktarmen via ändtarmen.

Källor

Externa länkar 

Gastroenterologi
Barium
Krušedol

Krušedol klostret (serbiska: Манастир Крушедол / Manastir Krušedol) är ett serbiskt-ortodoxt kloster vid berget Fruška Gora i norra Serbien. 
Klostret är ett arv från den sista serbiska despotsläkten i Srem, Brankovic. Det byggdes mellan 1509 och 1514 och hela släkten samt två patriarker är begravda i Krušedol. År 1990 förklarades klostret som ett monument av särskild kulturell betydelse.

Se även 
 Serbien
 Vojvodina
 Fruška Gora

Bilder

Externa länkar
 Mer om klostret (Information på serbiska)

Kloster i Serbien
Vojvodina
Turism i Serbien
Enaktare

En enaktare är en kort teaterpjäs där handlingen utspelas i bara en akt, till skillnad från de flesta pjäser som består av flera akter. Enaktare har funnits ända sedan dramatikens barndom, Cyklopen av Euripides är ett exempel från det antika Grekland.

Exempel på enaktare 
 Anton Tjechov - Svanesång (1887), Frieriet (1890)
 August Strindberg - Paria (1888), Första varningen (1892), Leka med elden (1892)
 Thornton Wilder - Den långa julmiddagen (1931)
 Jean Cocteau - Le Bel Indifférent (1940)
 Frank O'Hara - Try! Try! (1950)
 Orson Scott Card - Posing as People (2004)

Teater
Vid skilda bord

Vid skilda bord (engelska: Separate Tables) är en amerikansk dramafilm från 1958 i regi av Delbert Mann.
Filmen är baserad på två enaktare av Terence Rattigan som även var med och skrev manus. I rollerna ses Rita Hayworth, Deborah Kerr, David Niven, Burt Lancaster och Wendy Hiller. Filmen nominerades till sju Oscar och vann två, Niven för bästa manliga huvudroll och Hiller för bästa kvinnliga biroll.

Handling 
Filmen utspelar sig på ett badhotell i Bournemouth i England. Flera gästers öden skildras, ett frånskilt par som vill försöka på nytt, en man som utger sig för att vara krigshjälte och en ungmö med sin dominanta mor.

Rollista 

 Rita Hayworth - Ann Shankland
 Deborah Kerr - Sibyl Railton-Bell
 David Niven - Major Angus Pollock
 Burt Lancaster - John Malcolm
 Wendy Hiller - Pat Cooper
 Gladys Cooper - Mrs. Railton-Bell
 Cathleen Nesbitt - Lady Matheson
 Felix Aylmer - Mr. Fowler
 Rod Taylor - Charles
 Audrey Dalton - Jean
 May Hallatt - Miss Meacham 
 Priscilla Morgan - Doreen

Utmärkelser 
Filmen nominerades till sju Oscars, i kategorierna bästa film, bästa kvinnliga huvudroll (Kerr), bästa manus efter förlaga, bästa foto (svartvitt), bästa filmmusik och erhöll två (Niven för bästa manliga huvudroll och Hiller för bästa kvinnliga biroll).

Externa länkar 
 
  
 

Filmer 1958
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska romantiska dramafilmer
Filmer i regi av Delbert Mann
Filmer som utspelar sig på hotell
Filmer från United Artists
Filmer vars manliga huvudrollsinnehavare belönades med Oscar för bästa manliga huvudroll
Jules Dufaure

Jules Armand Stanislas Dufaure, född 4 december 1798, död 28 juni 1881, var en fransk politiker.

Dufaure gjorde sig känd som en energisk och vältalig advokat i Bordeaux. Under julimonarkin valdes han 1834 till deputerad och anslöt sig till liberalerna. Han blev mycket populär och utövande ett stort inflytande. 1839–1840 var minister för offentliga arbeten i Nicolas Jean-de-Dieu Soults regering. Han utvecklade där en mindre vanlig energi och gjorde betydande insatser vid förverkligandet av tidens stora nydaningar. Trots att flera försök misslyckades genomdrev han betydande anslag till järnvägarna och ombyggnader av hamnarna. Efter sin avgång 1840 blev han rapportör för det utskott, som skulle granska infrastrukturutbyggnaderna och lyckades här trygga reformernas genomförande. Efter 1848 års revolution utnämndes han till inrikesminister och bekämpade som sådan de socialistiska idéerna, men avgick efter Louis Eugène Cavaignacs nederlag i presidentvalet. År 1849 var han åter en kort tid inrikesminister. Efter statskuppen 1851 drog sig Dufaure tillbaka till privatlivet. Han blev 1863 medlem av Franska akademien. Först 1870 gjorde han sitt återinträde i det politiska livet, och valdes till nationalförsamlingen samtidigt av fem olika departement. Han samarbetade nära med Adolphe Thiers och utnämndes av honom 1871 till justitieminister. Som sådan blev Dufaure reorganisatorn av de franska domstolarna och införde bland annat jurysystem. Han störtades samtidigt med Thiers av högerkoalitionen i maj 1873, bekämpade under de närmaste åren Albert de Broglie samt var vänsterns egentlige ledare. År 1875 blev han justitieminister i Louis Buffets regering och blev 1876 konseljpresident. Han avgick dock redan i december samma år, efter att ha förgäves bekämpat ett lagförslag, som yrkade på upphävandet av förföljelserna mot deltagarna i kommunardupproret. Han förde en oförsonlig strid mot regeringen av 16 maj 1877 och erhöll efter högerns nederlag i december samma år uppdrag att bilda den nya regeringen. Han sammansatte den som en vänstra centerns regering och genomdrev amnestilagen. Efter Jules Grévys val till president avgick Dufaure 1879, vägrade återinträda i annan ministär och tog nästan aldrig mera till orda i senaten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Frankrikes regeringschefer
Frankrikes justitieministrar
Frankrikes inrikesministrar 
Frankrikes ministrar för offentliga arbeten 
Franska politiker under 1800-talet
Ledamöter av Franska Akademien
Födda 1798
Avlidna 1881
Män
Svensk uppslagsbok
Kvinnor i vitt (film)

Kvinnor i vitt, originaltitel The Lamp Still Burns, är en brittisk dramafilm från 1943 i regi av Maurice Elvey. Filmen är baserad på romanen Ett par händer av Monica Dickens.

Handling 
Filmen utspelar sig under andra världskriget. Den framgångsrika arkitekten Hilary Clarke bestämmer sig för att ge upp sin karriär och i stället bli sjuksköterska. Under sin nya utbildning inser hon hur svårt yrket är, speciellt när hon blir kär i en av patienterna och tvingas välja mellan kärleken och sin karriär.

Rollista 
 Rosamund John - Hilary Clarke
 Stewart Granger - Laurence Rains
 Godfrey Tearle - Sir Marshall Freyne
 Sophie Stewart - Christine Morris
 Cathleen Nesbitt - Husmor
 Margaret Vyner - Pamela Siddell
 John Laurie - Hervey
 Joan Maude - Syster Catley
 Mignon O'Doherty - Syster Tutor
 Leslie Dwyer - Siddons
 Wylie Watson - Patient
 Eric Micklewood - Trevor
 Joyce Grenfell - Doktor Barrett

Externa länkar 
 

Filmer 1943
Brittiska dramafilmer
Filmer baserade på brittiska romaner
Svartvita filmer
Charles du Fay

Charles François de Cisternay du Fay (eller Dufay), född 14 september 1698 i Paris, död 16 juli 1739 i Paris, var en fransk naturforskare.

Dufay ägande sig först åt militäryrket men av bröt denna bana, slog sig ned i Paris och blev snart medlem av franska vetenskapsakademin och utvecklade en betydande forskarverksamhet inom skilda områden av naturvetenskaperna. Dufays betydelsefullaste arbeten är hans undersökningar av elektricitetens natur. Han är den förste, som konstaterade skillnaden mellan positiv och negativ elektricitet, vilken han benämnde glas- respektive lacklelektricitet efter det material, genom vars gnidning han erhöll elektriciteten. Dufay studerade även de krafter, varmed elektriskt laddade kroppar påverkar varandra. Sina rön meddelade han i en serie avhandlingar, Six mémoires sur l'électricité (1733-34).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Franska fysiker under 1700-talet
Forskare från Paris
Ledamöter av Franska vetenskapsakademien
Ledamöter av Royal Society
Män
Födda 1698
Avlidna 1739
ZU-23

ZU-23 eller ZU-23-2 är en sovjetisk luftvärnspjäs med dubbla eldrör. Förkortningen ZU står för Zenitnaja Ustanovka () som betyder just luftvärnspjäs.

Historia
ZU-23 började utvecklas under 1950-talet för att ersätta de äldre 14,5 mm pjäserna i ZPU-serien. Den har samma lavett som ZPU-2, men är bestyckad med två 23 mm Afanasjev-Jakusjev 2A14 kanoner i stället för KPV-kulsprutor. Kanonerna liknar de som sitter i ZSU-23-4 Sjilka, men saknar vattenkylning. Bytet till grövre kaliber ökade räckvidden med ca 75% och gjorde det även möjligt att skjuta spränggranater som är effektivare mot flygplan än kulor.

Konstruktion
Pjäsen är vanligen monterad på en tvåhjulig trailer där hjulen kan fällas upp för att ge en stabil plattform för vapnet. I nödfall kan vapnet även avfyras från uppbröstat läge. Pjäsen riktas och avfyras för hand av en skytt. Kanonerna är bandmatade och matas från var sitt håll från patronlådor på var sin sida om pjäsen. Lådorna rymmer normalt ett band om 60 patroner, men fartygs- eller fordonsmonterade pjäser kan ha större kapacitet.

Varianter
ZU-23 – Ursprunglig version med siktet ZAP-23 tillverkad i Sovjetunionen.
ZU-23M – Uppgraderad version med laseravståndsmätare och mörkersikte.
ZU-23-2 – Ursprunglig version tillverkad på licens i Polen.
ZU-23-2S Jod – Uppgraderad polsk version med det elektro-optiska siktet GP-1R och fästen för två Strela-2M luftvärnsrobotar.
ZU-23-2KG Jodek-G – Uppgraderad polsk version med reflexsiktet CKE-2, laseravståndsmätare, mörkersikte och två Grom-robotar.
ZU-23-2M Wróbel – Marin variant med hydraulisk riktning.
ZU-23-2MR Wróbel-II – Uppgraderad marin variant med vattenkylning och fästen för två Strela-2M.

Bilder

Externa länkar

Källor

ZU 23-2 Towed Anti-aircraft Gun 

Luftvärnskanoner
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Christian Ritella

Christian Ritella, född 1972, är en svensk ultradistanslöpare och har flera gånger sprungit för svenska landslaget på internationella mästerskap på 24-timmarslöpning och 100 km. Han har vid flertal tillfällen presterat bra på flerdagarslopp.

Ritella tävlar för Team Ultrasweden LK.

Referenser

Externa länkar 
www.ritella.com

Svenska långdistanslöpare
Män 
Födda 1972
Levande personer
Ultramaratonlöpare
Monica Dickens

Monica Dickens, född 10 maj 1915 i London, död 25 december 1992 i Reading, Berkshire var en engelsk romanförfattarinna som skrev både ungdoms- och vuxenlitteratur. Hon var barnbarnsbarn till Charles Dickens.

Monica Dickens arbetade både som sjuksköterska och på en flygfabrik innan hon fick arbete på en lokaltidning i Hitchin. 1978 publicerade Dickens sin självbiografi En öppen bok. Hon tilldelades Brittiska imperieorden för sina litterära insatser för Storbritannien.

Bibliografi
 Vuxenlitteratur
 Ett par händer (One Pair Of Hands) (1939)
 Mariana (1940)
 One Pair Of Feet (1942)
 The Fancy (1943)
 Thursday Afternoons (1945)
 The Happy Prisoner (1946)
 Joy and Josephine (1948)
 Flowers on the Grass (1949)
 My Turn To Make The Tea (1951)
 Gift med amerikanska flottan (No More Meadows) (1953)
 För himlens vindar (The Winds of Heaven) (1955)
 The Angel in the Corner (1956)
 Man Overboard (1958)
 Londons hjärta (The Heart of London) (1961)
 Min häst Cobblers Dream (Cobbler's Dream) (1963)
 Det gula huset (The Room Upstairs) (1964)
 Kate and Emma (1965)
 The Landlord's Daughter (1968)
 Någon som lyssnar (The Listeners) (1970)
 På tal om hästar (Talking of Horses) (1973) — non-fiction
 I fjol när jag var ung (Last Year When I Was Young) (1974)
 En öppen bok (An Open Book) (1978) — självbiografi
 A Celebration (1984)
 Dear Doctor Lily (1988)
 Enchantment (1989)
 Closed at Dusk (1990)
 Scarred (1991)
 One of the Family (1993)

 Ungdomsböcker

 Världens Ände-serien
 Huset vid Världens ände (The House at World's End) (1970)
 Sommaren vid Världens ände (Summer at World's End) (1971)
 Vintern vid Världens ände (World's End in Winter) (1972)
 Våren vid Världens ände (Spring Comes to World's End) (1973)

 Follyfoot-serien
 Follyfoot (Follyfoot) (1971)
 Dora på Follyfoot (Dora at Follyfoot) (1972)
 Hästarna på Follyfoot (The Horses of Follyfoot) (1975)
 Stranger at Follyfoot (1976)
 New Arrival at Follyfoot (1995)

 Messenger-serien
 Budbäraren (The Messenger) (1985)
 Ballad of Favour (1985)
 Cry of a Seagull (1986)
 The Haunting of Bellamy 4 (1986)

 Övriga
 The Great Escape (1975)

Källor

Engelska författare
Engelskspråkiga författare
Kvinnor
Födda 1915
Avlidna 1992
Författare från London
MacDuff

Duff, senare mer känd som  Macduff är en urgammal klan och skotsk uradel, som spelat en stor roll i brittisk dikt och historia och är också känd från Shakespeares Macbeth, där en Macduff hade en av rollerna. Ätten ägde bland annat Macduff's Castle i East Wemyss, Fife, i Skottland.

Ätten var den första som erhöll status som klan i Skottlands parlament i november 1384. och 1404 erhöll ätten adelsbrev i Banffshire, Skottland.

1735 tillades William Duff (1697-1763) titeln baron Barco of Kilbryde.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Skotska efternamn
Skotska adelsätter
Svensk uppslagsbok
Carl Wikström Ask

Carl Wikström Ask, född 24 maj 1985, är en svensk låtskrivare, producent och musiker. Carl skrev tillsammans med Daniel Adams-Ray skivan Svart, vitt och allt däremellan. Albumet släpptes den 3 november 2010 på skivbolagen Sweden Music och Lagom Records. Han har varit med och producerat två låtar på Veronica Maggios skiva Satan i gatan som släpptes 27 april 2011, "Mitt hjärta blöder" samt "Sju sorger" tillsammans med Maggio och Christian Walz.

Svenska musikproducenter
Svenska musiker
Födda 1985
Män
Levande personer
Adolf Sandberger

Adolf Wilhelm August Sandberger, född 19 december 1864 i Würzburg, död 14 januari 1943 i München, var en tysk musikvetare, författare och tonsättare. Han var son till Karl Ludwig Fridolin von Sandberger.

Sandberger studerade vid kungliga musikskolorna i Würzburg och i München samt för Philipp Spitta i Berlin, blev filosofie doktor 1887, genomförde omfattande studieresor och blev 1900 extra ordinarie och 1909 ordinarie professor i musikhistoria vid Münchens universitet. Sandberger blev 1910 ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm.

Han författade bland annat Beiträge zur Geschichte der Bayerischen Hofkapelle unter Orlando di Lasso (3 band, 1894-1895), en kortare biografi över Lasso (1894) och Zur Geschichte des Haydnschen Streichquartetts (1899), redigerade monumentalupplagan av Lassos tonverk och Denkmäler der Tonkunst in Bayern (1900-) samt framträdde som kompositör i modern stil med operan Ludwig der Springer (1895), några symfoniska dikter, stråkkvartetter och annan kammarmusik, orkester- och pianostycken, körer och solosånger.

Källor 

 
 

Tyska musikhistoriker
Tyska professorer
Personer verksamma vid Münchens universitet
Tyska fackboksförfattare
Tyskspråkiga fackboksförfattare
Tyska klassiska kompositörer
Tyska operatonsättare
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Würzburg
Födda 1864
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Abai

Abai (grekiska Άβαί eller Ἄβαι), även Abae, var en forntida stad i Grekland, i landskapet Fokis nordöstra hörn. Där fanns Apollontempel och ett orakel, som tidigt hade stort anseende. Xerxes I plundrade och brände templet 480 f. Kr. Ruiner finnas kvar vid byn Exarcho.

Källor

Grekiska städer under antiken
Kratos

Kratos (grek. , krátos, styrka), grekisk gud som betecknar styrka. Hans mor är Styx, hans far är Pallas, och hans syster är Nike.

Kratos är även namnet på en karaktär i God of War.

Referenser 

Gudar i grekisk mytologi
Birger Sundfeldt

Birger Sundfeldt, född 25 december 1891 i Ovansjö församling, Gävleborgs län, död 19 maj 1962, var en svensk kemiingenjör. Han var bror till Ragnar Sundfeldt.

Sundfeldt, som var son till disponent Gustaf Sundfeldt och Maria Andréasson, avlade 1914 civilingenjörsexamen i kemiteknik vid Kungliga Tekniska högskolan och var 1936–1942 överingenjör vid Svenska Cellulosa AB i Sundsvall. Han invaldes 1938 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien och var ledamot i Statens industrikommission 1941–1950.

Källor 
 
 

Svenska kemiingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1891
Avlidna 1962
Personer från Ovansjö socken
Järnvägslinjen Finspång–Kimstad

Järnvägslinjen Finspång–Kimstad används för godstransporter till och från Finspång och Skärblacka.

Historia 

Norra Östergötlands Järnvägar (NÖJ) var ett privat konsortium som 1896 köpte de privatbyggda banorna Finspång-Norsholms Järnväg, som hade öppnat för trafik 1885, och Pålsboda-Finspång Järnväg. Baserat på 1939 års riksdagsbeslut köpte staten NÖJ 1950 som därefter ingick i Statens Järnvägar. I samband med att nedläggningen av smalspårstrafiken i Östergötland påbörjades fick sträckan Kimstad - Skärblacka en tredje skena för normalspår 1960. Normalspårig godstrafik gick därefter till bruket i Skärblacka. Banan mellan Skärblacka och Finspång breddades till normalspår 1962 och därmed var all smalspårstrafik nedlagd på sträckan. Banan hade persontrafik med rälsbuss från Linköping  efter breddningen men den upphörde 1970.

Trafik
Det transporteras skogsprodukter till Billerud AB i Skärblacka. Det finns begränsad godstrafik till och från industrier i Finspång. Under 2022 påbörjades elektrifiering av banan som förväntas vara klart till våren 2023. Detta sker för att kunna utöka kapacitet på banan, och för att kunna ersätta diesellok med ellok

Källor

Finspång-Kimstad
Järnvägslinjer öppnade 1885
Leksakslexikon

Leksakslexikon är ett lexikon över omkring 1200 leksakstillverkare från olika länder som varit verksamma under 1900-talet. De flesta tillverkarna kommer från Tyskland, England, Japan och USA. Betoningen ligger på litograferade plåtleksaker, men även tillverkare av dockor, spel, pussel, träleksaker, modellbilar med mera finns med. Författare till boken är Jan Myrtorp, som själv är leksakssamlare och som driver ett leksaksmuseum i Fjugesta. Förutom en katalog över leksakstillverkare från olika länder finns också en allmän ordlista (om leksaker) och ett 80-tal bilder av olika leksaker.

Referenser 

Facklitteratur 2010
One Tonne Life

One Tonne Life (även kallad Villa Bright Living) är ett experimentellt enfamiljs lågenergihus vid Älghagsstigen 24 i Hässelby villastad, nordvästra Stockholm, ritad av Wingårdh arkitektkontor med företaget A-hus som byggherre. One Tonne Life var en av fem finalister för Årets Stockholmsbyggnad 2011.

Bakgrund
Tanken med bostadshuset var att skapa ett hem för en utvald barnfamilj som under sex månader skall försöka att komma ner till en utsläppsnivå på ett ton koldioxid (CO2) per person och år(därav namnet “One Tonne Life“). Världsgenomsnittet ligger idag (2010) på cirka sju ton per person och år. Vid början av projektet låg familjens förbrukning på 7,29 ton CO2 per person och år. Meningen är även att familjen skall leva ett helt normalt liv. Bakom projektet står bland annat A-hus, Vattenfall och Volvo personvagnar. Familjens CO2-förbrukningar mäts kontinuerligt och kan följas av allmänheten på nätet. För att säkerställa tillförlitligheten i mätningarna av familjens CO2-utsläpp deltar experter från Chalmers tekniska högskola  i projektet.

Byggnad
One Tonne Life är ett kompakt prefabricerat trähus med en boyta om 156 m², fördelad på två plan. Centralt i huset ligger trappan med fri rumshöjd på över 7 meter och öppet till taknocken. Huset har en flexibel planlösning, som ger möjlighet för en familj att växa och krympa. Fönstren är placerade så att innerväggar kan flyttas alternativt läggas till efter behov.

Husets samtliga utvändiga ytor mot söder är klädda med solceller respektive solfångare. Ytterväggarna består av tre skikt värmeisolering med extrem god isoleringsförmåga och minimalt luftläckage. Den yttre färgsättningen går konsekvent i vit och svart kulör. Fönstren har ett u-värde på 0,6 respektive 0,8 (traditionellt brukar det vara ca 1,2). Iögonfallande är de utanpåliggande ramar kring fönstren, svarta utanpå och vita inuti. De skall skärma av den varma sommarsolen, men släppa in den lågtstående vintersolen. Värmeenergin i frånluften återvinns med en verkningsgrad på ca 80 procent. Överproduktionen i energin från solcellerna används bland annat för att ladda familjens elbil.

På tomten finns ytterligare en liknande byggnad (utan solceller) som fungerar f.n. (maj 2011) som visningshus för företaget A-hus.

Vad hände sen? 

Efter det internationellt uppmärksammade projektet One Tonne Life köptes huset i Hässelby villastad av familjen Jogensjö. Initiativtagarna A-hus, Volvo personvagnar och Vattenfall arbetar med hjälp av sina erfarenheter från projektet vidare med att utveckla energismarta lösningar och produkter.

Bilder

Referenser

Externa länkar

Hässelby villastad
Byggnader och anläggningar i Västerort
Wheeler (musikalbum)

Albumet Wheeler är gruppen Wheelers debutalbum. Inspelat under 2010 i Music-A-Matic och producerat och mixat av Robin Rudén, mastrad av Henryk Lipp. 

Det släpptes den 18 maj 2011 på Kill City Productions och distribueras av Plugged Music Distribution.

Låtlista

Källor 

Svenska debutalbum
Musikalbum 2011
Svenska musikalbum