kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Den klokaste

Den klokaste eller Kungen och den kloka kvinnan (tyska: Die Kluge) är en opera i sex scener med musik av Carl Orff och libretto av tonsättaren efter Bröderna Grimm.

Historia

Orff började arbeta på Den klokaste omedelbart efter det att han hade avslutat Månen. Operan uruppfördes i Frankfurt am Main den 18 februari 1943 kort innan operahuset förstördes i ett flyganfall. Den svenska premiären ägde rum på Stockholmsoperan den 11 januari 1951. Det är den oftast framförda av Orffs operor.

Personer
Kungen (Baryton)
Bonden (Bas)
Bondens dotter, den kloka (Sopran)
Fångvaktaren (Bas)
Mannen med åsnan (Tenor)
Mannen med mulan (Baryton)
Tre landstrykare (Tenor, baryton och bas)

Handling
Handlingen följer sagan och är enkel och slagkraftig. Operan framförs även som dockspel och då ska alla kostymer och masker enligt komponistens önskan vara ytterst fantasifulla.

Kända arior
Oh hätt’ ich meiner Tochter nur geglaubt (Bonden).
Schuh-schuhu, es fallen dem König die Augen zu (Bondens dotter)

Referenser

Verk av Carl Orff
Tyskspråkiga operor
1943 i Tyskland
Musikåret 1943
Teateråret 1943
Tyska operor
Heike Erkers

Heike Doris Erkers, född 1959, är en svensk fackföreningsledare och förbundsordförande i Akademikerförbundet SSR. Hon är beteendevetare och har under mandatperioden som förbundsordförande (2012-2015) tjänstledig från sitt arbete som avdelningschef på Arbetsförmedlingen.

Heike Erkers inledde sin fackliga bana i början av 1990-talet och valdes in i Akademikerförbundet SSRs förbundsstyrelse 11 maj 2003, blev första vice ordförande den 14 maj 2006 och den 13 maj 2012 efterträdde hon Christin Johansson som förbundsordförande.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Akademikerbas med Göteborgsanknytning, intervju i Göteborgs-Posten 2012-05-13
 Pressmeddelande från Akademikerförbundet SSR 2012-05-13
 Erkers ny ordförande i SSR, Dalarnas tidningar 2012-05-14

Personer inom svensk fackföreningsrörelse
Födda 1959
Kvinnor
Beteendevetare
Levande personer
Magnus De la Gardie

För rikskanslern, se Magnus Gabriel De la Gardie

Magnus Gabriel De la Gardie (i riksdagen kallad De la Gardie i Maltesholm), född 17 maj 1839 i Östra Sönnarslövs socken, Kristianstads län, död 29 januari 1905 i Stockholm, var en svensk greve, diplomat, ämbetsman och politiker. 

Han var son till godsägaren Pontus Henrik De la Gardie. Han bodde på Maltesholms slott och begravdes i Östra Sönnarslöv.

De la Gardie blev student vid Lunds universitet 1856 och avlade kansliexamen 1859. Han utnämndes 1867 till kammarherre, blev därefter tillförordnad legationssekreterare i London 1868, legationssekreterare i Berlin 1870 och legationssekreterare i Köpenhamn 1875. De la Gardie var landshövding i Kristianstads län 1883–1905 och ordförande i Kristianstads läns hushållningssällskap från 1884. Han invaldes som ledamot av Lantbruksakademien 1904. De la Gardie var ledamot av Ridderskapet och adeln 1865–1866 (den sista ståndsriksdagen) och av första kammaren 1896–1905. Han gifte sig 1877 med grevinnan Ulrika Charlotta Elisabeth Wachtmeister af Johannishus (1855–1913), dotter till greve Axel Wachtmeister och Elisabeth von Platen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Tvåkammarriksdagen 1867–1970 (Almqvist & Wiksell International 1986), band 3, s. 114-115
 

Landshövdingar i Kristianstads län
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Ledamöter av Lantbruksakademien
Svenska grevar
Svenska diplomater under 1800-talet
Personer från Östra Sönnarslövs socken
Magnus
Födda 1839
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Månen (opera)

Månen (tyska: Der Mond) är en opera  (Eines kleines Welttheater) i fem scener med musik av Carl Orff och libretto av tonsättaren efter Bröderna Grimms saga.

Historia
Orffs inspiration till operan gick tillbaka till hans ungdom då han ville göra ett marionettspel över bröderna Grimms saga, men då han på en enda gång blev berömd efter den storartade framgången med Carmina burana vände sig Clemens Krauss, som då var chef för Bayerische Staatsoper i München, till Orff och försäkrade sig om Månen, som han absolut ville uppföra. Därför skrev Orff den färdig som opera. Det skapade vissa produktionstekniska problem som har hindrat verket från att sprida till andra länder. Operan uruppfördes i München den 5 februari 1939. Den svenska premiären ägde rum på Göta Lejon den 28 februari 1980.

Personer
Berättaren (Tenor)
Fyra bedragare som vill stjäla månen (Tenor, två barytoner respektive bas)
En bonde (Baryton)
En gammal man vid namn Petrus som håller ordning i Himlen (Bas)
En värdshusvärd (Talroll)

Handling
Handlingen följer sagan. Verket präglas av grov, burlesk humor och i musiken använder Orff samma stilmedel som i Carmina Burana. Scenen är delad mellan jorden och underjorden och mitt emellan sitter Berättaren och talar om en plats där månen inte lyser. Fyra bedragare stjäl vad de tror vara månen. Deras girighet vid graven håller på att förmörka världen. Men Sankte Per ingriper och hänger upp månen där den ska vara. Sensmoralen blir att den naturliga ordningen inte får rubbas.

Diskografi (urval)
Der Mond. Albrecht Peter, Hans Hotter, Helmut Graml, Karl Schmitt-Walter, Peter Lagger, Rudolf Christ, Paul Kuen.  Philharmonia Opera Company. Philharmonia Orchestra. Wolfgang Sawallisch, dirigent. Angel 3567 B/L (35541-42). 2 LP. 1958.

Referenser

Verk av Carl Orff
Tyskspråkiga operor
1939 i Tyskland
Musikåret 1939
Teateråret 1939
Tyska operor
Johann Florian Heller

Johann Florian Heller, född 1813, död 1871, var en österrikisk läkare och kemist.

Heller sysslade framför allat med urinens patologiska beståndsdelar; klassisk är Hellers metod att med salpetersyra påvisa proteiner i urinen.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 987.

Tyska läkare
Tyska kemister
Födda 1813
Avlidna 1871
Män
Svensk uppslagsbok
Rannebergen Centrum

Rannebergen Centrum är ett torg i primärområdet Rannebergen i stadsdelen Angered i norra Göteborg. Torget byggdes 1974 och ritades av White Arkitektkontor AB. 1995 byggdes centrumet om.

Centrumet har bland annat pizzeria och kontor för hyresgästföreningen. Här finns också en simhall. Bohusleden och Vättlefjäll ligger på andra sidan gatan och det finns fina bad och fiskevatten i närheten.

Rannebergen Centrum ägs och förvaltas av Göteborgslokaler.

Källor

Externa länkar
Rannebergen Centrum

Torg i Göteborg
Angered
Fredericksburg, Virginia

Fredericksburg är en stad (independent city) och countyfritt område i den amerikanska delstaten Virginia med en folkmängd som enligt United States Census Bureau uppgår till 24 286 invånare (2010). Staden var en viktig krigsskådeplats i amerikanska inbördeskriget vars minne bevaras i nationalparken Fredericksburg and Spotsylvania National Military Park.

Historia 
Fredericksburg grundades år 1728 och döptes efter Fredrik, prins av Wales.

Första slaget vid Fredericksburg utkämpades i staden och i närheten i Spotsylvania County i december 1862. Nordstaternas trupper under befäl av Ambrose Burnside försökte inta kullen Marye's Heights men misslyckades och förlusterna uppgick till 8 000 stupade. I maj 1863 utkämpades andra slaget vid Fredericksburg. Den gången lyckades nordstaternas trupper under befäl av John Sedgwick inta kullen men bara för att förlora den dagen därpå. Efter kriget blev en del av Marye's Heights en nationell begravningsplats för alla 15 000 som hade stupat i trakten kring Fredericksburg på nordstaternas sida. Första och andra slaget vid Fredericksburg är även kända som första och andra slaget vid Marye's Heights.

Kommunikationer
Från Fredericksburg utgår en linje av Virginia Railway Express till Union Station i Washington, D.C.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Oberoende städer i Virginia
Orter i Washingtons storstadsområde
Orter grundade 1728
Ringestena församling

Ringestena församling var en församling i nuvarande Göteborgs stift i nuvarande Borås kommun. Församlingen uppgick omkring 1550 i Sexdrega församling.

Ringestena kyrka revs enligt sägen 1520 av danskarna.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick omkring 1550 i Sexdrega församling.

Referenser

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Borås kommun
Grev Magnigatan

Grev Magnigatan är en gata i centrala Stockholm. Den ligger på Östermalm och sträcker sig från Strandvägen två kvarter nord-nordost via Riddargatan till Storgatan. Gatan är återvändsgata söder om Riddargatan.

Gatan fick sitt namn i slutet av 1600-talet efter greve Magnus Gabriel De la Gardie som hade en egendom vid gatan. Tidigare hade den kallats Herremansgatan. Magnus sons änka sålde senare området närmast stranden till ett konsortium som bildade varvet Terra nova. Gatan var länge den yttersta tvärgatan på Ladugårdslandet och till följd av läget fattig och smutsig. Den östra sidan kantades av Andra livgardets kaserner på det tidigare varvsområdet. Konstnären Carl Larsson växte upp på gatan och beskrev den som varest helvetet på jorden var. Från slutet av 1800-talet restes representativa stenhus längs gatan, så som det Bünsowska huset.

Se även
Gator och torg på Östermalm
Göranssons mekaniska verkstad som mellan 1873 och 1920 låg vid Grev Magnigatan 13.
Fastigheten Ädelman större 7 (Grev Magnigatan nr 1) som ägdes av bankmannen Marcus Wallenberg.
Fastigheten Ädelman större 5 (Grev Magnigatan nr 5).

Referenser

Externa länkar

Gator och torg på Östermalm
Simon Heller

Simon Heller, född 1843, död 1922, var en österrikisk blindpedagog.

Heller blev 1873 föreståndare för det judiska blindinstitutet i Wien, där han under en lång följd av år framgångsrikt arbetade. Heller gjorde sig känd som blindpedagogisk författare, varvid han försökte ställa den del av pedagogiken på en fullt vetenskaplig grund. Särskilt märks hans forskningar rörande psykiska abnormiteter och uppfattningar med känselsinnet.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 987.

Noter

Österrikiska pedagoger
Födda 1843
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Länsmanstorget

Länsmanstorget är ett torg i Länsmansgården, som ingår i stadsdelen Biskopsgården, i Göteborg. Det fick sitt namn 1983 efter läget i Länsmansgården. 

Torget byggdes 1966. År 2000 byggdes torget om och entrén binder sedan dess ihop två tidigare fristående fastigheter. Torget är ett inomhustorg med dagligvaruhandel och ett antal mindre butiker, bland annat servicebutik och solarium. Länsmanstorget ritades av arkitekt Gustaf Samuelsson. EFEM Arkitektkontor stod för förändringarna som gjordes 2000.

Länsmanstorget ägs och förvaltas av Göteborgslokaler.

Referenser

Externa länkar
 Länsmanstorgets webbplats

Torg i Göteborg
Gator och torg i Biskopsgården
Kyrkbytorget

Kyrkbytorget är ett torg i stadsdelen Kyrkbyn i Göteborg. Det fick sitt namn 1948.

Byggnaderna som uppfördes 1955-1956 ritades av Tuvert Arkitektkontor AB. Det genomgick en ombyggnation under 1993 och under 2002 byggdes en gårdsgata som binder ihop de olika torgfastigheterna. Detta ledde till en mer sammanhållande och trivsam miljö.

Vid torget ligger ett antal butiker och Kyrkbyns bibliotek. Biografen Roxy visade film här åren 1956-1965. Fastighetsägare på Kyrkbytorget är Bostadsbolaget, Poseidon och Göteborgslokaler.

Referenser

Externa länkar 

Torg i Göteborg
Kyrkbyn
Utbildningsvetenskapliga fakulteten vid Göteborgs universitet

Utbildningsvetenskapliga fakulteten (UF) är en av Sveriges största utbildningsvetenskapliga fakulteter med ett stort utbud av utbildningar och internationellt framstående forskning inom lärande, idrott och kost. I folkmun kallas UF ofta för Pedagogen efter de byggnader som huserar större delen av såväl UF:s verksamhet som lärarutbildningen vid Göteborgs universitet. 

UF är en av åtta fakulteter vid Göteborgs universitet. Vid fakulteten finns fyra institutioner:
 Institutionen för pedagogik och specialpedagogik (IPS)
 Institutionen för pedagogik, kommunikation och lärande (IPKL)
 Institutionen för didaktik och pedagogisk profession (IDPP)
 Institutionen för kost- och idrottsvetenskap (IKI)

Forskningsmiljöer 
Vid Utbildningsvetenskapliga fakulteten bedrivs forskning om utbildning, lärande, barn och ungas villkor, samt idrott, kost och hälsa. En stor del av forskningen sker i samverkan med det omgivande samhället och flera forskningsmiljöer är internationellt framstående. Några av fakultetens forskningsmiljöer är:
 Utbildning för hållbar utveckling.
 Skolutveckling och ledarskap
 FUR (Förutsättningar, Utbildning och Resultat) som bland annat gör storskaliga studier om utbildningssystem, likvärdighet, segregation och betyg.
 Förskolan, forskning om lek, lärande och didaktik i förskolan.
 Göteborgsgruppen som forskar om digitaliseringens effekter på skola, utbildning och arbetsliv.
 Didaktiska klassrumsstudier som forskar om undervisning i skolan.

Utbildning 
UF är ansvarig för lärarutbildningen vid Göteborgs universitet och har också många fortbildningar för yrkesverksamma lärare. Men UF har även utbildningar inom pedagogik, idrott, kost och hälsa. Cirka 8 000 studenter läser på UF.

Historien och lokalerna 
Utbildningsvetenskapliga fakulteten bildades 1999. Tidigare tillhörde verksamheten Samhällsvetenskapliga fakulteten.

Det mesta av fakultetens verksamhet sker vid Pedagogen i centrala Göteborg, dit man flyttade 2006, efter att verksamheten tidigare varit lokaliserad i Mölndal. Pedagogen vilar på historisk mark, bland annat delar av 1600-talsbefästningen av staden Göteborg, Bastionen Carolus Dux. Pedagogen hus A stod ursprungligen färdigt år 1855 och fungerade som sjukhus fram till år 1900. Pedagogen hus C stod klart 1862 och byggdes som Högre Allmänt Läroverk. Pedagogen hus B är nytt, från 2006.
Våren 2011 invigdes huset Idrottshögskolan vid Evenemangsstråket/Skånegatan. Huset är ett gemensamt kraftcentrum för tillämpad utbildning och forskning som rör idrott, hälsa och kost och delar av flera av fakultetens utbildningar inom området finns förlagda dit.

Referenser

Externa länkar 
 

Göteborgs universitet
Paul César Helleu

Paul César François Helleu, född 17 december 1859, död 23 mars 1927, var en fransk målare och grafiker.

Helleu framträdde som målare med fina och dämpade stämningslandskap och porträtt men gjorde sig främst känd genom sin rika produktion av eleganta kallnåletsningar med motiv från den mondäna damvärlden.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 988.

Externa länkar 
 

Franska landskapsmålare
Franska porträttmålare
Franska grafiker
Grafiker under 1800-talet
Franska målare under 1800-talet
Födda 1859
Avlidna 1927
Män
Svensk uppslagsbok
Richard Schallert

Richard Schallert, född 21 april 1964 i Brand i Vorarlberg, är en österrikisk tidigare backhoppare och nuvarande bachoppstränare.

Karriär 

Richard Schallert debuterade internationellt i världscupen i normalbacken i Cortina d'Ampezzo i Italien 20 december 1981. Han blev nummer 14 i sin första världscuptävling. Han kom på prispallen i en deltävling i världscupen första gången under avslutningstävlingen i tysk-österrikiska backhopparveckan i Paul-Ausserleitner-Schanze i Bischofshofen i Österrike där han blev nummer tre efter Jens Weissflog från Östtyskland och Olav Hansson från Norge. Schallert var fyra gånger på prispallen i deltävlingar i världscupen. Hans bästa placering i den totala världscupen kom säsongen 1982/1983 då han blev nummer 12 sammanlagt. Samma säsong blev han nummer 6 sammanlagt i backhopparveckan.

Schallert startade i skidflygnings-VM 1983 i Čerťák i Harrachov i dåvarande Tjeckoslovakien. Här blev han nummer 5 i en tävling som vanns av Klaus Ostwald från Östtyskland före hemmahopparen Pavel Ploc och Matti Nykänen från Finland. Schallert var 13,0 poäng efter segrande Ostwald och 5,5 poäng från en bronsmedalj.

Richard Schallert deltog i 3 världsmästerskap i nordisk skidsport. Under Skid-VM 1984 (som bestod av lagtävlingar med backhoppning i Engelberg i Schweiz och nordisk kombination i  Rovaniemi i Finland, eftersom grenarna inte fanns med vid olympiska vinterspelen 1984 i Sarajevo i det dåvarande Jugoslavien) blev österrikiska laget nummer fyra efter Finland, Östtyskland och Tjeckoslovakien. Österrike var 3,1 poäng från bronsmedaljerna. I Skid-VM 1985 på hemmaplan i Seefeld in Tirol tävlade Schallert endast i den individuella tävlingen i normalbacken. Han blev nummer 29. I lagtävlingen vann Österrike silvermedaljerna, men utan Richard Schallert i laget.

I sitt sista Skid-VM, i Oberstdorf i Västtyskland 1987 deltog Schallert i normalbacken och blev nummer 37. I lagtävlingen vann Österrike bronsmedaljerna med Schallert i laget. Han tävlade tillsammans med Ernst Vettori, Franz Neuländtner och Andreas Felder som vann individuella tävlingen i stora backen. Österrike var 46,6 poäng efter segrande Finland och 10,5 poäng efter Norge.

Efter några svåra skador avslutade Schallert sin aktiva backhoppningskarriär 1988.

Senare karriär 

Richard Schallert var från 1989 backhoppstränare för Österrikiska Skidförbundet (ÖSV). I perioden 2006 till 2009 var han tränare för tjeckiska backhoppningslandslaget. Sedan sommaren 2009 har Schallert varit verksam som tränare för Tysklands rekryteringslag.

Externa länkar 
  
 Vorarlberg online: Das Hobby zum Beruf gemacht 

Österrikiska backhoppare
Backhoppstränare
Födda 1964
Män
Levande personer
Förändring

Förändring kan syfta på:

 Förändring (musiksingel) – en singel av musikgruppen Kent
 Förändring  – ett kurdiskt parti bildat 2009, se Rewtî Gorran
Henrik Laurentius Helliesen

Henrik Laurentius Helliesen, född den 20 december 1824, död den 22 juli 1900, var en norsk ämbetsman.

Helliesen tog en juris kandidatexamen 1847, blev expeditionssekreterare i finansdepartementet 1854, var amtman i Nedenes 1860-63, stortingsman 1862-63, finansminister 1863-84, samt toldskriver i Kristiania från 1885. Helliesen var en duglig departementschef, vars bana bröts av riksrättsdomen över Selmers regering 1884.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 988.

Norska ämbetsmän
Norska Stortingsledamöter
Norges finansministrar
Alumner från universitetet i Oslo
Kommendörer av Nordstjärneorden
Födda 1824
Avlidna 1900
Män
Svensk uppslagsbok
Datatekniksektionen inom Lunds Tekniska Högskola

Datatekniksektionen inom Lunds tekniska högskola är en studentsektion under Teknologkåren vid Lunds tekniska högskola och brukar förkortas D-sektionen. Datatekniklinjen i Lund skapades 1982 som den andra datalinjen i Sverige, efter Linköpings Tekniska Högskola (LiTH), av Lars Arosenius (IBM), Karl Johan Åström (professor reglerteknik), Rolf Johannesson (professor IT) och Jan Blomqvist (lärare på teknisk fysik). Första årskullen bestod av 30 studenter.

Se även 
 Datateknik

Externa länkar 
Datatekniksektionen inom TLTH

Lunds tekniska högskola
Teknologsektioner
Westmoreland Davis

Westmoreland "Morley" Davis, född 21 augusti 1859 på Atlanten, död 22 september 1942 i Baltimore, Maryland, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var Virginias guvernör 1918–1922.

Davis studerade vid Virginia Military Institute, University of Virginia och Columbia University. Efter juridikstudierna arbetade han som företagsjurist i New York och gifte sig 1892 med Marguerite Inman. År 1903 flyttade han till Loudoun County i Virginia där han var verksam som jordbrukare. År 1912 gav han sig in på publicistbanan och köpte  tidskriften Southern Planter.

Davis efterträdde 1918 Henry Carter Stuart som guvernör och efterträddes 1922 av Elbert Lee Trinkle. Anglikanen Davis avled 1942 och gravsattes på en familjekyrkogård i Loudoun County.

Referenser

Guvernörer i Virginia
Amerikanska advokater
Publicister
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Födda 1859
Avlidna 1942
Män
Alumner från Columbia Law School
Alumner från University of Virginia
Alumner från Virginia Military Institute
Valde Hirvikanta

Valde Hirvikanta (ursprungligen Gustaf Waldemar von Hellens), född den 17 mars 1863 i Åbo, död där den 2 oktober 1911, var en finländsk ämbetsman, son till Theodor von Hellens, bror till Oskar och Albert von Hellens.
 
von Hellens blev juris kandidat 1888 och sekreterare i Åbo domkapitel 1891. Då under ofärdsåren Åbo hovrätts medlemmar 1903 vägrade nedlägga ett väckt tjänsteåtal och med anledning av detta lagvidrigt avskedades, utnämndes von Hellens, som systemets man, till hovrättsråd och steg sedan snabbt i graderna, utsågs 1905 till vice lantmarskalk och i maj samma år till prokurator i Senaten. Efter nationalstrejken nödgades han i november samma år avgå och sysslade därefter med advokatverksamhet. Sedan olaglighetsregimen ånyo vunnit fotfäste, utnämndes han (som numera kallade sig Hirvikanta) 
1910 till vicepresident och 1911 till president i Åbo hovrätt. Hirvikanta blev samma år skjuten till döds i sin tambur av ett butiksbiträde av abnorm sinnesförfattning vid namn Forsström, som samtidigt tog sig själv av daga.

Källor

Noter

Ridderskapet och adelns lantdagsledamöter
Ledamöter av Finlands lantdag för Finska partiet
Finländska ämbetsmän
Finländska friherrar
Personer i Finland under 1900-talet
Personer från Åbo
Mördade finländska politiker
Födda 1863
Avlidna 1911
Män
Valde
Hovrättspresidenter i Åbo hovrätt
Torsten Hellman

Torsten Johansson Hellman, född 3 april 1878 i Längjums församling, Skaraborgs län, död 14 december 1944 i Lunds domkyrkoförsamling, Lund, var en svensk anatom.

Hellman blev medicine doktor i Uppsala 1914 på en avhandling om Den lymfoida vävnadens normala mängd hos kanin i olika postfetala åldrar, blev docent i patologi i Uppsala samma år samt professor i histologi vid Lunds universitet 1921. 

Han sysslade framför allt med den lymfatiska vävnadens pato-fysiologi. Hellmans mest betydande arbete är Die Genese der Zungenpapillen beim Menschen (1920) och Lymphgefässe, Lymphknötchen und Lymphknoten (1930). Hellman medverkade under siganturen T.H.-n i Svensk Uppslagsbok.

Torsten Hellman är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 988.

Noter 

Svenska anatomer
Svenska professorer i histologi
Personer verksamma vid Lunds universitet
Intendenter vid Sätra hälsobrunn
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1878
Avlidna 1944
Män
Svensk uppslagsbok
Albert von Hellens

Albert Alexander von Hellens, född den 22 november 1879 i Helsingfors, död den 2 april 1950, var en finländsk ämbetsman, son till Theodor von Hellens, bror till Valde Hirvikanta och Oskar von Hellens.

von Hellens blev hovrättsauskultant 1900, var sekreterare i Åbo domkapitel 1903–1918, tillförordnad landshövding i Åbo och Björneborgs län 1917 och i Kuopio län 1917–1918, landshövding i Tavastehus län 1919–1930 och justitiekansler 1930. Han var president i Åbo hovrätt 1930–1949.

Han satt i statsrådet som inrikesminister (Framstegspartiet) mars 1920–april 1921 samt justitieminister februari–juni 1922 och 1924–1925.

Utmärkelser

Källor 
 
 von Hellens, Albert, Uppslagsverket Finland

Noter 

Finlands justitieministrar
Finlands inrikesministrar
Hovrättspresidenter i Åbo hovrätt
Landshövdingar i Finland
Personer i Finland under 1900-talet
Män
Födda 1879
Avlidna 1950
Ämbetsmän från Helsingfors
Albert
Classic Albums: Nirvana – Nevermind

Classic Albums: Nirvana – Nevermind är en video av grungebandet Nirvana, som släpptes i mars 2005. Videon släpptes av Eagle Vision som en del av deras Classic Albums-serie. Videon innehåller intervjuer med bandmedlemmarna från Nirvana och även albumets producent Butch Vig, som berättar om hur det var att spela in Nevermind. Andra intervjuer görs med bland annat Thurston Moore från Sonic Youth, Steve Diggle från Buzzcocks, Jack Endino (producent på Bleach), Gary Gersh (från DGC Records) och Jonathan Poneman samt Nils Bernstein (båda från Sub Pop).

Videoklipp
 "Smells Like Teen Spirit"
 "In Bloom"
 "Come as You Are"
 "Breed"
 "Lithium"
 "Polly"
 "Territorial Pissings"
 "Drain You"
 "Lounge Act"
 "Stay Away"
 "On a Plain"
 "Something in the Way"

Referenser

Noter 

Musikvideoalbum 2005
Album av Nirvana
Engelskspråkiga musikvideoalbum