kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mitt hjärta är ditt

Mitt hjärta är ditt från 1989 är ett album av Rolf Wikström där han sjunger sånger med texter av Nils Ferlin. Albumet blev en försäljningsmässig framgång. Det nådde åttonde plats på den svenska albumlistan.

Albumet producerades av Tony Thorén, basist i Eldkvarn. Sångerskan Anna-Lotta Larsson medverkar på sången "Mitt hjärta är ditt". Skivan gästas också av Plura Jonsson och Peter LeMarc.

Låtlista 
Alla texter av Nils Ferlin, kompositörer inom parentes.

"En liten konstnär" (Lille Bror Söderlundh) - 3:42
"Mitt hjärta är ditt" (Torgny Björk) - 3:58
"Jag kunde ju vara" (Rolf Wikström) - 3:09
"Nattkvarter" (Rolf Wikström) - 3:47
"Stjärnorna kvittar det lika" (Tor Bergner) - 4:19
"En skål i bröder" (Rolf Wikström) - 4:08
"Ett brev" (Rolf Wikström) - 4:39
"Fåfänglighet" (Rolf Wikström) - 4:02
"Faktum är nog" (Rolf Wikström) - 4:59
"Tröstlösa dagar" (Rolf Wikström) - 3:49
"Ett ankhuvud" (Rolf Wikström) - 3:15
"Får jag lämna några blommor" (Lille Bror Söderlundh) - 6:06

Medverkande 
 Bernt Andersson – munspel
 Peter Dahl – tekniker
 Ulf Gruvberg – mungiga
 Torbjörn Hedberg – synth, assisterande tekniker
 Plura Jonsson – sång
 Anna-Lotta Larsson – sång, kör
 Peter LeMarc – kör
 Niklas Medin – orgel, piano
 Hannes Råstam – bas
 Curt-Åke Stefan – assisterande tekniker
 Åke Sundqvist – trummor, slagverk
 Tony Thorén – bas, producent, tekniker
 Rolf Wikström – sång, gitarr
 Jessica Wimert – kör

Listplaceringar

Källor

Fotnoter

Tryckta källor 
 

Musikalbum 1989
Album utgivna på MNW
Album av Rolf Wikström
Nils Ferlin
Red Sonic Underwear

Red Sonic Underwear är industrirockbandet Peace, Love and Pitbulls andra album, utgivet 1994.

Låtlista
Samtliga låtar skrivna av Joakim Thåström och Hell, om annat inte anges.

"Itch" - 0:26
"Das neue Konzept" - 4:28
"Warzaw" - 4:25
"2000 Ways of Gettin' Drunk" (Thåström, Hell, Richard Sporrong) - 4:01
"G.O.D. (On Vacation)" - 3:51
"Animals" - 3:57
"His Head Is Spinnin' Off" - 6:06
"Good Morning" - 0:43
"War in My Livin' Room" - 2:55
"Discussing the Artist in Pain" - 0:50
"Pig Machine" - 3:54
"Skinny and White" - 5:11
"The Other Life Form" - 4:43
"The Complete Guide (Immitating a Bulldozer on a 24 Track Tapemachine)" - 6:51
"Endless Masturbation" - 6:10

Medverkande
Joakim Thåström - sång, sampling
Hell - sampling, programmering
Richard Sporrong - gitarr, bas
Peter Puders - feedback, gitarr

Album av Peace, Love and Pitbulls
Musikalbum 1994
Richard von Coudenhove-Kalergi

Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi, född 17 november 1894 i Tokyo, död 27 juli 1972 i Schruns, Vorarlberg, var en japansk-österrikisk greve, politiker, filosof och geopolitiker, som grundade den paneuropeiska rörelsen.

Biografi 
Richard von Coudenhove-Kalergis far var greve och diplomat från Österrike-Ungern, och hans mor Mitsu Aoyama kom från Japan. Han doktorerade i filosofi vid universitetet i Wien, och var därefter verksam som journalist vid tidskriften Paneuropa, där han blev den förste att popularisera idén om ett enat Europa. År 1923 organiserade han en förening och författade ett manifest, Pan-Europa (översatt till svenska 1930), och skrev senare trebandsverket Kampf um Paneuropa (1925–1928). Han utgav även 1927 Held oder Heiliger. 

Allt som var utgivet av von Coudenhove-Kalergi brändes av tyska nazister under de landsomfattande bokbålen i Nazityskland 1933. Efter Tysklands annektering av Österrike 1938 gick han i exil. Först begav han sig till Tjeckoslovakien och därpå till Frankrike, men då landet intogs av tyskarna, for han till USA. I USA undervisade han vid New York University, och skrev Crusade for Paneurope. År 1945 återvände han till Frankrike, där han grundade Den europeiska parlamentariska unionen.

Han erhöll det första Karlspreis som utdelades 1950.

Noter

Externa länkar 

 Yusuke Dan, Europe on its way to unity: From Richard Coudenhove-Kalergi’s Pan-European Vision to the Treaty of Athens (pdf)
 Böcker av Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi på svenska bibliotek Libris.

Österrikiska politiker
Österrikiska filosofer
Mottagare av Karlspriset
Personer från Tokyo
Födda 1894
Avlidna 1972
Män
Officerare av Hederslegionen
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Wiens universitet
Nikos Kazantzakis

Nikos Kazantzakis, född 2 mars (18 februari enl. g.s.) 1883 i Heraklion, Kreta, död 26 oktober 1957 i Freiburg, Baden-Württemberg, Tyskland, var en grekisk författare, poet, översättare, dramatiker och filosof.

Biografi
Kazantzakis studerade juridik i Aten och bodde flera år i Paris där han studerade statskunskap och filosofi och bland annat följde filosofen Henri Bergsons föreläsningar. Efter andra världskriget verkade han som departementschef och minister. Från 1946 bodde han utomlands, främst på Franska rivieran. Han skrev på franska och nygrekiska. Han debuterade 1906 med skådespelet Ximerónei och berättelsen Ophis kai Krino. Han har förutom romaner skrivit om Bergson och Nietzsche, reseskildringar, skådespel och verseposet Odysseia, 1938. 

På hans gravsten i Heraklion står:

Hans mest kända verk är Víos kai politeia tou Aléxi Zorbá, 1946 (Spela för mig, Zorbas, 1949) och O teleftaíos pirasmós, 1955 (Kristi sista frestelse, 1988), som både blivit berömda filmer, se Zorba och Kristi sista frestelse.

Kazantzakis var nominerad till  Nobelpriset i litteratur fjorton gånger åren 1947 till 1957.

Bibliografi utgivet på svenska 

Spela för mig, Zorba, 1949, som Spela för mig, Zorba 1973 (Vios ke politia tou Alexi Zorba)
Den eviga vandringen uppåt, 1950
Den sista frestelsen, 1952, som Kristi sista frestelse 1988 (O telefteos pirasmos)
Frihet eller död, 1955 (Eleftheria i thanatos)
Min helige Franciscus: Pax et bonum, 1956
Tjurdansen: Ur Kazantzakis Odyssia (Odysse): Sjätte sången, verserna 1-75, 284-317, 340-352, 522-550, 564-608, ingår i Kris 1979: Juli
Nikos Kazantzakis filosofiska testamente: Ett urval, ingår i Studies in Mediterranean archaeology 60, 1988
Odysseia: Ett modernt epos. Prologen och första sången, ingår i Studies in Mediterranean archaeology 64, 1988
Rapport till Greco: Självbiografisk roman, 2006 (Anaphora ston Greko)

Källor

Externa länkar 

 Nikos Kazantzakis Museum (el, en, fr, de)
 

Födda 1883
Avlidna 1957
Grekiska författare under 1900-talet
Nygrekiskspråkiga författare
Franskspråkiga författare
Grekiska dramatiker
Män
E881

E881 eller Europaväg 881 är en europaväg som går mellan İzmit och Çeşme i Turkiet. Längd 540 kilometer.

Sträckning
İzmit (Koaceli) - Bursa - Balıkesir - Manisa - İzmir - Çeşme

År 2005 beslutade man införa E881, vilket trädde i kraft 2006.

Standard
Vägen är landsväg hela sträckan, förutom motorväg Izmir - Ceşme och nära Bursa. Den är dessutom motortrafikled Izmit-Bursa. Man planerar bygga motorväg en stor av sträckan.

Anslutningar till andra europavägar

Karta

Europavägar
Motorvägar i Turkiet
Klippen

Klippen är en ort belägen vid Blå Vägen cirka 6 km norr om Hemavan i Storumans kommun. Strax norr om byn ligger den underjordiska maskinstationen till Klippens kraftstation som utnyttjar fallhöjden från regleringsmagasinet Överuman ner till Ume älv strax söder om byn. I byn finns restaurang- och vandrarhemsanläggningen Sånninggården. Från Klippen kan man ansluta till Kungsleden. 

Klippen ligger mitt i Vindelfjällens naturreservat, mellan Artfjället och Norra Storfjället. Klippen tillhör Tärna socken som var en av de sist bebyggda områdena i Sverige. 

Orter i Storumans kommun
Brudaremossenmasten

Brudaremossenmasten, är en 331 meter hög, stagad fackverksmast på det cirka 125 meter höga Slättåsberget  i Delsjöområdets naturreservat vid Brudaremossen i östra Göteborg, som används för att sända FM-radio och markbundna TV-sändningar över och kring Göteborg. Masten sattes upp 1983 för att ersätta en äldre högmast som därvid kortades ner.

Historia
Inför fotbolls-VM 1958 i Göteborg behövde man en bra TV-sändare som kunde sända över hela landet. En försökssändare på Chalmersområdet kom igång 1955, men orsakade störningar på utrustning i närområdet. Ur flygtrafiksynpunkt, blev man då överens om att endast ett område dög för en ny mast; Delsjöterrängen. Ganska snart enades man om att det 125 meter höga Slättåsberget, var en idealisk plats för en ny mast. "För uppförande av en UKV-station för rundradio och television," begärde Kungliga Telestyrelsens Radiobyrå att av Göteborgs stad få disponera ett markområde på platsen. Under hösten 1957 kom arbetet igång med att uppföra en 72 meter hög mast samt tillhörande byggnad. Detta var endast tänkt som ett provisorium, i avvaktan på att den ordinarie, 300 meter höga masten byggdes. Planenligt kom sändningarna igång i maj 1958, men först 1964 flyttades sändningarna över till den nya masten. Den äldre masten, med station, flyttades till Kungshamn. Cirka 200 meter norr om Brudaremossenmasten finns rester efter den gamla masten; fundament samt den byggnad där reservkraftverket fanns. Genom en länk till Brudaremossen, sändes under den första tiden programmen från "Synvillan" vid Delsjövägen. På ett mindre berg bakom kiosken vid vägen, fanns en mast placerad. En kabel ersatte senare masten.  

Den kortare masten är äldre och har ett betongtorn med en stagad fackverksmast på dess topp. Den utgör kvarvarande delen av gamla Brudaremossenmasten. Lilla masten är belägen cirka 35 meter från den nya och är 172 meter hög. Den äldre fackverksmasten fick monteras ned till hälften eftersom masten inte klarade av tyngden från allt fler antenner. Den gamla masten var innan demonteringen 320 meter hög. Ett 72 meter högt betongtorn göts, med 8 meters diameter. Däri fanns tekniken för telelänk. 215 meter över marken, byggdes en mastkur som man fick åka upp till med en kuggstångshiss. Stationsbyggnaden var ursprungligen 650 kvadratmeter stor, med kontrollrum med övervakningsutrustning och en sändarsal. En roterande flygfyr i mastens topp syntes på långt håll. Masten drabbades av rostproblem i slutet av 1970-talet. Dessutom krävdes allt fler sändarantenner. En modernare, kraftigare mast restes därför bredvid den äldre, med 2,4 meters sida upp till 300-meter samt hiss hela vägen upp.  

Den ursprungliga masten restes 1960 för att ersätta en provisorisk sändare i Kärralund i Göteborg, uppförd 1955.

Se även
Delsjöområdets naturreservat

Noter

Källor

Göteborg förr och nu XXXV, red. Larsolof Lööf, Marie Björk, Kjell Nelson, utgiven av Göteborgs hembygdsförbund 2014 ISSN 0348-2189, s. 26f, "Några nedslag i Delsjöområdets historia," av Björn Edman.

TV-torn i Sverige
Delsjön
Göteborgs kommun
Lars Myrberg

Lars Myrberg, född 23 november 1964, är en svensk boxare.

Myrberg startade sin boxningskarriär i Avestaklubben Visenten. Han vann USM och JSM 1981 för sin moderklubb innan flytten till Stockholm och Narva BK. Myrberg vann ytterligare ett JSM innan han tog hem fem SM-guld. Två för Narva BK, 1983, 1985 och tre för Djurgårdens IF, 1986, 1987 och 1988. Vid olympiska spelen i Seoul 1988 tog Myrberg en bronsmedalj efter fyra segrar. Han föll knappt men klart mot australiern Graham Cheeney i semifinalen. Efter den aktiva karriären har Myrberg fungerat som tränare i Djurgårdens IF, Hammarby IF och BK Örnen innan grundandet av Tensta BK 1994.

Meriter 
SM: 1983, 1985-1986-1987-1988 SM-Guld

Landskamper: 6 (4-2)

Nordisk: 3 (1-2); NM-Silver 1988

EM: 4 (2-2)

VM: 1 (0-1)

OS: 4 (3-1) 1988 OS-Brons

Professionell: Debut 1996-01-12. Som proffs 1 (1-0, 1 KO).

Referenser

Externa länkar
 
 sports-reference
 http://www.mrboxhist.se/boxare/lars-myrberg-lundgren/

Svenska boxare
Män
Födda 1964
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sverige
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1988
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Grönvik

Grönvik kan syfta på:

Finland
Grönvik, Gustavs – en by i Gustavs
Grönvik, Korsholm – en avskild del av Iskmo by i Korsholms kommun

Sverige
Grönvik, Bromma – ett område närmast Mälaren i Ålsten i Bromma
Grönvik, Öland
John Andersson (boxare)

John Andersson, född 2 mars 1909 i Stockholm, död 24 maj 1979 i Stockholm, var en svensk boxare.

John Andersson började boxa i Djurgårdens IF på 1920-talet. Han tog två SM-guld för Djurgårdens IF (1929 och 1931) och tog även ett EM-brons 1930. Andersson blev 1933 Sveriges första professionelle Europamästare. Han boxades mestadels utomlands, bland annat i Frankrike och USA. I USA matchades han hårt och mötte ett flertal före detta och blivande världsmästare. Hans största seger var när han poängslog den tidigare världsmästaren Mickey Walker. Andersson hann med hela 92 proffsmatcher innan karriären var över 1941. Sammanlagt hade han 43 vinster, 17 oavgjorda och 32 förluster.

Referenser 

Svenska boxare
Män
Födda 1909
Avlidna 1979
Idrottare från Stockholm
Nils Ramm

Nils Arvid Ramm (Nisse Ramm), född 1 januari 1903 i Hedvig Eleonora församling,Stockholm, död 8 november 1986 i Linköping,(kyrkobokförd i Skarpnäcks församling, Stockholm], var en svensk boxare. Han räknas som en av Djurgårdens största boxare genom tiderna. 

Nils Ramm, som var uppvuxen på Östermalm, hade nära till DIF:s dåvarande träningslokal i Sofiatornet på Stockholms olympiastadion. Ramms främsta meriter under tiden som amatör är ett EM-guld, ett EM-silver, ett OS-silver och två SM-guld. Nisse Ramm är kanske den svensk som varit närmast att vinna ett OS-guld i boxning. I OS-finalen i Amsterdam 1928 var han ytterst nära att vinna guldet när domaren stoppade matchen på grund av ett trasigt ögonbryn. Ramm fortsatte sedan som proffs och var över i USA och boxades. Han nådde dock aldrig samma framgångar som proffs som han gjorde som amatör. Ramm fortsatte efter karriären som tränare i bl.a. DIF. 

Ramm medverkade även, i rollen som boxare, i tre filmer En idrottsdag i Lysekil (1929), Sabotage (1944), Mordvapen till salu (1963). Han var aktiv ännu sent i livet och brukade träna regelbundet i Spartas lokal på Kocksgatan i Stockholm.

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Svenska boxare
Europamästare i boxning
Svenska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1928 från Sverige
Tävlande i boxning vid olympiska sommarspelen 1928
Födda 1903
Avlidna 1986
Män
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Geléhallon

Geléhallon är en sorts gelégodis (ofta gelatin- eller pektinbaserat) som är starkt färgat i vanligtvis rött eller rosa. Konfektbitarna påminner om hallon till formen och är överdragna med socker. Åtminstone sedan början av 1960-talet har geléhallon kallats för jungfrubröst.

Geléhallon är en traditionell konfekt som kan beläggas i Sverige sedan åtminstone 1904. Av en annons i Göteborgs Aftonblad från detta år verkar det dock som att geléhallon redan var allmänt kända.

Konfekttillverkaren Aroma i Stockholm har tillverkat geléhallon från 1928 och Toms Sverige AB i Habo från 1952 till nedläggningen 2013.

Engelskans gumdrops syftar på likformat godis men i mer varierade färger och fruktiga smaker. Det finns även med kryddiga smaker, även kallat spice drops. I USA dök det upp en annons för gum drops 1860, där det beskrevs som ett mjukt gelatinbaserat godis som kunde tänjas som gummi.

Andra betydelser 
Geléhallon har även blivit ett produktnamn för "jungfrubröst" i prislistan från Plastikkirurggruppen på Sabbatsbergs sjukhus.

Apollo 9-projektets kommandomodul kallades för Gumdrop, engelska för geléhallon, eftersom den vid leveransen var inslagen i blå cellofanplast.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Gelégodis
Carl Steen (ishockeyspelare)

Carl Erik "Calle" Steen , född 16 maj 1980 i Kista, är en svensk före detta ishockeyspelare.

Biografi
Calle Steen startade sin karriär i Hammarby Hockey och blev 1998 draftad av Detroit Red Wings. Något spel i NHL blev det dock aldrig för Steen. Däremot spelade Steen för bland annat Bofors IK, finska JYP, Färjestads BK, Södertälje Sportklubb och Malmö Redhawks. Sina största meriter nådde han med Färjestad med vilka han vann tre SM-silver under mitten av 2000-talet. 

Efter flera skador och operationer meddelade Steen den 25 augusti 2009 att han lägger av med ishockey på elitnivå. Steen arbetade senare som tränare för Karlskoga-laget Bofors IK:s juniorlag i hockey men slutade i december 2012. Han är för närvarande tränare för Växjö Lakers J18-lag.

Familj
Calle Steen är äldre bror till ishockeyspelaren Oscar Steen.

Steen var 2013-2015 gift med simhopparen Anna Lindberg, och tillsammans har de två söner, födda 2009 och 2013.

Klubbar
  Sollentuna HC Moderklubb
  Hammarby IF Division I 1997-1999
  Mora IK Allsvenskan 1999-2000
  JYP SM-liigan 2000-2001
  Bofors IK Allsvenskan 2000-2004
  Färjestads BK Elitserien 2002-2005
  Leksands IF Elitserien 2005-2006
  Södertälje SK Allsvenskan 2006-2007
  Malmö Redhawks Allsvenskan 2007-2009

Meriter
 SM-silver 2003, 2004, 2005

Källor
 Eliteprospects.com - Calle Steen

Referenser

Noter

Svenska ishockeyspelare
Födda 1980
Män
Spelare i Hammarby Hockey
Spelare i Malmö Redhawks
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Ishockeyspelare i Leksands IF
Levande personer
Ishockeyspelare i Mora IK
Ishockeyspelare i BIK Karlskoga
Spelare i JYP
Idrottare från Stockholm
Spelare valda i NHL Entry Draft 1998
Spelare valda av Detroit Red Wings i NHL Entry Draft
Tjocka släkten (TV-serie)

Tjocka släkten var ett lekprogram som sändes i SVT hösten 1991 och våren 1992. Programledare var Lasse Berghagen och Inga Gill. Två lag bestående av släktingar i olika generationer fick utföra en rad olika tävlingsaktiviteter och dansnummer, oftast på snabbast möjliga tid. Programmen som sändes på lördagskvällarna fick höga tittarsiffror men sågades av kritiker.

Av serien sändes 10 avsnitt hösten 1991. Dessutom sändes åtta avsnitt vårvintern 1992.

Referenser 

Svenska TV-program
Lekprogram på TV
Bianco Footwear

Bianco Footwear är en skokedja som grundades 1987 i Danmark av René Piper Laursen. Första butiken i Sverige öppnades 1999. Butikerna drivs som franchisingbutiker och idag finns över 145 butiker i Danmark, Sverige, Tyskland, Norge, Finland, Ryssland, Island och Färöarna. Bianco Footwear har lanserat ett designsamarbete med den danske haute couture designern David Andersen.

Danska butikskedjor
Danska företag
Företag bildade 1987
Soleares

Soleares eller 'Soleá' är tre- eller fyraradig andalusiska strofer och brukar anses vara ursprunget till flamencon. Vid fyraradiga verser med assonans mellan andra och fjärde raden och vid treradiga, som är absolut vanligast, med assonans vid första och sista raden. Namnet härstammar från spanskans soledad vilket betyder ensamhet.

Han har klappat på min port.
Jag har inte vågat öppna.
Evig är min sorg och stor.

Texterna är inte sällan ironiska och filosofiska och avhandlar ofta romantiska tragedier övergivenhet och död. Som sånger framförs de i lugnt tempo med en melodi som går i moll.

Federico García Lorca skrev en del verser i denna form.

Verslära
Marzocchi

Marzocchi. bildades 1949 i Italien och är tillverkare och designare av fjädring.

De tillverkar bland annat cykel- och motorcykelgafflar. Många av BMW, Aprilia, AV, Ducati motorcyklar använder sig av Marzocchi, cykelmärken som Giant, Kona, Trek, Specialized, mm.

Italienska företag
Företag bildade 1949
Vicki Schultz

Vicki Schultz är professor i juridik vid Yale Law School. Hennes främsta ämnesområden är diskrimineringslagstiftning gällande arbetslivet, feminism och juridik samt kön och arbete. Hon har en Bachelor of Arts (motsvarande filosofie kandidat) från University of Texas (1977) och en Juris Doctor (motsvarande juris kandidat) från Harvard (1981).

Amerikanska jurister
Kvinnor
Steve Gadd

Steve Gadd, född 9 april 1945 i Irondequoit, New York, är en amerikansk trumslagare.

Gadd är en välkänd studiomusiker som har spelat med Paul Simon, Simon & Garfunkel, Steely Dan, Joe Cocker, Chick Corea, Eric Clapton, James Taylor, Paul McCartney Al Di Meola bland många fler. 1976 bildade han tillsammans med Richard Tee, Eric Gale och Cornell Dupree gruppen Stuff.
Han spelar nu i bandet "Steve Gadd Gang"

Gadds trummor är framträdande i Paul Simons låtar "Still Crazy After All These Years","Late In The Evening' och framförallt'' "50 ways to leave your lover'".

Amerikanska trummisar
Födda 1945
Levande personer
Män
Honda FCX

Honda FCX (där FCX förmodligen skall utläsas Fuel Cell eXperimental) är en miljöbil av den japanska biltillverkaren Honda som drivs av vätgas som ger elektricitet genom omvandling i en bränslecell. Den uppges vara mycket tystgående. Tre årsmodeller finns 1999, 2005 och 2007. För närvarande körs ett litet antal av bilen i ett test i USA. 2007 års modell är en produktionsmodell, som enligt plan kommer att vara kommersiellt tillgänglig om ett några år.

2007 år modell
På 2006 års bilmässa i Detroit tillkännagav Honda att de har för avsikt att göra en produktionsversion av den konceptbil de visade på motormässan i Tokyo år 2005. Den nya modellen visades på hösten 2006. Den förbättrade 4-dörrars sedanversionen har ett futuristiskt utseende och med fokus på komfort och inre utrymme. Den har ett mycket större innerutrymme än tidigare årsmodeller med en tilltalande mix av plast, trä och läder. Produktion planeras starta under 2008 i Japan och USA. Produktionsversionen kommer att i hög grad liknar konceptbilen.

Enligt Honda så är den nya bränslecellen 20% mindre, 30% lättare och har större effekt, 100 kW (129 hk). Den nya kraftaggregatet är 180 kg lättare, 40% mindre i volym och har en c:a tre gånger så hög effektivitet än de flesta förbränningsmotorer har och dubbelt så hög som flertalet hybridbilar och 20% bättre än föregående generation av FCX.

Den nya konceptbilen utnyttjar tre elmotorer, en som driver framhjulen med effekt upp till 80 kW samt två mindre elmotorer med vardera maximalt 25 kW och som driver varsitt bakhjul. Bilen blir därigenom fyrhjulsdriven. Bilens maximala hastighet är 160 km/h.

Den nya FCX-modellen uppvisar flera nyheter. Den nya bränslecellen kan arbeta vid temperaturer så låga som -30C genom att gasen får flöda vertikalt i bränslecellen. Bränsletanken kan innehålla upp till 171 liter vätgas vid ett tryck på 350 atmosfärer tack vare att nya vätgasarbsorptionsmaterial används. Härigenom blir bilens räckvidd upp till 57 mil. Honda har också utvecklat möjlighet att producera vätgas både i anläggningar som kan användas av privatpersoner och på bensinstationer.

FCX

fa:هوندا اف‌سی‌ایکس چاریتی
Gunnar Hallingberg

Gunnar Gustav Hallingberg, född 6 december 1926 i Skara, är en svensk historiker och tidigare docent i litteraturvetenskap vid Göteborgs universitet. Hans avhandling, Radiodramat, kom år 1967. Han har även varit verksam vid University of Chicago och Högskolan i Jönköping, där han är hedersdoktor. Gunnar Hallingberg var 1975–1991 rektor för Södra Vätterbygdens folkhögskola i Jönköping.

Han har bland annat specialiserat sig på svensk radiohistoria, och har publicerat flera böcker i ämnet. Han har även varit ledamot av styrelsen för Sveriges Radio, samt ordförande i Kyrkornas medieinstitut.

Bibliografi
1961: Kallelse och funktion.Kulturhistoria kring Betlehemskyrkan i Göteborg
1963: Kultur för miljoner
1965: Radioteater i 40 år
1967: Radiodramat.Svensk hörspelsdiktning Bakgrund, utveckling och formvärld.
1973: Radio- och TV-dramatik 
1973: Massmediekunskap Lund
1999: Stockholm - Motala : radion i Sverige från 20-tal till 50-tal
2000: Tidens tusende tungor : radion i Sverige från 50-tal till 90-tal
2010: Läsarna, 1800-talets folkväckelse och det moderna genombrottet.
2016: Moderna läsare, 1900-talets frikyrklighet som kulturbygge.

Referenser 

Svenska medievetare
Svenska skolledare under 1900-talet
Mediehistoriker
Hedersdoktorer vid Högskolan i Jönköping
Personer från Skara
Födda 1926
Levande personer
Män