kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Brunkronad vävare

Brunkronad vävare (Ploceus insignis) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tre skilda populationer, dels i sydöstra Nigeria, sydvästra Kamerun samt på ön Bioko, dels i västra Angola och dels i sydligaste Sydsudan, östra Demokratiska republiken Kongo, västra och östra Uganda, västra Kenya, västra Rwanda, västra Burundi och västra Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Mindre maskvävare

Mindre maskvävare (Ploceus intermedius) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar. Den förekommer ursprungligen i gräsmarker och odlingsbygd i stora delar av Afrika söder om Sahara. I Japan har förrymda burfåglar etablerat en frilevande population. IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Kännetecken

Utseende 
Mindre maskvävare är en 13 cm lång vävare. Hane i häckningsdräkt har ett tydligt gräddvit öga som kontrasterar tydligt mot den svarta ögonmasken. Den senare sträcker sig ända till pannan och kantas i varierande grad i kastanjebrunt. Undersidan är lysande gul med ljust kastanjebrun anstrykning. Benen är ljust blågrå. Liknande sahelvävaren (P. vitellinus) saknar svart i pannan samt har röda ögon och skära ben. Hane utanför häckningstid och hona har karakteristiskt bleka ögon, blågrå ben och relativt tydlig gul anstrykning tvärs över bröstet.

Läte 
Sången hos mindre maskvävare är helt annorlunda mot andra maskföredda vävare, bestående av en accelererande serie med bubblande och nasala toner.

Utbredning och systematik 
Mindre maskvävare delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Ploceus intermedius intermedius – förekommer i Etiopien, nordvästra och södra Somalia, sydöstra Sydsudan, nordöstra Demokratiska republiken Kongo, Kenya, Rwanda och Tanzania
 Ploceus intermedius beattyi – förekommer i torra kustområden i västra Angola
 Ploceus intermedius cabanisii – förekommer från Tanzanias kustområden till KwaZulu-Natal, norra Namibia och inre södra Angola

Vissa inkluderar beattyi i cabanisii.

Den är även införd av människan till Japan där den etablerat en frilevande population. Arten har observerats i Sverige, men det har bedömts osannolikt att den nått landet på naturlig väg.

Levnadssätt 
Mindre maskvävare hittas i olika typer av gräsmarker med inslag av buskar och träd, även odlingsbygd och gärna nära vatten. Den lever huvudsakligen av insekter som fjärilslarver, gräshoppor och termiter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån ovanlig till mycket vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Gulryggig vävare

Gulryggig vävare (Ploceus jacksoni) är en afrikansk fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Gulryggig vävare är en 13 centimeter lång vävare med svart och hals och mörkt kastanjebrun undersida. På ryggen går ett lysande gult stråk ända ner till övergumpen. Ögat är rött, vilket kan vara svårt att se mot den svarta huvan. Honan är mycket lik nordlig maskvävare (Ploceus taeniopterus), men är mer streckad på ryggen och den gulaktiga undersidan har en beige anstrykning. Till skillnad från svarthuvad vävare (P. melanocephalus) har arten alltid rött öga.

Läte 
Sången är en komplex serie högfrekventa väsande toner och låga snarkande läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Sydsudan, Uganda, Burundi, västra Kenya och norra Tanzania. Den har även etablerat en population i Förenade Arabemiraten. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Gulryggig vävare förekommer i våtmarker och ses aldrig långt från vatten Det vävda boet placeras alltid över vatten och saknar ingångstunnel. Arten lever av frön och förmodligen också insekter. Den är stannfågel men har också rapporterats röra på sig i samband med kraftig nederbörd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Sir Frederick John Jackson (1860–1929), engelsk upptäcktsresande och viceguvernör i Brittiska Östafrika 1907–1911 och guvernör i Uganda 1911-1917, men även verksam som naturforskare och samlare.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Katangavävare

Katangavävare (Ploceus katangae) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Katangavävaren delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus katangae upembae – sydöstra Demokratiska republiken Kongo
 Ploceus katangae katangae – allra sydostligaste Demokratiska republiken Kongo och norra Zambia

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN upembae som den egna arten "upembavävare".

Status 
IUCN placerar underarterna (eller arterna) i hotkategorier var för sig, katangae i livskraftig, upembae i kunskapsbrist.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Dvärgvävare

Dvärgvävare (Ploceus luteolus) är en afrikansk fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Dvärgvävaren är en mycket liten (10-11 cm) medlem av familjen, med kortare och knubbigare näbb än den något större arten smalnäbbad vävare och hos hanen citrongul, ej orangegul, undersida. Jämfört med nordlig maskvävare och mindre maskvävare är den mindre, med mörka ögon och en tydlig kil ovanför ögat i den tydligt markerade svarta ögonmasken. Hona och hane utanför häckningstid saknar särskilda karaktärstecken och känns bäst igen på liten storlek och knubbig näbb.

Läten 
Sången består av högfrekventa gnisslande och skrockande läten, medan kontaktlätet är ett mjukt "seep". Hanen darrar inte med vingarna under sången som flera andra vävararter.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från södra Mauretanien samt Senegal och Gambia österut till södra Sudan, Sydsudan, Eritrea och Etiopien samt vidare till nordöstra Demokratiska republiken Kongo, Uganda, västra Kenya och norra Tanzania. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus luteolus luteolus – Mauretanien, Senegal och Gambia till Eritrea, Etiopien och norra Kenya
 Ploceus luteolus kavirondensis – Uganda, västra Kenya och nordvästra Tanzania

Tillfälligt har den setts i Kanarieöarna, men den anses osannolikt att den nått dit på naturlig väg.

Levnadssätt 
Dvärgvävaren hittas på savann och i skogslandskap med inslag av akacior. Den ses enstaka eller i små sällskap, ibland i artblandade grupper. Fågeln lever av frön och insekter som fjärilslarver och skalbaggar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Streckad vävare

Streckad vävare (Ploceus manyar) är en asiatisk fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Streckad vävare är en liten (12-13 centimeter) men storhuvad vävare med kraftig näbb, kort avskuren stjärt och korta ben. Hanen är gul hjässa, mörk sida på huvudet, under häckningen svart näbb och kraftig streckning på den brunvita undersidan. Honan är mörk på kinden och hjässan, har bengul näbb, gult ögonbrynsstreck samt gul fläck på sidan av halsen.

Utbredning och systematik 
Streckad vävare delas in i fyra underarter:
 P. m. flaviceps – förekommer i låglänta områden från östra Pakistan till västra Indien och Sri Lanka
 P. m. peguensis – förekommer från nordöstra Indien (Assam) till Bangladesh och norra Myanmar
 P. m. williamsoni – förekommer från sydvästra Kina (Yunnan) till Thailand och Vietnam
 P. m. manyar – förekommer på Java, Bali och Bawean

Arten förekommer även i Qatar, Saudiarabien, Förenade Arabemiraten och numera även Oman där den är införd, och burrymlingar har även etablerat kolonier i vass i Nildeltat i norra Egypten.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i Pakistan, Indien och Sri Lanka men sällsynt i Nepal och Bangladesh.

Namn 
Fågelns vetenskapliga namn manyar kommer av det tamilska namnet Manja för olika vävare. Arten kallas på svenska även streckad vävare.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i orientaliska regionen
Teraivävare

Teraivävare (Ploceus megarhynchus) är en hotad asiatisk fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Teraivävaren är en relativt stor vävare, 17 centimeter lång, med gul övergump, huvud och undersida med mörka örontäckare. Mantel, rygg och skapularer är kraftigt streckade. Honan är dovare i färgerna, framför allt på krona och nacke. Hona och hane utanför häckningstid av bayavävare är mindre med kortare, smalare näbb och saknar mörk bröstteckning.

Utbredning och systematik
Teraivävare är endemisk för terai på norra Indiska halvön. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus megarhynchus megarhynchus – förekommer vid foten av södra Himalaya (Delhi och Uttar Pradesh till allra västligaste Nepal)
 Ploceus megarhynchussalimalii – förekommer i låg bergsterräng i nordöstra Indien (östra Nepal till Assam)

Ekologi 
Teraivävaren återfinns i gräsmarker med spridda träd, framför allt i säsongsmässigt översvämmade områden, men även i risfält. Den ses upp till 1300 meter över havet. Fågeln livnär sig huvudsakligen av frön, bland annat hampa och ris. Den intar också insekter. Den födosöker i gräs och risfält bredvid bayavävare (Ploceus philippinus) och bengalvävare (Ploceus benghalensis).

Fågeln häckar maj till augusti i Indien, i maj i Nepal. Den har ett polygynt häckningssystem, med upp till fyra honor på varje hane. Den häckar kolonivis, ibland i närhetetn av andra vävararter. Boet är bolliknande utan ingångstunnel men ofta med ett litet tak över entrén. Det placeras mellan nio och 20 meter över mark i ett träd, stött av en gren (inte hängande från en gren). Vissa kolonier förekommer i samma träd som svart drongo (Dicrurus macrocercus) som hjälper teraivävaren att försvara bona mot rovfåglar och kråkfåglar. Fågeln lägger två till fyra vita ägg som enbart ruvas av honan i 14-15 dagar.

Status och hot
Teraivävaren har alltid förekommit väldigt lokalt och försvinnandet av ett stort antal kolonier de senaste decennierna indikerar att den minskar. Den globala populationen är för närvarande satt till färre än 1000 vuxna individer. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Namn 
Det vetenskapliga artnamnet megarhynchus betyder "stornäbbad", av grekiskans μεγαλη (megalē) "stor" eller lång" och ῥυγχος (rhunkhos) "näbb". Fågeln har på svenska även kallats himalayavävare.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i orientaliska regionen
Svartbukig vävare

Svartbukig vävare (Ploceus melanogaster) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartbukig vävare är en udda medlem av familjen. Fjäderdräkten är svart med gult ansikte och en lång, tunn näbb. Hanen har svart på strupen, medan honan har helgult huvud förutom en svart teckning kring ögat. Hanar i väster har ett gult band över bröstet, medan de i öst har helsvart bröst. Bland lätena hörs ett "chyet" och sången är fräsande, som radiostörningar.

Utbredning och systematik  
Svartbukig vävare delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 P. m. melanogaster – förekommer i bergstrakter i sydöstligaste Nigeria och västra Kamerun samt på Bioko
 P. m. stephanophorus – förekommer i sydostligaste Sydsudan, östra Kongo-Kinshasa, västra och östra  Uganda, västra Kenya, Rwanda och nordvästligaste Tanzania

Levnadssätt 
Svartbukig vävare hittas i bergsskogar. Där ses den vanligen i par, krypande fram genom den täta vegetationen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Halsbandsvävare

Halsbandsvävare (Ploceus nelicourvi) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Halsbandsvävaren är en slank, sparvliknande fågel. Den är 15 centimeter lång och väger 20-28 gram. Häckande hannar har svart näbb och huvud, bruna ögon, gul krage, grå mage, kastanjebruna nedre stjärttäckare, olivsvart rygg och nästan svarta flyg-fjädrar med grönaktiga kanter. Hannar som inte häckar har spräckliga grå och gröna huvuden. På främre sidan av huvudet på häckande honor är färgen gul och ryggen är olivgrön, med breda gula ögonbryn.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i städsegröna mossiga skogar på norra, östra och södra Madagaskar. Den placeras ibland tillsammans med sakalavavävare i ett separat släkte, Nelicurvius.

Levnadssätt 
Halsbandsvävaren bygger bon parvis var för sig. Boet är kolvformat och har tak. Det hänger i ett snöre från en gren eller liknande, i ett öppet utrymme. Halsbandsvävaren livnär sig huvudsakligen på insekter. Den söker föda ensam eller i små grupper, ofta tillsammans med långnäbbad madagaskarsångare. Dess naturliga livmiljö är tropiska eller subtropiska fuktiga skogar i berg eller lågland.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Usambaravävare

Usambaravävare (Ploceus nicolli) är en afrikansk fågel i familjen vävare. Arten är endemisk för Tanzania.

Utseende och läten 
Usambaravävaren är en medelstor (13–14 cm), skogslevande medlem av familjen som födosöker utmed trädgrenar och stammar på nötväckemanér. Ovansidan är matt svart, med mörkbrunt huvud, mattgul panna och gulaktig fläck i nacken. Undersidan är citrongul. Under den svartaktiga hakan syns en otydlig orangebrun fläck. Honan liknar hanen men har ljusare brunt huvud. Båda könen har lysande gula ögon och svart näbb. Lätet är ett mjukt men ljust "si swee-ee".

Utbredning och systematik 
Usambaravävare behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus nicolli nicolli – förekommer i nordöstra Tanzania (Usambarabergen)
 Ploceus nicolli anderseni – förekommer i Ulugurubergen och i Udzungwabergens nationalpark i Tanzania

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske ornitologen och naturforskaren Michael John Nicoll (1880-1925).

Noter

Externa länkar 

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanzania
Svartvävare

Svartvävare (Ploceus nigerrimus) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svartvävare förekommer i sydostligaste Nigeria, Uganda, västra Kenya, Angola och Demokratiska republiken Kongo. Tidigare inkluderades kastanjeryggig vävare (P. castaneofuscus) i arten, men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Svartnackad vävare

Svartnackad vävare (Ploceus nigricollis) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svartnackad vävare delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus nigricollis nigricollis – förekommer från östra Kamerun söderut till norra Angola och södra Demokratiska republiken Kongo, österut till sydligaste Sydsudan, Uganda, västra Kenya och nordvästra Tanzania
 Ploceus nigricollis melanoxanthus – förekommer från södra Etiopien till östra Kenya och östra Tanzania

Tidigare inkluderades olivnackad vävare (P. brachypterus) i arten, men urskildes 2016 som egen art av BirdLife International, 2022 av tongivande eBird/Clements och 2023 av International Ornithological Congress.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Batékévävare

Batékévävare (Ploceus nigrimentus) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Gabon (Lekoni) till centrala Angola och närliggande Demokratiska republiken Kongo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Batéké är en högplatå på gränsen mellan Republiken Kongo och Gabon. Fågeln har på svenska också kallats svarthakad vävare.

Noter

Externa länkar 

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Glasögonvävare

Glasögonvävare (Ploceus ocularis) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar. Den förekommer i centrala och södra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Glasögonvävaren är en ostreckad bjärt gul vävare med grönt på vingar, rygg och stjärtens ovansida. På huvudet syns en tunn svart näbb och en svart banditmask kring ljust öga. Hanen har vidare en svart strupfläck. Mycket lika arten olivnackad vävare har tjockare näbb och mer kastanjebrunt på huvud och bröst. Lätet är ett distinkt fallande "tee-tee-tee-tee-tee...".

Utbredning och systematik 
Glasögonvävaren förekommer i stora delar av centrala och södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Ploceus ocularis crocatus – förekommer från Kamerun till sydligaste Sydsudan och sydvästra Etiopien söderut till Angola och genom Östafrika väster om Rift Valley till nordöstra Namibia, norra Botswana, Zambia (väster om Muchingabergen) och nordvästra Zambia
 ocularis-gruppen
 Ploceus ocularis suahelicus – förekommer från östra Kenya till östra Tanzania, östra Zambia, Malawi och norra Moçambique
 Ploceus ocularis ocularis – förekommer i östra Sydafrika, Swaziland och Moçambique söder om Limpopofloden.

Levnadssätt 
Glasögonvävaren hittas i savann, skogsbryn och buskmarker, men undviker tätare skog. Den ses enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Olivhuvad vävare

Olivhuvad vävare (Ploceus olivaceiceps) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i bergen i södra Tanzania, Zambia, Malawi och Moçambique. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Smalnäbbad vävare

Smalnäbbad vävare (Ploceus pelzelni) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Smalnäbbad vävare är en liten gul vävare med ovanligt lång och slank näbb. Hanen har en prydlig svart ögonmask och gul undersida. Honan har ett rent ljusgult huvud utan särskilda teckningar, olikt andra vävare. Arten liknar mest dvärgvävaren, men ses i andra miljöer och har mycket längre näbb. Läten är typiska för vävare, korta "chet" och en fräsande sång likt radiostörningar.

Utbredning och systematik 
Smalnäbbad vävare förekommer i västra och centrala Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Ploceus pelzelni monacha – förekommer i papyrusträsk i Liberia till västra Demokratiska republiken Kongo, Angola och Zambia
 Ploceus pelzelni pelzelni – förekommer i nordöstra Demokratiska republiken Kongo till Uganda, Rwanda, Burundi, Kenya och Tanzania

Levnadssätt 
Smalnäbbad vävare hittas i olika sorters våtmarker, ibland även i intilliggande savann och buskmarker. Den är inte lika social som många andra vävare utan ses vanligen i par eller smågrupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar August Pelzel Edler von Pelzeln (1825-1891), österrikisk ornitolog och samlare.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Bayavävare

Bayavävare (Ploceus philippinus) är en asiatisk fågel i familjen vävare med vid utbredning från Pakistan till Vietnam och Indonesien.

Utseende 
Bayavävaren är en medelstor (15 cm), streckad vävare med hos hanen gul och brun fjäderdräkt. Två populationer skiljer sig något åt, framför allt i hanens häckningsdräkt. Västliga fåglar (nominatformen och travancoreensis) har gult på hjässan, bröstet, manteln och skapularerna, men mörkbrunt på örontäckare och strupe. Hanar av östliga fåglar (övriga underarter) har istället beigefärgat bröst och ljus strupe. 

Honor och hanar utanför häckningstid har ostreckat beigefärgad eller gulaktig undersida, generellt mindre streckad än hos streckad vävare. Vidare är ögonbrynsstrecket beigefärgat och mindre distinkt, och den saknar både gul halsfläck och tydliga mustasch- och strupsidestreck. Östliga fåglar är något mer beigefärgad på ögonbrynstreck och undersida än västliga.

Utbredning och systematik 
Bayavävare delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Ploceus philippinus philippinus – förekommer i låglänta delar från sydöstra Pakistan till västra Indien och Sri Lanka
 Ploceus philippinus travancoreensis – förekommer i sydvästra Indien (Goa till Travancore och Kerala)
 Ploceus philippinus burmanicus – förekommer från nordöstra Indien (Bengalen) till Bangladesh, Assam och Myanmar
 Ploceus philippinus infortunatus – förekommer på Malackahalvön till södra Vietnam, Sumatra och ön Nias
 Ploceus philippinus angelorum – förekommer på slätter i centrala Thailand

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen
Preussvävare

Preussvävare (Ploceus preussi) är en fågel i familjen vävare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Guinea och Sierra Leone till södra Kamerun, Gabon och nordöstra Kongo-Kinshasa. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Paul Preuss (1861-1926), tysk botaniker och samlare i Västafrika 1886-1888.

Noter

Externa länkar 

Vävare
Fåglar i etiopiska regionen