kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sannäsfjorden

Sannäsfjorden är en fjord belägen i Tanums kommun i norra Bohuslän.

I fjordens östra del är samhället Sannäs beläget. I yttre öppningen finns ön Havsten. Fjorden begränsas i norr av Klättahalvön och i söder av Tanumsnäset. 

Första gången fjorden nämns vid namn i de norska kungasagorna är namnet Sämsfjorden. Ett namn som den fortfarande hade när området blev svenskt år 1658. Efter att samhället Sannäs växer fram skiftar namngivningen gradvis över till Sannäsfjorden. 

Under 1900-talets första del fanns det planer om att från fjordens inre del anlägga en kanal mot söder, genom Tanumsnäset, vid Edsvik. Genom att anlägga kanalen skulle kustsjöfarten vid dåligt väder ej behöva passera de farofyllda vattnen utanför Tjurpannan.

Geologi
Sannäsfjorden är en del i sprickdalssystemet i norra Bohuslän. Fjordens inre del är en del av en nord-sydgående spricka och yttre delen är bildad i en spricka som går i nordnordvästlig till sydsydostlig riktning.

Sannäsfjorden är en så kallad tröskelfjord med en 8 m grundtröskel och en 32 m djup bassäng innanför.

Natur
Fjorden visar upp en stor biologisk mångfald som beror på den relativt opåverkade miljön och den speciella oceanografin i Skagerrak, som gör att havsströmmar från Nordsjön försörjer fjorden med salt och friskt vatten, samtidigt med den för svenska förhållanden relativt mindre påverkan av utströmmande bräckt vatten från Östersjön och förorenat flodvatten från Norge. De vattendrag som mynnar i fjorden är också relativt fria från föroreningar. Området hyser också vidsträckta grunda lerbottnar med ålgräsängar. Grunda ålgräsängar är viktiga för det marina livet bland annat som uppväxt- och näringsområden för torsk och rödspotta och för ål. Fjorden är del av ett Natura 2000 område i bohuslänsk skärgårdsmiljö  

I fjorden lever en mycket stor och värdefull population av ostron. I yttre delen av fjorden finns fortfarande rika hummervatten.

Externa länkar
Om Sannäsfjorden

Tanums kommun
Bohusläns geografi
Fjordar i Sverige
Gavdos

Gavdos (grekiska Γαύδος, Gávdhos) är en liten ö utanför grekiska ön Kreta i Medelhavet. Ön är den sydligaste punkten i världsdelen Europa och är en av världens yttersta platser. Den sydligaste punkten på Europas fastland är Punta de Tarifa i Spanien.

Geografi 
Gavdos ligger cirka 36 km söder om Kreta i området Libyska havet och cirka 50 km söder om kommunens huvudort Chóra Sfakíon. Gavdos är av vulkaniskt ursprung.

Området har en yta på cirka 27 km² med cirka 150 bofasta invånare varav de flesta bor i huvudorten Kastri på öns södra del. Även ön Nisída Gavdopoúla nordväst om Gavdos tillhör området.

Öns sydligaste punkt är udden Kap Tripiti och den högsta höjden är berget Vardia med cirka 348 meter över havet.

Förvaltningsmässigt utgör ön en del av kommunen Dimos Kantanos-Selino i prefekturen Nomós Chaniás.

Historia 
Gavdos har varit bebott sedan neolitikum. Under det Bysantinska riket hade ön en befolkning om ca 8 000 invånare. Åren 1665 till 1895 tillhörde ön det Osmanska riket. Under 1930-talet användes Gavdos som exil för misstänkta kommunister.

Referenser

Externa länkar 
 om Gavdos (Gavdos island.gr)
 bilder över Gavdos (Getty Images)

Kretas öar
Greklands öar
Öar i Egeiska havet
Geografiska ytterpunkter
Europas geografi
Monchiqueön

Monchiqueön (portugisiska Ilhéu do Monchique) är en liten klippö i den portugisiska ögruppen Azorerna i Atlanten. Ön är den västligaste punkten i världsdelen Europa och är en av världens yttersta platser. Den västligaste platsen på kontinenten Europa är Kap Roca.

Geografi 
Monchiqueön ligger cirka 1,5 km väster om Floresön i Azorernas västra ögrupp (Grupo Ocidental) cirka 1 500 km väster om Portugal.

Den obebodda klippön ligger cirka 4 km nordväst om orten Fajã Grande och cirka 12 km nordväst om huvudorten Santa Cruz. Ön består av basaltsten och har en högsta höjd på ca 43 m ö.h.

Förvaltningsmässigt utgör ön en del av församlingen "Fajã Grande" i kommunen "Lajes das Flores".

Historia 
Ön var en viktig beräkningspunkt för sjömän på den tiden då sjöfarten navigerade efter stjärnorna.

Referenser

Externa länkar 
 Kort om Monchiqueön (VisitAzores)
 bild över Monchiqueön (Flickr)

Portugals öar
Azorerna
Öar i Atlanten
Geografiska ytterpunkter
Europas geografi
Cape St. Charles

Cape St. Charles eller Kap St Charles (, ) är en udde i Newfoundland och Labrador i östra Kanada. Udden är den östligaste punkten på Nordamerikas fastland och är en av världens yttersta platser. Den östligaste punkten på kontinenten Nordamerika är Cape Spear på Newfoundlandön och den östligaste punkten i världsdelen Nordamerika är Nordostrundingen på Grönland.

Geografi
Cape St. Charles ligger i sydöstra delen av Labradorhalvön i provinsen Newfoundland och Labrador mellan Belle Isle-sundet och Labradorhavet. Udden ligger cirka 15 km öster om Lodge Bay och cirka 500 km nordväst om huvudorten St. John's. På udden finns det lilla övergivna fiskarsamhället Cape Charles.

Förvaltningsmässigt utgör udden en del av distriktet Lodge Bay.

Historia
Inom området ligger byggnaden The Pye House som är den äldsta och sista återstående byggnaden från 1800-talet i området. Den 27 mars 2003 utsågs till "Registered Heritage Structure" (byggnadsminnesmärke) av Heritage Foundation of Newfoundland and Labrador.

Referenser

Externa länkar
 om Cape St Charles (Newfoundland and Labrador Tourism)
 karta över området (Newfoundland and Labrador Heritage)

Halvöar i Newfoundland och Labrador
Newfoundland och Labradors geografi
Geografiska ytterpunkter
Berit Lindfeldt

Berit Maria Ingeborg Lindfeldt, född 17 april 1946 i Stockholm, är en svensk skulptör.

Berit Lindfeldt utbildade sig vid Konstindustriskolan 1966–1971 och Valands konstskola 1972–1977. Hon har varit gästlärare vid Konsthögskolan Valand i Göteborg och Konsthögskolan i Umeå, samt projektledare i Statens konstråd från 1994.

Hon blev 1998 invald i Kungliga Akademien för de fria konsterna. Hon innehar statlig inkomstgaranti för konstnärer.

Berit Lindfeldt arbetar bland annat i brons, betong, stål och gummi.

Hon fick Sten A Olssons kulturstipendium 2000, Skulptörförbundets Sergelstipendium 2014, Prins Eugen-medaljen 2015 och Moderna museets vänners skulpturpris 2021.

Berit Lindfeldt är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Offentliga verk i urval
 Hising Island, brons, 1985, Brämaregatan/Herkulesgatan på Hisingen i Göteborg
Venus födelse, brons, 1995, Atriumgården, Medborgarhuset i Eslöv
Är du prins i någon saga?, två bronsskulpturer i damm, 2002–2007, torget i Bällstaberg i Vallentuna kommun
Solsil, rostfritt stål, 2004, Institutionen för växtvetenskap på Sveriges Lantbruksuniversitet i Alnarp
Boll, lackerat rostfritt stål, 2007, i Majorna i Göteborg
Källa Astrid, 2003–2007, brons i damm på Astrid Lindgrens Näs utanför Vimmerby 
Flow, rostfritt stål, 2007, huvudentrén Volvo P3 i Göteborg
Steg, patinerad brons, 2010, korsningen Ångermannagatan/Vällingbygången i Vällingby i Stockholm
Vårboll, rostfritt stål, 2008, Sandfjärdsgatan 18–20 i Årsta i Stockholm

Källor

Noter

Externa länkar 
Berit Lindfeldts webbplats
Bertil Jonsvik: Skulpturala haikupoem 21 september 2011 på Omkonst.se

Svenska skulptörer
Ledamöter av Konstakademien
Innehavare av statlig inkomstgaranti för konstnärer
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Födda 1946
Levande personer
Kvinnor
Willem Wissing

Willem Wissing, även känd som William Wissing, född 1656 i Amsterdam, död 10 september 1687 på Burghley House, var en nederländsk porträttmålare. 

Han var elev hos  Willem Doudijns (1630-97) och Arnoldus van Ravestyn (1615-90) i Haag.  År 1676 flyttade han till England, där han var elev och assistent till Peter Lely. Vid Lelys död år 1680, var Wissing hans främste elev. Sir Godfrey Kneller var den ende samtida porträttkonstnären i England som kunde mäta sig med Wissing. Bland de kungliga som satt modell för Wissing finns Karl II av England, drottning Katarina av Braganza, prins Georg av Danmark och James Scott, 1:e hertig av Monmouth. År 1685 skickade Jakob II av England Wissing till Nederländerna för att måla porträtt av hans holländska svärson och dotter, den blivande Vilhelm III av England och Maria II av England.  Wissing begravdes i St Martin's Church, Stamford, Lincolnshire.

Källor

Externa länkar 
 

Brittiska porträttmålare
Nederländska porträttmålare
Engelska målare
Födda 1656
Avlidna 1687
Män
Konstnärer från Amsterdam
Narai

Narai (Thailändska: สมเด็จพระนารายณ์มหาราช), född 1629, död 11 juli 1688, var kung av Ayutthaya mellan åren 1656 till 1688. Under hans regeringstid skedde många diplomatiska framstötar till bland annat i Västeuropa Frankrike, Storbritannien och Vatikanstaten och med de asiatiska länderna Kina, Indien och Persien med flera. Anmärkningsvärt var också det stora inflytande som européer fick, främst den grekiska äventyraren Constantine Phaulkon.

Han genomförde militära expeditioner i norr mot Chiang Mai som erövrades. Han hamnade i konflikt med Brittiska Ostindiska Kompaniet efter att ha vägrat betala ett skadestånd på grund av att britter baserade i Ayutthaya hade stulit från ett område som var allierat med kompaniet. Resultatet blev antibrittiska stämningar som resulterade i en massaker på ungefär 60 engelsmän 1687. Frankrike fick efter detta ett allt större inflytande.

Många thailändare kände sig oroade av den stora närvaron av utländska missionärer och soldater vilket efter Narais död ledde till en revolution som kom att minska den utländska närvaron. Han är en av de få thailändska kungarna som benämns den store.

Galleri

Referenser
 

Thailands regenter
Män
Födda 1629
Avlidna 1688
Personer i Thailands historia
Ramesuan

Ramesuan, född 1339, död 1395, var son till kung Ramathibodi I, regerade som den andra och femte kungen i kungariket Ayutthaya.

Biografi
När kung Ramathibodi bestigit tronen av Ayutthaya, skickade han kung Ramesuan att styra i Lopburi. När Ramathibodi dog 1369 reste Ramesuan till Ayutthaya för att ta tronen, men fick endast regera mindre än ett år innan han avsattes av sin farbror, kung Borommaracha I, härskare över Suphanburi. Källor variera över arten av deras konflikt; officiella krönikor uppger att den äldre Boromaracha regerade med villigt samtycke av brorsonen, medan andra källor visade att Boromaracha trontillträde kom först efter en blodig konflikt som gränsade till inbördeskrig.

1388 hade Ramesuan samlats tillräckligt stöd från sin maktbas i Lopburi för att återvända till Ayutthaya och utmana Boromarachis son Thong Chan om tronen. Kung Ramesuan styrkor intog snabbt palatset och avrättade den 17 år gamla Thong Chan. Ramesuan innehade sedan tronen fram till 1395, då han efterträddes av sin son Rama (även känd som Ramaracha).

Under kung Ramesuans andra regeringstid verkar kungen ha kommit till en överenskommelse med Konungariket Sukhothai, som hans föregångare hade stridit mot. I stället har vissa källor angivit konflikter med Konungariket Lan Na (i norra Thailand) och Angkor i dagens Kambodja. Ayutthayas krönikor tyder på att Ramesuan erövrade Chiang Mai 1390, då huvudstad i Konungariket Lan Na, och bosatte många fångar inom Konungariket Ayutthaya. En liknande nederlag för Angkor finns dokumenterat och ska ha ägt rum till följd av räder från det kambodjanska riket. Ingen av dessa konflikter finns dokumenterade i krönikor från Lan Na eller Angkor.

Referenser
  

Thailands regenter
Män
Födda 1339
Avlidna 1395
Edsvikskanalen

Edsvikskanalen, även benämnd Isvikskanalen, är en föreslagen, men aldrig anlagd  kanal. Kanalen var tänkt att anläggas genom det smala näset mellan Edsviken i Skagerrak och Bladviken längst in i Sannäsfjorden, tvärs över Tanumsnäset beläget i Tanums kommun i norra Bohuslän. 

Planen var att vid dåligt väder kunna erbjuda kustsjöfarten en skyddad passage förbi Tjurpannan, en av de tre värsta passagerna längst Bohuskusten.

Tre av de övriga, för kustsjöfarten farofyllda passagerna, hade byggts bort genom att muddra ränna eller anlägga kanal:

 Islandsberg – Väggeröds ränna 
 Sotefjorden – Sotekanalen 
 Marstrand – Albrektsunds kanal

Under 1900-talet framlades flera mer eller mindre detaljerade förslag om kanalbygget. I det sista förslaget, som presenterades år 1951, beräknades den ca 2 km långa kanalen kosta 5 miljoner att anlägga.

Externa länkar
Om Edsvikskanalen

Vattendrag i Tanums kommun
Vattendrag i Bohuslän
Kanaler i Sverige
Planerade byggprojekt
Hypo Group Tennis International

Hypo Group Tennis International är en tennisturnering som spelas årligen i Pörtschach, Österrike. Turneringen är en del av kategorin 250 Series på ATP-touren och har spelats sedan 1981, underlaget är grus.

Resultat

Singel

Källor

Sportevenemang i Österrike
ATP-touren
Ejgdeholmen

Ejgdeholmen (på mål: Edhölmen) är en tidigare bebodd ö nordost om Kalvö i Tanums kommun, Bohuslän, Västra Götalands län. Ön ligger mellan Resö och Havstenssund lite drygt 1 km nordväst om Västbacken.

Troligen befolkades Ejgdeholmen tidigt på 1500-talet. Numera är ön bebodd endast sommartid.

Källor
 Källgård, Anders; Sveriges öar, Kristianstad 2005
 Knapp, Ted "Längs Kusten i Bohuslän" Skrönor och fakta för båtfarare och andra skärgårdsälskare. Warne förlag 2005-2006.

Öar i Tanums kommun
John Hospers

John Hospers, född 9 juni 1918 i Pella, Iowa, död 12 juni 2011 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk filosof. Hospers var professor i filosofi i New York. Hans författarskap innefattade, förutom grundläggande filosofiska läroböcker, ämnen som estetik och politisk filosofi. Han var den första presidentkandidaten för Libertarian Party 1972.

Referenser

Amerikanska filosofer under 1900-talet
Amerikanska statsvetare
Personer från Marion County, Iowa
Födda 1918
Avlidna 2011
Män
Alumner från Columbia University
Forskare från Iowa
Gomer Brunius

Gomer Brunius, född 1748, död 1819 i Tanums socken i Bohuslän, var en svensk präst, son till den till Sverige invandrade danske medborgaren Paul Brune.

Gomer Brunius prästvigdes 1771. Under åren 1772 till 1778 gjorde Brunius, som skeppspräst, tre resor till Kina med Svenska Ostindiska Companiet. Brunius utsågs till kyrkoherde i Tanums socken från 1779; han förblev socknen trogen till sin död. 

Det finns många berättelser i Tanum om Brunius. Det sägs att han alltid predikade iförd frack. Hans stora intresse för jordbruk gjorde att prästgårdens uppodlade areal avsevärt utökades under hans ledning. Han påstås även vara Bohusläns förste potatisodlare. Gomer Brunius intresse för och driftighet inom jordbruket gjorde att han köpte Mjölkeröds gård, en av socknens största gårdar. Där anlade han ett tegelbruk. Kyrkobyggnaden och dess skötsel intresserade honom dock inte lika mycket. Kyrkan förföll så till den grad att den efter hans död fick rivas och ersättas av en ny.

Gomer Brunius gifte sig 1778 med Mariana Rodhe (1755–1839), dotter till Peter Olof Rodhe och Elsa D. Walcke. De fick tolv barn, däribland den blivande professorn i grekiska Carl Georg Brunius, som i motsats till sin far ägnade sitt huvudsakliga intresse åt kyrkobyggnader, och direktören J.N. Brunius, gift med författarinnan Louise Brunius.

Brunius avled av skador efter en ridolycka.

Källor

Noter

Se även 
 Brunius (släkt)

Externa länkar 
Tanums kommuns kulturminnesvårdsprogram om Gomer Brunius

Svenska präster under 1700-talet
Födda 1748
Avlidna 1819
Män
Havstenssund nedre

Havstenssund nedre, ensfyr och sektorfyr för insegling mot Havstenssund från söder och norr. Den andra ensfyren är Havstenssund övre. Avståndet mellan fyrarna är cirka 1200 meter.

Havstenssund nedre, som uppfördes år 1890, är belägen på en avsats i berget på fastlandsidan av Sunnegapet, sundet mellan fastlandet och ön Hällsö. Via en nyanlagd spång kan man nå fyren till fots.

Källor

Fyrar i Sverige
Fyrar i Tanums kommun
Havstenssund övre

Havstenssund övre, ensfyr för insegling mot Havstenssund från söder. Den andra ensfyren är Havstenssund nedre. Avståndet mellan fyrarna är cirka 1200 meter.

Havstenssund övre, som uppfördes 1901, är belägen på ett berg på ön Havsten.

Källor

Fyrar i Sverige
Fyrar i Tanums kommun
Långeskär

Långeskär är en obebodd ö i Havstenssunds skärgård i Tanums kommun, Bohuslän, Västra Götalands län. Ön ligger nästan 3 km sydväst om Havstenssund ute vid Väderöfjorden, och gränsar till Kosterhavets nationalpark.

Etymologi
Skär i öns namn används i detta sammanhang på det vanliga sättet. Normalt används skär för att beteckna en liten ö. Långeskär är nästan 1 km lång, så något litet skär är det inte. Flera olika etymologiska förklaringar till namngivningen finns.

Historia
På öns norra sida ligger den så kallade Ryssbukten, ett namn bukten fick år 1912 i samband med att ett vid Väderöarna strandat ryskt fartyg gled av grundet och drev vidare till Långeskär, där det slutligen sjönk i Ryssbukten. På öns nordvästra uddes södra strand ligger stora block av armerad betong. De är rester av ett tyskt förrådsfartyg, som drev iland här under Andra världskriget.

Källor
 Knapp, Ted "Längs Kusten i Bohuslän" Skrönor och fakta för båtfarare och andra skärgårdsälskare. Warne förlag 2005-2006.
 Löfdahl, Maria; Ortnamnen i Tanums Härad 2. Naturnamnen, Göteborg 2006

Öar i Tanums kommun
Persgrunden

Persgrunden är ett grundområde i öppna Skagerrak cirka 15 km väster om fastlandet vid Grebbestad. Grundet ligger i Tanums kommun, Bohuslän, Västra Götalands län. Minsta vattendjup vid Persgrunden är endast 2,4 meter. Grundet är i SSW utmärkt av en lysboj och i NNW av en prick.

Persgrunden ligger inom Kosterhavets nationalpark.

Historia
Persgrundet upptäcktes år 1850 av bröderna Pär och Anders Amundsson från Ramsö, Koster.  Pär har fått äran att ge namn åt grundet, men sägnen berättar följande.

En dag med hård vind och kraftig sjögång hade Anders Amundsson från ett berg på Ramsö sett kraftiga brottsjöar i öppna havet sydväst Ramsö. Han begav sig senare med sin kostersnäcka ut till det område där han sett brottsjöarna tillsammans med några andra Ramsöbor. Plötsligt skrek han till: Kors i alla dar, här ser jä bönn.

När sedan lotsarna ville bli informerade om grundets läge var endast Pär hemma och lotsarna gav grundet därför namnet Persgrunden. Prickar lades ut, men det dröjde ända till 1916 innan en ljus- och ljudboj fanns på plats.

Källor
 Hansson, Wilhelm; Norra Bohusläns övärld. Från Svinesund till Smögen, Uddevalla 1980
 Sörensson, Reiners; Skeppsbrott, Uddevalla 1992

Externa länkar
Marinogram för Persgrunden

Tanums kommun
Kosterhavets nationalpark
Ulsholmen

Ulsholmen är en obebodd ö i Havstenssunds skärgård i Tanums kommun, Bohuslän, Västra Götalands län. Ön ligger 3,5 km sydväst om Havstenssund ute vid Väderöfjorden. Från ön sett ligger Stora Huvudet på Tjurpannan 1200 meter rakt i öster.

På ön finns såväl tomtningar som labyrint.

Etymologi
På fastlandet, på andra sidan Tanumsnäset, finns gården Ulseröd. Förledet på såväl gård- som ö-namn är troligen ett mansnamn.

På mål uttalas öns namn på samma sätt som ön Ursholmen (fyrplats söder om Koster). Om det inte av sammanhanget framgår vilken av öarna som åsyftas, så kan man i Havstenssundstrakten utöka namnet på fyrplatsen till "Köster Ushhölme".

Historia

Den 5 april 1957 grundstötte och sjönk räktrålaren SD 238 Resarö från Resö i sundet mellan Ulsholmen och Kalven. Besättningen räddades. Vraket sprängdes och därefter bärgades motorn.

Ulsholms kalv
På ön strax sydöst om Ulsholmen, Ulsholms kalv eller Kalven, finns sedan länge ett sjömärke. Det är dokumenterat att det år 1829 uppfördes ett stångmärke på ön. Stångmärket bestod av hjärtspira med fyra stöttor. På toppen av hjärtspiran fanns ett topptecken i form av en vit tavla. Stångmärket var 18 meter högt.

År 1892 ersattes med stångmärket av det nuvarande välbevarade stenkumlet. Kumlet på Kalven är vitmålat med svart mittbälte och nio meter högt, därmed är det ett av Bohusläns högsta kummel.

Källor
 
 
  (se extern länk nedan)

Externa länkar
Sjömärken - en del av vårt kulturarv
ETC, Carlgren hotar tyska technoturister

Öar i Tanums kommun
Väcker

Väcker är ett lågt skär i Tanums kommun, Bohuslän, Västra Götalands län. Skäret är beläget ungefär 1200 meter sydväst om Tjurpannan. Området kring Väcker är mycket exponerat vid vind och sjögång från syd till väst. Väcker ligger i ett område där flera farleder går samman. I området finns många förrädiska grund.

Väcker fyr
Väcker fyr är en sektorfyr som, som uppfördes år 1939 på skäret Väcker. Fyren vägleder inseglingen från söder och väster mot Havstenssund samt mot Edsvik och farleden söderut mot Grebbestad. Farleden förbi Tjurpannan har ansetts som en av de mer riskabla passagerna utefter Bohuskusten.

Historia
Beslut om att bygga Väcker fyr togs efter att en kutter förlist på skären väster om Morö då man gått på enslinjen som ges av fyrarna Havstenssund nedre och Havstenssund övre. Efter att fyren färdigställts hann den lysa en kort tid innan total mörkläggning verkställdes efter det tyska anfallet på Norge i april 1940.

Etymologi
Skärets namn innehåller verbet väcka. Troligen är det en avledning från en äldre plural imperativform (vakna upp) som givit det nuvarande namnet.

Källor
 Löfdahl, Maria; Ortnamnen i Tanums Härad 2. Naturnamnen, Göteborg 2006

Vidare läsning 
 

Fyrar i Sverige
Fyrar i Tanums kommun
Öar i Tanums kommun
Svedjeholmens IF

Svedjeholmens IF, en ishockeyklubb i Domsjö utanför Örnsköldsvik. Klubben bildades 1937 av ett antal ungdomar under namnet Svedjeholmens Kamraterna. Redan året därpå bytte man till det nuvarande namnet efter att Riksidrottsförbundet underkänt ursprungsnamnet. Under 1940-talet var skidåkning och orientering föreningens huvudverksamhet. 1958 ansökte man om medlemskap i Svenska Ishockeyförbundet och sonderade om möjligheterna att anlägga en ishockeyplan.

Säsonger i Division 1
A-lagets största framgång nåddes säsongen 1999/2000 då man för första gången fick spela i division 1. Där höll man sig kvar till 2003/04 och nådde som bäst en sjunde plats. 2012 beslutade man sig för att lägga ner både A-laget och J18-laget och koncentrera sig på ungdomsverksamheten.

Källor

Externa länkar
Officiell hemsida

Ishockeyklubbar i Sverige
Sportklubbar i Örnsköldsviks kommun
Sportklubbar bildade 1937
Västbacken

Västbacken är ett litet kustsamhälle i Tanums kommun, i Bohuslän, Västra Götalands län. Från 2015 är Västbacken en del av småorten Raftötången.

Västbacken ligger vid Sannäsfjorden mynning, mellan Havstenssund och Resö. Strax söder om Västbacken, tvärs över Sannäsfjordens mynning, ligger ön Havsten med sitt 60 meter höga berg.

Västbacken har idag några tiotal åretruntboende innevånare. Tidigare var befolkningen betydligt större. Det har funnits en Konsumbutik i samhället, den startade under de första åren på 1940-talet och fanns kvar fram till augusti 1967.

I en stor vit byggnad nordväst om samhället fanns tidigare en fiskmjölsfabrik. Fabriksbyggnaden uppfördes och verksamheten startade i mitten av 1940-talet. Produktionen uppförde år 1970-71. Även under de sista produktionsåren utfördes transporter till och från fabriken med fraktfartyg. De sista transporterna svarade den finska jakten Rut (ca 200 dwt) för. Idag används byggnaden och området kring den av Sjöfartsverket, som förråd för bojar och andra sjömärken.

Orter i Tanums kommun
Sobaekbergen

Sobaekbergen är en bergskedja i Sydkorea. Det går i sydvästlig riktning och inleds vid Taebaekbergen. Den brukar anses upphöra vid Jirisan, som också är det högsta berget i bergskedjan. Sobaekbergen formar den södra halvan av Baekdudaegan, som ses som den symboliska "snurran" i Korea, som sträcker sid ända upp till Nordkorea. Topparna i bergskedjan brukar vara ungefär 1 000 meter över havet. 

Bergskedjor i Sydkorea
WP:Projekt Korea