kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gertrud Alfredsson

Gertrud Maria Alfredsson född 13 februari 1965, är en svensk målare, tecknare och gallerist, bosatt i Rögle. 

Gertrud Alfredsson är utbildad på Konstskolan Forum i Malmö 1982–1988. Hon har bland annat ställt ut på Malmö konstmuseum, Millesgården och Lunds Konsthall och har drivit flera utställningsprojekt och egna konstgallerier i Malmö och Ängelholm. 

Under 2008-2010 drev hon i samverkan med skulptören Lone Larsen den egna Rögle konsthall i en tidigare industrilokal i Rögle. Hon erhöll samma år Bildkonstnärsfondens tvååriga arbetsstipendium.

Utställningar i urval:
 Closet Gallery Museum Jag Stockholm 2012 
 Konstföreningen Aura/ Krognoshuset i Lund 2011 
 Galleri Rostrum Art After Work Malmö 2011
 Galleri Hjärne Helsingborg 2010
 Galleri J Falkenberg 2010
 Galleri Signal Malmö "Parallell Historia" Skånes Konstarenor 2009
 Broadway Gallery New York 2008
 Rögle Konsthall Rögle 2008
 Kulturmagasinet Sundsvall 2007.
 Marienlysts slott Helsingör Danmark 2007
 Galleri Rostrum Malmö 2005
 Vikingsbergs Konsthall Helsingborg 2005

Referenser

 Gertrud Alfredssons CV på Helsingborgs konstförenings hemsida
Rögle konsthalls webbplats
 Helsingborgs Dagblad 19 mars 2008, "Ny konsthall smygöppnas i påsk"

Externa länkar
Gertrud Alfredsson blogg

Svenska målare under 2000-talet
Personer från Välinge socken
Födda 1965
Levande personer
Kvinnor
Svenska tecknare under 2000-talet
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Giovanni Belletti

Giovanni Battista Belletti, född 1813 i Sarzana i närheten av Carrara, död 1890, var en italiensk operasångare (baryton).

Belletti utbildade sig i Italien och kom genom skulptören Johan Niclas Byströms förmedling 1837 eller 1838 till Stockholm och var 1839–44 anställd vid Kungliga teatern. Här lärde han känna Jenny Lind, och genom hennes förmedling fick han 1848 möjlighet att komma till London där han uppträdde på Her Majesty's Theatre, och deltog under Jenny Linds amerikanska resa 1850–51. Han vistades därefter fram till 1862 i England där han framträdde som konsert- och oratoriesångare, men återvände därefter till Italien. Han ansågs ha en utomordentlig röst, men däremot ha varit mindre lyckad som skådespelare. Bland hans roller märks främst komiska, såsom Figaro i Barberaren i Sevilla och Figaros bröllop.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

 Fredrik August Dahlgren: Förteckning öfver svenska skådespel uppförda på Stockholms theatrar 1737-1863 och Kongl. Theatrarnes personal 1773-1863. Med flera anteckningar. Stockholm (1866)

Italienska operasångare under 1800-talet
Födda 1813
Avlidna 1890
Män
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Personer från Carrara
Giuseppe Gioachino Belli

Giuseppe Gioachino Belli, född 7 september 1791 i Rom, död där 21 december 1863, var en italiensk folkskald.

Belli skrev en mängd sonetter på romersk dialekt.

Bilder

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Vidare läsning 
● Stenius, Göran: Den romerska komedin. En bok om Giuseppe Gioachino Belli. Söderströms & Co 1967

Externa länkar

Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Italienska författare under 1800-talet
Författare från Rom
Födda 1791
Avlidna 1863
Män
Svensk uppslagsbok
Augustin Daniel Belliard

Augustin Daniel Belliard, född 23 mars 1769, död 28 januari 1832, var en fransk greve och militär.

Belliard var Charles François Dumouriez' stabschef och degraderades efter dennes förräderi men återvann snart sin grad och utmärkte sig särskilt i Italien 1796–97 och i Egypten, där han tappert försvarade Kairo och kapitulerade endast mot fritt avtåg till Frankrike (1801). Han deltog i nästan alla kejsardömets fälttåg och blev 1814 generalöverste för gardeskavalleriet. Samma år hyllade Belliard Ludvig XVIII och blev pär av Frankrike, men övergick 1815 åter till Napoleon I. Han arresterades och avsattes därför efter dennes fall men togs 1819 åter till nåder. 1831 skickades Belliard som sändebud till Belgien och undertecknade fördraget om dess självständighet. Hans memoarer utgavs 1842.

Referenser

Noter

Källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar

Franska generaler
Franska grevar
Personer i Napoleonkrigen
Födda 1769
Avlidna 1832
Män
Svensk uppslagsbok
Deltagare i slaget vid Borodino
Deltagare i slaget vid Jena-Auerstedt
Deltagare i slaget vid Dresden
Deltagare i slaget vid Leipzig
Namn ingraverat på Triumfbågen
Gemma Bellincioni

Gemma Bellincioni, född 18 augusti 1864 och död 23 april 1950, var en italiensk operasångerska, sopran.

Bellincioni vann efter sin debut i Neapel 1881 storartade framgångar i såväl Europa som Amerika. Efter avslutade operabana var hon från 1911 verksam som sångpedagog i Berlin, och från 1914 i Italien. Bland hennes roller märks Santuzza i På Sicilien, Violetta i La Traviata samt Salome.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Italienska operasångare under 1800-talet
Italienska sångare under 1900-talet
Födda 1864
Avlidna 1950
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Italienska sopraner
Ståhl

Ståhl, är ett svenskt efternamn som kan skrivas på något olika sätt. Det har varit vanligt som soldatnamn. Den 31 december  2013 var följande antal personer bosatta i Sverige med stavningsvarianterna
 Ståhl 5 037
 Stål 1 133
 Staal 14
 Ståål 10
Tillsammans blir detta 6 194 personer. Namnet Staal kan uppfattas som en äldre dansk-norsk stavning av Stål, och med samma uttal som detta namn. Engelsktalande med amnet Staal har också inkluderats, trots att de sannolikt uttalar namnet annorlunda.

Personer med efternamet Ståhl eller Stål
 Adam Ståhl
 Albert Ståhl (1877–1955), skådespelare
 Andreas Ståhl
 Anna Ståhl (född 1988), skådespelare, sångare, dansare och gymnast
 Axel Samuel Stål

 Barbro Stål (1927–2022), arkitekt
 Birgit Ståhl-Nyberg (1928–1982), konstnär
 Birgitta Stål, företagsledare 
 Carl Stål, flera personer
 Carl Stål (entomolog) (1833–1878)
 Carl Stål (militär) (1803–1884), fortofikationsofficer, arkitekt och författare
 Carl Axel Stål
 Carl-Gustaf Ståhl (1920–2016), militär
 Conrad Stål
 Daniel Ståhl (född 1992), friidrottare, diskuskastare och kulstötare
 Ephraim Ståhl (1768–1820), stolmakare
 Ernst Stål
 Eric Staal
 Eric Ståhl (1918–1999), skulptör 
 Fanny Stål (1821–1889), pianist
 Fritz Ferdinand Ståhl
 Gunnar Ståhl (född 1935), militär
 Harry Ståhl (1905–1991), ortnamnsforskare och professor
 Henrik Ståhl (född 1975), skådespelare och författare
 Henry Ståhl
 Ingeborg Ståhl (1878–1953), skådespelare
 Ingemar Ståhl (1938–2014), nationalekonom och professor
 Ingolf Ståhl
 Isabelle Ståhl (född 1988), litteraturkritiker och krönikör
 Ivar Stål (1891–1953), arkitekt
 Jan Ståhl (född 1936), diplomat och jurist
 Jared Staal
 Jesper Staal (född 1972), dansk kanotist
 Jessie Ståhl (1906–1999), politiker, folkpartist
 Jimmy Ståhl
 Jordan Staal
 Kajsa Stål (född 1959), journalist och programledare
 Kell Ståhl (1934–2003), tidningsredaktör
 Kerstin Ståhl
 Kim Staal (född 1978), dansk ishockeyspelare
 Kjell Erik Ståhl (född 1946), friidrottare, långdistanslöpare
 Kristina Ståhl (född 1963), professor i finansrätt och justitieåd
 Magnus Ståhl
 Magnus Laurentius Ståhl (1761–1843), biografisk samlare
 Manne Ståhl (1901–1976), tidningsman och politiker
 Marc Staal
 Marcus Ståhl (född 1985), bandyspelare
 Maria Nyberg Ståhl (född 1946), försvarsforskare och ämbetsman
 Mats Ståhl, gitarrist i Enter the Hunt
 Mikael Ståhl
 Olle Stål
 Robert Ståhl (född 1948), författare
 Samuel Stål
 Sven Ståhl (1914–2000), borgmästare och lagman
 Taina Ståhl (född 1960), friidrottare, diskuskastare
 Tord Stål (1906–1972), skådespelare
 Zacharias Ståhl

Källor

Se även 
Fänrik Ståls sägner

Svenska efternamn
Soldatnamn
S/S Mertainen

S/S Mertainen var ett svenskt lastfartyg som sänktes under andra världskriget.

Historik 
Mertainen byggdes 1907 vid Hamiltons varv i Port Glasgow till Burell & Sons rederi i Glasgow under namnet Strathlyon och fördes under många år av kapten James Cann. Ångaren köptes 1915 av Grängesbergsbolaget och fick då namnet efter malmberget Mertainen öster om Kiruna. På väg från Rosario (Argentina) till Sverige med majslast 1919 kolliderade hon med den franska trålaren Inez i Engelska kanalen och året därpå vid den norska kusten med motorfartyget Letten, som vattenfylldes men blev flytande på sin last. 1926 I hård storm i Narvik drev en ångare först mot en norsk och sedan mot en dansk som alla till slut träffade Mertainen. 1929 kolliderade Mertainen med den tyska ångaren Emstriff. Kort efter Nationalsocialismens övertagande av makten i Tyskland blev Mertainens radiotelegrafist anhållen i Stettin för att han på en restaurang yttrat sig kränkande om dåvarande rikskanslern Adolf Hitler. Den 3 februari 1940, några veckor innan fartyget sänktes, utsattes Mertainen för flyganfall av tyska plan vid den engelska kusten. Denna gång klarade sig Mertainen och dess besättning helt oskadda.

Flyganfallet 
Mertainen avgick den 6 april 1940 från Narvik med last av 6 700 ton malm mot Middlesbrough. Befälhavaren hade fått information om mineringar längs rutten och valde att gå in till Svinvik i närheten av Kristiansund, en till synes lugn och säker plats. Nästa dag fick man via radio information om den tyska invasionen av Norge, varvid kaptenen beslutade om att ligga kvar i fjorden i avvaktan på ett bättre läge. 16 april siktade man bombplan på hög höjd som fällde bomber mot ångaren trots att hon var försedd med neutralitetsmärken, inga bomber träffade men anfallen upprepades flera gånger, varför befälhavaren lät besättningen om 37 man gå i livbåtarna och ro i land. Besättningen inkvarterades i missionshuset och hos postmästaren. Den 21 april hade flyganfallen upphört och samma dag rapporterade en utsatt vakt att Mertainen höll på att sjunka. Besättningen gick då ombord för att bärga div saker och kunde konstatera att fartyget varit utsatt för kulspruteeld. Medan man den 22 april försökte bogsera Mertainen in på grunt vatten, fick man överge henne, som kort därpå gick till botten.

Se även 
 Lejdtrafiken
 Lista över krigshandlingar mot Sverige under andra världskriget

Källor 
 

Fartyg sänkta av flygplan
Svenska lastfartyg
Svenska fartyg under andra världskriget
Fartyg sjösatta 1907
Sjöolyckor 1940
Fartyg byggda i Skottland
Skeppsvrak i Norge
Skeppsvrak i Norska havet
Ugglor i mossen (film)

Ugglor i mossen (originaltitel: The Trouble with Harry) är en amerikansk svart komedifilm från 1955 i regi av Alfred Hitchcock, baserad på en roman av Jack Trevor Story.

Filmen handlar om invånarna i en liten by, som hittar en död man. De får problem med att reda ut varför mannen har mördats och vad de ska göra med liket.

Medverkande 
 Edmund Gwenn – Albert Wiles
 John Forsythe – Sam Marlowe
 Mildred Natwick – Ivy Gravely
 Mildred Dunnock – Mrs. Wiggs
 Jerry Mathers – Arnie Rogers
 Royal Dano – Calvin Wiggs
 Shirley MacLaine – Jennifer Rogers

Referenser

Externa länkar 

Filmer 1955
Amerikanska dramafilmer
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Paramount Pictures
Filmer i regi av Alfred Hitchcock
USA på film
Rudolf Belling

Rudolf Belling, född 26 augusti 1886 i Berlin, död 9 juni 1972 Krailling, var en tysk skulptör.

Biografi 
Rudolf Belling deltog 3 december 1918 i grundandet av den progressiva konstnärsföreningen Novembergruppe i Berlin. Genom detta namn ville gruppen tydligt anknyta till den tyska novemberrevolutionen samma år.

Statlig konfiskering och offentlig skändning av verk 
I Svensk uppslagsbok (1939) kunde man läsa att Belling var verksam i Berlin, och att man där på museer och andra ställen kunde se hans starkt stiliserade, på kurvornas rytmik anlagda figurer, liksom konstindustriella föremål. Men vid den tiden visades ingenting av Rudolf Belling offentligt.

I juli 1937 beslagtogs verk av Belling på tyska museer, varav fyra skulpturer. Hösten 1937 visades skulpturen Dreiklang (1924) på den avsiktligt nedsättande nazistiska utställningen "entartete" Kunst i München, tillsammans med ett exemplar av Kopf in Messing (Toni Freeden) (1925). Året efter visades den decimeterhöga Fabeltier (1923) på vandringsutställningen i Hamburg.

Samtidigt som skulptören tvingades medverka vid den första Entartete Kunst-utställningen i München, representerades han med en traditionell bronsskulptur av den tyske världsmästaren i boxning Max Schmeling på Große Deutsche Kunstausstellung i samma stad, efter en inbjudan av jurymedlemmarna Arno Breker och Adolf Ziegler.

Exil och proveniens 
Av någon anledning lämnade Rudolf Belling sin plats i den dåvarande Preußische Akademie der Künste samma år och utvandrade till Istanbul, där han stannade i närmare 30 år, fram till 1966 då han återvände till Tyskland. På omvägar kunde skulpturerna Dreiklang och Kopf in Messing återbördas till Nationalgalleriet i Berlin några år efter kriget. Ett andra exemplar av Kopf in Messing hade lagrats för eventuell försäljning, men finns sedan 1947 på Historisches Museum i Rostock. Vad som hände med Fabeltier efter 1941 beskrivs som "okänt".

Galleri

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939
 Freie Universität Berlin (FUB): Beschlagnahmeinventar Entartete Kunst. (emuseum.campus.fu-berlin.de)

Noter

Externa länkar 

Personer från Berlin
Tyska skulptörer under 1900-talet
Födda 1886
Avlidna 1972
Män
Storofficerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Personer i Weimarrepubliken
Konstnärer på Entartete Kunst-utställningar
Häll (efternamn)

Häll är ett svenskt efternamn som också kan skrivas Hell, och som använts som soldatnamn. Den 31 december 2013 var 1 361 personer med efternamnet Häll och 315 med efternamnet Hell bosatta i Sverige. Totalt blir detta 1 676 personer .

Personer med efternamnet Häll eller Hell

 Cecilia Häll (född 1978), skådespelare
 Eric Ersson Häll  (1642–1694), bergmästare
 Erik Hell (1911–1973), skådespelare
 Karl-Erik Häll (född 1929), ombudsman och politiker
 Krister Hell (född 1962), skådespelare
 Lena Häll Eriksson (född 1949), kulturgeograf, ämbetsman och politiker
 Maria Häll (född 1963), IT-administratör
 Maximilian Hell (1720–1792), ungersk astronom
 Nanna Häll (1894–1977), finländsk sjuksköterska
 Olof Olsson Häll (död 1836), soldat, skarprättare och nybyggare
 Richard Hell (född 1949), amerikansk sångare, basist, låtskrivare och författare 
 Stefan Hell (född 1962), tysk fysiker
 Öllegård Hell, känd som Öllegård Wellton (1932–1991), skådespelare

Källor 

Svenska efternamn
Soldatnamn
Undergroundserie

En undergroundserie är en tecknad serie publicerad av småförlag eller av privatpersoner och som ofta kan innehålla provocerande och utmanande innehåll, med mycket sex, droger, våld och politisk satir. Genren var i USA som mest populär mellan 1968 och 1975. Undergroundrörelsen fick motsvarigheter i flera andra länder. Rörelsen anses i regel ha dött ut någon gång runt det sena 70-tidiga 80-talet, men dess anda lade i mångt och mycket grunden till dagens alternativa seriemarknad i USA. 

Robert Crumb blev en av förgrundsgestalterna, troligen den främste av dem alla, i undergroundsammanhangen. Hans tidning Zap Comix blev något av en ikon. Bland övriga framstående representanter för rörelsen kan nämnas Gilbert Shelton, Eric Stanton, John Willie, Spain Rodriguez, Rick Griffin, S. Clay Wilson, Foolbert Sturgeon och Vaughn Bodé. Trina Robbins var den kvinnliga serieskapare som gick i första ledet.

Källor
Undergroundserier, på SerieWikin

 
Subkulturer
Jacopo Bellini

Jacopo Bellini, född omkring 1400 och död 1470, var en venetiansk konstnär

Jacopo Bellini var far till Gentile Bellini och Giovanni Bellini samt svärfar till Andrea Mantegna.

Bellini var lärjunge till Gentile da Fabriano. Av hans nu sällsynta tavlor märks Kristus på korset i Verona, och några madonnabilder i Venedig och Florens. Av stort intresse två bevarade skissböcker efter honom, den ena i London och den andra i Paris.

Bellini är som målare flitigt omtalad i samtida dokument, bland annat vann han 1441 en tävling mot Pisanello för ett porträtt av Lionello d'Este. Porträttet har dock inte kunnat identifieras.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Externa länkar 

 

Venetianska målare
Renässanskonstnärer
Födda 1400-talet
Avlidna 1470
Män
Ashfield

Ashfield kan syfta på:

Geografi

Australien 

 Municipality of Ashfield kommun 
 Ashfield, New South Wales, del av en befolkad plats, 
 Ashfield, Queensland, 
 Ashfield, Western Australia,

Storbritannien 

 Ashfield, Suffolk, ort i Suffolk, England, 
 Ashfield District, kommun i Nottinghamshire, England, 
 Ashfield, Argyll and Bute, ort i Argyll and Bute, Skottland, 
 Ashfield, Hampshire, ort i Hampshire, England, 
 Ashfield, Herefordshire, ort i Herefordshire, England, 
 Ashfield, Shropshire, ort i Shropshire, England, 
 Ashfield, Stirling, ort i Stirling, Skottland, 
 Ashfield, Wales, ort i Carmarthenshire, Wales,

USA 

 Ashfield, Massachusetts, Massachusetts, Franklin County, 

Robotskapade Australienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Gentile Bellini

Gentile Bellini, född omkring 1429 och död 23 februari 1507, var en venetiansk konstnär.

Gentile var son till Jacopo Bellini, bror till Giovanni Bellini och svåger till  Andrea Mantegna.

Bellini stod huvudsakligen kvar på quattrocentos konstuppfattning, och var på inget sätt banbrytande. Däremot hade han en god förmåga till teckning och noggrannhet i återgivandet av färger och dräktdetaljer som gör hans bilder kulturhistoriskt intressanta. Han njöt i samtiden högt anseende och utförde liksom brodern flera viktiga arbeten för staden Venedig, vilka idag till stora delar är förstörda. År 1479 vistades han som porträttmålare i Konstantinopel, och utförde ett porträtt av Mehmet II. Bland hans främsta verk märks Det heliga korsets under och Processionen på Markusplatsen 1496, samt Aposteln Markus predikan, som fullbordades av brodern.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 
 

Venetianska målare
Renässanskonstnärer
Födda 1400-talet
Avlidna 1507
Män
Lorenzo Bellini

Lorenzo Bellini, född den 3 september 1643, död den 8 januari 1704, var en italiensk anatom.

Bellini studerade i Pisa, och utgav redan vid 19 års ålder sina studier över njurens byggnad och funktion, ett arbete som väckte stor uppmärksamhet och som sedan utgetts i flera upplagor. I detsamma kunde han visa, att njurvävnaden var sammansatt av en mängd kanaler. Vid 20 års ålder blev han professor i Pisa, där han verkade i 30 år. Han slog sig därefter ned som praktiserande läkare i Florens där han dog. Bellini utgav även uppmärksammade arbeten om smaken och om åderlåtning.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 
 

Italienska fysiologer
Födda 1643
Avlidna 1704
Män
Guillaume Canet

Guillaume Canet, född 10 april 1973 i Boulogne-Billancourt i Paris, är en fransk skådespelare, regissör och manusförfattare. 

Guillaume Canet har varit med i filmer som The Beach (2000), Fiendeland: En dag utan krig (2005) och Tillsammans är man mindre ensam (2007). Han har även regisserat och skrivit manus till filmerna Berätta inte för någon (2006) och Små vita lögner (2010).

Mellan 2001 och 2006 var han gift med skådespelaren Diane Kruger och sedan 2007 är han tillsammans med skådespelaren Marion Cotillard, som han har ett barn tillsammans med.

Filmografi i urval 

 (manus, regi och roll)

 (manus och regi)

Referenser

Källor 
Ubba Agence Artistique, agentur | Guillaume Canet

Externa länkar 

 

Män
Födda 1973
Levande personer
Franska skådespelare under 2000-talet
Franska filmregissörer
Franska manusförfattare
Personer från Boulogne-Billancourt
S/S Flottisten

S/S Flottisten är ett svenskt ångfartyg med hemmahamn i Mora.

S/S Flottisten byggdes 1890 för leverans till Flottningsföreningen på Siljan för att användas av föreningens ledning för inspektioner. Det byggdes på 1910-talet om till varp- och bogserbåt och användes i detta syfte fram till 1964. Besättningen  bestod av sju personer: kapten, kocka och övrig besättning. Flottisten sjönk vårvintern 1966 vid sin förtöjningsplats ute på älven efter att ha varit oanvänd två år. Fartyget bärgades och såldes till en privatperson, som utförde en  renovering med bevarande av både ångmaskinen och den vedeldade pannan. Efter att ha legat oanvänd 1982-93, sjönk hon på nytt vid sin förtöjningsplats. Efter bärgning och ägarbyte har den åter seglat på Siljan sedan juni 1993.

Flottisten är kulturmärkt.

Källor
Ägarens webbplats läst 2010-06-30

Noter

Externa länkar

Ångfartyg på Siljan
K-märkta fartyg
Sjöfartsmuseer i Sverige
Göteborgsgruppen

Göteborgsgruppen kan syfta på:

Göteborgsgruppen (hemvärn) – är ett tidigare namn på en svensk utbildningsgrupp inom Försvarsmakten
Göteborgsgruppen (kårparti) – ett amarbetet vid Sveriges förenade studentkårer mellan studentkårer vid Göteborgs universitet

Se även
 Grupp 54
Göteborgskoloristerna
S/S Laxen

S/S Laxen är en svensk ångvarpbåt, som finns vid Siljansfors skogsmuseum i Mora.

Ångvarpbåten Laxen byggdes 1899 på Gefle Varv för Nedre Dalelfvens flottningsförening och är systerbåt till  och . Hon användes för att varpa timmer på Hedesundafjärden. För detta var hon utrustad med ett ångdrivet spel med cirka 2 000 meter wire. 

Laxen byggdes om under 1940-talet och fick då oljeeldning. Hon hade sin bryggplats vid Svartbäcken strax nedströms Gysinge bruk och var i tjänst till 1970, då flottningen på Dalälven lades ned.

Källor
En utredning om Dalälvarnas Flottningsmuseum & Rosenlöfs Tryckerimuseum, Arbetets Museum, Norrköping, odaterad (ca 2009)

Externa länkar

S/S Laxens webbplats

Svenska ångfartyg
Fartyg sjösatta 1898
Fartyg byggda i Gävle
Stuguns församling

Stuguns församling är en församling inom Svenska kyrkan i Södra Jämtland-Härjedalens kontrakt av Härnösands stift. Stuguns församling ingår i Sydöstra Jämtlands pastorat och ligger i Ragunda kommun i östligaste Jämtland, Jämtlands län.

Församlingskyrkor är Stuguns gamla kyrka och Stuguns nya kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen bildades år 1589 genom utbrytning ur Ragunda församling, fram till 1781 som kapellförsamling. 

Församlingen var till 1 maj 1873 annexförsamling i pastoratet Ragunda, Fors, Håsjö, Hällesjö och Stugun. Från 1 maj 1873 till 2010 var församlingen moderförsamling i pastoratet Stugun och Borgvattnet. Från 2010 till 2021 ingick församlingen i Håsjö pastorat, därefter i Sydöstra Jämtlands pastorat.

Se även 
 Stuguns socken

Källor

Externa länkar 
 Stuguns församling på kyrktorget
 Stugun-Borgvattnets församlingars historia, ur: Härnösands stifts herdaminne av Leonard Bygdén, 1928

Församlingar i Härnösands stift

Indelningar i Ragunda kommun
Arthur Wellesley, 5:e hertig av Wellington

Arthur Charles Wellesley, 5:e hertig av Wellington, född den 9 juni 1876, död den 11 december 1941, var en brittisk adelsman, son till Arthur Charles Wellesley, 4:e hertig av Wellington.

Wellington genomgick Eton mellan 1890 och 1895. Därefter studerade han vid Trinity College i Cambridge. Wellington gick in i grenadjärkåren och deltog i boerkriget 1900, och senare i Första världskriget. Han var även fredsdomare. 1934 ärvde han faderns hertigtitel.  

Wellington gifte sig 1909 med Lilian Maud Glen Coats, dotter till George Coats, 1:e baron Glentanar. De fick två barn: Anne Rhys, 7:e hertiginna av Ciudad Rodrigo (1910–1998) och kapten Henry Valerian George Wellesley, 6:e hertig av Wellington (1912–1943).

Källor 

Brittiska hertigar
Engelsk adel
Irländsk adel
Nederländsk adel
Spansk adel
Portugisisk adel
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1876
Avlidna 1941
Män
Joseph René Bellot

Joseph René Bellot, född 18 mars 1826 och död 18 augusti 1853, var en fransk sjöofficer och polarforskare.

Bellot gjorde sig tidigt bemärkt som sjöofficer, deltog som sekond på skeppet Prince Albert under William Kennedy i dennes expedition för sökandet efter John Franklin 1851-52, varvid Bellotsundet mellan Boothiahalvön och Somersetön som namngavs efter honom. Under en expedition till polarhavet med ångfartyget Phönix under Edward Augustus Inglefield året därpå drunknade Bellot vid Cap Bowden på Devonön.

Bellot utgav Journal d'un voyage aux mers polaires (6:e upplagan, 1885).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Franska upptäcktsresande
Födda 1826
Avlidna 1853
Män
Storkorset av Hederslegionen
Personer från Rochefort