kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Relationer mellan Namibia och Sverige

Relationer mellan Namibia och Sverige är de bilaterala relationerna mellan Namibia och Sverige. Namibia har en ambassad i Stockholm. Sverige hade en ambassad i Windhoek, som man dock stängde igen 2008. Sverige stödde starkt Sydvästafrikas befrielekamp. Från Namibias självständighet 1990 och fram till 2007 var Sverige en stor biståndsgivare för att utveckla Namibias offentliga sektor, men 2007 började stödet skäras ner.. Båda stater är medlemmar av FN.

Tidiga kontakter
De starka banden mellan Namibia och Nordens länder kan delvis förklaras med stark Luthersk befolkning. Finländska missionärer bedrev proselytism i Ovamboland från 1870-talet och framåt. De ekonomiska banden till var dock sämre. Under 1970- och Under 80-talen nådde handeln med dåvarande Sydvästafrika aldrig högre än 0.003% av Sveriges totala utrikeshandel.

Kontakter mellan Sverige och SWANU började under det tidiga 1960-talet, då namibiska studenter från SWANU fick stipendier för att studera i Sverige. En nära relation skapades mellan SWANU-studenderna och Sveriges socialdemokratiska arbetareparti.

Svenskt stöd till Sydvästafrika
Kontakterna mellan Sverige och SWAPO började efter internationella Sydvästafrikakonferensen 1966 i Oxford. Representanter från alla Sveriges riksdagspartier (utom Högerpartiet) deltog. Samma år startade två svenska dagstidningar, Aftonbladet och Arbetet, en insamlingskampanj för SWANU och SWAPO. Dessutom bildades National Union of South West African Students i Uppsala 1966, vilken organiserades gemensamt av SWANU och SWAPO.

1969 röstade Sveriges riksdag för officiellt stöd till SWAPO. 1971 startade SWAPO en representation i Sverige, för relationerna med de nordiska staterna, Västtyskland och Österrike.

SWAPO var enda sydvästafrikanska befrielserörelse att få officiellt svenskt bistånd. Sverige röstade 1973 dock inte för Förenta nationernas generalförsamlings som förklarade SWAPO som ensam legitim representant för Sydvästafrikas folk. I stället beskrev Sveriges regering under 1970-talet (både socialdemokrater och icke-socialister) SWAPO som befrielserörelsens ledande styrka.

Financielt stöd till SWAPO var först blygsamt, men ökade gradvis (även om det avbröts 1972-1973). 1976 var Sverige största SWAPO-biståndsgivare utanför socialistblocket. Finansiellt stöd till SWAPO ökade under Torbjörn Fälldins regeringstid (1976 uppgick Sveriges årliga bistånd till SWAPO till 5,9 miljoner SEK, 1979 22 miljoner). I februari 1977 förklarade Hifikepunye Pohamba att Sverige var antingen största eller näst största givare till SWAPO. Stöd till SWAPO från Sveriges civila samhällsliv, kyrkor och fackföreningar var också betydande.

Officiellt svenskt stöd till SWAPO var av civil natur. Dock stödde både socialdemokrater och icke-socialister SWAPO:s rätt att delta i väpnat motstånd mot Sydafrikas styrkor.

Se även 
Namibias utrikespolitik
Sveriges utrikespolitik

Externa länkar 
Namibias ambassad i Stockholm
Sveriges ambassad i Windhoek

Referenser
Sebastian Bojassén

Sebastian Bojassén född 4 februari 1985 i Stockholm, är en svensk före detta fotbollsspelare (mittfältare) som spelade i Hammarby IF. Hammarby värvade "Bojan" från rivalen AIK redan 2002 och efter en tid i talanglaget Hammarby TFF flyttades Bojassén upp till A-laget 2010. Hans styrkor var huvud- och närkampsspelet.

25 september 2012 meddelade Bojassén att han kommer att sluta med fotbollen efter säsongen på grund av kronisk ryggvärk, en skada som uppkom i en match mot Falkenbergs FF under säsongen 2010.

Bojassén är mest ihågkommen för att han under 2011 års säsongs sista match, mot Ängelholms FF den 22 oktober 2011, i matchens sista minut gjorde 1-0 till Hammarby, vilket gjorde att klubben, som då spelade i superettan, undvek kval ned till division 1.

Externa länkar 
 Spelarstatistik från SvFF

Källor 

Födda 1985
Spelare i Hammarby IF Fotboll
Svenska fotbollsspelare
Män
Levande personer
Spelare i Hammarby TFF
Idrottare från Stockholm
Sophie Karbjinski

Sophie Karbjinski, född 10 september 1995 i Berlin, är en tysk skådespelerska.

Karbjinski spelade Emma Schubert i TV-serien Kompisar på nätet som spelats in i Australien, Tyskland och Singapore och som började sändas i slutet av december 2010 i Sverige. Hon spelade med Charlotte Nicdao (Jackie Lee) och Marny Kennedy (Ally Henson). Karbjinski sjöng även flera låtar med Nicdao och Kennedy när hon spelade i Kompisar på nätet.

Filmografi (urval)
 (26 avsnitt, som Emma Schubert)

Referenser

Externa länkar 

Tyska skådespelare under 2000-talet
Födda 1995
Kvinnor
Levande personer
Skådespelare från Berlin
Hjalmar Kinberg

Hjalmar Kinberg kan syfta på:

* Hjalmar Kinberg (1820–1898), svensk veterinär och professor
 Hjalmar Kinberg (1846–1933), svensk bokförläggare
Jonas Collin (zoolog)

Jonas Sigismund Collin, född den 8 april 1840, död den 9 juli 1905, var en dansk zoolog. Han var sonson till Jonas Collin.

Collin var regeringskonsulent vid ostronfiskerierna, och utgav bland annat Niels Kjærbøllings Skandinaviens Fugle (1875-77) och Om Limfjordens tidligere og nuværende marine Fauna (1884).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Danska zoologer
Zoologer under 1800-talet
Danska forskare under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1840
Avlidna 1905
Män
Svensk uppslagsbok
Hjalmar Kinberg (veterinär)

Johan Gustaf Hjalmar Kinberg, född den 13 maj 1820 i Grönby prästgård, dåvarande Malmöhus län, död den 29 augusti 1908 S:t Matteus församling i Stockholm, var en svensk zoolog, läkare och veterinär.

Biografi 
Kinberg tillhörde släkten Kinberg från Västergötland. Fadern Henrik Kinberg var kontraktsprost och son till Johan Gustaf Kinberg. Modern Margareta Lovisa Schlyter var syster till professor Carl Johan Schlyter. 

Kinberg blev 1838 student i Lund, där han promoverades 1844 till filosofie magister och 1850 till medicine doktor. Han hade sedermera förordnanden som läkare, bland annat som underläkare vid danska armén i Slesvig 1850 och som uppbördsläkare (och zoolog) på fregatten Eugenie under dess världsomsegling (1851–1853; i berättelsen om expeditionen utarbetade han avdelningen zoologi, Annulata, 2 häften, 1857–1858), var 1853–1856 prosektor och anatomie adjunkt vid Karolinska institutet och tjänstgjorde från 1854 tillfälligt, men sedan 1856 som tillförordnad och 1859–1888 som ordinarie professor vid Veterinärinrättningen (sedan 1867 Veterinärinstitutet), där han jämväl var föreståndare 1856–1862 och 1872–1886. Han var en av Svenska veterinärläkarföreningens stiftare (1860) och dess förste ordförande. 

Utom en mängd veterinärmedicinska avhandlingar med mera i "Öfversigt af Vetenskapsakademiens handlingar" (bland annat 1855–56, 1864–1867) lämnade Kinberg många bidrag till kännedomen av ringmaskarna och skrev den prisbelönta avhandlingen Synopsis suturarum et epiphysium (1869). Han bearbetade 2:a svenska upplagan av Milne-Edwards "Lärobok i zoologi" (1860), skrev Sur les animaux domestiques pendant les temps préhistoriques (i berättelsen om Arkeologiska kongressens session i Stockholm 1874), Eddas naturhistoria (1880) med mera, fortsatte Sundevalls Svenska foglarne (band 2-4; 1883–86) samt utgav "Tidskrift för veterinärer, hästvänner och landthushållare" (i förening med Fredrik Lundberg, 1861–63) och "Tidskrift för veterinärer och landthushållare" (1875–82), i vilka han författade en mängd uppsatser. Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien tilldelade honom 1871 sin stora guldmedalj för Arkäologisk zoologi (delvis tryckt i "Tidskrift för veterinärer och landthushållare", 1876). Kinberg blev 1894 filosofie jubeldoktor och 1900 medicine jubeldoktor.

Hjalmar Kinberg gifte sig första gången 1854 med Helena Stockenberg (1831–1858) och andra gången 1859 Aurore Hammarskjöld (1843–1919). Han var far till Henning Kinberg, farfar till Hilding Kinberg och farfars farfar till Anna Kinberg Batra.

Källor

Noter 

Svenska läkare under 1800-talet
Svenska zoologer under 1800-talet
Svenska professorer i veterinärmedicin
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Alumner från Lunds universitet
Personer från Grönby socken
Födda 1820
Avlidna 1908
Män
Ugglan
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Katrina (roman)

Katrina är den åländska författaren Sally Salminens debutroman, utgiven 1936 av Schildts förlag. Salminen skrev den i USA, där hon arbetade som hembiträde i välbärgade familjer. Romanen blev en stor internationell succé; på bara några år hade den översatts till ett tjugotal språk.

Handling 
Katrina kan karakteriseras som ett åländskt skärgårdsepos. Den unga österbottniska kvinnan Katrina gifter sig med den unge ålänningen Johan, som lovar henne ett gott liv på Åland. När Katrina kommer dit inser hon emellertid att Johan har överdrivit sin samhällsställning, och hon får leva ett liv i fattigdom, ständigt kämpande emot svåra förhållanden och känslolösa människor i maktposition.

Scen- och filmbearbetningar 
1943 filmatiserades romanen i regi av Gustaf Edgren; se Katrina (film).

När Åland firade 75 år som självstyrande territorium 1997 beställdes en musikalversion av romanen. Pjäsens repliker är skrivna av Robert Liewendahl och sångtexterna av Lars Huldén, med musik av Jack Mattsson. Den framfördes på Åland under tre somrar och gästspelade 1999 även i Helsingfors.

Referenser 

 
 

Skönlitteratur 1936
Svenskspråkig skönlitteratur
Åland i skönlitteratur
Schneeferner

Schneeferner är Tysklands största glaciär. Den är belägen på en platå söder om landets högsta berg, Zugspitze. Schneeferner är en av de nordligaste glaciärerna i Alperna.

Glaciären var uppdelad i två delar, norra och södra. Den norra delen ligger i anslutning till en vintersportsanläggning, och en gång i tiden var sommarskidåkning möjlig på glaciären. Den södra delen har smält bort.

Historia  
Mot slutet av lilla istiden på 1800-talet täckte en stor glaciär som kallas Plattachferner nästan hela Jubiläumsgrat på Zugspitzplatt och Plattspitzen. Glaciären hade då en utbredning på ungefär 300 ha och den lämnade, när den drog sig tillbaka, stora moräner.

Från ungefär 1860 fram till 1950-talet förlorade glaciären årligen ungefär 23.000 m² av sin yta, och den har nu krympt till 60 hektar. Glaciären delade sig cirka 1900 i en nordlig och en sydlig del; från den nordliga delen avskilde sig senare även den nedanför Zugspitze belägna Östliche Schneeferner, som senare har försvunnit.

Därefter var den ytmässiga tillbakagången mindre drastisk; speciellt de kvarvarande delarna av Norra Schneeferner verkar på grund av sitt läge i ett bäcken snarare sjunka ner i jorden. Mellan 1965 och 1968 såväl som mellan 1974 och 1980 medförde något svalare perioder rent av att glaciären ökade i storlek; vid Södra Schneeferner kunde också tydlig yttillväxt noteras.

Sedan 1980 är glaciären på Zugspitzplatt åter på tillbakagång. 2006 täckte de båda kvarblivna glaciärerna fortfarande en yta av 39 ha; därutöver ska också ett par mindre  firnfält räknas in. 
Den globala uppvärmningen har också medfört att man genomgående sedan 1990 på Zugspitze har uppmätt sommartemperaturer som har legat högre än det tidigare genomsnittet. Till nackdel för glaciären är därvid framför allt att det mer sällan faller snö på sommaren. Dessa snöfall har tidigare genom stigande albedon minskat glaciärens energiupptagning, och stoppat avsmältningen.

Sedan dess har det årliga genomsnittet för avsmältning varit cirka 80 cm is. 2003 antog man att om avsmältningen skulle fortsätta i samma takt, skulle glaciären på Zugspitzplatt någon gång mellan 2015 och 2030 vara försvunnen. Efter den varma sommaren 2015 rapporterade Münchenglaciologen Wilfried Hagg, att glaciären skulle fortsätta att sjunka ihop; några av fjolårets istäckta sluttningar nu är isfria. Om däremot den nuvarande avsmältningen minskar kan det fortfarande 2050 finnas isrester kvar på Zugspitzplatt.

Referenser 
Noter

Bayern
Tysklands geografi
Raphaël Collin

Louis Joseph Raphaël Collin, född 17 juni 1850, död 21 oktober 1916, var en fransk konstnär.

Biografi 
Raphaël Collin, som var lärjunge till Alexandre Cabanel, älskade att framställa mytologiska och arkadiska motiv, präglade av behagfull sensualism. Stor popularitet vann hans målningar i Sorbonne, Opéra-Comique, Théâtre de l'Odéon med flera platser. Collin gjorde sig även känd som porslinsmålare.

Han finns bland annat representerad på Göteborgs konstmuseum med den monumentala oljemålningen Sommaren.

Galleri

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Franska målare
Porslinsmålare
Franska konstnärer under 1800-talet
Födda 1850
Avlidna 1916
Män
Svensk uppslagsbok
Officerare av Hederslegionen
Sveriges ambassad i Tbilisi

Sveriges ambassad i Tbilisi är Sveriges diplomatiska beskickning i Georgien som är belägen i landets huvudstad Tbilisi. Beskickningen består av en ambassad, ett antal svenskar utsända av Utrikesdepartementet (UD) och lokalanställda. Ambassadör sedan 2023 är Anna Lyberg.

Verksamhet
En av ambassadens främsta uppgifter är att främja politiska, ekonomiska och kulturella relationer mellan Sverige och Georgien. Ambassaden är sedan den 6 december 2010 belägen på gatan Turn Kipshidze street.

Beskickningschefer

Se även
Georgiens ambassad i Stockholm

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Tbilisi
Tbilisi
Relationer mellan Georgien och Sverige
Charles-Simon Favart

Charles-Simon Favart, född den 13 november 1710 i Paris, död där den 12 maj 1792, var en fransk librettist. Han var farfars far (genom adoption) till Marie Favart.

Favart skrev utmärkta operatexter, vilka tonsattes av Duni, Monsigny med flera som skapade fransk opéra comique. Åtskilliga av dessa sångspelstexter, än lantliga idyller, än lustiga farser och parodier, har spelats i Sverige. Till exempel de berömda Ninette à la cour (1755; "Bondflickan på hofvet", 1793), Les trois sultanes (1761; "Soliman den andre", 1789) med flera. 

År 1745 gifte sig Favart med artisten och författaren Marie Justine Benoîte Duronceray (1727-1772). 

Båda makarnas samlade arbeten utgavs under titeln Théâtre de monsieur et madame Favart (tio band, 1763-1772), mannens memoarer och brev i tre band 1808.

Svenska översättningar
 Arsène, féerie-comedie uti fyra acter (översättning Anna Maria Lenngren, Stockholm, 1779) Länk till fulltext
 Bajocco och Serpilla: operette uti tre acter (Baiocco et serpilla) (översättning Carl Magnus Envallsson, Stockholm, 1784)
 Soliman den II, eller De tre sultaninnorna: comedie i tre acter (Soliman II) (översättning Johan Gabriel Oxenstierna, Stockholm, 1789)
 Landtflickan på hofvet, ellfr [!] Kärleks-nycken: comedie i två acter (Ninette à la cour) (översättning Johan Magnus Lannerstjerna, Stockholm, 1793)
 Iphigenie den andra, eller De gamla grekiska historierna: opera comique i tre akter (La petite Iphigenie) (översättning Carl Magnus Envallsson, Stockholm, 1800)

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Franska skådespelare under 1700-talet
Franska dramatiker
Franskspråkiga dramatiker
Franska librettister
Franska författare under 1700-talet
Författare från Paris
Födda 1710
Avlidna 1792
Män
Ugglan
Hydda

Hydda kan syfta på:

Bostad
 Hydda (bostad) – en primitiv bostad där tak och väggar bildar en enhet

Ordensloger
 Hydda – en loge i Timmermansorden
 Hydda – en loge baracca som betyder hydda i det politiska sällskapet Carbonari

Platser för religionsutövning
 Lövhydda – en tillfällig hydda av löv utomhus för att fira den judiska lövhyddohögtiden, se Sukkot
 Missionshyddan – en missionshusliknande kristen samlingslokal
Marcus Collin

Gustaf Marcus Collin, född 18 november 1882 i Helsingfors, död 22 september 1966 i Grankulla, var en finländsk målare.

Biografi
Collin studerade vid Finska Konstföreningens ritskola år 1903 - 1904, och vid Helsingfors universitet 1904 - 1905. Han tjänstgjorde också en tid som lärare, bland annat vid Finska Konstföreningen ritskola på 1920-talet. Han gjorde sin första resa till Frankrike åren 1905-1906 och målade då pasteller med Paris-tema. Hans debututställning blev finländska konstnärer utställning 1907.

Collin var en av de mest framträdande representanterna för det tidiga 1900-talets finländska måleri. I början av sin konstnärskarriär målade han främst i impressionistiskt ljusa färgtoner, men övergick senare till mörkare och tyngre målningar. Hans målningar var avsiktligt arkitektoniskt uppbyggda. Tidigare målades ofta lättsamma gatubilder med Parismotiv, som senare fick vika för dramatiska skildringar av finländsk natur.

Tillsammans med bland andra Tyko Sallinen tillhörde han den år 1916 bildade Novembergruppen.  Collin är representerad vid Åbo Akademi.

Han är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Collin finns representerad vid bland annat Statens Museum for Kunst, Ateneum, Nasjonalmuseet, Göteborgs konstmuseum, Moderna museet och Malmö konstmuseum.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Externa länkar 
 

Representerade vid Ateneum
Representerade vid Nasjonalmuseet
Representerade vid Moderna museet
Representerade vid Statens Museum for Kunst
Födda 1882
Avlidna 1966
Män
Finländska målare
Konstnärer från Helsingfors
Mottagare av Prins Eugen-medaljen
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Representerade vid Malmö konstmuseum
Benacerraf

Benacerraf är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Baruj Benacerraf (född 1920)
 Margot Benacerraf (född 1926)
 Paul Benacerraf (född 1931)

Efternamn
Returner

Returner är en japansk science fiction-film från 2002.

Handling 
En ung flicka från framtiden (år 2084) skickas tillbaka i tiden (till år 2002) för att förhindra att det krig mellan människorna och rymdvarelserna som invaderat jorden och hotar mänsklighetens fortsatta existens någonsin sker. Längs vägen träffar hon en man som är expert på kampsport och vapen. Plötsligt blir hon inblandad i den livslånga hämnden mellan honom och en maffiaboss.

Skådespelare
Takeshi Kaneshiro - Miyamoto 
Anne Suzuki - Milly
Goro Kishitani - Mizoguchi
Kirin Kiki - Shi Zhi Tang
Dean Harrington - Dr. Brown

Externa länkar 

Filmer 2002
Yokohama på film
Tidsresor på film
Japanska actionfilmer
Japanska science fiction-actionfilmer
Japanska äventyrsfilmer
WP:Projekt Japan
Fornnordisk poesi

Fornnordisk poesi omfattar en rad versformer skrivna på fornnordiska. Tillkomstperioden är från 700-talet (se Eggjastenen) till det sena 1200-talet. Den mesta av den fornnordiska poesi som överlevde, bevarades på Island, men det finns också 122 bevarade dikter på svenska runstenar, 54 på norska och 12 på danska

Poesin spelade en viktig roll i vikingatidens sociala och religiösa värld. I avsnittet Skáldskaparmál i Snorres Edda berättas om hur Oden tog odrörer till Asgård. Detta visar poesins betydelse i den dåtida skandinaviska kulturen.

Fornnordisk poesi kännetecknas av allitteration, en utökning av det poetiska ordförrådet med heiti, och användandet av kenningar. En viktig källa om den fornnordiska poesin är Snorres Edda av Snorre Sturlasson.

Fornnordisk poesi uppdelas vanligen, om än något godtyckligt, i två grupper, eddadiktning och skaldediktning. Eddadiktningen omfattar dikterna som finns i Codex Regius och några andra. Skaldediktningen omfattar dikter som är skrivna av namngivna isländska och norska skalder.

Versmått
Fornnordisk poesi har många versmått. De omfattar allt från den relativt enkla fornyrdislag till den mycket komplexa drottkvätt, "det höviska versmåttet".

Inom eddapoesin är det brukade versmåttet i allmänhet enkelt, och är nästan alltid ljodahattr eller fornyrdislag. Ljodahattr som består av brutna strofer, lämpar sig för dialog och samtal. Fornyrdislag, "de gamla ordens versmått", är den vanligaste av de två, och används i allmänhet när dikten är till stor del berättande. Den består av fyra eller fler stavelser per rad. Andra versmått är:

 Málaháttr liknar fornyrdislag, men med en fast geometrisk längd bestående av fem stavelser.
 Hrynhenda är en variant av drottkvätt, som använder alla regler för dróttkvætt, med undantag för att raden består av fyra versfötter i stället för tre.
 Kviðuháttr är en annan variant av fornyrdislag med rader som innehåller omväxlande 3 och 4 stavelser.
 Galdralag, "det magiska versmåttet", innehåller en fjärde rad som upprepar och varierar den tredje raden.

Eddadiktning 

Eddadikterna har följande egenskaper:
 Författaren är alltid anonym.
 Versmåttet är enkelt, fornyrdislag, málaháttr eller ljodahattr.
 Ordföljden är vanligtvis enkel och rak.
 Kenningar används sparsamt och oklara sådana är sällsynta.

Skaldediktning 

Skaldedikterna har följande egenskaper:
 Författaren är vanligtvis känd.
 Versmåttet är utsmyckat, vanligtvis drottkvätt eller någon variant av denna.
 Syntaxen är utsmyckad med meningar som ofta sammanflätade.
 Kenningar används ofta.

Andra poesisamlingar 
 Eddica minora
 Eddica apocryphica

Se även 
 Fornvästnordisk litteratur
 Lista över kenningar

Referenser 

 Den norsk-Islandske skjaldedigtning ved Finnur Jónsson, 1912-1915
 Carmina Scaldica udvalg af norske og Islandske skjaldekvad ved Finnur Jónsson, 1929

Fornnordisk verslära
Litterära källor till nordisk mytologi
Anne Suzuki

Anne Suzuki född 27 april 1987 i Tokyo, Japan, är en japansk skådespelare som medverkade i japanska TV-serier innan hon var med i Hollywoodfilmen Snö faller på cederträden. Hon fick ett filmpris i Japan för sin roll i Returner. Suzuki har även arbetat som röstskådespelare.

Filmer i urval

 (Hatsue Imada som ung)
 (Milly)

Källor

Japanska skådespelare under 2000-talet
Japanska röstskådespelare
Födda 1987
Levande personer
Kvinnor
WP:Projekt Japan
Skådespelare från Tokyo
Vit zon

En vit zon är ett begrepp i Förenta nationernas havsrättskonvention om omtvistade vattenområden utanför kuststaternas territoriala hav. I dessa områden utövar ingen stat någon jurisdiktion.

Vita zoner
Nordatlanten
Östersjön

Källor

Fotnoter

Internationell rätt
Vattenrätt
Thorpe (efternamn)

Thorpe är ett engelskt efternamn, som burits av bland andra:

 Alexis Thorpe (född 1980), amerikansk skådespelerska
 Benjamin Thorpe, (1782–1870), engelsk språkforskare
 Edward Thorpe, (1845–1925), engelsk vetenskapsman
 Ian Thorpe, (född 1982), australiensisk simmare
 Jeremy Thorpe (1929–2014), brittisk jurist och politiker
 Jim Thorpe, (1887–1953), amerikansk idrottsman
 Richard Thorpe (1896–1991), amerikansk filmregissör
 Sylvia Thorpe, (född 1926), brittisk författare
 William Homan Thorpe, (1902–1986), engelsk zoolog

Externa länkar 
 

Engelska efternamn
Stephen J. Solarz

Stephen Joshua Solarz, född 12 september 1940 på Manhattan i New York i New York, död 29 november 2010 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten New Yorks trettonde distrikt i USA:s representanthus 1975–1993.

Solarz blev invald i representanthuset i kongressvalet 1974. Sitt mandat i representanthusets utrikesutskott som nykomling fick han då han lyckades övertyga partiets ledare att hans judiska väljare i New York kunde uppskatta om han gjorde något för Israel i kongressen. Solarz höjde omedelbart sin profil och besökte Israels, Jordaniens, Egyptens och Syriens ledare under sin första månad som kongressledamot.

Solarz höll en bred profil inom utrikespolitiken och talade varmt om respekt för mänskliga rättigheter. Han var en skarp kritiker av Filippinernas president Ferdinand Marcos och hans hustru Imelda Marcos, vars extravaganta livsstil med 3 000 par skor Solarz lyfte fram i offentligheten. "Kleptokrati" (kleptocracy) var vad han kallade Marcosregimen för vilken korruptionen var ett karakteristiskt drag. I kongressen ledde han en kampanj för att få slut på USA:s stöd till Marcos tills oppositionsledaren Corazon Aquino kunde ta över makten i Manila.

Solarz karriär avslutades med ett valförlust i kongressvalet år 1992. Han avled 2010 i matstrupscancer på universitetssjukhuset George Washington University Hospital.

Källor

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress

Födda 1940
Avlidna 2010
Ledamöter av USA:s representanthus från delstaten New York
Män