kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lowell Observatory Near-Earth-Object Search

Lowell Observatory Near-Earth-Object Search (LONEOS) var ett projekt avsett för att upptäcka asteroider och kometer med omloppsbanor nära jordens. Projektet som finansierades av NASA, leddes av Edward L.G. Bowell vid Lowell Observatory i Flagstaff, Arizona. LONEOS-projektet påbörjades 1993 och avslutades i februari 2008. Vid en sammanställning i oktober 2023 hade projektets material, lett till att totalt 23 050 småplaneter upptäckts.

Asteroiden 12574 LONEOS är uppkallade efter projektet.

Tekniken
Genom att kombinera ett teleskop med en CCD-kamera och ett antal datorer som styrde systemet kunde en del av natthimlen undersökas automatiskt varje natt. Genom att jämföra bilder tagna vid flera tillfällen kunde man hitta objekt som rörde sig på ett asteroidliknande sätt. En manuell undersökning av bilderna gjordes för att utesluta ljuseffekter. Utrustningen kunde köra automatiskt, men för att minska risken för felrapporteringar var utrustningen normalt bemannad.

De fynd som gjordes jämfördes med databaser över kända objekt och de nya upptäckterna skickades till Minor Planet Center för att sprida informationen till andra intressenter. Informationen om potentiella jordnära objekt fick särskild uppmärksamhet för att fler observationer skulle kunna göras redan samma natt från flera platser. Även amatörastronomer deltog i projektet genom att följa upp genomförda observationer.

Ett urval upptäckter
1999 HF1 - en Aten-asteroid, större än tre kilometer i diameter
1999 XS35 - den första damokloiden som korsar jordens omloppsbana
2001 OG108 - den andra damokloiden som korsar jordens omloppsbana
2003 SQ222 - som vid upptäckten var det närmaste jordnära objektet
:Kategori:Astronomiska upptäckter av LONEOS

Lista över upptäckta mindre planeter och asteroider

Se även 
 Astronomiska upptäckter av LONEOS
Near Earth Asteroid Tracking
Lincoln Near-Earth Asteroid Research
Spacewatch

Referenser 

Astronomi
Jordnära objekt
NASA
Centralamerikansk flodsköldpadda

Centralamerikansk flodsköldpadda (Dermatemys mawii) är en sköldpaddsart som finns i Belize, Guatemala och Mexiko. Det är den enda nu levande arten i sin familjen och den är klassad som akut hotad av IUCN.

Utseende 
Centralamerikansk flodsköldpadda är en medelstor sköldpadda och sköldens längd varierar mellan 33 och 65 cm.

Skölden har en olivgrön till grå färg och den är lite avplattad med en moderat kupolliknande form. Hos äldre individer är benplattorna som bildar skölden så bra sammanvuxen att inga kanter mellan plattorna är synliga. Även de flesta andra kroppsdelarna har en olivgrön till grå färg. Bara buken är ljusgrå till vit. Hos hanar förekommer en gul fläck på huvudets trekantiga ovansida och ibland är även andra delar av huvudet gula. Artens fötter har simhud mellan tårna och de är täckta av stora fjäll.

Ekologi 
Denna sköldpadda vistas vanligen i större floder och i djupa insjöar. Under regntiden utförs ibland vandringar till mindre floder och till översvämmade landskap. Ibland fastnar den i pölar på grund av artens mindre bra utvecklade rörelse på land. Centralamerikansk flodsköldpadda har bra simförmåga men de stannar ofta på platser där vattnet strömmar med låg hastighet. Unga och små exemplar vilar på platser där grenar eller rötter ligger i vattnet. Äldre sköldpaddor föredrar vattenansamlingens botten som viloplats och de gräver sig gärna ner när leran är mjuk.

Arten är huvudsakligen nattaktiv och den äter olika vattenväxter samt andra växtdelar som föll ner i vattnet, till exempel blad eller frukter. Vid havet hittas födan ofta i mangroveskogar.

Äggen läggs vanligen vid slutet av regntiden mellan september och december. Honan lägger tre eller sällan fyra gånger ägg under tiden med 6 till 16 ägg per tillfälle. I undantagsfall pågår äggläggningen fram till februari eller mars. Under goda förhållanden med ett fuktigt näste behöver äggen 115 till 223 dagar tills de kläcks. Annars sker en fördröjd embryoutveckling och äggen kläcks efter 217 till 300 dagar. I fångenskap föddes främst honor när temperaturen hölls vid 28° C och fler hanar vid temperaturer mellan 25 och 26°C.

Referenser

Externa länkar 
 Bilder, ARKive.org

Sköldpaddor
Kräldjur i neotropiska regionen
Stefan Engdahl

Stefan Rune Alexander Engdahl, född 16 juli 1950 i Skeppsholms församling i Stockholms stad, är en svensk sjömilitär.

Engdahl tog sjöofficersexamen vid Kungliga Sjökrigsskolan 1972 och utnämndes till löjtnant i flottan samma år samt till kapten 1975. Han var lärare och kursledare vid Karlskrona örlogsskolor 1980–1981 och gick Tekniska kursen vid Militärhögskolan 1981–1983. Han befordrades till örlogskapten 1983 och till kommendörkapten 1988, varefter han var enhetschef vid Försvarsstaben 1988–1992 och tjänstgjorde vid Försvarsdepartementet 1992–1993. År 1994 befordrades han till kommendör, varefter han var chef för Andra ytstridsflottiljen 1994–1996. Han befordrades 1998 till kommendör av första graden och var chef för Produktionsavdelningen i Marinledningen i Högkvarteret 1998–1999 samt chef för Operationsledningen i Mellersta militärområdet 1999–2000. År 2000 befordrades han till flottiljamiral och var därefter chef för Inriktningsavdelningen i Högkvarteret 2000–2002 och chef för Ledningsstaben i Högkvarteret 2003. Åren 2004–2006 var han militärsakkunnig i Försvarsdepartementet, varefter han 2006–2010 var svensk militär representant i Europeiska unionens militärkommitté och i NATO:s militärkommitté i Bryssel med konteramirals tjänstegrad under denna tjänstgöring.

Engdahl invaldes 1989 som ledamot av Kungliga Örlogsmannasällskapet och 1999 som ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien.

Han är sedan 2019 ordförande i Myndighetsnämnden i Ystads kommun.

Han är son till kommendörkaptenen av första graden Roland Engdahl och bror till Horace Engdahl.

Referenser

Födda 1950
Levande personer
Män
Militärer från Stockholm
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska militärer under 2000-talet
Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
George Franklin Drew

George Franklin Drew, född 6 augusti 1827 i Alton, New Hampshire, död 26 september 1900 i Jacksonville, Florida, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Florida 1877-1881.

Drew flyttade 1847 till Georgia och senare vidare till Florida. Han kandiderade 1872 utan framgång till delstatens senat. Han vann guvernörsvalet i Florida 1876 och efterträdde Marcellus Stearns som guvernör i januari 1877. Han sänkte skatterna och införde ett system där man leasade fångar till privata företag (convict lease system) för att förbättra delstatens ekonomi. Han efterträddes 1881 som guvernör av William D. Bloxham.

Drews grav finns på Evergreen Cemetery i Jacksonville.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Florida Governors' Portraits
Drews sista brev
Political Graveyard

Guvernörer i Florida
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Belknap County
Födda 1827
Avlidna 1900
Män
Hårbältor

Hårbältor (Chaetophractus) är ett släkte i familjen bältdjur med tre arter. Namnet syftar på de borstlika hår som finns vid djurens pansar.

Utbredning 

Arterna finns i ett jämförelsevis litet område i centrala Sydamerika. De förekommer i Bolivia, Paraguay, norra och mellersta Argentina samt norra Chile.

Utseende 

Hårbältor skiljer sig från de flesta andra bältdjuren genom sin yppiga hårbeklädnad som även övertäcker pansaren. Håren är vid ryggen mörkbruna och vid de andra kroppsdelarna ljusbruna till vitaktiga. Ryggens pansar är delat i 18 segment och 7 till 8 av dessa är rörliga. Dessutom förekommer en sköld på huvudet och en skyddande platta mellan öronen. Hårbältor når en kroppslängd mellan 22 och 40 centimeter och därtill kommer en 9 till 18 centimeter lång svans. Vikten varierar mellan 0,8 och 2 kilogram.

Ekologi 

Hårbältor föredrar öppna och torra habitat som gräsmark eller halvöknar. De gräver med hjälp av sina klor underjordiska bon av flera meters längd som används som viloplatser. När de blir hotade av fiender som kattdjur eller rovfåglar gräver de sig ner i marken. Om faran är akut pressar de kroppen mot marken så att de mjuka kroppsdelarna är täckt av pansaren. Arternas aktivitetsperioder är beroende på årstid och klimatförhållanden i utbredningsområdet. I heta regioner och under sommaren är de aktiva på natten medan de i kalla regioner och under vintern är aktiva på dagen.

Varje individ lever ensam och har ett revir av ungefär 3,5 hektar storlek (värdet för Chaetophractus vellerosus).

Föda 

Dessa bältdjur är allätare som äter både animalisk föda som maskar, insekter, mindre ryggradsdjur samt as och vegetabiliska ämnen. Det finns olika berättelser om individer som hade grävt in sig i stora kadaver för att äta as samt insekter.

Fortplantning 

Efter dräktigheten som varar i 60 till 75 dagar föder honan vanligen två ungar. Enligt lokalbefolkningens berättelser kan fler än en kull per år förekomma. Nyfödda hårbältor är vid födelsen blinda och öppnar ögonen efter två till fyra veckor. Efter 50 till 60 dagar sluter honan att ge di och efter cirka nio månader år ungarna könsmogna. Den äldsta kända individen blev 23 år och 6 månader gammal.

Hot och status 

I arternas utbredningsområde betecknas deras kött som smakfullt och därför jagas dessa djur. Dessutom betraktas de ibland som skadedjur när de bygger sina bon i jordbruksmark. Trots allt är populationerna jämförelsevis stora. IUCN listar stor hårbälta och Chaetophractus vellerosus som livskraftiga (LC).

Arter 
Arter enligt Mammal Species of the World (2005):
 Stor hårbälta (Chaetophractus villosus) - förekommer från norra Paraguay till mellersta Argentina.
 Chaetophractus vellerosus - lever i sydöstra Bolivia, västra Paraguay och norra Argentina. Den föredrar torra öknar och halvöknar.
 Chaetophractus nationi - finns i västra Bolivia och norra Chile. Djuret är ganska sällsynt och lever i högre regioner med gräsmark. Arten godkänns inte av IUCN. Den listas där som synonym till Chaetophractus vellerosus.

Referenser

Noter 

Bältdjur
Packaretorgsviken

Packaretorgsviken (i folkmun även Katthavet) var en vik i västra delen av Ladugårdslandsviken (vars östra del numera kallas Nybroviken) i centrala Stockholm. Viken lades igen 1830 och på dess plats uppfördes 1852 Berzelii park. Idag påminner kvarteret Katthavet om detta.

Historik
Packaretorgsviken hade sitt namn efter Packaretorget (nuvarande Norrmalmstorg) som var Stockholms fiskmarknad. Till denna vik som var delad av en bro  mot Ladugårdslandsviken hade Träskrännilen, eller kort Rännilen sitt utlopp. Träskrännilen följde dagens Birger Jarlsgatan och avvattnade Träsket, ett vattenområde som låg vid dagens Jarlaplan, som i sin tur var en del av utloppet från Brunnsviken. Träskrännilen blev med tiden ett "avloppsdike" och det skräp som slängdes i diket gjorde att vikens inre del snabbt både växte igen och blev ökänd för sin smuts. I Packaretorgsviken tömdes allsköns avfall och åtskilliga kattor dränktes i Katthavet. Katt är även ett gammalt ord för gyttjig vattensamling, därav namnet.

När man pratade om att ersätta Ladugårdslandsbron (bron mellan Ladugårdslandet och Blasieholmen) med en järnbro, tyckte Karl XIV Johan att man lika gärna kunde fylla igen det allt mer stinkande Katthavet. I slutet av 1830-talet beslöt man därför att fylla ut området innanför bron. På Katthavets plats anordnades 1852 Berzelii park. I kvarteret Katthavet ligger bland annat Sankta Eugiena katolska kyrka och Berns salonger. Det staket som avgränsar Berzelii park mot Nybroplan utgörs än idag av det före detta broräcket från Ladugårdslandsbron.

Se även
Nybroviken
Ladugårdslandsbron

Källor

 Stockholmskvarter, Almqvist & Wiksell, 1979

Stockholms historia
Kvarter på Norrmalm
Före detta vikar i Sverige
Germania (bok, 2008)

Germania () är en bok från 2008 av Jonas Sigedal och Niklas Elert, utgiven på Hydra Förlag. Det är ett politiskt satiriskt epos med ett tydligt liberalt budskap.

Handling 

Erfwin Leijonmaahn IV, en svensk-tysk adelsman och socialistisk debattör, har återvänt till Paris efter många år på resande fot. Han vaknar upp på Hotel Ritz efter en mardröm, och planerar att tillbringa en relativt händelselös dag i staden. Men efter att ha nåtts av ett tragiskt dödsbud börjar han dricka, och ställer till med en skandalös scen i hotellets restaurang. Precis innan han ska gripas av polis undsätts han av sin mångårige ärkefiende James Arlington, världens rikaste man och president över företaget Pd Universal Enterprises.

James Arlington tar med Erfwin Leijonmaahn IV till sin födelsedagsfest på Château de Versailles, där märkliga saker är på gång. Slottet är fyllt av galna diktatorer som jagar i trädgårdarna och vandaliserar egendomen. Efter ett tag framkommer det att James Arlington tycks ha börjat frångå sina företagarideal till förmån för andra typer av storslagna projekt. 

De två männen ingår en ohelig allians för att försöka kapa Pd Universal Enterprises resurser och därtill söka politisk makt. Det hela utvecklar sig i episka dimensioner, när den udda duon initierar en gigantisk batalj mellan frihet och förtryck, som för alltid kommer att förändra världen.

Bakgrund 

Germania var från början inte en roman utan många olika tidsfördriv författarna emellan, såsom en tecknad serie, en encyklopedi och en handling som utvecklad i e-postkonversationer. Våren 2007 for författarparet till Argentina för att sätta ihop och berätta hela historien från början till slut i romanformat. Boken presenterades som följetong på internet, med ett kapitel i veckan. Jonas Sigedal läste också in en ljudboksversion av dessa kapitel.

Efter att tolv kapitel släppts kontaktades författarparet av Hydra Förlag, som önskade publicera verket i tryckt form. Efter ett års redigering och korrekturläsning släpptes slutligen boken.

Stil 

Boken är berättad på ett ganska annorlunda sätt. Dels följer handlingen primärt onda karaktärer och dels är språket medvetet högtravande och otidsenligt. Jonas Sigedal beskrev den udda stilen som ”South Park möter Krig och fred” i en intervju.

Titel 

Germania är en fascistoid superstat som växer fram i boken.

Uppföljare 

En uppföljare vid namn Imperia (ett uppvaknande ryskt imperium i första boken) är planerad.

Referenser

Externa länkar 

Hydra Förlag
Germaniablogg - Författarnas politiska blogg där man även kan ladda ner de tre första kapitlen.
Skönlitteratur 2008
Svenskspråkig skönlitteratur
Katthavet

Katthavet var en sjö belägen strax söder om Saltskogsfjärden i de södra delarna av centrala Södertälje i Södermanland. Sjön var lite mindre än Saltskogsfjärden. Katthavet har varit en del i en kanal mellan Mälaren och Östersjön (Igelstaviken) som gick via Maren. Denna kanal underhölls dock mycket dåligt och förföll med tiden. På 1960-talet fylldes Katthavet igen helt och idag har Scania Vabis en del av sina anläggningar på det igenfyllda Katthavet.

Se även
 Packaretorgsviken (i folkmun även "Katthavet") var en vik av Ladugårdslandsviken i centrala Stockholm.
 Katthavet, Flottsbro som är en dödisgrop och utgör en del av Flottsbrokanalen.

Insjöar i Södertälje kommun
Insjöar i Södermanland
Ej längre existerande insjöar
Uigurisk skrift

Uigurisk skrift användes för att skriva det äldre uiguriska språket. Det härstammar från den sogdiska skriften och brukades i  buddhistiska, manikeiska och kristna texter under 700–800 år i Uighuristan. De äldsta kända manuskripten har daterats till 1700-talet. Den uiguriska skriften utgjorde grunden för de mongoliska och manchuiska skriftsystemen.

Abjader
WP:Projekt Kina
Ahmed Ali

Ahmed Ali al-Mirghani, sudanesisk politiker.
 Ahmed Ali (friidrottare), sudanesisk kortdistanslöpare.
 Ahmed Ibrahim Ali, "Romário", var en fotbollsspelare som mördades i Kista 2008.
Bicycle Race

Bicycle Race är en låt skriven av Freddie Mercury och inspelad av den brittiska rockgruppen Queen. Låten gavs ut som singel tillsammans med gitarristen Brian Mays låt Fat Bottomed Girls som dubbel A-sida den 13 oktober 1978. Låten återfinns också på gruppens sjunde studioalbum Jazz, som släpptes drygt en månad senare. Det var cykelloppet Tour de France som inspirerade Freddie Mercury att skriva låten. Låten är berömd för sitt "cykelklocksolo" som ofta upprepades live under Queens konserter av publiken.

Låten nådde plats elva på den brittiska singellistan och plats 24 på Billboard Hot 100.

Musikvideo
Till videon hade gruppen 50 nakna kvinnor cyklande inne på Wimbledon Stadium, vilket gjorde att videon förbjöds till dess att den censurerats. Företaget som hyrt ut cyklarna vägrade ta tillbaka de cyklar där sadeln använts.

Medverkande
Freddie Mercury - sång, piano
John Deacon - bas
Brian May - gitarr, kör
Roger Taylor - trummor, kör

Referenser

Brittiska musiksinglar
Låtar skrivna av Freddie Mercury
Musiksinglar 1978
Queenlåtar
Singlar utgivna på EMI
Francis P. Fleming

Francis Philip Fleming, född 28 september 1841 i Duval County, Floridaterritoriet, död 20 december 1908 i Jacksonville, Florida, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var guvernör i delstaten Florida 1889-1893. Han förespråkade rassegregeringen och motsatte sig de svartas medborgerliga rättigheter.

Fleming deltog i amerikanska inbördeskriget i Amerikas konfedererade staters armé och avancerade till kapten. Han sårades i kriget. Han studerade sedan juridik och inledde 1868 sin karriär som advokat. Han gifte sig 1871 med Floride Lydia Pearson, dotter till domaren Bird M. Pearson. Paret fick tre barn.

Fleming efterträdde 1889 Edward A. Perry som guvernör i Florida. Han främjade rassegregeringen med sin politik. Han avsatte delstatens enda svarta domare, James Dean, för att ha fungerat som äktenskapsförrättare för ett par som bestod av en vit man och en svart kvinna. Lagar som ytterligare inskränkte rösträtten trädde i kraft under Flemings tid som guvernör.

Flemings grav finns på Old Jacksonville City Cemetery i Jacksonville.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor
Florida Governors' Portraits
James Dean, domaren som avsattes av Francis P. Fleming
Political Graveyard

Guvernörer i Florida
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Duval County, Florida
Födda 1841
Avlidna 1908
Män
Kristy, Are You Doing Okay?

Kristy, Are You Doing Okay? är en promosingel av det amerikanska punkrockbandet The Offspring. Singeln förutspåddes av den finska radiokanalen Radio Rock att bli den andra singeln som skulle släppas från albumet, men detta visade sig senare vara ett falskt rykte. Låten handlar om sexuella övergrepp, då särskilt mot barn. Dexter Holland säger själv att låten handlar om en person han kände när han var yngre som utsattes för sådana övergrepp. 

"Kristy, Are You Doing Okay?" kom på plats 94 på listan The KROQ Top 106.7 Songs of 2008 och en akustisk version av låten har framförts live. Musikvideon hade premiär den 2 februari 2009 på AOL och är regisserad av Lex Halaby.

Låtlista

Källor

Amerikanska musiksinglar
Musiksinglar 2008
Engelskspråkiga sånger
Singlar utgivna på Columbia Records
VM i snooker 1981

VM i snooker 1981 (Embassy World Snooker Championship) spelades i The Crucible Theatre i Sheffield, England, den 6–20 april 1981. Det var den sjätte upplagan av turneringen som sponsrades av Embassy och den femte gången som den spelades i The Crucible Theatre. Turneringen vanns av engelsmannen Steve Davis, som tog den första av sina sammanlagt 6 VM-titlar under 1980-talet.

Davis hade svårast möjliga lottning: Han fick slå ut i tur och ordning Jimmy White, Alex Higgins, Terry Griffiths, Cliff Thorburn och Doug Mountjoy för att vinna.

De åtta högst seedade spelarna stod över första omgången. Sammanlagt deltog därför 24 spelare i VM. Det var sista året med detta antal spelare, 1982 utökades antalet spelare till 32.

Händelser under turneringen 
 Steve Davis blev 23 år gammal den näst yngste vinnaren genom tiderna, efter Alex Higgins 1972. Rekordet slogs 1990 av Stephen Hendry.

 Doug Mountjoy gjorde ett break på 145, vilket var VM-rekord.

 Cliff Thorburn råkade ut för The Crucible Curse och föll i semifinalen mot Steve Davis.

Resultat

Externa länkar 
 

1981 i Storbritannien
Snookersäsongen 1980/1981
1981
Sportevenemang i Sheffield
William D. Bloxham

William Dunnington Bloxham, född  9 juli 1835 i Leon County, Floridaterritoriet, död 15 mars 1911 i Tallahassee, Florida, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Florida 1881-1885 och 1897-1901. Före guvernörstiden var han länge plantageägare i Leon County.

Bloxham studerade vid The College of William & Mary. Han stödde James Buchanan i presidentvalet i USA 1856. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i Amerikas konfedererade staters armé.

Bloxham var en av de ledande demokraterna i Florida efter inbördeskriget. Han motsatte sig nordstaternas ockupation under Rekonstruktionstiden. Han var elektor för Horatio Seymour i presidentvalet i USA 1868. Bloxham var demokraternas viceguvernörskandidat år 1870. Han fick flest röster enligt de preliminära resultaten men tillräckligt med röster underkändes för att republikanen Samuel T. Day kunde förklaras som segrare. Bloxham överklagade till Floridas högsta domstol och krävde omräkning av rösterna. Domstolen avgjorde år 1872 att Bloxham hade valts till viceguvernör men i det skedet var det för sent för honom att sköta den enda uppgiften som hörde till ämbetet, att fungera som talman i delstatens senat, i och med att senatens sista session under Bloxhams mandatperiod redan hade avslutats.

Bloxham förlorade guvernörsvalet 1872 mot Ossian B. Hart. Han var delstatens statssekreterare (Florida Secretary of State) 1877-1880. Han efterträdde 1881 George Franklin Drew som guvernör. Han efterträddes fyra år senare av Edward A. Perry.

Bloxham vann guvernörsvalet 1896 och efterträdde Henry L. Mitchell som guvernör i januari 1897. Under Bloxhams andra mandatperiod som guvernör stödde Florida ekonomiskt den federala regeringens insats i spansk-amerikanska kriget.

Bloxhams grav finns på Saint Johns Episcopal Church Cemetery i Tallahassee.

Referenser

Externa länkar
William D. Bloxham på Florida Memory 

Guvernörer i Florida
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Leon County, Florida
Födda 1835
Avlidna 1911
Män
Alumner från College of William & Mary
Invaders Must Die

Invaders Must Die är ett musikalbum från 2009 av gruppen The Prodigy. Det är gruppens femte studioalbum och släpptes den 23 februari 2009 på gruppens eget, nystartade skivbolag Take Me to the Hospital.

Albumet gick upp på första plats på UK Albums Chart den 1 mars.

Låtlista 
 Invaders Must Die (4.55)
 Omen (3.36)
 Thunder (4.08)
 Colours (3.27)
 Take Me to the Hospital (3.39)
 Warrior's Dance (5.12)
 Run with the Wolves (4.24)
 Omen Reprise (2.14)
 World's on Fire (4.50)
 Piranha (4.05)
 Stand Up (5.35)
 Black Smoke (3:26) (dolt spår)
 Fighter Beat (3:33) (dolt spår)

Musikalbum 2009
International Superstar Soccer 64

International Superstar Soccer 64, ofta förkortat till ISS 64 och känt som Jikkyou World Soccer 3 i Japan, är ett fotbollsspel utvecklat av Konami för Nintendo 64.

Eftersom FIFA-licens saknas är spelarna fiktiva.

Källor

Fotnoter

1997 i fiktion
Datorspel 1997
Fotbollsspel
Konami-spel
Nintendo 64-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Sportspel
Trackmania United

Trackmania United är ett spel i Trackmaniaserien där man kör bil. Spelaren kan göra olika saker, som till exempel att spela online mot andra spelare, köra själv, eller skapa en egen bana.

I onlineläget kan spelaren spela på banor som andra spelare har skapat, man spelar aldrig en bana två gånger.

Man måste inte spela online, man kan spela solo också.
Man kan i detta läget spela någon av de banorna som följer med spelet, eller en som man själv skapat.

Till skillnad från gratisversionen Trackmania Nations så finns det sju olika miljöer i Trackmania United.

Externa länkar 
TMX
TrackManias hemsida

Windows-spel
Datorspel 2006
Racingspel