kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mindanaobrednäbb

Mindanaobrednäbb (Sarcophanops steerii) är en fågel i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar som förekommer i Filippinerna.

Utseende 
Mindanaobrednäbben är en 17 centimeter lång färgglad tätting, Den har svart på strupen och i ansiktet, det gröna ögat är omgiven av en stor himmelsblå hudflik och näbben är blekblå. Hjässan är purpurbrun, kantad av en vit halskrage. Den är mörkgrå på manteln och kastanjefärgad på både övergump och stjärt. Vingarna är svarta med tydliga vita och gula band tvärs över tertialerna och armpennorna. Den lilafärgade undersidan övergår till gulvitt på nedre delen av buken. Honan är lik hanen, men har glimmande vitt bröst och buk.

Utbredning och systematik 
Mindanaobrednäbb förekommer i södra Filippinerna. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 steerii – öana Basilan, Malamaui och Mindanao (Zamboangahalvön)
 mayri – öarna Dinagat, Poneas, Siargao och Mindanao utom Zamboangahalvön

Vissa inkluderar samarbrednäbben (Sarcophanops samarensis) i arten.

Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Levnadssätt 
Arten påträffas i de nedre och mellersta delarna av urskog och närliggande ungskog, vanligtvis en bra bit nedanför 1000 meters höjd, men ibland upp till 1200 meter. Det finns några fynd också från mangroveskogar och till och med buskskogar i torr och klippig terräng.

Status och hot
Arten har en liten population på högst 10.000 vuxna individer, som dessutom är kraftigt fragmenterad och minskar till följd av skogsavverkning. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar. Det finns dock data som tyder på att hastigheten med vilken skogen avverkas har avtagit, möjligen för att det mesta av den återstående låglänta skogen är skyddad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joseph Beal Steere (1842-1940), amerikansk ornitolog, zoolog, paleontolog, antropolog och upptäcktsresande verksam i bland annat Filippinerna och Moluckerna 1874-1875 samt 1887-1888.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Praktbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Långstjärtad brednäbb

Långstjärtad brednäbb (Psarisomus dalhousiae) är en astiatisk fågel i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Långstjärtad brednäbb är en 28 centimeter lång fågel med som namnet avslöjar en lång stjärt. Den är i huvudsak grön, med svart hjässa och gult på strupen samt en gul fläck bakom ögat. Ungfågeln har istället en grön hjässa. Lätet är ett högljutt, genomträngande piu-wieuw-wieuw-wieuw.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad brednäbb placeras som enda art i släktet Psarisomus. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Psarisomus dalhousiae dalhousiae – förekommer från Himalaya till nordöstra Indien, Myanmar, sydvästra Kina och Vietnam
 Psarisomus dalhousiae cyanicauda – förekommer i sydöstra Thailand och Kambodja
 Psarisomus dalhousiae divinus – förekommer i södra Annam i södra Vietnam
 Psarisomus dalhousiae psittacinus – förekommer på Malackahalvön och Sumatra
 Psarisomus dalhousiae borneensis – förekommer på norra Borneo

Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i en rad olika skogstyper. Den lever nästan uteslutande av ryggradslösa djur, mest insekter. Häckningsbiologin ä rätt okänd, men den har noterats häcka mellan mars och augusti i Indien och från april i Myanmar, men färska ägg funna i augusti. Arten är en stannfågel men har noterats röra sig till lägre nivåer i Himalaya vid dåligt väder.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse, fragmentering och insamling till fågelbursindustrin. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som relativt vanlig i stora delar av utbredningsområdet, men mer sällsynt i nordväst.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Christina Brown, grevinna av Dalhousie (1786-1839), skotsk växtsamlare gift med George Ramsay, 9:e earl av Dalhousie, överbefälhavare i Ostindien.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Praktbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Albertinebrednäbb

Albertinebrednäbb (Pseudocalyptomena graueri) är en afrikansk fågel i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Albertinebrednäbb är en liten (10 cm), rund fågel med kort stjärt. Fjäderdräkten är genomgående lövgrön, med blått på strupe. bröst ch övergump. Lätet är ett diskant och gnissligt kvitter.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för Itombwebergen i östra Demokratiska republiken Kongo och sydvästra Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktskap 
Albertinebrednäbb placeras som enda art i släktet Pseudocalyptomena. Rothschild som beskrev arten 1909 ansåg att arten var en flugsnappare som bara ytligt sett var lik de asiatiska brednäbbarna av släktet Calyptomena, varför han gav arten släktnamnet "falsk Calyptomena". Senare forskning har visat att det verkligen rör sig om en brednäbb, den enda afrikanska arten inom familjen Eurylaimidae.

Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Status och hot 
Albertinebrednäbben har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Namn 
Artens vetenskapliga artamn hedrar den österrikiske ornitologen Rudolf Grauer (1871-1927), verksam som samlare av specimen i tropiska Afrika 1904-1911. Tidigare kallades den grauerbrednäbb även på svenska, men justerades 2023 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Praktbrednäbbar
Fåglar i etiopiska regionen
Silverbröstad brednäbb

Silverbröstad brednäbb (Serilophus lunatus) är en asiatisk fågel i familjen praktbrednäbbar med vid utbredning i Sydostasien.

Utseende 
Silverbröstad brednäbb är en 18 cm lång grå- och rostfärgad fågel med rätt kraftig och mycket bred blå näbb och en lös tofs. Den är silvergrå på undersidan med svart ögonbrynsstreck, grå rygg med beige eller rostfärgad anstrykning, mörka vingar med blå vingspegel, mörk stjärt och rostfärgade tertialer. Gråtyglad brednäbb, tidigare behandlad som underart, är mycket lik men skiljer sig något genom sotfärgat ögonbrynsstreck, avsaknad av beige- eller rostfärgad anstrykning ovan, mörkare grå undersida, mindre blått på vingen och vita fläckar på armpennornas ytterfan.

Utbredning och systematik 
Silverbröstad brednäbb delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Serilophus lunatus elisabethae – centrala Myanmar till nordöstra Thailand, norra och centrala Laos, norra Vietnam samt södra Kina; även sydöstra Thailand och Kambodja
 Serilophus lunatus polionotus – Hainan
 Serilophus lunatus lunatus – södra Myanmar och angränsande nordvästra Thailand
 Serilophus lunatus impavidus – södra Laos 
 Serilophus lunatus stolidus – sydvästra Thailand och Malackahalvön förutom allra längst i söder.
 Serilophus lunatus rothschildi – bergstrakter på södra delen av Malackahalvön
 Serilophus lunatus intensus – bergstrakter på Sumatra

Gråtyglad brednäbb (Serilophus rubropygius) kategoriserades tidigare oftast som underart till silverbröstad brednäbb, men urskiljs som egen art av Birdlife International och IUCN, sedan 2023 även av International Ornithological Congress.

Familjetillhörighet 
Familjerna praktbrednäbbar (Eurylaimidae) och grönbrednäbbar (Calyptomenidae) behandlades tidigare som en och samma familj, Eurylaimidae, med det svenska trivialnamnet brednäbbar. Genetiska studier visar att de inte är varandras närmaste släktingar.

Status 
IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Praktbrednäbbar
Fåglar i orientaliska regionen
Serilophus

Serilophus är ett släkte i familjen praktbrednäbbar inom ordningen tättingar med endast två arter:
 Silverbröstad brednäbb (Serilophus lunatus) 
 Gråtyglad brednäbb (Serilophus rubropygius)

Referenser

Externa länkar

Praktbrednäbbar
Fågelsläkten
Kortstjärtad myrtrast

Kortstjärtad myrtrast (Chamaeza campanisona) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kortstjärtad myrtrast är en knubbig fågel med en kort och rest stjärt och långa ben. Ovansidan är olivbrun med tydlig men kort vitt ögonbrynsstreck och beigestreckad undersida. De olika bestånden varierar i mönstret på bröstet. Sången består av en melodisk serie mjuka toner som varierar i längd.

Utbredning och systematik 
Kortstjärtad myrtrast delas in i tolv underarter med följande utbredning:
 Chamaeza campanisona venezuelana – bergstrakter i norra Venezuela (i öster till Caracas (Distrito Federal) och Aragua)
 Chamaeza campanisona yavii – tepuier i södra och centrala Venezuela (Cerro Yaví)
 Chamaeza campanisona huachamacarii – tepuier i södra Venezuela (Cerro Huachamacari)
 Chamaeza campanisona obscura – subtropiska berg i sydöstra Venezuela (Bolívar och södra Amazonas)
 Chamaeza campanisona fulvescens – tepuier i sydöstra Venezuela (berget Roraima) och angränsande Guyana
 Chamaeza campanisona columbiana – Andernas östlsluttning i Colombia
 Chamaeza campanisona punctigula – östra Ecuador (Napo och Pastaza) till norra Peru (norr om Marañónfloden)
 Chamaeza campanisona olivacea – tropiska öst-centrala Peru (i söder till Madre de Dios)
 Chamaeza campanisona berlepschi – sydöstra Peru (Cusco) och västligaste Bolivia
 Chamaeza campanisona boliviana – Anderna i Bolivia (La Paz, Cochabamba och Santa Cruz)
 Chamaeza campanisona campanisona – östra och sydöstra Brasilien (Ceará, Alagoas och södra Bahia till Santa Catarina)
 Chamaeza campanisona tshororo – östra Paraguay, södra Brasilien och nordöstra Argentina

Underarten tshororo inkluderas ofta i campanisona.

Levnadssätt 
Kortstjärtad myrtrast hittas i fuktiga skogar där den promenerar tystlåtet på marken. Dess skygga beteende och kryptiska fjäderdräkt gör att den är svår att upptäcka.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Kryptisk myrtrast

Kryptisk myrtrast (Chamaeza meruloides) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Brasilien (från Minas Gerais och Espírito Santo till nordöstra Santa Catarina). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Bandad myrtrast

Bandad myrtrast (Chamaeza mollissima) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Bandad myrtrast är en kompakt brun fågel med en knubbig svart näbb. Fjäderdräkten är varmt rödbrun med kraftig svartvit tvärbandning på undersidan, ansiktet och i ett ögonbrynsstreck. Den utdragna sången består av en accelererande serie av låga hoande ljud.

Utbredning och systematik 
Bandad myrtrast förekommer lokalt i Anderna och delas in i två underarter med följande utbredning:
 C. m. mollissima – Colombia, Ecuador och norra Peru
 C. m. yungae – sydöstra Peru (Cusco) och norra Bolivia (Cochabamba)

Levnadssätt 
Bandad myrtrast hittas i tät bergsskog. Där promenerar den på marken, vippande upp och ner på stjärten för varje steg. Arten är mycket skygg och hörs långt oftare än den ses.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Strimmig myrtrast

Strimmig myrtrast (Chamaeza nobilis) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Strimmig myrtrast delas in i tre underarter:
 C. n. nobilis – förekommer i östra Peru, nordvästra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien
 C. n. rubida – förekommer från sydöstra Colombia till östra Ecuador, nordöstra Peru och angränsande västra Brasilien
 C. n. fulvipectus – förekommer i norra och centrala Amazonområdet i Brasilien (vänstra stranden av Tapajós nära Santarém, Pará)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Brasilienmyrtrast

Brasilienmyrtrast (Chamaeza ruficauda) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Brasilien (från Minas Gerais till norra Rio Grande do Sul) och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Fjällig myrtrast

Fjällig myrtrast (Chamaeza turdina) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Ubredning och systematik 
Fjällig myrtrast delas in i två underarter:
 C. t. turdina – förekommer i Anderna i Colombia (övre Magdalena- och mellersta Caucadalarna)
 C. t. chionogaster – förekommer i bergstrakter i norra Venezuela

Status 
Fågeln har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartmaskad myrtrast

Svartmaskad myrtrast (Formicarius analis) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svartmaskad myrtrast delas in i elva underarter:
 Formicarius analis umbrosus – förekommer i karibiska sluttningen i Honduras till västra Panama
 Formicarius analis hoffmanni – förekommer i lågländer från sydvästra Costa Rica till västra Panama (västra Chiriquí)
 Formicarius analis panamensis – förekommer i östra Panama (Coclé och Darién) och närliggande nordvästra Colombia
 Formicarius analis virescens – förekommer i Sierra Nevada de Santa Martas västra bas (nordöstra Colombia)
 Formicarius analis griseoventris – förekommer i berg i norra Colombia och nordvästra Venezuela i västra Maracaibobassängen 
 Formicarius analis saturatus – förekommer från norra Colombia till nordvästra Venezuela, Trinidad
 Formicarius analis connectens – förekommer i östra Colombia öster om Anderna
 Formicarius analis crissalis – förekommer från östligaste Venezuela till Guyanaregionen och angränsande nordöstra Brasilien
 Formicarius analis zamorae – förekommer från östra Ecuador till nordöstra Peru och västra Brasilien (norr om Solimões)
 Formicarius analis analis – förekommer från Amazonas i Peru söder om Amazonfloden till västra Brasilien och norra Bolivia
 Formicarius analis paraensis – förekommer i östra Brasilien (Rio Tapajós till Rio Belém och västra Maranhão)

Mayamyrtrast (F. moniliger) behandlades tidigare som underart till svartmaskad myrtrast.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Rostkronad myrtrast

Rostkronad myrtrast (Formicarius colma) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostkronad myrtrast är en knubbig tätting med tydligt orange- eller roströd hjässa som kontrasterar med mörkbrun kropp. Ungfågeln har svart ögonmask, vitt på haka och strupe samt ett gråaktigt bröst. Sången består av en lång drill som ökar i ljudstyrka mot slutet.

Utbredning och systematik 
Rostkronad myrtrast delas in i fyra underarter:
 F. c. colma – förekommer från östra Colombia till södra Venezuela, Guyana och Brasilien norr om Amazonfloden
 F. c. nigrifrons – förekommer från östra Ecuador till östra Peru, norra Bolivia och Brasilien söder om Amazonfloden
 F. c. amazonicus – förekommer i Brasilien söder om Amazonfloden (från Rio Madeira till nordvästra Maranhão och södra Mato Grosso)
 F. c. ruficeps – förekommer i  kustnära östra och sydöstra Brasilien (Pernambuco Rio Grande do Sul)

Levnadssätt 
Myrtrastar är marklevande tättingar som påminner om miniatyrhöns där de tystlåtet tar sig fram på marken i skogsområden med rest stjärt. De är vanligen skygga och mycket svåra att få syn på. Sången avges från en något upphöjd plats som ett fallen trädstam.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthuvad myrtrast

Svarthuvad myrtrast (Formicarius nigricapillus) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad myrtrast delas in i två underarter:
 Formicarius nigricapillus nigricapillus – förekommer i sluttningen mot Karibien i östra Costa Rica och på båda sidsluttningarna i Panama
 Formicarius nigricapillus destructus – förekommer i tropiska delar av Colombia och västra Ecuador

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödpannad myrtrast

Rödpannad myrtrast (Formicarius rufifrons) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Rödpannad myrtrast är en 18 cm lång mörkbrun hönsliknande fågel. Ovansidan är fylligt brun med mer rostbruna övre stjärttäckare och orange- till rostfärgad främre del av hjässan. Undersidan är sotgrå, på nedre delen av buken brunare. Stjärten som den håller rest är mörk. Sången beskrivs som en serie stigande och fallande monotona visslingar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i sydöstra Peru (Madre de Dios), angränsande västra Brasilien och nordvästra Bolivia. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Rostbröstad myrtrast

Rostbröstad myrtrast (Formicarius rufipectus) är en fågel i familjen myrtrastar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostbröstad myrtrast är en knubbig fågel som med rest stjärt promenerar omkring på marken som en höna. Undersidan är mestadels roströd, allra mest på bröst och undre stjärttäckare. Även huvudet är rostfärgat, med svart ansiktsmask. Sången består av en genomträngande tvåtonig vissling, med första tonen något högre än den andra.

Utbredning och systematik 
Rostbröstad myrtrast förekommer från Costa Rica i Centralamerika söderut till sydöstra Peru i Sydamerika. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Formicarius rufipectus rufipectus – förekommer i östra Costa Rica och båda sluttningarna i västra Panama till Darién
 Formicarius rufipectus lasallei – förekommer i berg i nordvästra Venezuela (Sierra de Perijá och sydvästra Táchira)
 Formicarius rufipectus carrikeri – förekommer i västra och centrala Anderna i Colombia och västra Ecuador
 Formicarius rufipectus thoracicus – förekommer från subtropiska östra Ecuador till sydöstra Peru (söderut till Cusco)

Levnadssätt 
Rostbröstad myrtrast hittas i molnskog på mellan 1100 och 2000 meters höjd, högre upp än andra myrtrastar. Liksom sina släktingar är den rätt skygg och svår att få syn på när den struttar omkring på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Myrtrastar
Fåglar i neotropiska regionen
Rhododendronfink

Rhododendronfink (Callacanthis burtoni) är en asiatisk fågel i familjen finkar inom ordningen tättingar. Fågeln förekommer i bergsskogar i Himalaya. Den tros inte vara hotad och IUCN kategoriserar beståndet därför som livskraftigt.

Utseende 
Rhododendronfinken är en stor (17–18 cm) fink, med kraftig, konformad näbb, djupt kluven stjärt och distinkt ansiktsteckning. Hanen har scharlakansrött på panna, tygel och en fläck bakom ögat, medan huvudet i övrigt är svart. Den är vidare brun på mantel och rygg, brunrosa undertill. Vingarna är svarta med vita spetsar. Honan är orangegul på huvudet där hanen är scharlakansröd och är generellt mer dämpad i färgerna.

Utbredning och systematik 
Rhododendonfinken förekommer i Himalaya (Kashmir till Nepal och Sikkim). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Fågeln placeras som enda art i släktet Callacanthis och är närmast släkt med epålettfinken (Pyrrhoplectes epauletta) och karmosinfinken (Agraphospiza rubescens).

Levnadssätt 
Rhododendronfinken häckar i bergsbelägen barr- och rhododendronskog på mellan 2270 och 3300 meters höjd. Den lever mestadels av skott, knoppar och frön från träd, huvudsakligen gran och Cedrus deodara, men även bark från rhododendron och olvonbär. Fågeln häckar från mitten av maj till augusti i rätt små revir där par kan häcka inom 150 meter från varandra.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till fåtalig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar brittiska naturforskaren Edward Burton (1790-1867).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Finkar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen