kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sergej Prokudin-Gorskij

Sergej Michajlovitj Prokudin-Gorskij (), född 30 augusti 1863 i Murom i Ryssland, död 27 september 1944 i Paris i Frankrike, var en tidig rysk pionjär inom färgfotografering. Han kunde med hjälp av finansiering från tsar Nikolaj II dokumentera Ryssland i färg under åren före den ryska revolutionen.

Färgfotografering 

Prokudin-Gorskij studerade kemi i Sankt Petersburg, Berlin och Paris. Genom egen forskning tog han patent på framställning av färgdior och projicering av färgfilm. Den process som utvecklades av Prokudin-Gorskij byggde på en kamera som exponerade en serie av tre svartvita bilder under ett par minuter, vilket senare nedkortades till några sekunder. Varje bild exponerades genom ett färgfilter – ett rött, ett grönt och ett blått. Därmed upptog varje bild varsin del av det naturliga färgspektrumet. En bild bestående av hela färgspektrumet uppnåddes genom att projicera varje bild i färgat ljus, motsvarande det filter som använts vid exponeringen, och noga passa samman bilderna. Däremot saknade Prokudin-Gurskij en metod för att framställa färgkopior.

Fotografisk dokumentation av det ryska riket 
Runt 1905 påbörjade Prokudin-Gorskij ett arbete med målet att systematiskt dokumentera hela det ryska riket i färg. Ett av hans syften var att senare visa upp färgbilderna i skolor, för att på så vis förmedla kunskap om historien, kulturen och moderniseringen av Ryska imperiet. Tsar Nikolaj II utrustade Prokudin-Gorskij med en tågvagn med eget mörkrum och två tillstånd för att besöka annars avstängda områden. Dokumentationsarbetet pågick från omkring 1909 till 1915 och resulterade i mellan 1 900 och 2 100 färgbilder. Prokudin-Gorskij höll åtskilliga illustrerade föredrag om sitt arbete.

Unika historiska skildringar 
Prokudin-Gorskijs färgfotografier är unika historiska skildringar av det ryska imperiet strax före revolutionen. Hans motiv omfattar skildringar av arkitektur, natur, folkliv och personporträtt. Efter den ryska revolutionen flydde han 1918 via Norge och Storbritannien till Paris, där han levde fram till sin död 1944. Merparten av hans färgfotografier såldes 1948 till det amerikanska kongressbiblioteket. År 2001 lät kongressbiblioteket läsa in glasplåtarna på dator och göra digitala papperskopior av många av fotografierna till utställningen The Empire that was Russia.

Bildgalleri

Referenser

Litteratur 
 Robert H. Allshouse (red.) (1980), Photographs for the Tsar : the pioneering color photography of Sergei Mikhailovich Prokudin-Gorskii (London: Sidgwick & Jackson) Libris (bibliotekskatalog)

Externa länkar 

 Hundra foton med anteckningar

Ryska fotografer
Personer från Murom
Födda 1863
Avlidna 1944
Män
Arthur Phillip

Arthur Phillip, född 11 oktober 1738 i London, död 31 augusti 1814 i Bath, Somerset, var en brittisk sjöofficer och den förste guvernören i New South Wales i Australien. New South Wales var den första europeiska kolonin på den australiska kontinenten, och anlades som en straffkoloni på den plats där staden Sydney idag ligger.

I oktober 1786 utsågs Phillip till befälhavare för HMS Sirius och blivande guvernör för New South Wales, den tilltänkta straffkolonin på Australiens östkust. Flottan under hans befäl innehöll 11 fartyg och förde med sig 772 straffångar, de flesta småtjuvar från Londons slum, samt en styrka marinsoldater och en handfull officerare avsedda som administratörer för den koloni som skulle upprättas. Flottan satte segel 13 maj 1787. Den 18 januari 1788 nådde det första fartyget Botany Bay, vilket var den plats som hade rekommenderats efter James Cook:s landstigning på platsen 1770. Dock visade sig platsen sakna säkra ankringsmöjligheter och pålitlig vattenkälla, så efter kompletterande utforskningar landades marinsoldaterna och straffångarna vid Sydney Cove 26 januari 1788.

I slutet av 1792 fick Phillip, som hade ådragit sig dålig hälsa i kolonin, tillstånd att lämna den, och 11 december 1792 avseglade han ombord på fartyget Atlantic. Han anlände i London i maj 1793, och gick därefter i pension från sin tjänst.

Se även
 Australiens historia

Externa länkar 

Brittiska amiraler
Sydneys historia
Födda 1738
Avlidna 1814
Män
Personer i Australien under 1700-talet
Division I i ishockey 1954/1955

Division I i ishockey 1954/1955 var den elfte säsongen med division I som högsta serien inom ishockey i Sverige. Serien bestod av tolv lag indelade i två grupper som spelades som dubbelserier i tio omgångar vardera. När grupperna spelats färdigt möttes gruppsegrarna i en final om titeln Svensk mästare. Nyheter denna säsong var att två Västerbottenlag tagits med i Division II och därmed fick möjligheten att kvala till Division I, en möjlighet som Skellefteå AIK tog vara på. Division I kunde därmed betraktas som betydligt mer rikstäckande, även om Norbottenslagen fortfarande inte fått möjligheten än. Denna säsong fick Sverige dessutom sin andra konstfrusna bana efter Stockholm Stadion. Det var Ullevi i Göteborg som invigde en konstisbana den 8 december.

Hammarby fick slita hårt för att vinna den norra gruppen, medan Djurgården vann den södra gruppen komfortabelt. Inget av de nya lagen lyckades hålla sig kvar i serien till nästa säsong. Sämst gick det för IFK Stockholm som blev en riktig slagpåse med en lång rad storförluster. Värst gick det i matchen mot Djurgården den 23 januari där man förlorade med hela 22-2. Två spelare lyckades denna säsong med bravaden att göra åtta mål i en enda match. Dels var det Gösta "Lill-Lulle" Johansson för Djurgården, dels Göte Blomqvist för Södertälje SK (båda i matcher mot IFK Stockholm). Sedan tidigare hade endast Henry Reimer (Nacka SK) lyckats med bedriften.

Division I Norra

Division I Södra

SM-final
18 februari 1955 - Djurgårdens IF-Hammarby IF 6-3
21 februari 1955 - Hammarby IF-Djurgårdens IF 2-11

Svenska mästarna

Se även
 Division II i ishockey 1954/1955
 Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1955

Anmärkningar

Källor

1954/1955
Ishockeysäsongen 1954/1955
Sport i Sverige 1954
Sport i Sverige 1955
World Series of Poker 1977

1977 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
34 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta.

Finalbordet

World Series of Poker
1977 i USA
Emil Magnusson

Emil Magnusson, född 23 november 1887 i Genarps församling, död 26 juli 1933, var en svensk diskuskastare. Magnusson tävlade för Malmö Polismäns GIF/IFK Malmö. Han arbetade som polisman i Malmö.

Främsta meriter

Magnusson var svensk rekordhållare i diskuskastning (sammanlagt) 1911 samt 1913–1917.

Han deltog i OS 1912 där han tog brons i diskuskastning (sammanlagt) och kom åtta i diskuskastning (bästa hand).

Karriär

Diskuskastning

1911 förbättrade Magnusson Eric Lemmings svenska rekord i diskuskastning (sammanlagt) från 1908 (71,39) till 71,73. Senare samma år förbättrade han det ytterligare, till 74,33. Lemming återtog dock rekordet ytterligare senare, med resultatet 76,60.

1912 var Magnusson med vid OS i Stockholm och där vann han bronsmedalj i diskuskastning (sammanlagt) med resultatet 77,37 (40,58 + 36,79). I diskuskastning (bästa hand) deltog han också, men där kom han bara åtta (med 39,91) – han var dock bäste svensk i grenen.

1913 återtog Magnusson det svenska rekordet i diskus (sammanlagt) genom att med 80,89 slå Gunnar Nilssons 78,12 från 1912. Magnusson förbättrade rekordet ytterligare 1913 till 82,44, och det stod sig sedan till 1917 då Oskar Zallhagen slog det.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page
Stora grabbar i friidrott
SOK:s personsidor

Födda 1887
Svenska diskuskastare
Avlidna 1933
Svenska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Olympiska bronsmedaljörer 1912
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1912
Män
Personer från Genarps socken
Friidrottare i IFK Malmö
Division I i ishockey 1955/1956

Division I i ishockey 1955/1956 var den tolfte säsongen med division I som högsta serien inom ishockey i Sverige. Serien bestod av tolv lag indelade i två grupper som spelades som dubbelserier om tio omgångar vardera. Nytt för säsongen var att de två främsta lagen i varje grupp gick vidare till en finalserie för att göra upp om titeln svensk mästare. Hösten 1955 fick Sverige sin tredje och fjärde konstfrusna hockeyrink. Det var dels Månskensrinken i Södertälje som invigdes 16 oktober, dels Johanneshovs isstadion med plats för  åskådare som invigdes 4 november.

I gruppspelet vann Leksand och Djurgården sina respektive serier och fick Hammarby och Södertälje med sig till mästerskapsserien. Det första västerbottniska laget i högsta serien, Skellefteå, gjorde en bra säsong med en tredjeplacering och höll sig kvar i serien. Till nästa säsong planerades en utökning av serien till sexton lag vilket innebar att endast två lag flyttades ner denna säsong, en från varje grupp.

Division I Norra

Division I Södra

Svenska mästerskapsserien
Mästerskapsserien blev en stor succé och sågs totalt av  åskådare. I den avgörande matchen mellan Södertälje och Djurgården på Johannehovs nybyggda isstadion slogs nytt svenskt publikrekord med  åskådare. Södertälje SK vann serien och SM-guldet utan poängförlust.

Svenska mästarna

Se även
 Division II i ishockey 1955/1956
 Ishockey vid olympiska vinterspelen 1956

Källor

1955/1956
Ishockeysäsongen 1955/1956
Sport i Sverige 1955
Sport i Sverige 1956
IFK Bofors

IFK Bofors var en idrottsklubb i Karlskoga, Örebro län. Klubben har också varit verksam inom friidrott. 1963 gick klubben samman med Karlskoga IF, och bildade IF Karlskoga/Bofors, (ofta kallade KB 63 eller KB Karlskoga) som sedan 1978 heter BIK Karlskoga i ishockey och KB Karlskoga i fotboll.

Fotboll
I fotboll spelade IFK Bofors i Sveriges näst högsta division säsongerna 1956/1957  och 1957/1958 .

Ishockey
Ishockey spelades på orten sedan 1937 och 1943 tog föreningen upp ishockey på sitt program istället för bandy. Man spelade i Sveriges högsta division under 1950- och 60-talen. Nedan finns en tabell över resultaten de olika säsongerna.

Säsonger

Källor

Sportklubbar bildade 1930
Sportklubbar i Karlskoga kommun
Sportklubbar upplösta 1963
Upplösta bandyklubbar i Sverige
Upplösta fotbollsklubbar i Sverige
Upplösta friidrottsklubbar i Sverige
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Gunnar Unger (amiral)

Gunnar Unger, född 3 maj 1871 i Bergsjö Gävleborgs län, död 25 juli 1952, var en svensk konteramiral och sjökrigshistoriker. Han var son till Adolf Unger och far till Gunnar Unger.

Biografi 
Gunnar Unger genomgick Kungliga Sjökrigsskolan 1886-1892. Efter tjänstgöring vid Marinstaben och Sjöförsvarsdepartementets kommandoexpedition var han marinattaché i Paris 1911-1913. 

Gunnar Unger var chef för Marinens Flygväsende 1915-1918 och fartygschef vid s expedition till Nordamerika och Västindien 1919-1920. Han var chef för Kungliga Sjökrigshögskolan 1925-1930 och för Sjöförsvarets kommandoexpedition 1930-1931. De sista två åren i aktiv tjänst var Unger verksam som chef för Sjöhistoriska avdelningen i Marinstaben.

Gunnar Unger var filosofie hedersdoktor. Han valdes in i Kungliga Örlogsmannasällskapet 1912 (senare hedersledamot) och blev ledamot av Kungliga Krigsvetenskapsakademien 1920.

Befordringshistorik 
 Underlöjtnant 1892
 Löjtnant 1895
 Kapten 1901
 Kommendörkapten av andra graden 1915
 Kommendörkapten av första graden 1917
 Kommendör 1923
 Konteramiral 1931

Utmärkelser

Svenska utmärkelser 

  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 6 juni 1929.
  Riddare av Svärdsorden, 1913.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1930.
  Riddare av Vasaorden, 1918.

Utländska utmärkelser 

   Officer av Belgiska Leopoldsorden.
   Kommendör av andra graden av Danska Dannebrogorden.
   Kommendör av Finlands Vita Ros’ orden.
   Riddare av Franska Hederslegionen.
   Riddare av tredje klassen av Preussiska Kronorden.
   Riddare av andra klassen av Ryska S:t Stanislausorden.
   Riddare av Tunisiska orden Nischan el Iftikhar.

Bibliografi 
 (1909-1923) Illustrerad svensk sjökrigshistoria, del 1-2
 (1928) Karl XII och Östersjökriget 1915 
 (1929) Sjömaktens inflytande på Sveriges historia
 (1932) Gustav III vid Viborg och Svensksund
 (1946) Skeppsholmsbilder

Referenser

Noter

Externa länkar

Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska attachéer
Svenska amiraler
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Personer från Bergsjö socken
Födda 1871
Avlidna 1952
Män
Hedersdoktorer
Ugglan
Gravsatta på Galärvarvskyrkogården
Hedersledamöter av Örlogsmannasällskapet
IFK Norrköping (ishockey)

IFK Norrköping  spelade i Sveriges högsta division i ishockey säsongerna 1950/1951 och 1955/1956. 1967 slogs verksamheten samman med ishockeysektionen i IK Sleipner till IK Vita Hästen.

Källor

Ishockey
Upplösta ishockeyklubbar i Sverige
Sportklubbar upplösta 1967
Kapitalbalans

Kapitalbalansen är ett mått som används inom nationalräkenskaper och makroekonomi och är en del av betalningsbalansen. Den består av två huvudkomponenter: Kapitaltransfereringar samt Överlåtelse av rättigheter m.m. Fram till år 1997 kallades Finansiella balansen för Kapitalbalans.

Kapitaltransfereringar
Gåvor med syfte att mottagaren skall göra en realinvestering, exempelvis u-bistånd och strukturbidrag från EU.
Överföring av finansiell tillgång utan motprestation.
Överföring av äganderätten till en anläggningstillgång, t.ex. när börsföretag skänker delar av sina aktieportföljer till sina aktieägare.
Arv och migration.

Överlåtelse av rättigheter m.m.
Förvärv/Avyttring av icke-producerade icke-finansiella tillgångar, dvs överlåtelse av rättigheter (patent, copyright m.m.).

Ekonomi
World Series of Poker 1978

1978 års World Series of Poker pokerturnering (WSOP) hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
42 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta. Detta var första gången som prispotten delades upp mellan spelarna.

Finalbordet

World Series of Poker
1978 i USA
World Series of Poker 1979

1979 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
54 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta.
Detta var första året en spelare visade upp en royal flush, då Lakewood Louie fick den berömda handen med sin hand K♦ 10♦.

Finalbordet

World Series of Poker
1979 i USA
Reverse Address Resolution Protocol

Reverse Address Resolution Protocol (förkortas RARP) är ett protokoll i  nätverksskiktet som används av en dator för att ta reda på dess IPv4-adress givet dess adress i datalänkskiktet, exempelvis en MAC-adress. RARP beskrivs i IETF:s publikation RFC 903.

Med RARP tillderas en IP-adress på liknande sätt som när DHCP används, men exempelvis nätverksnoder och DNS måste konfigureras manuellt. Med RARP måste varje MAC-adress ha en definition på den centrala RARP servern. RARP baseras på ARP.

RARP används mycket lite idag. Istället används Bootstrap protocol (BOOTP) och DHCP som har en rikare uppsättning funktioner.

Referenser

IP-adresser
Nätverksprotokoll
Bootstrap protocol

Bootstrap Protocol (BOOTP) är ett UDP-protokoll som används av en nätverksklient för att erhålla en IP-adress från en BOOTP-server på det lokala nätverket. BOOTP-protokollet används ofta under bootningsprocessen hos datorer eller deras operativsystem. Protokollet definierades ursprungligen i RFC 951.

DHCP (Dynamic Host Configuration Protocol) är ett avancerat protokoll som baserar sig på BOOTP, men betydligt mer komplicerat att tillämpa. Därför erbjuder de flesta DHCP-servrar stöd för BOOTP.

Klient och server på samma nätverk

När en BOOTP-klient startas har den ingen IP-adress, så den sänder ett meddelande som innehåller dess MAC-adress till nätverket. Detta meddelande kallas en "BOOTP-begäran", och det hämtas av BOOTP-servern, som svarar klienten med följande information som klienten behöver:

    Klientens IP-adress, subnetmask och default gatewayadress.
    IP-adressen och värdnamnet för BOOTP-servern.
    IP-adressen till servern som har den startbild som klienten behöver för att ladda sitt operativsystem.

När klienten tar emot denna information från BOOTP-servern konfigurerar och initierar den sin TCP/IP-protokollstack och ansluter sedan till servern där startavbildningen delas. Klienten laddar uppstartsavbildningen och använder denna information för att ladda och starta sitt operativsystem.

Referenser 

Nätverksprotokoll
Division I i ishockey 1952/1953

Division I i ishockey 1952/1953 var den nionde säsongen med division I som högsta serien inom ishockey i Sverige. Serien bestod av tolv lag indelade i två grupper som spelades som dubbelserier i tio omgångar vardera. När grupperna spelats färdigt möttes gruppsegrarna i en final om titeln Svensk mästare. Det var första gången Svenska mästerskapet avgjordes på detta vis. En annan nyhet denna säsong var att tvådomarsystemet infördes i den högsta serien (men ännu inte i de lägre serierna). I grupperna hade Leksand och Nacka bytt plats med varandra så att Leksand spelade i norr och Nacka i söder.

I den norra gruppen var Hammarby helt överlägsna och vann obesegrade med sex poängs marginal till tvåan Leksand. I den södra gruppen dominerade Södertälje som bara tappade två poäng under gruppspelet (oavgjort mot Djurgården och Bofors). Av nykomlingarna höll sig Atlas Diesel kvar i den norra gruppen och Bofors och Surahammar i den södra.

Division I Norra

Division I Södra

SM-final
Seriefinalen avgjorde detta år även SM-final och som så ofta förut möttes Hammarby och Södertälje för att göra upp om titeln. Den första matchen på Östermalms IP slutatde oavgjort, medan returen i Södertälje vanns av hemmalaget som därmed inte förlorat en enda match i seriespel eller slutspel på två säsonger.
10 februari: Hammarby IF–Södertälje SK 2–2
13 februari: Södertälje SK–Hammarby IF 5–1

Svenska mästarna

Se även
 Division II i ishockey 1952/1953
 Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1953

Källor

1952/1953
Ishockeysäsongen 1952/1953
Sport i Sverige 1952
Sport i Sverige 1953
Joy to the World

Joy to the World är en engelsk julsång (christmas carol).

Texten är skriven av den engelske psalmdiktaren Isaac Watts och baserad på den 98 psalmen i Psaltaren ("Hylla Herren, hela världen"). Texten publicerades första gången 1719 i Watts samling The Psalms of David: Imitated in the language of the New Testament, and applied to the Christian State and Worship (Davids psalmer: Ett efterliknande av språket i Nya testamentet och anpassade till kristet bruk och andakt). Watts skrev psalmtexten som en hyllning till Kristi återkomst till jorden snarare än som en julsång för att fira Kristi födelse. 

Lowell Mason satte musik till texten 1839. Masons musik bygger på en melodi som tidigare tillskrivits Händel då flera takter liknar musiken ur Händels oratorium Messias (förspelet till Comfort Ye samt inledningen till körsatserna Lift up your heads och Glory to God), men uppgiften att Händel är upphovsman till Joy to the World är således inte korrekt.

Inspelningar i urval 
 1939 – svensk inspelning med titeln ”Gläd dig, o värld” på Hemmets Härold med anonym orkester.
1954 – instrumental version inspelad av orkesterledaren Percy Faith på albumet Music of Christmas på Columbia.
 1965 – inspelning med Diana Ross & The Supremes på albumet Merry Christmas.
 1977 – svensk inspelning med Birgit Nilsson, med flera.
 1980 – inspelning med Johnny Cash på albumet Classic Christmas.
 1991 – svensk inspelning med Orphei Drängar på Christmas Music.
 1994 – inspelning med Mariah Carey på hennes album  Merry Christmas. Singeln nådde 1995 en 33:e plats på den australiska listan.
  1995 – svensk inspelning med Barbara Hendricks, med flera.
 1997 – inspelning med Whitney Houston på albumet The Preacher's Wife: Original Soundtrack Album.
 2006 – svensk inspelning med Lunds Studentsångare med titeln ”Gläd dig du jord”.

Referenser

Externa länkar 

Brittiska julsånger
Verk 1719
Zvika Greengold

Zvika "Zvi" Greengold är en israelisk krigsveteran. Som löjtnant på Golan-fronten under Yom Kippurkriget förstörde han mer eller mindre ensam 20 (hävdar han själv) till 60 (enligt hans chefer) syriska stridsvagnar med hjälp av sin Centurion-stridsvagn (även om det inte var med samma vagn; han fick byta vagn ett halvdussin gånger allt eftersom de slogs ut). För sina handlingar fick han O't Ha'gvora, Israels högsta militära utmärkelse som endast 6 personer fick för handlingar under Yom Kippurkriget. För närvarande så lever han i Galiléen och är verkställande direktör för kemiföretaget Frutarom.

Han är tidigare borgmästare i Ofaqim.

Referenser

Externa länkar
Zvikas historia Jewish Agency

Israeliska militärer
Borgmästare i Israel
Män
Födda 1952
Levande personer
World Series of Poker 1980

1980 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
73 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta.

Finalbordet

World Series of Poker
1980 i USA
Notskaft

Notskaftet är fäst vid nothuvudet på noten. Helnoter och brevisnoter har inget skaft. Åttondelsnoter och kortare notvärden har flaggor på skaftet, eller balkar om de är sammanbundna med andra noter.

Notskrift
Minucius Felix

Markus Minucius Felix levde omkring 200-talet e.Kr. Minucius Felix var en kristen apologet, möjligen en av de första, och skrev på latin.

Han var författare till den äldsta bevarade kristna skriften på latin, Octavius; denna har formen av en dialog efter samma mönster som Ciceros De natura deorum och De divinatione; samtalet är förlagt till havsstranden vid Ostia, där hedningen Caecilius Natalis riktar angrepp mot kristendomen i närvaro av Minucius Felix. Caecilius bemöts skarpsinnigt och vältaligt av advokaten Octavius Januarius och till slut så omvänder romaren sig.

Om Minucius Felix eget liv är inget känt. Hieronymos omnämner honom som Romae insignis causidicus i sitt verk De viris illustribus. I Nordisk familjebok, Uggleupplagan, räknas han till den romerska släkten Minucius.

Källor

Referenser 

Kyrkofäder
Latinskspråkiga författare
Män
World Series of Poker 1981

1981 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
75 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta.

Finalbordet

World Series of Poker
1981 i USA
World Series of Poker 1982

1982 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
104 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta.

Finalbordet

World Series of Poker
1982 i USA
Neohesperidindihydrochalkon

Neohesperidindihydrochalkon, ofta förkortat NHDC eller Neohesperidin DC, är ett energifritt sötningsmedel som är 3 000 gånger sötare än socker (En annan källa  uppger den relativa sötningseffekten till 300 - 2000). Sötman upplevs först några sekunder efter att smakreceptorerna stimulerats. Eftersom ämnet ger en mentol-lakritsliknande eftersmak, används det vanligen inte som enda sötningsmedel.  

NHDC framställs ur en glukosid som förekommer i vanliga citrusfrukter. Dess E-nummer är E 959.

Referenser

Dihydrochalkoner
Glykosider
Sötningsmedel
World Series of Poker 1983

1983 års World Series of Poker (WSOP) pokerturnering hölls vid Binion's Horseshoe.

Preliminära event

Main Event
108 stycken deltog i Main Event. Varje deltagare betalade $10 000 för att delta. Rod Peate och Tom McEvoy spelade den längsta heads-up-matchen i WSOP:s historia fram till 2006. Matchen varade sju timmar. McEvoy var också den första personen som någonsin vunnit Main Event genom att först kvalificera genom en satellitturnering.

Finalbordet

World Series of Poker
1983 i USA