kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pehr Bolin

Pehr Karl Vilhelm Bolin, född 14 november 1865 i Visby stadsförsamling, Gotlands län, död 17 oktober 1943, var en svensk agronom.

Bolin blev student i Stockholm 1884, genomgick Ultuna lantbruksinstitut 1887-88, var assistent hos Sveriges utsädesförening 1892-96, föreståndare för dess filial på Ultuna 1897-1900 och för hushållningssällskapens lokala fältförsök 1900-06. Åren 1907-31 var han överassistent vid Centralanstalten för försöksväsendet på jordbruksområdet.

Bolin författade en mängd uppsatser i lantbrukstidningar och tidskrifter, företrädesvis rörande gödsling, växtodling och växtförädling, samt följande särskilt utgivna arbeten: Hjälpreda för bestämning af gräsfrukterna (1893), Frukter af skandinaviska gräs (1898, andra upplagan: "Svenska gräsarters frön", 1908), Våra vanligaste åkerogräs (prisbelönt av Lantbruksakademien 1903), Ogräset och dess bekämpande (1916), Jordbruksbok för pojkar (sjunde upplagan 1920), Ogräsplågan (1920), (tillsammans med Sven Bengtsson) Lärobok i landthushållning för lärlings- och yrkesskolor (1920), samt den väl illustrerade De svenska gräsen (1928). Han invaldes som ledamot av Lantbruksakademien (1911).

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska agronomer
Ledamöter av Lantbruksakademien
Födda 1865
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Personer från Visby
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Dean Barrow

Dean Barrow, född 2 mars 1951 i Belize City, är Belizes premiärminister sedan 2008.

Barrow har fyra barn, ett med nuvarande frun Kim Simpliss. Den äldste sonen Jamal "Shyne" Barrow är en känd rappare som har suttit i fängelse för mordförsök.

Rättslig Karriär
Barrow är i grund och botten huvudadvokat och anses vara en av Belizes bästa advokater och har medverkat i ett flertal kända fall.
Han började arbeta på advokatfirman Dean Lindo 1973 och blev delägare 1977. Han lämnade sedan firman för att starta sin egen advokatbyrå.

Politisk karriär
1983 ställde Barrow upp som kandidat till Belize City Council, och han vann. Han deltog då i de allmänna valen i december 1984 som kandidat till Queen's Square Electoral Division mot sin tidigare kollega och vän Ralph Fonseca. Barrow stod som segrare och blev nominerad till kabinettet som justitieminister och utrikesminister.

Premiärminister
UDP vann stort, med 25 av 31 platser, i de allmänna val som hölls 7 februari 2008. Barrow blev i och med det invald som premiärminister. Han är Belizes första svarta premiärminister.

Källor
Belizes första svarta premiärminister

Belizes premiärministrar
Beliziska advokater
Män
Födda 1951
Levande personer
Alumner från University of Miami
Lista över olympiska guldmedaljörer i längdhopp

Detta är en lista över guldmedaljörer i längdhopp för herrar vid olympiska sommarspel.

 1896 i Aten: Ellery Clark, USA – 6,35
 1900 i Paris: Alvin Kraenzlein, USA – 7,19
 1904 i S:t Louis: Meyer Prinstein, USA – 7,34
 1906 i Aten: Meyer Prinstein, USA – 7,20
 1908 i London: Frank Irons, USA – 7,48
 1912 i Stockholm: Albert Gutterson, USA – 7,60
 1920 i Antwerpen: William Pettersson-Björneman, Sverige – 7,15
 1924 i Paris: William de Hart Hubbard, USA – 7,44
 1928 i Amsterdam: Edward Hamm, USA – 7,73
 1932 i Los Angeles: Edward Gordon, USA – 7,64
 1936 i Berlin: Jesse Owens, USA – 8,06
 1948 i London: Willie Steele, USA – 7,82
 1952 i Helsingfors: Jerome Biffle, USA – 7,57
 1956 i Melbourne: Gregory Bell, USA – 7,83
 1960 i Rom: Ralph Boston, USA – 8,12
 1964 i Tokyo: Lynn Davies, Storbritannien – 8,07
 1968 i Mexico City: Bob Beamon, USA – 8,90
 1972 i München: Randy Williams, USA – 8,24
 1976 i Montréal: Arnie Robinson, USA – 8,35
 1980 i Moskva: Lutz Dombrowski, DDR – 8,54
 1984 i Los Angeles: Carl Lewis, USA – 8,54
 1988 i Seoul: Carl Lewis, USA – 8,72
 1992 i Barcelona: Carl Lewis, USA – 8,67
 1996 i Atlanta: Carl Lewis, USA – 8,50
 2000 i Sydney: Ivan Pedroso, Kuba – 8,55
 2004 i Aten: Dwight Phillips, USA – 8,59
 2008 i Peking: Irving Saladino, Panama – 8,34
 2012 i London: Greg Rutherford, Storbritannien – 8,31
 2016 i Rio de Janeiro: Jeff Henderson, USA – 8,38
 2020 i Tokyo: Miltiadis Tentoglou, Grekland – 8,41

Olympiska medaljörer
 Lista över olympiska guldmedaljörer i längdhopp
längdhopp
Första tygkompaniet

Första tygkompaniet (Tyg 1), var ett tygmaterielförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1942–1949. Förbandsledningen var förlagd i Stockholms garnison i Stockholm.

Historia
Första tygkompaniet bildades den 1 oktober 1942 genom försvarsbeslutet 1942. Bakgrunden till bildandet av kompaniet var den stora modernisering och motorisering som pågick inom armén. Kompaniet var ett fristående självständigt förband, och stod under Inspektören för underhållstruppernas befäl.

Genom försvarsbeslutet 1948 upplöstes både intendenturtrupperna och tygtrupperna som truppslag, och verksamheten uppgick i trängtrupperna. Första tygkompaniet upplöstes den 1 januari 1949, och kompaniet uppgick i Svea trängregemente (T 1).

Verksamhet
Tjänsten omfattade dels ammunitionstjänst med uppgiften att lagra och tillhandahålla ammunition, dels tygmaterieltjänst som svarade för reparationstjänst och ersättning av tygmateriel. Första tygkompaniet utbildade såväl befäl som värnpliktiga vapen-, pjäs-, och bilmekaniker, samt satte upp ammunitions- och reparationsförband.

Förläggningar och övningsplatser

Förläggning
I samband med att Första tygkompaniet bildades, förlades kompaniet till Gustaf Piehls Nya Bryggeris gamla lokaler på Götgatan 106. Från den 17 oktober 1947 förlades en del av kompaniet till Svea trängregemente (T 1) på Kaserngatan 4 i Linköping. Kvar i på Götgatan 106 i Stockholm blev kompaniets Tygavdelning. Från 1948 förlades Tygavdelningen till det kasernområde som Svea livgardes lämnade 1946 på Linnégatan 87 i Stockholm.

Heraldik och traditioner
Första tygkompaniet blev aldrig tilldelade någon egen fana eller standar. Utan bar en svensk tretungad fana med kravatt. Kompaniets fana och traditioner övertogs av Svea trängregemente (T 1).

Förbandschefer
Kompanichefer vid Första tygkompaniet åren 1942–1949.

1942–1947: Åke Hugo Jedeur-Palmgren
1947–1949: Göran Olow I:son Grönquist

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Stockholms garnison
Svea trängregemente

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar

Stockholms garnison
Linköpings garnison
Ej längre existerande svenska tygförband
Svenska militära enheter bildade 1942
Svenska militära enheter upplösta 1949
Lista över världsmästare i längdhopp

Detta är en tabell över världsmästare i längdhopp.

 Lista över världsmästare i längdhopp
Världsmästare i längdhopp
Erik W. Ljung

Erik Walfrid Ljung i riksdagen kallad Ljung i Svalöv, född 15 april 1878 i Västra Stenby församling, Östergötlands län, död 29 oktober 1953 i Svalöv, Malmöhus län, var en svensk agronom och politiker.

Ljung genomgick Kristinehamns praktiska skola 1896–1897, Ultuna lantbruksinstitut 1897–1899, var 1:e lärare vid Orraryds lantbruksskola 1899–1901, lärare vid Fridhems lantmannaskola 1901–1904, assistent vid Sveriges utsädesförening från 1904 och handhade rågförädlingen, sekreterare i föreningen från 1907, skattmästare från 1914, ekonomichef från 1925, utgivare och redaktör av Svenska utsädesföreningens tidskrift från 1926, statens inspektör för lantmanna- och lanthushållningsskolor 1913–1933.

Ljung var medlem av kyrkomötet 1920, 1925, 1926, 1929, 1932, 1934, 1936 och 1941, ledamot av andra kammaren 1929–1932 (högern), av Lunds domkapitel från 1937; ordförande i Svalövs folkskolestyrelse från 1932, i styrelsen för Svalövs kommunala mellanskola från 1923; vice ordförande i Nationalförbundet i Skåne från 1927, i styrelsen för Fridhems folkhögskola från 1914;. Han var sakkunnig i flera utredningar rörande lantbruket och tilldelades Pro Patrias stora guldmedalj. Han invaldes 1937 som ledamot av Lantbruksakademien.

I riksdagen skrev han fem egna motioner om stöd åt lantmanna- och lanthushållsskolor.

Bibliografi i urval 
 Sorter och utsäde av våra viktigaste åkerbruksväxter (1907 och 1917)
 Jordbrukslära för skolor och självstudier (tillsammans med tre andra författare, sjätte upplagan 1933)

Referenser

Noter 

Svenska agronomer
Ledamöter av Lantbruksakademien
Svenska moderater
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska politiker under 1900-talet
Personer från Västra Stenby socken
Födda 1878
Avlidna 1953
Män
Estadio Gran Parque Central

Estadio Gran Parque Central är en fotbollsarena i Montevideo, Uruguay. Arenan ägs av och är hemmaplan för fotbollsklubben Nacional. Arenan var en av tre arenor som användes vid VM 1930. Den första VM-matchen spelades på arenan den 13 juli 1930.

Historia
Estadio Gran Parque Central byggdes år 1900 och blev då den största och viktigaste fotbollsarenan i Uruguay, vilket den förblev fram tills Estadio Centenario byggdes 1930. Den första klubben som använde arenan var Deutscher Fussball Klub, men redan 1901 flyttade även Nacional in på arenan och från och med att Deutscher FK upphörde som klubb 1909 har Nacional haft arenan själva. 1911 förstördes större delen av arenan i en brand och fick därefter byggas upp på nytt.

När Uruguay arrangerade det första världsmästerskapet i fotboll 1930 var Estadio Gran Parque Central en av endast tre arenor som användes, de övriga två var Estadio Centenario och Estadio Pocitos. Totalt spelades det hela sex VM-matcher på Estadio Gran Parque Central. Den första var en av de två första VM-matcherna någonsin (de spelades samtidigt, den andra spelades på Estadio Pocitos) och stod mellan USA och Belgien den 13 juli 1930. Den matchen slutade med en amerikansk seger med 3-0. Det var även på Estadio Gran Parque Central som det första hattricket i VM gjordes av amerikanen Bert Patenaude i USA:s match mot Paraguay den 17 juli 1930.

Under årens lopp har det genomförts ytterligare tre renoveringar utöver den nybyggnation som framtvingades av branden 1911. Den första renoveringen genomfördes 1944 och den andra 1974, den gången berodde det återigen på en brand som hade förstört vissa delar av arenan. Den senaste större renoveringen genomfördes 2005.

Läktarnas fyra sidor bär namn på kända personligheter i klubben. Den norra läktaren har fått sitt namn efter José María Delgado, en före detta president i klubben. Den östra läktaren är döpt efter Héctor Scarone, och den södra fick sitt namn efter Atilio García, två tidigare spelare i klubben. Tribuna Abdón Porte fick sitt namn efter Abdón Porte, en fotbollsspelare som tog livet av sig i mittcirkeln den 5 mars 1918, efter att fått besked om att han skulle ersättas av en annan spelare. I sitt självmordsbrev skrev Porte att han ej kunde leva om han inte fick spela för sitt älskade Nacional.

Källor

Sportanläggningar i Uruguay
Världsmästerskapet i fotboll 1930
Sport i Montevideo
Sportanläggningar invigda 1900
Gunnar Torstensson

Torsten August Gunnar Torstensson, född 22 juni 1895 i Gamleby församling, Kalmar län, död 13 mars 1997 i Uppsala, var en svensk agronom. 

Torstensson tog 1921 agronomexamen vid Leipzigs universitet och blev 1924 filosofie doktor vid Jenas universitet. Han var 1934–1962 professor i allmän jordbrukslära vid Lantbrukshögskolan, var 1956–1958 högskolans prorektor och dess rektor 1958–1963.

Torstensson blev ledamot av Lantbruksakademien 1944.

Källor 

Svenska professorer i lantbruksvetenskap
Rektorer vid universitet och högskolor i Sverige
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Ledamöter av Lantbruksakademien
Svenska hundraåringar
Personer från Gamleby socken
Män
Födda 1895
Avlidna 1997
Setterwallska villan

Setterwallska villan i Finntorp i Nacka kommun byggdes 1896 av Jacob Gustaf Setterwall som efter stora framgångar inom rederiet Ångfartygs AB Södra Sverige beslöt sig för att uppföra en magnifik patriciervilla. 

Han köpte 1871 marken mellan Kyrkviken och Svindersviken i Nacka kommun där Finntorp ingick. Först lät han uppföra en mindre trävilla i schweizisk stil som sommarbostad. Trävillan står inte kvar idag.

Den Setterwallska villan som ritades av arkitekten Johan Laurentz och uppfördes av byggmästaren Per Sundahl är idag en av de äldsta byggnaderna i Nacka.

Den magnifika patriciervillan har en ytterst påkostad utformning i en tidstypisk, historieinspirerad stil. Murarna på hög sockel av sandsten är av gulrött, holländskt tegel med dekorativa inslag i grått och gult. Villan har torn, lanternin, burspråk, altan och en veranda med balkong. Under 1920- och 30-talen inbyggdes delvis den ursprungligen öppna verandan.

Även interiören är ett belysande exempel på ett välbeställt borgarhem i slutet av 1800-talet och visar att sommarbostaden skulle hålla samma standard som stadsvåningen. Bottenvåningen domineras av en stor hall med handmålat, blyinfattat fönster intill ektrappan samt bibliotek och sällskapsutrymmen. Rummen har höga ekpaneler och salongen vid altanen sidentapeter. Kassettakets dekorationsmålningar är utförda vid Althins målarskola i Stockholm. Övervåningen har liknande planlösning samt några smårum intill före detta serveringsrummet ovanför köket. Ovanför salongen inreddes ett stort sovrum och en matsal i vinkel mellan detta och serveringsrummet. Båda våningarna har takdekorationer i stuck och öppna spisar av italiensk marmor. En av kakelugnarna är från 1700-talet och hitflyttad. Åren 1985–86 utfördes en restaurering varvid vissa äldre målningar bedömdes vara i alltför dåligt skick för att konserveras och därför målades över.

Även om villan var byggd för permanentboende så bodde Jacob Setterwall och hans fru Sophie där endast sommartid. Vintertid bodde de i en våning i Stockholm på Sturegatan 18.

Efter hustrun Sophies död 1923 sålde Jacob Setterwall villan till Fredrik Jahn, direktör i Svenska Pappersbruksföreningen. Efter Jahns död 1940 blev villan kvar i familjens ägo till 1945 då den köptes av ett byggnadsföretag. I samband med exploateringen av Finntorp köptes villan 1950 av Nacka kommun och användes bland annat som lokal för sjukkassa, lågstadieskola, kursverksamhet och vandrarhem. 1983 sålde kommunen villan till privata ägare och därefter har villa ägts av flera olika företag som har låtit restaurera interiörerna. Villan är i dag skyddad av Byggnadsminneslagen.

Bilder

Källor

 Nackaboken 1990, s. 5 ff.

Externa länkar

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Byggnadsminnen i Stockholms län
Byggnader ritade av Johan Laurentz
Nekhen

Nekhen (fornegyptiska: nn "slott" eller liknande, grekiska Hierakonpolis, arabiska: Kom El-Ahmar) var det politiska och religiösa centret i Övre Egypten under fördynastisk tid och möjligtvis ännu tidigare. (3800–2600 f. Kr.)

Den grekiska namnet Hierakonpolis ("falkens stad") kan härledas till guden Horus som även bar namnet "Horus av Nekhen" vilkens huvudtempel låg i staden. Templet var ett kultcentrum för Horus långt efter staden hade förlorat sin betydelse. Världens äldsta zoo låg i staden och innehöll flodhästar, elefanter, babianer och vildkatter.

Ruinerna grävdes först ut i slutet på 1800-talet och bland annat hittades viktiga objekt som Narmerpaletten.

Referenser

Fornminnen i Egypten
Nikolaj Vassilijevitj Uljanov

Nikolaj Vassilijevitj Uljanov (1770-1838) var far till Ilja Nikolaevitj Uljanov och farfar till Vladimir Lenin. Uljanov var gift med Anna Smirnov och de hade fyra barn varav Ilja var den yngsta. Det spekuleras om släkten kan ha varit av kalmuckisk härkomst, vilket skulle förklara de mongoliska dragen.

Nikolaj blev 1835 i samband med folkräkningen av myndigheterna titulerad som stadsborgare (mestjanin) eftersom han ägde ett hus i ett av Astrachans fattigare kvarter. Mestjanin var en titel som användes för människor ur den lägre medelklassen till exempel ägare av en mindre fastighet. Till yrket var Nikolaj skräddare och hela livet en fattig man.

Referenser 
 Isaac Deutscher Lenins ungdom
 http://en.wikipedia.org/wiki/Ilya_Ulyanov

Män
Avlidna 1838
Personer från Astrachan
Födda 1770
United States Northern Command

United States Northern Command (USNORTHCOM), Förenta staternas nordkommando, är ett av USA:s försvarsgrensövergripande operativt militärkommandon med geografiskt ansvarsområde för militära operationer i kontinentala USA, Kanada och Mexiko. Militärbefälhavaren för USNORTHCOM är direkt underställd USA:s försvarsminister.

Bakgrund och funktion
USNORTHCOM skapades som ett resultat av 11 september-attackerna 2001, för bättre kunna koordinera försvarsdepartementets resurser vid inhemska katastrofer, angrepp av militär art (territorialförsvar), terroristdåd eller naturkatastrofer. Alaska delas med U.S. Indo-Pacific Command. Grönland delas med U.S. European Command. USNORTHCOM:s roll är att samordna med de primärt ansvariga civila federala och delstatliga myndigheterna. Federala myndigheter med närliggande ansvarsområden tillhör främst inrikessäkerhetsdepartementet (FEMA) och justitiedepartementet (FBI). 

En ytterligare komplicerande faktor är nationalgardet (arménationalgardet samt flygnationalgardet) i de flesta fall står under respektive delstatguvernörs befäl. Den federala militären, bortsett från kustbevakningen, får normalt sett inte heller befatta sig med civila polisärenden  eller utöva tvång gentemot civilpersoner i USA (förutom på militärt område eller i defensivt självförsvar), bortsett från när det sker med lagstöd och på direkt befallning från försvarsministern/presidenten.

Militärbefälhavaren för USNORTCOM är sedan dess tillkomst i oktober 2002 även chef för amerikansk-kanadensiska luft- och sjöövervakningsorganisationen North American Aerospace Defense Command (NORAD). Tidigare hade chefen för NORAD varit militärbefälhavaren för U.S. Space Command som i oktober samma år fusionerades med U.S. Strategic Command. Både NORAD och USNORTHCOM har högkvarter vid Peterson Space Force Base i Colorado Springs, Colorado. USNORTHCOM:s stab består av drygt 1200 medarbetare.

Underlydande komponenter
 Armékomponent: 5th Army/ARNORTH
 Flygvapenkomponent: 1st Air Force/AFNORTH (del av Air Combat Command)
 Flottans komponent: U.S. Fleet Forces Command
 Marinkårens komponent: United States Marine Corps Forces Command/Marine Corps Forces Northern Command

 Dessutom finns det flera gemensamma operationsstyrkor (Joint Task Forces), till exempel en för huvudstadsregionen: Joint Task Force National Capital Region.

Befälhavare

Se även
 Cheyenne Mountain Complex

Referenser

Noter

Externa länkar
 northcom.mil - officiell webbplats 

Myndigheter under USA:s försvarsdepartement
USA:s militär
Organisationer bildade 2002
Arctopolis

Arctopolis, björnstaden, är ett grekiserat namn på städerna Bern (mindre vanligt) och Björneborg
(Grekiska: ἄρκτος (árktos) - björn;  πόλις (pólis) - stad). Den förra kallas även Berna, den senare på latin Ursorum Castrum eller på latiniserad svenska Biorneburgum.

Källor
 - Dock är det där angivna latinska ursprunget definitivt felaktigt.

Noter

Latinska ord och uttryck
Björneborg
Bern
Möbius (olika betydelser)

Möbius, Mœbius eller Moebius kan syfta på:

 Möbius syndrom – ett ovanligt medfött syndrom
 Studentföreningen Möbius – en studentsektion i Uppsala
 Kap Möbius – en udde i Antarktis

Personer

Efternamn
 August Ferdinand Möbius, matematiker och skapare av Möbiusbandet
 Theodor Möbius, språkforskare
 Paul Julius Möbius, neurolog
 Karl August Möbius, zoolog
 Martin August Johannes Möbius, botaniker
 Hans Möbius, arkeolog
 Ralph Christian Möbius, rockmusiker

Pseudonym
 Mœbius, pseudonym för Jean Giraud

Inom matematik  
 Möbiusavbildning – en bijektiv konform avbildning
 Möbiusband – en lång rektangulär yta som vridits ett halvt varv med ändarna ihopsatta
 Möbius inversionsformel
 Möbiusfunktionen –  inom talteorin en aritmetisk funktion

Lågtyska efternamn
Theodor Möbius

August Theodor Möbius, född den 22 juni 1821 i Leipzig, död där den 25 april 1890, var en tysk språkforskare.

Biografi
Han var son till August Ferdinand Möbius.

Möbius blev 1852 privatdocent samt var 1859–1865 extra ordinarie professor i skandinaviska språk vid Leipzigs universitet och 1865–1889 professor i nordisk litteratur i Kiel. Han skrev Ueber die ältere isländische Saga (1852), Ueber die altnordische Philologie im skandinavischen Norden (1864),  Ueber die altnordische Sprache (1872)  och  Dänische Formenlehre  (1871). 

Möbius utgav vidare Altnordisches Glossar (1866), de båda bibliografiska arbetena Catalogus librorum islandicorum et noruegicorum ætatis mediæ (1856) och Verzeichniss der auf dem Gebiete der altnordischen Sprache und Literatur von 1855 bis 1879 erschienenen Schriften (1880),  vilka tillsammans utgör en fullständig förteckning på den intill 1879 utgivna fornnordiska litteraturen.

Möbius publicerade även flera isländska texter, såsom Analecta norroena (1859; 2:a upplagan 1877), Edda Sæmundar (1860), Fornsögur (tillsammans med Guðbrandur Vigfússon; samma år), Málsháttakvæði (1873), Íslendingadrápa (1874), Snorre Sturlassons Háttatal (1879-81) samt Saga Kormaks (1886).

Referenser

Noter

Externa länkar

Nordister
Tyska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Personer verksamma vid Kiels universitet
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Leipzig
Födda 1821
Avlidna 1890
Män
Ugglan
Alumner från Leipzigs universitet
Julius Zacher

Ernst Julius August Zacher, född den 15 februari 1816 i Schlesien, död den 23 mars 1887 i Halle, var en tysk språkforskare och litteraturhistoriker. 

Zacher blev filosofie doktor i Halle 1844, biblioteksassistent 1847, docent 1853, extra ordinarie professor där 1856, professor och överbibliotekarie i Königsberg 1859 och slutligen åter professor i Halle 1863. Trots storartad lärdom åstadkom Zacher som vetenskaplig skriftställare inte särskilt mycket. Vad han utgav från trycket består mest av recensioner och en mängd andra smärre uppsatser och meddelanden. 

Bland skrifter av något större omfång förtjänar Das gothische Alphabet Vulfilas und das Runenalphabet (1855), Germania och Germanen i Erschs och Grubers "Encyclopædie" (samma år) och hans huvudarbete Pseudocallisthenes. Forschungen zur Kritik und Geschichte der ältesten Aufzeichnung der Alexandersage (1867) att nämnas.

Zachers största betydelse är att söka dels i en långvarig och inflytelserik lärarverksamhet, dels däri, att han grundlade och med sällsport nit ända till sin död ledde två betydelsefulla litterära företag: "Zeitschrift für deutsche Philologie" sedan 1868 (medutgivare Ernst Höpfner) och "Germanistische Handbibliotek" sedan 1869.

Källor

Noter 

Tyska litteraturvetare
Tyska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Halle
Personer verksamma vid universitetet i Königsberg
Personer i Tyskland under 1800-talet
Personer från Schlesien
Födda 1816
Avlidna 1887
Män
Ugglan
Zacher (olika betydelser)

Zacher är ett efternamn som burits av bland andra följande personer:

 Christin Zacher (född 1970), tysk skådespelerska och sångerska
 Friedrich Zacher (1884–1961), tysk botaniker
 Gerd Zacher (född 1929), tysk kompositör, organist och musikvetare
 Hans F. Zacher (född 1928), tysk jurist
 Heidi Zacher (född 1988), tysk freestyle-skidåkerska
 Julius Zacher (1816–1887), tysk germanist
 Konrad Zacher (1851–1907), tysk klassisk filolog
 Peter Zacher (född 1948), tysk fotbollsspelare
 Rolf Zacher (född 1941), tysk skådespelare och musiker

Se även

 Zachert
 Zachar
 Zacherl
CD Santa Clara

Santa Clara är en sportklubb i Ponta Delgada, Azorerna, Portugal. Klubben bildades 1917 och spelar i Primeira Liga säsongen 2022/2023.

Stadion 
Santa Clara spelar sina hemmamatcher på Estádio de São Miguel.

Arenan invigdes 1930 och har idag en publikkapacitet på 13 277.

Placering tidigare säsonger

Trupp 2020 
Uppdaterad: 25 maj 2020

Källor

Externa länkar 
 Officiell Hemsida
 CD Santa Clara på Soccerway

Fotbollsklubbar i Portugal
Sportklubbar bildade 1917