kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Naresuan

Naresuan (นเรศวร), född 25 april 1555 i Phitsanulok, var kung av Ayutthaya mellan 1590 och 1605. 

Hans far var Maha Thammaracha som hade blivit utnämnd av Burma att bli kung över Ayutthaya efter Burmas erövring av Ayutthaya. Hans mor var drottning Visutkasattri. 

När han var sju år gammal fördes han till Burma som gisslan som en garanti för faderns lojalitet. Han var 16 år när han kom tillbaka till Ayutthaya och blev utnämnd till guvernör över Phitsanulok. När Burma senare försökte invadera Ayutthaya efter att den senare brutit sitt vasallskap lyckades Naresuan slå tillbaka de burmesiska arméerna. 

Burma samlade 1591 ihop en stor armé för att slutligen besegra Naresuan, men han dödade den burmesiska kronprinsen i en elefantduell i slaget vid Nong Sarai och landets säkerhet var tryggad för lång tid framöver. Han dog 1605, exakt var och hur är omdiskuterat.

Referenser

Galleri

Födda 1555
Avlidna 1605
Män
Personer i Thailands historia
Thailands regenter
Convenção Baptista de Angola

Convenção Baptista de Angola (CBA) är ett baptistiskt trossamfund i Angola med 31 000 medlemmar i 315 lokala församlingar.

Källor
Os Batistas

Kristendom i Angola
Baptistiska samfund
Organisationer i Angola
Religiösa organisationer bildade 1942
Daisetsuzan nationalpark

, eller Taisetsuzan är Japans största nationalpark. Den är belägen i de centrala bergiga och vulkaniskt akiva delarna av Hokkaido och inrymmer bland annat Hokkaidos högsta berg Asahidake 2290 m ö.h. Området har vulkanisk aktiviet och vulkanen Tokachidake söder om Asahidake hade utbrott senast 2004. Det finns en mängd varma källor, onsen i parken. Den täta vegetationen i stora delar av parken gör att besökare i praktiken är hänvisade till de stigar som finns.

Det japanska namnet Daisetsuzan betyder 'stort snöigt berg'. På språket ainu heter området Kamui-mintara, som betyder Gudarnas lekplats. 

Parken har runt 6 miljoner besökare per år, varav många kommer för att se höstfärgerna.

Källor

Externa länkar 
 Daisetsuzan.or.jp

Nationalparker i Japan
WP:Projekt Japan
Naturskyddsområden bildade 1934
Igreja Evangélica Congregacional em Angola

Igreja Evangélica Congregacional em Angola (IECA) är ett kristet trossamfund i Angola, med närmare en miljon medlemmar, i 2 800 församlingar. IECA tillhör Conselho de Igrejas Cristãs em Angola, All Africa Conference of Churches, Reformerta världsalliansen och Kyrkornas världsråd.

Källor
Kyrkornas Världsråd

Kristendom i Angola
Religiösa organisationer bildade 1922
Protestantiska samfund
Organisationer i Angola
Wermland (musikalbum)

Wermland är bandet Detektivbyråns debutalbum som släpptes den 3 september 2008. Albumet innehåller 14 helt nya låtar och är inspelat, mixat, mastrat, finansierat och släppt av bandets medlemmar. Wermland är det tredje skivsläppet på deras eget skivbolag Danarkia.

Låtar
 Om Du Möter Varg - 3:08
 Kärlekens Alla Färjor  - 3:09
 Honky Tonk Of Wermland - 2:15
 Rymden I En Låda - 2:25
 Generation Celebration - 3:01
 Life/Universe - 3:21
 Neonland - 3:10
 Hus Vid Havet - 2:10
 Partyland - 3:28
 Camping - 2:43
 Sista Tryckaren - 2:50
 En Annan Typ Av Disco - 3:00
 Dygnet Runt - 1:04
 054 - 4:02

Referenser 

Musikalbum 2008
Svenska musikalbum
Detachementet Norrlands dragoner

Detachementet Norrlands dragoner var ett detachement till Norrbottens regemente (I 19) under åren 2005–2021. Detachementet låg på Västlundavägen i Arvidsjaur och tillkom genom försvarsbeslutet 2004 och inrymde Arméns jägarbataljon (AJB) samt del av Försvarsmaktens vinterenhet (FMVE) och omfattade det förutvarande regementets övningsfält och lokaler. Den 24 september 2021 återinvigdes Norrlands dragonregemente (K 4) av H.M. Konungen.   

Etablissemanget byggdes 1980 genom att Norrlands dragonregemente (K 4) omlokaliserades från Umeå garnison i Umeå till Arvidsjaur. Genom det kalla och snörika klimatet, rymmer huvudbyggnaden olika funktioner som kansli, sporthall, logement, sjukhus m.m. Totalt finns det cirka ca 30 byggnader inom området.

Referenser

Externa länkar
 Blå Dragoner - En kamratförening för Jägarsoldater utbildade i Arvidsjaur
Arméns jägarbataljon
Försvarsmaktens vinterenhet
Free Bird

Free Bird är en låt av det amerikanska rockbandet Lynyrd Skynyrd. Den var med på bandets debutalbum (pronounced 'lĕh-'nérd 'skin-'nérd) 1973, släpptes som singel 1974 och nådde plats 19 på Billboardlistan.

Låten används ofta som avslutningsnummer vid Lynyrd Skynyrds konserter. Det är deras längsta låt, över nio minuter i original och ofta ännu längre vid livespelningar. Låten förekommer i bland annat filmen Forrest Gump och finns med i tv-spelet Guitar Hero II.

Sånger 1973
Musiksinglar 1974
Dubai Classic

Dubai Classic, även känd som Dubai Duty Free Classic, var en professionell snookerturnering som spelades mellan 1988 och 1996. Den hade rankingstatus alla år utom det första. De två sista upplagorna av turneringen spelades i Thailand, och dessutom under nya namn: Thailand Classic respektive Asian Classic.

Turneringen var den första stora snookerturneringen som spelades i Mellanöstern, och efter 1996 har det dröjt ända till 2008 års Bahrain Championship för snookern att återvända till denna del av världen. De mest framgångsrika spelarna i turneringens historia var Stephen Hendry och John Parrott med tre titlar vardera.

Vinnare 

Snookerturneringar
Robert Hadfield

Sir Robert Abbot Hadfield, född 28 november 1859 i Sheffield, död 30 september 1940 i Surrey, var en engelsk metallurg.

Hadfield, som tillhörde en familj som länge haft inflytande på kvalitetsståltillverkningen i Sheffield, var direktör för Hadfield’s Steel Foundry Co. Ltd, Hecla and East Hecla Works i nämnda stad och kom att bli en banbrytare på specialstålsområdet.

År 1882 påbörjade han sina försök angående mangans inflytande på järn och stål. Denna metall hade tidigare använts som metallurgiskt reduktionsmedel, men befunnits (i halter om några procent) göra järnet sprött och oanvändbart. Hadfield upptäckte, att helt nya egenskaper uppträder, så snart manganhalten överskrider omkring 7,5 % (vid omkring 0,8 % kol). Manganstålet får då utomordentligt stor seghet, förenad med motståndskraft mot bearbetning liksom mot nötning, och blir vidare omagnetiskt. Dessa egenskaper sammanhänger med, att järnet därvid förekommer i sitt gammatillstånd. 

Vidare gjorde han många värdefulla rön genom att systematiskt studera järnlegeringar med kisel, aluminium, krom, nickel och volfram, enskilt eller i blandning. Många arbeten föranleddes eller försågs med undersökningsmaterial av Hadfield. I en närmast av W.F. Barrett och W. Brown utförd, tillsammans med Hadfield publicerad undersökning gjordes den viktiga upptäckten, att tillsats av kisel (resp. aluminium) till mjukt järn gör detsamma i magnetiskt hänseende ännu mjukare och samtidigt mindre väl elektricitetsledande. Denna typ av kisellegerad plåt kom i allmän användning för järnkärnor till elektriska transformatorer och den totala energimängd, som härigenom kunde sparas var enorm.

Hadfield publicerade många andra arbeten inom metallurgi bland annat innehållande en rationell metod för stålgjutning, bestående i särskild uppvärmning av gjutformens övre del. Det stora intresse även för metallforskningens historia, som han visade i sina skrifter, gjorde honom till en beundrare av Sveriges insatser på metallområdet. Detta resulterade i att han donerade ett forskningsstipendium till det nyinrättade Metallografiska institutet i Stockholm. Hans verksamhet vann livligt internationellt erkännande, som tog form i en mängd honom tillerkända pris och medlemskap i lärda sällskap. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1912 och tilldelades 1908 knight- och 1917 baronetvärdighet. 

Han införde redan 1891 vid sina verk den sedermera i England allmänt antagna 48-timmars arbetsveckan. Under första världskriget drev han och hans hustru ett eget större sjukhus för arméerna i norra Frankrike. Hadfields främsta gärning kan sägas ha varit den att ha lärt tekniken att praktiskt utnyttja gammajärnet.

Källor

Noter

Brittiska metallurger
Personer inom Storbritanniens näringsliv under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1859
Avlidna 1940
Män
Personer från Sheffield
Ugglan
Personer inom Englands näringsliv under 1800-talet
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Bert Grabsch

Bert Grabsch, född 19 juni 1975 i Wittenberg, är en tysk professionell tävlingscyklist. Han blev världsmästare i tempolopp 2008. Grabsch tävlar för UCI ProTour-stallet Omega Pharma-Quick Step.

Karriär
Bert Grabsch blev professionell 1998 med Agro-Adler-Brandenburg efter att ha tävlat för BSG Chemie Piesteritz och SC DHfK Leipzig som ung och som amatörcyklist. Han fortsatte efter ett år med Agro-Adler-Brandenburg till Team Cologne, med vilka han tävlade fram till och med slutet av 2000. Grabsch fortsatte sedan till det schweiziska stallet Phonak Hearing Systems och tävlade med dem under fem år. När stallets cyklist Floyd Landis testades positivt för dopning under Tour de France 2006 bestämde sig stallet att lägga ned varför Grabsch fortsatte sin professionella karriär i det tyska stallet T-Mobile Team, som dock bytte namn till Team Columbia under säsongen 2008. 

Under säsongen 2007 vann Bert Grabsch etapp 8, ett tempolopp, av Vuelta a España före László Bodrogi och Stijn Devolder.

I slutet av säsongen 2008 vann Grabsch världsmästerskapens tempolopp, en tävling som avgjordes i Varese, Italien. Han vann tävlingen före tvåan Svein Tuft. Tidigare under säsongen blev han tysk nationsmästare i tempolopp, en titel som han också vann under 2007. Under säsongen vann han också Sachsen Tour med 24 sekunder framför Michael Rogers. Under tävlingen vann Grabsch också etapp 4.

I mars 2009 slutade Grabsch tvåa på etapp 3, ett tempolopp, av Vuelta Ciclista a la Región de Murcia bakom Frantisek Rabon. Han blev även tvåa på etapp 4 av International Bayern Rundfahrt bakom sin stallkamrat Tony Martin. Världsmästaren i tempolopp vann etapp 4 av Critérium du Dauphiné Libéré framför Cadel Evans och David Millar. Han vann även de tyska nationsmästerskapen i tempolopp i slutet av juni 2009. 

Grabsch slutade på tredje plats på etapp 4 av Vuelta a España 2009; det efter att de flesta cyklisterna i huvudklungan hade blivit förhindrade att spurta på grund av en masskrasch. Grabsch slutade på tredje plats på Vuelta a Españas sjunde etapp, ett tempolopp, bakom Fabian Cancellara och David Millar.

Privatliv 
Bert Grabsch är yngre bror till Ralf Grabsch, tidigare tävlingscyklist.

Stall 
 Agro-Adler-Brandenburg 1998
 Team Cologne 1999–2000
 Phonak Hearing Systems 2001–2006
 T-Mobile Team 2007
 Team Columbia 2008–2011
 Omega Pharma-Quick Step 2012–

Externa länkar
Bert Grabsch Biography and Olympic Results sports-reference.com
Bert Grabsch cyclingarchives.com

Tyska tävlingscyklister
Födda 1975
Män
Levande personer
Världsmästare i cykling
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Tyskland
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland
Tävlande i cykling vid olympiska sommarspelen 2012
Anders Lindström (dirigent)

Lars Anders Lindström, född 9 december 1939 i Skellefteå, är en svensk dirigent, kyrkomusiker och författare. Han är bosatt i Rättvik.

Biografi
Lindström har varit musikkonsulent i Västerås stift samt förbundsdirigent i Västerås stifts kyrkosångsförbund. Han avlade kyrkokantorsexamen vid Stora Sköndal och gick sedan körpedagogutbildningen vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och har studerat dirigering för Georg Guest, David Willcocks och Nicholas Conran i Storbritannien.

Lindström har verkat under lång tid som kyrkomusiker i Sollentuna församling där han ledde Kummelbykören och Silverdalskören samt Sollentuna Musikdramatiska Ensemble. Han har även varit ledare för andra körer och vokalensembler, däribland Falu Kammarkör 1994-99, vokalgrupperna Medeltida Röster och Äldre Musikalisk Komfort. Han har varit initiativtagare till ett antal festivaler i Sverige som Körstämman i Skinnskatteberg 1982, därtill dess producent och konstnärlige ledare 1982–1989, Uppsala internationella Kyrkokörfestival 1989–1990, Nyårsmusik i Rättvik 1990–1995, Gosskörfestivalen i Rättvik 1994 samt grundare av Svenska Kyrkans Gosskörsförening. Lindström verkade för att den anglikanska carolstraditionen berikade svenskt körliv under 1970- och 80-talen genom att ge ut flera böcker med engelsk repertoar samt med sina körer turnera runt i landet och medverka i radio och TV. Lindström har under en följd av år arrangerat kurser och fortbildningar för svenska kyrkomusiker och körsångare i Cambridge, England.

Lindström är skandinavisk representant för Associate Consultants for Education Abroad (ACFEA).

Priser och utmärkelser
1967 – Kulturstipendium ur Beskows fond
1979 – Stockholms läns Landstings kulturstipendium 
1989 – Årets körledare
1990 – Radio Upplands kulturpris
1991 – Uppsala kommuns kulturstipendium

Diskografi
Carols i jultid (Falu Kammarkör)
Carols vid Jerusalem (Kummelbykören)
Bachkoraler (Kummelbykören)
Engelsk körmusik (Kummelbykören)
Sju introitus (Silverdalskören)
Carols vid Betlehem (Kummelbykören)
Min själ prisar Herren (Kummelbykören)

Körsamlingar
Lindström Anders, (2016), Kör- orkester och dirigenttips Rättvik: Kummelby

Sångverkstadshäften för Körstämmorna i Skinnskatteberg 1982-88 (Land)

Carols vid Betlehem - 1974. (Verbum)

Övriga böcker 
 2012 – 
 2017 – 
 2018 – 
 2019 –

Referenser

Svenska dirigenter
Svenska organister under 1900-talet
Svenska organister under 2000-talet
Svenska kördirigenter
Födda 1939
Levande personer
Män
Musiker från Skellefteå
Författare från Skellefteå
Sacheen Littlefeather

Sacheen Littlefeather, född Marie Louise Cruz den 14 november 1946 i Salinas, Kalifornien, död 2 oktober 2022 i Novato, Kalifornien, var en amerikansk aktivist och skådespelare. I samband med ockupationen av Alcatraz började hon arbeta för de amerikanska urfolkens rättigheter. 

Hon är mest känd för att ha företrätt Marlon Brando och å hans vägnar tackat nej till hans Oscar för bästa manliga huvudroll vid Oscarsgalan 1973, i protest mot hur filmindustrin behandlade amerikansk ursprungsbefolkning.

Biografi 
Littlefeather föddes i Salinas i Kalifornien. Hennes mor hade europeiskt ursprung och hennes far påstods vara apache och yaqui, vilket Littlefeathers systrar dock sagt inte stämmer. När hennes mor blev gravid flyttade paret till Kalifornien, eftersom blandade par var olagliga i Arizona. 

Hon studerade vid California State College (nu California State University, East Bay), och efter det studerade hon skådespeleri efter att ha fått ett stipendium från American Conservatory Theater.  

År 1969 blev Littlefeather medlem i Indians of all tribes, och deltog i ockupationen av Alcatraz. I och med det tog hon namnet Sacheen Littlefeather.

År 1973 fick Marlon Brando en Oscar för sin roll i Gudfadern. Brando var förargad över hur USA och Hollywood behandlade ursprungsbefolkningen i USA och vägrade, i protest mot detta, ta emot sin Oscar. Han skickade då Littlefeather till Oscarsgalan, där hon skulle hålla ett femton sidor långt tal. Producenterna sa dock till henne att hon inte fick tala i mer än 60 sekunder, så hon improviserade istället, men höll talet för journalister efteråt. År 2022 bad Oscarsakademin Littlefeather om ursäkt för trakasserier hon utsattes för under och efter talet på Oscarsgalan. 2022 hävdade Littlefeathers två systrar att Littlefeather, vars riktiga namn var Marie Louise Cruz, inte alls hade något indianskt påbrå.

Littlefeather medverkade i ett halvdussin filmer, bland annat The Trial of Billy Jack (1974) och Johnny Firecloud (1975).

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
 

Amerikanska aktivister
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Salinas, Kalifornien
Skådespelare från Kalifornien
Födda 1946
Avlidna 2022
Kvinnor
Roberto Bussinello

Roberto Bussinello, född 4 oktober 1927 i Pistoia, död 24 augusti 1999 i Vicenza, var en italiensk racerförare.

Racingkarriär
Bussinello tävlade i sportvagnsracing och formel 3 och körde även ett par formel 1-lopp i början av 1960-talet. Hans bästa resultat var en trettondeplats i det sista loppet i .

F1-karriär 

|}

Noter

Källor

 
Födda 1927
Avlidna 1999
Italienska racerförare 
Italienska Formel 1-förare
Män
Norman Bates

Norman Bates, född på 1930-talet, är en fiktiv karaktär skapad av författaren Robert Bloch i romanen Psycho och medverkande i filmerna med samma namn. Robert Bloch skrev även två uppföljare: Psycho II och Psycho House. Bates är löst baserad på seriemördaren Ed Gein.

Filmerna 

I filmerna: Psycho (1960), Psycho II (1983), Psycho III (1986) och Psycho IV: The Beginning (1990) porträtterats Bates av Anthony Perkins. I remaken Psycho (1998) porträtterats han av Vince Vaughn och av Freddie Highmore i TV-serien Bates Motel (2013).

Referenser 

Litterära figurer från USA
Filmfigurer
Fiktiva figurer från USA
Fiktiva mördare
Fiktiva figurer introducerade 1959
Grindsamhälle

Grindsamhälle (engelska: gated community) är en stadsdel eller ett bostadsområde, som är avskilt från omvärlden med någon form av tillträdeskontroll för inpasserande. Denna inhägnad kan bestå av grindar, bommar, stängsel och övervakning och i vissa fall även murar.

Ursprungligen var det vanligt i bland annat Sydafrika, Brasilien och Angola, men har sedan 1980-talets slut och 1990-talets början spridits över världen, bland annat till USA. De ursprungliga grindsamhällena i exempelvis Sydafrika byggdes i brottspreventiva syften, som en reaktion mot den höga våldsbrottsligheten.

Svensk samhällsdebatt
Termen grindsamhälle i sig är belagd sedan år 1999. Tidigare har även ordet grindstad förekommit, men på senare tid har just grindsamhälle tagit över.

Sedan år 2000 har i media debatterats att vissa bostadsområden i Malmö skulle vara början på en utveckling av svenska grindsamhällen, då de med stängsel och låsta grindar inhägnat de gemensamma ytorna som skydd mot problem med våld, skadegörelse, obehöriga missbrukare etc, däribland det centralt belägna området Lugnet. Även senior- och livsstilsboendet Victoria Park i södra Malmö har av kritiker kallas för grindsamhälle i media. Även om S:t Eriksområdet i Stockholm saknar grindar, murar, och liknande skyddsportaler, så har dess kritiker frågat om det var början till att grindsamhällen etableras i Sverige.

Ett annat område är projektet Strandudden i Gnosjö kommun. Det marknadsförs bland annat som "Sveriges första grindsamhälle". Innanför området, som är 20 hektar stort, ska det förutom 150 bostäder även finnas "lekplats, spa, boulebana och privat badplats". Enligt professor Göran Cars på KTH kan just erbjudandet av sådana tjänster leda till utarmning av service i närliggande bebyggelse, samt att personerna innanför grindsamhället känner sig mindre benägna att betala skatt.

Se även 
 Allemansrätten
Exkluderande design
Segregation
 Borg
 Enskild väg
 No-go-zon
 Obehöriga äga ej tillträde

Referenser

Noter

Källor
"Gated Communities – Hur ser ett svenskt grindsamhälle ut?", av Stefan Lovén, Lunds Tekniska Högskola, 2010

Bevakning
Stadsplanering
Brödfruktträd

Brödfruktträd, eller brödfrukt, (Artocarpus altilis) är en art i jackfruktsläktet i familjen mullbärsväxter. Det är ett träd med ursprung i Sydostasien och odlas runtom i tropikerna, mycket på grund sina frukter som där ofta tillhör basfödan.

Brödfruktträden blir 10-15 meter höga. Bladen är stora, upp till 60 cm långa och 40 cm breda, och parflikiga. Blommorna är enkönade och hon- och hanblommor växer på samma träd, hanblommorna i långsträckta ställningar och honblommorna i klotformiga. Honblomställningen bildar efter pollinering en skenfrukt, vilken kallas brödfrukt. När dessa mognar skiftar de från grönt till gult och kan då väga uppemot 2 kg. Frukterna är mycket stärkelserika och äts rostade, bakade eller kokta.

En egenhet hos brödfruktträd är att blommor och frukter växer direkt på stammen och grövre grenar, en företeelse som kallas kauliflori.

Kuriosa 

Det brittiska örlogsfartyget  var utsänt på en expedition till Tahiti, vars huvudsyfte var att hämta plantor av brödfruktträdet, när det berömda myteriet inträffade 1789.

Referenser

Externa länkar 

Om brödträdet vid Tidning för Bondeståndet (1835) (digitaliserad vid Helsingors universitet).

Mullbärsväxter
Stapelföda
Ellen Nordenstreng

Ellen Augusta Nordenstreng, född Lindhult 1 juli 1859 i Göteborg, död 31 oktober 1950, var en svensk lärare och författare.

Ellen Nordenstreng var dotter till konsistorienotarien Hans August Lindhult och Emma Tengberg samt systerdotter till Niklas Tengberg. 1903 gifte hon sig med rasteoretikern Rolf Nordenstreng. 

Hon var från 1886–1887 lärare vid Kjellbergska seminariet i Göteborg. År 1894 blev hon fil. kand. i Uppsala. Hon var sekreterare i Uppsala kvinnliga studentförening mellan 1892 och 1897. Hon skrev flera uppsatser i tidningar och tidskrifter om filosofiska, estetiska och hortikulturella ämnen. Hon var lärare i blomsterestetik vid Etisk-pedagogiska institutet i Uppsala från 1921 till 1935.

Hon avled 1950 och gravsattes den 8 november samma år i Tengbergs familjegrav på Örgryte gamla kyrkogård.

Bibliografi
 Tomater (1915)
 Plommon (1915)
 Luktärter ute och inne (1917)
 Blomsterdyrkan och trädgårdskult (1918, tillsammans med Rolf Nordenstreng)
 Varken brödlös eller rådlös (1917)
 Våra trädgårdar i krigs- och kristid (1917)
 De vitaminrika rönnbären i folktro, forskning och hem (1934)
 Kryddväxter i svenska trädgårdar och hem (1936)

Källor

Noter

Externa länkar

 

Födda 1859
Svenska författare under 1900-talet
Svenska botaniker under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Kvinnor
Avlidna 1950
Gravsatta på Örgryte gamla kyrkogård
Författare från Göteborg
Lärare från Göteborg
Giorgio Bassi

Giorgio Bassi, född 20 januari 1934 i Milano, är en italiensk racerförare.

Racingkarriär
Bassi tävlade i formel 3 men körde ett formel 1-lopp för Scuderia Centro Sud i . Han deltog även i Targa Florio där hann vann ett klasslopp med en ASA-prototyp samma år.

F1-karriär 

|}

Noter

Källor

Födda 1934
Italienska racerförare
Italienska Formel 1-förare
Män
Levande personer
Pollux

Pollux kan syfta på:

 Pollux – i romersk mytologi en av tvillingbröderna Castor och Pollux
 Pollux (stjärna) – en stjärna
 Pollux (mineral) – ett mineral
 Kvarteret Pollux – ett kvarter i Gamla stan i Stockholm
 HMS Pollux – flera olika örlogsfartyg

Geografi

Antarktis 

 Îlot Pollux,

Schweiz 

 Pollux (bergstopp), Valais,
Blida, Algeriet

Blida (arabiska: البليدة, el-Boulaïda) är en stad i norra Algeriet, belägen cirka 40 kilometer sydväst om Alger. Staden är huvudort i provinsen med samma namn och ligger vid foten av Tellatlas och sydänden av den fruktbara Mitidjaslätten. Folkmängden i kommunen uppgick till 163 586 invånare vid folkräkningen 2008, varav 155 005 bodde i centralorten. I storstadsområdet beräknades folkmängden till cirka 446 000 invånare 2018.

Blida har handel med och förädling av jordbruksprodukter, särskilt oliver och citrusfrukter. Den har ett universitet sedan 1981. Staden grundades 1553 av arabiska flyktingar från Andalusien.

Källor

Noter

Externa länkar 

Orter i Blida (provins)