kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gabriele D’Annunzio

Gabriele D’Annunzio, från 1924 furste av Montenevoso, född 12 mars 1863 i Pescara, Abruzzo, död 1 mars 1938 i Gardone Riviera vid Gardasjön, Lombardiet, var en italiensk författare, journalist och pilot.

Biografi
Efter universitetsstudier i Rom blev D’Annunzio journalist på tidningen Tribuna. Under första världskriget vann han stor berömmelse som flygare. Efter kriget, år 1919, besatte nationalisten D’Annunzio med sin egen frikår staden Fiume (nuvarande Rijeka i Kroatien) som innan dess tillhörde Österrike-Ungern.. D’Annunzio var inte någon ivrig anhängare av Mussolini och fascismen men räknades av dessa ändå som en föregångare. D’Annunzio kallades även för våghals och "ledare".

D’Annunzio debuterade som 1879 med diktsamlingen Primo vere och hade vid 20 års ålder gett ut fem diktsamlingar. Hans mest kända bok är romanen Elden. 1937 blev han invald som president i den Italienska akademien.

Bibliografi (urval) 
 Primo vere 1878
 In memoriam 1880
 Canto novo 1882
 Intermezzo di rime 1884
 Isotteo 1890
 Chimera 1890
 Elegie romane 1892
 Il piacere 1889
 Njutningslysten (översättning Tom Wilson, Bonnier, 1902)
 Ginovanni Episcopo 1892
 Ginovanni Episcopo (översättning E. af D., Wahlström & Widstrand, 1895)
 L’innocente 1892
 Oäkta (översättning Tom Wilson, Bonnier, 1902)
 Den oskyldige (anonym översättning, Åhlén & Åkerlund, 1914)
 Poema paradisiaco 1893
 Il trionfo della morte 1894
 Dödens triumf (översättning Augusta Hagberg, Svanbäck, 1898)
 Le vergini delle rocce 1896
 Il fuoco 1900
 Elden (öfversättning från italienskan af F., Bonnier, 1901)
 Elden (översättning Agne Hamrin, Natur och kultur, 1946)
 I fratelli
 Sogon d’un mattion di primavera 1897
 Vårdröm (översättning Anton Lindsström, A. Lindsström, 1916)
 Sogon d’un tramonto d’autunno 1898
 La città morta 1898
 La Gioconda 1899
 Francesca da Rimini 1902
 La figlia di Iorio 1904
 La nave 1908
 Il ferro 1914
 Italia o morte 1919
 Italia e vita 1920
 Notturno 1921
 Il sudore di sangue 1924
 Il compagno dagli occhi senza cigli e altri studi del vivere inimitablie 1928

Vidare läsning 
 Käthe Hopps, Gabriele D’Annunzio : heroismer (översättning Lili von Wallenstein, Bokbål förlag, 2014)
Göran Hägg, D’Annunzio : dekadent diktare, krigare och diktator (Norstedts, 2015)
Magnus Bärtås och Fredrik Ekman, Bebådaren : Gabriele D’annunzio och fascismens födelse (Albert Bonniers förlag, 2017)

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Externa länkar 
 Bohman, Therese, "Kejsaren av Fiume" i Aorta, nr 18

Födda 1863
Avlidna 1938
Italienska flygare
Italienska journalister
Italienska poeter
Italienskspråkiga poeter
Italienska författare
Italienskspråkiga författare
Italienska fascister
Män
Personer från Pescara
Alumner från Universitetet La Sapienza
Experimentet (film, 2001)

Experimentet (tyska: Das Experiment) är en tysk dramathrillerfilm från 2001 i regi av Oliver Hirschbiegel. Filmen baseras på Mario Giordanos roman Black Box.

Handling
Experimentet är en socialpsykologisk film som handlar om hur olika individer påverkas av varandra och olika grupperingar. En grupp män går med på att vara inlåsta i ett slags fängelse under en period för en undersökning om hur människor påverkas. De måste lyda vakterna och de får inte kalla varandra vid namn utan får istället nummer tilldelade, nummer som även står på de särkar de måste klä sig i.

I huvudrollen Moritz Bleibtreu som spelar en undersökande journalist på jakt efter en bra historia att skriva om.

Om filmen
Filmen grundar sig på ett verkligt experiment (Stanfordexperimentet) som utfördes vid Stanford University 1971 där 24 frivilliga delades upp i fångar och vakter. I en källare byggdes ett slags fängelse. Vakterna fick i uppgift att sköta fängelset på det sätt de ansåg lämpligt, förutom att de inte fick använda fysiskt våld. Experimentet skulle ha hållit på i två veckor men avbröts den sjätte dagen.

Externa länkar 
 
 
 
 

Filmer 2001
Tyskspråkiga filmer
Tyska thrillerfilmer
Tyska filmer baserade på böcker
Tyska filmer baserade på verklighet
Filmer i regi av Oliver Hirschbiegel
Fransk auktion

Fransk auktion (franska Tâtonnement) är en typ av auktion som främst lämpar sig för prissättning av guld och aktier.

Flera säljare och flera köpare uppger sin kvantitet och sitt pris. En dator räknar på någon sekund ut vilken prisnivå som resulterar i högsta möjliga omsatta kvantitet. Utan hjälp av dator tar uträkningen flera minuter i anspråk. Vid London Bullion Market fastställs världsmarknadspriset för guld vid "the morning fix" klockan 10:30 GMT och vid "the afternoon fix" klockan 15 GMT. För aktier vid de stora aktiebörserna i världen används French Auction främst vid de allra första transaktionerna omedelbart efter starten på morgonen. Prissättningen sker därvid med hög exakthet, eftersom det är många säljare och många köpare som tillkommit under natten. Längre fram på dagen sjunker exaktheten något, beroende på ett något mindre antal säljare och köpare vid varje enskilt prissättningsögonblick. Det var den franske professorn Léon Walras (1834-1910) som 1874 beskrev den beräkningsmetod som ligger till grund för French Auction.

Se även
auktion
engelsk auktion
holländsk auktion
förstaprisauktion
andraprisauktion

Auktioner
Sony Ericsson K800

Sony Ericsson K800 är en mobiltelefon som är tillverkad av Sony Ericsson. Modellen lanserades i juli 2006. Tidigare utgåva är k750i. Den har en 3,2 megapixels kamera, xenonblixt och autofokus, 3G och TFT-skärm. Den har även RDS FM-radio, MP3-spelare, ir-port, bluetooth, K800 finns i färgerna svart, brun och silver. Den kan hantera flashminnen av typ Memory Stick Micro (M2) i storlek upp till 16 GB. K800i är den första som använder sig ATI:s Imageon 2192-grafik som möjliggör 3D-grafik för Java. 

Telefonen produktplacerades i James Bond-filmen Casino Royale.

Varianter
 K800i - internationell version
 K800c - kinesisk version

Källor

Externa länkar 	
Sony Ericsson K800i
	

K800
Hilbertproblemen

Hilbertproblemen är en lista över 23 då olösta problem inom matematiken som lades fram år 1900 av David Hilbert vid en konferens i Paris. Försöken att lösa flera av dem skulle senare visa sig ha stort inflytande över 1900-talets matematik.

Status
Idag har problem nummer 3, 7, 10, 11, 13, 14, 17, 19 och 20 fått lösningar som är vitt accepterade. Problem 1, 2, 5, 9, 15, 18+, 21, och 22 har lösningar som är delvis accepterade; det är inte helt klart huruvida de bevis som finns verkligen löser problemet (för till exempel problem 1 finns bevis som säger att problemet inte går att lösa). Att problem 18 markerats med ett + innebär att lösningen till Keplerproblemet använder sig av datorkraft, vilket gör lösningen anakronistisk för ett Hilbertproblem och också till viss del kontroversiellt då ingen människa kan bekräfta det givet en rimlig tidsrymd.

Problem 8 (Riemannhypotesen) och 12 är fortfarande olösta. Problem 4, 6, 16 och 23 är för oprecisa för att man nånsin skall kunna kalla dem lösta. År 2003 blev en svensk student uppmärksammad i media då hon ansåg sig ha löst det sextonde problemet. Den tidskrift som först tänkt publicera lösningen ändrade sig efter att lösningen visat sig vara felaktig.

Se även 
 Millennieproblemen

Referenser

Noter

Källor 
 Aritkel i NyTeknik om Sextonde Problemet

Externa länkar 

Matematikens historia
Katrin Sass

Katrin Sass, född 23 oktober 1956 i Schwerin, är en tysk skådespelerska inom TV, film och teater.

Katrin Sass växte upp i DDR och medverkade i flera kända DDR-filmer producerade av DEFA. Sass gjorde filmdebut 1979 i Bis dass der Tod euch scheidet. Genombrottet kom i början av 1980-talet med bl.a.  Bürgschaft für ein Jahr för vilken hon belönades med Silverbjörnen vid Berlins filmfestival 1982. Efter Tysklands återförening försvann Sass från rampljuset men gjorde sedan comeback med bland annat filmsuccén Good Bye, Lenin! (2003). Hon har för TV bland annat medverkat i Tatort och Weissensee. Inom teatern spelar hon 2006 rollen som Celia Peachum i en uppsättning av Tolvskillingsoperan.

Filmer/tv-serier (ett urval)
Good Bye, Lenin! (2003)
Weissensee, säsong 1 (2010)
Weissensee, säsong 2 (2013)
Weissensee, säsong 3 (2015)

Källor

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1956
Kvinnor
Levande personer
Personer från Schwerin
Tyska skådespelare under 2000-talet
Skådespelare från Mecklenburg-Vorpommern
Mophun

Mophun är en utvecklingsplattform för spel och program för mobiltelefoner. Det tillåter användaren att skriva ett C-liknande  programspråk som sedan kompileras till en fiktiv processor, PIP. Programmen körs i en virtuell miljö. Ericsson är ett av flera företag som levererat mobiltelefoner med Mophun.

Datorprogram för programutveckling
Mobiltelefoni
Filmfestivalen i Berlin

Filmfestivalen i Berlin egentligen Internationale Filmfestspiele Berlin eller kort Berlinale, är en årlig filmfestival i Berlin som tillhör världens stora filmfestivaler. På festivalen delas bland annat priserna Guldbjörnen och Silverbjörnen ut.

Historia 
Den första festivalen hölls 1951 och arrangerades varje sommar fram till 1978 då den flyttades till februari. Filmfestivalen går tillbaka till Oscar Martays initiativ. Martay var officer vid den amerikanska militärregeringen och stöttade Berlins filmindustri. Till detta hör flera lån som Martay ordnade hos den amerikanska militärregeringen för att kunna finansiera festivalen under dess första år. Den första filmfestivalen, eller Berlinale som man säger för det mesta, ägde rum 6 juni 1951 med visningen av Alfred Hitchcocks Rebecca i Titania-Palast. Den första festivalens motto var "Schaufenster der freien Welt".

Den första festivalledaren blev filmhistorikern Alfred Bauer som hade varit rådgivare till den brittiska militärregeringen efter kriget. Sedan den första festivalen delar man ut Guldbjörnen efter en förlaga av bildhuggaren Renée Sintenis. Vem skulle få priset avgjordes under de första åren genom publikens röstande och inte genom en jury. 1955 ändrades detta när FIAPF (International Federation of Film Producers Associations) officiellt likställde festivalens status med festivalerna i Cannes och Venedig. Festivalen blev en "A-festival" och utnämnde 1956 utefter FIAPF:s riktlinjer för första gången en internationell jury som delade ut Guldbjörnen och Silverbjörnen. De tidigare festivalerna var framförallt en publik- och glamourfestival med många filmstjärnor som Gary Cooper, Sophia Loren, Jean Marais, Richard Widmark, Jean Gabin, Michèle Morgan, Henry Fonda, Errol Flynn, Giulietta Masina, David Niven, Cary Grant, Jean-Paul Belmondo och Rita Hayworth.

Ändringar kom i slutet av 1960-talet på grund av den samhälleliga och politiska polariseringen; Vietnam-filmen o.k. av Michael Verhoeven ledde till en konflikt 1970, juryn avgick och tävlingsprogrammet avbröts. 1971 infördes Internationales Forum des jungen Films bredvid den traditionella tävlingen. Den skulle visa ung och progressiv film. En följd av Willy Brandts Ostpolitik och den påföljande öppningen gentemot östblocket gjorde att man 1974 för första gången visade en sovjetisk film, 1975 också en produktion från DDR. 1976 tog Wolf Donner över som festivalledare efter Alfred Bauer. Donner drev igenom ett antal ändringar och moderniseringar, bland annat förlades festivalen från sommar till vinter. Från 1987 och framåt delas HBTQ-priset Teddy Award ut.

2000 flyttades festival från Zoo Palast till Potsdamer Platz, där den åter blivit ett publikt evenemang med många tillresta filmstjärnor. 2007 års upplaga gästades av bland andra Clint Eastwood, Robert De Niro, Judi Dench, Sharon Stone, Steve Buscemi, Matt Damon, Lauren Bacall, Jennifer Lopez, Antonio Banderas och Cate Blanchett.

Galleri

Se även
 Filmfestivalen i Berlin 2013
 Filmfestivalen i Berlin 2014
 Teddy Award

Externa länkar 
 Internationale Filmfestspiele Berlin

!
Återkommande evenemang med premiär 1951
Silverbjörnen

Silverbjörnen (på tyska Silberner Bär) filmpris som delas ut vid den årliga Filmfestivalen i Berlin bredvid huvudpriset Guldbjörnen sedan 1956.

Silverbjörnen delas ut i sex kategorier:

 Juryns stora pris
 Bästa regi
 Bästa kvinnliga skådespelare
 Bästa manliga skådespelare
 Juryns pris (bästa kortfilm)
 Enastående konstnärliga bidrag
 Bästa manus

Se även 
 Guldbjörnen

Tyska filmpriser
Berlins filmfestival
Förstaprisauktion

Förstaprisauktion (engelska: first price auction) eller "slutna anbud" är en typ av auktion, som främst lämpar sig för prissättning av objekt, där man befarar att antalet budgivare blir lågt (kanske rentav endast en enda budgivare). 

Budgivare uppmanas att inkomma med bud senast en fastställd dag. Ofta är budgivningsperioden generöst tilltagen, flera veckor eller månader. Under den tiden får spekulanter ingående besiktiga objektet och göra egna utredningar. Antalet budgivare och budens storlek förblir hemliga även efter avslutad budgivning. Vinnaren får endast veta att vinnaren har vunnit, varefter själva transaktionen (till det erbjudna priset) genomförs utan onödigt dröjsmål. För köparen finns således risken att köparen betalar ett onödigt högt överpris, kanske dubbla "tvåans" bud eller mer, om det bara är ett fåtal budgivare. Auktionsmetoden kräver ingen speciell yrkesskicklighet hos auktionsförrättaren, som ju slipper träffa budgivarna "öga mot öga".

Se även
Auktion
engelsk auktion
holländsk auktion
fransk auktion
andraprisauktion

Auktioner
Fröllinge

Fröllinge är ett slott utanför Getinge i Getinge socken i Halmstads kommun i Halland.

Mangårdsbyggnaden är uppförd 1623 i gråsten och renoverad 1890, samt på 1960-talet. Fröllinge är omnämnt 1439, då det köptes av Åke Axelsson (Thott). Själva huvudgården eller säteriet bildades genom sammanslagning av hemmanen Fröllinge och Dahl och skall ha fått säterifrihet 1623, då den ägdes av Holger Rosencrantz. Stadsmajoren i Malmö, Christian Didrik von Conowen, köpte Fröllinge 1729. Han ägde även Vegeholms slott och Kulla Gunnarstorps slott i Skåne. Sedan dess har hans ättlingar varit ägare till slottet. Johan Magnus Reinhold Brummer gjorde stora förbättringar av slottet i slutet av 1800-talet.

Ägare av Fröllinge är Carl Gunnar Gustaf Richard Hermelin, Carl Gunnar Fredrik Michael Hermelin, Lars Erik Fredrik Stefan Hermelin.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar
 Halländska herrgårdar från 1871
 Fröllinge, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Fröllinge i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Halmstad Fröllinge 1:4 2 hektar Halland. Studieförbundet Vuxenskolan

Slott i Halland
Byggnader och anläggningar i Halmstads kommun
Signum (varumärke)

Signum var Kooperativa Förbundets eget varumärke för basvaror. Varumärket utvecklades och lanserades under 1995 och blev tillgängligt över hela Sverige 1996. I ett inledande skede fanns 35 produkter under Signumvarumärket, men antalet ökade senare till flera hundra.

KF deltog i utvecklingen av varumärket. För den ursprungliga designen Brindfors Design med bland andra Hans Brindfors. MullenLowe Brindfors var därefter varumärkets reklambyrå.

När KF omorganiserade sin verksamhet inför skapandet av Coop Norden fördes Signum och de andra varumärkena över till Coop Sverige. I januari 2004 meddelade Coop Norden att varumärket Coop skulle bli koncernens gemensamma varumärke för egna varor som ligger kvalitetsmässigt nära marknadsledaren. Det nya Coop-varumärket ersatte Signum över tid.

Referenser 

Svenska varumärken
Kanoper

Kanoper fanns i det antika Egypten, och var kärl i vilka en avliden persons borttagna inälvor förvarades. Kanoperna var vanligen fyra stycken och innehöll den avlidnes lever, lungor, magsäck och tarmar. Varje kärl pryddes av huvudet till den av horussönerna som skyddade respektive organ.

Se även 
 Mumie

Referenser 

Antikens Egypten
Forntidens Egypten
Tero

Tero kan syfta på:

Förnamn
Tero Föhr
Tero Järvenpää
Tero Konttinen
Tero Koskiranta
Tero Lehterä
Tero Pitkämäki
Andraprisauktion

Second Price Auction eller Vickrey-auktion är en typ av auktion, som främst lämpar sig för statsskuldpappers emissioner.

Centralbanken tar kontakt med ett antal banker och ber dessa att inom några dagar eller veckor komma in med slutna anbud avseende räntefoten för statslån med visst belopp och löptid. Vinnare blir den bank, som erbjuder sig att placera lånet till lägsta räntefot. Men vinnaren behöver i slutändan ej räkna med denna något ofördelaktiga räntefot, utan får tillgodoräkna sig den något fördelaktigare räntefot, som "tvåan" erbjudit. Denna auktionstyp är således sluten och hemlig under budgivningsperioden, men därefter bekantgörs "tvåans" bud. Vinnaren slipper således stå risken, att vinnaren har erbjudit villkor, som efteråt visar sig vara klart ofördelaktigare än vad "tvåan" erbjudit.

Auktionstypen uppfanns 1961 av professor William Vickrey (1914-1996), och det var den som gjorde att han tilldelades Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne år 1996.

Andraprisauktioner används även i viss utsträckning i stället för engelsk auktion för lös egendom. Därvid betalar vinnaren antingen "tvåans" buds belopp eller (vanligare) "tvåans" buds belopp plus ett tick-size (litet) tillägg. Tillägget är ofta högst 5 procent, dock aldrig högre än att vinnarens eget bud överskrids. Auktionsmetoden kräver ingen speciell yrkesskicklighet hos auktionsförrättaren, som slipper träffa budgivarna.

Jämför även med engelsk auktion (för lös egendom), holländsk auktion (för fisk och jordbruksprodukter), fransk auktion (för guld och aktier) och förstaprisauktion (den vanligare typen av slutna anbud).

Auktioner
Dömestorp

Dömestorp, herrgård i Hasslövs socken i Laholms kommun i Halland. Grannfastighet är Skottorps slott, under vissa perioder har båda fastigheterna haft samma ägare, von Krassow, von Möller

Dömestorp ligger vid foten av Hallandsåsen. Gården omtalas första gången 1490. 1796-1799 ägdes den av generalamiralen K A Ehrensvärd som på 1790-talet lät uppföra den nuvarande huvudbyggnaden.

Ägarelängd
1490 Jens Pedersen Kyrning, g.m. Bodil Poulsdatter Ribbing.

1521 Deras dotter Sidsel Jensdatter Kyrning, g. m. Oluf Jensen Gere.

1557 Deras son Aage Olufsen Gere, g. m. Bodil Axelsdatter Jernskjaeg från Skottorp.

1578 Hans änka och barn.

1592 Hans son i 1:a giftet Corfitz Rosenkrantz, ogift.

1617 Genom köp Holger Axelsen Rosenkrantz, g. m. 1:o Lene Gyldenstierne, 2.o Karen Krabbe.

1646 Hans son i 1:a fiftet Corfitz Rosenkrantz, ogift.

1653 Hans bror Oluf Rosenkrantz, g. m. Birgitte Krabbe.

1661 Genom köp Magnus Durelius, adlad Durell, g. m. Birgitta von Krakau.

1677 Hans änka och barn.

1686 Efter hennes delad i två parter mellan barnen och deras arvingar.

1731 Genom köp av södra parten Eberhard Mauritz von Krassow, g. m. Mariana Elisabeth Coyet.

1769 Genom köp av södra parten, efter att tidigare ha köpt norra partens spridda delar, Fredrik Gustaf Gyllenkrok, g. m. Eva Charlotta Bielke.

1786 Genom köp Fredik Gustaf Stiernblad, g. m. Fredrika Lovisa Arnell.

1796 Genom köp Carl August Ehrensvärd, g. m. Sofia Lovisa Elonora Sparre av Söfdesborg.

1799 Genom köp Adolf Fredrik Tornérhielm, g. m. Erika Catharina von Engström.

1810 Genom köp Johan Mikael af Winklerfelt, g. m. Johanna Hård.

1811 Hans änka Johanna Hård.

1815 Genom köp Peter Möller, g. m. Elisabet Maria Béen.

1831 Hans änka Elisabet Maria Béen.

1846 Genom köp hennes brorson Peter Möller, adlad von Möller, g. m. 1:o Charlotta Birgitta Rooth, 2:o Sofia Elisabet Silfverschiöld.

1883 Sonen i 1:a giftet Peter von Möller.

1884 Hans halvbror Adolf Peter von Möller, ogift.

1920 Genom köp av Carl Kull.

1929 Genom köp Arvid Daniel Larsson, g. m. Ann-Elise Runhammar.

Noter

Källor

 Gods och Gårdar, Södra Halland
 Hallands beskriftning af C. von Krassow, 1888

Vidare läsning

Externa länkar
 Dömmestorp, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Dömmestorp i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Herrgårdar i Halland
Byggnader och anläggningar i Laholms kommun
Gelfond–Schneiders sats

Gelfond–Schneiders sats eller Gelfonds sats inom matematiken säger att om α och β bägge är algebraiska tal (med α ≠ 0 och α ≠ 1) och β är irrationellt, är αβ transcendent. Detta bevisades 1934 av Alexander Gelfond och oberoende av honom av Theodor Schneider året därpå. Resultatet utgjorde en dellösning till det sjunde Hilbertproblemet.

Av satsen följer exempelvis att Gelfond–Schneiders konstant 2√2 samt √2√2 är transcendenta tal. Även Gelfonds konstant eπ är transcendent, eftersom detta tal är ett värde av det flertydiga uttrycket (−1)(−i) där i betecknar den imaginära enheten (i är algebraiskt men inte rationellt). I det fall αβ är flertydigt gäller satsen för samtliga värden.

Ett angränsande resultat är Lindemann–Weierstrass sats av vilket bland annat följer att e och π är transcendenta. Både Gelfond–Schneiders och Lindemann–Weierstrass satser skulle följa som specialfall av Schanuels förmodan, som ännu inte bevisats.

Satser inom talteori
Transcendenta tal
Zoo Palast

Zoo-Palast, biograf i centrala Berlin som ligger i anslutning till Zoologischer Garten.

Zoo-Palast var tidigare plats för Filmfestivalen i Berlin. 2000 flyttade Filmfestivalen i Berlin från Zoo-Palast till Potsdamer Platz.

Byggnader och anläggningar i Berlin
Janne Långben – The Movie

Janne Långben – The Movie () är en amerikansk animerad långfilm från 1995, med Kevin Lima som ansvarig regissör.

Filmen är som en uppföljare till TV-serien Långbens galna gäng, som bland annat visades på Disney Channel. Filmen har även fått en fristående uppföljare, filmen "En extremt långbent film". Den hade biopremiär i USA den 7 april 1995, samt den 26 juli 1996 i Sverige.

Handling
Långbens son Max är kär i en tjej som heter Roxanne. Problemet är att Max inte är populär och aldrig riktigt har pratat med henne, så när han och hans två vänner P.J och Bobby fixar att Max ska mima och dansa till den populära låten "Stand Out" på skolavslutningen, så förändras allt! Han lyckas till och med fixa en dejt med Roxanne. Men när skolans rektor ringer Långben och säger att Långben borde fundera på att ändra sina uppfostringmetoder om inte Max ska hamna på fel spår, får rektorn det att låta som att Max väntar dödsstraff vilket får Långben att gripas av panik - men kommer sedan på att det bästa sättet att göra det är att få lite kvalitetstid med sonen, så han bestämmer sig för att ta med Max på en fisketur, precis som han och hans pappa gjorde när han var i Max ålder. Max blir tvungen att ställa in sin träff med Roxanne och ljuger för Roxanne och säger att han ska åka på Powerline-konserten. Nu måste han på något sätt lura Långben att åka till Los Angeles istället för fiskestället annars så kommer nog Roxanne aldrig mer att prata med Max igen. På resan lär sig Max att hans pappa är rätt okej, och de möter många personer och varelser, till exempel Storfot.

Röster (originalversion) 
Bill Farmer – Långben
Jason Marsden – Max (dialog)
Aaron Lohr – Max (sång)
Jim Cummings – Svarte Petter
Kellie Martin – Roxanne
Rob Paulsen – P.J.
Pauly Shore – Robert "Bobby" Zimuruski
Wallace Shawn – Rektor Lärdman
Jenna von Oÿ – Stella
Frank Welker – Storfot
Kevin Lima – Lester
Florence Stanley – Servitris
Jo Anne Worley – Fröken Trind
Wayne Allwine – Musse Pigg
Herschel Sparber – Scenvakt

Svenska röster 
Jan Modin – Långben
Nick Atkinson – Max
Stephan Karlsén – Svarte Petter
Mariam Wallentin – Roxanne
Kim Sulocki – P.J
Ola Forssmed – Bobby
Stig Grybe – Rektor Lärdman
Mia Kihl – Stella
Frank Welker – Storfot
Roger Storm – Lester
Jasmine Wigartz – Servitris & Fröken Trind
Anders Öjebo – Musse Pigg, Claes, Nörd
Ulf Källvik – Scenvakt
Bo Maniette – Truckförare

Källor

Externa länkar

Disneys långfilmer
Amerikanska filmer 1995
Amerikanska animerade filmer
Engelskspråkiga filmer
Animerade filmer 1995
Amerikanska filmer baserade på TV-serier
Filmer från Walt Disney Pictures