kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Billy Arnold

Billy Arnold, född den 16 december 1905 i Chicago, Illinois, USA, död den 10 november 1976 i Oklahoma City, Oklahoma, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Arnold vann tre race på sin väg mot det nationella mästerskapet säsongen 1930, varav den viktigaste var hans seger i Indianapolis 500 den säsongen. Han satte rekord med att leda 198 varv av 200, vilket är rekord för flest ledda varv under ett enda Indy 500. Arnolds titel grundlades av segern på Indianapolis, men han vann tre av sju tävlingar under säsongen. Förutom säsongen 1930 var inte Arnold alltför framgångsrik, och skulle aldrig mer vinna en tävling i champ car-serien. 

Födda 1905
Amerikanska racerförare
Racerförare från Illinois
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Män
Avlidna 1976
Pater Josephus

Pater Josephus (även Josefus, Josepho, Josefo, här används stavningen på hans gravsten) var kyrkopräst i Indal 1480 fram till sin hastiga död 1510. En av hans efterträdare, kyrkoherde Johannes Clemens Thelaus berättar i en anteckning från 1600-talet om honom och hans levnadsöde. En sentida efterträdare, kyrkoherde Lars Hoflin, omtalar i en skrift från 1942 att anteckningen då ännu fanns bevarad i Indals kyrkoarkiv.  

Josephus var till börden finne och var ”en lärd, skarpsinnig och förståndig man”. Han var katolik. Genom noggrannhet i religiösa avseenden levde han ogift.

Han var byggnadskunnig och traditionen bjuder att han initierade byggandet av flera kyrkor i de omkringliggande bygderna. Han tillskrivs Lidens gamla kyrka, Indals gamla stenkyrka (nu riven), Ljustorps kyrka, Ragunda (Fors sockenkyrka), Selångers gamla kyrka (i dag kyrkoruin) och (Skön, i dag riven). 

Lidens gamla kyrka uppfördes på Josephus initiativ.

Indals gamla stenkyrka byggdes om, eller eventuellt nyuppfördes helt av Josephus. Kyrkan revs i samband med att den nya kyrkan byggdes.

Ljustorps kyrka hade snarare blivit ombyggd, än uppförd av Josephus, då denna sannolikt uppfördes på 1200-talet. Traditionen bjuder att det var Josephus som stod för ombyggnaden på 1400-talet. Kyrkans östra och norra murar ingår nu i den nya kyrkan som byggdes 1757.

Selånger gamla kyrkas kor och långhus uppfördes på 1200-talet, men tillbyggnader och tegelvalvsbeslagning kan eventuellt tillskrivas Josephus. Kyrkan är i dag en ruin.

Sköns gamla kyrka hade troligen sitt ursprung på 1100-talet. Här skulle det därför också vara frågan om en om, eller tillbyggnad. Om Josephus verkligen hade något med kyrkan att göra är oklart, Hoflin (1917) anger Josephus som grundläggare, detta enligt en nedtecknad tradition i Indal. I Sveriges kyrkor (1939) nämns inget om Josephus i samband med kyrkan. Gamla kyrkan i Skön är nu riven i samband med att nya kyrkan byggdes.

Död 1510 

Josephus drunknade enligt minnesanteckningarna då han olyckligen föll vid en överfärd av Indalsälven år 1510, samma år som kyrkan i Liden stod färdig. Anteckningen lyder:  ""Genom ett ödesdigert och plötsligt fall blef han uppslukad af vattnet i Indalsälvens strida ström mellan byn Boda i Medelpad och "Esset" i Jämtland. Här störtar en sidoström ner. Invånarna kalla detta ställe ”Strupen”. Härifrån följde hans kropp med strömmen en sträcka af 9 mil och fördes genom dess vilda ström till gränsen av Indals socken. Bebyggarne kalla stället "Ämnetsnacken". Där restes ett minnesmärke, enligt folkets sed i korsform. Och sedan liket uppdragits ur vattnet, jordades det i Indals kyrkogård vid ingången till kyrkans vapenhus under en klipphäll eller ett ohugget och ganska obearbetat klippblock"".  Källorna anger två olika varianter av citatet. Här anges ett sammandrag.

Källor 

Svenska präster under 1500-talet
Män
Avlidna 1510
Födda 1400-talet
Ludwig Gotthard Kosegarten

Ludwig Gotthard (eller Theobul) Kosegarten, född 1 februari 1758 i Grevesmühlen i Landkreis Nordwestmecklenburg, död 26 oktober 1818 i Greifswald, var en tysk författare, far till Johann Gottfried Ludwig Kosegarten.

Kosegarten var luthersk präst i Altenkirchen på Rügen, senare professor vid Greifswalds universitet. Han har även gjort sig ett namn som diktare.

Bibiliografi (i urval) 

 Thränen und Wonnen. Stralsund 1778. (dikter)
 Ewalds Rosenmonde. 1791. (roman)
 Ebba von Medem. 1800. (tragedi)
 Jucunde. Eine ländliche Dichtung in fünf Eklogen. Johann Friedrich Unger, Berlin 1803.
 Legenden. 2 band, 1804. (Inspirerade Gottfried Keller till hans Sju legender.)
 Uferpredigten und hymnologische Aufsätze, hrsg. Gottl. Christ. Fr. Mohnike. Stralsund 1831 (Reden und kleine prosaische Schriften, Band 1).

Litteratur 

 Norbert Buske: Ludwig Gotthard (Theobul) Kosegarten. I: Pommern. Zeitschrift für Kultur und Geschichte. Heft 1/2008, , sidorna 2–9. 
 Lewis M. Holmes: Kosegarten - The turbulent life and times of a northern german poet. Peter Lang, New York 2004, .
 Lewis M. Holmes: Die jüngsten Ergebnisse der Kosegartenforschung. I: Baltische Studien. Band 92 N.F. (2006), , sidorna 23–42.
 Alexander Muschik: Ludwig Theobul Kosegarten (1758-1818) et la réception de la philosophie rousseauiste en Poméranie suédoise, I: Etudes Jean-Jacques Rousseau, vol. 18 (2010), sidorna 315-346.

Källor

Externa länkar 

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Tyska professorer
Alumner från Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Tyska författare under 1700-talet
Tyskspråkiga författare
Kosegarten
Födda 1758
Avlidna 1818
Män
René Thomas (racerförare)

René Thomas, född 7 mars 1886 i Perigeux, Frankrike, död 23 september 1975 i Paris, var en fransk racerförare.

Racingkarriär
Thomas tävlade främst på andra sidan Atlanten, och deltog i fyra stycken Indianapolis 500, men var även framgångsrik fabriksförare för Peugeot vid tiden för första världskriget. Han vann Indianapolis 500 1914. Thomas tävlade i ytterligare tre upplagor av tävlingen, och var även tvåa 1920, vid sitt andra framträdande efter kriget. Thomas satte världsrekord i fart på land med 230 km/h år 1924, ett rekord som slogs relativt fort av bland annat den samtida racerföraren Ray Keech.

Referenser

Noter 

Födda 1886
Avlidna 1975
Franska racerförare
Indianapolis 500-förare
Indianapolis 500-vinnare
Män
Bob Carey

Robert "Bob" Carey, född den 28 september 1904 i Indianapolis, Indiana, USA, död den 16 april 1933 i Gardena, Kalifornien, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär 
Carey vann det amerikanska nationella mästerskapet för formelbilar säsongen 1932, efter att ha vunnit i Detroit och Syracuse. Han slutade på fjärde plats i Indianapolis 500 samma år, och sågs som en potentiell superstjärna efter sin imponerande debutsäsong. Carey förolyckades dock redan i april 1933, i en mindre tävling på Ascot Park i Kalifornien.

Födda 1904
Avlidna 1933
Amerikanska racerförare
Racerförare från Indiana 
Indianapolis 500-förare
Förolyckade tävlingsförare
Män
Harry Hartz

Harry Hartz, född den 24 december 1896 i Pomona, Kalifornien, USA, död den 26 september 1974 i Indianapolis, Indiana, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Hartz började tävla med racing i artonårsåldern, och var under en femårsperiod den mest jämne föraren i Indianapolis 500 mellan 1922 och 1926. Hartz lyckades aldrig vinna tävlingen, men klarade av att bli tvåa hela tre gånger. Hans finaste titel i karriären kom när han vann det nationella mästerskapet 1926 efter fem segrar på arton starter. Hartz deltog i diverse kampanjer för bränsleföretag, bland annat genom att köra baklänges runt på olika ställen i USA. Hartz skadade sig efter karriärens slut i en trafikolycka, och blev aldrig fullt återställd.

Källor
	

Födda 1896
Avlidna 1974
Amerikanska racerförare
Racerförare från Kalifornien
Indianapolis 500-förare
Män
Virelai

Virelai är en typ av medeltida franskspråkig versform och genre, ofta använd i poesi och musik. Det är en av de tre formes fixes (de andra är ballad och rondeau) och var en av de vanligaste versformerna som tonsattes i Europa från slutet av 1400-talet och under 1500-talet.

En virelai liknar en rondeau. Varje strof har två rim där slutrimmet återkommer som det första rimmet i den andra strofen. Den musikaliska formen är nästan alltid A B B A, där den första och sista delen har samma text, i likhet med den italienska ballatan. Den första strofen kallas estribillo, de två följande mudanzas och den sista vuelta.

En av de mest kända kompositörerna är Guillaume de Machaut som också skrev egen poesi. Det finns 33 kända verk av de Machaut. Bland andra virelaikompositörer märks Jehannot de l'Escurel och Guillaume Dufay.

I mitten av 1600-talet hade man övergått från tonsatta virelai till rena texter och det finns många exempel på detta (liksom ballad och rondeau), men de var antingen aldrig avsedda att tonsättas, eller saknas musiken till styckena.

Exempel på en virelai 
Douce Dame Jolie av Guillaume de Machaut

Douce dame jolie, 
Pour dieu ne pensés mie 
Que nulle ait signorie 
Seur moy fors vous seulement. 

Qu'adès sans tricherie 
Chierie 
Vous ay et humblement 
Tous les jours de ma vie 
Servie 
Sans villain pensement. 
Helas! et je mendie 
D'esperance et d'aïe; 
Dont ma joie est fenie, 
Se pité ne vous en prent. 

Douce dame jolie, 
Pour dieu ne pensés mie 
Que nulle ait signorie 
Seur moy fors vous seulement.

Mais vo douce maistrie
Maistrie
Mon cuer se durement
Qu'elle le controlie
Et lie
En amour tellement
Qu'il n'a de riens envie
Fors d'estre en vo baillie
Et se ne li ottrie
Vos cuers nul aligement

Douce dame jolie, 
Pour dieu ne pensés mie 
Que nulle ait signorie 
Seur moy fors vous seulement. 

Et quant ma maladie
Garie
Ne sera nullement
Sans vous, douce anemie
Qui lie
Estes de mon tourment
A jointes mains deprie
Vo cuer, puis qu'il m'oublie
Que temprement m'ocie
Car trop langui longuement

Douce dame jolie, 
Pour dieu ne pensés mie 
Que nulle ait signorie 
Seur moy fors vous seulement.

Svensk tolkning 
O sköna, vackra dam,
vid Gud, var säker på
att ingen utom Ni
mitt hjärta fyller så

Och alltid utan svek
Er ärligt jag vördat har
och alla dagar i mitt liv
Er ödmjukt jag tjänat har
förutan ont i håg
Ack, ensam jag nu är
att tigga om lättnad och hopp
min glädje är inget värd
förutan Eder nåd

O sköna, vackra dam,
vid Gud, var säker på
att ingen utom Ni
mitt hjärta fyller så

Men eder söta gunst
så mäktigt mitt hjärta styr
plågar det och
snärjer till evig kärlek
Mitt hjärta söker inget
än att vara i Er makt
Och likväl skänker ej
Ert hjärta mig någon nåd

O sköna, vackra dam,
vid Gud, var säker på
att ingen utom Ni
mitt hjärta fyller så

Och när min sjuka kropp
alls icke helas kan
Utan Er, min sköna fiende
som glädes åt min nöd
Med knäppta händer jag nu ber
Ert hjärta som mig glömt
i nåd mig döda skall
och frälsa mig från min nöd

O sköna, vackra dam,
vid Gud, var säker på
att ingen utom Ni
mitt hjärta fyller så

Källor

Musikgenrer
Munktells 30-40 hk

Munktells 30-40 hk var en traktor tillverkad 1913-1915 av Munktells Mekaniska Verkstad i Eskilstuna. Denna maskin, som var Munktells första traktor, var försedd med en tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med maximal effekt på 40 hk. Vid "normal belastning" ansågs effekten vara 30 hk, därav beteckningen 30-40 hk. Traktorn var rejält stor - den vägde 8,3 ton och hade bakhjul med 2,1 m diameter. Efter 31 exemplar lades tillverkningen ner 1915 utan någon egentlig ersättare. Munktells satsade i stället på den mindre modellen 20-24 hk.

Tekniska data Munktells 30-40 hk
Motor:
Beteckning: Munktells 30-40 hk
Typ: Tvåcylindrig tvåtakts tändkulemotor med sidoinsprutning
Bränsle: Råolja (diesel)
Cylindervolym: 14,4 l
Max effekt: 40 hk
Transmission:
Växlar: 3 fram, 1 back
Drivning: Bakhjulsdrift
Produktion
Tillverkningsår: 1913-1915
Antal tillverkade: 31

Källor
Från Munktells till Valmet av Olov Hedell, 1994,

Se även
Lista över BM traktormodeller

Externa länkar
30-40 hk - Volvo Construction Equipment historisk sida med teknisk information, broschyr (PDF), etc.

30-40
Nils Hast

Nils Bernhard Hast, född 20 augusti 1902 i Hörby, Malmöhus län, död 1997, var en svensk byggnadstekniker.

Nils Hast var 1945–1955 professor i byggteknik vid Kungliga Tekniska högskolan. Han blev ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1958 och invaldes 1964 i Vetenskapsakademien.

Nils Hast var en mångsidig vetenskapsman vars forskargärning spänner över vida fält. Efter avgången från sin professur bedrev han ända fram i hög ålder en intensiv verksamhet vid sitt eget forskningslaboratorium i Stockholm.

Nils Hast var pionjär inom forskning om förhållandet mellan byggnadsmaterialens egenskaper och ultrastruktur, och blev en av de första i Sverige som använde elektronmikroskop, bland annat för att undersöka leror, fiberproteiner och metallhinnors ultrastruktur. Han var 1948 med om att grunda Skandinavisk Förening för Elektronmikroskopi, och blev dess förste ordförande. Han erhöll 1948 Arnbergska priset för en metod att framställa extremt tunna metallhinnor genom förångning.

Intresset för byggnadsmaterialens fysikaliska egenskaper och reaktion på tryck och spänningar ledde Nils Hast in på bergtrycksforskningen där han var den som upptäckte, mätte in och definierade horisontella spänningar i berget. Detta var en fantastisk upptäckt med vida applikationer ur såväl teoretisk som praktisk synpunkt. 1961 tilldelades han Polhemspriset i guld för sina banbrytande studier av jordens horisontella spänningsfält.

Under 1970-talet gick han in i den allmänna debatten och förordade användandet av jordvärme som en billig och säker energikälla. Han varnade även för en övertro på säkerheten i att slutförvara utbränt kärnbränsle i berggrunden.

Källor 
Vem är det '93, Norstedts 1992, , sid 451.

Svenska professorer i byggnadsteknik
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Mottagare av Polhemspriset
Män
Födda 1902
Avlidna 1997
Personer från Hörby
Karl Gottfried von Leitner

Karl Gottfried Ritter von Leitner, född 18 november 1800 i Graz, död där 20 juni 1890, var en österrikisk författare.

Leitner studerade filosofi, historia och juridik samtidigt som han var verksam som gymnasielärare i Celje i nuvarande Slovenien. Från 1837 till 1854 var han lantdagssekreterare. Från 1858 till 1864 var han museiintendent vid Landsmuseet Joanneum.

Flera av Leitners dikter tonsattes av Franz Schubert.

Verk i urval 
 Biographie von Erzherzog Johann von Österreich (1860)
 Herbstblumen (1870)
 Novellen und Gedichte, (1880)
 Gedichte, utgivna av Anton Schlossar (1909)
 Jakob Lorber Lebensbeschreibung, (nyutgåva 1998),

Externa länkar 
Leitner, Karl Gottfried, i Constant von Wurzbach, Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich, 14. band, Wien 1865.
 

Österrikiskt museifolk
Österrikiska novellförfattare
Tyskspråkiga novellförfattare
Österrikiska poeter
Tyskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Österrikiska författare under 1800-talet
Födda 1800
Avlidna 1890
Män
Menander

Menander kan avse:

Personer från antik tid
 Menander (dramatiker) (342–291 f.Kr.), grekisk dramatiker
 Menander (general) (300-talet f.Kr.), general hos Alexander den store
 Menander I (150-100 f.Kr.), kung av Baktrien
 Menander II (100-talet f.Kr.), kung av Baktrien
 Menander (gnostiker) (första århundradet e.Kr.), den förste kände gnostikern

Svenskt efternamn
Efternamnet Menander bars enligt offentlig statistik tillgänglig i augusti 2016 av 48 personer bosatta i Sverige.

Personer med efternamnet Menander
 Henrik Menander (1853–1917), pionjär inom arbetarrörelsen, journalist och diktare
 Anna-Lisa Menander (född 1915), textilkonstnär

Biologi
 Menander (djur), släkte av fjärilar

Geografi
 Menander Øer, öar vid Grönlands ostkust

Källor

Efternamnsförgreningssidor
Justin Chon

Justin Chon, född 29 maj 1981, är en amerikansk skådespelare.

Chon är mest känd för att ha spelat rollen som Eric Yorkie i Twilight, New Moon, Eclipse och Breaking Dawn.

Han har också ett eget klädesmärke.

Externa länkar 

Män
Födda 1981
Amerikanska skådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Levande personer
Kerstin Hall

Kerstin Elisabet Hall, född 7 maj 1929 i Mjölby, död 29 mars 2017, var en svensk överläkare och medicinsk forskare. Hon disputerade 1972 vid Karolinska Institutet där hon från 1980 var professor och överläkare i endokrinologi. Hon gick i pension 1995.

År 1989 utnämndes hon till ledamot av Vetenskapsakademien.

Referenser

Noter 

 
Svenska professorer i endokrinologi 
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Kvinnor
Födda 1929
Personer från Mjölby
Avlidna 2017
Beijing Automotive Industry Holding Corporation

Beijing Automotive Industry Holding Corporation, (BAIC), är en kinesisk fordonstillverkare med huvudkontor i Peking. Företaget grundades 1985 och ägs av Pekings delstatsregering. Tillverkningen, som sker i 26 kinesiska städer, består bland annat av personbilar, lastbilar, bussar och traktorer. I dagsläget sker tillverkningen genom licensavtal med utländska tillverkare, framförallt Hyundai, Daimler AG och Chrysler Holding LLC. De äger även ett försäljningsnät som är spritt över hela Kina. 

Sedan 2009 har man försökt att genom förvärv etablera sig på den europeiska marknaden, vilket hittills inte lyckats. Man deltog bland annat i budgivningen på General Motors europeiska dotterbolag Opel och Vauxhall, vilka GM senare beslöt sig för att behålla i egen ägo. I september 2009 skrev BAIC under ett avtal om att, som en del i finansieringen av Koenigsegg Groups köp av SAAB Automobile, förvärva en minoritetspost i Koenigsegg Group. Affären avbröts dock av Koenigsegg Group i november samma år.

I slutet av 2009 köpte man utgående teknik från Saab Automobile, vilket innefattar tekniska rättigheterna till första generationerna av Saab 9-5 samt delar av rättigheterna till den första generationen av Saab 9-3. Med denna planerar BAIC att för första gången lansera bilmodeller under eget namn.

Referenser

Externa länkar
Företagets webbplats
BAIC Group
BAIEC 
Unika bilder på BAICs nya SAABar

Kinesiska fordonstillverkare
Företag bildade 1985
WP:Projekt Kina
Torsten Hemberg

Nils Emil Torsten Hemberg, född 18 februari 1915 i Stockholm, död 20 oktober 1999 i Vaxholm, var en svensk botaniker.

Torsten Hemberg blev 1959 professor i botanik, särskilt fysiologi, vid Stockholms universitet. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1973 och av Fysiografiska sällskapet i Lund 1974.

Han var son till direktör Sven Emil Hemberg och hans andra hustru Elin, ogift Jakobsson, samt halvbror till Bengt Hemberg.

Källor

Noter 

Svenska professorer i botanik
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1915
Avlidna 1999
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
David C. Jewitt

David C. Jewitt, född 1958 i England, är en professor i astronomi vid UCLA och tidigare innehavare av en professorstjänst vid University of Hawaii. 

Jewitt examinerades 1979 vid University of London och doktorerade sedermera vid California Institute of Technology 1983. Hans forskning inkluderar transneptunska objekt, hur solsystemet bildades samt kometer. Tillsammans med Jane Luu upptäckte han det första Kuiperbältsobjektet 1992.

Asteroiden 6434 Jewitt är uppkallad efter honom.

Publikationer 
Ett urval av hans sentida publikationer inkluderar:

 The Nucleus of Comet 48P/Johnson, The Astronomical Journal, Volym 127, Nr. 3, s. 1784–1790
 143P/Kowal-Mrkos and the Shapes of Cometary Nuclei, The Astronomical Journal, Volym 125, Nr. 6, s. 3366–3377
 Physical Properties of Trans-Neptunian Object (20000) Varuna, The Astronomical Journal, Volym 123, Nr. 4, s. 2110–2120
 Population and Size Distribution of Small Jovian Trojan Asteroids, The Astronomical Journal, Volume 120, Issue 2, pp. 1140–1147
 Particulate Mass Loss from Comet Hale-Bopp, The Astronomical Journal, Volym 117, Nr. 2, s. 1056–1062
 Cometary Rotation: an Overview, Earth, Moon, and Planets, v. 79, Nr. 1/3, s. 35–53
 Large Kuiper Belt Objects: The Mauna Kea 8K CCD Survey, The Astronomical Journal, Volym 115, Nr. 5, s. 2125–2135

Asteroider upptäckta av David C. Jewitt

Se även 
Astronomiska upptäckter av DC Jewitt

Referenser

Externa länkar 
 Curriculum vitae
 Videointervju
 Personlig webbplats

Födda 1958
Män
Brittiska astronomer under 1900-talet
Levande personer
Brittiska astronomer under 2000-talet
Henry Baldwin Harrison

Henry Baldwin Harrison, född 11 september 1821, död 29 oktober 1901, var en amerikansk politiker och guvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Harrison föddes i New Haven, Connecticut. Han tog examen från Yale College 1846, där han var medlem av studentföreningen Skull and Bones. Han var medlem i Connecticutdelen av föreningen Sons of the American Revolution. Han gifte sig med Mary Elizabeth Osborne, dotter till professorn och ledamoten av USA:s representanthus Thomas Burr Osborne och Ann Sherwood.

Politisk karriär 
Harrison kandiderade till politiska uppdrag som medlem av Republikanerna. Han blev ledamot i Connecticuts senat 1854. Han misslyckades med ett försök att bli viceguvernör i Connecticut 1857, då hans partikamrat Alfred A. Burnham blev viceguvernör i stället. Han försökte också bli guvernör 1874 utan att lyckas, då den sittande guvernören från Demokraterna, Charles R. Ingersoll satt kvar på posten. Han valdes dock till Connecticuts representanthus 1865, 1873 och 1883; under sin sista mandatperiod var han talman.

Harrison tog initiativ till alkoholförbud och abolitionism. Andra viktiga frågor för honom var utbildning och arbetstagares rättigheter.

Guvernör
Harrison valdes till guvernör i november 1884 och efterträdde demokraten Thomas M. Waller på posten den 8 januari 1885. Han satt en mandatperiod och efterträddes av republikanen Phineas C. Lounsbury den 7 januari 1887.

Han var ledamot i Connecticuts lagstiftande församling under tiden för den industriella revolutionen och bevittnade de problem som industrialismen förde med sig. Som guvernör inrättade han Connecticuts Byrå för arbetsmarknadsstatistik. Han arbetade också för obligatorisk skolgång upp till sexton års ålder för alla barn i Connecticut.

Övrigt
Harrison höll tal vid begravningen av sin släkting Roger Sherman Baldwin, som avled 1867 och var guvernör av Connecticut från 1844 till 1846. Han sade: "Det har rätteligen sagts att guvernör Baldwin var en stor jurist. Han var en ståndaktig, rättskaffens, plikttrogen och ärlig man. Guvernör Baldwin var en sann son av Connecticut. Hans minne förtjänar att leva i heder hos Connecticut och alla Connecticuts invånare."

Harrison avled i New Haven den 29 oktober 1901. Han begravdes på Grove Street Cemetery i New Haven.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Referenser
Connecticut Sons of the American Revolution, 1892-1903 Yearbooks
Skull and Bones Membership List (1833-1985)
Skull and Bones Members at Area907.info

Födda 1821
Avlidna 1901
Guvernörer i Connecticut
Män
Östergötlands flagga

Östergötlands flagga är röd med en grip med en drakes vingar och svans.

En annan flagga för landskapet ser ut som Sveriges, fast med omvänd färgställning – blått kors på gult fält. Det blå korset symboliserar de två kanalerna, Göta och Kinda kanal, som går genom Östergötland, medan de gula fälten symboliserar östgötaslätten och de många bördiga sädesfälten.

Flaggan komponerades av bokförläggaren Per Andersson i Mjölby. Den presenterades 1972 och började användas i turistsammanhang i början av 1980-talet då några kommuner i Östergötland gjorde en turistsatsning som kallades "Vätterlandet". Flaggan är dock fortfarande ganska okänd för många, även bland östgötarna själva. Detta tog finspångbon Håkan Pergelius upp i ett medborgarförslag som man kunde läsa i en artikel i Folkbladet 1 september 2009. Han ansåg att Finspång skulle flagga med östgötaflaggan till vardags och vid de allmänna flaggdagarna.

Östgötaflaggans utformning är dock inte unik. Landskapsstyrelsen på Åland lade fram en gulblå korsflagga, som kom att kallas "Pestflaggan", som förslag till Ålands nya flagga. Landstinget tyckte dock att flaggan var alltför ful, varför förslaget avslogs. En flagga med liknande färgsättning är den västsvenska flaggan.

Referenser

Sveriges landskapsflaggor
Flagga