kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luvsanlchündegijn Otgonbajar

Det här är ett mongoliskt namn; namnet "Luvsanlchündevijn" är en patronymikon, inte ett efternamn, och personen bör hänvisas till hans eller hennes förnamn, "Otgonbajar".

Luvsanlchündegijn Otgonbajar (mongoliska: Лувсанлхүндэгийн Отгонбаяр) född 13 juli 1982, är en mongolisk friidrottare. Hon har representerat sitt land genom att springa maraton vid tävlingar såsom Olympiska sommarspelen 2004, Asiatiska mästerskapen 2006, Världsmästerskapen i friidrott 2007 och 2011 och vid olympiska sommarspelen 2012 och 2016.

Resultat
Samtliga resultat avser maraton, om inte annat anges

Personbästa
Maraton: 2:35:56, Zhengzhou, 27 mars 2016
5 000 meter: 17:27.45, Seoul, 25 juni 2004
1 500 meter: 4:32.8, Ulan Ude, 16 maj 2008

Externa länkar
Profil på IAAF.org

Källor

Födda 1982
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Mongoliet
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Mongoliet
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Mongoliet
Mongoliska friidrottare
Mongoliska maratonlöpare
Levande personer
Kvinnor
Kimstadsolyckan

Kimstadsolyckan kan syfta på:
 Järnvägsolyckan i Kimstad 1939 – en svensk järnvägsolycka som inträffade den 29 oktober 1939
 Järnvägsolyckan i Kimstad 2010 – ett resandetåg kolliderade med ett arbetsfordon
Zoja Rudnova

Zoja Rudnova, född 19 augusti 1946 i Moskva, död 12 mars 2014 i Moskva, var en rysk bordtennisspelare som tävlade för Sovjetunionen. Hon var världsmästare i dubbel och lag. Hon var även europamästare i singel, dubbel, mixed dubbel och lag.

Rudnova var under andra halvan av 1960-talet och första halvan av 1970-talet en av Europas bästa bordtennisspelare. 1969 lyckades hon vinna två VM-titlar; dubbeltiteln med Svetlana Grinberg och lagtiteln. Hon spelade sitt första VM 1963 och deltog i sitt sista 1977 - 15 år senare. Under sin karriär tog hon 6 medaljer i bordtennis-VM: 2 guld, 1 silver och 3 brons.

Hon deltog i sex EM turneringar och tog sig till final tretton gånger på tjugo starter. Rudnova var tillsammans med sin landsman Stanislav Gomozkov Europas bästa par i mixed dubbel mellan 1968 och 1974. De vann då EM titeln fyra gånger i rad. 1976 gick de till semifinal. Hon var även med i det sovjetiska laget som spelade final 1968, 1970, 1974, och 1976. Den första finalen förlorade de mot Tyskland men de tre följande vann de. 

1961 och 1962 vann hon 4 guld i ungdoms-EM.

Meriter 
 Bordtennis VM
 1963 i Prag
 9:e plats med det sovjetiska laget
 1965 i Ljubljana
 9:e plats med det sovjetiska laget
 1967 i Stockholm
 3:e plats singel
 3:e plats dubbel med Svetlana Grinberg
 3:e plats mixed dubbel med Anatolij Amelin
 2:a plats med det sovjetiska laget
 1969 i München
 kvartsfinal singel
 1:a plats dubbel med Svetlana Grinberg
 kvartsfinal mixed dubbel 
 1:a plats med det sovjetiska laget
 1971 i Nagoya
 kvartsfinal dubbel
 kvartsfinal mixed dubbel 
 5:e plats med det sovjetiska laget
 1973 i Sarajevo
 kvartsfinal dubbel
 5:e plats med det sovjetiska laget
 1977 i Birmingham
 kvartsfinal dubbel
 6:e plats med det sovjetiska laget

 Bordtennis EM
 1964 i Malmö
 3:e plats singel
 kvartsfinal dubbel 
 1968 i Lyon
 2:a plats singel
 2:a plats dubbel med Svetlana Grinberg
 1:a plats mixed dubbel (med Stanislav Gomozkov)
 2:a plats med det sovjetiska laget
 1970 i Moskva
 1:a plats singel
 1:a plats dubbel med Svetlana Grinberg
 1:a plats mixed dubbel (med Stanislav Gomozkov)
 1:a plats med det sovjetiska laget
 1972 i Rotterdam
 1:a plats singel
 3:e plats dubbel med Svetlana Grinberg
 1:a plats mixed dubbel (med Stanislav Gomozkov)
 1974 i Novi Sad
 3:e plats singel
 3:e plats dubbel med (Asta Stankene-Gedraitite)
 1:a plats mixed dubbel (med Stanislav Gomozkov)
 1:a plats med det sovjetiska laget
 1976 i Prag
 kvartsfinal singel
 3:e plats mixed dubbel (med Stanislav Gomozkov)
 1:a plats med det sovjetiska laget

 Europa Top 12
 1972 i Zagreb: 3:e plats
 1973 i Böblingen: 4:e plats 
 1974 i Trollhättan: 1:e plats
 1976 i Lübeck: 6:e plats
 1977 i Sarajevo: 7:e plats

Källor 

 Zoja Rudnova i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Externa länkar 
 ITTF.com

Sovjetiska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Europamästare i bordtennis
Idrottare från Moskva
Födda 1946
Avlidna 2014
Kvinnor
Oplenac

Oplenac Mausoleum (serbiska: Опленац) är den serbiska kungafamiljen Karađorđevićs historiska mausoleum. Oplenac ligger i staden Topola. Den är känd för Sankt Georges kyrka (црква светог Ђорђа) som är uppkallad efter kung Peter I av Jugoslavien. Tjugotvå medlemmar från sex generationer Karađorđević har fått sina vilorum i kyrkan. Kyrkan började byggas 1907 men stod inte klar förrän flera år senare.

Den ursprungliga idén som kung Peter I hade var att rista in namnen på alla soldater och officerare som hade stupat i Balkankrigen (1912-1913) på väggarna. Men eftersom kyrkan inte var helt fullbordad och första världskriget hann börja (1914-1918) övergavs idén. Istället dekorerades insidan med mosaik, vilket skulle vara ett slags museum av reproduktioner av de vackraste och heligaste fresker från den serbiska medeltida konsten. I templet finns 725 reproducerade fresker från 60 serbiska medeltida kyrkor och kloster. På de 725 målade kompositionerna (513 i templet och 212 i kryptan) återfinns 1 500 personer. Mosaiken täcker en total areal om 3500 kvadratmeter och består av över 40 miljoner mosaikbitar med 15 000 olika sorters färger.

Kyrkobyggnader i Serbien
Turism i Serbien
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Göran
Alejandro Scopelli

Alejandro Scopelli Casanova, född den 12 maj 1908 och död den 23 oktober 1987, var en argentinsk fotbollsspelare och tränare. Han spelade även en landskamp för Italien.

Klubbkarriär
Scopelli började sin karriär i Estudiantes de La Plata i hemstaden La Plata. Där utgjorde han en av de fem klassiska spelarna som kom att kallas "Los Profesores", de andra var Miguel Angel Lauri, Alberto Zozaya, Manuel Ferreira och Enrique Guaita.

1933 flyttade Scopelli till Europa och till Rom där han spelade två säsonger i AS Roma. Han flyttade till AC Milan och Inter innan han flyttade tillbaka till Argentina och Racing Club de Avellaneda. Han flyttade sedan till Paris där han spelade i FC Red Star och RCF Paris. När andra världskriget drog igång flyttade han till det neutrala Portugal för spel i CF Os Belenenses och sedan i SL Benfica. 1941 flyttade han tillbaka till Sydamerika och till CF Universidad de Chile där han två år senare avslutade sin spelarkarriär för att bli tränare.

Landslagskarriär
Scopelli blev 1930 uttagen till Argentinas VM-trupp till det första världsmästerskapet i fotboll i grannlandet Uruguay. Han fick endast spela i en av matcherna, semifinalen mot USA där han gjorde det andra målet i matchen som Argentina vann med hela 6-1. Argentina förlorade sedan finalen mot Uruguay och Scopelli blev därmed silvermedaljör.

Scopelli spelade totalt åtta matcher för det argentinska landslaget mellan 1929 och 1937. Han spelade även en landskamp för Italien under sin vistelse i landet 1935.

Tränarkarriär
Mot slutet av sin spelarkarriär började Scopelli även att träna lagen han spelade i, portugisiska CF Os Belenenses och chilenska CF Universidad de Chile. Han ägnade sedan resten av sin karriär åt att träna olika klubbar. Han tränade bland annat FC Porto och Sporting i Portugal, Deportivo de La Coruña, RCD Espanyol, Celta de Vigo, Granada CF och Valencia CF i Spanien och Club América i Mexiko. Han var även tränare för Chiles landslag.

Källor
 WorldFootball.net Statistik över Alejandro Scopellis karriär
 FIFA.com Statistik över Alejandro Scopellis landskamper i VM

Argentinska fotbollsspelare
Män
Födda 1908
Avlidna 1987
Fotbollsspelare i Estudiantes de La Plata
Spelare i AS Roma
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Racing Club de Avellaneda
Spelare i Red Star FC
Spelare i RC Paris
Fotbollsspelare i CF Os Belenenses
Fotbollsspelare i SL Benfica
Spelare i CF Universidad de Chile
Spelare i VM i fotboll 1930
Seifert

Seifert eller Seyfert är ett släktnamn.

 Carl Seyfert, amerikansk astronom
 Carsten Seifert, tysk racerförare
 Sebastian Seifert, svensk handbollsspelare
 Jaroslav Seifert, Österrike-ungersk poet
 Rainer Seifert (född 1947), västtysk landhockeyspelare
 Zbigniew Seifert, polsk violinist

Se även
 Seyfertgalax, en typ av aktiva spiralgalaxer med aktiva galaxkärnor

Efternamn
Illusionisten (roman)

Illusionisten är en roman från 1965 av den brittiska författaren John Fowles. Det var Fowles första roman, men den andra att bli publicerad. Den handlar om Nicholas Urfe som är lärare på en liten grekisk ö. En dag är hans arbete blott en bisyssla gentemot det intrikata mysterium och labyrint i form av psykologi, filosofi, teater, påträngande verklighet och magi, som han plötsligt befinner sig i.

Boken är skriven i jag-form och med ingående beskrivningar. Fowles använder sig i denna bok av ett flytande språk med mycket liknelser i form av hänvisningar till konst och litteratur. Det finns också allusioner till fler litterära verk i boken, framför allt William Shakespeare och då oftast Stormen och Othello. Det dyker även upp citat på olika språk i boken som inte alltid översätts.

Bakgrund
Illusionisten utkom 1969 for första gången i Sverige under titeln "Mannen som trodde han var Gud". Fram till 1979 fortsatte John Fowles att bearbeta sitt verk och släppte då "The Magus - A Revised Version" som fick titeln Illusionisten på svenska (1998), med ytterligare 250 sidor: sammanlagt 780 sidor översatta av Martin Peterson.

Handling
Boken börjar med en redogörelse över Nicholas Urfes bakgrund och liv i England. Hans arbete som engelsklärare och hans förhållande till australiskan Alison. För att bryta upp med sitt liv och kanske på något plan med sitt förhållande tar Nicholas anställning på privatskolan Lord Byron School på ön Phraxos. Här finner han sig ganska kvickt utled trots den sköna medelhavsmiljö som understundom tar honom med storm. Under hans många och långa ensamvandringar råkar han finna ett hus i en undangömd vik. Där kommer så Nicholas att samspråka med en äldre man om allt och ingenting samtidigt som oväntade, nästintill magiska, saker börjar ske inuti och utanför honom.

Referenser

Modernista, om Illusionisten
Svenska Dagbladet 10 maj 2007, "Dagboken avslöjar varför Fowles tystnade"

Skönlitteratur 1998
Brittiska romaner
Katolsk

Katolsk kan syfta på:

 Katolicitet – en kristen term som implicerar universell egenskap och/eller allomfattande anspråk
 Katolicism –  en kristen term avseende katolska kyrkans religion
 Romersk-katolska kyrkan – världens största kristna samfund med över 1,2 miljarder medlemmar, ledd av biskopen av Rom, känd som påven
 Katolska östkyrkor – autonoma, östliga delkyrkor med östlig rit
 Katolska kyrkan i Sverige – katolska kyrkans utbredning i Sverige inklusive historiska legationer och vikariat 
 Katolska kyrkan i Finland – ett registrerat kyrkosamfund med cirka 9 200 medlemmar

Se även 

 Katholikos – en biskopsliknande titel i vissa kyrkor
Kristian Thulesen Dahl

Kristian Thulesen Dahl, född 30 juli 1969 i Brædstrup, Danmark, är en dansk politiker, och partiordförande för Dansk Folkeparti mellan 2012 och 2022. Han representerade Fremskridtspartiet i Folketinget 1994-1995 varefter han som medgrundare av Dansk Folkeparti bytte till detta parti som han sedan representerat i Folketinget sedan  år 1995.

Båda Thulesen Dahls föräldrar, Anders Thulesen Dahl och Inge Margrethe Simoni Dahl, var lektorer. Han studerade vid Aalborgs universitet där han studerade företagsekonomi och handelsrätt och tog HA(jur.)-examen 1992 och Cand.merc.jur.-examen 1995.

Thulesen Dahl var riksordförande för Fremskridtspartiets Ungdom 1991-1995 och ledamot av Fremskridtspartiets styrelse 1994-1995. Han var partiets kandidat i valet till Europaparlamentet 1994. Han var kommunalpolitiskt aktiv i Give Kommune 1997-2006 och i Vejle Kommune 2006-2010.

Thulesen Dahl var medgrundare av Dansk Folkeparti från 6 oktober 1995 och vice ordförande för partiets folketingsgrupp, samt medlem av Dansk Folkepartis styrelse och politisk viceordförande för partiets landsorganisation från 1996. Han var gruppledare för Dansk Folkeparti i Folketinget 1998-2012, och blev 2012 partiordförande, då han efterträdde Pia Kjærsgaard. Han efterträddes 2022 av Morten Messerschmidt.

Källor

Böcker 
 Niels Thulesen Dahl, Kristian - kronprinsen, Broe, 2009. .

Män
Födda 1969
Levande personer
Folketingsledamöter från Dansk Folkeparti
Folketingsledamöter från Fremskridtspartiet
Aalborg Universitet

Aalborg Universitet (AAU) är ett danskt statligt universitet, grundat 1974. Fram till 1994 hette universitetet Aalborg Universitetscenter.

Aalborg Universitet har filialer i Esbjerg och Köpenhamn, men huvudcampus är i Aalborg Universitetskvarter, Basis i Vestbyen, Sohngaardsholmsvej och Ålborgs Nytorv. Det har cirka 15 000 studenter (2010), 800 doktorander (2010) och 2 500 (2010) anställda. Cirka 10 procent och 25 procent av forskarna av studenterna är icke-danskar.

Universitetet har fyra fakulteter: Teknisk-Naturvetenskaplig fakultet (kallad Tek-Nat) som är störst, Samhällsvetenskaplig fakultet, Hälsovetenskaplig fakultet och Humanistisk fakultet, samt Statens Byggeforskningsinstitut (SBi) som fungerar som en egen fakultet, men inte är det.

Rektor är 2012 Finn Kjærsdam.

Referenser

Externa länkar
Aalborg Universitets webbplats

Universitet och högskolor i Danmark
Utbildningsinstitutioner bildade 1974
Ålborg
Byggnader och anläggningar i Ålborg
Pangwe

Pangwe eller pahouin är ett samlingsnamn för flera bantutalande folkgrupper i Kamerun, Gabon och Ekvatorialguinea. De uppgick vid 1990-talets slut sammanlagt till cirka 3,5 miljoner människor. Gruppen omfattar bland annat fang, bulu och beti.

Pangwefolken har aldrig varit organiserade som en politisk enhet, och vandrade in i sina nuvarande hemländer från mitten av 1700-talet till början av 1900-talet, troligen från det område som i dag utgör norra Kamerun, och fördrev eller upptog den lokala befolkningen. I modern tid spelar pangwefolken en betydande roll i de tre ländernas politiska liv.

Källor 

Etniska grupper i Gabon
Etniska grupper i Kamerun
Etniska grupper i Ekvatorialguinea
Bantufolk
Thomas Wallace Russell

Thomas Wallace Russell, född 28 februari 1841 i Cupar, Fife, Skottland, död 2 maj 1920, var en irländsk politiker.

Russell bosatte sig 1859 på Irland, där han först innehade ett nykterhetsvärdshus och 1864-82 var sekreterare i flera nykterhetsorganisationer. Russell var länge motståndare till home rule-politiken och kämpade istället för irländska jordreformer, ett förbättrat jordbruk och genomgripande nykterhetslagstiftning. 1886 blev han ledamot av underhuset, tillhörde där liberalunionisterna och var 1895-1900 understatssekreterare för kommunalförvaltningen.

Som minister hade han stor andel i tillkomsten av 1896 års irländska jordlag. Russell bröt småningom alltmer med unionisterna och utsågs 1907 av den liberala ministären Campbell-Bannerman till vice president i irländska departementet för jordbruk och teknisk undervisning. 1910 föll han igenom vid underhusvalen, men tillhörde 1911 ånyo underhuset.

Referenser 

Födda 1841
Avlidna 1920
Irländska politiker under 1800-talet
Män
Ugglan
Personer från Fife
Gaston Bonnier

Gaston Eugène Marie Bonnier, född 9 april 1853 i Paris, död där 2 januari 1922, var en fransk botaniker.

Bonnier var professor vid universitetet i Paris och föreståndare för växtbiologiska laboratioriet i Fontainebleau. Bonnier gjorde sig känd dels genom sina arbeten inom särskilt växtfysiologins område, dels som utgivare från 1889 av Revue générale de botanique. Bland hans övriga arbeten kan nämnas Nouvelle flore pour la détermination facile des plates sans mots techniques (1887, tillsammans med Georges de Layens), Flore complète de la Frace (1895, tillsammans med Georges de Layens), Le monde végetal (1907) och Cours de botanique (2 band, 1912-18).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Externa länkar 
 

Växtfysiologer
Franska professorer i botanik
Alumner från École normale supérieure
Personer verksamma vid Paris universitet
Botaniker under 1800-talet
Botaniker under 1900-talet
Franska forskare under 1800-talet
Franska forskare under 1900-talet
Forskare från Paris
Födda 1853
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Noka

Noka, banoka eller river bushmen är en folkgrupp i Botswana, i Okavangodeltat i landets nordvästra del. Det anses att de har invandrat från halvökenområdena i söder, och de har efterhand blandat sig med andra grupper i området. I dag har de mer gemensamt med de bantutalande grannfolken än med sanfolken på savannen, även om de lokalt klassificeras som "bushmän". Traditionella näringar hos noka är jakt, fiske, samling av mat och en del jordbruk.

Referenser

Noter

Källor 

Etniska grupper i Botswana
Khoisanfolk
Guillaume Gouffier de Bonnivet

Guillaume Gouffier de Bonnivet, född 1488 och död 24 februari 1525, var en fransk militär.

Bonnivet försökte vid kejsarvalet 1519 vinna kurfurstarnva för Frans I av Frankrikes kandidatur, men utan att lyckas. Han stupade i slaget vid Pavia.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Franska militärer under 1500-talet
Födda 1488
Avlidna 1525
Män
Josh Ritter

Josh Ritter, född 21 oktober 1976 i Moscow i Idaho, är en amerikansk singer-songwriter och författare.

Diskografi

Studioalbum

Livealbum

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Josh Ritter på Myspace

Amerikanska sångare
Födda 1976
Levande personer
Musiker från Idaho
Personer från Latah County
Män
Maria Antonia av Spanien

Maria Antonia av Spanien (María Antonia Fernanda), född i Sevilla 17 november 1729, död på slottet Moncalieri 19 september 1785, spansk infantinna (prinsessa) och drottning av Sardinien. Gift 31 maj 1750 med kung Viktor Amadeus III av Sardinien. Hon var dotter till kung Filip V av Spanien och Elisabet Farnese av Parma.

Biografi 
Hon uppfostrades i Sevilla fram till år 1733, då hon fördes till Madrid. En äktenskapsplan framlades enligt vilken hon skulle gifta sig med kronprins Ludvig av Frankrike (1729-1765) och hennes bror Filip med Marie-Louise-Elisabeth av Frankrike. Hennes mor samtyckte till vigseln mellan hennes bror och Elisabeth, vilken skedde 1739, men det blev i stället hennes syster som 1745 gifte sig med Ludvig; då Ludvig blev änkling föreslogs samma äktenskap på nytt, men avfärdades av Ludvig XV av Frankrike som "incest". 

Hennes äktenskap arrangerades som ett alliansfördrag mellan Sardinien och Spanien, vilka varit på motsatta sidor under österrikiska tronföljdskriget. Vigseln skedde vid Oulx nära Turin och paret fick en våning inredd av Benedetto Alfieri. Hon fick titeln hertiginna av Savojen. Maria Antonia hade en god relation till Viktor Amadeus men utövade aldrig något inflytande över politiken. Makarna omgav sig med filosofer och politiker. 

Då svärmodern var död blev hon hovets "första dam" redan från början. Hon beskrivs som blyg, kylig och religiös och införde en strikt etikett med mönster från det spanska hovet. Hon blev drottning 1773. Hon hade ett gott förhållande till sin svärdotter Clothilde av Frankrike. Hon var drottning längre än någon annan av Sardiniens drottningar.

Referenser

 
 http://dbe.rah.es/biografias/16829/maria-antonia-fernanda-de-borbon

Spanska prinsessor
Födda 1729
Avlidna 1785
Sardiniens drottningar
Huset Savojen
Kvinnor
Nick Vujicic

Nicholas Nick James Vujicic, född 4 december 1982 i Melbourne, är en australisk predikant och VD för den icke-vinstinriktade organisationen Liv utan Lemmar. Vujicic saknar sedan födseln både armar och ben på grund av den mycket sällsynta tetra-amelia-sjukdomen. Han är av serbiskt ursprung.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Män
Födda 1982
Levande personer
Australier
Kristna ledare
Personer från Melbourne
Elisabeth Teresa av Lothringen

Elisabeth Theresa av Lothringen, född på Château de Lunéville 15 oktober 1711, död 3 juli 1741, drottning av Sardinien. Gift 1737 med kung Karl Emanuel III av Sardinien. Hon var dotter till hertig Leopold av Lothringen och Elisabeth Charlotte av Orléans. Hon var syster till Frans I.

Biografi 

Hennes far dog år 1729. Samma år hade ett äktenskap föreslagits med hertig Ludvig av Orléans, men denne hade vägrat. Hennes mor gjorde henne då till koadjutator vid klostret Remiremont 19 oktober 1734. 

Då hennes bror 1736 gifte sig med tronföljaren Maria Teresia av Österrike höjdes hennes status på äktenskapsmarknaden. Samma år arrangerades hennes äktenskap med hennes kusin, kungen av Savojen. Äktenskapet hade föreslagits av Savojen som ett slags fredsallians mellan Savojen och Österrike, eftersom hennes bror var gift med Österrikes tronföljare, och förslaget accepterades av hennes mor, som då var Lothringens regent, eftersom hon ville gifta bort sina döttrar innan Lothringen upplöstes som stat enligt den överenskommelse som nyligen slutits mellan Frankrike och Österrike.  

Hennes bror gav henne en hemgift och äktenskapskontraktet signerades i Wien av hennes bror och dennes maka och svärfar kejsaren. Hon gifte sig genom ombud i Lunéville 5 mars 1737, med prinsen av Carignan som brudgummens ställföreträdande: bröllopet blev den sista ceremonin som anordnades i det självständiga Lothringen. Hon tvingades färdas inofficiellt genom Frankrike på grund av franskt missnöje över äktenskapet, anlände till Lyon 14 mars, och gifte sig i person i Pont-de-Beauvoisin 1 april 1737; paret tillbringade sedan en tid i Chambery innan de anlände till Turin 21 april. 

Elisabeth Theresa mottog i egenskap av drottning många stereotypa hyllningar och karaktärisationer, och bskrevs traditionellt i enlighet med drottningidealet som givmild och from, men hennes tid som drottning blev för kort för att hon skulle kunna göra något större avtryck som person, eller utöva något politiskt inflytande. Hon fyllde dock sin uppgift genom att föda flera barn. Hon avled i barnsängsfeber.

Barn 

1. Carlo Francesco Maria Augusto, hertig av Aosta (1738-1745).
2. Maria Vittoria Margherita (1740-1742).
3. Benedetto Maria Maurizio (1741-1808), hertig av Chablais (-1796) och markis av Ivrea (1796-1808). Han gifte sig med sin brorsdotter Maria Anna, prinsessa av Savojen (1757-1824), dotter till hans äldre halvbror Viktor Amadeus.

Referenser

 
  Dizionario Biografico degli Italiani - Volume 42 (1993)
 

Födda 1711
Avlidna 1741
Huset Savojen
Sardiniens drottningar
Kvinnor
Polyxena av Hessen-Rheinfels-Rotenburg

Polyxena av Hessen-Rheinfels-Rotenburg (Polyxena Christina Johanna) född i Langenschwalbach 21 september 1706, död 13 januari 1735 i Turin,  drottning av Sardinien. Gift 1724 med kung Karl Emanuel III av Sardinien. Hon var dotter till lantgreve Ernst Leopold av Hessen-Rotenburg och Eleonora av Löwenstein-Wertheim.

Biografi 
Polyxena var syskonbarn till Karl Emanuels förra maka Anna av Sulzbach och tillhörde den enda katolska grenen av dynastin Hessen. Hon hade varit titulärnunna vid klostret i Thorn sedan 1720. Paret förlovades 2 juli 1724, gifte sig genom ombud i Rotenburg 23 juli och genom personlig närvaro i Chablais 20 augusti samma år. Hon fick då titeln prinsessa av Piemonte. Relationen mellan Polyxena och Karl Emanuel beskrivs som god. Hon hade ett gott förhållande till sin svärmor och besökte henne ofta i Villa della Regina. 

År 1730 abdikerade svärfadern och maken blev kung. Då svärfadern 1732 förklarade att han ville återta sin position övertalade hon maken att fängsla honom i borgen Moncalieri tillsammans med hans andra morganatiska maka Anna Canalis di Cumiana, Polyxenas förra hovdam. Polyxena beskrivs som vacker, kultiverad och dygdig. Hon grundade ett hem för fattiga mödrar i Turin 1732, renoverade Villa della Regina, och kyrkan Saint Giuseppe i Turin, anlitade arkitekten Filippo Juvarra, gjorde kineseriet populärt och agerade mecenat åt målaren Giovanni Battista Crosato. Hon insjuknade i juni 1734 och avled 1735.

Barn 
1. Viktor Amadeus III av Sardinien (1726–1796).
2. Eleonora Maria Teresa (1728–1781), ogift.
3. Maria Luisa Gabriella, nunna (1729–1767).
4. Emanuele Filiberto, hertig av Aosta (1731–1735).
5. Carlo Francesco Romualdo, hertig av Chablais (1733)
6. Maria Felicita (1730–1801), ogift.

Referenser

 

Huset Savojen
Födda 1706
Avlidna 1735
Sardiniens drottningar
Kvinnor