kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Wahoo (fisk)

Wahoo (Acanthocybium solandri) är en fiskart som först beskrevs av Cuvier 1832.  Wahoo ingår i släktet Acanthocybium, och familjen makrillfiskar, i ordningen abborrartade fiskar. IUCN kategoriserar arten globalt som livskraftig. Inga underarter finns listade.

Utseende 
Wahoon är en långsträckt, strömlinjeformad makrillfisk som har ett påtagligt spetsigt huvud med en stor mun med flera triangelformade, sågtandade tänder, två ryggfenor (den främre är flera gånger längre än den bakre) och 8 till 9 små bifenor mellan den bakre ryggfenan och stjärtfenan. Även mellan analfenan och stjärtfenan finns 9 bifenor. Ryggfenorna har totalt 23 – 27 taggstrålar och 12 – 16 mjukstrålar. Analfenan saknar emellertid taggstrålar och har endat mjukstrålar, 12 – 14 till antalet. Arten kan bli upptill 250 cm lång och väga 83 kg. Kroppen, som är täckt av små fjäll, är metalliskt blågrön längs ryggen och silvergrå på sidorna och buken. Längs sidorna har den även 24 till 30 koboltblå tvärstrimmor.

Vanor 
Arten är en pelagisk havsfisk som lever i de övre vattenlagren ner till 12 m. Den lever ensam, eller i små grupper om två till tre individer. Wahoon är en mycket snabb fisk som kan nå upp till en hastighet av 75 km/h i korta spurter när den förföljer sina byten, som består av andra fiskar och bläckfiskar. Den tros bli åtminstone 5 – 6 år gammal.

Fortplantning 
Wahoon blir könsmogen vid ett till två års ålder. Lekperioden är påtagligt lång, och kan på en del lokaler omfatta hela året. I västra Centralatlanten omfattar den emellertid månaderna maj till augusti. Arten är mycket produktiv; en genomsnittlig hona kan producera omkring 60 miljoner pelagiska ägg per år.

Betydelse för människan 
Wahoon betraktas som en utmärkt matfisk med vitt kött. Ett kommersiellt fiske förekommer, och fisken säljs både färsk, saltad, gravad och frusen. Traditionellt har den, som en icke-stimfisk, emellertid främst varit föremål för sportfiske.

Utbredning 
Arten finns i tropiska och subtropiska hav i ett bälte över hela världen, inklusive Västindien och Medelhavet.

Bildgalleri

Källor

Externa länkar 

Makrillfiskar
Max Ophüls

Max Ophüls (egentligen Maximilian Oppenheimer) född 6 maj 1902 i Sankt Johann (sedan 1909 en stadsdel i Saarbrücken), död 26 mars 1957 i Hamburg, var en tysk-fransk film- och teaterregissör. Max Ophülspriset, som delas ut i Saarbrücken varje år sedan 1980, är uppkallat efter honom.

Biografi 

Max Ophüls var son till den judiske textilhandlaren Leopold Oppenheimer och dennes hustru Helene. Ophüls, som antog sitt artistnamn 1920, inledde sin karriär som skådespelare på Theater Aachen (1921–1923). På stadsteatern i Dortmund övertog han för första gången regin. År 1923 började han också arbeta som teaterregissör. Från 1925 arbetade han även vid radion. Under åren 1925 och 1926 var han dessutom engagerad som skådespelare på Burgtheater i Wien och var där även verksam som regissör (vid Akademietheater) och scenograf. På Burgtheater lärde han känna skådespelerskan Hilde Wall, som blev hans hustru 1926.

En kort tid efter det att hans fjärde uppsättning haft premiär blev Ophüls 1926 uppsagd på antisemitiska grunder. Under åren 1928–1930 arbetade han som regissör i Breslau, där han vann erkännande för sina uppsättningar av verk av bland andra Michail Bulgakov, Gerhart Hauptmann och Heinrich von Kleist. I anslutning till detta kom han till Berlin, där han assisterade den ryske filmmakaren Anatole Litvak vid dialogregin. År 1931 regisserade Ophüls sin första film Dann schon lieber Lebertran efter en berättelse av Erich Kästner. Efter ytterligare två filmer följande år fick Ophüls sitt genombrott som filmregissör med Schnitzlerfilmatiseringen Liebelei (1932/1933, svensk titel: Din för evigt).

Nazisterna maktövertagande gjorde det omöjligt för Ophüls att fortsätta arbeta i Tyskland. En kort tid efter riksdagshusbranden lämnade han Berlin med sin familj och begav sig till Paris. År 1938 blev han fransk medborgare. Han flydde till USA 1942 och arbetade i Los Angeles. År 1949 återvände han till Paris. Han dog i Hamburg 1957 av en hjärtsjukdom och begravdes på Père-Lachaise i Paris.

Den franske regissören och dokumentärfilmaren Marcel Ophüls är son till Max Ophüls och Hilde Wall.

Filmografi i urval 
1931 – Dann schon lieber Lebertran 
1933 – Din för evigt (Liebelei)
1934 – Lidelse (La signora di tutti)
1938 – En kärleks tragedi (Le roman de Werther) 
1948 – Brev från en okänd kvinna (Letter from an Unknown Woman)
1950 – Kärlekens hus (La Ronde)
1952 – Kärlekens fröjder (Le Plaisir)
1953 – Bröllopsgåvan (Madame de...)
1955 – Lola Montez – kurtisanen (Lola Montès)

Källor

Externa länkar 

 
 Max Ophüls på Svensk Filmdatabas
 Max Ophüls Preis
 Anthony Lane: Master of Ceremonies – The films of Max Ophuls i The New Yorker
 Max Ophüls på They Shoot Pictures, Don't They? 

Tyska filmregissörer
Födda 1902
Avlidna 1957
Män
Tyska teaterregissörer
Lägerrock m/1913

Lägerrock m/1913 var ett livplagg som användes inom försvarsmakten.

Utseende 
Lägerrock m/1913 är tillverkad i grå linneväv och har en enradig knapprad om fyra knappar och har en öppen och snedskuren ståndkrage att igenhäktas nedtill. Rocken har även två fickor utan lock. Samtliga från sergeants grad och uppåt bär axelklaff m/1910.

Användning 
Den bars endast av officerare samt underofficerare och ingick i uniform m/1910 tillsammans med föregångaren Lägerrock m/1870.

Referenser 
 Svenska arméns uniformer 1875-2000, Simon Olsson, Medströms förlag, Stockholm 2011 

Uniform m/1910
August von Dönhoff

August Heinrich Hermann von Dönhoff, född 10 oktober 1797, död 1 april 1874, var en tysk greve och diplomat. Han var brorson till Sophie von Dönhoff.

Dönhoff trädde 1821 i preussisk tjänst och verkade på olika poster som diplomat, efter 1842 som sändebud vid förbundsförsamlingen i Frankfurt. 1848 var han 6 veckor preussisk utrikesminister. Efter 1849 var Dönhoff parlamentariskt verksam, från 1869 som ärftlig medlem av Preussens herrehus, och gjorde sig där till talesman för en moderat högerpolitik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska diplomater
Tyska politiker
Födda 1797
Avlidna 1874
Män
Preussens utrikesministrar
August
Tyska grevar
Wahoo

Wahoo kan avse:

 Wahoo (fisk) – en fiskart i familjen makrillfiskar

Platser 
 Wahoo, Florida – en befolkad plats i delstaten Florida i USA
 Wahoo, Nebraska – en stad i delstaten Nebraska i USA
 Wahoo, West Virginia – en befolkad plats i delstaten West Virginia i USA
Christina Grimmie

Christina Victoria Grimmie, känd från Youtube under namnet zeldaxlove64, född 12 mars 1994 i Marlton i New Jersey, död (mördad) 10 juni 2016 i Orlando i Florida, var en amerikansk sångerska och pianist som blev känd genom sina covers av kända låtar från artister som Selena Gomez, Demi Lovato, Lady Gaga, Miley Cyrus, Justin Bieber, Nelly, Christina Aguilera. År 2014 kom hon på tredje plats i The Voice USA.

Youtube-kändisskap 
Christina Grimmie är mest känd för sin video tillsammans med Kurt Hugo Schneider som gör en cover på låten Just A Dream av artisten Nelly. Videon har över 160 miljoner visningar och hennes Youtube-kanal har över 335 miljoner visningar.

Karriär 
Christina Grimmie medverkade i den allra första Digitour, vilket är framställt för Youtube-musiker. Hon kom med på Billboard Social 50. Sedan 2010 var Christina bakgrundssångare för Selena Gomez & the Scene och under sommaren 2011 turnerade hon tillsammans med dem. Christina Grimmie var även förband åt artister som Selena Gomez, Jonas Brothers och Allstar Weekend. Grimmie jobbade även som soloartist och släppte den 14 juni 2011 en EP med titeln Find Me. Hennes första singel hette "Advice". Den 6 augusti 2013 släppte Grimmie sitt album "With Love".

Under 2014 medverkade hon i den sjätte säsongen av TV-programmet The Voice USA där hon slutade på tredje plats.

Grimmies död
Efter konserten den 10 juni 2016 när Grimmie skrev på skivor med autografer och hälsningar till sina fans kom en man vid namnet Kevin James Loibl fram med ett vapen i varje hand och sköt Christina innan han tog sitt eget liv. Grimmie fördes till sjukhuset men dödförklarades några timmar senare.

Låtarna på With Love

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Amerikanska bloggare
Födda 1994
Avlidna 2016
Kvinnor
Amerikanska popsångare
Musiker från New Jersey
Musiker som blivit mördade
Personer som blivit mördade i USA
Marcopolo SA

Marcopolo är ett brasilianskt företag bildat 1949 som tillverkar bussar. Marcopolos huvudkontor ligger i Caxias do Sul, södra Brasilien.

Enligt Bussmagasinet.se är Marcopolo en av världens sex största busstillverkare. Marcopolo har anläggningar i Argentina, Colombia, Mexiko, Kina, Indien, Egypten och Sydafrika, förutom fyra fabriker i Brasilien.

Externa länkar
Marcopolo SA:s webbplats (engelska)
Marcopolo webbplats (engelska)
Buses Volare en Chile Representante Comercial Marcopolo SA:s webbplats (spanska)

Brasilianska fordonstillverkare
Företag bildade 1949
Transport i Brasilien
Peter Dörfler

Peter Dörfler, född 29 april 1878 i Untergermaringen, död 10 november 1955 i München, var en tysk katolsk präst och författare.

Dörfler slog igenom med romanen Als Mutter noch lebte 1912. Han var en god psykolog och talangfull folklivsskildrare. Bland hans övriga romaner märks Der Weltkrieg im schwäbischen Himmelreich (1916), Neue Götter (1920), Der ungerechte Heller (1922), Die Papstfahrt durch Schwaben (1923) samt Siegfried im Allgäu (1924). Dörfler, som var katolik, framträdde även som teologisk författare.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska författare under 1900-talet
Tyskspråkiga författare
Tyska romersk-katolska präster
Bayrare
Födda 1878
Avlidna 1955
Män
Tyska präster under 1900-talet
Theodor Döring

Theodor Döring (ursprungligen Häring), född 9 januari 1803, död 17 augusti 1878, var en tysk skådespelare.

Döring var från 1826 anställd i Breslau, Mainz, Mannheim och Hamburg, 1837-41 vid hovteatern i Stuttgart, 1841-45 vid Hovteatern i Hannover och från 1845 vid kungliga teatern i Berlin. Döring ägde en spelande fantasi, ett levande temperament och en lekande humor. Hans konst var i sällsynt grad inspirerad och spände över den realistiska framställningen hela register. 

Bland hans roller märks Kung Lear, Richard III, Jago i Othello, Shylock i Köpmannen i Venedig, Falstaff i Henrik IV, Tartuffe, Harpagon i Den girige, Nathan den vise, Mefistofeles i Faust, Adam i Den sönderslagna krukan och Mäster Anton i Maria Magdalena.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Tyska scenskådespelare
Tyska skådespelare under 1800-talet
Födda 1803
Avlidna 1878
Män
Svensk uppslagsbok
August Döring

August Döring, född 1834, död 1912, var en tysk filosof.

Döring var 1870-1883 gymnasierektor, därefter docent i Berlin. Han betraktade filosofin främst som en egendomslära. Bland Dörings skrifter märks Philosophische Güterlehre (1888), Handbuch der menschlich-natürlichen Sittenlehre (1899) samt Geschichte der griechischen Philosophie (2 band, 1903).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska filosofer
Födda 1834
Avlidna 1912
Män
Friedrich Wilhelm Dörpfeld

Friedrich Wilhelm Dörpfeld, född 8 mars 1824, död 27 oktober 1893, var en tysk pedagog. Han var far till Wilhelm Dörpfeld.

Dörpfeld, som var folkskollärare och senare rektor i Wupperfeld-Barmen/Ronsdorf, tillämpade självständigt Johann Friedrich Herbarts pedagogik på folkskolan och stod i åtskilliga avseenden som en föregångsman inom tyskt folkskoleväsen. Särskilt betonade han de samhällsvetenskapliga synpunkterna vid undervisning i historia och geografi. Dörpfelds Gesammelte Schriften utgavs 1894-1901 i 12 band.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Tyska pedagoger
Tyska skolledare
Personer i Tyskland under 1800-talet
Födda 1824
Avlidna 1893
Män
Svensk uppslagsbok
Döring

Döring är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 August Döring
 Heinrich Döring
 Karl Siegfried Döring
 Oscar Döring
 Theodor Döring

Tyska efternamn
Romanäs sanatorium

Romanäs sanatorium är beläget i Säby socken, cirka fem kilometer norr om Tranås vid sjön Sommens strand. Sanatoriet byggdes 1905–1907 för vård av välbärgade tuberkulospatienter efter ett initiativ av Julia von Bahr som 1904 bildat ett bolag för att driva verksamheten.

Arkitekten var Carl Westman och Romanäs anses vara ett av hans mest intressanta verk och han gjorde även en del av inredningen.

Bland patienterna under årens lopp märks Harriet Löwenhjelm, som avled här, och Olof Lagercrantz. När tuberkulosen minskade i Sverige gjordes Romanäs 1960 om till vårdinrättning för alkoholister. 1983 togs anläggningen över av Göteborgs kommun.

Byggnaden står intakt än idag.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Tranås kommun
Byggnader ritade av Carl Westman
Sanatorier i Sverige
John Y. Brown (1900–1985)

John Young Brown, född 1 februari 1900 i Union County, Kentucky, död 16 juni 1985 i Louisville, Kentucky, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var ledamot av USA:s representanthus 1933–1935.

Brown utexaminerades 1921 från Centre College och avlade sedan 1926 sin juristexamen vid University of Kentucky. Han var verksam som advokat och som jordbrukare. År 1932 var han talman i Kentuckys representanthus. I kongressvalet 1932 blev han invald i USA:s representanthus men nominerades inte för omval år 1934.

Brown kandiderade utan framgång i demokraternas primärval inför senatsvalet 1960. Sonen John Y. Brown, Jr. var guvernör i Kentucky 1979–1983.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Union County, Kentucky
Födda 1900
Avlidna 1985
Män
Alumner från University of Kentucky
Vinylgodis

Vinylgodis var en närradiokanal som sände på 96,7 MHz över Bjuvs kommun och angränsande kommuner. Kanalen avslutade sina sändningar på FM-bandet 2014-11-01 och sänder numera endast streamade program på nätet dygnet runt. Vinylgodis sänder ingen reklam.

Vinylgodis spelar populärmusik som ursprungligen släpptes på vinyl, dvs musik från 1950- till 80-talet. Radiostationen drivs av en ideell förening , NVRadio där Rune Dervall är ordförande. NVRadio producerar även webbplatsen för Kvällstoppen (kvallstoppen.se)

Externa länkar
 Officiell webbplats
 Kvällstoppens webbplats

Svenska närradiostationer
Bjuvs kommun
John Y. Brown (1835–1904)

John Young Brown, född 28 juni 1835 i Hardin County, Kentucky, död 11 januari 1904 i Henderson, Kentucky, var en amerikansk politiker (demokrat). Han var ledamot av USA:s representanthus 1859–1861 och 1873–1877. Han var guvernör i Kentucky 1891–1895.

Brown utexaminerades 1855 från Centre College och studerade sedan juridik. Mellan 1859 och 1861 representerade han Kentuckys femte distrikt i representanthuset men deltog inte i praktiken i kongressens arbete innan han sommaren 1860 fyllde 25 år, det vill säga den ålder som konstitutionen kräver av en ledamot av representanthuset. Brown hade själv protesterat mot sin nominering i och med att han inte var tillräckligt gammal.

I kongressvalet 1866 valdes Brown igen in i representanthuset men tilläts inte tillträda den gången, eftersom han inte bedömdes vara lojal mot unionen. Mandatet förklarades vakant i stället. Brown gjorde sedan comeback i kongressvalet 1872 med omval år 1874. I februari 1875 tillrättavisade kongressen honom för ett språkbruk opassande för en parlamentariker. Brown hade kritiserat republikanen Benjamin F. Butler i häftiga ordalag. Butler förespråkade medborgerliga rättigheter för svarta, något som Brown var emot.

Brown efterträdde 1891 Simon Bolivar Buckner som Kentuckys guvernör och efterträddes 1895 av William O'Connell Bradley. Under Browns tid som guvernör var lynchningar ofta förekommande i Kentucky.

Presbyterianen Brown avled 1904 och gravsattes på Fernwood Cemetery i Henderson.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Kentucky
Guvernörer i Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Hardin County, Kentucky
Födda 1835
Avlidna 1904
Män
Thomas Døssing

Thomas Marius Døssing, född 6 juni 1882, död 18 april 1947, var en dansk biblioteksman.

Døssing blev 1908 underbibliotekarie vid Aarhus stadsbibliotek, 1912 bibliotekarie vid Statens Bogsamlingskomité, Köpenhamn, och 1920 biblioteksdirektör. Han var en av föregångsmännen och förblev länge den ledande kraften inom den danska folkbiblioteksrörelsen. Døssing var medutgivare av Dansk Tidsskrift-Index (1915 ff.), och redaktör för Bogvennen 1916-18 och för Bogens Verden 1918-19.

Litteratur 
 Den illoyale gesandt / Jørgen Laustsen. - Lindardt og Ringhof : København, 2004. -

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Danska bibliotekarier
Födda 1882
Avlidna 1947
Män
Sandra Gregory

Sandra Gregory, född 1965, är en brittisk författare. Hon är mest känd för att ha blivit fängslad för att ha försökt smugglat heroin från Thailand. Om denna händelse skrev hon senare dokumentärromanen Glöm att ni har en dotter (2002, sv. 2003).

Bibliografi 
 2002 - Glöm att ni har en dotter

Referenser 

Engelska författare
Kvinnor
Födda 1965
Levande personer
Brittiska brottslingar
Christian Julius Döteber

Christian Julius Döteber, född i Leipzig i Tyskland, död troligen 1675, var en tysk skulptör, verksam under 1600-talets andra och tredje fjärdedelar.

Christian Julius Döteber utbildades hos sin far Franz Julius Döteber, en skicklig skulptör i Leipzig. Han vistades tidvis i Sverige, och gick då först som gesäll hos Martin Redtmer. Han var i Sverige såväl före som efter 1650 och har utfört vackra barockarbeten på flera palats och kyrkor i Stockholm. Bland hans arbeten märks Tyska kyrkans portal, portalen till Sankt Jacobs kyrka och den dekorativa utsmyckningen av Petersenska huset. Även i Leipzig finns flera arbeten av Döteber.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Tyska skulptörer under 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Svensk uppslagsbok
Fredensköld

Fredensköld var en svensk och finländsk adelsätt.

Ättens stamfader Nils Hasselbom (1690-1764) var professor vid Åbo akademi. Hans förfäder hade enligt Gabriel Anrep i många generationer varit rusthållare på Backor i Vilske-Kleva socken, medan nyare släktforskning anger att hans far Henrik Hassel  var kyrkoherde på Åland och modern Magdalena Forsman av prästsläkt med värmländskt ursprung. Professor Hasselbom fick tillstånd att besitta Kanckas säteri. Hans första hustru var Sara Meurman som var dotter till bankokommissarien Johan Meurman som ägde hus på Västerlånggatan 54 i Stockholm. Med henne fick han sonen Nils Hasselbom d.y. år 1731. Denne blev hovrättsråd och riddare av Nordstjärneorden. År 1770 adlades han med namnet Fredensköld, och ätten introducerades 1776 på nummer 2065.

Nils Hasselbom Fredensköld var gift två gånger. Hans första hustru Catharina Margareta Cedermarck var Bureättling, och i äktenskapet med henne föddes tretton barn av vilka endast sex fick leva in i vuxen ålder. En dotter, Margareta Helena Fredensköld var gift med presidenten Karl Arvid Hallenborg men fick inga barn. Hennes bror Johan Magnus Fredensköld var kornett men ogift och systern Fredrika Fredensköld avled likaså ogift i Karlstad. De andra systrarna, Johanna Carolina, gifte sig med landshövdingen Nils Silfverschiöld (1751-1822) och Gustafva med statsrådet Johan Magnus Krook. Nils Fredensköld d.y. var den ende som förde ätten vidare på svärdssidan. Deras far gifte om sig två gånger. I det andra äktenskapet föddes inga barn. Hans tredje hustru hette Sophia Albertina Taube och hennes mor tillhörde ätten Armfelt. I det äktenskapet föddes en dotter som var stiftsfröken och ogift, och Reinhold Wilhelm Fredensköld som var fiskal i Åbo hovrätt men avled barnlös.

Den förut nämnde Nils Fredensköld d.y. var överstelöjtnant och riddare av Svärdsorden när Sverige förlorade Finland 1809. Eftersom han var bosatt på den finska sidan, kom ätten därmed att bli utgången i Sverige. Han introducerades på Finlands riddarhus på nummer 147, och blev med tiden direktör över det riddarhuset. Hans hustru hette Anna Edbom, och de fick två döttrar och fyra söner.

Döttrarna Margareta och Sophia Fredensköld gifte sig med Carl Sabel Florus Toll respektive Otto Meinander. Två söner avled späda. Yngste sonen Nils August Fredensköld var underfänrik när han avled i ung vuxen ålder. Äldste sonen Anders Wilhelm Fredensköld var kapten vid Willmanstrandska infanteriregementet, och när han avled 1841 slöt han ätten på svärdssidan. Kanckas tillföll då Margareta Toll som avled där 1845 och slöt ätten på spinnsidan.

Källor
 https://web.archive.org/web/20100818015808/http://www.tullkust.se/path/om_oss/hushistoria.aspx
 Henrik Hassel i Studentmatrikeln
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor

Svenska adelsätter
Finländska adelsätter
Bureätten
Christian Friedrich Koch

Christian Friedrich Koch, född 9 februari 1798 i Mohrin, Västpommern, död 21 januari 1872 i Neisse, Schlesien, var en tysk jurist.

Koch var tillsammans med Friedrich Wilhelm Ludwig Bornemann den, som först verkställde en systematisk-kritisk bearbetning av den preussiska rätten. Från Neisse – sedan 1841 sätet för hans praktiska domareverksamhet – kallades han 1848 av dåvarande justitieministern Bornemann till Berlin för att utarbeta förslag till ny civilprocessordning; men detta arbete blev mindre tillfredsställande, och efter att någon tid ha varit adjungerad i övertribunalet återvände Koch snart såsom kretsdomstolsdirektor till Neisse. År 1854 drog han sig tillbaka till privatlivet.

Jämte Kochs banbrytande förstlingsarbeten Versuch einer systematischen Darstellung der Lehre vom Besitz nach preußischem Recht im Rergleich mit dem gemeinen Recht (1826; andra upplagan 1839) och Das Recht der Forderungen nach gemeinem und nach preußischem Recht (1836–43; andra upplagan 1858–59) är hans viktigaste skrifter Lehrbuch des preußischen gemeinen Privatrechts (1845; tredje upplagan 1857–58) och Das preußische Civilprocessrecht (1847–51; flera upplagor). 

Koch utgav även, med kommentarer, flera rättskällor, såsom Allgemeines Landrecht far die preußischen Staaten (fyra band, 1852–55; åttonde upplagan, bearbetad av bland andra Alexander Achilles, 1880–86).

Källor

Tyska jurister
Födda 1798
Avlidna 1872
Män
Ugglan
Personer från Pommern
Jurister under 1800-talet
Solisorex pearsoni

Solisorex pearsoni är ett däggdjur i familjen näbbmöss och den enda arten i sitt släkte. Arten lever endemisk på Sri Lanka.

Beskrivning 

Denna näbbmus kännetecknas av långa klor vid framfötterna. Den täta mjuka pälsen har en gråbrun grundfärg, de stora fötterna är enfärgade brun. Svansen är jämnt täckt med hår, öronen är små och tänderna ganska stora jämförd med tänder hos andra näbbmöss. Vuxna individer når en kroppslängd mellan 125 och 150 mm och därtill kommer en 60 till 70 mm lång svans.

Djuret vistas bara i Sri Lankas centrala högland, 950 till 2 300 meter över havet. Annars är nästan ingenting känt om levnadssättet. På grund av klorna antas att arten delvis lever underjordisk.

Arten upptäcktes 1924 i botaniska trädgården Hakgala som tillhör staden Nuwara Eliya. Upptäckaren var J. Pearson, som var anställd hos ett museum i Sri Lankas huvudstad och den vetenskapliga beskrivningen utfördes av Oldfield Thomas. I samma region upptäcktes några år tidigare en annan näbbmus, Feroculus feroculus.

IUCN listar S. pearsoni på grund av habitatförlust som starkt hotad (endangered).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. The Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, .

Näbbmöss
Solisorex