kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Charles Seymour, 6:e hertig av Somerset

Charles Seymour, 6:e hertig av Somerset, född 13 augusti 1662, död 2 december 1748 på Petworth House, ("Stolte hertigen"), var en engelsk ädling. Han var son till Charles Seymour, 2:e baron Seymour av Trowbridge och brorsons son till William Seymour, 2:e hertig av Somerset. 

Han fick sin utbildning på Trinity College i Oxford och ärvde titeln hertig av Somerset efter sin bror Francis, då denne blev skjuten, ogift och barnlös, 1678. 

År 1682 gifte sig Charles Seymour med den enormt förmögna arvtagerskan Elizabeth Percy (1667–1722), dotter till Josceline Percy, 11:e earl av Northumberland och kom genom henne i besittning av stora lantegendomar, bland annat Alnwick Castle, Petworth House, Syon House och Londonresidenset Northumberland House. Makarna fick fyra barn, däribland Algernon Seymour, 7:e hertig av Somerset (1684–1749). 

Han fick 1683 en högre hovtjänst och blev samma år utnämnd till överste för dragonkåren, men vid den ärorika revolutionen 1688 gick han i tjänst hos Vilhelm III av Oranien. Efter att i början av 1690-talet blivit bekant med sedermera drottning Anna av Storbritannien blev han en stor favorit hos henne och blev hovstallmästare 1702.

Källor

Noter

Engelsk adel
Brittiska hertigar
Brittiska politiker under 1700-talet
Alumner från Trinity College, Cambridge
Födda 1662
Avlidna 1748
Män
John Ask

John Adolf Ask, född den 17 november 1854 i Lund, död där den 14 oktober 1907, var en svensk rättslärd.

Ask studerade vid Lunds universitet och utnämndes efter praktiktjänstgöring i domstol till vice häradshövding 1881. Han återgick sedan till universitetet och blev där docent i civilrätt 1882, extra ordinarie professor i statsrätt med mera 1891 samt ordinarie professor i samma ämnen 1900, efter att 1893 ha promoverats till juris hedersdoktor. Ask var ordförande i Akademiska Föreningen 1900–1904.

Förutom att undervisa i ett flertal juridiska ämnen, ägnade han sig också åt ett flitigt författarskap inom olika områden av rättsvetenskapen. Bland hans skrifter kan nämnas Om formaliteter vid kontrakt I, II (1885, 1887), Föreläsningar i svensk sakrätt (1889), Om ansvarighet för tryckfrihetsbrott (1890), Om författarerätt (1893), De allmänna underrätternas inbördes behörighet i tvistemål (1896), Fredsrörelsen och folkrätten (1902), Föreläsningar i svensk förvaltningsrätt I−III (1902-1906), Den maritima handeln och kriget (promotionsprogram 1903), samt artiklar i Nordisk familjebok. 

John Ask var son till universitetsrektorn Carl Jacob Ask och bror till oftalmologiprofessorn Fritz Gustaf Ask. Han är begraven på Norra kyrkogården i Lund.

Källor

 Ask, John Adolf på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska professorer i statsrätt
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma inom Akademiska Föreningen
Svenska jurister under 1800-talet
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska forskare under 1800-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Jurister från Lund
Forskare från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1854
Avlidna 1907
Män
Ugglan
Är du min älskling än?

Är du min älskling än är en sång, skriven av Rune Wallebom som ursprungligen spelades in av Janne Önnerud och utgiven av honom på albumet Kärlekens hus 1977.  Han fick också in sin version på Svensktoppen, där den låg under perioden 22 maj-14 augusti 1977. 

Låten handlar om en brottsling som släpps ur fängelset och undrar om hans partner fortfarande finns vid hans sida.  

Den spelades också in av Vikingarna samt på albumet Kramgoa låtar 5 1977. , 2002 av Matz Bladhs och 2006 av Tommys på albumet En dag i taget  och Mats Bergmans på albumet Den stora dagen 2006. .

Referenser

Fotnoter 

Svenska dansbandslåtar
Svenskspråkiga sånger
Svensktoppsmelodier 1977
Sånger 1977
Låtar av Rune Wallebom
Alfred Dodds

Alfred Amédée Dodds, född 6 februari 1842, död 18 juli 1922, var en fransk militär.

Dodds blev officer vid marininfanteriet 1864, och deltog med utmärkelse i fransk-tyska kriget. Han blev fången vid Sedan men rymde och tjänstgjorde därefter i Loirearmén. Efter långvarig tjänst i kolonierna utnämndes Dodds 1892 till brigadgeneral och överbefälhavare i kriget mot Dahomey, intog 17 november samma år huvudstaden och tog 24 januari 1894 kung Béhanzin till fånga. År 1899 blev Dodds divisionsgeneral, 1901 överbefälhavare i Indokina, 1902 chef för kolonialtrupperna samt 1905 medlem av högsta krigsrådet.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska generaler
Franska militärer under 1800-talet
Födda 1842
Avlidna 1922
Män
Svensk uppslagsbok
Storkorset av Hederslegionen
SVS

SVS är en förkortning som kan stå för flera saker, bland annat: 

 Svenska Vitterhetssamfundet
 Segelflygets Veteransällskap
 Sveriges veterinärmedicinska sällskap, en del av Sveriges veterinärförbund. 
 Svenska Spel
 Svenska Virtuella System AB (svs.se)
Fastighetsel

Fastighetsel är elektricitet som förbrukas av utrustning som betjänar en byggnad, till exempel el till belysning av trapphus/källare, el till ventilationsfläktar, el till pumpar i värmesystemet, med mera. Till skillnad från hushållselen har brukarna i fastigheten liten möjlighet att påverka förbrukningen av fastighetsel.

En fastighetsägare, däremot, har nytta av att veta hur hög förbrukningen av fastighetselen är eftersom han/hon kan minska denna genom att till exempel byta till effektivare fläktar och pumpar eller installera bättre styrning av belysningen. Därmed kan fastighetsägaren minska fastighetens driftkostnad och eventuellt även dess miljöpåverkan.

Se även 
 Hushållsel

Elektricitet
Fastighetsförvaltning
Karin Fälth-Magnusson

Karin Fälth-Magnusson, född 9 augusti 1949 är en svensk professor i pediatrik och prorektor för Linköpings universitet från 1 oktober 2009. Under en period då ny rektor efter Mille Millnert skulle tillsättas var Fälth-Magnusson tf rektor tills Helen Dannetun tog över posten som rektor. 1 juli 2017 avslutade Fälth-Magnusson sitt arbete som prorektor.  

Fälth-Magnusson fick sin examen som barnläkare från Linköpings universitet och Uppsala universitet 1974. Hon har arbetat med barn- och ungdomsmedicin på Universitetssjukhuset i Linköping och som lärare och handledare på Hälsouniversitetet. De områden hon forskat inom är allergi, överkänslighet och inflammatorisk tarmsjukdom.

Fälth-Magnusson har även arbetat som centrumchef för Barn- och kvinnocentrum vid landstinget Östergötland.

Källor

Noter 

  

Svenska professorer i pediatrik
Personer verksamma vid Linköpings universitet
Födda 1949
Kvinnor
Levande personer
Erna Gräsbeck

Erna Gräsbeck-Järnefelt, född 24 januari 1879 i Dünaburg, död 11 april 1958 i Helsingfors, var en finländsk operasångerska (sopran). 

Hon studerade sång i Helsingfors, Rom och Berlin 1905 och var därefter anställd vid Lortzingoperan och Komische Oper i Berlin, innan hon 1911 anställdes vid Finska operan i Helsingfors. Gräsbeck  hörde till den Finska Operans bärande krafter åren 1911-1929 och uppträdde i ca 40 operaroller, bl.a. som Susanna i Figaros bröllop och Mimi i La Bohème. Hon konserterade bl.a. i Helsingfors, Rom, Köpenhamn och Berlin . Hennes sång inspelades tre gånger på skiva, 1912, 1913 och 1926. Hon erhöll ordenstecknet Pro Finlandia och hennes porträtt hänger på Nationaloperan.

Noter 

Födda 1879
Finländska operasångare under 1900-talet
Avlidna 1958
Kvinnor
Personer från Daugavpils
Finländska sopraner
Mottagare av Pro Finlandia-medaljen
Campbell Dodgson

Campbell Dodgson, född 1867, död 1948, var en brittisk konsthistoriker.

Dodgson arbetade från 1893 vid British museums kopparstickskabinett, vars chef han blev 1912. Han har gjort sig bekant som en utmärkt kännare av både äldre och yngre grafik och varit utgivare av Print collectors quaterly samt Dürer societys publikationer, utarbetat en mängd kataloger och dylikt samt utgivit Old French colour-prints (1923) och Albrecht Dürer (1926).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Brittiska konsthistoriker
Brittiskt museifolk
Födda 1867
Avlidna 1948
Män
Svensk uppslagsbok
Alumner från New College, Oxford
S/S Sydkusten

S/S Sydkusten var ett svenskt lastfartyg som förliste utanför Danmark vid nyåret 1904-1905 på resa mellan Lübeck och Ystad. Fartyget har aldrig återfunnits.

Sydkusten byggdes 1871 som John Schoning vid Akers MV i Oslo och fick namnet Sydkusten efter att ha köpts till Sverige 1875. En större ombyggnad skedde 1899 då fartyget bland annat förlängdes med sex meter.

Sydkustens förlisning 
I ett brev från den 14 april 1905 beskriver C E Nyman för Kongl Kommerskollegium hur ångaren Sydkusten, som hade avgått från Lübeck på nyårsafton den 30 december 1904, helt säkert gått förlorad utanför danska kusten med man och allt. Fyra drunknade besättningsmän hade senare hittats ilandflutna på stränderna vid Køge bugt. I övrigt påträffades inget vrakgods eller liknande efter haveriet. Sydkusten hade förmodligen blivit påseglad av ett annat fartyg som lär ha anlöpt hamnen i Hamburg med betydande stävskador. Uppgiften om detta kanske vållande fartyg gick dock aldrig att styrka. Olyckan väckte stor uppmärksamhet på sin tid. I visans och skillingtryckets form fördes nyheten ut till en bredare allmänhet. Bland de omkomna fanns Frans Sääf, maskinchef.

Rederi 
Rederiet, under vilket Sydkusten seglade, hade några år tidigare startats av en viss kapten Nyman i samarbete med en viss herr Schultz. Efter ytterligare motgångar i den lilla rederiet (man disponerade en flotta på 4-5 små fartyg) så upphörde firman. Den hade på sin tid kommit att kallas Ångfartygs Aktiebolaget Stockholm-Lübeck. De båda kompanjonerna fortsatte sin verksamhet men i något annorlunda form. Nu slog man sig på förmedling av resor både av passagerare och gods, dvs mäkleri. Företaget levde vidare under det välkända firmanamnet Nyman & Schultz.

Källor

Noter

Övriga referenser
Lübeckiches Haupt-Boll-Amt, nr 858, Lübeck den 6 februari 1905
Hamnkontoret i Ystad, 24 februari 1905 (brev)

Svenska ångfartyg
Fartygsförlisningar
Sjöolyckor 1904
Svenska lastfartyg
Charles Wright & the Watts 103rd Street Rhythm Band

Charles Wright & the Watts 103rd Street Rhythm Band var en amerikansk musikgrupp från Los Angeles i Kalifornien som spelade soul och funkmusik. Charles Wright (född 1940) som var gruppens sångare och ledarfigur lade grund till gruppen under mitten av 1960-talet, och 1968 efter ett antal olika gruppkonstellationer hade gruppnamnet definitivt bestämts. Nästa år, 1969, åtnjöt de sin första nationella hitsingel i USA med "Do Your Thing". 1970 blev gruppens framgångsrikaste år då de släppte sin största amerikanska singelhit "Express Yourself", som i efterhand blivit den låt gruppen är mest ihågkommen för. Den har senare ofta använts inom sampling och även förekommit på soundtracks till filmer som Remember the Titans och Mr. & Mrs. Smith. Andra låtar gruppen hade framgång med var "Till You Get Enough" och balladen "Love Land". Gruppen upplöstes dock under tidigt 1970-tal och Charles Wright började istället ge ut skivor som soloartist mellan 1972 och 1975. Gruppens gitarrist Al McCay blev senare medlem i Earth, Wind & Fire.

Externa länkar
Officiell webbplats 
Biografi på allmusic 

Amerikanska funkgrupper
Amerikanska soulgrupper
On the Corner

On the Corner är ett musikalbum av Miles Davis som lanserades i oktober 1972 på Columbia Records. Skivan möttes på sin tid med stort avståndstagande och skepsis av musikkritiker och jazztraditionalister, men har senare omvärderats och setts som en viktig inspirationskälla för bland annat hiphop, postpunk och elektronisk musik. Skivan är tydligt baserad kring repeterade bas och trumrytmer och Miles Davis själv ville med detta nå den unga afroamerikanska publik som lyssnade på funk, fusion och rock. Jämfört med Davis tidigare jazzrock-album var skivan ingen större kommersiell succé. Skivans spår är inspelade med flera olika musiker, bland de som medverkar kan nämnas John McLaughlin, Chick Corea, Herbie Hancock och Lonnie Liston Smith.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Miles Davis.
On the Corner/New York Girl/Thinkin' One Thing and Doin' Another/Vote for Miles – 19:55
Black Satin – 5:16
One and One – 6:09
Helen Butt/Mr. Freedom X – 23:18

Medverkande
Miles Davis – eltrumpet
Dave Liebman – sopransaxofon (2)
Carlos Garnett – sopransaxofon, tenorsaxofon (3, 4)
Chick Corea – elpiano (1)
Herbie Hancock – elpiano, synthesizer
Harold I. Williams – orgel, synthesizer
Lonnie Liston Smith – orgel (3)
John McLaughlin – elgitarr (1)
David Creamer – elgitarr (2, 3, 4)
Michael Henderson – elbas
Khalil Balakrishna - elektrisk sitar (2)
Bennie Maupin – basklarinett (3)
Collin Walcott – elektrisk sitar (1, 3, 4)
Badal Roy – tabla
Jack DeJohnette – trummor
Al Foster - trummor
Billy Hart – trummor, bongos
Don Alias – slagverk
James "Mtume" Foreman – slagverk
Paul Buckmaster – cello, arrangemang

Listplaceringar
Billboard 200, USA: #156
Billboard Jazz Albums: #1

Källor

http://www.guardian.co.uk/music/2007/oct/26/jazz.shopping - "Det mest avskydda albumet inom jazzen" - krönika om albumet på engelska

Musikalbum 1972
Album av Miles Davis
Roddargatan

Roddargatan är en kvartersgata på nordöstra Södermalm i Stockholm. Gatan fick sitt nuvarande namn år 1900.

Historik

Roddargatan sträcker sig i ost-västlig riktning genom kvarteret Drottningen fram till Katarina kyrkobacke och fortsätter därefter söder om kvarteret Kungen västerut till Fiskargatan. 

Ett tidigare namn var Lilla Fiskaregränd[en] som hade sin pendang i Stora Fiskaregränd[en] (dagens Fiskargatan). Anledning till namnet har varit att fiskare haft sina gårdar här. I en mantalslängd från 1613 finns elva fiskare upptagna under rubriken "Fiskiare ämbetet". Troligen bodde de i anslutning till Fiskarberget (dagens Mosebacke torg). Fiskarnas bosättning på och vid Fiskarberget är väl styrkt från och med 1640-talet.

I början av 1800-talet föreslogs namnet Lilla Fiskargränd av stadsingenjören Hieronymus von der Burg. Då gick gränden genom kvarteret Glasbruket Östra (dagens Drottningen) och kvarteret Häckelfjäll (dagens Häckelfjäll och Kungen). 

I kvarteren Drottningen och Kungen finns kulturhistorisk intressanta trä- och stenhus från 1700- och 1800-talen. De flesta ägs och förvaltas av AB Stadsholmen och är blåmärkta av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att den utgör "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Se även
 Kungen 6
 Drottningen 4

Noter

Källor

Externa länkar

Gator och torg på Södermalm
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Runa Olofsson

Runa Maria Olofsson, född 17 oktober 1937 i Härnösand, död 12 januari 2001 i Resele, var en svensk författare. Hon debuterade med ungdomsboken Jag heter Gojko 1972 och har förutom ungdomsböcker även skrivit en vuxenroman, lyrik, dramatik och läromedel.

Efter att ha tagit realexamen arbetade Olofsson bland annat som kontorist och sjukvårdsbiträde innan hon 1962 avlade lärarexamen i Härnösand. Därefter arbetade hon som mellanstadielärare i flera år i bl.a. Offerdal, Vilhelmina och Resele, dit hon kom 1967 och bodde fram till sin död 2001.

Runa Olofsson mottog flera priser för sitt författarskap, bl.a. Rörlingstipendiet 1975 och Ångermannalagets kulturpris 1981. Från och med 1986 fick hon så kallad garanterad författarpenning. Utöver författarskapet reste Runa Olofsson runt och berättade och läste på skolor och bibliotek. Då hon mötte barn i skolan brukade hon avsluta samtalet med orden "Fortsätt ljuga! Jag är så rädd att vi tappar fantasin".

Bibliografi 
1972 - Jag heter Gojko (ungdomsbok)
1975 - Somrarna med Rakel (ungdomsbok)
1975 - Som om det aldrig hade hänt (roman)
1977 - Mitt i livet (diktsamling)
1978 - Sista dagen (ungdomsbok)
1978 - Huset vid Haukivesi (ungdomsbok)
1979 - Granatäpplet (LL-bok)
1979 - Hon, prästen (LL-bok)
1980 - Följ med till Akkantjakk (ungdomsbok)
1985 - Dagarna tillsammans (ungdomsbok)
1986 - Livet leker! (ungdomsbok)

Priser och utmärkelser 
 1975 – Rörlingstipendiet
 1981 - Ångermannalagets kulturpris

Referenser

Externa länkar 
Runa Olofsson i Libris

Svenskspråkiga författare
Födda 1937
Avlidna 2001
Svenska författare
Kvinnor
Författare från Ångermanland
Vympel R-23

R-23 (NATO-beteckning: AA-7 Apex) var en sovjetisk jaktrobot utvecklad för jaktflygplanet MiG-23. Den fanns med både semiaktiv radar och Infraröd målsökare.

Utveckling
I mitten på 1960-talet började designbyrån Vympel att projektera en jaktrobot för det nya jaktplanet MiG-23. Roboten skulle ha lång räckvidd och kraftig sprängladdning för att användas mot bombflygplan och kompletteras med andra, lättare jaktrobotar för användning mot mindre mål. Därför utgick man från den äldre Bisnovat R-4 men gjorde den nya roboten betydligt mindre (ungefär halva vikten) för att kunna bäras av ett mindre flygplan än Tupolev Tu-128 som R-4 var konstruerat för.

Den ursprungliga tanken var att konstruera en robot med både infraröd- och radarmålsökare, men det visade sig vara ogenomförbart och man byggdes i stället två olika versioner av roboten med olika målsökare. Det fick till följd att den IR-sökande versionen fick sin praktiska räckvidd begränsad av sökarens känslighet.

1975 inleddes utvecklingen av en modernare variant med längre räckvidd, kraftigare sprängladdning, snabbare styrsystem och kraftigt minskad minimiräckvidd från 1500 meter till 500 meter. Den moderniserade roboten fick beteckningen R-24 och kunde bäras av MiG-23ML och MiG-23MLK (NATO-beteckning Flogger-G och Flogger-K) som hade den nya eldledningsradarn RP-23 Safir.

Versioner
R-23T jaktrobot med infraröd målsökare.
R-23R jaktrobot med semiaktiv radarmålsökare.
R-24T förbättrad version med känsligare IR-målsökare.
R-24R förbättrad version med längre räckvidd och möjlighet att mållåsa efter avfyring.

Källor
AA-7 Apex Global Security
R-23 and R-24 Air-to-air missiles Janes Air Launched Weapons

Sovjetiska jaktrobotar
Sovjetisk krigsmateriel under kalla kriget
Downhill Domination

Downhill Domination är ett racingspel utvecklat av Incognito Entertainment och utgivet av Sony Computer Entertainment och Codemasters. Spelet släpptes den 22 juli 2003 i USA och över hela världen den 12 februari 2004 exklusivt för Playstation 2.

Gameplay 
Spelet är baserat på en fiktiv racing händelse med fiktiva förare tillsatt med några professionella förare som spelaren kan låsa upp. Spelet skiljer sig från vanliga motorcykelracingspel, där föraren konstant åker utför nedförsbacke på grund av banornas lutning. Föraren kan också attackera andra förare från både vänster och höger med antingen händer, fötter eller vapen. Dessa attacker kan uppgraderas genom att utföra olika konster eller att samla upp power ups. Spelet har även en motorcykelaffär där spelaren kan köpa olika upplåsbara grunkor till motorcykeln. Upp till fyra spelare kan tävla mot varandra i spelet.

Externa länkar 
Spelet hos MobyGames
Spelet hos GameFAQs

Racingspel
Datorspel 2003
Playstation 2-spel
Sveriges sjöfarande kvinnors förening

Sveriges sjöfarande kvinnors förening var ett svenskt fackförbund som bildades 1928. Det fick aldrig anslutning till Landsorganisationen (LO). Förbundet uppgick 1932 i Svenska sjöfolksförbundet.

Bakgrund
Det första försöket att organisera kvinnor till sjöss var den i Göteborg 1918 bildade Sjö-, restauratris- och kokerskeföreningen, som dock lades ner efter bara ett år. Men tre år senare bildades Föreningen sjöfarande kvinnor i Stockholm. Föreningens hela arbete upptogs av att som lobbygrupp värna kvinnornas rätt att arbeta till sjöss. Det förekom motioner i riksdagen om att förbjuda sådan anställning. Föreningen lyckades emellertid genom intensiv agitation att avstyra detta. 1924 bildades en motsvarande förening även i Göteborg. 1926 återkom motioner om att kvinnor inte skulle få anställas till sjöss, men de avvisades, och sådana förslag har sedan dess inte framförts.

Historia
1928 när attackerna mot kvinnor till sjöss tillbakavisats, beslöt man att bilda en regelrätt facklig riksorganisation som fick namnet Sveriges sjöfarande kvinnors förening. De existerande föreningarna blev därmed avdelningar i det nya förbundet. Svenska sjömansunionen åtog sig att hjälpa till med inkasseringar och medling i mindre tvister. 
1929 försökte man upprätta kollektivavtal med Stockholms Rederi Svea och Sveriges Redareförening. Arbetsgivarna avvisade emellertid förslagen. Man utlyste därför blockad mot Sveabolagets och redareföreningens fartyg den 30 mars 1929. Detta ledde till förhandlingar och avtal skrevs med Sveabolaget den 26 mars och med redareföreningen den 15 juni. Man fick löneförbättringar och ökade förmåner. 
1930 fick man, efter blockad, också avtal till stånd med Kanalflottans rederiförening och Skärgårds- och Mälarflottornas rederiförening.
1932 uppgick förbundet i det nybildade Svenska sjöfolksförbundet. Det hade då 1200 medlemmar.

Referenser

Tryckta källor

Vidare läsning

Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat Sveriges sjöfarande kvinnors förening)

Fackliga organisationer bildade 1928
Fackliga organisationer upplösta 1932
Historiska fackförbund i Sverige
Svensk sjöfart
Organisationer inom sjöfart
Brita i grosshandlarhuset

Brita i grosshandlarhuset är en svensk dramafilm från 1946 i regi av Åke Ohberg, med manus av Harald Beijer efter dennes bok med samma namn från 1940.

Handling
Brita bestämmer sig för att lämna en fattig tillvaro på landet när hon via sin faster får chansen till ett arbete som husa hos en grosshandlarfamilj i Stockholm. Familjens son Greger intresserar sig för Brita eftersom han gillar hennes uppriktighet, men han har redan en fästmö från sitt eget samhällsskikt.

Om filmen
Brita i grosshandlarhuset spelades in hösten 1945 och hade Sverigepremiär i februari 1946. Filmen har även visats i TV av SVT.

Rollista
George Fant - Greger Burenberg
Eva Dahlbeck - Brita Månsson
Åke Grönberg - Arvid
Ernst Eklund - grosshandlare Burenberg
Stina Hedberg - Amelie Burenberg
Hilda Borgström - faster Ida, hushållerska
Olav Riégo - kansliråd
Renée Björling - kanslirådets fru
Agneta Lagerfeldt - Sonja, dotter till kanslirådsparet
Ib Schønberg - Pølse-Fredrik
Bengt Ekerot - "Paniken", student
Carl Ström - Britas far
Linnéa Hillberg - Britas mor
Anna-Greta Krigström - Ella, husa
Astrid Bodin - Sofi, kokerska
Carin Swensson - Burenbergs extrahjälp
Ej krediterade:
John Norrman - brevbärare
Nils Hallberg - soldat
Ingemar Holde - soldat
Tord Stål - gardeskapten
Olle Hilding - procentare
Aurore Palmgren - Arvids mor

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2016.

Externa länkar
Filmdatabasen

Svenska filmer 1946
Svenska dramafilmer
Filmer i regi av Åke Ohberg
Svenska filmer baserade på böcker
Svenskspråkiga filmer