kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Renner

Renner kan avse:

 Jeremy Renner
 Joseph Renner den yngre
 Karl Renner
 Kurt Renner
 Lisbeth Renner (1900–1983), svensk översättare
 Louis Renner (1884–1956), svensk översättare
 Moritz Renner
 Otto Renner (1883–1960), tysk växtgenetiker
 Paul Renner
 Robert Renner
 Sara Renner

Svenska efternamn
Tyska efternamn
Palindromer
Kalle och Emma

Kalle och Emma är en skulptur av konstnären David Wretling  som sedan 1985 står på Djurgårdsslätten vid Skansens huvudentré i Stockholm.

Skulpturen är gjuten i brons och visar ett sjungande par, Djurgårds-Kalle och Emma, med positiv. Skissen till Kalle och Emma skapade Wretling redan 1934 men först 1984 var skulpturen klar. Kalle och Emma uppställdes hösten 1985 på Djurgårdsslätten och avtäcktes av revyförfattaren Kar de Mumma, som hade engagerad sig för tillkomsten av verket. Hans initialer K de M står i skulpturens sockel.

Referenser

Noter

Källor

Externa länkar

Skulpturer på Djurgården
Skulpturer 1984
Skulpturer av svenska skulptörer
Artistskulpturer i Sverige
Bronsskulpturer
Galtströms brukskyrka

Galtströms brukskyrka är en kyrkobyggnad i Galtström i Härnösands stift. Den är församlingskyrka i Njurunda församling.

Kyrkobyggnaden
Träkyrkans grund lades 26 maj 1680 och 30 maj samma år hölls första gudstjänsten där i den då bildade Galtströms bruksförsamling. Först år 1696 färdigställdes kyrkan och invigdes 4 november samma år . 25 maj 1721 brändes Galtströms bruk av ryssarna, men kyrkan skonades.

Kyrkan har en stomme av liggtimmer och består av ett rektangulärt långhus med rakt avslutat kor i öster. Norr om koret finns en vidbyggd sakristia. Vid kyrkans västra kortsida finns ett vidbyggt vapenhus. Ytterväggarna är klädda med stående vitmålad panel och genombryts av rektangulära fönsteröppningar.

Kyrkorummet är inrett med konstsnideri som tillskrivs mästaren Jöns Olofsson och dennes son i Attmars socken.

Inventarier
 Predikstolen är av 1600-talstyp.
 Vid altaret i öster finns ett kors av trä som omges av en altaruppsats.
 På norra väggen hänger en tavla med motivet Kristi Himmelsfärd. Tavlan har en dedikation: "I wyrdesam åminelse Af en Gud Prisande åhr 1702".

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 616, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 
 Visit Sundsvall

Vidare läsning

Externa länkar

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Sundsvalls kommun
Kyrkobyggnader invigda 1696
Malå-Sorsele pastorat

Malå-Sorsele pastorat är ett pastorat i Södra Lapplands kontrakt i Luleå stift i Malå och Sorsele kommun i Västerbottens län. 

Pastoratet bildades 2015 och består av följande församlingar:
Malå församling
Sorsele församling

Pastoratskoden är 110909.

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Referenser

Pastorat i Luleå stift
Indelningar i Malå kommun
Indelningar i Sorsele kommun
Unnur Benediktsdóttir Bjarklind

Unnur Benediktsdóttir Bjarklind, född 1881, död 1946, var en isländsk diktare och författare som skrev under pseudonymen Hulda. Hennes första dikter publicerades i kvinnotidskriften Framsókn vintern 1904-1905 och hennes första diktsamling Kvæði gavs ut 1909. Förutom dikter och ramsor skrev hon noveller och en roman i två band, Dalafólk, utgiven 1936-1939. Hulda har inom isländsk litteraturhistoria fått särskild betydelse för förnyelsen av þulur, en isländsk form av ramsor, som genre.

Liv och författarskap 
Hulda föddes på en gård i Laxárdal i Suður-Þingeyjarsýsla på norra Island. Hennes far var bibliotekarie och i hemmet fanns ett bibliotek. Hon fick en god utbildning och undervisades i både danska, engelska och tyska. Under vintern 1904-1905 vistades hon i Reykjavik och det var då hennes första dikter publicerades, i kvinnotidskriften Framsókn. De mottogs väl och hennes begåvning som diktare lovordades. Trots framgången återvände hon dock till hemtrakten där hon gifte sig. Hon blev mor till fyra barn, men ett av barnen, det första, dog som spädbarn. 

Även som mor och husmor fortsatte hon att skriva. 1905 skrev hon sin första prosatext Alfhildur. I detta verk är gränsen mellan lyrik och prosa flytande och skildringar av verkligheten blandas med drömbilder. Trots att hon tidigt skrev och publicerade prosalyriska texter har hon fått föga erkännande för det i isländsk litteraturhistoria. Hennes första diktsamling Kvæði gavs ut 1909 och denna diktsamling är den som gav henne erkännande som en av de främsta förnyarna av þulur, ramsor, vilket på Island under det tidiga 1900-talet sågs som främst kvinnornas genre. Dessa ramsor handlar oftast om det vardagliga livet, men i Huldas diktning används associationer, metaforer och symbolik på ett sätt som inte förekom i folktraditionen.

I Huldas tidiga verk är ett återkommande tema konflikten mellan jagets drömmar och omgivningens förväntningar. I hennes senare verk är istället moderskapet ett återkommande tema. Hulda skildrar det delvis som uppoffrande, moderskapet står som motsats till friheten och möjligheten till utvecklingen av den konstnärliga begåvningen (som i dikten Hlaðguður från 1926), men hon glorifierar också moderskapet och skriver flera texter som präglas av ett strängt modersideal, till exempel novellen Myndir 1924. Ett annat tema som återkommer i flera av hennes senare verk, till exempel i dikten Þar dali Þrýtur (1926, svenska Där dalarna upphör) och novellen Almar Brá (1941), är naturen som fristad för den förbjudna kärleken.

1936-1939 kom Dalafólk, en roman i två band vars handling är förlagd till den isländska landsbygden. Verket kom att kritiseras för att idealisera bondesamhället och har ansetts präglas av konservatism och överdriven nationalromantik. Romanen blev av många läst som en motskrift till Halldór Laxness socialrealistiska roman Sjálfstætt fólk (svensk titel Fria män).

Den sista samlingen dikter som Hulda författade utgavs postumt 1951.

Källor

Externa länkar 
Unnur Benediktsdóttir Bjarklind i Libris

Isländska poeter
Isländska författare under 1900-talet
Födda 1881
Avlidna 1946
Kvinnor
Gerums kyrka

Gerums kyrka är en kyrkobyggnad i Visby stift. Den är församlingskyrka i Gerums församling.

Kyrkobyggnaden
Gerums kyrka fick inte det höga torn som  med största sannolikhet var tänkt när den romanska sockenhelgedomen byggdes om. Tornbygget verkar av någon anledning ha avstannat. Istället uppfördes så småningom en åttakantig tornkonstruktion av trä med ljudöppningar för kyrkklockan krönt av en spira. Kyrkan fick på så sätt en exteriör som påminner mycket om Hellvi kyrka på norra Gotland. Inte heller blev det något nytt bygge av ett stort kor som annars skedde i flera församlingar. Koret och den halvrunda absiden från den romanska 1100-talskyrkan fick stå kvar. Däremot färdigställdes vid slutet 1200-talet långhuset, som präglas av sengotikens spetsbågestil som visar sig i utformningen av sydportalen, det södra fönstret, triumfbågen samt valven som bärs upp av en kraftig pelare. Sakristian tillkom 1835. Kyrkorummet är rik på kalkmålningar. De äldsta är ornamentmålningar från 1200-talet som man finner i västra triumfbågen och långhusets östra vägg. Under 1400-talet försåg Passionsmästaren kyrkan med bilder ur Kristi levnads historia. Absiden är till det inre fylld med akantusrankor. Dessa målningar har tillkommit så sent som 1771. I korets i södra fönster strålar en välbevarad glasmålning från 1300-talet som föreställer Sankt Olof.

Interiör
 Dopfunt av sandsten från 1100-talets senare del utförd av anonymmästaren Magister Majestatis uttytt (Mästare till Herrens majestät). I likhet med dennes dopfuntar i exempelvis Stenkyrka kyrka och Väskinde kyrka är den rik på uthuggna reliefer ur Jesu liv.
Triumfkrucifix snidat vid 1100-talets slut.
Två processionskrucifix varav det ena är från 1200-talet och det andra daterat till 1300-talet.
Altaruppsatsen utgörs av ett praktfullt snidat ramverk från 1667 kring en målning av Nattvardens instiftelse.
Predikstolen är utförd 1699. I korgens fält återfinns bilder av heliga gestalter. Ljudtaken eller baldakinen har formen av en kunglig krona.
Bänkinredning är dels från 1700-talet och dels från 1800-talet. Dörrspeglarna är dekorerade med akantusrankor.

Orgel
Kyrkan hade tidigare ett orgelharmonium från 1920. 
1966 byggde Th. Froberius & Co, Kongens Lyngby, Danmark, en mindre mekanisk kyrkorgel.

Bildgalleri

Tryckta källor

Gotlands kyrkor av Erland Lagerlöf och Gunnar Svahnström. Tredje upplagan.
Kyrkorna på Gotland. Text: Bengt G Söderberg. Foto: Hans Hemlin.

Externa länkar
 
 Orglar på Gotland
 Text, bilder och vägbeskrivning till Gerum kyrka

Kyrkobyggnader i Visby stift
Kyrkobyggnader invigda under 1200-talet
Carl Schwencke

Carl Schwencke, född 7 mars 1797 i Hamburg, död tidigast omkring 7 januari 1870 (då han rapporterades saknad, vid tidpunkten bosatt i Nussdorf nära Wien), var en tysk pianist. Han var son till Christian Friedrich Gottlieb Schwencke, bror till Johann Friedrich Schwencke och farbror till Friedrich Gottlieb Schwencke.

Schwencke erhöll musikundervisning av sin far, som var Philipp Emanuel Bachs efterträdare som stadskantor i Hamburg, samt blev snart känd som tonsättare, lärare och pianist med verklig virtuositet och särskild förmåga att improvisera. Hans liv, som var mycket oroligt, tillbragtes mest på konsertresor, varvid han 1816, 1820 och 1822 begav sig till Sverige, där han sista gången stannade en längre tid och verkade som pianolärare, dels i Stockholm (där han första gången uppträdde 1823), dels i åtskilliga landsortsstäder. Han blev 1833 ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien. Erik Drake kopierade de flesta av hans tonsättningar och dessa finns i 15 band i Musikaliska akademiens bibliotek. Utgivna är åtskilliga pianoverk, violinmusik, sångstycken, klaverutdrag av en symfoni med mera. En del av hans memoarer trycktes 1884–1885 i Hamburger Korrespondent.

Källor 

Tyska klassiska kompositörer
Tyska klassiska pianister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Pianister under 1800-talet
Tyska musiker under 1800-talet
Musiker från Hamburg
Födda 1797
Avlidna okänt år
Avlidna 1800-talet
Män
Ugglan
Bagger 293

Bagger 293 är en skovelhjulsgrävmaskin tillverkad av det tyska företaget TAKRAF (tidigare kombinatet VEB Schwermaschinenbaukombinat Tagebauausrüstungen, Krane, Förderanlagen). Maskinen är känd i Guinness Rekordbok som världens största landfordon. Den används i en kolgruvan Hambach i Nordrhein-Westfalen i Tyskland.

Den är 225 meter lång, och väger 14 200 ton. För tillfället är det världens största skovelhjulsgrävmaskin. Systermaskinen Bagger 288 hade tidigare världsrekordet.

Maskiner
Gruvdrift i Tyskland
Charles Auguste Frossard

Charles Auguste Frossard, född 26 april 1807, död 25 augusti 1875, var en fransk militär.

Frossard deltog som kompaniofficer i fälttågen i Belgien 1831–32 och i Algeriet 1833 samt blev 1853 fortifikationsbefälhavare i Oran. Befordrad till general 1855, ledde Frossard befästningsarbetena under Krimkriget och deltog som chef för fortifikationen i 1859 års fälttåg. Vid krigsutbrottet 1870 erhöll han befälet över II:a kåren och vann med denna den obetydliga framgången vid Saarbrücken 2 augusti, men besegrades 6 augusti vid Spicheren och blev senare tillfångatagen vid kapitulationen i Metz. Efter fredsslutet blev Frossard 1873 medlem av högsta krigsrådet och 1874 ordförande i befästningskommittén. Han utgav Rapport sur les opérations du II:e corps de l'armée du Rhin 1870 (1871).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Franska generaler
Alumner från École polytechnique
Franska militärer under 1800-talet
Personer från Versailles
Födda 1807
Avlidna 1875
Män
Storofficerare av Hederslegionen
Edwin Brant Frost

Edwin Brant Frost II, född 14 juli 1866 i Brattleboro, Vermont, USA, död 14 juli 1935 i Chicago, var en amerikansk astronom. Hans forskning var inriktad på bestämning av radiell hastighet med hjälp av stjärnspektroskopi och spektroskopiska dubbelstjärnor.

Biografi
Frost var son till Carlton Pennington Frost, dekanus för Dartmouth Medical School. Han utexaminerades från Dartmouth 1886 och fortsatte sin utbildning som doktorand i kemi och blev 1887 instruktör i fysik då han var endast 21 år gammal. År 1890 åkte Frost utomlands till Europa och forskade om stjärnspektroskopi under Hermann Vogel i Potsdam. Han återvände till Dartmouth 1892 som biträdande professor i astronomi. 

Frost trivdes med aktiviteter utomhus och utövade golf, simning och skridskoåkning. Han tyckte också om musik och litteratur. År 1896 gifte han sig med Mary E. Hazard. De fick tre barn, Katharine, Frederick och Benjamin. Han dog 1935 i Chicago av bukhinneinflammation.

Vetenskapligt arbete
Frost började arbeta i Yerkes observatoriums stab 1898 och blev observatoriets direktör 1905 när George Hale avgick. Han innehade denna position fram till sin pensionering 1932. Han var redaktör för Astrophysical Journal från 1902 till 1932, där känd för sin noggranna uppmärksamhet på detaljer. År 1915 förlorade han synen på sitt högra öga och 1921 även det vänstra. Trots sin blindhet fortsatte han att arbeta i elva år till sin pensionering 1932.
 
Frosts forskning fokuserade på bestämning av radiell hastighet med hjälp av stjärnspektroskopi och spektroskopiska dubbelstjärnor. År 1902 upptäckte han det märkliga beteendet hos Beta Cephei, som senare blev prototypen för Beta Cephei variabla stjärnor. 
 
Frost spelade en viktig roll i att föra Otto Struve till USA, när den senare levde som en utarmad flykting i Turkiet efter den ryska revolutionen. Han stödde senare utnämningen av Struve till sin efterträdare som direktör för Yerkes Observatory.

Namngivning
Asteroid 854 Frostia är uppkallad efter honom, liksom månkratern Frost på månens baksida.

Referenser

Noter

Externa länkar

Män
Födda 1866
Avlidna 1935
Personer från Vermont
Amerikanska astronomer under 1900-talet
Astrofysiker
svensk uppslagsbok
Johan Gustaf Frosterus

Johan Gustaf Frosterus, född den 6 juni 1826 i Åbo, död den 3 april 1901 i Helsingfors, var en finländsk historiker. Han var far till Benjamin Frosterus.

Frosterus blev professor i historia 1861 och överinspektör vid överstyrelsen för skolväsendet 1869. Frosterus företog ingående studier i den franska medeltidshistorien och -litteraturen samt i protestantismens historia i Frankrike. Finländsk historia behandlade han bland annat i En vändpunkt i Alexander I:s regering (1898).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Externa länkar 
 

Finländska professorer i historia
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Historiker under 1800-talet
Finländska forskare under 1800-talet
Personer från Åbo
Födda 1826
Avlidna 1901
Män
Svensk uppslagsbok
Hallstarena

Swetex Arena (tidigare Hallstarena) är en ishall på Trollebo idrottsplats i Hallstahammar. Hallen används för seriespel i ishockey, träning i ishockey och konståkning samt för allmänhetens åkning. Hemmalag är Hallstahammars HK och Mälarstadens KK.

Ishallar i Sverige
Sportanläggningar i Hallstahammars kommun
Innsbruck-Land

Innsbruck-Land är ett av åtta distrikt (tyska: Bezirk) i Tyrolen, Österrike. 

Distriktet gränsar till länderna Tyskland i norr och Italien i söder samt distrikten Schwaz i öst och Imst i väst. Områdets area är 1 900,17 km² och invånarantalet var 181 698 den 1 januari 2021. 

Innsbruck som är huvudstad i Tyrolen är även administrativt centrum i Innsbruck-Land trots att staden är inte del av distriktet.

Kommuner 
Det finns 63 kommuner i distriktet. Kommunerna kan bestå av en småstad eller flera mindre byar. Telfs är folkrikast med sina 14 600 invånare. Det är bara Hall in Tirol som också har fler än 10 000. Neustift im Stubaital är störst till ytan och är den enda kommunen på över 200 km². Kommunerna i Innsbruck-Land ligger på höjder mellan 553 och 1 513 meter över havet.

Distrikt i Tyrolen
Växjö vattentorn

Växjö vattentorn var ett vattentorn på Hovskulle i centrala Växjö. Vattentornet uppfördes 1957 bredvid ett sedermera rivet vattentorn från 1887.

Vattentornet ritades av den danskfödde arkitekten Bent Jörgen Jörgensen. Högst upp i tornet öppnade ett kafé för första gången 1964. På 1970-talet började man istället använda det nya vattentornet på Teleborg i södra Växjö. Kaféet fanns dock kvar till 1991 och hade då drivits av Judith Johansson sedan 1970. Efter tiden som kafé blev tornet övergivet och vandaliserat.

I oktober 2015 revs tornet för att ge plats åt ett nitton våningar högt bostadshus, vilket stod klart år 2018.

Bilder

Referenser

Vidare läsning 
 

Byggnader och anläggningar i Växjö
Vattentorn i Sverige
Arkitekturåret 1957
1957 i Sverige
Arkitekturåret 1887
1887 i Sverige

Externa länkar 
Växjö vattentorn
Kieserit

Kieserit är ett mineral som består av kristallvattenhaltigt magnesiumsulfat, MgSO4•H2O.

Egenskaper 
Mineralet kristalliserar monoklint och bildar ett mycket finkornigt till tätt aggregat. Det är mestadels vitgrått till färgen och genomskinligt. Kristallerna övergår i fuktig luft långsamt till bittersalt, MgSO4•7H2O.

Förekomst 
Mineralet förekommer i Stassfurt i 3 – 30 cm tjocka lager omväxlande med stensaltlager. Det finns även vid Kalusz i Galizien och vid Hallstatt i Österrike.

I början av år 2005 upptäckte Mars Express, en av Europeiska rymdorganisationen (ESA) rymdsonder, bevis på förekomst av kieserit i fläckar i Valles Marineris (den största kanjonen på Mars), tillsammans med gips och polyhydrerade sulfater. Detta är direkta bevis för förekomst av vatten på planeten Mars och förstärker liknande upptäckter som gjorts av Mars Exploration Rover Opportunity år 2004.

Användning 
Keiserit kommer främst till användning som råmaterial till framställning av magnesiumsalter. Det kan även komma till användning vid framställning av gödselmedel och keramiska material.

Källor 
 Meyers varulexikon, Forum, 1952

Sulfater
Mästerkatten (film)

Mästerkatten (originaltitel: Puss in Boots) är en amerikansk datoranimerad filmkomedi, regisserad av Chris Miller. Filmen hade premiär den 28 oktober 2011. Filmen är en spinoff av Shrek och handlar om figuren Mästerkatten som först dök upp som en bifigur i Shrek 2. Den kan ses i 2D, Digital 3D och IMAX 3D. 2011 fick filmen en oscarsnominering i kategorin bästa animerade film. 

I Sverige hade Mästerkatten premiär den 3 februari 2012.

Handling 
Filmen handlar om Mästerkattens ungdom då han slog sig ihop med mästerhjärnan Humpty Dumpty och den handlingskraftiga och förföriska Kitty Mjuktass, kattkvinnan vars tassar är så mjuka att ingen märker henne när hon stjäl, för att stjäla den berömda Gåsen som lägger gyllene ägg.

Röster (i urval, original) 
 Antonio Banderas – Mästerkatten
 Salma Hayek – Kitty Mjuktass
 Zach Galifianakis – Humpty Alexander Dumpty 
 Billy Bob Thornton – Jack 
 Amy Sedaris – Jill
 Zeus Mendoza - Rancher
 Constance Marie – Imelda
 Guillermo del Toro – Mustache Man, Kommendanten
 Bob Joles – Giuseppe
 Robert Persichetti, Jr. – the Ohhh Cat
 Mike Mitchell – Andy Beanstalk
 Latifa Ouaou – Galna kvinnan

Svenska Röster (i urval) 
 Rafael Edholm – Mästerkatten
 Lina Hedlund - Kitty Mjuktass		
 Kim Sulocki – Humpty Alexander Dumpty
 Claes Ljungmark – Jack
 Anki Albertsson – Jill
 Sharon Dyall - Imelda
 Victor Criado – Kommendanten
 Andreas Nilsson – Gammal fånge

Övriga röster  
 Junior Fagerlund
 Annica Smedius
 Figge Norling
 Johan Wahlström
 Dick Eriksson
 Oscar Harryson
 Maria Rydberg
 Axel Karlsson
 Alice Sjöberg Brise
 Peter Hellström
 Miguel Pizarro Diaz
 Sander Worton

Recensioner 
Rotten Tomatoes rapporterade att 83 procent, baserat på 137 recensioner, hade gett filmen en positiv recension och satt ett genomsnittsbetyg på 7,1 av 10.

Spel 
 20 oktober 2011 släppte DreamWorks och Halfbrick en ny version av det populära spelet Fruit Ninja för Iphone, Ipod Touch och Ipad. I spelet spelar man som Mästerkatten som ska skära frukter.
 Ett spel baserad på filmen, släpptes den 25 oktober 2011 för Xbox 360, Playstation 3, Wii och Nintendo DS.

Bilder

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Svensk officiell webbplats

Amerikanska animerade filmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska fantasyfilmer
Amerikanska komedifilmer
Amerikanska äventyrsfilmer
Amerikanska filmer 2011
Animerade filmer med katter
Prequelfilmer
Engelskspråkiga filmer
3D-filmer
Animerade filmer 2011
Långfilmer från DreamWorks Animation
Robert Liston

Robert Liston (Sir Robert Liston), född 1742, död 15 juli  1836 var en brittisk diplomat och ambassadör.

Liston föddes i Kirkliston i Skottland och utbildade sig vid University of Edinburgh. Senare var han lärare åt Earl av Mintos söner. Liston gick i diplomatisk tjänst som spände över hela Europa och även USA. År 1796 gifte han sig med Henrietta Marchant från Antigua. Hennes charm och sociala engagemang var en stor tillgång för sin man, hon förde även en intressant dagbok i vilken hon registrerade positiva intryck av George Washington och John Adams. Äktenskapet förblev barnlöst.

Den 26 mars 1812 blev han utnämnd till medlem av kronrådet, och den 21 oktober 1816 tilldelades han Bathorden. Åren 1788 till 1793 var han brittisk ambassadör i Sverige, bosatt i Stockholm. På Södra Djurgården lät han uppföra den efter honom uppkallade villan Listonhill. Arkitekt var Hagaparkens skapare Fredrik Magnus Piper.

Tjänster (urval)
 Ambassadsekreterare vid ambassaden till kungen av Spanien (1783).
 Ambassadör i Sverige (1788-1793).
 Ambassadör i det Osmanska riket  (1793-1796).
 Utomordentligt sändebud och befullmäktigad minister till USA (1796-1800).
 Utomordentligt sändebud och befullmäktigad minister till Bataviska republiken (1802).
 Ambassadör i det osmanska riket (1812).

Källor

Noter

Födda 1742
Brittiska diplomater
Storbritanniens ambassadörer i USA
Storbritanniens ambassadörer i Sverige
Storbritanniens ambassadörer i Spanien
Storbritanniens ambassadörer i Osmanska riket
Alumner från Edinburghs universitet
Avlidna 1836
Män
Robert Regel

Robert Eduardovitj Regel (ryska: Роберт Эдуардович Регель), född den 15 april 1867 i Sankt Petersburg, död där den 20 januari 1920 (i tyfus, var en rysk botaniker, pionjär inom området tillämpad botanik.

Regel, som var son till Eduard August von Regel, avslutade sina botaniska studier vid Sankt Petersburgs universitet år 1888 som filosofie kandidat. Till 1890 studerade han trädgårdsskötsel i Potsdam (där han kom i kontakt med Adolf Engler). Åren 1893 till 1897 var han privatdocent vid universitetet i Sankt Petersburg, där han 1894 habiliterade sig. Hans huvudintresse gällde utforskning av lokala sorter av nyttoväxter, både odlade och vilt växande. Efter att ha rest runt i alla ryska provinser blev han 1904 ledare för det nuvarande Vavilovinstitutet. Han publicerade över 100 arbeten inom området "tillämpad botanik".

Källor 

 

Ryska botaniker
Ryska fackboksförfattare
Ryskspråkiga fackboksförfattare
Alumner från Sankt Petersburgs universitet
Personer verksamma vid Sankt Petersburgs universitet
Forskare från Sankt Petersburg
Män
Födda 1867
Avlidna 1920
Ragnhild Söderbergh

Ragnhild Söderbergh, född 8 mars 1933 i Stockholm, död 7 juli 2021 i Stockholm, var en svensk språkvetare.

Hon blev fil. kand. vid Stockholms universitet 1954, fil. mag. 1955, fil. lic. 1958, och fil. dr 1964. Hennes doktorsavhandling heter Suffixet -mässig i svenskan. Hon var professor i barnspråk vid samma universitet 1976–1983 och vid Lunds universitet 1983–1998.

Söderbergh har framför allt forskat om olika aspekter av barnspråk, bland annat om barns språkutveckling och läsinlärning. Hon har även skrivit om ordbildning i svenskan. Mellan 1957 och 1960 var hon medarbetare vid Institutet för svensk språkvård (nuvarande Språkrådet).

Hon var gift 1959–1972 med den danske ordboksredaktören dr phil. Ole Widding (1907–1992) och är mor till professor Astrid Söderbergh Widding.

Källor 

  Ole Severin Glarbo Widding i Dansk Biografisk Leksikon.

Externa länkar 

Svenska professorer i lingvistik
Födda 1933
Levande personer
Kvinnor
Personer från Stockholm
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Roth (auktor)

Roth kan som auktorsförkortning betyda:

 Albrecht Wilhelm Roth
 Johannes Rudolf Roth
 Louis M. Roth
 Vincent Daniel Roth

Robotskapade auktorsförkortningar