kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Araripemanakin

Araripemanakin (Antilophia bokermanni) är en akut utrotningshotad sydamerikansk tätting i familjen manakiner. Den beskrevs som ny art för vetenskapen så sent som 1998.

Utseende och läten 
Araripemanakinen är en 15,5 centimeter lång manakin markant tecknad i svart, vitt och rött. Hanen är vit med svarta vingar (utom vingtäckarna) och svart stjärt. Den är lysande karmosinröd från en panntofs bakåt över hjässa och nacke till mitten av ryggen. Även ögat är rödaktigt. Honan skiljer sig tydligt med sin olivgröna dräkt, blekare på buken och tillbakabildad panntofs. Sången liknar hjälmmanakinens: en musikaliskt drillande serie, exempelvis uí-guru, guru-uí, guru-uí.

Utbredning och systematik 
Arten förekommer i östra Brasilien (Chapada do Araripe i Ceará). IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den brasilianske herpetologen Werner Carlos Augusto Bokermann (1929-1995).

Noter

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Hjälmmanakin

Hjälmmanakin (Antilophia galeata) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från högplatån i det inre av södra Brasilien till nordöstra Bolivia och nordöstra Paraguay. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Yungasmanakin

Yungasmanakin (Chiroxiphia boliviana) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Den förekommer i sydöstra Peru (Cuzco, södra Madre de Dios och Puno) och västra Bolivia.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Yungas är en växtzon i Andernas östsluttning.

Referenser

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Blå manakin

Blå manakin (Chiroxiphia caudata) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från låglandet i sydöstra Brasilien till östra Paraguay och nordöstra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Lansstjärtsmanakin

Lansstjärtsmanakin (Chiroxiphia lanceolata) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydvästra Costa Rica till norra Colombia, norra Venezuela och Isla Margarita. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Långstjärtad manakin

Långstjärtad manakin (Chiroxiphia linearis) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende 
Långstjärtad manakin är en praktfull knubbig liten fågel. Hanen är omisskännlig med sina mycket förlängda centrala stjärtpennor. Fjäderdräkten är svart med himmelsblått på ryggen, lysande orangegula ben och en röd kalott. Honan är grönaktig med rätt lång stjärt och likaså orangefärgade ben.

Utbredning och systematik 
Långstjärtad manakin delas in i två underarter med följande utbredning:
 C. l. linearis – låglandet mot Stilla havet i södra Mexiko (Oaxaca) och Guatemala
 C. l. fastuosa – El Salvador till västra Nicaragua och nordvästra Costa Rica

Levnadssätt 
Långstjärtad manakin hittas i tropiska skogar i låglänta områden och förberg, i både torra och fuktigare skogar. Under spelet hörs ljudliga visslingar mellan duellerande hanar. Resten av året hittas den enstaka eller i par, sittande tystlåtet eller födosökande vid fruktbärande träd och buskar.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Praktmanakin

Praktmanakin (Chiroxiphia pareola) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Praktmanakin delas in i fyra underarter:
 atlantica/pareola-gruppen
 C. p. pareola – förekommer i östra Venezuela, Guyana och norra och östra Amazonområdet i Brasilien
 C. p. atlantica - förekommer på Tobago
 C. p. napensis – förekommer i tropiska sydöstra Colombia (från öster om Anderna) till östra Ecuador och östra Peru
 C. p. regina – förekommer i tropiska nordöstra Peru (söder om Amazonfloden) och västra Amazonområdet i Brasilien

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Kragmanakin

Kragmanakin (Corapipo altera) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kragmanakin delas in i två underarter:
 Corapipo altera altera – förekommer från östra Honduras (Olancho) till nordvästra Costa Rica
 Corapipo altera heteroleuca – förekommer från tropiska sydvästra Costa Rica till nordvästra Colombia (Chocó)

Status 
Sedan 2016 betraktar Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN som en del av vithakad manakin, som därmed inte längre placerar altera i någon hotkategori.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig manakin

Vitstrupig manakin (Corapipo gutturalis) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Venezuelas anslutning till Guyana och nordöstra Amazonområdet i (Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Vithakad manakin

Vithakad manakin (Corapipo leucorrhoa) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i förberg i västra Colombia och västra Venezuela. Den behandlas vanligen som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i underarter. Vissa, som BirdLife International, inkluderar dock kragmanakinen (Corapipo altera) i arten.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar kragmanakinen i bedömningen.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Orangekronad manakin

Orangekronad manakin (Heterocercus aurantiivertex) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i östra Ecuador och angränsande nordöstra Peru (sydvästra Loreto). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Gulkronad manakin

Gulkronad manakin (Heterocercus flavivertex) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från östra Colombia till sydvästra Venezuela och norra Amazonas i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Flamkronad manakin

Flamkronad manakin (Heterocercus linteatus) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Amazonområdet i Brasilien (söder om Amazonfloden), sydostligaste Peru och nordöstra Bolivia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Spetsstjärtad manakin

Spetsstjärtad manakin (Ilicura militaris) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Spetsstjärtad manakin är en mycket liten manakin med spetsiga centrala stjärtpennor. Hanen har en slående fjäderdräkt, med svart på hjässa och rygg, rött på panna och övergump, gröna vingar och vitaktigt på buken och i ett halsband. Honan är mestadels olivgrön ovan, med grått ansikte och ljusare buk. Båda könen har gula ögon. Sången beskrivs som ett ljust "see-see-see".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Brasilien (Espírito Santo till Paraná och östra Santa Catarina). Den placeras som enda art i släktet Ilicura.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Azurkronad manakin

Azurkronad manakin (Lepidothrix coeruleocapilla) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer på Andernas östsluttningi södra Peru (södra Huánuco till Puno). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Blåkronad manakin

Blåkronad manakin (Lepidothrix coronata) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Blåkronad manakin delas in i sex underarter:
coronata-gruppen
 L. c. caquetae – förekommer i de tropiska delarna av sydöstra Colombia (öster om Anderna i västra Meta och västra Caqueta)
 L. c. carbonata – förekommer från sydöstra Colombia till norra Peru, södra Venezuela och norra Amazonområdet (Brasilien)
 L. c. coronata – förekommer från de tropiska delarna av östra Ecuador till nordöstra Peru och västra Amazonområdet
 exquisita-gruppen
 L. c. exquisita – förekommer i de tropiska delarna av östra Peru (från södra Loreto till Junín)
 L. c. caelestipileata – förekommer i sydöstra Peru (Puno) och intilliggande västra Amazonområdet 
 L. c. regalis – förekommer från det tropiska norra Bolivia söderut till Cochabamba

Sammetsmanakinen behandlas traditionellt som en del av blåkronad manakin, men urskiljs sedan 2022 som egen art 2022 baserat på studier som visar på betydande genetiska och lätesmässiga skillnader.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig men inkluderar sammetsmanakinen i bedömningen.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Pärlhättemanakin

Pärlhättemanakin (Lepidothrix iris) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pärlhättemanakinen är en liten (9 cm) manakin i grönt och gult. Hanen är huvudsakligen bjärt gräsgrön med gult på buken och undre stjärttäckarna. På huvudet syns vitaktig hjässa och nacke, vitaktig näbb och gul ögoniris. Benen är ljusskära med gula "lår". Honan liknar hanen men har istället grön hjässa och nacke. Hanens läte är ett snabbt upprepat "chi-wir".

Utbredning och systematik 
Pärlhättemanakin delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lepidothrix iris iris – förekommer i östra Amazonområdet i Brasilien (Belémregion i östra Pará till norra Maranhão)
 Lepidothrix iris eucephala – förekommer i Brasilien söder om Amazonfloden (östra stranden av nedre Tapajós)

Status 
IUCN kategoriserar arten som sårbar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Blågumpad manakin

Blågumpad manakin (Lepidothrix isidorei) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende 
Blågumpad manakin är en mycket liten (7–8 cm) fågel med skilda dräkter mellan könen. Hanen är svart med glänsande vitt på hjässan och azurblått på övergump och övre stjärttäckare. Honan är mestadels grön med gulgrå buk.

Utbredning och systematik 
Blågumpad manakin delas in i två underarter med följande utbredning:
 Lepidothrix isidorei isidorei – förekommer i Andernas östsluttning i Colombia (västra Meta) och östra Ecuador
 Lepidothrix isidorei leucopygia – förekommer vid foten av Anderna i norra Peru (San Martín och norra Huánuco)

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den franske zoologen Isidore Geoffroy Saint-Hilaire (1805-1861).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Snöhättemanakin

Snöhättemanakin (Lepidothrix nattereri) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Snöhättemanakin delas in i två underarter:
 Lepidothrix nattereri nattereri – förekommer i centrala Brasilien söder om Amazonområdet
 Lepidothrix nattereri gracilis – förekommer från södra centrala Brasilien (övre Rio Madeira) till nordöstra Bolivia

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Tord Lindblad

Tord Axel Lindblad, född 7 mars 1898 i Örebro, död 16 augusti 1977 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör. 

Efter reservofficersexamen 1918 och avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolan 1922 blev Lindblad överingenjör vid AB Skånska Cementgjuteriet och chef för vattenbyggnadsavdelningen 1929, var disponent 1954–1964 samt överste och chef för Väg- och vattenbyggnadskåren 1952–1963.

Lindblad var avdelningsordförande i Svenska Teknologföreningen 1939–1941, ordförande i Svenska Betongföreningen 1945–1958, ledamot av arbetsnämnden i Stockholm 1946–1967, styrelseordförande i Svenska väg- och vattenbyggarnas arbetsgivarförbund 1956–1957 samt styrelseledamot i Svenska Arbetsgivareföreningen 1959–1967. Han invaldes som ledamot av Krigsvetenskapsakademien 1961.

Tord Lindblad var son till Birger Lindblad. Han är begraven på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Referenser

Noter

Källor

 

Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren 
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Näringslivspersoner från Örebro
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1898
Avlidna 1977
Män
Vitpannad manakin

Vitpannad manakin (Lepidothrix serena) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydöstra Guyana, Surinam, Franska Guyana och norra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Tepuímanakin

Tepuímanakin (Lepidothrix suavissima) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i tepuis i södra Venezuela mot norra Guyana och nordligaste Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Gyllenkronad manakin

Gyllenkronad manakin (Lepidothrix vilasboasi) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gyllenkronad manakin är en mycket liten (8,5 cm) manakin i grönt och gult. Hanen är huvudsakligen gräsgrön, med gult på buk och undre stjärttäckare, vitt på övergump och övre stjärttäckare och glittrande guldgult på hjässa och nacke. Ögat är vitaktigt, näbben ljust blåaktig och benen ljusskära. Honan liknar hanen men har en något blåaktig ton på hjässan och övergumpen är grön. Hanen skiljs från närbesläktade snöhättemanakinen på hjässfärgen, men honorna är förmodligen omöjliga att skilja åt i fält. Hanens läte verkar likna övriga i släktet, ett strävt "prreee" ibland avgivet i serier.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i östra Amazonområdet i Brasilien, nära källflödet till Rio Tapajós i sydvästra Pará. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Gyllenkronad manakin har ett litet utbredningsområde och tros minska i antal till följd av habitatförlust. Trots det listas den ändå som livskraftig av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar bröderna Orlando Vilas Boas (1914–2002), Cláudio Vilas Boas (1916–1998) och Leonardo Vilas Boas (1918–1961), alla brasilianska pionjärer och antropologer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Klubbvingad manakin

Klubbvingad manakin (Machaeropterus deliciosus) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar. ¨

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Andernas västsluttning i sydvästra Colombia och västra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Brandkronad manakin

Brandkronad manakin (Machaeropterus pyrocephalus) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brandkronad manakin är en liten och färgglad manakin. Hanen är närapå omisskännlig, med slående gult och rött på hjässan, rödstreckad undersida och gröna vingar. Honan är mycket mer anspråkslös, mestadels grönaktig med svag streckning på undersidan och rödaktiga ben. Lätet är dämpat och svårlokaliserat, ett kort och klart "pink" som regelbundet upprepas.

Utbredning och systematik 
Brandkronad manakin delas in i två underarter:
 M. p. pallidiceps – förekommer i södra Venezuela (nordvästra Bolivar) och i nordligaste Brasilien (Roraima)
 M. p. pyrocephalus – förekommer från östra Peru (San Martín) till norra Bolivia och västra Amazonområdet i Brasilien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Kungsfågelmanakin

Kungsfågelmanakin (Machaeropterus regulus) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kungsfågelmanakinen förekommer enbart i östra Brasilien. Tidigare behandlades kungsfågelmanakin och strimmanakin (Machaeropterus striolatus) som en och samma art, och vissa gör det fortfarande.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Orangekragad manakin

Orangekragad manakin (Manacus aurantiacus) är en centralamerikansk fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Orangekragad manakin är liksom sina släktingar en kompakt, kortstjärtad fågel med en kraftig, krokförsedd näbb, orangefärgade ben och hos hanen en färgglad fjäderdräkt. Den är vanligen 10 cm lång och väger 15.5 g.

Hanen har svart hjässa, vingar och stjärt samt ett svart band tvärs över ryggens mitt. Resten av huvudet, nacken, bröstet och övre delen av ryggen är färgat orange, övergumpen olivgrön och buken lysande gul. Vingarna har en avvikande form som den endast delar med hanar av vitkragad manakin och munkmanakin: de fem yttre handpennorna mycket smala på yttersta halvan och de inre handpennorna tjocka och bågformade. 

Honan är olivgrön med gul buk och liknar mycket vitkragad manakin, men de båda arterna delar inte utbredningsområde. Unghanar liknar honan men har en guldaktig anstrykning på bröstet.

Läte 
Hanens läte är ett klart "tjiiuu". Med de modifierade vingarna skapar hanen också dels ett ljudlig knäppande, likt lätet av en gren som bryts, dels diverse rasslande och susande läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed Stillahavssluttningen i södra Costa Rica och västra Panama (i öster till Azuerohalvön). Vissa behandlar den som underart till munkmanakin (Manacus manacus). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt
Orangekragad manakin förekommer i halvöppen fuktskog, högvuxen ungskog, skuggiga plantage och trädgårdar. Arten födosöker lågt i träd på jakt efter frukt och insekter.

Häckning 
Liksom andra manakiner har arten ett fascinerande spel på speciella kollektiva platser. Varje hane städar ett område upp till 1,2 meter i diameter så att endast bar jord återstår och hoppar därefter jämfota mellan tunna upprätt stående pinnar, varvid den avger den knäpper med vingarna. Om en hona är närvarande hoppar de tillsammans och överkorsar simultant varandra ovanför spelplatsen. Strupfjädrarna spärras ut så att de liknar ett skägg. Efter parningen lägger honan sedan två brunfläckigt gråa ägg i en grund boskål en halv till 2,5 meter upp i en horisontell grenklyka. Honan bygger ensam boet, ruvar äggen och föder upp ungarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av habitatförstörelse, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). I Panama har fågeln minskat betydligt till följd av skogsavverkning. Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig eller ganska vanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen
Vitkragad manakin

Vitkragad manakin (Manacus candei) är en fågel i familjen manakiner inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i lågland mot Mexikanska golfen i södra Mexiko söderut till östra Costa Rica. Vissa behandlar den som underart till munkmanakin (Manacus manacus).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Manakiner
Fåglar i neotropiska regionen