kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Näringsbrist

Näringsbrist innebär en otillräcklig tillförsel av livsnödvändiga näringsämnen för kroppen. Några konsekvenser av näringsbrist är försämrad tillväxt, håravfall, vävnadsskador, ökad infektionskänslighet och rubbningar i kroppsfunktioner.

Näringsbrist och undernäring
På svenska finns de två kompletterande begreppen näringsbrist och undernäring. Näringsbrist handlar om att kroppen tillförs för liten mängd av de livsnödvändiga näringsämnena, medan undernäring syftar på det tillstånd som uppstår när kroppens energi- och näringsbehov inte täckts under en längre tid. Näringsbrist handlar då de omedelbara effekterna av själva (den bristande) tillförseln och undernäringen om dess långsiktiga konsekvenser.

Det engelska ordet malnutrition används i båda de ovanstående betydelsena. Dessutom syftar det ordet konkret på felnäring och inkluderar därför både bristande energi- och näringsintag och överkonsumtion (exempelvis med fetma som konsekvens). Ordet nutrient deficiency är dock ett alternativt ord för näringsbrist.

Primär och sekundär
Man skiljer mellan primär och sekundär näringsbrist. Den förra handlar om att näringsintaget är för litet, den andra att näringsintaget (eller kroppens näringsupptag) är för litet i kombination med ökat näringsbehov eller en kroppslig skada eller sjukdom.

Primär näringsbrist
En primär näringsbrist kan förorsakas av ett bristande intag av näringsämnen och energi. I I-länder som Sverige kan detta bland annat förorsakas av en oaktsamhet med kosten vid olika dieter. I samband med viktminskningsdieter undviks ofta antingen fett eller kolhydrater, vilket kan leda till koncentrationsstörningar eller andra problem.

Ett dåligt intag av näringsämnen och energiämnen kan leda till primär näringsbrist. Detta kan orsaka protein-energiundernäring och sjukdomar som exempelvis skörbjugg och rakit.

Sekundär näringsbrist
Sekundär näringsbrist förekommer vid ökande behov av näringsämnen och kan orsakas av mag- och tarmsjukdomar, infektioner, tumörer, vävnadsskador, brännskada, benbrott eller kirurgiska ingrepp. En glutenintolerant person som intar gluten kan skada tarmluddet på insidan av tunntarmen, vilket kan leda till minskad upptagningsförmåga av näringsämnen och i förlängningen näringsbrist.

Referenser

Kortvuxenhet
Bristsjukdomar
Wikipedia:Basartiklar
Världscupen i alpin skidåkning 1994/1995

Världscupen i alpin skidåkning 1994/1995 inleddes 26 november 1994 i Park City för damerna och 13 december 1994 i Tignes för herrarna. Säsongen avslutades 19 mars 1995 i Bormio. Vinnare av totala världscupen blev Vreni Schneider och Alberto Tomba.

Tävlingskalender

Herrar

Störtlopp

Super-G

Storslalom

Slalom

Alpin kombination

Damer

Störtlopp

Super-G

Storslalom

Slalom

Alpin kombination

Slutplacering damer

Slutplacering herrar

Externa länkar

FIS-ski.com - Världscupresultat - 1995

Alpina skidsportsäsongen 1994/1995
Alpin skidåkning
1994/1995
Peter Herresthal

Peter Herresthal, född 1970, är en norsk violinist och violinpedagog.

Herresthal är utbildad vid Norges Musikhögskola för violinisterna Isaac Schuldman och Magnus Ericsson. Han är idag violinlärare där samt vid Musikhögskolan Ingesund (Karlstads universitet), där han 2007 befordrades till professor. Herresthal är även tidigare (2002-2008) professor vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och Edsbergs slott.

I stor utsträckning har Herresthal ägnat sig åt att framföra samtida musik og har varit solist med orkestrar som Vienna Radio Symphony, Melbourne Symphony, Oslo Philharmonic, Stockholm Philharmonic, Bergen Philharmonic, Remix Ensemble, Tapiola Chamber Orchestra, Stavanger Symphony, Orquesta Sinfonica de Navarra, Helsingborg Symphony, Oslo Sinfonietta, Norwegian Radio Orchestra, Trondheim Symphony,  Bit20  med dirigenter som Andrew Manze, Thomas Adès, Anu Tali and Sakari Oramo.
Peter er BIS artist och spelar på en GB Guadagnini , Milano 1753.

Diskografi
 Arne Nordheim: Complete violin music, BIS-CD-1212, 2001
 BULL's eye, verk av Olav Anton Thommessen, BIS-SACD-1512, 2006

Norska violinister
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Professorer vid svenska musikhögskolor
Födda 1970
Män
Levande personer
Världscupen i alpin skidåkning 1969/1970

Världscupen i alpin skidåkning 1969/1970 inleddes 10 december 1969 i Val d'Isère och avslutades 14 mars 1970 i Voss för damerna och 20 mars 1970 i Heavenly Valley för herrarna. Vinnare av totala världscupen blev Michèle Jacot och Karl Schranz.

Tävlingskalender

Herrar

Noterbart

Lopp 18, 19 och 20 ingick i världsmästerskapen 1970 i Val Gardena, som också räknades som världscupen. Detta var sista gången som stora mästerskap också räknades som världscupen.

Damer

Noterbart

Race 18, 19 and 20 ingick i världsmästerskapen 1970 i Val Gardena, som också räknades som världscupen. Detta var sista gången som stora mästerskap också räknades som världscupen.

Damer

Herrar

Källor

Fotnoter

Externa länkar

FIS-ski.com - World Cup standings - 1970

Alpina skidsportsäsongen 1969/1970
Alpin skidåkning
1969/1970
Gunnar Valkare

Carl Gunnar Valkare, född 25 april 1943 i Norrköping, död 9 november 2019, var en svensk tonsättare, musiker, dirigent, pedagog och musikforskare.. 

Valkare studerade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1963–1969; orgelspel för Alf Linder, piano för Stina Sundell, komposition för Ingvar Lidholm och dirigering för Siegfried Naumann. Valkare debuterade som komponist 1965 men efter en schism med Kungliga Operan i Stockholm om kammaroperan Operan, som han skrivit tillsammans med studiekamraten Bengt Ernryd, gjorde Valkare en längre studieresa i Östafrika 1969. Han övergav därvid den västerländska konstmusiktraditionen och inriktade sitt arbete på icke noterad, improviserad musik med afrikanska inslag och på afrikanskt inspirerade instrument. Ur detta föddes gruppen Nävgröt, som var verksam mellan 1974 och 1985. Gruppen turnerade mest inom Sverige men också på till exempel Island. Den gjorde en skivinspelning 1979 på märket MNW och en serie barnteveprogram (Kalebassen) 1982. 

Redan på 1970-talet inledde Valkare systematisk forskning i musikantropologi och musikfilosofi, vilket ledde till en doktorsexamen i musikvetenskap 1996 och avhandlingen Det audiografiska fältet. Om musikens förhållande till skriften och den unge Bo Nilssons strategier. Vid 1980-talets slut återupptog Valkare sitt komponerande inom den traditionella konstmusiken. 2012 publicerade Valkare en biografi över tonsättaren Bo Nilsson och 2016 "Varifrån kommer musiken?"som är en populärvetenskaplig sammanfattning av hans forskning och musikfilosofiska tänkande.  

År 1989 tilldelades orkesterverket Kinéma 1:a pris i den skandinaviska kompositionstävling som utlystes i samband med "Scandinavian Music Fair" i Göteborg. Bland senare verk kan nämnas pianokonserten Avventura, oboekonserten Storia, stråkkvartetten Febbre, "Cammino" (konsert för flöjt, basklarinett och orkester) och flöjtkonserten "Sous les arbres".
 
Valkare undervisade vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och vid Musikhögskolan i Piteå och var före sin död professor emeritus.

Priser och utmärkelser
2006 – Atterbergpriset
2013 – Tonsättarpriset till Bo Wallners minne

Referenser

Noter

Externa länkar
 Gunnar Valkare på Svensk musik.

 

Födda 1943
Avlidna 2019
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska klassiska kompositörer under 2000-talet
Män
Svenska musikologer
Cecilie Løken

Cecilie Hesselberg Løken, född 1970 i Askim, Norge, är en norsk tvärflöjtist, bosatt i Sverige.

Løken är utbildad vid Norges musikkhøgskole i Oslo och Royal Academy of Music i London. Hon arbetar som både frilansande solist och soloflöjtist med de främstasymfoniorkestrar i världen: Mahler Chamber Orchestra, Sveriges Radios Symfoniorkester, Orchestre Theatre de la Monnaie och Rotterdam Philharmonic med Valery Gergiev. Hon har tidigare varit anställd som soloflöjtist i Kungliga Hovkapellet i Stockholm 1999-2002, Bergen Filharmoniske Orkester 2005-08 och vid Den Norske Opera i Oslo 1997-1999. Hon undervisade vid Musikhögskolan Ingesund, Karlstads universitet, 2006-08, Örebro Universitet 2016-18, Mälardalen Högskola 2018-2019,  Kungliga Musikhögskolan 2016-18. Sedan 2009 spelar hon med Valery Gergiev's World Orchestra for Peace.
Hon är dessutom soloflöjtist i det Norske Kammerorkester sedan 2004. Under åren 2005-07 mottog hon Statens Kunstnerlønn och hon blev hedrad med titeln "Associate of the Royal Academy" i London 2003 och Aurora Music Awards 2016. Cecilie Løken Hesselberg blev nominerad till Årets Klassiske Inspilling med Monrad Johansens fööjtkvintett på Spellemannsprisen (Grammy) 2015.

Diskografi
 Dance of the elves, 2003, Magic Flute MF201003
 The water is wide, 2005, Magic Flute MF091005

Norska flöjtister
Personer verksamma vid Karlstads universitet
Födda 1970
Kvinnor
Levande personer
Personer från Askims kommun
Musée National de l’Automobile de Mulhouse

Musée National de l’Automobile de Mulhouse är ett franskt bilmuseum beläget i staden Mulhouse i Alsace.

Bakgrund 
Bröderna Hans och Fritz Schlumpf startade sitt första spinneri i Mulhouse 1935. Företaget växte med allt fler spinnerier och affärerna gick så bra att Fritz kunde ägna sig åt sitt stora samlarintresse: gamla bilar. Han samlade på det mesta, men framför allt Bugatti. När Bugattifabriken i närbelägna Molsheim slutligen bommade igen i början av sextiotalet var Fritz snart på plats och köpte allt han kunde komma över: mer eller mindre kompletta bilar, motorer, chassin, reservdelar och så vidare.

Från 1964 inhystes samlingen i en lokal på fabriksområdet i Mulhouse. Endast ett fåtal betrodda medarbetare visste vad som doldes därinne, trots att en hel stab av mekaniker arbetade med att renovera och vårda bilarna. I mitten av sjuttiotalet hade Fritz samlat på sig runt 400 bilar, varav över 100 Bugatti. 

Men textilindustrin var på nedgång och bröderna Schlumpf började avveckla sina spinnerier. I slutet av 1976 var turen kommen till fabriken i Mulhouse. De anställda gick ut i strejk och ockuperade sin arbetsplats. Ganska snart hittades Fritz samling och de anställda rasade när de insåg vart pengarna från deras arbete tagit vägen. Myndigheterna kopplades in och bröderna Schlumpf flydde till Schweiz för att undgå åtal för ekonomisk brottslighet.

Arbetarna fortsatte ockupationen under ett par år. Istället för lön fick de sina inkomster genom att ta inträde till Fritz samling, som nu blivit en stor attraktion bland bilentusiaster världen över.

Nationellt museum 
I slutet av sjuttiotalet talades det om att sälja samlingen för att täcka bröderna Schlumpfs skulder. Då gick franska staten in och förklarade samlingen som historiskt minnesmärke. Fabriksområdet omvandlades till ett nationellt bilmuseum och öppnade 1982 under namnet Musée National de l’Automobile de Mulhouse.

Museet genomgick en omfattande renovering vid sekelskiftet 2000.

Bilar

Galleri

Externa länkar 

 Museets webbplats

Bilmuseer
Mulhouse
Museer i Grand Est
Transport i Frankrike
Museer invigda 1982
Forza Motorsport 2

Forza Motorsport 2 är ett bilspel utvecklat av Turn 10 Studios och är en uppföljare till Forza Motorsport till Xbox 360. Spelet släpptes i Europa den 8 juni 2007. Spelet innehåller 309 bilmodeller och 24 banor.

Referenser

Xbox 360-spel
Datorspel 2007
Racingspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Uppskjutet

Uppskjutet var en åkattraktion av i nöjesparken Liseberg i Göteborg. Attraktionen liknade fritt fall, men istället för att hissas upp och sedan släppas ner sköts passagerarna uppåt från början.

Åkturen
Åkattraktionens torn var 54,9 meter högt. Tolv personer, tre på varje sida, satt i stolar med benen fritt hängande. Åkturen började med ett tryckluftsuppskjut i 75 kilometer i timmen till 42,7 meters höjd. När passagerarkorgen lämnade plattformen utsattes de åkande för 4G (fyra gånger sin egen vikt). Sedan släpptes vagnen ner, vilket gav tyngdlöshet, innan den bromsades in.

Historia
År 1996 skulle berg- och dalbanan Hangover har premiär på Liseberg. På grund av tekniska problem fick premiären skjutas upp till året därpå. Liseberg beställde därför in en ny attraktion av typen "Space Shot" från den amerikanska tillverkaren S&S Sports Power Inc. som hade premiär 1996, istället för Hangover. Första året stod texten "Space Shot" längst upp på tornet.

Inför premiären fraktades attraktionen från USA på rekordtid. Bland annat chartrades en jumbojet för transporten över Atlanten. Själva monteringen av attraktionen tog sex dagar.

År 1998 installerades kameror som fotograferade de åkande under uppskjutningen. Efter åkturen kunde dessa fotografier köpas i en kiosk bredvid attraktionen. Denna kiosk fick namnet "Knäpp upp".

Efter sommarsäsongen 2015 stängde och demonterades Uppskjutet, tillsammans med Höjdskräcken och Pariserhjulet.

Namnet
Attraktionens namn kommer dels från att passagerarna skjuts upp i början av färden, dels från att attraktionen installerades på Liseberg på grund av att Hangovers premiär blev uppskjuten.

Bilder

Video

Källor

Se även
Höjdskräcken
AtmosFear
Små grodorna
Fritt fall

Åkattraktioner på Liseberg
Einar Økland

Einar Andreas Økland född 17 januari 1940 i Valevåg i Sveio, är en norsk psykolog, lyriker, dramatiker, författare och kritiker som skriver på nynorska. Han debuterade som lyriker med diktsamlingen Ein gul dag 1963 och har en omfattande litterär produktion bakom sig. Økland var central i kretsen runt tidskriften Profil.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
1980 – En bra dag (Ein god dag) (svensk text av Lennart Frick, Fripress)
1983 – Stilla stunder: mans gamman (Stille stunder) (översättning Per Helge, Norstedts)
1988 – Folkminne: dikter (valda och översatta av Staffan Söderblom, Rabén & Sjögren)
1990 – Amatöralbum: lyrisk landskapsroman med figurer (Amatør-album) (översättning Staffan Söderblom, Symposion)

Priser och utmärkelser 
1968 – Blixpriset
1974 – Nynorska barnlitteraturpriset för Det blir alvor
1978 – Kritikerpriset för Sikk sakk
1979 – Kultur- och kyrkodepartementets priser för barn- och ungdomslitteratur för Ein god dag
1985 – Språklig samlings litteraturpris
1988 – Aschehougpriset
1992 – Melsom-priset
1993 – Nynorska litteraturpriset för I staden for roman og humor
1998 – Sigmund Skard-stipendet
2000 – Doblougska priset
2000 – Samlagspriset
2006 – Gyldendalpriset
2015 – Brageprisets hederspris

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1940
Män
Levande personer
Bugatti Type 30

Bugatti Type 30 är en personbil, tillverkad av den franska biltillverkaren Bugatti mellan 1922 och 1926. Modellerna Type 38, Type 40, Type 43, Type 44 och Type 49 var varianter på samma chassi.

Type 28

Ettore Bugatti hade byggt raka åttacylindriga flygmotorer under första världskriget. Efter krigsslutet började han använda motortypen i sina bilar. Först ut blev Type 28.

Motorn hade tre ventiler per cylinder (två insugs- och en avgasventil) och en överliggande kamaxel i ett fast monterat cylinderhuvud. Bilen hade även transaxel.

Type 28 fanns kvar i Bugattis katalog till 1926, men troligen tillverkades bara en enda bil. Den finns idag på Musée National de l'Automobile de Mulhouse.

Type 30
Bugattis första serietillverkade åttacylindriga modell var Type 30. Motorn var här på två liter och växellådan hade flyttats till en mer konventionell placering. Tidiga bilar hade chassi från Type 23, men snart infördes ett större chassi med längre hjulbas. Tidiga bilar hade även hydrauliska bromsar på framhjulen, i kombination med vajer-manövrerade bromsar bak. Dessa ersattes från 1925 med mekaniska bromsar runt om.

Type 30 kom även att bilda grund för den framgångsrika tävlingsbilen Type 35.

Type 38

Type 38
Från 1926 ersattes Type 30 av den uppdaterade Type 38.

Type 38A
Motorn fanns även med kompressor i Type 38A. Av hela Type 38-produktionen var 39 stycken A-modeller.

Motor

Type 40

Type 40
Type 40 var en sportversion av den fyrcylindriga tävlingsbilen Type 37.

Type 40A
1930 byggdes 40 exemplar av Type 40A med större motor.

Motor

Type 43
Type 43 var en sportversion av tävlingsbilen Type 35B. Med racingmotorn var den troligen den snabbaste landsvägsvagnen på marknaden.

Type 44
Från 1927 ersattes Type 38 av Type 44, med bland annat större motor och längre hjulbas.

Type 49
Type 49 blev den sista Bugattin i serien med treventilsmotorer. Den ersatte Type 44 från 1930.

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989.

Externa länkar
Jacob's Bugatti pages.

Type 30
Bakhjulsdrivna fordon
Revolutionary Road (film)

Revolutionary Road är en amerikansk långfilm från 2008.

Handling
I Connecticut under mitten av 1950-talet lever April och Frank Wheeler, ett ungt framgångsrikt par som bor med sina barn i en förort. Men under den polerade och självsäkra ytan bubblar frustrationen hos dem båda. Övertygade om att de vill ha ut mer av livet än vad deras medelmåttiga grannar önskar, bestämmer paret sig för att flytta till Frankrike, där de hoppas få utlopp för sina mer konstnärliga sidor.

Om filmen
Revolutionary Road regisserades av Sam Mendes. Justin Haythe har skrivit filmens manus, vilket bygger på romanen Revolutionary Road (från 1961) av Richard Yates. Inspelningen började i juni 2007.

I Revolutionary Road medverkade bland andra Leonardo DiCaprio, Kate Winslet och Kathy Bates (vilka alla medverkade i Titanic).

Rollista (urval)
Leonardo DiCaprio - Frank Wheeler
Kate Winslet - April Wheeler 
Kathy Bates - Mrs. Givings 
Kathryn Hahn - Milly Campbell
Michael Shannon - John Givings
Ryan Simpkins - Jennifer Wheeler
Ty Simpkins - Michael Wheeler
David Harbour - Shep Campbell, en granne till familjen Wheeler
Zoe Kazan - Maureen Grube, Frank Wheelers sekreterare

Referenser

Filmer 2008
Amerikanska dramafilmer
1950-talet på film
Amerikanska filmer baserade på böcker
Connecticut på film
James Ingram

James Edward Ingram, född 16 februari 1952 i Akron, Ohio, död 29 januari 2019 i Los Angeles, Kalifornien, var en amerikansk soul- och RnB-sångare och låtskrivare.

Biografi 
Ingram var först medlem i bandet Revelation Funk i sin hemstad Akron. 1973 flyttade han till Los Angeles i Kalifornien. Där blev han medlem i Ray Charles turnéband. Han spelade sedan keyboard i låtar för bland andra Shalamar och Leon Haywood. 1980 hörde Quincy Jones ett av Ingrams demoband och erbjöd honom att sjunga på hans album The Dude samma år. Quincy Jones och James Ingram skrev 1982 tillsammans låten "P.Y.T. (Pretty Young Thing)" till Michael Jackson på hans album Thriller. 

Ingram släppte sitt debutalbum 1983 och på låten "Yah Mo B There" medverkade Michael McDonald. Samma år gjorde Ingram också duetten "Baby come to me" tillsammans med Patti Austin. 1986 släppte Ingram sitt andra album Never felt so good och 1989 kom hans tredje album It's real. Samma år medverkade han också som en av sångarna på Quincy Jones album Back on the block. Andra sångare som medverkade på plattan var bland andra Barry White.

En annan av Ingrams största hits är "Somewhere Out There", som han framförde i duett med Linda Ronstadt 1986, och som i sin tur var ledmotiv till filmen Resan till Amerika (1986). Den skrevs av bland andra James Horner, och blev nominerad till en Oscar för bästa sång. James Ingram dog i sviterna av en hjärntumör den 29 januari 2019.

Diskografi

Studioalbum 
1983 It's Your Night
1986 Never Felt So Good 	
1989 It's Real
1993 Always You 
2008 Stand

Samlingsalbum 
1991 Greatest Hits: The Power of Great Music 	
1999 Forever More (Love Songs, Hits & Duets)

Referenser

Externa länkar 
 Diskografi på Discogs
 

Amerikanska soulsångare
Män
Födda 1952
Avlidna 2019
Personer från Akron, Ohio
Bugatti Type 46

Bugatti Type 46 är en personbil, tillverkad av den franska biltillverkaren Bugatti mellan 1929 och 1936. Type 50 var en variant på samma chassi.

Type 46

Type 46
Royale-modellen var alldeles för stor och dyr för att sälja i mer än några enstaka exemplar. Därför blev den ”lilla Royalen” Type 46 Bugattis bidrag till lyxbils-marknaden. Bilen hade, som övriga samtida Bugatti, en rak åtta med tre ventiler per cylinder och en överliggande kamaxel i ett fast monterat cylinderhuvud. Liksom Royale hade den transaxel.

Type 46S
Type 46S hade överladdad motor, men effektökningen var bara 15%, så endast 19 kunder fann det vara värt prispåslaget.

Motor

Type 50

Type 50
Type 50 var en sportversion av "Petite Royale". Bilen hade ett kortare chassi, men framför allt Bugattis modernare tvåventilsmotor med dubbla överliggande kamaxlar från tävlingsbilen Type 54.

Type 50 Touring
Type 50 Touring hade det längre chassit från Type 46, kombinerat med den nya motorn. Kunderna fick dock klara sig utan kompressorn.

Motor

Externa länkar
Jacob's Bugatti pages om Type 46.
The Bugatti trust om Type 50.

Type 46
Bakhjulsdrivna fordon
Edvard Hoem

Edvard Hoem född 10 mars 1949 i Fræna, är en norsk författare. Hans utbildning omfattar filosofi och litteraturvetenskap vid Universitetet i Oslo. 

Han debuterade 1969 med diktsamlingen Som grønne musikantar. Hoem var knuten till Det norske teatret 1976 och 1980-1986. Han var teaterchef vid Teatret Vårt i Molde under perioden 1997-1999, och har bland annat utmärkt sig som EU-motståndare. Han har mottagit många stipendier och utmärkelser.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Kärlekens färjeturer (översättning Lars Andersson, Forum, 1978) (Kjærleikens ferjereiser)
 Tiden med Fröken Julie (översättning Lars Andersson, Forum, 1986) (Prøvetid)
 Ave Eva: en herrgårdsroman (översättning Inge Knutsson, Forum, 1990) (Ave Eva)
 Nordahl Griegs liv: kampen mot kriget (översättning Anette och Gunnar Rydström, dikterna översatta av Gunnar Balgård, Lindelöw, 1992) (Til ungdommen)
 Mors och fars historia (översättning Lars Andersson, Forum, 2007) (Mors og fars historie)

Priser och utmärkelser 
 Kritikerpriset 1974 för Kjærleikens ferjereiser
 Sunnmørspriset 1974 för Kjærleikens ferjereiser
 Aschehougpriset 1985
 Nynorska litteraturpriset 1987 för Ave Eva
 Doblougska priset 1988
 Melsom-priset 1988
 Emmauspriset 2004 för Kristusfigurasjonar
 Melsom-priset 2006
 Petter Dass-priset 2007

Externa länkar

Norska författare
Norskspråkiga författare
Födda 1949
Män
Levande personer
Bugatti Type 55

Bugatti Type 55 är en sportbil, tillverkad av den franska biltillverkaren Bugatti mellan 1932 och 1935.

Type 55 var en sportversion av tävlingsbilen Type 51. Motorn hämtades från Type 51 medan chassit kom från Type 54. De flesta bilar levererades med öppna karosser av Jean Bugatti.

Externa länkar
Jacob's Bugatti pages om Type 55.
The Bugatti trust om Type 55.

Type 55
Sportbilar
Bakhjulsdrivna fordon
Världscupen i alpin skidåkning 1995/1996

Världscupen i alpin skidåkning 1995/1996 inleddes den 12 november 1995 i Tignes för herrar och 16 november 1995 i Vail för damerna. Säsongen avslutades i Kvitfjell den 10 mars 1996. Vinnare av totala världscupen blev Katja Seizinger och Lasse Kjus.

Tävlingskalender

Herrar

Störtlopp

Super-G

Storslalom

Slalom

Alpin kombination

Damer

Störtlopp

Super-G

Storslalom

Slalom

Alpin kombination

Slutplacering damer

Slutplacering herrar

Externa länkar

FIS-ski.com - Världscupresultat - 1996
FIS-ski.com - Världscupkalender 1996

Alpina skidsportsäsongen 1995/1996
Alpin skidåkning
1995/1996