Joonas Kokkonen

Joonas Kokkonen (), född 13 november 1921 i Idensalmi, död 2 oktober 1996 i Träskända, var en finsk tonsättare.

Biografi 
Kokkonen föddes i Idensalmi men bodde större delen av sitt liv i Villa Kokkonen  i Träskända. Han tjänstgjorde i den finländska armén under andra världskriget och fick därefter sin utbildning vid Helsingfors universitet och Sibelius-Akademin, där han senare undervisade i komposition. Han hade många betydelsefulla uppdrag inom finländskt kulturliv, såsom ordförande för Finlands tonsättare och Teosto. Han såg som sin uppgift att höja musikundervisningens kvalitet, förbättra konstmusikens ställning och att verka för finländsk musik.    
Han efterträdde Uuno Klami i den Finska Vetenskapsakademien.

Musik  

Trots att han studerade vid Sibelius-Akademin var han huvudsakligen självlärd som komponist. 

Man brukar dela in hans kompositioner i tre perioder: Den neoklassisistiska perioden 1948–1958, tolvtonsperioden 1959–1966 och en neoromantisk period av fri tonalitet från 1967 och fram till hans bortgång. Hans tidiga musik består mest av kammarmusik, inklusive en pianotrio och en pianokvintett. Stilen är kontrapunktisk och influerad av Béla Bartók, men har också drag av renässans och barock. Under den andra perioden skrev han två av sina fyra symfonier. Men det var under den tredje perioden som de verk tillkom som skulle göra honom internationellt känd: de två sista symfonierna, ...durch einen Spiegel... för tolv solostränginstrument, hans Requiem och operan De sista frestelserna (1975) (Viimeiset kiusaukset), som handlar om väckelsepredikanten Paavo Ruotsalainens liv. Den sattes upp på Metropolitan i New York år 1983.

Priser och utmärkelser
1968 – Nordiska rådets musikpris för Tredje symfonien
1972 – Ledamot nr 363 av Kungliga Musikaliska Akademien

Kompositioner

Orkesterverk
Musik för stråkorkester (1957)
Symfoni nr 1 [1960)
Symfoni nr 2 (1960–61)
Opus Sonorum (1964)
Symfoni nr 3 (1967)
Symfoniska skisser (1968)
Symfoni nr 4 (1971)
Inauguratio (1971)
...durch einem Spiegel (1977)
Il passagio (1987)
Symfoni nr 5, ofullbordad (1982–96?)

Concertante
Cellokonsert (1969)

Kammarmusik
Pianotrio (1948)
Pianokvintett (1951–53)
Duo för violin och piano (1955)
Stråkkvartett nr 1 (1959)
Sinfonia da camera (1961–62)
Stråkkvartett nr 2 (1966)
Blåsarkvintett (1973)
Sonat för cello och piano (1975–76)
Stråkkvartett nr 3 (1976)
Improvisazione för violin och piano (1982)

Piano
Impromptu för piano (1938)
Pielavesi Suite för piano (1939)
Två små preludier för piano (1943)
Sonatina för piano (1953)
Religioso för piano (1956)
Bagateller för piano (1969)

Orgel
Lux aeterna för orgel (1974)
Haasoitto för orgel
Luxta Crucem för orgel
Surusoitto (begravningsmusik) för orgel

Vokalmusik
Tre songs till dikter av Einari Vuorela (1947)
Illat, sångcykel (1955)
Tre barns julsånger (1956–58)
Fåglarnas Hades, sångcykel för sopran och orkester (1959)
Två monologer från De sista frestelserna för bas och orkester (1975)

Körmusik
Missa a capella (1963)
Laudatio Domini (1966)
Erekhteion, akademisk kantat (1970)
Ukko-Paavon virsi för kör (1978)
Requiem (1979–81)
Sormin soitti Väinämöinen (Väinämöinen spelade med sina fingrar) för manskör (1985)

Opera
De sista frestelserna (Viimeiset kiusaukset)  (1972–1975)

Referenser 
 Arni, Erkki: "Joonas Kokkonen", Grove Music Online. Ed. L. Macy. (Accessed February 27, 2005.) (subscription access)
 The Last Temptations: opera by Joonas Kokkonen. Translated by Keith Bosley. 1977.
Hako, Pekka: Voiko varjo olla kirkas: Joonas Kokkosen elämä. [Biografi över Joonas Kokkonen.] Ajatus Kirjat, Helsinki 2001. 
Jurkowski, Edward: The Music of Joonas Kokkonen. Ashgate Publishing Co., Burlington (VT) 2004.

Externa länkar 
 
 
 Ondine: Kokkonen

Födda 1921
Avlidna 1996
Finländska klassiska kompositörer
Män
Personer från Idensalmi
Alumner från Helsingfors universitet