Fornaldarsagor

Fornaldarsagor (isl. Fornaldarsögur, ungefär 'forntidssagor') är en fornnordisk sagogenre som berättar om hjältar och kungar från folkvandringstid, vendeltid och äldre vikingatid. Islänningarna kallade ursprungligen dessa sagor för fornsögur, fornar sögur eller fornar frásagnir ("fornsagor" eller "fornberättelser"). Det nuvarande namnet myntades av Carl Christian Rafn, som i Danmark under åren 1829–1930 gav ut samlingen Fornaldarsögur Nordrlanda (De nordiska ländernas forntidssagor). De svenska översättningarna använder benämningarna Fornnordiska sagor (Bååth och Ekermann) resp. Mytsagor (Lönnroth).

Tillkomst och innehåll
De isländska fornaldarsagorna är huvudsakligen skrivna under 1300-talet. Enstaka är äldre och några skrevs på 1400-talet. De behandlar dock händelser som är äldre, och som sträcker sig till tiden före Islands landnam år 874. Hjältarna, som ofta har verkliga personer som förebild, har stundom samröre med både gudar, troll, drakar och andra fantastiska varelser.

Innehållsmässigt har fornaldarsagorna delvis influerats söderifrån, nämligen från fransk och kontinental riddarepik, ehuru många av sagorna är sprungna ur fornnordisk och forngermansk myttradition. Jämfört med islänningasagorna är den historiska bakgrunden mera otydlig; i vissa fall tycks de vara fritt uppdiktade. Avsikten med sagorna torde ha varit främst som underhållning och inte alltid att korrekt återge ett historiskt förlopp. Stilen i fornaldarsagorna skiljer sig också från den i islänningasagorna. Medan islänningasagornas stil är saklig, naken och kärv, kan stilen i fornaldarsagorna ofta vara sentimental, klichéartad och bombastisk. Personteckningarna är också mer flacka och schablonartade i fornaldarsagorna.

Även om fornaldarsagorna som litteratur ofta inte når upp till islänningasagornas nivå, innehåller de ofta viktig information som inte går att finna i andra källor, eller som utgör bekräftande information. Fornaldarsagorna bidrar till exempel med viktig information om hjältarna Ragnar Lodbrok, Rolf Krake och Orvar Odd. När det gäller Hervararsagan förmedlar den namn på historiska platser i Ukraina under åren 150-450. De ättartal som bifogats Hervararsagan är en viktig källa för den svenska historien.

Fornaldarsagorna har ofta inströdda eddadikter som är äldre än sagorna själva. Till exempel i Völsungasagan finns dikter om Sigurd Fafnesbane som inte finns på annat ställe, eftersom åtta sidor saknas i Codex Regius. En del av dessa verser finns utgivna i en samling som kallas Eddica minora.

Fornaldarsagorna har huvudsakligen bevarats på Island, men liknande berättelser finns även på annat håll i Norden, till exempel i den danske krönikören Saxo Grammaticus historiska verk Gesta Danorum, och i den svenska Gutasagan. En del sagor kända från isländskt håll finns dessutom avbildade på run- och bildstenar i till exempel Sverige, eller har blivit ihågkomna i folkvisor och ballader, vilket visar att denna typ av berättelser en gång varit känd i hela Skandinavien. J.R.R. Tolkien skall i hög grad ha inspirerats av fornaldarsagorna då han skrev sina berättelser.

Fornaldarsagorna i Sverige 
Fornaldarsagorna blev kända i Sverige (i sin nuvarande isländska form) på 1600-talet varefter de rönte stor popularitet. Sedan dess har intresset för dessa berättelser avtagit betydligt till förmån för de isländska ättesagorna. Ändå utspelar sig fornaldarsagorna inte sällan i Sverige och skildrar forntida svenska hjältegestalter, såsom Hjalmar den hugstore (i Hervararsagan), Herröd, Ingvar Vittfarne eller Rolf Götriksson med flera. Fritjof den djärves saga inspirerade Esaias Tegnér att i början av 1820-talet skriva Frithiofs saga. De är dock nästintill okända i Sverige idag. Alltjämt saknas en samlad översättning av de isländska fornaldarsagorna till svenska.

Lista över Fornaldarsagorna 
I Guðni Jónssons isländska utgåva av fornaldarsagorna ingår följande sagor:

Översättningar till svenska: AAA = Arvid August Afzelius; AUB = Albert Ulrik Bååth; AE = Agnes Ekermann; BS = Berättelser ur svenska historien, band 1; KD = Kata Dalström; IK = Inge Knutsson; CGK = Carl Gustaf Kröningssvärd; LL = Lars Lönnroth; MM = Mats Malm; RN = Rolf Nordenstreng; ÅO = Åke Ohlmarks; NFS = Nils Fredrik Sander; JPS = Jan Paul Strid; OV = Olof Verelius

I svenskt tryck
På Islands universitetsbibliotek hemsida finns en komplett sammanställning över samtliga översättningar (inklusive svenska) som gjorts av den isländska medeltidslitteraturen.

Arvid August Afzelius: "Hervara-saga". 1811.
Albert Ulrik Bååth: "Från vikingatiden: ny följd fornnordiska sagor". 1888.
Agnes Ekermann: "Från Nordens forntid. Fornnordiska sagor bearbetade på svenska". 1895.
Kata Dalström: "Nordiska hjältesagor för ungdom" (1889) och "Nordiska hjältesagor berättade för barn och ungdom", Vol I-II (1905-06).
Inge Knutsson: "Völsungasagan". 1991.
Carl Gustaf Kröningssvärd: "Nordiskt Sago-Bibliothek". 1834.
Lars Lönnroth: "Isländska mytsagor". 1995.
Mats Malm: "Götriks saga". 1990.
Rolf Nordenstreng: "Nordlandens fornsagor tolkade från isländskan" (Vol II-III består av fornaldarsagor). 1922-23.
Nils Fredrik Sander: "Utdrag ur fornnordiska sagor". 1893.
 Jan Paul Strid, ”Ingvar den vittfarnes saga” (ingår i Mats G. Larssons ”Ett ödesdigert vikingatåg”, 1990)
Olof Verelius översättningar av Herröds och Boses saga, Hervararsagan och Götriks och Rolf Götrikssons saga utgavs i något moderniserad språkdräkt av Dan Korn i ”Tre isländska sagor om Sverige”, 1990.

Referenser

Externa länkar 
 Projektet Heimskringla -  har publicerat en del äldre svenska översättningar av fornaldarsagor på sin hemsida
 Þýðingar íslenskra miðaldabókmennta (Sagaöversättningar), Islands universitetsbibliotek har en komplett sammanställning över samtliga översättningar (inklusive svenska) som gjorts av den isländska medeltidslitteraturen. 
 Islandica, studier i isländsk litteratur och fornnordiska från Cornell University, Ithacha, New York.