kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sångvireo

Sångvireo (Vireo gilvus) är en vida spridd amerikansk fågel i familjen vireor. Ett enda fynd har gjorts i Europa, på Azorerna i september 2021.

Utseende 
Sångvireon är en 12,5–14 cm lång, enfärgat gråaktig vireo med olivgrön eller gul anstrykning på rygg och flanker. Jämfört med rödögd vireo är den mindre med ett mycket svagare och mer begränsat ögonbrynsstreck. Mycket lika kanadavireon har olikt sångvireon mörk tygel och är gulast på strupens mitt, ej på sidorna.

Utbredning och systematik 
Sångvireo delas in i sex underarter i två grupper, med följande utbredning:
 Vireo gilvus gilvus - förekommer från sydvästra Kanada till östcentrala USA; övervintrar så långt söderut som till nordöstra Costa Rica
 swainsoni-gruppen
 Vireo gilvus swainsoni – häckar från sydöstra Alaska till norra Montana och vidare utmed Stillahavskusten till noorra Baja California Norte; övervintrar i västra Mexiko
 Vireo gilvus victoriae – förekommer i bergstrakter i södra Baja California (Sierra de la Laguna)
 Vireo gilvus brewsteri – häckar från Montana och södra Idaho österut till västra South Dakota och söderut till västra Texas och sydcentrala Mexiko (Oaxaca), där även nordliga populationer övervintrar
 Vireo gilvus connectens – stannfågel i sydcentrala Mexiko (Puebla)

Underartsgruppen swainsoni skiljer från nominatformen något i sång och tydligare genetiskt, och kan möjligen utgöra en egen art.

Ett enda fynd har gjorts i Europa då en fågel fotograferades på ön Fojo i Azorerna 25 september 2021.

Levnadssätt 
Sångvireon hittas i stora träd nära vatten, framför allt asp och poppel. Den ses ofta enstaka, på jakt efter insekter och larver som den plockar från bladverket.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 22 miljoner individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Noronhavireo

Noronhavireo (Vireo gracilirostris) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Noronhavireon är en 14 cm lång vireo. Ovansidan är matt olivbrun, på vingar och stjärt något grönare. Undersidan är ljust gråvit, med olivgrå anstrykning på flankerna. Över ögat syns ett smalt beigefärgat ögonbrynsstreck. Sången återges som ett melodiskt "weet weet, chew-eyoo, whut whít". Även hårda "tschrr" kan höras.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer enbart i ögruppen Fernando de Noronha i nordöstra Brasilien. IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Finalen av världsmästerskapet i fotboll 1986

Finalen i Världsmästerskapet i fotboll 1986 spelades den 29 juni 1986 på Aztekastadion i Mexico City för att kora turneringssegrare. Argentina besegrade Västtyskland med 3–2.

Vägen till finalen 
Resultaten står i favör till respektive nation.

Matchen 

Final
Sportevenemang i Mexico City
Relationer mellan Argentina och Västtyskland
Mexico City under 1900-talet
Puertoricovireo

Puertoricovireo (Vireo latimeri) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer främst på kalkstenskullar i västra och centrala Puerto Rico. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Puerto Rico
Yucatánvireo

Yucatánvireo (Vireo magister) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar. Den förekommer i centrala Centralamerika och i Caymanöarna.

Utseende 
Yucatánvireon är en rätt stor (14,5-15,5 cm) vireo som är lik närbesläktade arten rödögd vireo. Fjäderdräkten är dock mer färglös, med matt olivgrå ovansida och vitaktig undersida. Ving- och stjärtpennor är mörka med olivgröna kanter. Den grå näbben är kraftig och försedd med en krok längst ut. Genom ögat syns ett brett mörkt ögonstreck. Fötterna och benen är gråblå.

Utbredning och systematik 
Yucatánvireo delas vanligen in i fyra underarter med följande utbredning:
 Vireo magister magister – sydöstra Mexiko och Belize
 Vireo magister decoloratus – öar utanför norra och centrala Belize
 Vireo magister stilesi – öar utanför södra Belize och norra Honduras
 Vireo magister caymanensis – Grand Cayman Island

Vissa inkluderar decoloratus och stilesi i nominatformen. Den är närmast släkt med arterna rödögd vireo (V. olivaceus), chivivireo (V. chivi), gulgrön vireo (V. flavoviridis), mustaschvireo (V. altiloquus) och noronhavireon (V. gracilirostris).

Arten har tillfälligt påträffats i USA i Texas 1984.

Levnadssätt 
Yucatánvireon hittas i mangroveskogar och andra fuktiga och buskrika skogsmarker. Födan är relativt okänd. På Grand Cayman tros den mest leva av frukt. Den födosöker tyst och tillbakadraget både högt och lågt i lövverken. Fågeln häckar mellan april och augusti på Grand Cayman, medan fåglar i häckningstillstånd har noterats i april och maj i Belize.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Jamaicavireo

Jamaicavireo (Vireo modestus) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer både i låglänta områden och berg på Jamaica. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Jamaica
Karstvireo

Karstvireo (Vireo osburni) är en fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i regnskog i bergstrakter på nordvästra Jamaica. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Dess vetenskapliga namn hedrar William Osburn (d. 1860), samlare verksam på Jamaica 1858–1860. Fram tills nyligen kallades den osburnvireo även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Jamaica
Blygrå vireo

Blygrå vireo (Vireo plumbeus) är en nord- och centralamerikansk fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blygrå vireo är en 12 centimeter lång fågel med grått på huvud, rygg och flankar och vit undersida. Den har en vit ögonring och vita vingband. Sången består av korta, hårda visslande fraser, med två sekunders mellanrum. Fraserna avslutas antingen med en hög eller låg ton.

Utbredning och systematik 
Blygrå vireo delas in i fyra underarter som har följande utbredning:
 Vireo plumbeus plumbeus (inklusive pinicolus och repetens) – västcentrala USA till sydvästra Mexiko; flyttar vintertid till västra Mexiko
 Vireo plumbeus gravis – östcentrala Mexiko, flyttar vintertid till östra Mexiko
 Vireo plumbeus montanus – södra Mexiko till Honduras
 Vireo plumbeus notius – Belize

Blygrå vireo, glasögonvireo (Vireo solitarius) och västvireo (Vireo cassini) behandlades tidigare som en och samma art, Vireo solitarius. DNA-studier visar att de centralamerikanska underarterna montanus och notius tillsammans är systergrupp till hela komplexet. Även sången är avvikande från den nordligare populationen av blygrå vireo. Än så länge har detta dock inte lett till några taxonomiska förändringar.

Levnadssätt 
Arten påträffas huvudsakligen i öppen tallskog. Boet av barkremsor och dun placeras i en grenklyka. Den lägger tre till fem vita ägg med några bruna fläckar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till 3,5 miljoner vuxna individer.

Namn 
På svenska har arten även kallats grå glasögonvireo.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Glasögonvireo

Glasögonvireo (Vireo solitarius) är en nordamerikansk fågel i familjen vireor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Glasögonvireon är en 13–15 cm stor vireo med relativt stort huvud och kort näbb. Den har mörkgrått huvud tydligt kontrasterande vit ögonring och vit tygel som formar "glasögon". Vidare är den vit på undersidan med olivgula flanker. De västligare arterna västvireo och blygrå vireo, tidigare behandlade som underarter, är mycket lika. Den senare saknar helt gult pigment i fjäderdräkten medan den förra har lite kontrast mellan grått huvud och strupe.

Läte 
Sången liknar rödögd vireo, men är ljusare, klarare och mer diftongerad, i engelsk litteratur återgiven som "see-you cheerio, beeseein-u, so-long...". Lätet består av en hård, fallande serie.

Utbredning och systematik 
Glasögonvireo delas in i två underarte med följande utbredningr:
 Vireo solitarius solitarius – förekommer från nordöstra British Columbia till östra USA, övervintrar på Kuba och Costa Rica
 Vireo solitarius alticola – förekommer i södra Appalacherna i sydöstra USA, övervintrar i södra Florida

Fågeln har tillfälligt påträffats på Grönland.

Artgränser 
Västvireo, blygrå vireo och glasögonvireo är nära släkt och behandlades tidigare som en och samma art. Dess utbredningsområde i västra Kanada överlappar något med cassinvireon och hybridisering kan förekomma. Studier av mitokondrie-DNA (cytokrom b), visar att arterna skiljer åt lika mycket som glasögonvireon och gulstrupig vireo.

Levnadssätt 
Glasögonvireo hittas i blandskog och håller vanligen till i de mellersta och övre delarna av träden. Under häckningstid livnär sig den nästan uteslutande av insekter och deras larver, medan den intar mycket mer vegetabilisk föda vintertid. Fågeln lägger ägg från slutet av april till början av maj i Georgia och North Carolina och mellan slutet av maj och början av juni i Wisconsin och Quebec. Den lägger troligen endast en kull.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Vireor
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Boninglasögonfågel

Boninglasögonfågel (Apalopteron familiare) är en östasiatisk tätting i familjen glasögonfåglar som enbart förekommer i en mycket liten ögrupp söder om Japan.

Utseende och läten 
Boninglasögonfågeln är en 13,5 cm lång gul och olivgrön tätting med distinkt ansiktsteckning. Ovansidan är olivgrön med gulaktig anstrykning, undersidan blekgul, på flankerna grå. En svart fläck sträcker sig från över ögat till under och möter ett svart streck tvärs över pannan. Ögat har en vit ring och benen är svarta. Lätena består av olika visslande ljud.

Utbredning och systematik 
Boninglasögonfågel placeras som enda art i släktet Apalopteron. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Apalopteron familiare familiare – förmodligen utdöd; förekom på ön Muko-jima (norra Boninöarna) men har inte observerats sedan 1930-talet.
 Apalopteron familiare hahasima – förekommer i Hahajimaöarna (södra Boninöarna)

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen behandlades arten som en del av den huvudsakligen australiska familjen honungsfåglar (Meliphagidae), därav det tidigare svenska trivialnamnet boninhonungsfågel. DNA-studier visar dock att den hör till glasögonfåglarna, nära släkt med gyllenglasögonfågeln (Cleptornis marchei) i Marianerna.

Levnadssätt 
Boninglasögonfågeln hittas i lågvuxen ungskog, skogskanter, buskmarker, plantage och trädgårdar. På Hahajima föredrar den skog med välutvecklad undervegetation, där den födosöker två till sex meter ovan mark, på jakt efter mestadels ryggradslösa djur. Boet placeras i en trädklyka, ibland i trädhål.

Status och hot 
Boninglasögonfågeln har ett mycket begränsat utbredningsområde, i princip en enda ö med två små satellitöar. Popukationen uppskattades på 1990-talet till 14.700 vuxna individer på Hahajima, cirka 480 på Mukohjima och cirka 420 på Imotojima. Från att tidigare ha kategoriserats som sårbar av internationella naturvårdsunionen IUCN behandlas den sedan 2013 som nära hotad efter data som visar att populationen numera är stabil och inte minskar i antal som tidigare.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Japan
Svartögd glasögonfågel

Svartögd glasögonfågel (Zosterops emiliae) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartögd glasögonfågel är en mörkt olivgrön tätting med rödfärgad slank näbb och röda ben. Olikt många andra glasögonfåglar är den svart, ej vit kring ögat. Sången består av behagliga flöjtande visslingar. Bland lätena hörs olika kvittrande ljud.

Utbredning och systematik 
Svartögd glasögonfågel förekommer enbart på norra Borneo och delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 emiliae – bergen Kinabalu och Tambuyukon
 trinitae – berget Trus Madi 
 fusciceps – bergsområden i nordöstra Sarawak
 moultoni – bergsområdet i centrala och västra Sarawak

Släktestillhörighet 
Svartögd glasögonfågel placeras traditionellt i släktet Chlorocharis. DNA-studier visar dock att den är trots sitt avvikande utseende är en del av Zosterops.

Levnadssätt 
Svartögd glasögonfågel hittas i bergstrakter där den ofta är bland de vanligaste arterna. Den påträffas i mossiga skogar men även i fickor med sparsam växtlighet ovan trädgränsen. Fågeln födosöker i alla skikt, ofta i par eller små flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Richard Bowdler Sharpe gav den det vetenskapliga namnet elimiae, men anger inte i beskrivningen vem det syftar på. Möjligen kan det röra sig om en släkting till John Whitehead, upptäcktsresande och samlare av specimen, eller Sharpes fru Emily Sharpe.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Gyllenglasögonfågel

Gyllenglasögonfågel (Cleptornis marchei) är en starkt hotad tätting i familjen glasögonfåglar som enbart förekommer i ögruppen Marianerna i västra Stilla havet.

Utseende 
Gyllenglasögonfågel är en medelstor (14 centimeter) sångarliknande fågel med som namnet antyder en guldgul eller persikofärgad fjäderdräkt, med lysande orange näbb, ben och fötter. Runt ögat syns en gulvit ögonring.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för södra Marianerna och förekommer på öarna Saipan och Aguijan. Fågeln har även introducerats till den obebodda ön Sarigan. Den placeras som enda art i släktet Cleptornis. Länge trodde man att den, liksom den nära släktingen boninglasögonfågeln (Apalopteron familiare), tillhörde familjen honungsfåglar men studier har senare visat att den är en glasögonfågel.

Levnadssätt 
På Saipan förekommer gyllenglasögonfågeln i alla möjliga skoglika biotoper. Den är dock vanligare i de ursprungliga kalkstensskogarna än i mer exploaterade miljöer. Den födosöker i lövverk på jakt efter invertebrater, flygande insekter, nektar, frukt och blommor. Gyllenglasögonfågeln ses ofta i grupper om två till fyra, vad man tror är familjegrupperingar. Bopredatorer är den inhemska marianerkungsfiskaren, men också en introducerad ödleart samt råttor.

Status 
Gyllenglasögonfågelns världspopulation tros bestå av 29 000–70 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal, även om beståndet på Aguijan ökar. Det finns en överhängande risk att den invasiva ormarten Boiga irregularis etablerar sig på Saipan. På Guam i södra Marianerna har den orsakat stor skada och lett till att flera fågelarter dött ut. Gyllenglasögonfågeln lever också i låglänta områden som riskeras att förstöras av framtida tropiska stormar. Detta sammantaget gör att internationella naturvårdsunionen kategoriserar gyllenglasögonfågeln som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Alfred-Antoine Marche (1844-1898), fransk naturforskare, upptäcktsresande och samlare av specimen i Västafrika‚ Filippinerna och Marianerna.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i oceaniska regionen
Endemiska fågelarter i Marianerna
Tjocknäbbad glasögonfågel

Tjocknäbbad glasögonfågel (Heleia crassirostris) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tjocknäbbad glasögonfågel är en liten tätting i grått och vitt med ett karakteristiskt mönster på huvudet. Ovansidan är mörkt olivgrön och undersidan rent vit, med mörka kinder som konstrasterar med tydligt ljust öga och vit panna som övergår i mörka fläckar på hjässan. Ungfåglar uppvisar istället en rent beigefärgad panna och hjässa. Sången är melodisk, punkterad med upprepade klara drillar och stammande "wit-wit-wit". Bland lätena hörs mjuka "chup" och svaga "pew".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Små Sundaöarna (Flores och Sumbawa). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Tjocknäbbad glasögonfågel hittas i skog och skogsbryn i låglänta områden och förberg. Den ses enstaka eller i par, ofta som en del av kringvandrande artblandade flockar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Timorglasögonfågel

Timorglasögonfågel (Heleia muelleri) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Timorglasögonfågeln är en rätt distinkt liten grön tättingar. Den känns igen på gult ansikte, ett tydligt svart ögonstreck, svarta fjäll på hjässan och streckad ljusgul undersida. Ungfågeln är mer enfärgad, med endast lite eller ens ingen streckninga alls på hjässa och undersida. Lätet är ett genomträngande grälande "wikikikikikikiki". Även ett svagt "seer" kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden på västra Timor (östra Små Sundaöarna). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Timorglasögonfågeln hittas i skogar i låglänta områden och förberg. Den ses i par eller smågrupper, ofta i trädkronorna eller strax därunder.

Status 
Timorglasögonfågeln är fåtalig och lokalt förekommande inom sitt begränsade utbredningsområde. Det lilla beståndet tros också minska relativt kraftigt i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Salomon Müller (1804–1864) tysk upptäcksresande och ornitolog.

Noter

Externa länkar 

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Timor
Tofsglasögonfågel

Tofsglasögonfågel (Heleia dohertyi) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i delar av Små Sundaöarna i Indonesien. Arten minskar i antal men beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Tofsglasögonfågeln är en distinkt liten tätting med gul undersida, olivgrön ovansida och karakteristisk teckning på huvudet: chokladbrun huvudtofs med otydliga vita fläckar, en svart teckning mellan näbb och öga samt ett vitt ögonbrynsstreck. Bland lätena hörs mjuka tjattrande ljud, tunna "tsip" och hårda "kit-up". Sången är komplex och varierad, bestående av visslingar och snärtiga ljud.

Utbredning och systematik 
Tofsglasögonfågel förekommer i västra Små Sundaöarna i Indonesien. Den delas in i två underarter med följande utbredning: 
 Heleia dohertyi dohertyi – bergstrakter på Sumbawa och Satonda
 Heleia dohertyi subcristatus – Flores

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Levnadssätt 
Tofsglasögonfågeln hittas i skogsområden och odlingsbygd i lågland och lägre bergstrakter. Den ses enstaka, i par eller smågrupper, ofta i artblandade kringvandrande flockar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William Doherty (1857-1901), amerikansk upptäcktsresande, entomolog, ornitolog och samlare av specimen i bland annat Ostindien.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Små Sundaöarna
Endemiska fågelarter i Indonesien
Svarttyglad glasögonfågel

Svarttyglad glasögonfågel (Heleia goodfellowi) är en fågel i familjen glasögonfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svarttyglad glasögonfågel är en rätt liten tätting. Ovansidan är olivgrön med mörkare vingar och stjärt. Undersidan är smutsgul med ljusgrå strupe. I ansiktet syns en svartaktig ögonmask. Arten är ytligt lik gulbukig visslare, men denna har tjockare näbb och saknar ansiktsmasken. Bland lätena hörs melodiska visslingar och sträva lockläten.

Utbredning och systematik 
Svarttyglad glasögonfågel förekommer enbart på Mindanao i södra Filippinerna och delas in i tre underarter med följande utbredning: 
 goodfellowi – bergen Apo, Matutum, Mount Mayo och Katanglad
 malindangensis – berget Malindang 
 gracilis – berget Hilong Hilong på nordöstra Mindanao

Släktestillhörighet 
Arten placeras traditionellt i släktet Lophozosterops, men genetiska studier visar att arterna i det släktet står alla nära fåglarna i Heleia och förs numera allt oftare dit.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och det faktum att den minskar i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Walter Goodfellow (1866-1953), engelsk upptäcksresande och ornitolog. Fram tills nyligen kallades den goodfellowglasögonfågel även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté. Den har tidigare även kallats svartmaskad glasögonfågel och mindanaoglasögonfågel, numera namn på Zosterops anomalus respektive Dasycrotapha plateni.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Glasögonfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao