kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mycket väsen för ingenting (musikalbum)

Mycket väsen för ingenting är musikgruppen Ingentings andra album. Skivan släpptes på skivbolaget Labrador 2006.

Låtlista
 "Mycket väsen för ingenting"
 "Punkdrömmar"
 "Bergochdalbanan"
 "Lisa sa"
 "Suzanne (vi kan inte gå hand i hand)"
 "Släpp in solen"
 "Hollywood Dreams"
 "Precis så jag känner"
 "Re:re:re"
 "På drift"
 "Mellan havet och sorg"

Musikalbum 2006
Album av Ingenting
Album utgivna på Labrador
Landskrona museum

Landskrona museum har samlingar och utställningar som beskriver händelser och personer i Landskronas historia. Förutom basutställningar visas flera tillfälliga utställningar varje år. I museets faktarum, Minnesbanken, finns kommunens minnen och dess historia samlad. Under vår och höst erbjuds ett varierat program. Visningar, föredrag, musikunderhållning, debatter mm. Barnen tar stor plats på museet och samarbetet med skolan är omfattande. Ateljé Nell, en plats för kreativt skapande, är öppen under helger och skollov, ofta med en pedagog som hjälper till och inspirerar. På sommaren brukar Ateljé Nell flytta utomhus, exempelvis till Rothoffs museikoloni, Teaterparken eller Slottsparken.

Museet ligger vid Rådhustorget i 1700-talsbyggnaden Adolf Fredriks kasern. 1933 köpte Landskrona stad kasernen och inrymde under många år olika föreningars verksamheter. 1934 flyttade Landskrona museum in i de övre våningarna och sedan 1976 i hela byggnaden. Adolf Fredriks kasern är förklarat som byggnadsminne.

Museet har tre basutställningar som berättar om Landskrona stads historia. 1413 - Stad i ny tid tar utgångspunkt i när Erik av Pommern grundade staden, Nya staden berättar om 1700-talets storslagna drömmar och En Arbetets stad som visar industri och handel från 1800-talet fram till 1900-talsets första decennier. Utställningen Människor som vi tar oss åtta tusen år tillbaka i tiden, här finns spännande fynd från utgrävningar öster om staden. Man kan också se en basutställning med verk av Carl Fredrik Reuterswärd samt en lekutställning för små barn, Trädgårdslandet, där man kan leka i affären, kratta löv och plocka morötter. Systrarna och deras brudkistor är en textil utställning med både vita linnelakan och färgsprakande filtar. Den nyaste basutställningen heter Reklam! och tar upp frågor som hur reklam påverkar oss och vår tid, men också hur samhällstrender och aktuella skeenden påverkar reklamen.

Källor

Externa länkar
 Landskrona museums webbplats

Byggnader och anläggningar i Landskrona
Kultur i Landskrona
Museer i Skåne län
Arbetslivsmuseer i Sverige
Tomhet, idel tomhet

Tomhet, idel tomhet är musikgruppen Ingentings tredje fullängdsalbum. Skivan släpptes på skivbolaget Labrador 9 september 2009.
Skivan är inspelad i Malmö och producerad av Jari Haapalainen. På spår åtta "Satans Högra Hand" är gruppen gästad av 5-åriga Truls.

Titeln kommer från andra versen i Predikaren: "Tomhet, idel tomhet, säger Predikaren, tomhet, idel tomhet, allt är tomhet."

Låtlista
 "Halleluja!"
 "Medan vi sov"
 "Ge tillbaka det"
 "Dina händer är fulla av blommor"
 "Led mig hem"
 "Tack."
 "Blanka blad"
 "Satans högra hand"
 "Lång väg"
 "Låt floden komma"

Musikalbum 2009
Album producerade av Jari Haapalainen
Album utgivna på Labrador
Album av Ingenting
Taras Bulba (rapsodi)

Taras Bulba är en rapsodi för orkester av den tjeckiske tonsättaren Leoš Janáček. Den komponerades 1918 är bland det mustigaste Janáček skrivit. Den bygger på romanen Taras Bulba av Nikolaj Gogol.

Verket
Den första versionen slutförde Janáček den 2 juli 1915, men reviderade den senare och gjorde avsevärda ändringar. Den andra, nästan färdiga, versionen slutfördes den 29 mars 1918. Taras Bulba uruppfördes på Nationalteatern i Brno den 9 oktober 1921. Dirigent var František Neumann. Musiken var tillägnad "vår armé, de rustade försvararna av vår nation". Partituret publicerades 1927 med ytterligare ändringar. 

Janáček själv beskrev verket som en rapsodi och valde tre episoder från Gogols berättelse som fick framträda i detta färgstarka programmusikaliska verk. 

Instrumentering
Instrumenteringen är piccolaflöjt, 2 flöjter, 2 oboer, engelskt horn, 2 klarinetter (en dubblerande Eb-klarinett), 2 fagotter, kontrafagott, 4 horn, 3 trumpeter, 3 tromboner, tuba, timpani, slagverk, harpa, orgel och stråkar.

Satser
Musiken består av tre satser:
 Smrt Andrijova – Andrejs död (Ca 9 min)
 Smrt Ostapova – Ostaps död (Ca 5 min)
 Proroctví a smrt Tarase Bulby – Profetian och Taras Bulbas död (Ca 9 min)

Noter

Referenser

Verk av Leoš Janáček
Nikolaj Gogol
Håkan Åkesson

Håkan Åkesson kan avse:

 Håkan Åkesson (1968–) en svensk artist, kompositör, producent, se Alf (artist)
 Håkan Åkesson (diplomat), en svensk diplomat
Nationalteatern, Brno

Nationalteatern i Brno, (tjeckiska: Národní divadlo v Brně är den främsta teaterinstitutionen i Brno. Den grundades 1884 efter förebilder från Nationalteatern i Prag.

Idag består den av tre scener
 Mahenteatern (drama), ursprungligen en tyskspråkig teater som stod färdig 1882. Det var den första teatern i Europa med elektrisk belysning, projekterad av Thomas Alva Edison själv.
 Janáček-teatern (opera, balett) - modern byggnad från 1961–1965.
 Redutateatern är den äldsta teaterbyggnaden i Centraleuropa, nyligen renoverad. I december 1767 gav den tolvårige Mozart en konsert här.

Externa länkar
 Nationalteatern i Brno, officiell webbplats   

Teatrar i Tjeckien
Byggnader och anläggningar i Brno
Operahus i Tjeckien
Ton oljeekvivalenter

Ton oljeekvivalenter oftast förkortat toe (från engelskans Tonne of Oil equivalent) är en energienhet baserad på förbränning av ett ton råolja, motsvarande ca 42 gigajoule (beroende på oljans kvalitet). 

Toe används ofta för jämförelse mellan olika energikällor. Vanligt är då att använda miljoner ton oljeekvivalenter (Mtoe).

Definitioner 

IEA/OECD definierar en toe som 41,868 GJ eller 11,63 MWh. Anmärkningsvärt är dock att vissa organisationer använder andra definitioner, de flesta brukar dock ligga runt 42 Gigajoule.

Omvandlingsfaktorer 
1 fat oljeekvivalenter (BOE) innehåller cirka 0,146 toe (dvs. det finns ungefär 6,841 boe i en toe). 
1 t diesel = 1,01 toe 
1 m³ diesel = 0,98 toe 
1 t bensin = 1,05 toe 
1 m³ bensin = 0,86 toe 
1 t biodiesel = 0,86 toe 
1 m3 biodiesel = 0,78 toe 
1 ton bioetanol = 0,64 toe 
1 m³ bioetanol = 0,51 toe 
1 MWh = 0,23 toe (förutsätter 38% värmeenergi till elektrisk verkningsgrad) 
1 MWh = 0,086 toe 

Det är viktigt att notera att toe bör användas försiktigt vid omräkning av elektriska enheter - exempelvis används BP:s rapport från 2008 en faktor på 38% effektivitet (den genomsnittliga effektiviteten i OECD:s termiska generering under 2006), eller ungefär 16 GJ per toe. Vidare följer då att 1 Mtoe ≈ 4,4 TWh.

Omvandlingstabell

Nedan följer en enkel omvandlingstabell. 38% effektivitet inom parentes.

Externa länkar
Om enheten samt energistatik (BP)

Energienheter
Kolförbränning

Kolförbränning är en fusionsprocess där 2 kolatomer slås samman och bildar tyngre ämnen såsom neon och natrium och mindre mängder magnesium och syre. Fusionsprocessen förekommer endast i stjärnor > 4,5 M☉ och är den fusionsprocess som får stjärnan att gå från att vara en röd jätte med heliumförbränning till att bli en röd superjätte. För att kolförbränningen ska starta i en stjärna så krävs temperaturer på minst 810 miljoner K i dess kärna.

Kärnreaktioner
Två kolatomer fusionerar till en neonatom samt en heliumatom.
12C + 12C → 20Ne + 4He + 4,62 MeV

Två kolatomer fusionerar till en natriumatom samt en väteatom.
12C + 12C → 23Na + 1H + 2,24 MeV

Två kolatomer fusionerar till en magnesiumatom. Vid sammansmältningen avges en stor mängd energi.
12C + 12C → 24Mg + γ + 13,93 MeV

Två kolatomer fusionerar till en magnesium-23 samt fri neutron. För att fusionen ska kunna äga rum så måste energi tillföras. Fusionsprocessens värmebehov gör att den förekommer i mindre utsträckning.
12C + 12C + γ + 2,61 MeV → 23Mg + n

Två kolatomer fusionerar till en syreatom samt två heliumatomer. För att fusionen ska kunna äga rum så måste energi tillföras. Fusionsprocessens värmebehov gör att den förekommer i mindre utsträckning.
12C + 12C + γ + 2,61 MeV → 16O + 4He + 4He

En intressant aspekt med kolförbränningen är att den största delen av energin inte avges som fotoner som i tidigare fusionsprocesser, utan som neutriner. Det gör att stjärnans förbränningshastighet ökar markant eftersom strålningstrycket, som förhindrar stjärnans kollaps, inte ökar i samma takt som förbränningen. Stjärnans kolkärna förbränns snabbt och redan efter 2 000 år är temperaturen i kärnan hög nog för att neonförbränning ska starta om stjärnan är tung nog.

Se även 
CNO-cykeln
Proton-protonkedjan
Trippel-alfa-processen
Röd superjätte

Referenser
Astronomy and Astrophysics Supplement - Evolutionary tracks and isochrones for low- and intermediate-mass stars: From 0.15 to 7 M☉, and from Z=0.0004 to 0.0, år 2000, volym 141, sida 371–383 av Girardi, L.; Bressan, A.; Bertelli, G.; Chiosi, C.
The physics of core-collapse supernovae av Stan Woosley och Thomas Janka

Externa länkar
Kosmologika - Stjärnorna - Elementsyntes

Nukleosyntes
Astrofysik
Kol
Toe

TOE eller Toe kan syfta på:
TOE – (Theory of everything) en fysikalisk teori, se Teori om allt
 toe – (Tonne of oil equivalent) en energienhet, se Ton oljeekvivalenter

Geografi

Antarktis 

 Toe (udde),

Indonesien 

 Desa Toe, administrativ by, Nusa Tenggara Timur, 

Robotskapade Antarktisförgreningar
Robotskapade Indonesienförgreningar
John Tyrrell

John Tyrrell, född 17 augusti 1942 i Salisbury i Sydrhodesia (nuvarande Harare i Zimbabwe), död 4 oktober 2018, var en brittisk musikvetare. Tyrrell studerade vid universiteten i Kapstaden och Brno och var sedan verksam som professor vid universitetet i Cardiff. Han publicerade ett stort antal böcker om tonsättaren Leoš Janáček. Han var redaktör på the Musical Times och The New Grove Dictionary of Music and Musicians.

Källor

Externa länkar
 Om John Tyrrell på Cardiff School of Music

Födda 1942
Män
Brittiska musikologer
Avlidna 2018
Personer från Harare
Alumner från Oxfords universitet
Johan Haartman (läkare)

Johan Johansson Haartman, född 19 september 1725 i Pemar, död 29 december 1787 i Åbo, var en finländsk läkare och en av Linnés lärjungar.

Biografi

Studier och karriär
Under sin studietid i Åbo måste Haartman 1742 med mor och syskon fly undan för ryssarna till Sverige, där han antogs till apotekarelärling i Stockholm. År 1748 återvände han till Åbo i avsikt att anlägga ett apotek där, men i brist på medel återreste han på biskop Johan Browallius tillstyrkan följande år till Uppsala och ägnade sig åt medicinen. På Linnés rekommendation fick han 1752 följa med riksrådet greve Carl Gustaf Tessin på en resa genom en del av Sverige. År 1754 promoverades han till medicine doktor och utnämndes samma år till provinsialläkare i Åbo och 1759 till lasarettsläkare där, blev 1764 medicine adjunkt och året därefter medicine professor vid universitetet i samma stad.

Haartman blev 1765 ledamot av Vetenskapsakademien.

Verksamhet
Såsom provinsialläkare reste han flitigt omkring i sitt vidsträckta distrikt för att meddela råd och hjälp åt befolkningen. Den förmögenhet han som akademisk lärare förvärvat använde han till medellösa studenters understöd och vetenskapens förkovran. Sålunda inrättade han nästan ensamt av egna tillgångar två adjunktssysslor och två professurer vid Åbo högskola, till vilken han för övrigt skänkte sin ansenliga växtsamling. Av sitt arbete Underrättelse om de mest gångbara sjukdomars igenkännande och botande genom lätta och enfaldiga husmedel (1759) utdelade han nästan hela andra upplagan till ledning åt lantbefolkningen i Finland. Hans övriga arbeten återfinns i den tidens lärda periodiska skrifter.

Familj
Johan Haartman var son till kyrkoherden och teologie professorn i Åbo Johan Haartman och Maria Sundenius. Han gifte sig 1764 med Johanna Elisabet Nylander, som var dotter till biskopen Johan Nylander.

Källor

Vidare läsning 

 
 

Finländska professorer i medicin
Personer verksamma vid Kungliga akademien i Åbo
Alumner från Uppsala universitet
Linnés lärjungar
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1725
Avlidna 1787
Män
Robert K. Killian

Robert K. Killian, född 15 september 1919, död 25 juni 2005, var en amerikansk politiker och viceguvernör i Connecticut.

Tidigt liv
Killian föddes i Hartford 1919. Han gick i lokala skolor i Hartford. Under andra världskriget tjänstgjorde han som premiärlöjtnant (first lieutenant) i USA:s armé i fyra år och förde befäl över ett infanterikompani. Han fick fyra medaljer för sina insatser och därtill purpurhjärtat för skada i strid. Han deltog i kampanjerna i Stilla havet på Kwajalein, Palau, Mindanao och Okinawa.

Yrkeskarriär
Sedan han återvänt till USA tog Killian en kandidatexamen från Union College. Han tog en examen i juridik från University of Connecticut School of Law i Hartford 1948. Han antogs till advokatsamfundet i Connecticut samma år. Tillsammans med sina kurskamrater Robert Krechevsky och Samuel Gould öppnade han advokatbyrån Gould, Killian and Krechevsky (sedermera Gould, Killian and Wynne) i Hartford.

Politisk karriär
Killian arbetade som stadsjurist i Hartford från 1951 till 1954. Han blev ordförande för Demokraternas partiorganisation i Hartford 1963. Hans vänskap med Demokraternas partiordförande i delstaten, John "Boss" Bailey, ledde till att han utsågs till justitieminister för Connecticut 1967, guvernör John N. Dempsey valde Killian för att fylla vakansen efter Harold M. Mulvey. Han vann valet till posten tre år senare, en av bara två demokrater som satt kvar efter en republikansk jordskredsseger i delstaten, inklusive guvernörsposten.

Killian valdes till viceguvernör 1974 tillsammans med guvernörskandidaten Ella T. Grasso. Då han var missnöjd med det sätt som guvernören skötte olika frågor, såsom delstatens budgetkris, när det började bli dags för val, ställde Killian upp i primärvalet mot Grasso 1978. Han förlorade primärvalet och ersattes som kandidat till posten som viceguvernör av William A. O'Neill (som kom att efterträda Grasso som guvernör 1980). Killian var sedan ordförande för styrelsen för Hartford Civic Centre i ett decennium.

Killian avled i Hartford 2005 och är begravd på Mount Saint Benedict Cemetery i Bloomfield. Han var katolik.

Se även
Lista över guvernörer i Connecticut

Externa länkar
Profile från The Political Graveyard
Profile från Connecticut Attorney General's Office

Födda 1919
Avlidna 2005
Viceguvernörer i Connecticut
Personer som tjänstgjort i USA:s armé
Män
Alumner från Union College
De Munt

De Munt/La Monnaie (franska Théâtre Royal de la Monnaie, respektive nederländska Koninklijke Muntschouwburg för "Kungliga Myntteatern"), är Belgiens nationalopera och främsta operahus beläget i centrala Bryssel. 

De tre senaste decennierna har De Munt/La Monnaie återtagit sin plats som ett av Europas mest framträdande operahus främst tack vare operacheferna Gérard Mortier och Bernard Foccroulle och chefsdirigenten Antonio Pappano.

Den första teatern byggdes mellan 1695 och 1700. Den nuvarande byggnaden är den tredje teatern på samma plats. Fasaden till dagens operahus är kvar från 1818, medan omfattande renoveringar gjorts både 1856 och 1986. 

De Munt/La Monnaie spelade en viktig roll vid bildandet av kungadömet Belgien. Den 25 augusti 1830 framfördes Aubers romantiska opera La Muette de Portici (franska för "Den stumme i Portici"). Arian "Den heliga kärleken till fosterlandet" fick ett sådant gensvar att publiken reste sig och gick ut på torget utanför operan, där man startade ett demonstrationståg mot kungen Vilhelm I av Nederländerna under ropet "Leve friheten". Det blev en avgörande fas i det Belgiska upproret, som till slut ledde till bildandet av en ny oberoende nation i Europa.

Externa länkar 
 Operans webbplats   

Byggnader och anläggningar i Bryssel
Operahus i Belgien
Federalist Papers

The Federalist Papers är den populära beteckningen på en serie av 85 artiklar (essäer) som förespråkar ratificeringen av USA:s konstitution. 75 av essäerna publicerades i tidskrifterna The Independent Journal och The New York Packet mellan oktober 1787 och augusti 1788. Dessa och åtta andra artiklar, publicerades i två volymer 1788 av J. och A. McLean. Seriens korrekta titel är "The Federalist" (titeln The Federalist Papers började användas under 1900-talet). Texterna är än idag en primär källa för uttolkningen av den amerikanska konstitutionen, eftersom de utgör en filosofisk bas för den konstitution som senare antogs. Författarna ville både argumentera för att konstitutionen skulle antas och forma framtida tolkningar av konstitutionen.

Författare 
Texterna skrevs, under pseudonymen Publius av:
 Alexander Hamilton 
 James Madison 
 John Jay

Hamiltons inledning 
To the People of the State of New York:

AFTER an unequivocal experience of the inefficiency of the subsisting federal government, you are called upon to deliberate on a new Constitution for the United States of America. The subject speaks its own importance; comprehending in its consequences nothing less than the existence of the UNION, the safety and welfare of the parts of which it is composed, the fate of an empire in many respects the most interesting in the world...

1787 i USA
1788 i USA
Amerikansk rättshistoria
USA:s samhälle
USA:s historia
USA:s konstitution
Strike

Strike kan syfta på:

 Strike – en term i bowling
 Strikeout – en term i baseboll
 Strike! – en film
Kariber

Kariber (eller karaiber), ibland även kallade kalinago, är ett ursprungsfolk från Små Antillerna i Karibien.  De kan vara besläktade med de sydamerikanska kariberna (Kalina), men de talade ett obesläktat språk, ökaribiska. De talade också ett pidginspråk, som var besläktat med det språk som fastlandskariberna talade. Kariberna har gett namn åt Karibien och Karibiska havet.

Källor 

Nordamerikanska urfolkpersoner
Salsa criolla

Salsa criolla är en enkel anrättning i form av en gastronomisk sås eller marinad med varierande konsistiens och innehåll.

Karakteristika
I Peru tillagar man den med rå rödlök, gul spansk peppar och / eller lime. Det är också vanligt att tillsätta culantro (bladen) eller persilja. 

I Argentina och Uruguay, används den allmänt som marinad för nötkött, men genom sin spridning har den fått en vanlig användning beroende på gourmetens uppfinningsrikedom.

Användning
I Peru är det sannolikt det vanligaste tillbehöret till det peruanska köket. Den ingår som en viktig del i tillagningen av sánguche de chicharrón, butifarra och många av rätterna i det peruanska köket.

Genom den enkla anrättningen och de billiga ingredienserna kan man hitta denna salsa criolla även i andra kulturer och med under beteckningar och variationer. 

Under beteckningen salsa criolla går också det typiska köket på den argentinska och den uruguayanska landsbygden.

Se även
 Argentinska köket
 Peruanska köket
 Uruguayanska köket

Litteratur
 Laura Garland de Pérez Palacio, "La Tapada", "Cocina y repostería", Tercera edición; Editorial Salesiana, Lima, Registro de propiedad intelectual, número 125- Año 1963. 
 Fundación Felipe Antonio Custer, “El arte de la cocina peruana”. Quebecor World Perú S.A., Año 2000.  

Mat och dryck i Peru
Torkel Halvorsen Aschehoug

Torkel Halvorsen Aschehoug, född 27 juni 1822 på Id i Østfold fylke, Norge, död 20 januari 1909 i Kristiania, var en norsk rättsfilosof, ekonom och politiker.

Aschehoug tog 1844 juris kandidatexamen, studerade sedan företrädesvis politisk ekonomi och statistik samt företog vetenskapliga resor till Sverige och England. 1846–1848 var han universitetsstipendiat och 1848–1852 anställd i finansdepartementet, där han slutligen blev byråchef. 1852 blev han lektor och 1862 professor i lagkunskap vid Kristiania universitet. Efter Anton Martin Schweigaards död 1870 övertog Aschehoug dennes professur i statsekonomi och statistik, vilken han skötte vid sidan av sina övriga sysselsättningar, från 1886 var han uteslutande professor i sistnämnda två ämnen. 

Vid Lunds universitets jubelfest 1868 blev Aschehoug hedersdoktor i juridiska fakulteten, och vid sitt 40-årsjubileum som akademisk lärare den 4 oktober 1892 mottog han diplom som hedersdoktor av Königsbergs universitet. Han invaldes 1890
som ledamot av svenska Vetenskapsakademien, från 1904 övergick han till utländsk ledamot av samma akademi och fick då ett nytt ledamotsnummer.

Källor 

Rättsfilosofer
Alumner från universitetet i Oslo
Norska professorer i nationalekonomi
Norska politiker
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1822
Avlidna 1909
Män
Personer från Haldens kommun
Hedersdoktorer vid Lunds universitet
Trifluormetansulfonsyra

Trifluormetansulfonsyra, även känt som HOTf eller TfOH (där -OTf eller TfO- betecknar triflatgruppen) är en sulfonsyra med kemisk formel CF3SO2OH. Ämnet betraktas ofta som en av de starkaste syrorna, och är en av de så kallade "supersyrorna". Ämnet används flitigt både som katalysator och som reaktant i organisk kemi. Syrans salter kallas triflater.

Egenskaper
Trifluormetansulfonsyra är en hygroskopisk, färglös vätska vid rumstemperatur. Ämnet löser sig i polära lösningsmedel så som (CH3)2NC(O)H (dimetylformamid), (CH3)2SO (dimetylsulfoxid), CH3CN (acetonitril) och (CH3)2SO2 (dimetylsulfon). Tillägg av trifluormetansulfonsyra till polära lösningsmedel kan vara farligt exotermt.

Historia och syntes
Trifluormetansulfonsyra syntetiserades för första gången år 1954 av R. N. Haszeldine och J. M. Kidd enligt följande reaktion:

Referenser

Oorganiska kolföreningar
Reagenser i organisk kemi
Triflater
Sulfonsyror
Sune Sik (Sverkersson)

Sune Sik, även Simon Sik och Suno Syk, anses ha varit en svensk ädling eller furste på 1100-talet, son till kung Sverker den äldre. Det är okänt om modern var någon av Sverkers två drottningar eller en annan kvinna.

Uppgiften om att han skall ha varit son till Sverker d.ä. kommer från en medeltida genealogi som endast finns bevarad i avskrift hos Olaus Petri och Johannes Bureus. Olaus Petri fortsätter genealogin med att påstå att Suno Syk skall ha varit far till Ingrid Ylva, en uppgift som saknas hos Bureus.

Suno Syk som kungason har varit omtvistad ända fram i vår tid. Några författare har ifrågasatt uppgiften i sina verk, och vissa sakkunniga har även starkt betvivlat hans existens, och hävdat att traditionen om honom uppstått kring en annan Sune Sik som dyker upp i källorna som donator till Vreta kloster under slutet av 1200-talet.

I Vreta klosterkyrka finns en gravhäll över en Sune Sik som på 1500-talet försågs med en vapensköld av Rasmus Ludvigsson. Enligt Markus Lindberg vid Östergötlands länsmuseum är dock själva stenen med sin latinska kantinskrift från medeltiden och tillkommen senast omkring år 1300. Inskriften säger att Sune sik är son till Sverker. Det diplom som nämner donatorn med namnet tillkom vid denna tid, varför Lindberg anser att det inte vore rimligt att en förväxling skett, och att det inte är den yngre Sune Sik som avses i gravstenens text (då denne med all sannolikhet då fortfarande levde). Lindberg menar följaktligen i samklang med rönen av Nils Ahnlund att starka skäl talar för att den senare förkomna 1300-talskällan och originalstenen, som Rasmus Ludvigsson använde som underlag för sitt monument, har varit tillförlitliga i sina uppgifter om Sune Sik som en son till Sverker.

Enligt en uppsats från 1700-talet av Magnus Boræn begravdes Sunes brorsöner Alf och Burislev, söner till Johan Sverkersson, intill hans stoft i Vreta. Sune var enligt samme Boræn hertig av Östergötland.

Källor 

Personer i Sverige under 1100-talet
Sverkerska ätten
Svenska prinsar
Män