kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Hornsbergs asfaltverk

Hornsbergs asfaltverk var en tung industrianläggning för tillverkning av asfalt belägen vid Hornsbergs strand i nordvästra Kungsholmen, Stockholm. Den första anläggningen byggdes 1929 och den sista revs 2008 för att ge plats åt ett nytt sjönära bostadsområde med bland annat höghuset i kvarteret Lusten.

Historik
Längs vattenområdet mot Ulvsundasjön i Hornsberg etablerade sig redan på 1750-talet industri. Då var det en textilfabrik och senare ett sockerbruk som uppfördes intill malmgården Stora Hornsberg. År 1876 förvärvades marken av Tomt AB Hornsberg som hade planer på att skapa en villastad på Kungsholmen. Den nya villastaden skulle ha romantiska kvartersnamn som Tillflykten, Lyckan, Paradiset och Kojan. Men det blev aldrig någon framgång och bolaget lyckades inte sälja en enda tomt, delvis beroende på industrianläggningarna i direkt närhet.

Med ökande fordonstrafik i Stockholm och utveckling av vägbeläggningsteknik växte även behovet av tillverkning av asfaltmassor. Gatukontorets första anläggning i Enskede blev för lite och en etableringsplats för en ny större asfaltfabrik behövdes. Valet föll på en tomt intill Stora Bryggeriet på Hornsberg med egen kaj och kort avstånd till Stockholms gator.

Asfaltverket
Det första asfaltverket uppfördes 1929 och 1935 genomfördes en omfattande ombyggnad av verket. Efter den ombyggnaden låg tillverkningskapaciteten vid cirka 200 ton per dag. År 1968 byggdes Hornsbergs sista asfaltverk i kvarteret Kojan. Området dominerades av tung industri med bland annat ett av Jehanders grusdepåer som låg här. Tillgång till kaj för tunga transporter var en fördel. Asfaltverket drevs till en början som en fristående enhet av Stockholms gatukontor och därefter under många år av Peab. Men verksamheten ansågs störande genom lukt och buller. Verket kunde ge 55-65 dBA (kan väcka en sovande person) från klockan 04 på morgonen och ibland även på kvällar och nätter.

När detaljplanen för ett nytt bostadsområde godkändes 2002 låg asfaltverket “i vägen” och bromsade byggstarten. Först på hösten 2008 började rivningen. Verksamheten hade då redan flyttats till Västberga. Därmed skapades plats för den nya bostadsbebyggelsen. Först fick dock marken och sjöbotten saneras från skadliga kemikalier. Det tidigare kvarteret Kojan ombildades till bland annat kvarteren Sällheten, Lycksaligheten, Lyckolandet, Välgången och Lusten. I kvarteret Lusten lät Familjebostäder uppföra ett höghus med 24 våningar och 82 lägenheter samt två lägre hus med 6-7 våningar och 115 lägenheter.

Källor

, s. 60-61
 Mitt i Kungsholmen: Asfaltverket i Hornsberg rivs, publicerad 2008-05-20.

Ej längre existerande byggnader på Kungsholmen
Pietro Giannone (historiker)

Pietro Giannone, född den 7 maj 1676, död den 17 mars 1748, var en italiensk jurist, historiker och filosof.

Giannone ingrep i striden om gränserna för den kyrkliga domsrätten, där han tog parti för monarkin mot påvedömet. Hans Storia civile del regno di Napoli från romartiden fram till hans egen tid, utgavs utan romersk-katolska kyrkans tillstånd och fick för honom samma påföljd som bannlysning, och han flydde till Wien för elva år. Återkommen till Italien dog han efter tolv års fängelse i Turin. Giannone uppfattade historien inte som en skildring av yttre fakta, utan som en rekonstruktion av samhälleliga och kyrkliga institutioners öde och även kampen mellan kanoniska och borgerliga lagar. Han uppvisade de fortskridande usurpationer, varigenom biskops- och senare påvedömet förstört kyrkans ursprungligen demokratiska författning och därigenom tillfört denna en otillbörlig världslig makt. I Triregno, utgiven postumt visade han ännu mer radikala tendenser, där han hävdade nödvändigheten av att "förstöra himmelriket" och bekämpade odödlighetsdogmen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Italienska jurister
Italienska historiker
Italienska filosofer
Personer i Italien under 1700-talet
Personer från Apulien
Födda 1676
Avlidna 1748
Män
Svensk uppslagsbok
Skön- och vidertryckning

Skön- och vidertryckning (från tyska Schöndruck och Widerdruck) avser inom tryckteknik ett förfarande där båda sidor på pappret förses med tryckfärg i en och samma genomgång i tryckpressen. Termen används främst inom arktryck men förekommer också i samband med rulltryck.

I fallet med arktryck krävs ett s.k. vändverk (vändenhet eller vändtrumma) som vänder arket efter första tryckningen, så att även motstående sida kan bli tryckt.

Inom rulltryck kan pappersbanan förses med tryckfärg på båda sidor i ett gemensamt trycknyp genom ett s.k. perfectortryckverk (processen kallas på engelska perfecting) eller i efterföljande, separata tryckenheter där en färg appliceras per trycknyp och sida (eng. non-perfecting).

Inom digitaltryck används ibland termen duplex för samma resultat (som även kan användas i betydelsen att trycka en gråskalebild i två färger istället för en). Även begreppet "dubbelsidig utskrift" används för att beteckna samma resultat på till exempel kontorsutrustning (så som kopieringsapparater och skrivare).

Referenser

Tryckteknik
Grafisk teknik
Donato Giannotti

Donato Giannotti, född 27 november 1492, död 1573, var en italiensk politiker.

Giannotti var i florentinska republikens tjänst 1527-1530, landsförvisades av mediceerna, levde i Venetien, sedan i Rom och blev sekreterare för Pius V. I dialogen Repubblica dei viniziani (1526-1533, utgiven 1540) visade sig Giannotti som skarpsinnig forskare och varm beundrare av Venedigs politiska författning, efter vilken han skulle ha velat ha styrelsesättet i Florens omändrat. Postumt utgavs hans Della repubblica fiorentina och Discoros delle cose d'Italia.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Italienska författare
Italienska politiker
Födda 1492
Avlidna 1573
Män
Personer från Florens
August Rosenborg

August Rosenborg, född 25 juni 1808 i Säby, Jönköpings län, död 25 april 1873 i Vadstena, var en fanjunkare och amatörorgelbyggare i Vadstena.

Biografi 
Rosenborg föddes 25 juni 1808 på Åbonäs i Säby, Jönköpings län. Han var son till riddaren och adelsmannen Charles Johan Emil Rosenborg (1770–1842) i adelssläkten Rosenborg och Johanna Christina Jansson (1783–1842). Familjen flyttade 1810 till Naddö i Örberga socken. Under tiden de bodde där studerade August Rosenborg i Linköping och var fanjunkare vid Jämtlands regementet. Den 3 juli 1837 fick han tillstånd att åka på en längre resa. När föräldrarna dog 1842 tog brodern Emil över gården.

1850 flyttade Rosenborg till Säby Norrgård 1.Han flyttade 1853 till Hovskvarteret 114 i Vadstena. 1858 flyttade de till Hovskvarteret 201. 1859 flyttade de till Hovskvarteret 211. Rosenborg avled av stroke den 25 april 1873 av stroke och begravdes den 2 maj samma år i Vadstena av komminister J. Lindeman.

Han lärde sig grunderna av den kände orgelbyggaren Gustaf Andersson när denne 1833 byggde orgeln i Vadstena klosterkyrka.

Familj 
Rosenborg gifte sig 13 oktober 1858 med Lovisa Schelin (1820–1901), dotter till värdshusidkaren Anton Schelin och Anna Christina Larsson. De fick tillsammans barnen Clara Rosenborg (1843–1923) som var gift med apotekaren Lars Constatin Lundqvist i Nordamerika, Augusta Rosenborg (1848–1913) som var gift med byggmästaren Gustaf Reinhold Oskar Röhlander och bokhållaren Oscar Rosenborg (1853–1934) vid Motala verkstad.

Orglar

Renoveringar
 1864 Vallerstads kyrka

Medarbetare och gesäller
1848 - F. W. Isfeldt (född 1811). Han var snickargesäll hos Rosenborg.
1848–1849, 1855–1857 - Carl Arvid Granbäck (1822–1858). Han var snickargesäll hos Rosenborg. Han blev 1857 orgelbyggargesäll på Liareds orgelbyggeri i Liared.
1849–1852 - J. P. Hallqvist (född 1823). Han var snickargesäll hos Rosenborg.
1854–1855 - Anders Frithof Forsell (1831–1875). Han var lärling hos Rosenborg.
1854–1858 - Johan Håkansson (född 1829). Han var gesäll hos Rosenborg.
1854–1858 - Anders August Lindskog (född 1833). Han var gesäll hos Rosenborg.
1854–1858 - August Larsson (1826–1899). Han var gesäll hos Rosenborg. Han kom senare att arbeta som snickare.
1855–1856 - Carl Gustaf Carlsson (född 1832). Han var gesäll hos Rosenborg.
1856–1858 - Adolf Victor Håkansson Mellen (född 1832). Han var vagnmakaregesäll hos Rosenborg.
1860–1861 - Johan Fredrik Abrahamsson (född 1837). Han var gesäll hos Rosenborg.
1862–1863 - Adolf Petersson (född 1833). Han var snickargesäll hos Rosenborg.

Källor
Mörlunda (H) C:4 (1828–1849) Sida: 335
Örberga (E) C:4 (1834–1853) Sida: 95
http://inspire.accson.se/bilder/1399/47392.pdf
Rosenborg nr 1488 på Adelsvapen.com

Göta Hovrätt - Adelns bouppteckningar EXIBA:220 (1873) Sida: 47

Svenska orgelbyggare
Män
Födda 1808
Avlidna 1873
Personer från Säby socken, Småland
Svenska orgelbyggare under 1800-talet
Chantelle Paige

Chantelle Paige, född 3 februari 1988 i Los Gatos, San Francisco Bay Area i Kalifornien, uppväxt i Nashville i Tennessee, är en amerikansk singer-songwriter och skådespelare. Hon var tidigare medlem i R&B- och rappgruppen Flipsyde.

Diskografi 
Studioalbum med Flipsyde

EPs (solo)
2005 – Like This
2010 – The Beautiful Minds
2018 – Getaway

Externa länkar 
Chantelle Paige på Facebook
Chantelle Page på Twitter

Födda 1988
Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Nashville
KIF Vejen

KIF Vejen var en dansk handbollsklubb från Vejen som etablerades 2005, efter att laget tidigare hetat Kolding IF, och spelade i Damehåndboldligaen. Laget spelade sina hemmamatcher på Vejen Idrottscenter.

Historia 
Säsongen 2009-2010 nådde laget sin största framgång internationellt då de spelade final i Cupvinnarcupen mot Buducnost. Klubben förlorade båda matcherna 20-23 och 16-18. Säsongen 2010/11 slutade laget på en tredje plats i danska ligan. Året efter fick man spela i EHF-cupen och nådde en semifinal. Under 2011 annonserades att laget blev en självständig klubb, med ny tränare och ny huvudsponsor. Den nya klubben kom att heta Vejen Elite Håndbold eller Vejen EH, Klubben fick en kort existens och förklarade sig själv i konkurs den 28 april 2014.

Vejen EH startade som KIF Vejen 2005, då man i Kolding IF Håndbold menade, att damlaget i för hög grad stod i skuggan av det framgångsrika herrlaget. Genom att fysiskt flytta damlaget till Vejen hoppades man på att dra åskådare och sponsorer till damlaget för att klara att upprätthålla damlagets position i ligan. Ekonomin blev dock för dålig och efter tre år slutade klubben i konkurs.

Meriter 
  Cupvinnarcupen 2009/2010 efter förlust mot Buducnost med 36-41 sammanlagt
 Semifinal i EHF-cupen 2011/2012, förlust mot GK Lada med 37-43 sammanlagt
  Damehåndboldligaen 2008-2009

Spelare i urval 
  Gabriella Kain (2010–2012)
  Åsa Könsberg (2006–2007)
  Jennie Linnéll (2007–2010)
  Jenny Gustafsson (2006–2010)
  Mette Sjøberg (2011–2013)
  Louise Burgaard (2010–2011)
  Mette Gravholt (2005–2006)
  Maibritt Kviesgaard (2005–2006)
  Rikke Petersen (2007–2011)
  Rikke Poulsen (2012–2014)
  Louise Svalastog (2008–2011)
  Ida Björndalen (2009–2014)

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Handbollsklubbar i Danmark
Vejens kommun

da:KIF Vejen
Felice de Giardini

Felice de Giardini, född 12 april 1716 i Turin, död 8 juni 1796 i Moskva, var en italiensk violinist och tonsättare.

Giardini var elev till Giovanni Lorenzo Somis. Han gjorde en glänsande karriär som violinvirtuos, huvudsakligen i Italien och London, skrev talrika violinkompositioner, kammarmusik och operor. I London såväl som i den brittiska landsorten såg man honom även ofta som dirigent och ledare för operaföretag.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Italienska kompositörer
Italienska violinister
Födda 1716
Avlidna 1796
Män
Personer från Turin
Gunnar Svensson (olika betydelser)

Gunnar Svensson och liknande namn kan syfta på:

 Gunnar Svensson (1906–1988), svensk målare
 Gunnar Svensson (fotbollsspelare) (1918–2007), svensk fotbollsspelare
 Gunnar Svensson (1920–1995), svensk jazzmusiker
 Gunnar Svensson (socialdemokrat) (född 1932), svensk politiker
 Nils Gunnar Svensson (född 1935), svensk tecknare
 Gunnar Svensson (ishockeyspelare och ishockeytränare) (1956–2020), svensk ishockeyspelare och ishockeytränare

Se även 
Gunnar Svenson (1892–1977), en svensk målare, tecknare och professor vid Konsthögskolan.
Altentreptow

För andra betydelser, se Treptow (olika betydelser).

Altentreptow (fram till 1939: Treptow an der Tollense) är en stad i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern.

Staden ingår i kommunalförbundet Amt Treptower Tollensewinkel tillsammans med kommunerna Altenhagen, Bartow, Breesen, Breest, Burow, Gnevkow, Golchen, Grapzow, Grischow, Groß Teetzleben, Gültz, Kriesow, Pripsleben, Röckwitz, Siedenbollentin, Tützpatz, Werder, Wildberg och Wolde.

Geografi
Staden är belägen vid ån Tollense i distriktet Mecklenburgische Seenplatte.

Altentreptow har åtta ortsdelar:

Historia 

Altentreptow omnämns första gången 1245, då orten fick sina stadsrättigheter. Fram till det trettioåriga kriget tillhörde Altentreptow hertigdömet Pommern. Efter kriget tillhörde staden Sverige och förblev svensk fram till 1720, där staden blev preussisk.

1877/1878 anslöts staden till den nya järnvägen mellan Neubrandenburg och Stralsund.

Befolkningsutveckling 

 Befolkningsutveckling  i Altentreptow

Källa:,,

Vänort
Vänort till Altentreptow är den tyska staden Meldorf i distriktet Dithmarschen.

Sevärdheter 
Kyrkan St.-Peter, från 1300- och 1400-talet, uppförd i tegel
Stadsportarna Brandenburger Tor och Demminer Tor från 1400-talet

Kommunikationer
Staden ligger vid järnvägslinjen Berlin-Stralsund (via Neustrelitz och Neubrandenburg).

Öster om staden går motorvägen (tyska:Autobahn) A 20.

Referenser 

 
Kommuner och städer i Landkreis Mecklenburgische Seenplatte
I Love You, Man!

I Love You, Man! är den svenska diskjockeyduon Rebecca & Fionas debutalbum. Albumet släpptes den 16 november 2011. I Love You, Man! har mestadels fått positiv kritik.

Låtlista

Singlar
 Luminary Ones - 2010
 Bullets - 2011
 If She Was Away / Hard - 2011
 Jane Doe - 2011
 Dance - 2012

Musikalbum 2011
Svenska debutalbum
Treptow (olika betydelser)

Treptow kan avse:

Orter
 Treptow – byn och gods i nuvarande Berlin, se Alt-Treptow
 Alt-Treptow – en stadsdel i östra delen av Berlin
 Treptow – ett tidigare stadsdelsområde i östra Berlin –2001
 Treptow-Köpenick – ett stadsdelsområde i sydöstra Berlin 2001–
Altentreptow – en stad i det nordtyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern
 Treptow an der Rega eller Neutreptow – det äldre tyska namnet för en polsk stad nära Szczecin, se Trzebiatów

Parker
Treptower Park – park i Berlinstadsdelen Alt-Treptow

Stationer
Treptower Park (station) – pendeltågsstation i Berlin
Sten Ramel

Sten Gustaf Claës Ramel, född 22 december 1921 i Stockholm, död 4 maj 1998 i Oscars församling, Stockholm, var en  svensk friherre, arkitekt (SAR), fotograf och tecknare.

Biografi
Sten Ramel var son till Ove Ramel och Yvonne Peyron samt gift första gången 1947 med friherrinnan Barbro Leijonhielm och andra gången från 1981 till sin död med Lena Michelson. Ramel studerade vid Kungliga tekniska högskolan till 1947 och vid Kungliga Konsthögskolan till 1954 och under studietiden vid Konsthögskolan tilldelades han den hertliga medaljen 1954. Han var anställd hos Hans Åkerblad i Stockholm 1947 och hos Hakon Ahlberg 1948–1949. Mellan 1950 och 1952 arbetade han för Oscar Niemeyer i Brasilien. Han var verksam vid Byggnadsstyrelsen 1952–1955. År 1954 startade han egen arkitektverksamhet.

Arbeten i Stockholmsområdet
I Stockholmsområdet har Sten Ramel och hans firma bland annat ritat AGA:s huvudkontor på Lidingö, hyreshus vid Karlavägen 81 (1965–1967), kontorshus vid Drottninggatan 75 (1966–1969), kyrkobyggnad för Jesu kristi kyrka av sista dagars heliga i Gubbängen, kontorshuset Lustgården 14 (idag rivet). Därutöver har han ritat bostäder, industrier, kontor, telestationer i övriga landet och även utlands. Som tecknare har han medverkat med karikatyrer och illustrationer i kvällstidningarna Aftonbladet och Expressen samt tidskrifterna Allt och Lutfisken. Han har gett ut ett urval av sina teckningar i bokform under namnet Årets ha-ha. Som fotograf utgav han bildverket Lyckliga Brasilien 1955.

Sten Ramel är begravd på Djursholms begravningsplats.

Bilder, verk i urval

Referenser

Vem är det? 1977
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 452, Allhems Förlag, Malmö.
 Ovesson Ramel, Sten Gustaf Claes på SvenskaGravar.se

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska fotografer under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska karikatyrtecknare
Svenska friherrar
Arkitekter från Stockholm
Fotografer från Stockholm
Konstnärer från Stockholm
Sten
Gravsatta på Djursholms begravningsplats
Födda 1921
Avlidna 1998
Män
New Zealand Symphony Orchestra

New Zealand Symphony Orchestra (NZSO) är Nya Zeelands nationella symfoniorkester. Den grundades 1946 som "National Orchestra" och ägs av Nya Zeelands regering. Orkestern har 90 heltidsmusiker anställda. För närvarande är orkesterns hemmabas Michael Fowler Centre, men de gör också ofta spelningar i Wellington Town Hall i Wellington. Orkestern har sedan starten turnerat flitigt runt om i landet. Periodvis har de även turnerat utomlands. Förutom NZSO finns inom samma organisation också sedan 1959 en ungdomorkester.

The National Youth Orchestra
1959 grundades NZSO National Youth Orchestra av John Hopkins.

Referenser

Externa länkar
Hemsida

Symfoniorkestrar
Musikgrupper bildade 1946
Nyzeeländska musikgrupper
Drömt

Drömt är ett studioalbum av Matti Bye, utgivet i oktober 2008 på Rotor Records.

Låtlista 
 "Det var en gång"
 "Uppbrott"
 "Klosterhage"
 "Midsommarnatt"
 "Sömngångare"
 "Storgatan 47"
 "Dimma 05.30"
 "Motvind"
 "Drömt"

Personal 
 Andreas Berthling - electronica
 Björn Kusoffsky - formgivning
 Chrille Roth - mixning
 Ellekari Larsson - sång
 Ewa Rudling - formgivning
 Goran Kajfeš - trumpet, kornett
 Janne Hansson - ljudtekniker
 Jari Haapalainen - tamburin, kastanjetter
 Johan Berthling - dubbelbas, elbas, producent, arrangemang
 Lars Skoglund - trummor, timpani, marimba, vibrafon
 Lars Warnstad - viola
 Laura Naukkarinen - sång
 Leo Svensson - cello, såg
 Mikael Marin - viola
 Matti Bye - piano, tramporgel, hammondorgel, glockenspiel, elpiano, arrangemang
 Nicolai Dunger - sång
 Staffan Lundén-Welden - franskt horn
 Sören Malmborg - mastering
 Thomas Bodin - engelskt horn, oboe

Mottagande 
Skivan snittar på 3,8/5 på Kritiker.se, baserat på fyra recensioner. Dagens Industri skrev "Uppbackad av musiker som Goran Kajfes, Nicolai Dunger och Lars Skoglund (Laakso) har Matti Bye gjort ett av årets mest originella och vackraste album."

Referenser

Fotnoter 

Svenska debutalbum
Debutalbum 2008
Musikalbum 2008
Devilicious

Devilicious är ett svenskt hårdrocksband från Göteborg och består av Mikael Jakobsson (sång, gitarr), Paul Bärjed (trummor), Magnus Persson (basgitarr) och Karl Edfeldt (gitarr). Gruppens debutalbum The Asylum Gospels släpptes 21 maj 2011 på Rambo Music i samarbete med Dead Tree Music.

Historik
Devilicious bildades 2005 i Göteborg av dåvarande medlemmarna Mikael Jacobsson (sång, gitarr), Carl Paulsen (gitarr), David Andersson (trummor) samt Erik (Doggy) Samuelsson.
Efter två EP:s, The Haunt of Fear 2006 och Samsara 2008, släppta på tyska Dare Devil Records samt en tysklandsturné och några medlemsbyten senare började 2009 den nuvarande konstellationen arbeta på vad som skulle bli debutalbumet. 

Debutalbumet som fick titeln The Asylum Gospels släpptes 2011 av Rambo Music i samarbete med Dead Tree Music.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Mikael Jakobsson – sång, gitarr (2005 –)
 Magnus Persson – basgitarr (2018– )
 Paul Bärjed – trummor, sång (2018– )
 Karl Edfeldt – gitarr, sång (2017– )

Tidigare medlemmar
 Carl Paulssen – basgitarr (2005–2017)
 Julien Fabre – gitarr (2014–2017)
 Alexander Lundgren – trummor (2014–2017)
 David Andersson – trummor (2005–2006)
 Dennis Svensson – trummor (2006–2008)
 Joakim Olausson – trummor (2008–2009)
 Stefan (Trumleif) – trummor (2009–2014)
 Erik (Doggy) Samuelsson – basgitarr (2005–2008)
 Magnus Jacobsson – gitarr (2008–2009)

Diskografi
Studioalbum
2011 – The Asylum Gospels
2012 – The Esoretic Playground

EP
2006 – The Haunt of Fear
2007 – Samsara
2016 – Phoenix

Singlar
2011 – "Demonizer"
2012 – "Succubus"
2012 – "Hollywood"

Referenser

Externa länkar 

Officiell webbplats
Devilicious på kritiker.se

Svenska metalgrupper
Musikgrupper bildade 2005
Loch Leven, Highland

Ej att förväxla med insjön Loch Leven i Perth and Kinross, varvid Loch Leven Castle är beläget.

Loch Leven (skotsk gaeliska: Loch Liobhann) är en havsvik på Skottlands västkust.

Loch Leven är 14 kilometer lång och har en bredd som varierar mellan 200 meter och omkring 1,8 kilometer. Den är förbunden med Camus a' Chois vid North Ballachulish, som är del av Loch Linnhe vid dess västra ände. Det finns nio holmar i vikens västra del. Byn Glencoe är belägen vid vikens södra strand.

Byn Kinlochleven vid vikens ände grundades när aluminiumsmältverket uppfördes där under 1900-talets första årtionde. Ursprungligen fanns där byarna Kinlochmore (Inverness-shire) och Kinlochbeg (Argyll), på vardera sida om ån Leven. Den ligger längs vägen norrut mot Fort William som byggdes 1927 och följde vikens strandlinje, men en bro byggdes över vikmynningen vid Ballachulish 1975 och ersatte Ballachulishfärjan.

Under Ballachulishbron, vid vikmynningen, finns gattet Caolas Mhic Phàdraig. Bosättningarna på ömse sidor är North (norra) och South (södra) Ballachulish, Baile a' Chaolais (bosättningen på gattet). Genom gattet flödar en snabb tidvattenström i upp till sju knop; därför är det klokt att koordinera en passage genom gattet med tidvattnet. Längre in i viken finns flera andra gatt – framförallt Caolas na Con – med betydande, men avtagande tidvattenströmmar. Viken är farbar ända fram till Kinlochleven, och användes för att frakta råvaror till aluminiumsmältverket innan det lades ner.

Referenser 

Bukter i Skottland
Lasse Nylén

Lars Håkan "Lasse" Nylén, född 11 april 1950 i Stockholm, död 16 november 2012 i Vallentuna församling, var en svensk pastor, evangelist, sångare, musiker, låtskrivare och grundare av organisationen Levande familjer.

Lasse Nylén verkade som evangelist och pastor inom Pingströrelsen. Han blev upptäckt som en skicklig bibelberättare och fick skivkontrakt i mitten av 1970-talet. Flertalet produktioner, totalt 14, skulle komma och vissa gavs ut under namnet Lasse PP Nylén. I slutet av 1970-talet började Nylén anordna kristna läger i Årefjällen.

Han gifte sig 1980 med Marie Sköldeberg (född 1955) och paret grundade 1997 organisationen Levande familjer som bedrev äktenskaps- och familjestöd. Genom denna organisation arbetade Nylén för bevarande av kärnfamiljen men också med stöd till ensamstående föräldrar.

Diskografi i urval 
 1975 – Lasse och hans kompisar 
 1976 – Kompisar 2 
 1980 – Skeppsbrottet 
 1982 – Är det farligt 
 1984 – Festen med 2x Lasse 
 1984 – Bland spöken och ponnyhästar
 1986 – Dramatik sång och musik
 1986 – Sverigeskivan
 1990 – Jesus han är bra
 1990 – Jag vill bli stor och stark
 1993 – Kungens barn
 1995 – Befriaren
 1998 – Jesus krossar maffian
 2006 – Jag kan se

Bibliografi 
 1979 – "Oj, vilken dag!", av Lasse Nylén och Svenåke Boström

Referenser

Externa länkar 
 Lasse Nylén på Svensk Mediedatabas.
 Lasse Nylén på Libris.
 Levande familjer officiell webbplats.
 Levande familjer: Att uppmuntra till otrohet är upprörande Artikel av Josefin Lilja i Dagen 2011-03-16.

Födda 1950
Svenska sångare
Svenska pastorer
Svenska musiker inom kristen musik
Personligheter inom svensk pingströrelse
Svenska låtskrivare
Avlidna 2012
Män
Musiker från Stockholm
Kirgizistans provinser

Kirgizistan är indelat sju provinser (singular: oblasty; plural: oblastlar).  Huvudstaden Bisjkek utgör ett särskilt stadsdistrikt (sjaar) och även den näst största staden Osj har särskild stadsstatus. 

Varje provins består av ett antal distrikt (rajon) som administreras av regeringsutnämnda tjänstemän (akim). Bondesamhällen (ayıl ökmötü) som består av upp till 20 små bosättningar har sina egenvalda borgmästare och råd.

Se även 
 ISO 3166-2:KG, Kirgizistan ISO 3166-2-kod.

Referenser 

Kirgizistans provinser
Administrativa indelningar av länder i Asien