kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anders Ahnlid

Anders Gustav Ragnar Ahnlid, född 6 juli 1960 i Vetlanda, är en svensk diplomat och ämbetsman. Han är sedan 2020 generaldirektör för Kommerskollegium. 

Ahnlid anställdes av Kommerskollegium 1986 och kom till Utrikesdepartementet 1987. Han har framför allt sysslat med handelspolitiska frågor. Han har bland annat tjänstgjort som svensk och nordisk förhandlare i GATT:s så kallade Uruguay-runda 1988–1994, vid Sveriges ständiga representation vid de internationella organisationerna i Genève 1991-1995, vid Sveriges OECD-delegation i Paris 1995–1998, som departementsråd och chef för Utrikesdepartementets enhet för internationell handelspolitik 2000–2003 samt minister vid ambassaden i Washington, D.C. 2004–2005.

Han återkom 2005 till Sverige för att tjänstgöra som utrikesråd med ansvar för handelsfrågor på Utrikesdepartementet. I denna roll ansvarade han för Sveriges agerande i frågor som rör Europeiska unionens externa handelspolitik och inre marknad, samt handels- och investeringsfrämjande. Han var bland annat svensk delegat i EU:s handelspolitiska kommitté (tidigare benämnd 133-kommittén) och deltog i flera WTO-möten. Han utnämndes 2011 till ambassadör till OECD och Unesco i Paris. Från november 2013 var han ambassadör vid Sveriges ständiga representation vid Europeiska unionen i Bryssel. I november 2016 tillträdde han posten som ambassadör i Helsingfors. Där stannade han till augusti 2020 då han flyttade till Stockholm och blev generaldirektör för Kommerskollegium. 

Ahnlid är filosofie kandidat i statsvetenskap och nationalekonomi från Lunds universitet. Han har skrivit flera artiklar, till exempel EU som aktör i världen" i "Europaperspektiv 2007 (en bland flera författare) och WTO och frihandelns framtid.

Ahnlid utsågs i februari 2023 av regeringen till att leda den arbetsgrupp i Europeiska unionens råd som ska hantera frysta ryska tillgångar.

Utmärkelser

Referenser

Allmänna källor 
 Utrikesdepartementets kalender 2007/2008
 Anders Ahnlids CV

Fotnoter 

Svenska diplomater under 2000-talet
Födda 1960
Utrikesråd
Män
Levande personer
Sveriges ambassadörer i Europeiska unionen
Sveriges ambassadörer i Finland
Personer från Vetlanda
OGLE-2006-BLG-109L b

OGLE-2006-BLG-109L b är en exoplanet i bana kring den OGLE-2006-BLG-109L i Skyttens stjärnbild. Planeten upptäcktes 2008 och har en massa av ungefär 0,73 MJ. Omloppstiden har beräknats till 1 790 dygn, med en stor osäkerhetsfaktor.

Se även 
 OGLE-2006-BLG-109L
 Lista över exoplaneter

Referenser

Externa länkar 
 The Extrasolar Planets Encyclopaedia: Notes for Planet OGLE-2006-109L b 
 PLANET - Probing Lensing Anomalies NETwork
  OGLE: THE OPTICAL GRAVITATIONAL LENSING EXPERIMENT
 MOA: Microlensing Observations in Astrophysics

Exoplaneter
Stjärnbilden Skytten
Astronomiska upptäckter 2008
OGLE-2006-BLG-109L c

OGLE-2006-BLG-109L c är en exoplanet i bana kring den OGLE-2006-BLG-109L i Skyttens stjärnbild. Planeten upptäcktes 2008 och har en massa av ungefär 0,271 MJ eller 86 M⊕. Omloppstiden har beräknats till 4 931 dygn, med en stor osäkerhetsfaktor.

Se även 
 OGLE-2006-BLG-109L
 Lista över exoplaneter

Referenser

Externa länkar 
 The Extrasolar Planets Encyclopaedia: Notes for Planet OGLE-2006-109L c 
 PLANET - Probing Lensing Anomalies NETwork
  OGLE: THE OPTICAL GRAVITATIONAL LENSING EXPERIMENT
 MOA: Microlensing Observations in Astrophysics

Exoplaneter
Stjärnbilden Skytten
Astronomiska upptäckter 2008
Filosofins elände

Filosofins elände är en bok skriven av Karl Marx åren 1846–1847. Det franska originalets titel är Misère de la philosophie. I boken kritiserar Marx Pierre-Joseph Proudhons då nyligen utgivna bok Système des Contradictions èconomiques ou Philosophie de la Misère. I sin skrift utlägger Marx sin och Friedrich Engels materialistiska historiesyn i kontrast till Proudhons filosofiska och samhällsvetenskapliga teorier som förbjuder strejk, med citat av George Sand och John Gray. Engels har också skrivit ett förord till boken.

Boken inleds bland annat med en kritisk kommentar gentemot Proudhons Système des Contradictions èconomiques ou Philosophie de la Misère.

Bakgrund 
Innan boken skrevs hade Marx delibererat flitigt med Proudhon i syfte att övertyga honom om att hans egen position var den rätta, Proudhon var dock inte på kompromisshumör, resultatet: Filosofins elände.

Innehåll

Kapitel 1:En vetenskaplig upptäckt. 
§1: Motsättningen bruksvärde-bytesvärde. 
§2: Det konstituerade eller syntetiska värdet. 
§3: Tillämpningen av lagen om värdets proportionalitet.

Kapitel 2:Den politiska ekonomins metafysik. 
§1: Metoden (sju anmärkningar följer) 
§2: Arbetsdelning och maskiner 
§3: Konkurrens och monopol §4:jordegendomen eller jordräntan §5:strejkerna och arbetarkoalitionerna.

Litteratur 
Filosofins elände: svar på Proudhons "Eländets filosofi", Karl Marx, Stockholm 1949, Arbetarkulturs Förlag.

Referenser

Externa länkar
Filosofins elände på marxists.org

Verk av Karl Marx
Socialistisk litteratur
Örelids stenar

Örelids stenar är ett gravfält i Tjärby socken, Laholms kommun i Halland.

Gravfältet består av 36 resta stenar på en sandås med vidsträckt utsikt. En av stenarna benämns Krokstenen eftersom dess topp är böjd. På en av stenarna finns skålgropar. På 1830-talet fanns över 100 stenar. Stenarna är troligen från äldre järnåldern.

Inom området finns även fyra gravhögar som är från bronsåldern. Den största högen ligger i gravfältets södra ände, kallas Dunahög och är knappt två meter hög och 17 meter i diameter. 1930 utgrävdes och borttogs en hög i anslutning till sandåsen, där man hittade en huvudgrav i form av en hällkista och tre sekundärbegravningar, alla från bronsåldern. I huvudgraven fanns en bronsdolk med slida och ett par dubbelknappar. Längre söderut längs åsen finns ytterligare två högar. 

Drygt 100 meter väster om gravfältet utgrävdes 2003 inför vägbygge en boplats och tre gravar från äldre järnålder. I trakten finns ett ytterligare ett 30-tal gravhögar. I närheten ligger Tjärby kyrka.

Externa länkar 
Riksantikvarieämbetet, .
Riksantikvarieämbetet,  (Dunahög).

Laholms kommuns historia
Gravfält i Sverige
Fornminnen i Halland
Gravhögar i Sverige
Lars Matson

Lars Matson, född 29 juli 1933 i Rankbäcken utanför Sorsele i Västerbottens inland, död 1994, var en svensk målare. 

I tidig ålder skadade han sin högra arm och fick ett handikapp för livet. Efter studier i Göteborg på Valands konstskola hamnade Lars Matson åter i Sorsele. Han hyrde en ateljé i gamla polisstationens arrestlokaler och utvecklade där en unik stil som kom att prägla hans måleri genom hela livet. Konstnären i byn drog till sig personligheter, både lokala profiler och Sverigebekanta artister. Han levde tillsammans med familjen i en gammal ombyggd uthuslänga och drog sig fram med en knapp ekonomi. De artister och kulturpersonligheter som han bekantade sig med under denna tid kom att betyda mycket för det riktiga genombrottet i Stockholm 1962. Då utställningen plötsligt besöktes av operasångare, skådespelare, erkända konstnärer och storföretagare så kom pressen och med pressen kom även Lars Widding och Fredrik Burgman som kom att skriva flera viktiga artiklar i Expressen om konstnären.

Lars Matson kom att bli en folkets konstnär med motiv som starkt berörde de människor som levde i övergången från småbrukssamhället till det storskaliga jordbruket. Med starka porträtt av människor och djur från en svunnen tid och karga landskap gick han rakt in i hjärtat på den vanliga människan.

Lars Matsons konstverk skildrande hästar i skogsbruk blev kanske det motiv som fastnat mest i publikens minne, men hans bredd var betydligt större än så. 

De sista åren i sitt förhållandevis korta liv ägnade han sig åt stadens landskap. Detta resulterade i en stor vandringsutställning som tio år efter hans bortgång hade premiär på Västerbottens läns museum.

Personer från Sorsele socken
Svenska målare under 1900-talet
Födda 1933
Avlidna 1994
Män
Lönearbete och kapital

Lönearbete och kapital (originalets tyska titel: Lohnarbeit und Kapital) är en text skriven av Karl Marx. Texten är baserad på en serie föredrag som Marx höll i den Tyska Arbetarföreningen i Bryssel 1847. Dessa trycktes sedan som en serie artiklar i Neue Rheinische Zeitung 1849.
Då skriften kommer från tiden före Marx stora ekonomiska forskningsarbete under 1850- och 1860-talen skiljer sig dess innehåll markant från den ekonomiska teori som Marx lade fram i exempelvis Kapitalet. Många viktiga ekonomiska begrepp var ännu inte formulerade, bl.a. hade Marx ännu inte kommit fram till den viktiga skillnaden mellan arbetets och arbetskraftens olika värde. Trots detta kan Lönearbete och kapital fungera som en introduktion till marxismens ekonomiska teori, och den har blivit vida spridd och översatt till många språk. På Marxists Internet Archive finns texten tillgänglig på sexton olika språk. Ofta begagnar man sig då av en uppdaterad upplaga som Marx vän Friedrich Engels gav ut 1891. I denna sena utgåva gjorde Engels en rad korrigeringar för att skriften bättre skulle stämma överens med den mogne Marx ekonomiska teorier.

Not

Externa länkar
Lönearbete och kapital

Verk av Karl Marx
Dushko Vetmo

Dushko Vetmo, egentligen Francesco Solano, född den 14 november 1914, död den 20 mars 1999, var en arberesjisk (albansk) författare.

Verk
Burbuqe të egra – 1946 
Te praku – 1977
Bijtë e Dodonës
E po hëna
Shkretëtira prej gurit
Dhaskal Mitri
Tregimet e lëmit – 1998

Se även
Albansk litteratur

Källhänvisningar

Externa länkar 
 

Arberesjer
Albanskspråkiga författare
Italienska författare
Personer i Italien under 1900-talet
Födda 1914
Avlidna 1999
Män
Abel Andersson

Karl Abel Mauritz Andersson (i riksdagen kallad Andersson i Löbbo), född 15 juni 1887 i Villstads församling, Jönköpings län, död där 30 april 1964, var en svensk lantbrukare och socialdemokratisk politiker.

Andersson var ledamot av riksdagens andra kammare mandatperioden från 1925, invald i valkretsen Jönköpings län.

Referenser 
 Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 126.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Villstads socken
Födda 1887
Avlidna 1964
Män
Peter Schrøder

Peter Schrøder, född 13 juni 1946 i Vemb, är en dansk skådespelare, regissör och manusförfattare.

Filmografi (filmer som haft svensk premiär)

Roller
1978 - Honungs måne - Jørgen
 - Steen
1980 - Lille Virgil och Gusten Grodslukaren - herr Oskar
1981 - Gummi Tarzan - Ivans far
1984 - Busters fantastiska värld - Busters far
1985 - Livet är en god grund 
1988 - Rödtottarna och Tyrannus - borgmästaren
1989 - Ung flykt - mäklare
1990 - Kärlekens vårflod - Paulines far
1992 - Mörkläggning 
1992 - Sofie - läkaren
1992 - Krummerne II - Boris
1993 - Brandbilen som försvann - Mogenssen
1999 - Klinkevals - Knudsen

Regi
1993 - Det forsomte forår
1995 - Bara en flicka

Utmärkelser
1982 - Bodil - Bästa manliga biroll i Gummi Tarzan
1991 - Robert - Bästa manliga biroll i Kärlekens vårflod

Källor
 
Den danske film database - Peter Schrøder 

Danska manusförfattare
Danska filmregissörer
Danska skådespelare under 1900-talet
Födda 1946
Män
Levande personer
Halifax County, North Carolina

Halifax County är ett administrativt område i delstaten North Carolina, USA, med 54 691 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Halifax.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 893 km². 1 877 km² av den arean är land och 16 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Northampton County - nord-nordost
 Bertie County - sydöst
 Martin County - sydost
 Edgecombe County - syd
 Nash County - sydväst
 Franklin County - sydväst
 Warren County - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1758
Erik Fast

Johan Erik Gereon Fast, född 10 oktober 1883 i Norra Sandsjö församling, Jönköpings län, död 26 februari 1976 i Nässjö, var en svensk möbelsnickare och socialdemokratisk politiker.

Fast var ledamot av riksdagens andra kammare från 1918, invald i valkretsen Jönköpings län. Han var ordförande för Kommunallagskommittén (1947–1952) och ledamot av 1939 års kommunlånesakkunniga. I riksdagen skrev han 71 egna motioner, främst om pensioner och enskilda
understöd.

Referenser 
 Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 126.

Noter

Vidare läsning 
 
 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Norra Sandsjö socken
Födda 1883
Avlidna 1976
Män
Edvin Gustafsson

Frans Edvin Gustafsson (i riksdagen kallad Gustafsson i Bogla), född 5 juli 1888 i Öggestorps församling, Jönköpings län, död 6 januari 1966 i Rogberga församling, Jönköpings län, var en svensk banvakt och socialdemokratisk politiker.

Gustafsson var född i Öggestorp, där han efterträdde fadern som banvakt på Nässjöbanan. Han blev 1920 ledamot i kommunfullmäktige och var snart ledamot i de flesta av hembygdens kommunala institutioner.

1934 blev han landstingsman, och 1937 blev han ledamot av riksdagens andra kammare för Jönköpings läns valkrets, där han blev känd under namnet "Gustafsson i Bogla". Han var bland annat verksam inom konstitutionsutskottet och var ordförande i de kristna socialdemokraternas verkställande utskott. Han kvarstod i riksdagen till 1960 då han själv undanbad sig återval. I riksdagen skrev han 63 egna motioner, varav ett flertal om andliga ämnen.

Edvin Gustafsson var gift med Anna Gustafsson, född Pettersson (1885–1961). De fick fyra barn: Sune Gustafsson, Birger Gustafsson, religionssociologen Berndt Gustafsson samt teologen och författaren Anne-Marie Thunberg.

Referenser 
 Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 126.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Öggestorps socken
Födda 1888
Avlidna 1966
Män
Huset Habsburg-Este

Huset Habsburg-Este (även kallat Österrike-Este) var arvtagare på spinnsidan till huset Este, men på svärdssidan egentligen en sidogren av kejsarhuset Habsburg-Lothringen. Dess stamfar var ärkehertig Ferdinand, son till det österrikiska kejsarparet Frans I och Maria Teresia. 

Ferdinand var gift med Maria Beatrix av Modena, den sista medlemmen av dynastin Este. Deras son Frans blev 1814 den förste habsburgske hertigen av Modena. Med Frans' son Frans V av Modena dog den ursprungliga släkten Habsburg-Este ut på manssidan 1875, och med den sistnämndes brorsdotter Maria Theresia på kvinnosidan 1919. 

Frans V hade dock testamenterat rätten att kalla sig "ärkehertig av Österrike-Este" till sin släkting Franz Ferdinand av Österrike, och denne antog titeln, trots att han inte härstammade från släkten Este. 1917, knappt tre år efter mordet på Franz Ferdinand, tilldelade kejsar Karl I sin tvåårige son Robert samma titel - och denne härstammade verkligen från dynastin Este genom sin mor, kejsarinnan Zita, vars farfars mor, Maria Teresa av Savojen, var dotter till Maria Teresa, dotter till Ferdinand och Maria Beatrix och syster till Frans IV. Alla Roberts barn kallar sig "ärkehertig" respektive "ärkehertiginna av Österrike-Este".

 
 Habsburg-Este
 Habsburg-Este
 Habsburg-Este
Martin Forsberg

Oskar Martin Isidor Forsberg, född 9 december 1887 i Stora Malms församling, Södermanlands län, död 14 juni 1962 i Nässjö, var en svensk redaktör och socialdemokratisk politiker.

Forsberg var ledamot av riksdagens andra kammare från 1941, invald i valkretsen Jönköpings län.

Referenser 
 Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 126.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Personer från Stora Malms socken
Födda 1887
Avlidna 1962
Män
Bo Werne

Bo Werne, född 15 juli 1936 i Köpenhamn, död 15 juli 2006 i Malmö, var en svensk-dansk direktör och konvertit till islam. Han studerade språk och juridik i Lund fram till 1966, då han bosatte sig i Tunisien. Han var verksam för svenskt näringsliv i Tunisien, Italien, Kenya, Moçambique, Turkiet och Kazakstan och bosatte sig 1970 i Östafrika.

Bo Werne gav år 2000 ut verket Tro och gärning i islam i två volymer på över 700 sidor med kommenterade exempel ur Eric Hermelins översättningar av persiskspråkiga författare, diktare, teologer och mystiker under islams första sex århundraden. Werne utgår i sina kommentarer från ett sunnitiskt perspektiv med inslag av traditionell, "ortodox" (snarare än "berusad") sufism.

Bibliografi 
 Tro och gärning i islam: det religiösa budskapet i Eric Hermelins översättningar av Rumi, Sa'di, 'Attar, Sana'i m. fl. (två volymer: Texten och Kommentarer), Malmö: Risala 2000,  och .
 "Sufismen", Minaret nr 4/2001.
 "Det heliga kriget, al-Djihad", Minaret 2–3/2002.
 "Rationella föreställningar i islam", Minaret nr 1–2/2003.

Litteratur om Bo Werne 
 Eva Bäckstedt, "Direktören som fann mystiken i persisk poesi", SvD 2001-11-21.
 Christer Hedin, "Islam i den persiska poesins spegel", SvD 2001-11-21.
 Anne Sofie Roald, New Muslims in the European Context : The Experience of Scandinavian Converts, Leiden: Brill 2004, .

Referenser

Externa länkar 
 Bo Werne – en muslimsk kulturpersonlighet 

Personer inom islam i Sverige
Personligheter inom sufismen
Födda 1936
Män
Levande personer
Yancey County

Yancey County är ett administrativt område i delstaten North Carolina, USA, med 17 818 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Burnsville.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau så har countyt en total area på 811 km². 808 km² av den arean är land och 3 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Mitchell County - nordost
 McDowell County - sydost
 Buncombe County - sydväst
 Madison County - väster
 Unicoi County, Tennessee - nordväst

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1833
Sigvard Ohlsson

Sigvard Ohlsson i riksdagen kallad Ohlsson i Kastlösa, född 8 mars 1908 i Kastlösa, Kalmar län, död 4 mars 1998 i Mörbylånga, var en svensk murare och socialdemokratisk politiker.

Ohlsson var ledamot av riksdagens andra kammare 1938-1952, invald i Kalmar läns valkrets. Han skrev sex egna motioner, bland annat om skyddskonsulentorganisationer.

Referenser 
Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 127.

Noter

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Personer från Kastlösa socken
Födda 1908
Avlidna 1998
Män
Herman Engström

Herman Teodor Engström, född 24 januari 1882 i Visby, död 23 maj 1951 i Othem, gjutare och socialdemokratisk politiker.

Engström var ledamot av riksdagens andra kammare från 1943, invald i valkretsen Gotlands län

Referenser 
Tidens kalender 1945: almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1944, sid. 127.
Sveriges dödbok 1947-2006, (Cd-Rom), Sveriges Släktforskarförbund

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Svenska socialdemokrater
Födda 1882
Avlidna 1951
Män
Ungsocialister
Hyperalgesi

Hyperalgesi innebär att känslan av en smärtsam stimulus i och kring ett skadat hudområde upplevs starkare än normalt, jämför även sensitisering. Hyperalgesi kan bero på ökad känslighet (hyperestesi). Hyperalgesi i huden kallas hafalgesi.

När en ökad smärtkänslighet och sänkt smärttröskel upplevs i skadeområdet benämns det primär hyperalgesi. Det beror på en sensitisering (ökad känslighet) av de perifera nociceptorerna (smärtreceptorer i vävnaden) på grund av den inflammation som aktiverades vid skadan och eventuellt av tidigare nociceptiv aktivitet. Sensitiseringen sker inom ett par sekunder och smärtimpulserna till centrala nervsystemet blir allt fler. Upplevelsen blir starkare smärta vid temperaturer och mekanisk retning.

Sekundär hyperalgesi är en ökad smärtkänslighet i den intakta vävnaden intill det skadade hudområdet. Nociceptiva signaler från skadan gör att det blir en sensitisering av ryggmärgssegment. De multireceptiva nervcellerna (wide dynamic range, WDR) i ryggmärgens bakhorn aktiveras och omvandlar tryck- och beröringssignalerna från vävnaden till nociceptiva signaler. Signalerna leds sedan till hjärnan via det spinotalamiska bansystemet på vanligt vis och ger information om att vävnaden intill skadeområdet har utsatts för smärtsamt stimuli. Ett exempel på sekundär hyperalgesi är brännskada efter att ha utsatts för direkt solljus under en längre tid. Huden är då mer känslig är vanligt, även de oskadda områdena intill brännskadan.

Den troliga orsaken till att kroppen reagerar med hyperalgesi är att det tidigare var en skyddande funktion vid kraftig vävnadsskada eftersom smärtan gjorde att människan stannade upp och vilade. Idag blir istället denna skyddande funktion en komplikation vid postoperativt tillstånd. Smärtan gör människan immobiliserad och risken för till exempel pneumoni och atelektaser ökar.

Effektiv smärtbehandlig minskar sekundär hyperalgesi. Behandlingen fungerar bäst när den sätts in tidigt i förloppet och tillvägagångssättet är systematiskt. Exempel på behandling är läkemedel som antiinflamatorika, opioider och glukokortikoider för att minska inflammationen. De två smärtbehandlingsmetoderna TENS (transkutan nervstimulering) och SCS (spinal cord stimulation) ger olika effekt vid hyperalgesi. TENS kan förvärra smärtan medan SCS däremot kan vara en bra smärtbehandlingsmetod vid hyperalgesi.

Se även
 Refererad smärta

Referenser

Noter

Källor
Meyerson, B. (2003). Ryggmärgsstimulerings. I M. Werner & P. Strang (Red.) Smärta och smärtbehandling (ss. 179-189). Falköping: Liber AB.
Nisell, R., & Lundeberg, T. (1999) Smärta och inflammation: Fysiologi och terapi vid smärttillstånd i rörelseorganen. Lund: Studentlitteratur. 
Werner, M. (2003). Smärtfysiologi. I M. Werner & P. Strang (Red.), Smärta och smärtbehandling (ss. 31-44). Falköping: Liber AB. 
Werner, M., & Strang, P. (2003). Analys och diagnostik. I M. Werner & P. Strang (Red.), Smärta och smärtbehandling (ss. 64-75). Falköping: Liber AB. 
Statens beredning för medicinsk utvärdering (SBU). (2006). Metoder för behandling av långvarig smärta: En systematisk litteraturöversikt. Volym I. Stockholm.

Smärta
Taktila symtom och störningar
Repco

Repco var en australisk tillverkare av formel 1-motorer under 1960-talet.

Historik 
Företaget The Replacement Parts Pty. Ltd. grundades i Melbourne 1920 av Geoffrey Russell för att tillverka svåranskaffade reservdelar till importerade bilar och blev känt som Repco 1922. Företaget gick sedan samman med Auto Grinders Co. Pty. Ltd 1937. 

Repco expanderade snabbt efter andra världskriget då bilägandet ökade samtidigt som man skyddades från utländsk konkurrens av höga tullavgifter. Företaget tog över många mindre bildelsföretag och distributionskanaler och började även växa internationellt. 

1964 började Repco, efter ett förslag från formel 1-stallet Brabham, att tillverka formel 1-motorer. Repco utgick från Oldsmobile V8-motorer i aluminium som kasserats under produktionen och byggde om dessa till racingmotorer. 

Den första motorn testkördes i Australien i mars 1965 och gjorde F1-debut i Jack Brabhams Brabham-Repco i . Brabham tvingades dock bryta loppet på grund av växellådeproblem. 

Repcos första seger kom i grand prix-loppet International Trophy  och den första F1-segern kom i . Det var den första av fyra segrar som resulterade i att både Jack Brabham och Brabham-Repco vann mästerskapstitlarna den säsongen.
Säsongen  vann Brabham-Repco konstruktionsmästerskapet igen medan Brabhams båda förare Jack Brabham och Denny Hulme gjorde upp om förartiteln, vilken Hulme till slut vann.

Samma år introducerades Ford Cosworth DFV-motorn, som gjorde ”hat trick” i sitt debutlopp i , vilket betydde att Repco var tvunget att utveckla en ny motor inför säsongen . Jochen Rindt kom som bäst trea i , så den nya motorn 860 blev en besvikelse för både Jack Brabham och Rindt. Repco kom efter säsongen fram till att motorprojektet var för dyrt att fortsätta, varför Brabham bytte till Ford Cosworth-motorer.

F1-meriter

Källor

Externa länkar 
 Repco Limited

Formel 1-motorer
Ej längre existerande australiska företag
Företag bildade 1966
Företag upplösta 1969
Företag i Melbourne