kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Toni Stadler

Toni Stadler, född 5 september 1888 i München, död där 5 april 1982, var en tysk skulptör och tecknare.

Toni Stadler var son till landskapsmålaren Anton von Stadler och elev till August Gaul i Berlin. Han utbildade sig också för Hermann Hahn på Königliche Kunstgewerbeschule i München och för Aristide Maillol i Paris. År 1942 blev han professor vid Städelschule i Frankfurt am Main och 1946–1958 var han professor vid Akademie der Bildenden Künste i München, där han ocksdå från 1953 var vice preses.

Toni Stadler var gift med Hedda von Kaulbach, dotter till målaren Friedrich August von Kaulbach.

Toni Stadler deltog i Documenta 1 i Kassel år 1955, Documenta II 1959 och också i Documenta III år 1964. Han 
fick år 1947 staden Münchens pris Förderpreis im Bereich Bildende Kunst der Landeshauptstadt München och vid två tillfällen Villa-Romana-Preis av Akademie der Künste i Berlin.

Offentliga verk i urval

 Frauenbildnis, 1934, Lehmbruck-Museum i Duisburg
 Heinrich Heine-Brunnen, 1957-58, Dichtergarten i München
 Porträt Fräulein Hotter, 1958, Lehmbruck-Museum i Duisburg  
 Kniende Figur - Eos, 1958, Lehmbruck-Museums skulpturpark i Duisburg 
 Aglaia, brons, 1961, Skulpturenpark Pinakotheken i München
 Karl-Amadeus-Hartmann-Gedächtnisbrunnen, 1971, Maximiliansplatz i München

Fotogalleri

Källor
 
 Biografi på www.tonistadler.de
 Biografi på Grafos Verlags webbplats

Litteratur 
 Christian Tümpel (redaktör): Deutsche Bildhauer, 1900 - 1945, entartet, Langewiesche, Königstein im Taunus 1992,  

Tyska skulptörer under 1900-talet
Födda 1888
Avlidna 1982
Män
Generalplan Ost

Generalplan Ost (svenska Generalplan Öst) var Nazitysklands plan för kolonialiseringen av östra Europa, och folkmordet på dess befolkning, fram till Uralbergen med Kaukasus inbegripet.

Bakgrund
Planen, som utarbetades i flera versioner mellan 1940 och 1942, byggde på den nazistiska idén om ett stortyskt rike med utvidgat herravälde och Lebensraum (svenska livsrum) i öst. Det övergripande målet med Generalplan Ost var etnisk rensning och förslavning av icke-tyska folk i syfte att göra plats för tyskar.

Fastställande
Generalplan Ost stadfästes den 12 juni 1942 och beskrev de rättsliga, ekonomiska och geografiska grundvalarna för den tyska ockupationspolitiken beträffande Polen och Sovjetunionens västra territorier. Enligt Reichsführer-SS Heinrich Himmler skulle 31 miljoner slaver fördrivas eller förintas för att ge plats åt etniska tyskars nykolonisering.

Se även 
Reichskommissariat Ostland
Drang nach Osten
Ostsiedlung
Lebensraum
Rikskommissariatet Ukraina

Referenser

Tryckta källor

Externa länkar 
Artikel på Nyhetsbanken.se Nya rön om "Generalplan Ost". 2010-01-07 
Der Generalplan Ost – Eine Ausstellung der Deutschen Forschungsgemeinschaft 
Generalplan Ost på World Future Fund.org 

Nazityskland
Hemangiosarkom

Hemangiosarkom är en ovanlig, snabbväxande och mycket inkräktande variant av cancer. Det är en blodmatad sarkom; det vill säga blodkärl växer direkt i tumören och är vanligen fyllda med blod. En vanlig dödsorsak är att tumören brister, vilket gör att offret snabbt förblöder. Termen angiosarkom, när den används utan bestämning, hänvisar ofta till hemangiosarkom. Glomangiosarkom och lymfangiosarkom är dock skilda tillstånd.

Hemangiosarkom förknippas vanligen med giftig exponering av toriumdioxid, vinylklorid och arsenik. Stewart-Treves syndrom är en form av hemangiosarkom på grund av lymfödem, vanligtvis efter mastektomi och strålbehandling mot bröstcancer.

Hemangiosarkom hos hundar 
Hemangiosarkom är ganska vanligt hos hundar, särskilt hos schäfrar och golden retrievrar.
Det förekommer också hos katter, men är mycket mer sällsynt. Hundar med hemangiosarkom visar sällan kliniska symptom förrän tumören har blivit mycket stor och spridits. Ofta beror kliniska symptom på cirkulationsstillestånd efter tumören spricker, vilket orsakar omfattande blödning. Ägare till drabbade hundar upptäcker för det mesta att hunden har hemangiosarkom först efter att hunden kollapsat.

Tumören dyker normalt upp på mjälten, högra hjärtbasen eller levern, men kan också finnas på huden och andra ställen.
Hemangiosarkom är den vanligaste hjärttumören, och förekommer i högra förmaket. Här kan det orsaka högersidigt hjärtfel, hjärtrytmrubbningar, utgjutning i hjärtsäck och hjärttamponad.
Hemangiosarkom i mjälte eller lever är den vanligaste tumören som orsakar blödningar i buken. Hemangiosarkom på huden ser i de flesta fall ut som en liten röd eller blåsvart klump.
Hemangiosarkom kan också existera under huden. Det misstänkas att hemangiosarkom på huden orsakas av solexponering.
Ibland kan hemangiosarkom på huden vara en metastas från visceral hemangiosarkom.
Andra platser där hemangiosarkomet kan finnas är till exempel ben, njurar, urinblåsa, muskler, munnen och det centrala nervsystemet.

Kliniska symptom 
De vanligaste kliniska symptomen på hemangiosarkom inkluderar aptitförlust, hjärtrytmrubbningar, viktminskning, svaghet, letargi, kollaps, bleka slemhinnor och/eller plötslig död. En förstorad buk ses ofta på grund av blödningar.

Behandlingar 
Behandling inkluderar läkemedelsterapi och, om praktiskt möjligt, avlägsnande av tumören på de påverkade organen, till exempel med en splenektomi. Enbart splenektomi ger en genomsnittlig överlevnadstid på 1-3 månader. Läkemedelsterapi i tillägg, bestående huvudsakligen av läkemedlet doxorubicin, ensamt eller i kombination med andra läkemedel kan öka den genomsnittliga överlevnadstiden till 5-7 månader. Visceral hemangiosarkom är vanligtvis dödlig även med behandling, och ofta inom några veckor eller i bästa fall månader. I huden kan det botas i de flesta fall med fullständig kirurgisk borttagning så länge det inte finns visceral inblandning.

Referenser 

Hundsjukdomar
Hjärt- och kärlsjukdomar
Tumörer
Luise av Sachsen-Gotha-Altenburg (1756–1808)

Luise av Sachsen-Gotha-Altenburg, född 9 mars  1756 i Stadtroda, död 1 januari 1808 i Ludwigslust, var en hertiginna av Mecklenburg-Schwerin genom äktenskap med hertig Fredrik Frans I av Mecklenburg-Schwerin. Hon var dotter till Johan August av Sachsen-Gotha-Altenburg och Louise Reuss av Schleiz. 

Luise övervägdes 1771 som en av tänkbara äktenskapskandidater för Rysslands tronföljare. Hon var Katarina den storas första val på grund av att hon var dennas släkting, men sedan Luise hade beskrivits som absout ovillig att ändra religion, övergavs planerna. Luise beskrevs som kraftigt överviktig, ska ha sett mycket äldre ut än vad hon var och blivit bristfälligt bildad, något som också bidragit till de ändrade planerna. Hon gifte sig 1 juni 1775 i Gotha med hertig Fredrik Frans I av Mecklenburg-Schwerin. Relationen mellan Luise och Fredrik beskrivs som lycklig. Ludwigslusts slott uppfördes för henne.

Barn
Fredrik Ludvig av Mecklenburg-Schwerin (1778-1819). Gift med storfurstinnan Helena Pavlovna av Ryssland, dotter till Paul I av Ryssland och Sophie Marie Dorothea av Württemberg. De var föräldrar till bland andra Paul Fredrik av Mecklenburg-Schwerin.
Louise Charlotte (1779-1801). Gift med Emil Leopold August av Sachsen-Gotha-Altenburg. De var föräldrar till Louise av Sachsen-Gotha-Altenburg som i sin tur var mor till bland andra Albert av Sachsen-Coburg-Gotha som gifte sig med Viktoria I av Storbritannien.
Gustav Wilhelm (1781-1851). 
Karl August Christian (1782-1833). 
Charlotte (1784-1840). Gift med Kristian VIII av Danmark. De var föräldrar till Fredrik VII av Danmark.
Adolf Fredrik (1785-1821).

Källor 

Tyska hertiginnor
Födda 1756
Avlidna 1808
Kvinnor
Mili Avital

Mili Avital, , född 30 mars 1972 i Jerusalem, är en israelisk skådespelare.

Avital tilldelades ett Ophir Award i kategorin Bästa kvinnliga biroll år 1992 och nominerades 1994 för samma pris i kategorin Bästa kvinnliga huvudroll. Hon är verksam skådespelare i både Israel och USA.

Biografi 
Mili Avital är dotter till Noni och Iko Avital och hon växte upp i Tel Aviv. År 1994 flyttade hon till New York, där hon bor med sin man manusförfattaren Charles Randolph och deras son.

Filmografi i urval 
 1994 - Stargate
 1995 - Dead Man
 1998 - Kissing a Fool
 2000 - Tusen och en natt
 2003 - The Human Stain

Källor

Externa länkar 
 IMDb

Israeliska skådespelare
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Födda 1972
Levande personer
Kvinnor
Personer från Jerusalem
Hans Wimmer

Hans Wimmer, född 19 mars 1907 i Pfarrkirchen, död 31 augusti 1992 i München, var en tysk skulptör.

Hans Wimmer utbildade sig 1928-35 vid Akademie der freien Künste i München. Åren 1949-72 var han professor i skulptur vid Akademie der Bildenden Künste i Nürnberg.
 
Hans Wimmer deltog i documenta 1 i Kassel år 1955, Venedigbiennalen 1958 och Världsutställningen i Montréal 1967.

I staden Passau finns en större samling av Hans Wimmers verk i stadens Oberhaus Museum. Hans ateljé, med många av gipsmodellerna, finns återuppförd i Schleswig-Holsteins Landesmuseum på Schloss Gottorf.

Offentliga verk i urval 
 Kniender Jüngling, 1954, Eidgenössische Zentralbibliothek i Bern 
 Richard-Strauss-Brunnen, 1962, Kaufingerstrasse i München 
 Reiterstandbild Kaiser Ludwig der Bayer, 1967, Alter Hof i München 
 Wimmer-Ross, 1966, Pfarrkirchen
 Kniender, minnesmärke för offren i koncentrationslägren, 1964, Paulskirche i Frankfurt am Main
 Sterbender Soldat, 1965, i krigsmonument i Catania på Sicilien 
 Ehrenmal des Deutschen Heeres, 1972, vid Festung Ehrenbreitstein
 Trojanisches Pferd, 1977, Skulpturenpark Pinakotheken i München

Litteratur 
 Hans Konrad Röthel: Der Bildhauer Hans Wimmer, München 1964
 Vincent Mayr: Ein "unverbesserlicher Gegenständlicher" - Der Bildhauer Hans Wimmer in München i Bayerischer Landesverein für HeimatpflegesSchönere Heimat 2009:4, sidan 237 ff

Källor
Denna artikel baseras på artikeln Hans Wimmer på tyska Wikipedia

Externa länkar 

Tyska skulptörer under 1900-talet
Födda 1907
Avlidna 1992
Män
Bertil Rönnmark

Nation:  

Bertil Vilhelm Rönnmark, född 24 december 1905 i Jämshög, död 1 juli 1967 i Enskede, var en svensk apotekare och sportskytt.

Bertil Rönnmark var son till apotekaren Peter Rönnmark. Han tog studentexamen i Kristianstad 1924 och blev farmacie kandidat i Stockholm 1928 och apotekare 1931. Rönnmark studerade i USA, Storbritannien och Schweiz. 1937–1943 tjänstgjorde han vid Apotekens kontrollaboratorium. Från 1949 innehade han apoteket Bävern i Stockholm. Han var 1943–1946 ordförande i centralstyrelsen för Sveriges farmacevtförbund. 

Rönnmark gjorde tidigt känd som en framstående skytt, och var från början av 1930-talet en av världens främsta. Vid VM i Lwów 1931 segrade han i skjutning med miniatyrgevär, liggande, varvid han samtidigt blev världsrekordinnehavare med 395 poäng. I knästående med samma vapen vann han andra pris på världsrekordresultatet 387 poäng, samma poängsumma som segraren. Vid Olympiska spelen i Los Angeles 1932 vann han guld i miniatyrgevärsskjutning, och vid VM i Granada 1933 blev han världsmästare, dels med armégevär, dels i skjutning med fritt gevär i knästående, där han uppnådde världsrekord med 381 poäng. I VM i Rom segrade han i liggande med fritt gevär. Han blev dessutom ett flertal gånger svensk mästare på olika vapen, liggande, knästående och med sammanlagt resultat. Rönnmark var 1940–1945 ledamot av Skytteförbundets överstyrelse.

Rönnmark blev olympisk guldmedaljör i miniatyrgevär, liggande i Los Angeles 1932. Under åren 1931-1935 vann han fyra VM-guld och satte två världsrekord i olika gevärsgrenar.

Källor 
Vem är det: Svensk biografisk handbok 1957, P. A. Norstedt & Söners Förlag, Stockholm 1956

Noter

Externa länkar 

Svenska sportskyttar
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1932
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1932 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1936 från Sverige
Personer från Jämshögs socken
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1932
Tävlande i skytte vid olympiska sommarspelen 1936
Födda 1905
Avlidna 1967
Män
Mats Lundeholm

Mats Lundeholm, född 4 september 1954, är hovrättslagman i Göta hovrätt och var tidigare hovrättsråd i samma hovrätt.

Han uppmärksammades när han var med och avkunnade den friande domen i februari 2010 mot 18-åringen som misstänktes för och erkände knivdådet på Peder Forsell i Mariestad som begicks våren 2009.

Referenser 

Svenska jurister under 2000-talet
Män
Levande personer
Födda 1954
Svenska hovrättslagmän
Nicki Minajs diskografi

Nicki Minaj är en trinidadisk rappare. Hennes diskografi består av ett studioalbum, tre blandband och nitton singlar, varav tolv som gästartist. På high school sysslade Minaj med skådespel och musik och började sedan rappa. Hon upptäcktes av Lil Wayne och 2010 skrev hon kontrakt med Young Money Entertainment—en avdelning på Cash Money Records med distribution av Universal Motown. Hon har släppt tre blandband sedan 2007 och har varit gästartist på singlar av artister som Ludacris, Trey Songz och Jay Sean. Under 2010 hade hon fjorton låtar på Billboard Hot 100. 

"Massive Attack" utgavs som Minajs första egna singel, men den uteslöts från hennes debutalbum på grund av dess klena prestation på listorna. Hennes nästa singel, "Your Love", nådde toppen av Billboard Rap Songs, vilket gjorde Minaj till den första kvinnliga soloartisten att uppnå detta sedan 2002. "Check It Out", en duett med sångaren och rapparen will.i.am, nådde topp trettio i Australien, Irland, Kanada, Nederländerna, Storbritannien och USA. Minajs nästa singlar, "Right Thru Me" och "Moment 4 Life", nådde topp tio på Billboard Hot R&B/Hip-Hop Songs och Rap Songs. Hennes debutalbum, Pink Friday, utgavs i november 2010 och nådde förstaplatsen på Billboard 200. Albumet har certifierats guld i Storbritannien och platina i USA.

Album

Studioalbum

Blandband

Singlar

Som huvudartist

Som gästartist

Referenser

Noter 

Popdiskografier
R&B-diskografier
Hiphopdiskografier
Marie S. Arwidson

Marie Schrewelius Arwidson, född 13 juni 1951 i Stockholm, är en svensk företagsledare. Hon är sedan 27 maj 2010 styrelseordförande för andra AP-fonden. Hon är styrelseledamot i Trafikverket samt ledamot i både International Chamber of Commerce och Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien. Dessutom var hon även verkställande direktör för Skogsindustrierna fram till 2013 då hon avgick och ersattes av Carina Håkansson. Hon är uppvuxen i Stockholm där hon också utbildade sig till civilekonom vid Handelshögskolan.

Källor

Personer inom Sveriges näringsliv under 2000-talet
Alumner från Handelshögskolan i Stockholm
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Kvinnor
Födda 1951
Levande personer
Näringslivspersoner från Stockholm
Rödmunnad smörbult

Rödmunnad smörbult (Gobius cruentatus) är en bottenlevande fisk i familjen smörbultar som finns i Nordatlanten och Medelhavet.

Utseende 
Den rödmunnade smörbulten är en förhållandevis stor smörbult som har en brunaktig kropp med ljusare och mörkare fläckar. Kinderna och läpparna har klarröda markeringar. På huvudet finns också rader av svarta, vårtliknande känselorgan.  Längden kan nå upp till 18 cm.

Vanor 
Arten är en bottenfisk som uppehåller sig på kustnära, relativt grunt vatten på mellan 15 och 40 meters djup. Den föredrar klipp- och sandbottnar, gärna med växtlighet. Speciellt i Medelhavet är det vanligt att den uppehåller sig bland bandtång.

Utbredning 
Den rödmunnade smörbulten finns från sydvästra Irland via Medelhavet till Marocko och Senegal. Den är tämligen sällsynt i norra delen av sitt utbredningsområde.

Kommersiellt utnyttjande 
Det förekommer att arten används i saltvattenakvarier.

Noter 

Smörbultar
Pang på pensionatet

Pang på pensionatet är en svensk fars som hade premiär på Vallarnas friluftsteater i Falkenberg på söndagen den 3 juli år 2011. Biljetterna började säljas redan på måndagen den 4 april år 2011 och sex dagar senare hade 40 000 biljetter bokats. Föreställningen släpptes på DVD på onsdagen den 20 juni år 2012.

Handling 
Farsen utspelar sig under sommaren år 1955 på ett pensionat, där den 95-åriga gästen Greta har bosatt sig permanent och tas hand om av ägarinnan, Berta, och den enda anställda, Rut.

Andra som dyker upp är en kvinnlig spion, en mansgris, en förvirrad kommissarie som är nypensionerad och den födelsedagsfirande brevbäraren Dag-Otto.

Pensionatet har hamnat i ekonomisk knipa och en försäljningsprocess pågår, samtidigt som det börjar ryktas om dödsfall bland gästerna.

Medverkande

Referenser

Externa länkar 
 Pang på Pensionatet på Vallarna

Teateråret 2011
2011 i Sverige
1955 i fiktion
Halland i fiktion
Kultur i Falkenberg
Fars i Sverige
Folklustspel
Svenska revyer
Svenska komedifilmer
Moder Albanien

Moder Albanien (albanska: Monumenti Nëna Shqipëri) är en 12 meter hög staty belägen vid kyrkogården Dëshmorët e Kombit i Albanien.

Statyn representerar landet som en moder som vakar över den eviga sömnen hos de som gav sina liv för henne. Det finns 28 000 gravar tillhörande albanska partisaner, samtliga av dessa avled under andra världskriget. Den massiva statyn håller en lagerkrans och en stjärna. Vid kyrkogården låg tidigare den förre ledaren Enver Hoxha, men han flyttades senare till en annan allmän kyrkogård. 

Statyn är gjord av betong och skapades av Kristaq Rama, Muntaz Dhrami och Shaban Hadëri.

Se även 
Nationspersonifikation

Tirana
Nationspersonifikationer
Skulpturer 1971
Minnesmärken i Albanien
Skulpturer i Albanien
Skulpturer i betong
Skulpturer av albanska skulptörer
Ringaren i Notre Dame (film, 1939)

Ringaren i Notre Dame (originaltitel: The Hunchback of Notre Dame) är en amerikansk långfilm från 1939. Filmen regisserades av William Dieterle och är baserad på Victor Hugos bok med samma namn.

Handling 
Kung Louis XI är en gammal och vis man och Frollo är hans chefsåklagare. Frollo får syn på zigenarflickan Esmeralda i kyrkan den första april och skickar ut Quasimodo, den puckelryggige ringaren i Notre Dame, att fånga henne. Quasimodo och Esmeralda infångas av kapten Phoebus, som låter Esmeralda gå fri. I rättegången döms Quasimodo till stupstocken på torget. Den ende som kommer med vatten till honom under tiden han är fastbunden är Esmeralda.

Under en fest träffar Esmeralda både Frollo, som blivit som förhäxad av henne, och Phoebus igen. Mitt under alla festligheter blir Phoebus dödad, och Esmeralda blir anklagad för mordet. Under rättegången finns hon skyldig och döms till döden genom hängning. 

Tiggarkungen Clopin, Esmeraldas man Gringoire och ringaren Quasimodo försöker alla rädda henne på olika sätt.

Om filmen 
Filmen anses ofta vara den filmatisering av Victor Hugos roman som är mest trogen boken, trots att filmen inte slutar på samma sätt som boken.

Disney hade den här filmen som förlaga när de gjorde den tecknade versionen av Ringaren i Notre Dame.

Rollista i urval 

 Charles Laughton – Quasimodo
 Maureen O'Hara – Esmeralda
 Cedric Hardwicke – Frollo
 Thomas Mitchell – Clopin
 Edmond O'Brien – Gringoire
 Alan Marshal – Kapten Phoebus
 Walter Hampden – Diakonen
 Harry Davenport v Kung Louis XI
 Katharine Alexander – Madame de Lys
 George Zucco – Prokuratorn
 Fritz Leiber – Gamle adelsmannen
 Etienne Girardot – Doktor
 Minna Gombell – Tiggardrottningen
 Arthur Hohl – Olivier
 Curt Bois – Studenten
 George Tobias – Tiggare
 Rod La Rocque – Phillipe
 Sig Arno – Skräddaren

Externa länkar 
 Ringaren i Notre Dame på IMDb.
 Trailer.

Amerikanska filmer 1939
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska skräckfilmer
Amerikanska filmer baserade på böcker
Victor Hugo-filmatiseringar
Paris på film
1480-talet på film
Filmer i regi av William Dieterle
Engelskspråkiga filmer
Björsjö

Björsjö är en småort i Norrbärke socken i Smedjebackens kommun, Dalarnas län, som ligger inom fritidsområdet Malingsbo-Kloten.

Fotnoter 

Orter i Smedjebackens kommun
Småorter i Sverige
Curt Ljunggren

Curt Ivar Vilhelm "Curre" Ljunggren (tilltalsnamnet ursprungligen skrivet Kurt), född den 10 september 1900 i Stockholm, död den 10 september 1975 i Matteus församling i Stockholm, var en svensk dans- och jazzmusiker (banjoist och gitarrist men även sångare) samt orkesterledare.

Biografi
Efter ett engagemang på Hasselbacken övertog Ljunggren 1926 ledningen för orkestern ombord på amerikabåten , vars musiker under fartygets uppehåll i New York fick tillfälle att se och höra berömda amerikanska orkestrar som Jean Goldkettes (med bland annat Bix Beiderbecke och Frank Trumbauer), vilka utövade ett starkt inflytande på dem. På hösten samma år spelade i huvudsak samma musiker framgångsrikt vidare som "Curtz' Jazzorkester" på Frimurarhotellet i Linköping. Ur denna formation skulle kort därefter den i svensk jazzhistoria viktiga Svenska Paramountorkestern uppstå. Då hade dock Ljunggren själv lämnat orkestern (enligt trumslagaren Anders Soldén till följd av ett bråk med violinisten Folke Andersson), för att från 1927 i stället ingå i Helge Lindbergs orkester på nöjesetablissemanget Savoy på Djurgården. 

Han medverkade under denna tid inte bara på skivinspelningar under Lindbergs namn på Polyphon, utan också på ett stort antal utgåvor under de egna sättningarna "Curtz' Trio" och "Curtz' åtta" på Husbondens röst. Av de senare finns Ack lilla Vera från 1929 – med trumpetsolo av Gösta Törnblad och sång av Ljunggren själv – återutgiven på del 1 i skivserien Svensk jazzhistoria. 

Med Lindbergorkestern medverkade Ljunggren också i radioutsändningar från Savoy, även då ibland som vokalist. Sedan Lindberg 1930 övergått till ett engagemang hos Ernst Rolf tog Ljunggren (efter ett mellanspel av violinisten Sven Bergman) över ledningen av orkestern på Savoy. Trumpetaren Gösta Törnblad har vittnat om att "den store" Ljunggren var "stark som en brottare" och därför vid sidan av sin roll i orkestern också fick rycka in som extra vaktmästare emellanåt, med uppgift att ta hand om besvärliga gäster på etablissemanget.

På 1930-talet övergick Ljunggren till en tjänst vid företaget Colgate-Palmolive, där han blev kvar till pensioneringen. Han gifte sig 1936 med Berta Inez Linnéa Ahlin (1912–1938). Curt Ljunggren är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor
 Jan Bruér & Bengt Nyquist: texthäfte till dubbel-CD:n Svensk jazzhistoria vol. 1 - Varning för jazz!
 Curt Ljunggren respektive Curtz' Trio på 78-varvare.
 Curt Ljunggrens skivinspelningar i Svensk mediedatabas.

Noter

Svenska jazzmusiker
Svenska banjospelare
Svenska gitarrister
Svenska orkesterledare
Musiker från Stockholm
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1900
Avlidna 1975
Män
Lean on Me

"Lean on Me" är en sång skriven och framförd av Bill Withers. Han släppte den som singel år 1972. Sången är baserad på hans uppväxt i kolgruvestaden Slab Fork i West Virginia.

Om sången 
"Lean on Me" var Withers första och enda listetta på Billboardlistan. När tidskriften Rolling Stone gjorde listan 500 Greatest Songs of All Time, så hamnade låten på plats 205. 

Det har spelats in åtskilliga covers på låten, och det är en av endast nio låtar som hamnat etta på Billboard i två versioner av två olika artister. Den andra versionen som intog första platsen släpptes som singel av Club Nouveau år 1987. Deras version tilldelades en Grammy Award.

Coverversioner 
 Mud spelade in en cover år 1976.
 Al Jarreau spelade in den år 1985.
 Club Nouveau år 1987.
 DC Talk tolkade den år 1992.
 Året därpå tolkades den av Michael Bolton.
 År 1999 tolkades den av Bonnie Tyler, Anne Murray och The Temptations.

Övriga versioner 
 År 1989 spelade Big Daddy Kane in en hiphop-version av låten, speciellt för filmen Lean on Me. I filmen får man även höra The Winans tolka låten.
 Mitchel Musso spelade in en version speciellt för filmen Snow Buddies.
 Sången har tolkats i ett avsnitt av TV-serien Glee.
 Reggae-bandet UB40 fick stora framgångar med en cover på låten.

Lean on Me i populärkulturen 
 Låten användes till Dead Is Dead, som är en informationsfilm om droger.
 Avril Lavigne och Heart framförde en duett-versionen under välgörenhetsgalan 17h Race to Erase MS i maj 2010.
 Kid Rock, Sheryl Crow och Keith Urban framförde sången vid välgörenhetsgalan Hope for Haiti Now år 2010.
 Withers originalversion spelas under slutet av ett avsnitt av The Simpsons.

Externa länkar 
 Bill Withers - Lean On Me
 Club Nouveau - Lean On Me
 So Hyang - Lean On Me 

Sånger 1972
Musiksinglar 1972
Musiksinglar 1987