kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
National Historic Landmark

National Historic Landmark (Nationellt historiskt minnesmärke) (förkortning: NHL) är beteckningen för utvalda historiskt viktiga platser i USA. Platsen kan vara ett område eller en byggnad av historiskt eller kulturellt värde.

Cirka 3 procent av 90 000 objekt i det större National Register of Historic Places är även utsedda till National Historic Landmark. Båda listorna administreras av National Park Service.

Urvalskriterier
Varje NHL utnämns efter dessa kriterier:

 Platsen för en viktig händelse i USA:s historia
 Platsen där en historiskt betydelsefull amerikan levde eller arbetade
 Platsen där ideal eller idéer som formade nationen förverkligades
 Arkitektoniskt viktiga byggnader
 Platser som kännetecknar den amerikanska livsstilen (way of life)
 Platser av arkeologiskt intresse

Det finns en rad historiska platser i USA men endast ett fåtal platser har väsentligt historiskt värde och fått utnämningen NHL. Varje plats utnämns formellt av USA:s inrikesminister (Secretary of the Interior). Idag finns cirka 2 500 National Historic Landmarks där ett fåtal ligger även utanför nationens gränser och en utomlands ( Amerikanska legationen i Tanger, Marocko). NHL programmet förvaltas av National Park Service.

Historia
Den 30 juni 1960 utsågs "Sergeant Floydmonument" i Sioux City, Iowa till det första NHL, först den 9 oktober 1960 presenterade inrikesministern Fred Andrew Seaton dock alla 92 platser som hade utsetts till de första NHL.

1966 inrättades National Register of Historic Places av USA:s federala statsmakt, en officiell övergripande lista över nationens alla historiskt betydelsefulla platser. Denna lista omfattar idag över 80 000 registreringar.

Landmärken med svensk anknytning
 Fort Christina, Wilmington, Delaware
 Holy Trinity (Old Swedes'), Wilmington
 Fort Nya Göteborg (gården Printzhof), Tinicum, Pennsylvania

Referenser

Externa länkar

 US National Historic Landmarks Program
 Lista över National Historic Landmarks (PDF)
 National Historic Landmarks databas

Kulturskydd i USA
 
Bildanden 1960
Landmärken
Hans Ernst Krøyer

Hans Ernst Krøyer född den 31 januari 1798 i Köpenhamn, död där den 24 mars 1879, var en dansk musiker, bror till Henrik Nikolai Krøyer.
 
Krøyer blev 1815 student och 1844 hovkantor i Kristiansborgs slottskyrka. 

Krøyer komponerade åtskilliga kvartetter, bland annat den allmänt sjungna nationalsången Der er et yndigt land (orden av Oehlenschläger).

Källor 
 

Födda 1798
Avlidna 1879
Män
Danska klassiska kompositörer
Personer från Köpenhamn
Holy Trinity (Old Swedes')

För Old Swedes' Church i New Jersey, se Trinity Church (Old Swedes').

Holy Trinity Church (Old Swedes') är en gammal svensk kyrka i Wilmington i den amerikanska delstaten Delaware. Kyrkan uppfördes av svenskättlingarna från Nya Sverige och stod klar 1699. Byggnaden är den äldsta kyrkan i USA som i sitt originalskick ännu används till gudstjänst. Idag är kyrkan ett National Historic Landmark.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan står på 606 Church Street i centrala Wilmington.

Byggnaden är uppförd i sten som en rektangel med en längd på cirka 20 meter, cirka 11 meter bred och 6 meter hög (samma dimensioner som Gloria Dei (Old Swedes') kyrkan). Klocktornet tillkom först 1802.

Predikstolen är från 1698 och tillverkad i svart valnötsträ och är den äldsta bevarade i USA. Det nuvarande altaret är också tillverkat i trä och innanför finns originalaltaret bevarat.

Lutherska gudstjänster hölls på svenska till slutet på 1700-talet innan kyrkan 1791 övertogs av den Amerikanska episkopalkyrkan.

Historia 
Kyrkans hörnsten lades den 28 maj år 1698 och kyrkan stod klar den 4 juni år 1699 (årets Heliga Trefaldighets dag) då den konsekrerades som "Helga Trefaldighet Kyrka".1749 utfördes omfattande reparationer och den södra ingången byggdes till. 1774 tillkom galleriet. 1802 restes det nuvarande klocktornet.

Kyrkogården inrättades redan 1638 som begravningsplats till Fort Christinas invånare. Det finns över 5 000 gravstenar på kyrkogården.

1791 återvände Lars Girelius (den siste svenske prästen) hem till Sverige och kyrkan överläts till Episkopalkyrkan. Kring år 1830 flyttade församlingen till en ny kyrkobyggnad och Old Swedes' började förfalla. 1842 och 1899 genomgick kyrkan omfattande reparationer och kyrkogården återställdes 1946.

Den 5 november år 1961 utsågs kyrkan till National Historic Landmark och den 15 oktober år 1966 blev byggnaden upptagen på National Register of Historic Places.

Källor

Externa länkar 

  Om Holy Trinity Church (Old Swedes')
 Trinity Episcopal Parish, församlingens webbsida med gudstjänstprogram
 En svensk kyrka i Amerika, artikel i Svenska Familj-Journalen från 1870

Kyrkobyggnader i USA
Byggnader och anläggningar i Delaware
Nya Sverige
National Register of Historic Places
Dr. Bloodmoney, or How We Got Along After the Bomb

Dr. Bloodmoney, or How We Got Along After the Bomb är en science fiction-roman av Philip K. Dick skriven 1963 och publicerad 1965. Den nominerades till Nebulapriset 1965.

Externa länkar
Dr. Bloodmoney omslag
 Dr. Bloodmoney på Worlds Without End

Science fiction-böcker
Engelskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 1963
Gabriel Liljenström

Gabriel Johan Liljenström, född 27 juni 1983 i Solna församling i Stockholms län, är en svensk folkbildare, författare, musiker, politiker och teaterregissör. Han är grundare av och VD på företaget Agendamakers AB. Mellan 2014-2017 var han politiskt sakkunnig åt biståndsminister och vice statsminister Isabella Lövin. Han arbetar idag på Väddö Folkhögskola som lärare och verksamhetsutvecklare.

Bibliografi 
 Vad är miljö - och 100 andra jätteviktiga frågor? 
 Facit - En guide till makten över dina studier, din tid och ditt liv.

Diskografi 
 Johan Piribauer & Gruvtolvan - Johan Piribauer & Gruvtolvan (2008, Inlandskult records)
 Roger Wootton & Piu - Cut the air at Mello Club (2009, Subliminal Sounds)
 Lisa & Piu - When this was the future (2009, Subliminal Sounds)

Referenser

Externa länkar 
 http://www.theagendamakers.com 

Svenska miljöpartister
Svenska politiker
Svenska musiker
Svenska regissörer
Födda 1983
Män
Levande personer
Personer från Solna
Switch (DJ)

David James Andrew Taylor, mer känd som Switch, är en brittisk diskjockey, låtskrivare, ljudtekniker och musikproducent. Han är mest känd för sina samarbeten med M.I.A. och Santigold.

Diskografi

Singlar
 2003 "Get Ya Dub On"
 2004 "Get on Downz"
 2005 "Just Bounce 2 This"
 2006 "A Bit Patchy"

Mixalbum
 2006 House Bash-Up Mix (given away free with Mixmag)
 2008 Fabric Live.43 - Get Familiar (Mixed by Sinden)

Album
 2009 "Guns Don't Kill People... Lazers Do" as Major Lazer

Remixer
Låtar som Switch har remixat:
 2003 Audio Bullys - "Way Too Long"
 2003 The Chemical Brothers - "Get Yourself High"
 2003 Futureshock - "Late at Night"
 2004 Basement Jaxx - "Right Here's the Spot"
 2004 The Chemical Brothers - "Galvanize"
 2004 Faithless - "Miss U Less, See U More"
 2004 Half Pint - "Red Light Green Light"
 2004 Jentina - "French Kisses"
 2004 Shaznay Lewis - "You"
 2004 Mondo Grosso - "Fire & Ice"
 2005 Basement Jaxx - "Fly Life Xtra"
 2005 BodyRockers - "Round & Round"
 2005 Dubble D - "Switch"
 2005 Evil Nine - "Pearl Shot"
 2005 Infusion - "The Careless Kind"
 2005 Les Rythmes Digitales - "Jacques Your Body (Make Me Sweat)"
 2005 X-Press 2 - "Give It"
 2006 Lily Allen - "LDN"
 2006 Coldcut - "True Skool"
 2006 Def Inc - "Waking the Dread"
 2006 Fatboy Slim - "Champion Sound"
 2006 The Futureheads - "Worry About It Later"
 2006 Jaydee - "Plastic Dreams"
 2006 Kelis - "Bossy"
 2006 MYNC Project feat. Abigail Bailey - "Something on Your Mind"
 2006 Sharon Phillips - "Want 2 / Need 2"
 2006 Playgroup - "Front 2 Back"
 2006 Spank Rock - "Bump"
 2007 Basement Jaxx - "Hey U"
 2007 The Black Ghosts - "Face"
 2007 Klaxons - "Golden Skans"
 2007 P. Diddy - "Tell Me"
 2007 Freeform Five - "No More Conversations"
 2007 Just Jack - "Glory Days"
 2007 DJ Mehdi - "I Am Somebody"
 2007 Mika - "Love Today"
 2007 Nine Inch Nails - "Capital G"
 2007 Simian Mobile Disco - "I Believe"
 2007 Speaker Junk - "Foxxy"
 2007 Ben Westbeech - "Dance with Me"
 2007 Robbie Williams - "Never Touch That Switch"
 2007 Jacknife Lee - "Making Me Money"
 2007 Radioclit - "Divine Gosa"
 2007 Armand Van Helden - "Je T'Aime"
 2007 Santogold - "You'll Find a Way"
 2007 Santogold - "L.E.S. Artistes"
 2008 Blaqstarr feat. Rye Rye - "Shake It To The Ground"
 2008 Late of the Pier - "Space And The Woods"
 2008 Laughing Boy and the Wrath of Khan - "PM Chalkman"
 2008 Santogold - "Shove It"
 2008 Underworld - "Boy, Boy, Boy"
 2008 Mystery Jets - "Hideaway"
 2009 Björk - "Náttúra"
 2010 Sugababes - "Wear My Kiss"
 2010 Christina Aguilera - "Bionic, Monday Morning, Bobblehead, Elastic Love"

Brittiska diskjockeyer
Män
Levande personer
Födelseår saknas
Pseudonymer
Montenegros valuta

Alltsedan 2002 använder Montenegro euro som valuta, även om landet inte är med i EU och inte har något formellt avtal med EU om användning av euro.

Historik 
I mitten av 1800-talet hade Petar II Petrović Njegoš planer på att införa en egen montenegrinsk valuta, perun. Perun var namnet på en gud som Njegoš satte allra högst i den slaviska mytologin. Njegoš dog emellertid och hans planer på valuta genomfördes inte. 

Det var först i början av 1900-talet som Montenegro fick sin egen valuta, perper. Perpern användes mellan 1905 och 1918. Namnet perper togs efter den serbiska perpern som användes i Kungariket Serbien på 1800-talet. Den montenegrinska perpern delades in i 100 pare (sing. para). Värdet av en perper motsvarades av värdet av en fransk franc. Valutan tillhörde den latinska myntunionen (denna union upplöstes 1914). 

Montenegro införlivades med Serbien 1918, när Serbernas, kroaternas och slovenernas kungarike bildades, och perpern ersattes då av myntenheten dinar. När Jugoslavien bildades 1920 infördes den jugoslaviska dinaren. Under andra världskriget ockuperades Montenegro av Italien och under ockupationen cirkulerade italienska lire i Montenegro. En egen valuta gavs också ut under kriget. Men med dessa undantag användes dinaren som valuta i Montenegro fram till 1991 då Jugoslavien upplöstes. 

Efter Jugoslaviens upplösning började Montenegro mer och mer använda tyska mark som valuta. Från och med 1999 användes uteslutande denna valuta. Anledningen var man ville dämpa den hyper-inflation som skedde i Serbien och Montenegro. Dessutom var användningen av tyska mark ett sätt att skilja sig från det Milosević-ledda Serbien. Strax innan det att euron infördes antog Montenegros monetära råd en plan för att införa euron i landet. En överenskommelse gjordes med en tysk bank som levererade sedlar och mynt så att också Montenegro kunde ha euro när valutan infördes 2002. 

Till skillnad från de officiella länderna inom euroområdet kan inte Montenegro prägla sina egna euromynt och har därför inte en specifik nationell utformning på ena sidan av mynten som övriga euroländer har.

I Kosovo och Bosnien och Hercegovina används också euro (i Bosnien och Hercegovina vid sidan av konvertibla mark, maraka), liksom i Andorra, Monaco, San Marino och Vatikanstaten. De fyra sistnämnda har särskilda avtal med EU.

Källor 
Perper Montenegro från Economypoint.org
Montenegro från Bankontes.se

Valuta, Montenegro
Europeiska valutor
Francesco Dall'Ongaro

Francesco Dall'Ongaro, född 1808, död 10 januari 1873, var en italiensk författare.

Dall'Ongaro deltog livligt i 1840-talets politiska stridigheter, och organiserade 1848 den första legionen i Giuseppe Garibaldis frikår. Han måste senare fly till utlandet, men återvände 1859. Han blev professor i litteratur i Florens, och från 1869 innehade han samma post i Neapel. Bland hans patriotiska skrifter märks dramat Il fornaretto (1846) samt de populära diktsamlingen Stornelli italiani (1847) samt Novelle vecchie e nuove (1869). Hans Epistolario scelto utgav 1875 med biografi av Angelo De Gubernatis.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Italienska författare
Födda 1808
Avlidna 1873
Män
Bardnamn

Ett bardnamn är en pseudonym som används i Wales, Cornwall och Bretagne av poeter, författare, musiker, konstnärer och dylikt, i synnerhet de som är aktiva inom eisteddfodau. Det kymriska ordet bardd användes under medeltiden som benämning för poeter i Wales. Dessa poeter kunde antingen vara kringresande eller till höra ett adligt hushåll. Några av dessa poeter var kända under sina pseudonymer, till exempel Iolo Goch (Iolo den röde). Denna vana verkar vara mycket gammal och brukas av poeter redan under 500-talet, till exempel Taliesin och Talhaearn Tad Awen. Efter återupprättandet av den medeltida traditionen av Iolo Morganwg, blev bardnamn dock något av en inbilskhet. Bruket av bardnamn har även spridits bland bretonsk och kornisk poesi. I Cornwall kallas några av pionjärerna inom rörelsen för korniskans återupplivande ofta för sina bardnamn, till exempel ”Mordon” för Robert Morton Nance, och ”Talek” för E.G. Retallack Hooper.

Bardnamn är också användbara för att skilja mellan flera personer med samma namn, något som är vanligt förekommande i Wales. Till exempel tog John Jones sig namnet Talhaiarn efter var kom ifrån, för att skilja sig från samtida poeter med samma namn. Andra vanliga teman på bardnamn är namn som speglar ens intresse, yrke, eller familjeband. Ministern Joseph Harris (Gomer) tog sitt namn från Bibeln, där Gomer var en av Jafets söner. Hedd Wyn (kymriska: Vit fred) valde i stället ett poetiskt namn.

Se även
Gorsedd

Referenser

Oäkta namn
Kultur i Wales
Kultur i Cornwall
Kultur i Bretagne
Désiré Dalloz

Victor Alexis Désiré Dalloz, född 1795, död 1869, var en fransk jurist och författare.

Dalloz utgav det juridiska uppslagsverket Jurisprudence générale (11 band, 1824-31), fortsatt av hans bror Armand Dalloz i Dictionnaire générale et raisonné de législation, de doctrine et de jurisprudence (5 band, 1835-41), senare ytterligare fortsatt. Under namnet Dalloz utgavs ännu i början av 1900-talet nya juridiska uppslagsverk och lageditioner.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska jurister
Franska författare
Födda 1795
Avlidna 1869
Män
Lars Dalman

Lars Dalman, född 1680, död 1752, var en svensk ämbetsman.

Dalman blev 1710 Magnus Stenbocks sekreterare, 1712 fältsekreterare vid armén i Tyskland och fången vid kapitulationen i Tönningen 1713. Dalman sändes senare av Stenbock till Stockholm, blev 1716 överauditör och fick 1719 generalauditörs titel. Han användes i fredsunderhandlingarna med både Danmark och Ryssland och tog i början av frihetstiden livlig del i riksdagens och dess kommissioners arbeten. 1728 blev Dalman amiralitetskammarråd och från 1747 landshövding i Blekinge län.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Landshövdingar i Blekinge län
Födda 1680
Avlidna 1752
Män
Personer under stormaktstiden
Personer under frihetstiden
Svenskt adlade
Ämbetsmän från Stockholm
Svensk uppslagsbok
Leo Janis Brieditis

Leo Jānis Briedītis, född 14 oktober 1922 i Rugāji i Lettland, död i 24 november 2007 i Uppsala, var en lettisk-svensk konstnär, tecknare och skulptör.

Han var son till fotografen Alexander Janis och Vincentīnas Sokolovsky-Bjurman. Janis studerade vid på Konstakademien i Riga innan han studerade vid Konsthögskolan i Stockholm 1939–1943 samt för Eigil Schwab 1947 och under studieresor till Nederländerna, Tyskland och Frankrike. Han flydde till Sverige 1945. I Stockholm arbetade han som dekoratör och bedrev studier för en fil.kand.-examen vid Uppsala universitet. Separat ställde han ut på Karlskoga konsthall 1948 och genomförde därefter ett flertal separatutställningar på olika platser i landet. Tillsammans med Karlis Veinbergis ställde han ut i Lund 1950 och han medverkade i samlingsutställningar på Liljevalchs konsthall och med Danderyds konstförening. Bland hans offentliga arbeten märk utsmyckningar i Stockholm, Uppsala, Kalmar, Oxelösund, Hallstavik och Sundbyberg. Hans konst består av stilleben, stadsbilder och landskap i en realistisk bildåtergivning samt teckningar. Janis är representerad vid Moderna Museet, Stockholms stadsmuseum. Östersunds museum, Örebro läns museum och hos Odd Fellow i Kiruna. Han är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Offentlig konst i urval
Lekande ringar, rostfritt stål, 1968, Globentorget i Stockholm
Ätran, fontän i rostfritt stål och med bassäng i röd granit, Badhusparken i Falkenberg
Vågspel, rostfritt stål, 1971, Hallstavik
Vågen, fontän i rostfritt stål, Järntorget i Oxelösund
Ringars spel, Fyrishof i Uppsala
Nike, Jönköping
Lågan, 1973, Tuvanparken i Sundbyberg
Segel, 1990, Elevatorkajen i Kalmar

Källor
Gunnel & Kjell Swärd: 63 skulptörer, Pedagogförlaget, Helsingborg 1984, 
Svenskt konstnärslexikon del III sid 260, Allhems förlag, Malmö.
Svenska konstnärer, Biografisk handbok, Väbo förlag, 1987, sid 239,

Noter

Svenska skulptörer under 1900-talet
Födda 1922
Avlidna 2007
Män
Konstnärer från Riga
Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Representerade vid Moderna museet
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Aston Martin Virage (2011)

Aston Martin Virage är en sportbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Aston Martin mellan 2011 och 2012.

Virage- modellen var avsedd att täppa igen luckan mellan DB9- och DBS-modellerna. Bilen presenterades på Genèvesalongen i mars 2011. Liksom systermodellerna finns den i både täckt och öppet utförande, den senare kallad Virage Volante.  

Försäljningen motsvarade inte förväntningarna och redan efter 18 månader och drygt 1000 exemplar lades tillverkningen ned.

Referenser

Externa länkar 

Aston Martin Virages webbplats. 

Virage
Bakhjulsdrivna fordon
Wilhelm Fredric Dalman

Vilhelm Fredrik Achates Dalman, född 26 augusti 1801 i Vissefjärda socken, Kalmar län, död 1 februari 1881 i Stockholm, var en svensk journalist och politiker. Han tillhörde adelsätten Dalman.

Biografi
Dalman blev student i Lund 1815 och inträdde i Kungliga kansliet 1820. Han blev där extra ordinarie kanslist i ett flertal ämbetsverk, och avancerade till kanslist i Justitierevisionsexpeditionen 1840, från vilken befattning han 1866 erhöll avsked med pension. Vid 1823 års riksdag var Dalman kanslist vid riddarhuskansliet och utövade under riksdagarna 1828–66 sin representationsrätt på riddarhuset. Inom dess liberala minoritet hade han ett ganska stort inflytande. Han var en flitig och sakrik talare och motionär, och flera av hans uppslag i liberal riktning kom på ett eller annat sätt att realiseras. Bland dem kan nämnas förslag om årliga riksdagar, om judarnas emancipation, om kvinnans förändrade myndighetsålder, med flera. Särskild betydelse hade Dalmans motion vid 1859/60 års riksdag om skrivelse till Kunglig majestät med begäran att inte sanktionera norska stortingets beslut om riksståthållarämbetets avskaffande, förrän riksens ständer fått göra sitt uttalande i frågan. Härigenom väcktes den första allvarliga unionskrisen till liv. 

Sin största insats gjorde Dalman som journalist. Han medverkade 1824–28 i Allmänna journalen, försåg under 1828/30 års riksdag Dagligt Allehanda med en slags auktoriserade referat från riddarhusets förhandlingar, och utgav 1830 tidskriften Mimer och medverkade därefter i Dagligt allehanda och Svenska medborgaren, redigerade 1833–47 Dagligt allehanda, utgav under riksdagarna 1844–48 publikationen Riksdagstidning, redigerade 1849 Stockholms aftonpost, medarbetade 1850–51 i tidningen Bore, tillhörde Aftonbladets redaktion 1852–60 och skrev därefter ofta under signaturen -lm- i Nya Dagligt Allehanda och Stockholms Dagblad.

Sin sista egentliga insats gjorde han genom sitt kraftiga försvar av det De Geerska förslaget till representationsreform. Dalman har utgett ett stort antal småskrifter i olika politiska frågor samt Några anteckningar från våra ståndsriksdagar 1809-65 (1874–78).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter

Svenska journalister under 1800-talet
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Vissefjärda socken
Födda 1801
Avlidna 1881
Män
Svensk uppslagsbok
Wilhelm Fredric
Rune Karlzon

Rune Karl Anders Karlzon, född 2 december 1930 i Bottnaryds församling i Jönköpings län, död 2 september 2001 i Jönköping, var en svensk skulptör.

Rune Karlzon utbildade sig för träbildhuggarmästaren Esse Osbeck i Jönköping, på Konstfack i Stockholm 1954–1958 och för stenhuggarmästare Per A. Palm i Stockholm. Han hade mästarbrev också som ciselörmästare och konstsmidesmästare.

Rune Karlzon utformade ett flertal medaljer, till exempel Vasaloppsmedaljerna 1973–1982, 1971 års Nobelpristagarmedaljer och minnesmedaljen för kung Gustaf VI Adolfs 90-årsdag 1972.

Offentlig konst i urval
Hoppets vision, brons, 1967, Hoppets torg i Jönköping
Sköldberättelse, brons och bohusgranit, 1969, Mickelsplan i Tenhult
Stormen, brons, 1968, Råslätts torg i Jönköping
Många ärenden, relief, 1968, Stadshusets entré i Huskvarna
Milstolpe vid 25, 1969, Liljebergsgatan 31 i Borås
 Att bygga broar, brons, 1983, torget i Anderstorp 
Stenhuggarmonumentet i Hunnebostrand
Världssnaturfondens brunn, rostfritt stål, 1984, vid entrén till Stadsbiblioteket, Jönköping
Dag Hammarskiöld, relief i brons, 1984, fasaden till Stadsbiblioteket i Jönköping
Magnus Ladulås, brons, 1984, Skolgatan i Jönköping
Tidsspegel, rostfritt stål. 1970, Östboskolan i Värnamo
I väntan, relief i berg, 1980, Förborgsgatan i Jönköping
Frigörelsen, rostfritt stål och brons, 1984, Borgmästare Munthes väg, Kvarnarp i Eksjö
Att bygga, brons, Borås
Simmar-Lasse, stor medaljong i koppar, utanför Rosenlundshallen i Jönköping
Löst konflikt, vid Lagan i Ljungby
Rött anteckningsblock, skulpturgrupp i röd askerydsgranit, Fredstorget i Aneby
Stenhuggarmonumentet i Hunnebostrand

Källor
Gunnel & Kjell Swärd: 63 skulptörer, Pedagogförlaget, Helsingborg 1984,

Noter

Svenska ciselörer
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Personer från Bottnaryds socken
Födda 1930
Avlidna 2001
Män
C'est ma vie

C'est ma vie (sv: Det är mitt liv) en låt framförd av den litauiska sångerskan Evelina Sašenko. Låten representerade Litauen vid Eurovision Song Contest 2011 i Düsseldorf, Tyskland.

Referenser

Fotnoter 

Bidrag till Eurovision Song Contest 2011
Litauens bidrag i Eurovision Song Contest
Stade Marseillais UC (handboll)

Stade Marseillais Université Club (akronym: SMUC), från Marseille i Frankrike, syftar på Stade Marseillais Université Clubs handbollssektion som skapades 1941.

OM Vitrolles 
1988 gick SMUC ihop med Vitrolles HB och bildade Vitrolles Stade Marseillais Université Club Handball. Året efter bytte laget namn till OM Vitrolles (Olympique de Marseille Vitrolles) för att det fungerade som fotbollsklubben Olympique de Marseilles handbollssektion. Mellan 1989 och 1996 spelade laget under detta namn. Under denna tid blev klubben bland annat franska mästare två gånger (1994 och 1996) och gick till final i Cupvinnarcupen två gånger (1993 och 1994). 1993 vann man mot Fotex Veszprém SE och 1994 blev det förlust mot FC Barcelona.

Sommaren 1996 gick laget i konkurs och flyttades ner till tredje divisionen för att börja om under ursprungsnamnet Stade Marseillais Université Club. En orsak till konkursen var Olympique de Marseilles mutskandal ihop med Valenciennes FC 1993. I och med att Olympique de Marseille flyttades ner tillsammans med Valenciennes FC som straff, ströp Olympique de Marseille det ekonomiska stödet till dess handbollssektion, OM Vitrolles, för att minska utgifterna.

Meriter 
SMUC
 Championnat de France: 5 (1965, 1967, 1969, 1975, 1984)
 Coupe de France: 1 (1976)

OM Vitrolles
 Championnat de France: 2 (1994, 1996)
 Coupe de France: 2 (1993, 1995)
 Cupvinnarcupen: 1 (1993)

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Handbollsklubbar i Frankrike
Sport i Marseille
Sportklubbar bildade 1941