kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Raša (flod)

Raša (italienska och latin: Arsia) är en flod i Istrien i nordvästra Kroatien. Den har sin källa nära orten Pićan och mynnar ut i Adriatiska havet vid Rašaviken i närheten av staden Raša som bär samma namn som floden.  
 

Vattendrag i Kroatien
Adriatiska havets avrinningsområde
Rasa

Rasa kan syfta på:

 RASA (musikgrupp) – en svensk musikgrupp bildad 1978

Geografi

Kroatien 

 Raša (flod), 
 Raša, Istrien, 

Robotskapade Kroatienförgreningar
Paganien

Paganien (latin: Pagania, kroatiska: Paganija, serbiska: Paganija/Паганија) var ett medeltida furstendöme och landområde i dagens Kroatien som enligt det historiska verket De administrando imperio beboddes av en serbisk folkstam som kallades för neretvaner. Denna folkstam hade bosatt sig i området under 500-600-talet och blev uppkallade efter floden Neretva. 

Paganien låg mellan floderna Cetina och Neretva i dagens Dalmatien och omfattade förutom kustlandet även öarna Brač, Hvar, Korčula och Mljet. Paganien gränsade i norr till dalmatiska Kroatien och i söder till Zahumlje.

Källor 
 Konstantin VII Porfyrogennetos, ca. 950, De Administrando Imperio, The early history of the Slavonic settlements in Dalmatia, Croatia (1920),
 Konstantin VII Porfyrogennetos, ca. 950, De Administrando Imperio
 Openlibrary.org 

Kroatien under forntiden
Historiska länder och riken på Balkanhalvön
Historiska slaviska stater
The Headhunters (Oi!band)

The Headhunters är ett svenskt Oi!band. Bakom bandet/projektet står medlemmarna ifrån Ultima Thule. The Headhunters släppte 1998 sitt debutalbum Eat This Dickhead!. Albumet släpptes på skivbolaget Attitude Records.

Medlemmar 
 Jan "Janne" Thörnblom - Sång, gitarr och låtskrivare
 Niklas Adolfsson - Gitarr
 Thomas Krohn - Bas 
 Ulf Hansen - Trummor

Diskografi

Album 
1998 - Eat This Dickhead!  - CD
1998 - Hunting For Heads!  - EP
2000 - Eat This Dickhead!  - LP, CD
2002 - Escape The Grave  - EP
2003 - Give Us Some Heads  - LP, CD

Samlingsskivor 
1998 - This Is Attitude Records So Far...  - CD
2000 - DIM Records Promo Sampler  - CD
2000 - Never Say Die Vol.2  - CD
2001 - Brewed In Sweden  - CD
2003 - Party På Valhall!  - CD
2004 - DIM Records Promo #2 (DIM131) - CD
2007 - Ultima Thule - 25 Year Anniversary  - CD

Se även
 Attitude Records

Referenser

Musik i Nyköping
Musikgrupper bildade 1997
Svenska musikgrupper
Pelleas und Melisande (Schönberg)

Pelleas und Melisande är en symfonisk dikt för orkester av Arnold Schönberg. Det är Schönbergs första kompletta orkesterverk och har opusnummer 5. Det blev färdigt i februari 1903 och publicerades 1912. Verket bygger på Maurice Maeterlincks pjäs Pelléas et Mélisande. Då Schönberg började att skriva på verket 1902 var han omedveten om att Debussys opera Pelléas och Mélisande just skulle ha premiär i Paris.

Instrumentation 
Verket är i d-moll och instrumenterat för stor orkester.

Träblåsare
piccolaflöjt
3 flöjter (nr 3 dubblar piccolaflöjt)
3 oboe (nr 3 dubblar engelskt horn)
Engelskt horn
Ess-klarinett
3  klarinetter i Bb, A (nr 3 dubblar basklarinett)
Bass Clarinet
3 fagotter
Kontrafagott

Brass
8 horn i E, F
4 trumpeter i E, F
Alttrombon
4 tenor-bastromboner
Tuba

Slagverk
Timpani (2 spelare)
Triangel
Cymbaler
Tamtam
Stor tenortrumma
Bastrumma
Klockspel

Stråkar
Violiner I, II (16 av varje)
Viola (12)
Celli (12)
Kontrabasar (8)

2 harpor

Disposition 
Verket består av en enda sats i flera mindre delar med följande föredragsbeteckningar:
 Die Viertel ein wenig bewegt — zögernd
 Heftig
 Lebhaft
 Sehr rasch
 Ein wenig bewegt
 Langsam
 Ein wenig bewegter
 Sehr langsam
 Etwas bewegt
 In gehender Bewegung
 Breit

Noter 

Verk av Arnold Schönberg
Symfoniska dikter
Pelléas et Mélisande

Pelléas et Mélisande kan syfta på

Pelléas et Mélisande (Maeterlinck) – en pjäs av Maurice Maeterlinck
Pelléas et Mélisande (Fauré) – ett orkesterverk av Gabriel Fauré 
Pelléas och Mélisande (Sibelius) – skådespelsmusik av Jean Sibelius
Pelléas och Mélisande (opera, Debussy) – en opera av Claude Debussy
Pelleas und Melisande (Schönberg) – en symfonisk dikt av Arnold Schönberg
Lars Wåhlin

Lars Wåhlin kan syfta på:
Lars Peter Wåhlin (1772-1834), präst och lärd författare
Lars Wåhlin (bibliotekarie) (1861-1930), filolog och bibliotekschef
Lars Wåhlin (författare) (född 1939), missionär (?) och geografisk/etnografisk författare
Lars Wåhlin (jurist) (född 1954), jurist med Advokatfirman Wåhlin i Göteborg
Lars Wåhlin (bibliotekarie)

Lars Peter Olof Wåhlin, född 17 juni 1861 i Malmö, död den 1 november 1930 i Göteborg, var en svensk filolog och biblioteksman.

Wåhlin blev 1884 extra ordinarie biblioteksamanuens i Lund och 1892 filosofie doktor vid Lunds universitet. Han blev 1890 överbibliotekarie vid Göteborgs stadsbibliotek och var 1891–1913 docent i klassisk filologi vid Göteborgs högskola. Han var 1901–1905 utgivare av Nordisk universitetstidskrift.

Wåhlin var 1911 ordförande i kommittén för folkbiblioteksväsendets ordnande (en statlig utredning). Han var ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg (LVVS), ordförande i styrelsen för Robert Dicksons stiftelse och inspektör över folkbibliotek där samt ordförande i Wald. Zachrissons boktryckeriaktiebolag (Wezäta).

Lars Wåhlin var son till telegrafassistent Lars Johan Wåhlin och Josefina Andersson samt kusin till arkitekten Theodor Wåhlin, konsthistorikern Karl Wåhlin och juristen Samuel Wåhlin. Lars Wåhlin gifte sig 1891 med Agnes Andersson. Makarna Wåhlin är begravda på Östra kyrkogården i Göteborg.

Bibliografi
Göteborgs stadsbibliotek 1890-1915 (1915)
Göteborgs högskolas matrikel 1891-1916 (1916), tillsammans med J.V. Johansson

Källor

 Wåhlin, Lars på SvenskaGravar.se

Källor

Svenska bibliotekarier
Svenska filologer under 1900-talet
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Forskare från Malmö
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1861
Avlidna 1930
Män
Ugglan
Axel Alarik

Axel Henning Alarik, född 22 april 1881 i Striberg, Örebro län, död 1977, var en svensk bergsingenjör och företagsledare.

Alarik utexaminerades 1901 från Örebro tekniska elementarskola och studerade 1902–1904 vid Kungliga tekniska högskolan och Bergshögskolan. Han var 1918–1947 verkställande direktör för AB Svartviks gruvor. Han invaldes 1946 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Han var son till gruvingenjör Alarik Larson och bror till Maria Alarik, som var gift med Algot Goldkuhl.

Källor

Svenska bergsingenjörer
Svenska direktörer
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Riddare av Nordstjärneorden
Män
Födda 1881
Avlidna 1977
Personer från Nora socken, Västmanland
Guineas administrativa indelning

Guinea är indelat i åtta regioner. Regionerna är i sin tur indelade i 33 prefekturer samt huvudstadsområdet Conakry.

Regioner

Prefekturer

Se även 
 ISO 3166-2:GN, ISO 3166-2-koden för Guinea.

Guineas geografi
Administrativa indelningar av länder i Afrika

de:Regionen Guineas
he:מחוזות גינאה
ja:ギニアの行政区画
Kamrersbostaden

Kamrersbostaden är en byggnad i Motala, uppförd 1841 för kamreren på Motala Verkstad. Byggnaden blev senare ingenjörsbostad. Mot slutet av 1980 började Motala kommun att bedriva förskoleverksamhet i byggnaden.

Externa länkar
Bilder Från Motala Industrimuseum

Byggnader och anläggningar i Motala
Edward Lloyd

Edward Lloyd, född 22 juli 1779 i Talbot County, Maryland, död 2 juni 1834 i Annapolis, var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten Maryland i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1806-1809 och sedan i senaten 1819-1826. Han var guvernör i Maryland 1809-1811.

Lloyd kom från en framstående släkt som hade bott i Talbot County sedan 1600-talet. År 1797 gifte han sig med Sally Scott Murray. Paret fick tre söner och fyra döttrar. Han gick med i demokrat-republikanerna.

Kongressledamoten Joseph Hopper Nicholson avgick 1806 och efterträddes av Lloyd. Han efterträddes 1809 i representanthuset av John Brown.

Lloyd efterträdde 1809 Robert Wright som guvernör i Maryland. Han efterträddes 1811 av Robert Bowie.

Lloyd efterträdde 1819 Robert Henry Goldsborough i USA:s senat. Han omvaldes 1825. Han hörde till Andrew Jacksons anhängare. Lloyd avgick 1826 som senator och efterträddes av Ezekiel F. Chambers.

Lloyd var en känd slaveriförespråkare. Abolitionisten Frederick Douglass, som växte upp som slav på en av Lloyds plantager, skrev om hur dåligt slavdrivare där behandlade slavarna i självbiografin The Narrative of the Life of Frederick Douglass (1845).

Noter

Externa länkar

Födda 1779
Avlidna 1834
Ledamöter av USA:s representanthus från Maryland
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Guvernörer i Maryland
Män
Philip James Bailey

Philip James Bailey, född 22 april 1816 i Nottingham, död där 6 september 1902, var en brittisk poet,  känd för verket Festus.

Hans far ägde Nottingham Mercury som var en av tidningarna i hemstaden. Fadern skrev både vers och prosa. Philip James Bailey började studera på Glasgow University som 16-åring, men han tog ingen examen. 1835 flyttade han till London och började studera juridik. Han flyttade sedan till Basford i norra Nottingham och skrev under tre år Festus som publicerades 1839. Den gjorde omedelbar succé och trycktes i många upplagor, både i Storbritannien och i USA.

Hans följande verk, The Angel World (1850), The Mystic (1855), The Age (1858) och The Universal Hymn' (1867), blev misslyckanden.

Källor

Externa länkar

Brittiska poeter
Engelskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Brittiska författare under 1800-talet
Personer från Nottingham
Födda 1816
Avlidna 1902
Män
James Black Groome

James Black Groome, född 4 april 1838 i Elkton, Maryland, död 5 oktober 1893 i Baltimore, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var guvernör i delstaten Maryland 1874–1876. Han representerade Maryland i USA:s senat 1879–1885.

Groome studerade juridik och inledde 1861 sin karriär som advokat i Maryland. Han var delegat till Marylands konstitutionskonvent år 1867. Han var ledamot av Maryland House of Delegates, underhuset i delstatens lagstiftande församling, 1872–1874.

Groome efterträdde 1874 William Pinkney Whyte som guvernör. Han efterträddes 1876 av John Lee Carroll. Groome efterträdde sedan 1879 George R. Dennis som senator för Maryland. Han efterträddes 1885 av Ephraim King Wilson.

Groome var presbyterian och han gravsattes på Elkton Presbyterian Cemetery.

Noter

Externa länkar

Guvernörer i Maryland
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Elkton, Maryland
Födda 1838
Avlidna 1893
Män
Samuel Lindskog

Karl Samuel (Sam) Lindskog, ursprungligen Karlsson, född 10 mars 1872 i Almby, död 14 november 1953 i Örebro, var en svensk hovfotograf  verksam i Närke.

Lindskog gick först som lärling hos fotografen Anna Hedström, som hade ateljé vid Drottninggatan i Örebro. Efter att sedan ha arbetat som kopist hos Alfred Wahller vid Stortorget, var han verksam som kopist hos hovfotografen Bernhard Hakelier under 2½ års tid. Läroåren avslutades hos Swen Swensson i Linköping. 

Från 1898 var Lindskog verksam om cyklande fotograf, med utgångspunkt från föräldrarnas hus i Almby, där han hade sitt mörkrum. Senare hade han sin ateljé på Stortorget 12 i Örebro. Han hade också en ateljéfilial i Odensbacken 1907–1921. Cirka 35 000 av Lindskogs bilder finns bevarade på Örebro läns museum. Han ägnade sig åt porträttfotografering, landskapsfotografering och fotografering av byggnader, kyrkor och industrier.

Lindskog är begravd på Almby kyrkogård.

Bilder av Samuel Lindskog

Se även 
Bernhard Hakelier

Källor 
 Dödsruna i Svenska Dagbladet, 16 november 1953, sid. 8
 Lindskog, Samuel på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar
 Artikel om Lindskog av Per Rittsel i I Bergslag och bondebygd (Örebro museum 1983)
 Sam Lindskog
 

Svenska hovfotografer
Svenska fotografer under 1900-talet
Svenska fotografer under 1800-talet
Personer i Örebros historia
Personer från Almby socken
Gravsatta på Almby kyrkogård
Födda 1872
Avlidna 1953
Män
Bostadsstiftelsen Platen

Bostadsstiftelsen Platen är en kommunal bostadsstiftelse i Motala. Stiftelsen är den största hyresvärden i Motala.

Se även 
 Allmännyttigt bostadsföretag

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag i Motala kommun
Stiftelser i Sverige
Allmännyttiga bostadsföretag i Västra Götalands län
Thomas Holliday Hicks

Thomas Holliday Hicks, född 2 september 1798 i Dorchester County, Maryland, död 14 februari 1865 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Maryland 1858–1862. Han representerade Maryland i USA:s senat från 1862 fram till sin död.

Hicks tjänstgjorde 1824 som sheriff i Dorchester County. Han gick med i Whigpartiet. Han deltog i Marylands konstitutionskonvent år 1851.

Hicks hann vara med i flera politiska partier: whigs, demokraterna, knownothings, unionisterna och republikanerna. Han vann guvernörsvalet i Maryland 1857. Det var den första segern i ett guvernörsval i Maryland för knownothings. Hicks bytte igen parti 1861 och tillträdde 1862 som senator för Maryland som unionist efter att James Pearce hade avlidit i ämbetet. Senator Hicks avled i sin tur i ämbetet år 1865 och efterträddes av John Creswell.

Hicks var metodist. Han gravsattes på Cambridge Cemetery i Cambridge, Maryland.

Noter

Externa länkar

Guvernörer i Maryland
Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Amerikanska demokrater
Amerikanska republikaner
Amerikanska whigs
Knownothings
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Dorchester County, Maryland
Födda 1798
Avlidna 1865
Män
Swedish Working Bulldog Association

Swedish Working Bulldog Association förkortat SWBA är Sveriges äldsta Weight Pull-förening, grundad i slutet av 2002. Weight Pull är en tävlingsform för hundar där hunden drar en lastad vagn 4,8 m. Föreningen bildades i syfte att introducera hundsporten Weight Pull samt arrangera Weight Pull-tävlingar i Sverige. Föreningen blev relativt snabbt utspridd över landet i form av lokalgrupper. Lokalgrupperna har namn efter orten den är belägen på, exempelvis SWB Norrköping, SWB Göteborg och så vidare. Fram till 2009 har antalet lokalgrupper i SWBA:s regi växt till 13 st, från Boden i norr och Lund i söder. Föreningen har ca 200 medlemmar. Föreningens verksamhet idag är, förutom att arrangera tävlingar, även att organisera träningsgrupper och utbildningar.

SWBA ingår i det internationella förbundet European Weight Pull League (EWPL) och arrangerar cirka fem stycken Weight Pull-tävlingar varje år.

Externa länkar 

SWBA
EWPL

Referenser 

SWBAs hemsida 100224
EWPLs hemsida 100224

 
Intresseföreningar i Sverige
Organisationer bildade 2002
Working Bulldog Association
Ezekiel F. Chambers

Ezekiel Forman Chambers, född 28 februari 1788 i Chestertown, Maryland, död 30 januari 1867 i Chestertown, Maryland, var en amerikansk politiker och jurist. Han representerade delstaten Maryland i USA:s senat 1826–1834.

Chambers utexaminerades 1805 från Washington College i Chestertown. Han studerade sedan juridik och inledde 1808 sin karriär som advokat i Maryland. Han deltog i 1812 års krig.

Senator Edward Lloyd avgick 1826 och efterträddes av Chambers som var anhängare av John Quincy Adams. Han hörde till motståndarna av Andrew Jackson till skillnad från företrädaren Lloyd. Chambers avgick som senator i december 1834 och efterträdaren Robert Henry Goldsborough tillträdde ämbetet i januari 1835. Chambers var sedan domare fram till 1851. Han gick med i Demokratiska partiet och kandiderade utan framgång i guvernörsvalet 1864.

Chambers var anglikan. Han gravsattes på Chester Cemetery i Chestertown.

Referenser

Externa länkar 
Biographical Directory of the United States Congress

Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Amerikanska jurister
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Washington College
Personer från Chestertown, Maryland
Födda 1788
Avlidna 1867
Män
George Vickers

George Vickers, född 19 november 1801 i Chestertown, Maryland, död 8 oktober 1879 i Chestertown, Maryland, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Maryland i USA:s senat 1868–1873.

Vickers studerade juridik och inledde 1832 sin karriär som advokat i Chestertown. Han var elektor för George B. McClellan i presidentvalet i USA 1864. Han var ledamot av delstatens senat 1866–1867.

Senator John Creswells mandatperiod löpte ut i mars 1867. Delstatens lagstiftande församling valde Philip Francis Thomas till Creswells efterträdare men senaten vägrade att godkänna valet av Thomas. Mandatet förblev vakant fram till 1868 då Vickers tillträdde ämbetet. Han efterträddes 1873 som senator av George R. Dennis.

Vickers var metodist. Han gravsattes på Chester Cemetery i Chestertown.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av USA:s senat från Maryland
Personer från Chestertown, Maryland
Födda 1801
Avlidna 1879
Män
Alumner från Washington College
Chemical Reviews

Chemical Reviews är en tidskrift som avhandlar rön i kemisk forskning. Chemical Reviews publiceras av American Chemical Society.

Tidskriftens impact factor 2014 var 46,568 enligt Thomson ISI.

Externa länkar
 Chemical Reviews (ACS Publications)

Akademiska tidskrifter
Palladiumhydrid

Palladiumhydrid (kemisk formel PdH) är metalliskt palladium som innehåller betydliga mängder väte i sin kristallstruktur. Vid rumstemperatur och en atmosfärs tryck kan palladium absorbera upp till 900 gånger sin egen volym av väte. Denna egenskap är reversibel, och har undersökts eftersom lagring av väte är av stort intresse och en bättre förståelse för vad som händer på den molekylära nivån skulle kunna ge ledtrådar till förbättrad tillverkning av metallhydrider. Ett palladium-baserat vätelagringsmedium skulle dock vara alldeles för dyrt på grund av metallens kostnad.

Palladiumelektroder har använts i några experiment i kall fusion, med arbetshypotesen att väteatomerna skulle kunna "klämmas" mellan palladiumatomerna för att hjälpa dem att undergå kärnfusion vid lägre temperaturer än de som annars skulle krävas. Inga experiment i kall fusion har hittills gett definitiva positiva resultat, och palladiets teoretiska förmåga att verkligen åstadkomma detta är ifrågasatt.

Historik
Palladiets förmåga att absorbera vätgas upptäcktes 1866 av Thomas Graham och absorptionen av elektrolytiskt framställt väte, där vätet absorberades av en palladiumkatod, dokumenterades 1939 för första gången.

Kemisk struktur och egenskaper
Väteabsorptionen producerar två olika faser, alfa och beta, som båda innehåller palladiumatomer i ett ytcentrerat kubiskt kristallgitter (fcc). Detta är samma struktur som rent metalliskt palladium. Vid låga koncentrationer upp till PdH0,02 expanderar alfa-palladiumhydridens kristallgitter något, från 3,889 Å (ångström) till 3,895 Å. I högre vätekoncentrationer uppstår betafasen med gitterkonstanten 4,025 Å. Båda faserna samexisterar fram till PdH0,58 då den första alfafasen upphör. Studier med neutrondiffraktion har visat att väteatomer upptar slumpvis de oktaedriska mellanrummen i metallgittret (i ett ytcentrerat kubiskt gitter finns det ett oktaedriskt hål per metallatom). Absorptionsgränsen vid normalt atmosfärstryck är PdH0,7, vilket visar att ungefär 70 % av de oktaedriska hålen är fyllda med väteatomer. Väteabsorptionen är reversibel, och vätet diffunderar snabbt genom metallen. Metallens elektriska ledningsförmåga minskar i takt med att väteabsorptionen ökar: vid PdH0,5 blir ämnet en halvledare.

Ytabsorptionsprocess
Väteabsorptionsprocessen har med hjälp av sveptunnelmikroskop visats kräva aggregat med åtminstone tre tomrum på palladiumkristallens yta för att klyva vätemolekyler (H2) till enskilda atomer. Orsaken till denna egenskap och den specifika ytstrukturen har analyserats.

Tillämpningar
Väteabsorptionen är reversibel och högst selektiv. I industriella tillämpningar används en palladium-baserad diffusionsseparator för att rena vätgas. Oren vätgas leds genom rör med membran bestående av en silver-palladiumlegering. Väte och deuterium diffunderar fort genom membranet. Gasen som kommer igenom är renad och klar för användning. Palladiet legeras med silver för att stärka metallen. Om membranet skulle hamna i betafasen skulle gitterexpansion förvrida och spräcka membranet. För att undvika betafasen hålls temperaturen över 300 °C.

Se även
Vätesensor

Referenser

Palladiumföreningar
Hydrider
Mikael Blomkvist

Mikael Blomkvist är en fiktiv person skapad av Stieg Larsson. Han är en av huvudpersonerna i dennes Millennium-trilogi.

Blomkvists fullständiga namn är Carl Mikael Blomkvist och han föddes 18 januari 1960 i Borlänge. Han växte upp i Stockholm och började läsa journalistik. Han avbröt studierna för att göra lumpen som fältjägare i Kiruna. Han gick sedan färdigt journalistutbildning och har sedan dess arbetat som journalist. Blomkvist fick smeknamnet "Kalle Blomkvist" för att han under 1980-talet löste en rad bankrån. När böckerna utspelas är han ansvarig utgivare och grävande journalist på tidningen Millennium, som har sin redaktion på Götgatan på Södermalm i Stockholm. Blomkvist uppges ha skrivit två böcker. Blomkvists tre år yngre syster Annika är advokat. 

Blomkvist spelas av skådespelaren Michael Nyqvist i de svenska filmerna. I den amerikanska filmen spelas han av Daniel Craig.

Referenser 

Figurer i Millennium
Fiktiva figurer introducerade 2005
Vätesensor

En vätesensor är en gasdetektor som visar närvaron av väte. Vätesensorer framställs av vätekänsliga mikrosensorer och används för att hitta läckor. De anses billiga, kompakta, slittåliga och enkla att underhålla i jämförelse med vanliga gasdetektionsinstrument. 

Det finns olika sorters vätemikrosensorer, som använder sig av olika mekanismer för att detektera gasen. Palladium används i många av dessa, eftersom palladium absorberar väte selektivt och bildar föreningen palladiumhydrid. Palladium-baserade sensorer är starkt temperaturberoende vilket gör deras reaktionstid alltför lång vid låga temperaturer. Palladiumsensorer måste skyddas mot kolmonoxid, svaveldioxid och vätesulfid, som annars binder till palladiet och förstör sensorn.

Referenser

Mätinstrument
Olof Ahllöf

Olof Ahllöf (efternamnet även skrivet Ahllööf), född den 4 januari 1703, död den 9 oktober 1740, var en svensk affärsman, titulär assessor och donator.

Ahllöf tjänstgjorde en tid som fiskal vid Svea hovrätt och erhöll assessors namn 1737. Han var brorson till en av staden Arbogas då rikaste män, rådmannen och handelsmannen Lars Ahllöf (1657–1737). Som denne var barnlös ärvde Olof Ahllöf år 1737 farbroderns betydande förmögenhet. Såväl Lars som Olof Ahllöf gjorde sig kända som stora donatorer, främst till förmån för staden Arbogas fattiga. Sålunda donerade Olof Ahllöf genom sitt testamente medel till stadens hospital, till ett barnhus (byggt 1745) och till ett fattighus (byggt 1746). Även stadens skollärare erhöll medel ur Ahllöfs arv. Totalt uppgick hans donationer till ett värde av 12.000 daler kopparmynt. Gustaf Bergström har i sin Arboga Krönika velat spåra grunden till såväl Ahllöfs som hans farbrors religiöst grundade generositet till Arbogas dåvarande pastor, den inflytelserike Petrus Lampa (1667–1743).

Som sin bostad i Arboga lät Ahllöf 1738 uppföra en praktfull byggnad vid Nygatan ritad av Nicodemus Tessin d.y.. Huset finns ännu kvar och rymmer bland annat restaurangen Stadskällaren. Den tillhörande trädgården – ursprungligen Ahllöfs privata – utgör i dag, under namnet Ahllöfsparken, Arbogas stadspark (utöver denna har Ahllöf i Arboga även givit namn åt Ahllöfsgatan). Ahllöf ägde dock även fastigheter på andra orter och förvärvade i slutet av 1730-talet det så kallade Räntmästarhuset i Stockholm, av vilket han hade påbörjat en renovering då han 1740 avled i tuberkulos, endast 37 år gammal.

Samma år som Ahllöf avled hade han invalts som ledamot nr 43 i Kungliga Vetenskapsakademien.

Källor
 Hans Almgren: Alla Tiders Arboga (1991; citerad efter Anbytarforum)
 Gustaf Bergström: Arboga krönika, del II (2:a upplagan 1909-10)
 E.W. Dahlgren: Kungl. Svenska Vetenskapsakademien - Personförteckningar 1739-1915 (Uppsala 1915)
 Vilhelm Fredrik Palmblad: Biographiskt Lexicon öfver namnkunnige svenska män, band 1 (Uppsala 1835)
 Historik över Ahllöfsparken på Arboga kommuns hemsida

Svenska donatorer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1703
Avlidna 1740
Män