kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Franz von Ballestrem

Franz von Ballestrem, född 5 september 1834 och död 23 december 1910, var en tysk greve och politiker.

von Ballestrem deltog som kavalleriofficer i krigen 1866 och 1870-1871. Han invaldes 1872 i tyska riksdagen och anslöt sig till Zentrumpartiet, vars högra flygel han tillhörde. 1890 blev han första vicepresident. 1893 lämnade han för en valperiod riksdagen men ingick 1898 åter i riksdagen och var 1906 dess president. von Ballestrem var även medlem av preussiska lantdagen, och av representanternas hus från 1891, och av herrehuset som ärftlig ledamot från 1903. Han erhöll 1873 titel av påvlig kammarherre.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1834
Avlidna 1910
Män
Zentrumpolitiker
Skeppsviken

Skeppsviken är en stadsdel i södra Uddevalla. 

I Skeppsvikens dal finns ett mindre bostadsområde. 

Under 1900-talet har Skeppsviken gått igenom ett par förändringar, från en av stadens mest besökta badplatser, till att få fungera dels som badplats, dels som oljehamn. Fram till 1990-talet fanns här 15-20 oljecisterner som nu är borttagna, man kan dock fortfarande se spår av dessa då en del av deras plattformar mer eller mindre finns kvar.

Tidigare fungerade skeppsviken som "väntrum" för båtar som skulle in i Uddevalla hamn med varor, detta fungerade väl på grund av det djupa vattnet nedanför hästepallarna. Spår i form av metallpålar finns fortfarande kvar på den plats där båtarna förr lade till. 

Skeppsviken är numer mest känd för den strandpromenad, vars brygga har sin början här, samt som badplats.

Uddevalla
Uddevalla kommun
Claude Ballin

Claude Ballin, född 1612 och död 22 januari 1678, var en fransk guldsmed.

Ballin arbetade huvudsakligen åt Ludvig XIV, dels för dennes personliga del såsom värjfästen och liknande; dels och framför allt för de kungliga slotten, till vilka han utförde ett stort antal prydadssaker såsom kandelabrar, stora vaser, till och med hela möbler i drivet silver, smärre bord, guéridoner, småbord och liknande föremål i silver, ofta förgyllda.

Det dyrbara materialet gjorde, att kungen senare måste låta smälta ned alltsammans, varför inget av hans under samtiden högt prisade konst finns kvar. Endast en del känner man idag genom avbildningar.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda 1612
Avlidna 1678
Män
Franska guldsmeder
Uppsala estetiska gymnasium

Uppsala estetiska gymnasium är en kommunal gymnasieskola i Uppsala. 2013 flyttade Grafiskt utbildningscenter (GUC) till dåvarande Bolandgymnasiets lokaler. 2014 slogs Bolandgymnasiets Estetiska program samman med GUC under namnet  GUC och 1 juli 2017 flyttade skolan till centrala Uppsala. I övrigt behöll gymnasiet samma skolform, förutom att gymnasieprogrammen med inriktningen på dans, teater och fotografisk bild har lagts ner. Dock finns alla dessa ämnen kvar som enskilda tillvalskurser. Skolans centrala placering öppnar för möjligheter till tätare samarbete med Uppsalas näringsliv och kulturinstitutioner som scener, museer, biografer och ateljéer. Huvuddelen av undervisningen bedrivs nu i kvarteret Bredablick, som ligger på Skolgatan vid järnvägen. Men ungefär hälften av undervisningen samt skollunch håller till på Fyrisskolan. Uppsala estetiska gymnasium har också ett nära samarbete med Fyrisskolan med en gemensam enhetsrektor.

Historia 
GUC grundades 1989 i ett samarbete mellan den grafiska branschen i Uppsala samt Uppsala kommun. En pådrivare i starten var Ivan Lund som var rektor för skolan fram till början av 2000-talet. Mellan 1995 och 2012 fanns även en icke-vinstinriktad friskoledel, GUC Media. Den delen av skolan ingick senare i den ordinarie verksamheten. Mellan 1992 och 2011 bedrev skolan utbildning inom Medieprogrammet. Hösten 2013 flyttade gymnasieskolan från lokalerna på Palmbladsgatan 14 i Fyrislunds industriområde till Björkgatan 26C i Boländerna där man delade lokaler med Bolandgymnasiet. Därmed förflyttades också de estetiska programmen som tidigare erbjöds på Bolandgymnasiet istället till GUC. Sedermera planerades både Bolandgymnasiet och GUC att läggas ner till hösten 2017, på grund av ekonomiskt underskott. Men i och med det stora missnöjet med avsaknaden av estetiska program från kommunalt håll fick GUC bli kvar. Dock flyttades skolan från de temporära lokalerna i Bolandgymnasiet till Skolgatan 53 i kvarteret Bredablick i centrala Uppsala, bytte namn till Uppsala estetiska gymnasium, samt var tvungna att lägga ner gymnasieprogrammen med inriktning på dans, teater och fotografisk bild.

Utbildningar 
Högskoleförberedande nationella estetiska programmet
 Bild & Form med design, konst och arkitektur 
 Film, TV & Radio
 Musik

Högskoleförberedande estetiska programmet - Särskilda varianter 
 Serieteckning och illustration
 Speldesign

Utmärkelser 
 Årets UF-skola, 1997

Källor

Externa länkar 
Uppsala estetiska gymnasiums webbplats

Gymnasieskolor i Uppsala
Musikutbildning i Uppsala
Joel Ballin

Joel Ballin, född 22 mars 1822, död 21 mars 1885, var en dansk kopparstickare.

Ballin studerade först till målare, blev sedan grafiker, och vistades 1846-48 i Leipzig och sedan i Paris, där han slog igenom och samarbetade med förläggaren Goupil. 1870-83 verkade han framgångsrikt i London, särskilt genom stick efter porträtt och modern engelsk konst. De sista åren tillbringade han i Danmark, där han nu främst stack efter historiska kompositioner, bland annat av Carl Bloch och Wilhelm Marstrand, samt inrättade en kopparsticksskola.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Externa länkar 
 

Danska grafiker
Grafiker under 1800-talet
Danska konstnärer under 1800-talet
Födda 1822
Avlidna 1885
Män
Svensk uppslagsbok
Philip Julius Bornemann

Philip Julius Bornemann kan syfta på flera personer, bland andra:

 Philip Julius Bornemann (1599-1652), dansk kanslisekreterare, lic. jur.
 Philip Julius Bornemann (1680-1740), dansk finansdeputerad, etatsråd
Stevie Klasson

Stevie Klasson, är en svensk gitarrist, sångare och låtskrivare. Han är numera soloartist med ett eget album, Don't Shoot The Messenger, utgivet 2007 på Wild Kingdom Records. Karriären började som gitarrist i Johnny Thunders kompband på 1980-talet. Klasson har också spelat med banden Linus & The Losers och Diamond Dogs samt Hanoi Rocks där han medverkade på albumet Another Hostile Takeover. Klasson lämnade bandet innan skivan kom ut och ersattes av Conny Bloom.

Stevie Klasson har även spelat ihop med artister som Patti Palladin, Robert Dahlqvist samt Glen Matlock från Sex Pistols. Dessa medverkar även på Klassons soloalbum. I hans turnéband ingår bland annat före detta Hellacopters-medlemmarna Anders Lindström och Robert Eriksson.

I februari 2005 fick han dottern Dixie Klasson (numera Dixie Klasson Liebon) med flickvännen Sofia. 

Män
Svenska musiker
Levande personer
Födelseår saknas
Narvik

Narvik (nordsamiska: Áhkanjárga) är en tätort och stad i Norge, centralort i Narviks kommun, Nordland fylke.

Historia

Det finns omkring 4000 år gamla hällristningar i området. Dagens moderna Narvik har till stora delar växt fram kring järnmalmsexporten. I Narvik finns bland annat en kyrka från 1925 och ett fredskapell från 1957 byggt på platsen för ett kapell som förstördes under andra världskriget.

Narvik under andra världskriget

Efter att andra världskriget hade brutit ut blev kontrollen över Narvik viktig och staden var ett av målen för den tyska invasionen av Norge den 9 april 1940. Vid invasionen sänktes de norska pansarskeppen Norge och Eidsvold. Dagen efter sattes allierade styrkor in mot tyskarna och staden intogs den 28 maj 1940 av de allierade. Tyskarna återtog kontrollen över staden den 8 juni efter Norges kapitulation.

Näringsliv

Narvik växte upp omkring hamnen som användes och fortfarande används för utskeppning av järnmalm från gruvorna i Kiruna.

När Ofotbanan började byggas 1883 hade det engelsk-svenska bolaget sina upplag här och 1887 fick hamnen namnet Viktoriahamn efter dåvarande kronprinessan. 1889 lade bolaget ned sin verksamhet, men 1898 beslutade norska staten att fortsätta bygget av Ofotenbanan som statsbana, och 1902 blev Narvik stad.

Malmexporten från Narvik startade 1903. Utskeppning och relaterade verksamheter var länge huvudnäringen för staden. Under senare år har volymerna ökat och man ser över möjligheterna till ett dubbelspår för att kunna motsvara den ökade exporten av järnmalm från de svenska gruvorna.  En ny stadsdel, Trekanten, är under utveckling på det gamla industriområdet.

Kommunen har successivt utvecklat ett mer mångsidigt näringsliv, och satsar på att utveckla Narviks position som ett teknik- och kommunikationscentrum för norra Norge. Narvik är också ett handelscentrum för Ofoten.

Kommunikationer
Narvik har genom Ofotbanan förbindelse med det svenska järnvägsnätet och staden utgör den nordligaste stationen på Europas kontinentala järnvägsnät. Idag bedriver Vy Tåg persontrafik från Narvik, bestående av ett nattåg till Stockholm dagligen och ett dagtåg till Luleå dagligen. Det går inga lokala tåg inom Norge, förutom viss turisttrafik som körs av Arctic Train. Godstrafiken domineras av LKABs malmtrafik från Kiruna till hamnen i Narvik. Övrig godstrafik består främst av containertåg mellan Narvik och Oslo.

Staden ligger vid Europaväg 6 och 10 som fortsätter över gränsen till Sverige.

Norr om kommungränsen ligger Harstad-Narviks flygplats, Evenes.

Utbildning
I Narvik finns en enhet tillhörande Universitetet i Tromsø som bland annat utbildar civilingenjörer.

Referenser

 
Tätorter i Norge
Narviks kommun
Orter i Nordland fylke
Jonas Brodin

Jonas Emil Christer Brodin, född den 12 juli 1993 i Karlstad, är en svensk ishockeyspelare som för närvarande spelar för Minnesota Wild i NHL.

Spelarkarriär

Nor IK 
Brodin började spela hockey i moderklubben Nor IK i Vålberg utanför Karlstad.

Färjestads BK 
Säsongen 2009/2010 ingick Brodin för första gången i Färjestads A-lagstrupp. Brodin fick tillbringa större delen av säsongen i Skåre BK:s division 1-lag.

Brodin fick träningsspela med Färjestad under OS-uppehållet - därefter fick han den 4 mars 2010 debutera mot Timrå IK. Brodin spelade 15 minuter och 41 sekunder i debutmatchen. Brodin fick efteråt fina ord för insatsen. Inte minst hyllades han av Färjestads tränare Tommy Samuelsson som sade: Han var totalt överlägsen bland våra backar.

Brodin blev med sina 16 år, 7 månader och 16 dagar den yngste backen i Elitseriens historia. Han blev även den yngste Färjestadsspelaren genom tiderna.

Samma säsong debuterade Brodin även i J18-landslaget och blev uttagen till J18-VM, som en av turneringens yngsta spelare. Han var med i det svenska lag som vann guld vid Junior-VM 2012.

Minnesota Wild 
Jonas Brodin valdes av Minnesota Wild som tia i NHL Entry Draft 2011. Året efter debuterade han i NHL och blev inte bara en av de yngsta svenska NHL-spelarna utan också en av de yngsta svenskarna att göra mål i NHL. Brodin gjorde sitt första mål den 14 mars 2013 på målvakten för Colorado Avalanche, Semjon Varlamov. Redan under rookiesäsongen etablerade han sig som lagets näst mest betydande back sett till istid och förtroende i olika spelformer vilket resulterade i att Brodin kom fyra i framröstningen av årets nykomling i NHL. Säsongen därpå förbättrande han sin mål- och poängproduktion avsevärt och kom att räknas till en av NHL:s bästa unga backar.

Den 12 oktober 2014 skrev Brodin på ett sexårigt kontrakt med Minnesota, värt 25 miljoner dollar. Den 15 september 2020 meddelade Minnesota Wild att Brodin skrivit på ett sjuårigt kontrakt värt 42 miljoner dollar, med start 2021. Kontraktet innehåller en no-movement klausul vilket förhindrar en trejd utan Brodins samtycke under de första fyra åren av kontraktet.

Meriter
 J18-VM-silver 2010
 SM-guld 2011 med Färjestads BK
 JVM-guld 2012
 VM-guld 2017

Statistik

Klubbkarriär

Internationellt

Källor
 Elite Prospects - Spelarprofil
Eurohockey.com - Spelarprofil

Noter 

Svenska ishockeyspelare
Födda 1993
Män
Ishockeyspelare i Färjestad BK
Levande personer
Ishockeyspelare i Skåre BK
Idrottare från Karlstad
Spelare valda i NHL Entry Draft 2011
Spelare i Houston Aeros (1994–2013)
Spelare i Minnesota Wild
Spelare valda av Minnesota Wild i NHL Entry Draft
Värmländska idrottare
Carl Oscar Öberg

Carl Oscar Öberg, född 1 december 1817 i Eskilstuna, död 3 september 1880, var en svensk industriman.

Han var son till en entreprenör i Eskilstuna, som innehade en metallverkstad. 
Öberg startade en filfabrik i Eskilstuna i april 1850 tillsammans med C.V. Heljestrand, Johan Walén, Alfred Svahn, J. Chr. Heljestrand och B. Moback. Det var emellertid Öberg som blev fabrikens ledare.  J. Chr. Heljestrand och Moback lämnade strax firman Öberg & Co. Senare utträdde även Svahn.

Fabrikens målsättning var att tillverka lika bra filar som i England. (Man erhöll hedersomnämnanden i England. Och filfabriken kallades i staden för "England".) Tidigare hade Öberg varit manufakturarbetare i sin faders metallverkstad. Under hans ledning växte verksamheten från hantverk till industri. Efter C.V. Heljestrands död 1861 var Öberg tillsammans med Walén ensamma innehavare. År 1874 lämnade den sistnämnde firman.

År 1857 hade företaget 19 arbetare anställda, "öbergare". Unga pojkar hamnade då i industriarbete innan tonåren, och hamnade inte sällan i skuld till mästaren för att kunna upprätthålla sitt uppehälle. Öberg var känd för att ge sina arbetare en rejäl sittopp vid minsta felsteg. (s. 137) År 1880 övertog Öbergs svåger Lars Arvid Nilsson firman. Och i början av 1880-talet hade man ett sjuttiotal anställda. År 1907 ombildades firman till ett aktiebolag, C.O. Öberg & Co:s AB. Nilsson betraktas som nyckelmannen i företagets historia. Han etablerade samarbete med Sandvikens järnverk. Han gjorde också många resor till Storbritannien. Vid dennes död 1922 bestod arbetarstyrkan av 215 personer.

Öberg ägnade sig åt kommunalpolitiken och var ledamot av Eskilstuna stadsfullmäktige. Djurgården blev tack vare hans initiativ skyddat strövområde. 

Han är begravd på Klosterkyrkogården i Eskilstuna.

Referenser 

 Smestad i förvandling. Eskilstunaindustrin från förr till nu. Stockholm 1985

Externa länkar

Födda 1817
Avlidna 1880
Män
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Näringslivspersoner från Eskilstuna
Philip Julius Bornemann (finansdeputerad)

Philip Julius Bornemann, född den 17 augusti 1680 i Köpenhamn, död den 18 juni 1740, var en dansk finansdeputerad, son till Cosmus Bornemann. 

Bornemann deponerade från Köpenhamns skola 1696, var i några år alumnus på Borchs Kollegium och blev 1703 dekanus på Klosteret. På ämbetsmannabanan gjorde han snabb karriär, blev 1708 kammarsekreterare och assessor, 6 år senare kammarråd, 1720 justitieråd och kommitterad i räntekammaren, 1729 etatsråd och slutligen 1734 deputerad för finanserna. 

Borneman hade den 2 maj 1720 äktat Anna Marie Holst, vilken som änka köpte Edelgave gods (1759), vilket efter hennes död gick över till sonen, kammarrådet Jacob Bornemann (död 1789). Hon var dotter till tyghusskrivaren Jacob Nielsen och dog den 25 juni 1767. Bornemann var författare till åtskilliga latinska dissertationer (1700-04), som emellertid nu är av ytterst obetydligt värde.

Källor

Kammarråd
Justitieråd
Danska ämbetsmän under 1700-talet
Födda 1680
Avlidna 1740
Män
Philip Julius Bornemann (kanslisekreterare)

Philip Julius Bornemann, född den 2 september 1599 i Bückeburg i Tyskland, död den 9 augusti 1652, var en dansk kanslisekreterare, son till dr. med. Cosmus Bornemann och Margrete von der Meden, far till professor Cosmus Bornemann, till prästen Johan Adolph Bornemann och till biskop Henrik Bornemann. 

Bornemann studerade vid olika universitet och blev lic. jur. i Wittenberg. Anbefalld av sin morbror Martin von der Meden blev han först anställd i kansliet hos greven av Oldenburg och därefter hos ärkebiskop Johan Fredrik av Bremen. 

1626 blev han kammarsekreterare hos hertig Fredrik, som då var biskop i Verden och koadjutor i Halberstadt; från hans tjänst gick han 1629 över i Kristian IV:s som sekreterare i det tyska kansliet. 

Med ett kort avbrott från 1635 till 1637, då han på nytt var anställd hos hertig Fredrik som då var ärkebiskop i Bremen, förblev han i den danske kungens tjänst till sin död och nyttjades särskilt mycket vid tyska kansliets förrättningar; han förlänades med flera kanonikat.

Källor

Danska ämbetsmän under 1600-talet
Födda 1599
Avlidna 1652
Män
Personer från Bückeburg
Unionen (olika betydelser)

Unionen kan avse:

 Unionen– en arbetstagarorganisation i Sverige
 Unionen – de 23 amerikanska delstater som var kvar i USA under amerikanska inbördeskriget, se Nordstaterna
 Unionen (Italien) – partisamarbete center-vänster

Övriga 
 Gruppen Unionen för nationernas Europa – en politisk grupp i Europaparlamentet
 Kalmarunionen
 Kvinnosaksförbundet Unionen – en ideell förening i Finland
 Svensk-norska unionen – en statsrättslig förening mellan kungarikena Sverige och Norge

Se även
 Union
Isleta Pueblo

Isleta Pueblo är en puebloindiansk bosättning vilken grundlades på 1300-talet och är belägen i Rio Grandeflodens dalgång ca 21 km söder om Albuquerque. Förutom huvudbosättningen, kallad San Augustín på spanska, finns det två små ikringliggande jordbruksbyar, Oraibi och Chicale.

Etnicitet och språk
De sydliga Tiwaindianer som bebor denna pueblo talar en dialekt av sydlig Tiwa, som är en varietet av Tiwa, ett språk tillhörigt språkfamiljen kiowa-tanoan. På spanska kallas folket och språket Tigua. De är den grupp av sydliga Tiwaindianer som bäst har bibehållit sin traditionella kultur. Namnet Isleta är spanska och är diminutiv form av ordet för ö. Det gavs av spanjorerna därför att den ursprungliga bosättningen var belägen på en udde som stack ut i Rio Grande. Tiwaindianernas eget namn var Shiewhibak.

Historia
Shiewhibak besöktes första gången av européer 1540 när Francisco Vásquez de Coronado passerade. Den franciskanska missionsstationen San Agustín de la Isleta  grundades 1612. Vid tiden för pueblorevolten 1680 hade befolkningen ökat till närmare 2 000 personer på grund av inflyttning från ikringliggande pueblos som hotades av apacher. Under revolten brändes pueblon och de flesta invånarna flydde till El Paso eller till Hopiindianerna i nuvarande Arizona. Många stannade kvar vid El Pason, där en ny pueblo, Ysleta del Sur Pueblo grundades. Omkring 1710 återflyttade många Tiwa till Isleta och en ny missionsstation grundades. På 1780-talet dog närmare en tredjedel av befolkningen i smittkoppor.

Isleta Pueblons mark konsoliderades och garanterades av den spanska kronan och bekräftades sedan Mexiko blivit självständigt 1821. När New Mexico blev en delstat 1912 blev de grunden för det indianreservat som finns idag. Reservatet är ungefär 1 200 kvadratkilometer stort och beläget mellan de två mest tätbefolkade områdena i New Mexico.

Modern utveckling
Idag driver pueblon ett flertal företag i turist- och nöjesbranschen, bland annat ett kasino. Vid folkräkningen 2000 rapporterade 4 421 människor att de räknade de sig som helt eller delvis tillhörande Tiwa från Isleta.

Referenser

Litteratur
 Julia Keleher & Elsie Ruth Chant, The padre of Isleta (Santa Fe, N.M. : Sunstone Press, c2009).

Externa länkar
Isleta Pueblo Officiell webbplats på engelska.

USA:s ursprungsbefolkning
Nordamerikanska indianer
Orter i New Mexico

en:Isleta Pueblo, New Mexico
Cecelia Ahern

Cecelia Ahern, född 30 september 1981 i Dublin, är en irländsk journalist och författare. 

Cecelia Ahern utbildade sig till journalist vid Griffith College, Dublin. Vid 21 års ålder skrev hon sin första roman PS, I Love You, som har sålts i över fyrtio länder. Filmen med samma namn blev också en stor framgång.

PS, I Love You var en av de bäst säljande debutromanerna 2004 och den nådde topplistorna i såväl Europa som USA. På Irland nådde boken förstaplats och i Tyskland låg den kvar på bästsäljarlistan i över ett år. Även hennes sex senare romaner har varit succéer och hon har vunnit ett flertal priser för sitt skrivande.

Utöver romanerna har Cecelia Ahern skrivit noveller för att samla in pengar till välgörenhet. Hon producerar och är, tillsammans med Donald Todd skaparen av TV-serien Samantha Who?. I oktober 2008 hade hennes första pjäs, Mrs Whippy - a one woman show, premiär.

Bibliografi

Romaner
 PS. Jag älskar dig! (översättning Johanna Svartström, Bazar, 2004) (PS, I Love You, 2004)
 Där regnbågen slutar (översättning Johanna Svartström, Bazar, 2006) (Where Rainbows End, 2004)
 Om du bara kunde se mig (översättning Gabriella Andersson, Bazar, 2010) (If You Could See Me Now, 2005)
 A Place Called Here (2006)
 Tack för alla minnen (översättning Johanna Svartström, Bazar, 2012) (Thanks for the Memories, 2008)
 Gåvan (översättning Johanna Svartström, Bazar, 2010) (The Gift, 2008)
 Dagboken från i morgon (översättning Gabriella Andersson, Bazar, 2013) (The Book of Tomorrow, 2009)
 Girl in the Mirror / The Memory Maker (två noveller, 2010)
 Mitt liv & jag (översättning Gabriella Andersson, Bazar, 2014) (The Time of my Life (2011)
 One Hundred Names (2012)
 How to Fall in Love (2013)

Noveller
24 Minutes i "Moments", (2004)
Next Stop: Table For Two i "Short and Sweet", (2005)
The Calling i "Irish Girls Are Back In Town", (2005) (med Patricia Scanlan, Gemma O'Connor och Sarah Webb)
Mrs. Whippy (2006) 
The End i "Girls' Night In / Ladies' Night", (2006) (med Wendy Holden, Freya North, Cathy Kelly, ...)

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Irländska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Irländska novellförfattare
Engelskspråkiga novellförfattare
Personer från Dublin
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Giorgio Faletti

Giorgio Faletti, född 25 november 1950 i Asti, Piemonte, död 4 juli 2014 i Turin, var en italiensk deckarförfattare, sångare, låtskrivare och motorjournalist. Han bodde på senare år på ön Elba utanför Toscanas kust och var en av Italiens mest populära deckarförfattare. Han har bland annat jämförts med både Tom Clancy och Ken Follett. 

Före sitt författarskap var Giorgio Faletti verksam både som advokat, reklamman, singer-songwriter och krönikör för den italienska motorsportstidningen Autosprint, där han skrev om bland annat rally och formel 1.

Bibliografi

Italienska boktitlar 
 Io uccido (2002)
 Niente di vero tranne gli occhi (2004)
 Fuori da un evidente destino (2006)
 Pochi inutili nascondigli (2008)
 Io sono Dio (2009)

Böcker utgivna på svenska 
 Ögat som ser (Niente di vero tranne gli occhi) (2009)
 Jag dödar (Io uccido) (2007)
 Jag är Gud (Io sono Dio) (2010)

Diskografi

Album 
 1989 – Colletti Bianchi
 1991 – Disperato Ma Non Serio
 1992 – Condannato A Ridere
 1994 – Come Un Cartone Animato 
 1995 – L'Assurdo Mestiere
 2000 – Nonsense

Källor

Noter

Externa länkar 
 http://giorgiofaletti.net/
 

Italienska kriminalförfattare
Italienskspråkiga kriminalförfattare
Italienska författare under 2000-talet
Italienska sångare
Italienska låtskrivare
Personer från Asti
Födda 1950
Avlidna 2014
Män
Fernando Morais

Fernado Morais, född 22 juli 1946 i Mariana i Minas Gerais, är en brasiliansk journalist och författare. Hans böcker har sålts i över två miljoner exemplar i fler än 19 länder. 

Fernando Morais har varit journalist sedan 1961 och har varit redaktör på bland andra Jornal da Tarde och Revista Veja. Han har mottagit the Esso Award tre gånger, och fått the April Award of journalism vid fyra tillfällen. Han har också varit medlem av det brasilianska parlamentet och innehaft posten som kultur- och utbildningsminister i staten Sao Paulo.

Fernando Morais har skrivit Ordens alkemist, den första biografin någonsin om Paulo Coelho, mannen vars böcker har sålt i 100 miljoner exemplar världen över.

Bibliografi
Paulo Coelho: Ordens alkemist (Bazar 2010)
Olga: Revolutionary and Martyr (engelska) (2004)

Källor
http://www.harpercollins.com/author/microsite/About.aspx?authorid=32989
https://web.archive.org/web/20100408092914/http://www.santjordi-asociados.com/books/themagus.htm

Män
Födda 1946
Levande personer
Brasilianska författare
Brasilianska journalister
Personer från Minas Gerais