kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Bellmanskällan

Bellmanskällan (även Bellmans Källa) är en brunnsfontän vid korsningen Pettersbergsvägen/Bellmanskällevägen i Mälarhöjden i Stockholm. Källan är skriftligen omnämnd sedan år 1803. Den lokala traditionen menar dock att dess existens går tillbaka till Carl Michael Bellmans tid och att källan är identisk med den som skalden diktar om i Fredmans epistel N:o 82: "Vila vid denna källa" från 1790.

Historik

Vid källan hade vägfarande under många år sitt rastställe. På 1860-talet försågs källan med överbyggnad av trä. I början på 1900-talet fanns här en servering och källan bestod av ett enkelt brunnshus av trä. För att källan inte skulle förfalla beslöt Mälarhöjdens villaägare att starta en penninginsamling som inbringade 2.000 kronor. År 1914 verkställdes ombyggnaden.

Den nuvarande lilla brunnsbyggnaden uppfördes 1928 och är utförd av kalksten från Öland. Brunnen är omgiven av en låg naturstensmur. För ritningarna svarade arkitekt Albin Brag och stenarbetena utfördes av stenhuggaren Algot Karlsson. Taket är ett enkelt kupoltak av koppar som kröns av en liten lyra. På framsidan finns en bronsmedaljong föreställande Bellman. Medaljongen är gjuten efter ett gipsporträtt som Johan Tobias Sergel signerade 1797. Därunder syns en inskription "Vila vid denna källa" (ur Fredmans epistel N:o 82, som Bellman lär ha skrivit här). På ena sidan finns ett pumphandtag som tyder på att vattnet pumpades fram i början. Handtaget är numera fastsvetsat och sommartid rinner vattnet kontinuerligt in i brunnskaret som är hugget i granit.

I Mälarhöjden finns flera spår efter Bellman, exempelvis den närbelägna Villa Lyran som har namnet efter en lyra i trä, som Carl Gustaf af Leopold lät uppställa här som en hyllning åt skalden.

Historiska bilder

Nutida bilder

Se även
Bellmansdagen
 Bellmans stenar
 Bellmanseken
 Bellmanslindarna

Källor

 Brännkyrka hembygdsförening Nr 2, 1949.
  Mälarhöjden.nu om Bellmanskällan
 Skulptur Stockholm

Externa länkar

Fontäner i Stockholm
Mälarhöjden
Vattenkällor i Sverige
Livet är stenkul

Livet är stenkul är en svensk långfilm från 1967 i regi av Jan Halldoff. Filmen är Halldoffs andra långfilm som regissör och var tillåten från 15 år. Filmen har visats i SVT och SVT Play 2021.

Rollista 
 Inger Taube – telefonisten Britt Holmkvist
 Mai Nielsen – Maj, Britts barnflicka, kallad "Klyftan"
 Lars Hansson – Kent
 Thomas Janson – Thomas
 Stig Törnblom – Jan, kallad "Janne"
 Keve Hjelm – mäklaren Roland Holmkvist, Britts exman
 Bengt Ekerot – Britts granne, kallad "Knegarn"
 Hanny Schedin – farmor och tillika Rolands mamma
 Dodo Claesson – sexårige Leif, Britts och Rolands son, kallad "Lill-Roland"
 Lena Hansson – den glåmiga, Britts arbetskamrat
 Mads Rydman – den påkörde
 Lage Lindell – konstnär på Operabaren
 Stig Claesson – författare på Operabaren
 Håkan Ernesto Söderberg – filosof på Operabaren
 Ove Magnusson – journalist på Operabaren
 Bengt Forslund – gäst på Operabaren
 Jonas Sima – gäst på Operabaren
 Kerstin Berg – ikullsprungen dam
 Ulf Berggren – busspassagerare
 Jan Halldoff – man på gatuservering
 Åke Noord – dansare

Priser och utmärkelser 
 1967 - Svenska Filminstitutets kvalitetsbidrag

DVD 
Filmen gavs ut på DVD 2017.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 

Svenska dramafilmer
Svenska filmer 1967
Filmer i regi av Jan Halldoff
Svenska 1960-talsfilmer
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svartvita filmer
Nikolaj Gerbel

Nikolaj Vasiljevitj Gerbel (ryska: Николай Васильевич Гербель), född 8 december (gamla stilen: 26 november) 1827 i Tver, död 20 mars (gamla stilen: 8 mars) 1883 i Sankt Petersburg, var en rysk poet.

Gerbel deltog efter militärstudier i ungerska fälttåget, men övergick till litterär verksamhet som poetisk översättare och utgivare av antologier: tolkningar av Friedrich Schiller, Johann Wolfgang von Goethe, George Gordon Byron och William Shakespeare samt urval av tyska, engelska och slaviska skaldestycken. Förutom en rysk antologi, "Russkie poety", omarbetade han i modern form det fornryska Igorkvädet (1854; tredje upplagan 1876). Gerbels dikter utgavs 1858 under titeln Otyoloski (Genljud) och i samlad upplaga 1882.

Källor

Ryska poeter
Ryskspråkiga poeter
Poeter under 1800-talet
Ryska författare under 1800-talet
Personer från Tver
Födda 1827
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Forrest Smithson

Forrest Custer Smithson, född 26 september 1884 i Portland, Oregon, död 24 november 1962 i Contra Costa County i Kalifornien, var en amerikansk friidrottare.

Smithson blev olympisk mästare på 110 meter häck vid sommarspelen 1908 i London  varvid han satte nytt världsrekord på 15,0 sekunder.

Smittson studerade teologi och ett känt fotografi av honom när han hoppar häck och håller en bibel i sin vänstra hand har bidragit till rykten om att han faktiskt sprang sin guldfinal med en bibel i handen. Detta stämmer dock inte då fotot med bibeln togs efter loppet, medan bilder från loppet visar att han inte höll någon bibel i handen vid själva loppet.

Källor 

Födda 1884
Amerikanska häcklöpare
Amerikanska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1908
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1908
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från USA
Män
Avlidna 1962
Idrottare från Portland, Oregon
Amerikanska idrottare under 1900-talet
Ivan Kozlov

Ivan Ivanovitj Kozlov (ryska: Ива́н Ива́нович Козло́в), född 22 april (gamla stilen: 11 april) 1779 i Moskva, död 11 februari (gamla stilen: 30 januari) 1840 i Sankt Petersburg, var en rysk poet.

Kozlov var först militär, sedan civil tjänsteman. Ett slaganfall 1818 gjorde honom oförmögen till statstjänst, och tre år senare blev han fullständigt blind. Hänvisad till litterär verksamhet och begåvad med ett ofantligt minne (han kunde utantill Nya testamentet, George Gordon Byrons och Walter Scotts dikter samt stora delar av Dante Alighieri, William Shakespeare och Jean Racine), skrev han efter Byrons mönster de poetiska berättelserna Tjernets (Munken, 1824), Knjaginja Natalija Borisovna Dolgorukaja (1829) och Bezumnaja (Den tokiga, 1830). Utan större originalitet, var Kozlov en fint bildad och poetiskt kännande konstnärsnatur, som genom översättningar och efterbildningar – särskilt från engelskan – icke varit utan inflytande på den ryska vitterheten. Hans dikter utkom 1833 (fjärde upplagan 1892).

Källor

Noter

Ryska poeter
Ryskspråkiga poeter
Födda 1779
Avlidna 1840
Män
Författare från Moskva
Ugglan
Hugo Hult

Hugo Ernfrid Hult, född 13 oktober 1861, död 22 september 1934, var en svensk militär.

Hult blev underlöjtnant vid Kalmar regemente 1881, löjtnant vid Generalstaben 1891, major 1901, överstelöjtnant vid Västmanlands regemente 1903, överste vid Generalstaben 1906, sekundchef för Svea livgarde 1909, generalmajor och avsked 1915. Hult var lärare vid Krigshögskolan 1896-1904, chef för Lantförsvarsdepartementets kommandoexpedition 1905-09 samt var ordförande i och ledamot av ett stort antal militära kommittéer. Han utgav Statistisk öfversikt af de europeiska staternas härordningar (1892, 2:a upplagan 1898).

Noter

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 428-29.

Generalmajorer i svenska armén
Födda 1861
Avlidna 1934
Män
Svensk uppslagsbok
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Svenska regementschefer
Pjotr Sunin

Pjotr Michailovitj Sunin (ryska: Пётр Михайлович Сунин), är en sovjetisk tidigare backhoppare som tävlade för Sovjetunionen.

Karriär 

Pjotr Sunin debuterade internationellt i öppningstävlingen i tysk-österrikiska backhopparveckan i Schattenbergbacken i Oberstdorf i dåvarande Västtyskland 30 december 1979. Från säsongen 1979/1980 ingår backhopparveckan som en del av världscupen. Sunin blev nummer 83 i sin första internationella tävling. Han var bland de tio bästa i en världscupdeltävling första gången i stora backen i Engelberg i Schweiz 2 mars 1980. Tävlingen vanns av Toni Innauer från Österrike. Han kom på prispallen i stora Ještěd-backen i Liberec i Tjeckoslovakien 11 januari 1981. Han var 8,6 poäng bak segrande Roger Ruud från Norge och 7,0 poäng efter Hans Wallner från Österrike. Pjotr Sunin blev nummer 60 sammanlagt i världscupen säsongen 1979/1980 och nummer 23 totalt säsongen 1980/1981. Efter tävlingssäsongen 1980/1981 avslutade Pjotr Sunin sin backhoppningskarriär.

Källor 
 

Sovjetiska backhoppare
Män
Kaffekoppen, Liseberg

Kaffekoppen är en åkattraktion i nöjesparken Liseberg i Göteborg. Den tillverkades av det tyska företaget Heinrich Mack GmbH & Co och invigdes 1985.

Kaffekoppen stod vid premiären 1985 på det då nybyggda området "Å Andra Sidan" som låg öster om Mölndalsån. Attraktionen flyttades inför säsongen 1987 till barnområdet. Tidigare täcktes Kaffekoppen av ett tak av samma typ som på ett cirkustält. I samband med att Lisebergs barnområde byggdes om till Kaninlandet inför säsongen 2013 byttes taket ut mot ett platt tak och ovanpå detta placerades en stor kaffekvarn.

I mitten av attraktionen står en stor kaffekanna som tillsammans med golvet vrider sig medurs under åkturen med en hastighet av 8 varv per minut. Golvet har en diameter på 12,3 meter och i golvet finns tre större rundlar som snurrar åt motsatt håll. På varje rundel står tre kaffekoppar där de åkande sitter. Varje kopp har plats för fem passagerare. Således har attraktionen plats för 45 åkande åt gången. Kopparna snurrar i sin tur runt sin egen axel, men deras rotation beror på centrifugalkraften, som i sin tur påverkas av de åkandes vikt och placering i koppen. I mitten av varje kopp finns en ratt som de åkande kan vrida på för att påverka koppens rotation ytterligare.

Bilder

Källor
Liseberg.se - Kaffekoppen

Noter

Åkattraktioner på Liseberg
Maise Erichsdotter

Maise Erichsdotter, död 1582, var en finskättad kvinna i Stockholm som av flera historiker bedömts ha dömts att brännas levande "i båle" för ett synnerligen brutalt mord på ett månadsgammalt barn. 
Hon anklagades av barnets far, Marcus Fransson, som två gånger vände sig till rätten för att få kvinnan dömd. Efter det hon slutligen erkänt blev hon "för en sådene omenniskielig och ristelig gärning dömpdt affsagdt, att hon  skall brännas i båle. 

Det förekommer flera mål av samma typ i tänkeböckerna, men praxis särskilt under 1600-talet, vilket också antecknades av rådhusrätten när så inträffade var att benåda de barnamordsdömda från bålet genom halshuggning. I andra fall vet man inte hur avrättningen gick till.

I Stockholms tänkeböcker finns bara ett fåtal fall där man är tämligen säker på att denna avrättningsmetod tillämpades

Se även
 Säkra fall av levande bränning från Sverige

Referenser 
 Stockholms tänkeböcker från 1582

Externa länkar
 "Stockholms stads tänkeböcker, anteckningar om snusk och orenlighet" med pdf-filer 

Personer under äldre vasatiden
Avlidna 1582
Kvinnor
Födda okänt år
Personer som blivit avrättade genom bränning i Sverige
Personer som blivit avrättade av Sverige under 1500-talet
Carl Alrik Hult

Carl Adalrik Hult, född 14 december 1867 i Helgona församling, Nyköping, död 1 december 1964 i Oscars församling, Stockholm, var en svensk uppfinnare.

Biografi
Efter verkstadspraktik i Sverige och USA var Hult verkstadschef vid Mejerimaskin AB Excelsior 1891-94, anställd vid AB Centrator 1896-1903, disponent vid AB Pumpseparator i Stockholm 1903 samt konsulterande ingenjör där 1907-20. Hult var 1907-12 chef för Archimedes AB. Han var från 1920 ordförande i Svenska uppfinnarföreningen, där han nedlade ett betydande arbete, särskilt beträffande patentlagstiftningen. Tillsammans med brodern Oscar Hult (född 1863) gjorde Carl Adalrik Hult flera uppfinningar, bland annat Bröderna Hults rotationssågningsmaskin, Centratorväxel, Archimedesmotorn med mera.

Noter

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 429.

Vidare läsning 
 
 Tekniska museets webbartikel om bröderna Hult

Svenska företagsledare
Svenska uppfinnare under 1900-talet
Svenska uppfinnare under 1800-talet
Födda 1867
Avlidna 1964
Män
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Personer från Helgona socken
Olof Hult

Olof Hult kan syfta på:

* Olof Hult (arkitekt) (1892–1962), arkitekt
 Olof Hult (dirigent) (1913–1993), musikadministratör och pedagog
 Olof Hult (läkare) (1868–1958), läkare
Volvo F10/F12

Volvo F10/F12 är en lastbilsserie som tillverkades av Volvo Lastvagnar 1977-1993. F10- och F12-serien presenterades 1977 och var med sin säkerhetshytt och ergonomiska interiör innovativ. Serien kom att bli en stor succé för Volvo och över 200 000 exemplar tillverkades och etablerade Volvo på världsmarknaden. Flera av modellens delar, bland annat chassikomponenter och till drivlinan togs från den 1973 introducerade N-serien. 1987 släpptes F16 som den motorstarkaste modellen. 

F-serien ersattes av FH-serie 1994.

Externa länkar 

 Volvo Lastvagnars information om Volvo F10/F12

F10
Bakhjulsdrivna fordon
Olof Hult (läkare)

Olof Torgny Hult, född den 2 december 1868 i Stockholm, död där den 22 maj 1958, var en svensk läkare och medicinhistoriker.

Hult, som var son till rektor H.F. Hult och Maria, född Hedman, blev medicine licentiat i Stockholm 1899 och medicine doktor 1914 med avhandlingen Forschungen über das Auftreten des Typhus recurrens in Schweden. Han blev docent i epidemiografi vid Karolinska institutet 1916 och livmedikus 1921. Hult fick professors namn 1934. Han tillhörde grundarna av Svenska Linnésällskapet 1917. Hult utgav bland annat Pesten i Sverige 1710 (1916) och Vilhelm Lemnius och Benedictus Olai, lifmedici hos Erik XIV och Johan III (1918).

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 429.

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska kungliga livmedici och arkiatrer
Svenska historiker
Medicinhistoriker
Mottagare av Konung Oscar II:s och Drottning Sofias guldbröllopsminnestecken
Svenska innehavare av professors namn
Svenska läkare under 1900-talet
Läkare från Stockholm
Födda 1868
Avlidna 1958
Män
Svensk uppslagsbok
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Elmer Lach

Elmer James Lach, född 22 januari 1918 i Nokomis, Saskatchewan, död 4 april 2015 i Pointe-Claire, Quebec, var en kanadensisk professionell ishockeyspelare.

Lach spelade för Montreal Canadiens i NHL åren 1940–1954.

NHL
Elmer Lach debuterade för Montreal Canadiens i NHL säsongen 1940–41 då han gjorde 7 mål och 14 assist för 21 poäng på 43 matcher. Säsongen 1942–43 etablerade sig Lach som en av Canadiens bästa offensiva spelare då han gjorde 58 poäng på 45 matcher och kom tvåa i lagets interna poängliga.

Säsongen 1943–44 debuterade högerforwarden Maurice Richard i Montreal Canadiens och lagets tränare Dick Irvin placerade honom i en kedja med Elmer Lach som center och Toe Blake som vänsterforward. Kedjan, som kom att kallas för "Punch Line", skulle komma att dominera NHL de nästföljande åren. Lach gjorde 24 mål och 48 assist för totalt 72 poäng på 48 matcher i grundserien och i slutspelet 1994 gick Canadiens hela vägen och vann Stanley Cup efter att man besegrat Chicago Black Hawks i finalen med 4-0 i matcher.

Säsongen 1944–45 gjorde Lach 26 mål och 54 assist för totalt 80 poäng på 50 matcher och vann med det NHL:s poängliga, sju poäng före kedjekamraten Maurice Richard. Han tilldelades även Hart Memorial Trophy som ligans mest värdefulle spelare. I slutspelet 1945 förlorade dock Canadiens mot Toronto Maple Leafs i semifinalen med 4-2 i matcher.

1946 var Canadiens tillbaka som mästare efter att man besegrat Boston Bruins i Stanley Cup-finalen med 4-1 i matcher. Lach gjorde 5 mål och 12 assist för totalt 17 poäng på 9 matcher i slutspelet

Säsongen 1947–48 vann Lach NHL:s poängliga för andra gången efter att ha gjort 30 mål och 31 assist för totalt 61 poäng på 60 matcher. För den bedriften tilldelades han det nyinstiftade priset Art Ross Trophy som ligans poängkung. "Punch Line" upplöstes efter säsongen 1947–48 då Toe Blake, kedjans äldste spelare, valde att trappa ner i mindre ligor.

Lach skulle vinna Stanley Cup med Canadiens en tredje och sista gång säsongen 1952–53. I Stanley Cup-finalen 1953 besegrade Canadiens Boston Bruins med 4-1 i matcher. Lach spelade ytterligare en säsong i Canadiens innan han avslutade sin spelarkarriär 1954.

Meriter
Stanley Cup – 1944, 1946 och 1953
Hart Memorial Trophy – 1944–45
Art Ross Trophy – 1947–48. Retrospektivt även 1944–55.
Flest assist i NHL:s grundserie – 1944–45, 1945–46 och 1951–52
NHL First All-Star Team – 1944–45, 1947–48 och 1951–52
NHL Second All-Star Team  – 1943–44 och 1945–46, 
Invald i Hockey Hall of Fame 1966
Elmer Lachs #16 pensionerat av Montreal Canadiens 4 december 2009.

Kuriosa
I filmen The Rocket - Hockeylegenden från 2005 spelas rollen som Elmer Lach av den före detta NHL-spelaren Mike Ricci.

Statistik

Referenser

Externa länkar
Elmer Lach hhof.com

Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i Montreal Canadiens
Medlemmar i Hockey Hall of Fame
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Saskatchewan
Födda 1918
Avlidna 2015
Män
Vinnare av Art Ross Trophy
Vinnare av Hart Memorial Trophy
Stanley Cup-mästare 1953
Stanley Cup-mästare 1946
Stanley Cup-mästare 1944
Viktor Burenin

Viktor Petrovitj Burenin (ryska: Виктор Петрович Буренин), född 6 mars (gamla stilen: 22 februari) 1841 i Moskva, död 15 augusti 1926 i Leningrad, var en rysk poet, kritiker och journalist.

Burenin började sin litterära bana såsom humoristisk visförfattare under pseudonymen "Vladimir Monumentov". Efter att ha varit medarbetare i flera tidskrifter, inträdde han 1876 i redaktionen av den stora tidningen "Novoje vremja" (Nya tiden), där han varje vecka publicerade sina spirituellt skrivna, men något ytliga "kritiska studier" över samtidens litterära företeelser. Förutom flera band poem och skisser, skrev Burenin libretto till operan "Angelo", dramerna "Medea" och "Agrippinas död" samt de följetonistiska parodierna Chvost under pseudonymen "Graf Aleksis Zjasminov".

Källor

Noter

Ryska poeter
Ryskspråkiga poeter
Ryska journalister
Ryska litteraturkritiker
Födda 1841
Avlidna 1926
Män
Personer från Moskva
Ugglan
Ponnykarusellen

Ponnykarusellen var en åkattraktion på Liseberg i Göteborg. Den första ponnykarusell på Liseberg invigdes samtidigt som nöjesparken 1923, men byttes ut mot en ny 1963. 2010 byttes karusellen återigen ut till en ny version, som slutligen stängdes efter 2015 års säsong och ersattes av Blomsterkarusellen i två plan.

Den sista versionen av Ponnykarusellen tillverkades av det italienska företaget Preston & Barbieri, men många detaljer kunde kännas igen från de tidigare versionerna av karusellen.

På karusellen fanns skulpturer av olika djur såsom hästar, svanar och elefanter som barnen kunde sitta på medan karusellen roterade. Rotationshastigheten var cirka 10 varv per minut. Totalt finns det plats för 24 personer. Ponnykarusellen var en av få attraktioner på Liseberg som varit gratis.

Bilder

Referenser

Noter

Åkattraktioner på Liseberg
Semjon Frug

Semjon Grigorjevitj Frug (Семён Григорьевич Фруг), född 1860 i guvernementet Cherson, död 1916 i Odessa, var en rysk-judisk poet.

Frug behandlade i sina i elegisk ton hållna dikter (fyra band, 1885, 1887 och 1898 och Zionider 1902) huvudsakligen judiska ämnen från äldre och nyare tid. Bäst är han i den sentimentala lyriken; hans episka försök är totalt misslyckade, och hans judiska ballader är mestadels svaga efterbildningar av Friedrich Schiller. 

På grund av antisemitismen i Ryssland anslöt sig Frug i sin diktning till den sionistiska utvandrarrörelsen. Han skrev även på jiddisch och medarbetade under pseudonymen "Ieronym Dobryj" i ryska huvudstadstidningar med satiriska epigram och tillfällighetsdikter.

Källor

Ryska poeter
Ryskspråkiga poeter
Jiddischspråkiga författare
Födda 1860
Avlidna 1916
Män
Ugglan
Personer från Cherson oblast
Sjuhäradsbrunnen

Sjuhäradsbrunnen, eller Torgbrunnen, är en fontän i Borås av Nils Sjögren.

Bakgrund
Nils Sjögren gjorde flera monumentala brunnar i svenska städer, bland andra Teaterbrunnen i Malmö 1953, Krönikebrunnen i Skara 1939 och Vasabrunnen på Larmtorget i Kalmar 1928. Sjuhäradsbrunnen på Stora torget i Borås invigdes i juni 1941.

Handlanden A.M. Salmenius hade i sitt testamente den 3 december 1857 donerat 1.000 riksdaler, vilket jämte ränta skulle användas för "en springbrunn med bassin och stängsel". Denna donation hade till slutet av 1930-talet vuxit till 32.500 kronor och användes av staden, jämte nöjesskattemedel, för att bekosta en torgbrunn i samband med att Stora torget undergick en omfattande ombyggnad, sedan det nya salutorget Krokhallstorget byggts. 

Stadens beredning för torgets omdaning hade för torgets utsmyckning som konstnärliga rådgivare anlitat Nils Sjögren och stadsarkitekten Harald Ericson. Staden överenskom i september 1936 med Nils Sjögren om leverans av brunnen, som skulle gjutas i Köpenhamn. Brunnen var nästan färdig, när Tyskland 1940 ockuperade Danmark och det blev risk för utförselförbud av metall. Efter ett omedelbart besök i Köpenhamn av Nils Sjögren och drätselkammarens ordförande Robert Nilsson kunde brunnen föras ut ur Danmark och färdigställas i Sverige.

För att få brunnen på plats beslöt man 1940 att flytta på Obelisken som stått på Stora torget sedan 4 juli 1858. Den ställdes 1941 upp på Yxhammarsgatan istället.

Utseende
Brunnskaret har reliefer som skildrar äldre arbete och liv i Sjuhäradsbygden med avbildning av jordbrukare, textilarbetare och smeder.

Fotogalleri

Källor
Tal av drätselkammarens ordförande Robert Nilsson vid invigningen av Torgbrunnen i juni 1941, återgivet på De sju häradernas kulturhistoriska förenings webbplats, läst 2012-06-28

Externa länkar

Skulpturer i Borås kommun
Fontäner i Sverige
Skulpturer av Nils Sjögren
Skulpturer 1941
Reliefer
Reichskommissar für die Festigung deutschen Volkstums

Reichskommissar für die Festigung deutschen Volkstums, RKFDV ("Rikskommissarie för befästandet av den tyska folkstammen"), var ett ämbete i Tredje riket som Adolf Hitler skapade den 7 oktober 1939 och som bekläddes av Reichsführer-SS Heinrich Himmler. Hitler gav Himmler i uppdrag att inom ramen för Generalplan Ost samordna och leda återbördandet av Volksdeutsche, det vill säga etniska tyskar, som före andra världskriget levt utanför Tysklands gränser. Himmlers uppgift bestod även i att organisera etnisk rensning av icke-tyska folk från det tyska livsrummet.

Referenser

Tryckta källor 
 
 

Nazism
Nazityskland
Ej längre existerande tyska myndigheter
Virvelvinden

Virvelvinden kan syfta på:

 Virvelvinden (film) – en amerikansk animerad kortfilm med Musse Pigg från 1941
 Virvelvinden, Liseberg – en tidigare åkattraktion på nöjesfältet Liseberg
 Virvelvinden från Vuollerim – en svensk före detta ishockeyspelare Lars-Göran Nilsson
Logisk sanning

Logisk sanning kallas en sats inom logiken, som är sann för varje tillordning av sanningsvärden till dess satssymboler. En närbesläktad term är "tautologi". Tautologier kan antingen ses som synonymt med, eller som ett exempel, på logisk sanning. 

Två exempel på logiska sanningar är: Lagen om det uteslutna tredje respektive Kontrapositionsregeln

Referenser 
 Geoffrey Hunter, Metalogic. An Introduction to the Metatheory of Standard First-Order Logic, MacMillan, London 1971.
 Georg Henrik von Wright, Logik, Filosofi och Språk, Aldus-Bonniers 1957.
 SIGMA - En matematikens kulturhistoria, band 5, s. 1777, (eng. red. James R. Newman, svensk red. Tord Hall, 1959). Tryckt 1977 hos Bonniers Grafiska Industrier AB. (c) 1956 Simon and Schuster, Inc, New York. .

 

ru:Необходимость (философия)
Dmitrij Gerasimov

Dmitrij Gerasimov (ryska: Дмитрий Герасимов), född omkring 1465, död efter 1535, var en rysk kanslist och översättare.

Gerasimov skickades i slutet av 1400-talet i politiskt uppdrag till Sverige och Danmark och 1525 till Rom, där han kom i kontakt med Paolo Giovio, som publicerade Gerasimovs intryck om Ryssland och Skandinavien i sitt arbete "De legatione Basilii M.P. Moscoviæ liber" (1537). Gerasimov blev efter hemkomsten till Moskva Maksim Greks medhjälpare vid översättningen av Bibeln till kyrkslaviska.

Källor

Ryska diplomater
Ryska översättare
Födda 1460-talet
Avlidna 1530-talet
Män
Ugglan