kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
A21 (motorväg, Tyskland)

A21 är en motorväg i norra Tyskland.

Trafikplatser

|}

Se även
Motorväg
Lista över motorvägar i Tyskland

Motorvägar i Tyskland
Vägar i Schleswig-Holstein
Vägar i Niedersachsen
Listor över avfartsnummer
Bittersopp

Bittersopp, skönsopp eller skönfotad sopp, Caloboletus calopus, är en sopp som tillhör familjen Boletaceae.

Förekomst
Bittersoppen har en vid utbredning i Europa och utbredningen sträcker sig bort till Japan i Asien. Den har uppgivits för Australien. Huruvida det är denna eller en annan art som  förekommer i Nordamerika är omdiskuterat. I Sverige förekommer den mindre allmänt upp till södra Dalarna, vanligast i Skåne och på västkusten. Utbredningen fortsätter längs den norska kusten upp till Sør-Trøndelag.  Den har en vid utbredning i Danmark, men anges som ganska sällsynt. I Finland betraktas den som akut hotad och det är oklart om den förekommer. Den förekommer i både barr- och lövskog och bildar ektomykorrhiza med granar, ädelgranar, tallar, ekar och bokar.

Kännetecken
Hatten blir 5-14(20) cm i diameter; foten 7-9 cm hög, 3-5 cm tjock och som ung klubbformig. Hatthuden är grå till beige eller ljusockra och blånar inte vid beröring. Porerna är gula och blånande vid tryck. Foten är gul i övre tredjedelen, neråt röd med rött ådernät (f. calopus) eller röda korn (f. ereticulatus). Köttet är citrongult hos unga exemplar och vitnar, speciellt i hatten, hos äldre och blånar något i snittyor. Den bittra smaken gör svampen oätlig, och den anges omväxlande som ej eller svagt giftig (rå ger den, som många soppar, magbesvär). Den kan i Norden möjligtvis förväxlas med den mycket sällsynta djävulssoppen, som dock har röda porer, eller eldsopp, som har mörkare hatt, orange kött i fotbasen och blånar omedelbart i snittytor.

Taxonomi
Bittersoppen beskrevs ursprungligen som Boletus olivaceus av Jacob Christian Schäffer 1774, men detta namn har senare sanktionerats för en annan art och beskrivningen har därför förklarats ogiltig. Likaledes har Johann Friedrich Gmelins beskrivning av bittersopp som Boletus lapidum 1792 ogiltigförklarats. Så den beskrivning som gäller gjordes av den holländske mykologen Christiaan Hendrik Persoon 1801 som Boletus calopus, eftersom namnet sanktionerades av Elias Fries. År 2014 gjorde Alfredo Vizzini bittersoppen till typart i det nybeskrivna släktet Caloboletus. Artnamnet kommer från grekiska καλος "kalos" (vacker) och πους "pous" (fot) och betyder alltså "skönfotad".

Referenser
Boris Assyov, Boletus calopus. På Boletales, com.
Caloboletus calopus (Pers.) Vizzini - Bitter Beech Bolete. På FirstNature.com.
Skønfodet Rørhat på Felthåndbogen, Danmarks Fugle og Natur.

Externa länkar
 

Soppar
Caloboletus
Carl Steen

Carl Steen kan avse:

Carl Steen (industriman) – en industrimannen under 1700-talet
Carl Steen (ishockeyspelare) (*1980) – en ishockeyspelaren
Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (sång)

Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967 som finns med på skivan med samma namn. Låten spelas i filmen med samma namn.

Låten och inspelningen
Paul McCartney tog intryck av de fantasifulla namnen på många av de nyare amerikanska grupperna samt de influenser från Music Hall och vaudeville som dessa använde sig av. Det var därför han som kom på idén med det påhittade bandet ”Sgt Pepper”. John Lennon, något märkt av sitt LSD-missbruk, lutade sig både bildligt och bokstavligt talat tillbaka och lät den energiske McCartney sköta det mesta under Pepper-sessionerna. Titelspåret, som 1 – 2 februari och 3 samt 6 mars 1967 var en blandning av tidig hårdrock och bleckblås då man även hyrt in fyra valthornister (James W Buck, Neil Sanders, Tony Randall, John Burden). De hårda rockinfluenserna kom bl.a. från Jimi Hendrix Experience, som Paul sett live under januari (Jimi Hendrix skulle senare komma att spela titelspåret på ”Sgt Pepper” live). George Harrison ägnade sju mödosamma timmar åt ett gitarrsolo i låten som senare ersattes av McCartneys dito. Låten blev titelspåret på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (reprise)
Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (reprise) är det näst sista spåret på skivan Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band. Det började bli bråttom med albumet då man 1 april 1967 satte denna låt, en repris på det inledande titelspåret efter en idé från gruppens alltiallo, Neil Aspinall. När man natten till 2 april fått ned hela ”Sgt. Pepper” på en provisorisk lackskiva åkte man till ”Mama” Cass Eliots lägenhet på Kings Road och spelade skivan på högsta volym – klockan sex på morgonen – med öppna fönster. Efter denna låt gjordes enbart några pålägg på ”Within You Without You” plus det tjatter av ljud som avslutade skivan, vilket bandades 21 april 1967.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Filmlåtar
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Good Morning Good Morning

Good Morning Good Morning (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967.

Låten och inspelningen

John Lennon har senare avfärdat denna sin komposition som en utfyllnadslåt som dock behövde fem olika tillfällen för att färdigställas (8 och 16 februari, 13, 28 och 29 mars). Lennon jobbade ofta med TV:n på och irriterades alltmer på all reklam som han råkade se varvid han lät den inspirera honom till denna låt där han öser ur sig sin frustration över vardagslivets alla mödor. Tempot är högt, och den spydiga texten skär sig mot den hurtiga refrängen med pålagda ljudeffekter med djur från en bondgård. Paul McCartney åstadkommer ett för honom synnerligen vasst gitarrsolo mot slutet av låten. Medlemmar ur studiogruppen Sounds Incorporated (Barrie Cameron, David Floyd och Alan Lee på sax samt John Lee på valthorn) sköter det som låter som jaktsignaler mot slutet av låten då den mer och mer övergår i kakofoni. Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor
Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Getting Better

Getting Better (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967.

Låten och inspelningen 
Nästan alla låtar på ”Sgt. Pepper” behövde minst 4-5 tillfällen till inspelning, så även denna låt som färdigställdes 9, 10, 21 och 23 mars. Paul McCartney fick idén till denna låt då han var ute och gick med hunden en solig dag och bjöd sen hem John Lennon så att de kunde skriva texten tillsammans. Låten innehåller även direkta hänvisningar till Lennons egna mörkare sidor som ung (med kvinnomisshandel m.m.) även om ingen förstod det då. I övrigt en ganska enkel låt med några banbrytande ljudeffekter. Lennon hade av misstag svalt LSD då han lade på sången 21 mars men han hann avslutade det hela innan effekten blev alltför stark. Ett ej bekräftat rykte förtäljer för övrigt att McCartney, som aldrig prövat LSD, av solidaritet med Lennon (som var på väg att snedtända) också tagit LSD på kvällen 21 mars. Då man jobbade med ”Getting Better” 10 mars blev Paul McCartney presenterad för Pink Floyd, vilka spelade in sitt debutalbum The Piper at the Gates of Dawn i studion bredvid. Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Fixing a Hole

Fixing a Hole (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967. Låten rör sig mellan genrerna psykedelisk rock och barockpop, två genrer som var populära 1967 och inom vilka The Beatles var betydande förgrundsfigurer.

Låten och inspelningen 

Många har tolkat titeln som att denna låt handlar om heroin då den egentligen beskriver de reparationer som Paul McCartney vid denna tid nyligen hade utfört på en skotsk lantgård han hade förvärvat. Emellertid är det många som pekat på att texten och arrangemanget ger ett något förstrött intryck, vilket kanske var avsikten. Låten sattes vid två tillfällen (9 och 21 februari 1967) och basen spelas live varvid ett mindre misstag förekommer efter en dryg minut in i låten. Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Only a Northern Song

Only a Northern Song (Harrison) är en låt av The Beatles, inspelad 1967.

Låten och inspelningen

Denna något ostrukturerade låt, med orgel och mängder av märkliga ljudeffekter jobbade George Harrison med under Pepper-sessionerna vid tre tillfällen (13 – 14 februari och 20 april 1967) innan han lade den åt sidan. Han har själv delvis sagt att låten var menad som ett skämt men också att det var ett sätt att uppfylla de åtaganden han hade som låtskrivare på Northern Songs (alltså med Lennon och McCartney som arbetsgivare). Låten plockades närmare ett och ett halvt år senare in som utfyllnad på soundtracket till Yellow Submarine, som utgavs i USA och England 13 respektive 17 januari 1969.

Källor
Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Jukka Tiilikainen

Jukka Tiilikainen, född 4 april 1974, är en före detta ishockeyspelare (forward) från Finland. Tiilikainen spelade i Elitserien för AIK, Södertälje SK samt Leksands IF där han tvingades avsluta karriären våren 2006 på grund av skador. Hemma i finländska FM-ligan spelade han bland annat för Jokerit och TPS Åbo. Han har även haft en sejour i Schweiz. Internationellt representerade han Finland under junior-VM 1994. Tiilikainen blev 1992 listad av Los Angeles Kings i den elfte rundan av draften som nummer 255.

Externa länkar
Eurohockey.net - Jukka Tiilikainen

Finländska ishockeyspelare
Födda 1974
Spelare i AIK Ishockey
Spelare i Jokerit
Ishockeyspelare i Leksands IF
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Spelare i HC TPS
Spelare i Ässät
Män
Levande personer
Idrottare från Esbo
Lovely Rita

Lovely Rita (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967.

Låten och inspelningen

Beatles behövde fyra olika tillfällen (23 – 24 februari samt 7 och 21 mars) för att färdigställa denna strukturellt ganska enkla låt. Texten bygger på Paul McCartneys verkliga möte med kvinnlig parkeringsvakt vid namn Meta Davis och låten är en godmodig satir över den uniformerade överheten med inslag av kärlek och sexualitet. Låtens många tagningar berodde på att man jobbade med att få det exakt rätta ljudet, till exempel på det piano som George Martin trakterade. Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor
Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
Within You Without You

Within You Without You (George Harrison) är en låt av The Beatles från 1967.

Låten och inspelningen 
Under fyra tagningar (15 och 22 mars samt 3 - 4 april) spelade George Harrison in denna låt med ett stort antal icke namngivna indiska musiker samt ett antal klassiska musiker (violinister och cellister). Gruppens roadie och allt i allo Neil Aspinall spelar tambura. Harrison påbörjade låten hemma hos Klaus Voormann och mycket av texten centreras kring samtidens tomhet och materialism, en text som kan tyckas ha blivit mer och mer aktuell. Rent kronologiskt blev detta den sista låten som färdigställdes under Pepper-sessionerna som därmed avslutades 4 april 1967 (de hade pågått sedan 24 november 1966). Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Sånger producerade av George Martin
Emma Hansson

Emma Hansson Löfgren är en svensk skådespelare och komiker.

Hansson Löfgren är med i humorgruppen Einsteins kvinnor. Hon spelar rollfiguren Filippa Barks bästa kompis "Monica". Monica har setts, tillsammans med Filippa Bark, i TV-programmen Robins och Centralskolan. I det sistnämnda medverkade också resten av gruppens medlemmar

Tillsammans med Einsteins kvinnor har hon också satt upp ett flertal krogshower.

Filmografi

Referenser 

Svenska skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Födelseår saknas
She's Leaving Home

"She's Leaving Home" (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från 1967. Låten spelas i albumet Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.

Låten och inspelningen
She's Leaving Home är en låt där Lennon/McCartney sjunger ackompanjerade av en klassisk orkester med flera av de musiker man jobbat med tidigare (violinister, cellister, harpister m.fl.). Låten behövde bara två tillfällen (17 och 20 mars) för att bli färdig och är en historia om en ung flicka som rymmer hemifrån. McCartney hade påbörjat texten efter att ha läst om den ökande generationsklyftan, och färdigställde den med hjälp av Lennon. Många kritiker har pekat på den stora förståelse och det medlidande som man visar föräldrarna i texten samtidigt som man även förklarar flickans beteende. Någon kritiker pekade också på att några ord i texten var väldigt ålderdomliga vilket mest berodde på att Lennon rakt av lånat vissa typiska uttryck han hört från sin moster Mimi. Låten kom med på LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som utgavs i England och USA 1 juni respektive 2 juni 1967.

Källor
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Filmlåtar
Sånger producerade av George Martin
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
With a Little Help from My Friends

With a Little Help From My Friends (Lennon/McCartney) är en låt av The Beatles från LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band, som gavs ut i England 1 juni och USA respektive 2 juni 1967. Låten spelas i filmen Across the Universe.

Låten och inspelningen 

With a Little Help From My Friends (ibland enbart kallad A Little Help From My Friends) ligger som spår nr 2 på den första sidan av LP:n Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band 1967. Den följer direkt som medley efter titellåten. Paul McCartney introducerar sångaren Ringo Starr under pseudonymen Billy Shears (ett namn som återkommer i texten till låten I'm The Greatest - skriven av John Lennon - på LP:n Ringo 1973).

Låten spelades in den 29 och 30 mars 1967 med producenten George Martin på hammondorgel) . Ringo Starr anses här göra en av sina bästa sånginsatser och hans något sträva sång har av kritiker setts som intressant kontrast till den ganska gripande texten, som till stor del ansågs hänsyfta på haschrökning (I get high with a little help from my friends osv).

Redan på sommaren 1967 blev låten en hit i en coverversion med duon The Young Idea. Senare blev den känd i en mer långsam men tungt rockig och hymnliknande coverversion med Joe Cocker. Cocker gjorde stor succé med låten på Woodstockfestivalen och låten blev något av en signatur för hippiegenerationen.

I Cockers version hade textraden på första strofen ändrats från What would you think if I sang out of tune till What would you do if I sang out of tune. Denna ändring har senare blivit standard, men i både Beatles' och The Young Ideas versioner sjunger man think och inte do. På senare år sjunger t.o.m. Ringo Starr do i stället för think.

Listplaceringar, Joe Cocker

Källor 
 Ian MacDonald: En revolution i huvudet, 1994
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Recording Sessions (1988)
 Mark Lewisohn: The Complete Beatles Chronicle (1992)

Referenser 

Sånger 1967
Sånger framförda av The Beatles
Filmlåtar
Sånger producerade av George Martin
Musiksinglar 1968
Singelettor i Storbritannien
Sånger skrivna av Lennon–McCartney
SparkFun Electronics

SparkFun Elektronics är ett amerikanskt företag som säljer elektronikkomponenter, utvecklingsverktyg för mikrokontrollers och breakout boards till populära kretsar, till exempel FTDI's USB till RS232 krets FT232.

Historia 
Nathan Seidle höll på med ett av sina första projekt med mikrokontrollers när hans programmerare kortslöts och sköt gnistor. Namnet SparkFun hade uppstått. När han letade efter en ersättare såg han en brist på verktyg och återförsäljare riktade till utvecklare. På jullovet 2002-2003 köpte han en massa komponeter och började jobba på webbplatsen som blev klar i januari 2003.
Nathan jobbade så mycket han kunde på SparkFun samtidigt som han gick i skolan. Han gick ut 2004 och då hade företaget vuxit tillräckligt mycket för att han skulle kunna jobba heltid på det.

Sparkfun idag 
Idag har Sparkfun över 30 anställda och har sitt konstant växande högkvarter utanför Boulder i Colorado, USA. De säljer byggsatser och moduler till både hobby-byggare och proffs.

Projekt och guider 
De har flera kompletta guider i stil med "lär dig löda" och "börja med mikrokontrollers" i sin tutorials-del.
De bedriver även den ädla konsten att plocka sönder hemelektronik för att se hur saker fungerar, till exempel var de bland de första som plockade sönder handkontrollen till Nintendo Wii.
 Telefonen Port-o-Rotary En gammal telefon med nummerskiva med en modern mobiltelefon inuti.
 Giant Nintendo Controller En 1.5 m lång, 40 kg tung NES-handkontroll.
 12ft GPS Wall Clock En stor digital-klocka som täcker en hel vägg.

Referenser 
 Eng Wikipedia artikel
 Sparkfun.com - About Us
 Sparkfun.com - History Museum

Externa länkar 
 SparkFun's guider och artiklar

Amerikanska elektroniktillverkare
Karl Allan Westman

Karl Allan Westman (i riksdagen kallad Westman i Broby), född 5 mars 1883 i Linköping, död 18 oktober 1948 i Skeppsås församling, Östergötlands län, var en svensk lantbrukare och  riksdagspolitiker för Bondeförbundet.

Westman var ledamot av riksdagens andra kammare 1918-1928 och från 1933, invald i Östergötlands läns valkrets. I riksdagen skrev han 29 egna motioner, om jordbruk och om konstitutionella frågor tex ämbetsmäns valbarhet till riksdagen.

Han var bror till Karl Gustaf och Karl Ivan Westman.

Referenser 
Tidens kalender 1933, almanack och uppslagsbok. Stockholm: Tidens förlag, 1932, sid. 124.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Jordbrukarnas Riksförbund
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Politiker från Linköping
Födda 1883
Avlidna 1948
Män
Svenska lantbrukare under 1900-talet
Dan Abnett

Dan Abnett, född 12 oktober 1965, är en brittisk författare, främst till serietidningar samt romaner med spelanknytning. Han studerade på St Edmund Hall, University of Oxford.

Abnett har främst arbetat för 2000 AD och Marvel Comics sedan tidigt 1990-tal, men han har även bidragit till DC Comics. För Games Workshops Black Library har han skrivet flera dussin böcker och seriemagasin som utspelas i världarna till figurspelen Warhammer Fantasy Battle och Warhammer 40,000.

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Dan Abnetts blogg

Födda 1965
Brittiska fantasyförfattare
Engelskspråkiga fantasyförfattare
Brittiska science fiction-författare
Engelskspråkiga science fiction-författare
Män
Engelska bloggare
Levande personer
Alumner från Oxfords universitet
Johan Johnsson (olika betydelser)

Johan Johnsson eller liknande namn kan avse:

 Johan Johnsson i Norrahammar (1877–1949), svensk gjutare och politiker
 Johan Johnson (förläggare) (1950–2019), finländsk förläggare
 Johan Johnsson (1894–1983), svensk ptäst och politiker
Memphis Belle (B-17)

Memphis Belle är smeknamnet på ett Boeing B-17 Flying Fortress (serienummer: 41-24485), ett bombflygplan, som blev berömt när dess besättning lyckades flyga 25 uppdrag över Europa och återvända hem till USA under andra världskriget. Det sista uppdraget flögs 17 maj 1943. Flygplanet finns fortfarande kvar och från oktober 2005 genomgår det en renovering i Dayton, Ohio.

Historia 
Memphis Belle fick namnet av planets pilot, löjtnant Robert K. Morgans flickvän Margaret Polk från Memphis, Tennessee. Morgan valde sedan ut en bild, Petty Girl från tidningen Esquire som illustration. Hon målades med blå baddräkt på babords sida och röd på styrbord. Planet och dess besättning placerades i 324th Bomb Squadron inom 91st Bomb Group och flög sitt första uppdrag 7 november 1942. Efter det sista uppdraget flögs Memphis Belle hem till USA och gjorde en turné runt hela landet i tre månader för att samla pengar till krigsobligationer och stärka moralen. 

Efter kriget räddades Memphis Belle från skrotning men blev ställd utomhus ända fram till 1980-talet, och planet förstördes långsamt av väder och vind. 1987 fick det ett tak över sig och 2003 plockades det ner i bitar för renovering och flyttades därför till Millington i Tennessee. National Museum of the United States Air Force lyckades samla ihop pengar till en totalrenovering och därför flyttades Belle ännu en gång till museets renoveringslokaler i oktober 2005.

Uppdrag 
7 november 1942 - Brest, Frankrike 
9 november 1942 - St. Nazaire, Frankrike
17 november 1942 - St. Nazaire
6 december 1942 - Lille, Frankrike
3 januari 1943 - St. Nazaire
13 januari 1943 - Lille
23 januari 1943 - Lorient, Frankrike
27 januari 1943 - Wilhelmshaven, Tyskland (i The Sky Wolf)
4 februari 1943 - Emden, Tyskland (i Jersey Bounce)
14 februari 1943 - Hamm, Tyskland
16 februari 1943 - St. Nazaire
26 februari 1943 - Wilhelmshaven (i Jersey Bounce)
27 februari 1943 - Brest
6 mars 1943 - Lorient
12 mars 1943 - Rouen, Frankrike
13 mars 1943 - Abbeville, Frankrike
22 mars 1943 - Wilhelmshaven
28 mars 1943 - Rouen
5 april 1943 - Antwerpen, Belgien
16 april 1943 - Lorient
17 april 1943 - Bremen, Tyskland
1 maj 1943 - St. Nazaire
4 maj 1943 - Antwerpen (i The Sky Wolf)
15 maj 1943 - Wilhelmshaven
17 maj 1943 - Lorient

Andra besättningar flög Memphis Belle på följande uppdrag:
30 december 1942 - Lorient13 maj 1943 - Meaulte, Frankrike
14 maj 1943 - Kiel, Tyskland19 maj 1943 - Kiel

Filmografi 
Belle och dess besättning har inspirerat filmindustrin och två filmer har blivit omtalade.
 The Memphis Belle: A Story of a Flying Fortress, (1944) dokumentär
 Memphis Belle, (1990) spelfilm

I filmen från 1990 fick ett annat B-17 (med serienummer: 44-83546) agera som Memphis Belle.

Källor 
Memphis Belle (eng. wiki)
National Museum of the US Airforce: Faktasida om Memphis Belle

Andra världskriget
Enskilda flygplan
Memphis Belle
Amerikanska bombflygplan