kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Capitale-Nationale

Capitale-Nationale (franska: "Nationens huvudstad") är en administrativ region i Québec i Kanada. Den har fått sitt namn av att provinsen Québecs huvudstad, Québec, ligger i regionen. I regionen finns sju sekundärkommuner (sex municipalités régionales de comté och en agglomération urbaine) och 67 primärkommuner. Regionen hade 671 468 invånare 2006, och arealen 18 639 km².

Regionen gränsar till Mauricie i väster och Saguenay–Lac-Saint-Jean i norr, samt, på andra sidan Saint Lawrencefloden, Bas-Saint-Laurent i öster och Chaudière-Appalaches i söder.

Agglomération urbaine 
 Agglomération de Québec, bestående av Québec, L'Ancienne-Lorette och Saint-Augustin-de-Desmaures

Municipalités régionales de comté
 Charlevoix (centralort Baie-Saint-Paul)
 Charlevoix-Est (centralort La Malbaie)
 La Côte-de-Beaupré (centralort Château-Richer)
 La Jacques-Cartier (centralort Shannon)
 L'Île-d'Orléans (centralort Sainte-Famille)
 Portneuf (centralort Cap-Santé)

Kommuner utanför sekundärkommunerna 
 Notre-Dame-des-Anges (enklav i Agglomération de Québec, som den räknas till i bland annat befolkningsstatistik)
 Wendake (indianreservat som räknas till Agglomération de Québec i bland annat befolkningsstatistik)

Externa länkar 
 Portail régional de la Capitale-Nationale på Québecs regerings webbplats 

Québecs regioner
Bif Naked

Bif Naked, född Beth Torbert 15 juni 1971, är en kanadensisk rocksångerska och skådespelerska. Hon medverkade i ett avsnitt av Buffy och vampyrerna, säsong 4, avsnitt 3.

Diskografi

Källor

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Födda 1971
Kanadensiska skådespelare
Kanadensiska rocksångare
Kvinnor
Levande personer
Pseudonymer
Sometimes in April

Sometimes in April är en TV-dramatisering från 2005 om folkmordet i Rwanda 1994. Den är skriven och regisserad av Raoul Peck. I filmen medverkar bland andra Idris Elba, Oris Erhuero, Carole Karemera och Debra Winger.

Filmen spelades in i Rwanda och vann pris som bästa film på internationella filmfestivalen i Durban. Den var också nominerad till Guldbjörnen vid Berlins filmfestival och i en rad kategorier vid Black Reel Awards.

Rollista

Externa länkar
 

Filmer 2005
Rwanda på film
Kulan (askkopp)

Kulan var en askkopp av plastmaterialet melamin som tillverkades av Gustavsbergs porslinfabrik på 1970-talet. På Bauhausskola i Tyskland hade det formgivits en liknande modell på 1920-talet.

Idén till en askkopp med denna form härstammar från 1920-talets Bauhausskola i Weimar. I metallverkstaden där arbetade Marianne Brandt och Wilhelm Wagenfeld. Han skapade den s.k. Wagenfeldt-lampan, en bordslampa i glas. Hon formgav bland annat olika servisdelar, te- och kaffekoppar, lampor och även en askkopp i metall, med en "kula" i mitten, där cigaretten kunde släckas. Lyfte man på det något trattformade och tättslutande locket, föll aska och fimp ner i behållaren.

År 1969 ritade konstnären Gunnar Larson (keramikern Lisa Larsons make, som då var verksam på Gustavsberg) den moderna varianten av "Kulan" utan att känna till Bauhausmodellen. Den första prototypen var tillverkad av kartong, en pingisboll och maskeringstejp. Prototypen presenterades för fabriksledningen, som genast tände på förslaget. 

Kulan tillverkades i många färger i den värmebeständiga hårdplasten melamin. När Gustavsberg upphörde med sin produktion, fortsatte AB Ensto-Idealplast med tillverkningen. Askkoppen kulan är 60 mm hög och 130 mm i diameter.

I slutet av 1990-talet blev Gunnar Larson anklagad av Alessi att hans askkopp var ett plagiat av Marianne Brandts askkopp från 1926. Tvisten ledde till rättegång, Larson vann målet.

Källor 
 1900–2002, Svensk form internationell design, Bokförlaget DN, Stockholm 2002

Externa länkar

Formgivna produkter
Föremål i plast
Svensk formgivning
Produkter från Gustavsbergs porslinsfabrik
M/S Global Freighter

M/S Global Freighter är en fraktfärja ägd av finsk Lillbacka Powerco Oy som går mellan Lübeck, Sassnitz och Sankt Petersburg. Fartygets hemmahamn är Maxmo i Finland och dess fraktkapacitet är 1 700 längdmeter.

Externa länkar

Global Freighter på Fakta om Fartyg

Lastfartyg
Fartyg byggda i Sydkorea
Fartyg sjösatta 1977
WP:Projekt Korea
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1954

Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1954 var det 21:a världsmästerskapet i ishockey för herrar, arrangerat av IIHF, och matcherna europeiska lag emellan gällde samtidigt som det 32:a Europamästerskapet i ishockey för herrar. Turneringen spelades 26 februari - 7 mars 1954 i Stockholm, Sverige.

Mästerskapet hade för första gången deltagande av ett lag från Sovjetunionen, som lite överraskande vann världsmästerskapet. I Sovjetunionen blev segern grunden till något av en myt, då det har hävdats att man började spela ishockey kort före världsmästerskapet. Dock hade Sovjetunionen varit medlem av IIHF sedan 1952 och de nationella sovjetiska ishockeymästerskapen spelades sedan 1946. Dessutom hade Sovjet en stark tradition i bandy som är besläktad med ishockey.

Förväntningarna på det Sovjetiska laget var faktiskt högt ställda efter segrar med tvåsiffrigt resultat i vänskapslandskamper mot Finland och Östtyskland och mot Sverige och Tjeckoslovakien innan världsmästerskapet och många räknade Sovjetunionen som en av medaljfavoriterna. Men att i sitt första försök vinna i världsmästerskapet och före lag som Kanada, var mer oväntat för de flesta.

Den enda bland de starkare ishockeynation som inte deltog i årets världsmästerskap var USA. Detta år spelades heller ingen B-turnering.

Bland de sovjetiska spelarna använde vissa stickade mössor på huvudet, andra använde gammaldags cykelhjälmar.

Resultat

Tabell

Matcher

Slutställning

Laguppställningar

Sovjetunionen 
Målvakter: Nikolai Putjkov, Grigori Mkrtytschan;
Backar: Alfred Kutjevski, Dmitri Ukolov, Alexander Vinogradov, Genrich Sidorenkov; 
Forwards: Vsevolod Bobrov, Viktor Schuvalov, Alexev Gurysjev, Juri Krylov,  Michail Bytjkov, Alexander Uvarov, Valentin Kuzin, Jevgeni Babitj, Nikolaj Chlystov, Alexander Komarov

Sverige 
Målvakter: Thord Flodqvist, Hans Isaksson;
Backar: Göte Almqvist, Åke "Plutten" Andersson, Lasse Björn, Åke Lassas, Sven Thunman;
Forwards: Hans Tvilling, Stig Tvilling, Göte "Vicke Hallon" Blomqvist, Stig "Stickan" Carlsson, Erik "Epa" Johansson, Gösta "Lill-Lulle" Johansson, Holger Nurmela, Rolf "Mackan" Pettersson, Sven Tumba, Hans "Stöveln" Öberg;

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Evenemanget i SVT:s öppna arkiv 

Sport i Sverige 1954
Internationella ishockeytävlingar i Sverige
Ishockeysäsongen 1953/1954
Internationella sportevenemang i Stockholm
1954
Stockholm under 1950-talet
Laurentides (region)

Laurentides är en administrativ region i Québec i Kanada. Den är uppkallad efter de Laurentiska bergen, men omfattar bara en del av bergskedjan. Regionens yta är 20 744,29 km². Den hade 511 276 invånare vid folkräkningen 2006.

Området beboddes av innu fram till att fransktalande jordbrukare bosatte sig i dalarna under första hälften av 1800-talet. Under 1900-talet blev området också populärt för turister, med sommarstugor vid sjöarna samt utförs- och längdskidåkning. Bland skidorter i regionen märks Saint-Sauveur, Mont Tremblant och Gray Rocks.

Laurentides är fortfarande populärt som helgresmål för besökare från Montréalområdet, New England och Ontario, men den permanenta befolkningen har växt kraftigt sedan Autoroute 15 byggdes genom regionen på 1970-talet. Regionens största stad är Saint-Jérôme längst i sydost, som hade 63 729 invånare vid folkräkningen 2006. Saint-Jérôme har pendeltågsförbindelse med Montréal och räknas liksom många andra städer i sydöstra Laurentides till Montréals norra förorter.

Laurentides gränsar i söder till Ontario, Montérégie, Montréal och Laval, i öster till Lanaudière, i norr till Mauricie och i väster till Outaouais. I söder går gränsen i Ottawafloden, Lac des Deux Montagnes och Rivière des Mille Îles.

Administrativ indelning 
I Laurentides finns sju sekundärkommuner (municipalités régionales de comté), en stad med sekundärkommunala befogenheter (Mirabel) och ett indianreservat (Doncaster).

Municipalités régionales de comté 
 Antoine-Labelle (centralort Mont-Laurier)
 Argenteuil (centralort Lachute)
 Deux-Montagnes (centralort Deux-Montagnes)
 La Rivière-du-Nord (centralort Saint-Jérôme)
 Les Laurentides (centralort Saint-Faustin–Lac-Carré)
 Les Pays-d'en-Haut (centralort Sainte-Adèle)
 Thérèse-De Blainville (centralort Boisbriand)

Källor

Externa länkar
Portail régional des Laurentides på Québecs regerings webbplats

Québecs regioner

de:Laurentiden
Nils Westerberg

Nils Erik Waldemar Westerberg, född 6 juli 1876 i Flen, död 28 augusti 1924, var en svensk civilingenjör och professor. Han var son till Eric Westerberg

Westerberg utexaminerades 1897 från Kungliga Tekniska högskolans avdelning för väg- och vattenbyggnad och anställdes 1898 vid professor Gustaf Richerts konstruktionsbyrå, sedermera AB Vattenbyggnadsbyrån. Efter en kort tids tjänstgöring i Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen samt vid vattenledningsbyggnader i Karlshamn och Ronneby blev Westerberg 1902 delägare i nämnda företag och verkade där fram till sin död.

Westerberg specialiserade sig dels på vatten- och avloppsledningar, dels på vattenkraftsanläggningar. Han uppehöll 1907-09 på förordnande professuren i vattenbyggnadskonst vid Kungliga Tekniska högskolan samt blev 1904 löjtnant och 1912 kapten i Väg- och vattenbyggnadskåren. Westerberg hade ett starkt spekulativt intresse för allmänna frågor av teknisk innebörd och var flitig skribent. Han blev ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien 1921.

Bibliografi i urval
Om vattenledningar (1916)
Konstruktion och beräkning av avloppsledningar (1919)
Ekonomisk dimensionering av vattenkraftsanläggningar (1921)

Källor

Svenska professorer i väg- och vattenbyggnadskonst
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1876
Avlidna 1924
Personer från Flen
DKW Munga

DKW Munga (Munga står för Mehrzweck-Universal-Geländewagen mit Allradantrieb) är ett tyskt militärfordon tillverkat av Auto Union (DKW) i Ingolstadt 1956-1968. DKW Munga är fyrhjulsdriven.

Leveranserna till Bundeswehr startade november 1956 men fordon levererades även till polisen och Bundesgrenzschutz. Munga såldes även till den nederländska armén och användes av den brittiska och franska armén i Västberlin.

Totalt tillverkades det 46 750 st.

Munga
Fyrhjulsdrivna fordon
Djupvadning

Djupvadning är ett sätt för icke-amfibiska stridsfordon (stridsvagnar) att korsa vattendrag. Stridsvagnarna utrustas med en snorkel för luftintag och eventuellt för avgaserna, så att de kan vada ner till ett djup av 4-5 meter. Ventilationsluckor och andra luckor tätas.

Djupvadning kräver att bottnen är fast och jämn och att upp- och nerfarterna inte är för branta. Bottnen måste därför undersökas av dykare i förväg. Föraren har mycket begränsad sikt under vattnet och vagnen navigerar därför med hjälp av kompass, GPS eller radiokommunikation från stranden. Djupvadning är riskabelt och undviks om möjligt.

Stridsvagnar
Pehr Laurell

Pehr Lorentz Laurell, född 8 november 1837 i Västra Ämterviks socken, Värmland, död 6 mars 1906 i Stockholm, var en svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör. Han var far till Signe, Inez och Gunnar Laurell.

Laurell blev student i Uppsala 1858, utexaminerades från Högre artilleriläroverket på Marieberg 1861, blev 1864 löjtnant i Väg- och vattenbyggnadskåren, där han avancerade till överstelöjtnant 1902. Under sina första ingenjörsår var han anställd vid järnvägsbyggnader och utförde som arbetschef bland annat en kanal mellan Västra och Östra Silen. Åren 1870–1877 ägnade han sig åt trämasseindustrin, byggde fabrikerna vid Dals Långed och Munkedal samt skötte den senare som disponent fem år, under vilken tid han emellertid även som överingenjör ledde utförandet av Dalslands Järnväg. Åren 1877–1888 hade han ledningen av det betydande arbetet för sänkning av Hjälmaren och Kvismaresjöarna och ägnade sig 1886–1892 åt byggandet av Mora-Vänerns Järnväg, samtidigt med att han som entreprenör utförde betydande arbeten för upprensning av farleder vid bland annat Luleå, Piteå och Sundsvall. Efter 1888 arbetade han som konsulterande ingenjör huvudsakligen för vattenbyggnadsarbeten. Åren 1896–1902 utarbetade han på Väg- och vattenbyggnadsstyrelsens förordnande förslag till djup farled mellan Vänern och havet, till fördjupning av Vänerns hamnar samt till reglering av Vänerns avlopp.

Åtskilliga förslag till broar, hamnar, farleder och andra vattenbyggnader härstamma från Laurell; särskilt kan nämnas vattenkraftanläggningar vid Alby i Ljungan, Finsjö i Emån, Voikka, Läskilä, Siitola och Nokia i Finland. Han utarbetade ett förslag till kraftanläggningar i Dalälven för Stockholms stad samt var ledamot av en expertkommission för bedömande av förslag till kraftöverföring från Vuoksen till Sankt Petersburg.

Laurell är begravd på Norra begravningsplatsen utanför Stockholm.

Källor

Noter

Överstelöjtnanter i svenska armén
Officerare i Väg- och vattenbyggnadskåren
Personer från Västra Ämterviks socken
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Födda 1837
Avlidna 1906
Män
Ulf Störling

Ulf Störling, född 9 april 1959 i Sankt Matteus församling, Stockholms stad, är fiolspelman med Zorns guldmärke och fiolbyggare, bosatt i Insjön.

Som tioåring, mitt under folkmusikvågen, flyttade Störling till Arbrå i Hälsingland och började snart spela folkmusik tillsammans med morfadern Werner Röstberg (1905-1991) från Växsjö i Bollnäs som var husbehovsspelman på dragspel. Redan i 13-årsåldern blev Störling mycket intresserad av äldre låtar och spelstilar i södra Hälsingland och började göra efterforskningar i ämnet. Särskilt viktig som förebild blev Jonas Olsson, "Olles Jonke", från  Galven mellan Alfta och Arbrå, med sitt ålderdomliga spelsätt. Andra förebilder är Johan Hall, Edvin Bergqvist, Olle Nordén (d.ä.), Mauritz Callmyr, Hugo Ljungström, Nils Frisk och Johan Nord. Störling erhöll Hälsingehambostipendiet 1974 och Zorns guldmärke 2008.

Inspelningar

Diskografi
 (med Alfta spelmanslag) (LP)
 (diverse spelmän) (LP)
 (med Tony Wrethling) (LP)
 (med Anders Rosén och Kjell Westling) (LP)    
 (med Anders Rosén) (Kassett) 
 (LP)
 (med Anders Rosén och Kjell Westling) (CD)
 (med Tony Wrethling) (CD)
 (album med diverse spelmän) (CD)
 (med Roland Keijser) (CD)
 (CD) (diverse spelmän och grupper)
 (CD) (med Anders Henriksson)

Övriga inspelningar
Svenskt visarkiv

Medverkan i radio

1983 - Hälsingelåtar (spelade av Gunnar Östergårds, Ulf Störling och Bengt Jonsson) (SR, P2)
1986 - Hälsingepolskor (Ulf Störling och Anders Rosén spelar) (SR, P2)
1991 - Filikromen (Hugo Ljungström berättar, Gunnar Östergårds, Ulf Störling, Bengt Jonsson, Hans-Olov Olsson, Johan Ask och Tony Wrethling spelar) (SR, P2)
1991 - Gammal dans (Anders Rosén, Kjell Westling och Ulf Störling spelar) (SR, P2)
1991 - Folkmusikfest (inför sommarens spelmansstämmor samlades spelmän och dansare i Sandviken till en flera timmar lång musikfest) (SR, P2)
2008 - Mitt i musiken (Årets mottagare av Zorns guldmärke, Ulf Störling, presenteras och spelar en låt) (SR, P2)

Se även

Folkmusik från Hälsingland

Externa länkar
Videoinspelningar från spelmanskonserter online
Svensk mediedatabas
Låtar på YouTube

Källor
Konvolut till albumen "I hambotagen", "Kringliga låtar efter Snickar-Erik Olsson", "Bland Winblad och Tulpan" samt "Unga spelmän från Hälsingland"

Noter

Män
Födda 1959
Svenska fiolspelmän
Riksspelmän
Hälsingespelmän
Svenska folkmusikkompositörer
Levande personer
Musiker från Stockholm
DKW F102

DKW F102 ersatte 1963 modellerna Auto Union 1000 och 1000S. Den var den sista nyutvecklade DKW-modellen och tekniken användes senare i Audi F103. Modellen tillverkades fram till 1966 då DKW upphörde som bilmärke och istället blev Audi som en del av Volkswagen AG.

F102
Framhjulsdrivna fordon
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1955

Världsmästerskapet i ishockey 1955 var det 22:a världsmästerskapet i ishockey, arrangerat av IIHF, och matcherna europeiska lag emellan gällde samtidigt som det 33:e Europamästerskapet i ishockey för herrar. Turneringen spelades 25 februari - 6 mars 1955 i städerna Köln, Dortmund, Düsseldorf och Krefeld i Västtyskland.

Världsmästerskapet var uppdelat i två grupper. De nio bästa lagen spelade A-turneringen om världsmästartiteln, medan de resterande fem lagen spelade B-turneringen, som kallades "juniorturneringen", tillsammans med ett västtyskt B-lag som dock ställde upp utom officiell tävlan.

Sovjetunionen hade överraskande vunnit världsmästerskapet 1954, där de bland annat slog Kanada med 7-2. Men denna gång fick Kanada revansch och vann mästartiteln tillbaka. I de två ländernas inbördes match, mästerskapets avslutande, vann Kanada med 5-0. Det var Kanadas 16:e världsmästartitel, medan det sovjetiska laget fick nöja sig med världsmästerskapssilver och vann därmed Europamästerskapet som bästa nation från Europa.

A-turneringen

Tabell

Matcher

Slutställning

B-turneringen

Tabell

Matcher

Laguppställningar

Kanada 
Ivan McLelland, Don Moog, Dino Mascotto, George McAvoy (C), Hal Tarala, Kevin Konway, Erine Rucks, Jack McDonald, Doug Kilburn, Dick Warwick, Bill Warwick, Jim Fairburn, Jack McIntyre, Grant Warwick, Mike Shebaga, Bernie Bathgate, Don Berry, Ed Kassian, Taggart, Middleton; 
Tränare: Grant Warwick

Sverige 
Målvakter: Yngve Johansson, Lars Svensson
Backar: Lasse Björn, Vilgot Larsson, Åke Lassas, Sven Thunman, 
Forwards: Hans Tvilling, Stig Tvilling, Sigurd Bröms, Stig "Stickan" Carlsson, Erik "Epa" Johansson, Gösta "Lill-Lulle" Johansson, Lars-Eric Lundvall, Rolf "Mackan" Pettersson, Ronald "Sura-Pelle" Pettersson, Sven Tumba, Hans "Stöveln" Öberg; 

1955 i Västtyskland
Internationella ishockeytävlingar i Västtyskland
Ishockeysäsongen 1954/1955
1955
Sportevenemang i Köln
Sportevenemang i Dortmund
Sportevenemang i Düsseldorf
Sport i Krefeld
Köln under 1900-talet
Düsseldorf under 1900-talet
Dortmund under 1900-talet
Inrikesflyg

Inrikesflyg är inom kommersiell luftfart inom civilflyget, oftast med flygplan avsedda för passagerare, som körs inom ett land. Inrikesflyget spelar en viktig roll i geografiskt stora länder, som Ryssland och USA, där avstånden är stora.

Källor

Fotnoter

Se även
Utrikesflyg

Flyg
Auto Union 1000

Auto Union 1000 var en bil i mellanklassen tillverkad av DKW (Auto Union) som ersatte modellen DKW 3=6 1958. Den tillverkades i Västtyskland fram till 1963 då den ersattes av DKW F102. Tillverkningen fortsatte dock i Brasilien och Argentina där man tillverkade modellversionen Auto Union 1000 S fram till 1967.

Varumärket Auto Union användes för första gången på denna modell, det var egentligen beteckningen för hela koncernen, men efter hand som de övriga varumärkena lagts ner var det till slut bara DKW kvar, och då valde företaget att byta till Auto Union.

Bilar tillverkade av DKW
Framhjulsdrivna fordon
DKW F93

DKW 3=6 Typ F93/F94 var en bil i mellanklassen tillverkad av DKW (Auto Union) och efterträdare till DKW F91. Modellen började tillverkas 1955. Denna modell ersattes 1958 av Auto Union 1000.

F93
Framhjulsdrivna fordon
DKW F91

DKW F91 var en bil i mellanklassen tillverkad av DKW (Auto Union). Modellen började tillverkas 1953. Denna modell ersattes 1955 av DKW F93.

DKW F91 premiärvisades på Frankfurtsalongen i mars 1953. Den tillverkades i 55 857 exemplar fram till 1955 samt i 1550 exemplar av cabrioletversionen hos Karmann. Kombivarianten tillverkades fram till 1957 i 15 193 exemplar. 

F91
Framhjulsdrivna fordon
Bank Austria-TennisTrophy

Bank Austria-TennisTrophy är en internationell tennistävling för herrar som ingår i ATP-touren.

Resultat

Singel

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 ATP, turneringsprofil

ATP-touren
Sportevenemang i Österrike
Gwethalyn Graham

Gwethalyn Graham född 18 januari 1913 i Toronto, död 25 november 1965, var en kanadensisk författare vars roman Earth and High Heaven 1944 var den första kanadensiska boken att nå plats ett på New York Times Best Seller list. Graham vann Governor General's Awards två gånger, för sin första roman Swiss Sonata 1938 och för Earth and High Heaven 1944.

Graham var också en uttalad aktivist mot antisemitism och franskkanadensisk diskriminering. 

Som 19-åring studerade hon vid Smith College i Massachusetts men hoppade av och gifte sig med John McNaught, son till en av hennes fars affärspartner. Senare skilde de sig, och Graham flyttade till Westmount där hon blev nära vän med Hugh MacLennan, F. R. Scott, Thérèse Casgrain och Pierre Trudeau. 

Graham dog 1965 av en hjärntumör vid en ålder av 52 år.

Bibliografi (utgivet på svenska) 

 Jord och himmel hög 1946

Priser och utmärkelser 

 Governor General's Awards 1938 
 Governor General's Awards 1944

Kanadensiska författare
Engelskspråkiga författare
Födda 1913
Avlidna 1965
Kvinnor
Mottagare av Anisfield-Wolf Book Award
Alumner från Smith College
Den närsynte bofinken Knut

"Den närsynte bofinken Knut" är en revykuplett med text av Hagge Geigert, melodin är samma som Det var dans bort i vägen av Helfrid Lambert som tonsatte Gustaf Frödings dikt.

Under denna titel  blev den ett revynummer som från allra första början sjöngs av Laila Westersund i en revy i Uddevalla i början av 1960-talet. När Eva Rydberg behövde ett nummer till sin show på Berns i Stockholm 1970 fick hon överta visan som blev en omedelbar succé.

Den kom att bli Eva Rydbergs stora paradnummer. Den låg på Svensktoppen i fyra veckor under perioden 4-25 februari 1973 med sjätteplats som högsta placering.

Singeln är en av titlarna i boken Tusen svenska klassiker (2009).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Kupletter
Svensktoppsmelodier 1973
Musiksinglar 1972
Bokföringslagen

Bokföringslagen , förkortat BFL, är en svensk lag som reglerar hur bokföringsskyldiga fysiska och juridiska personer skall sköta sin bokföring.

Lagen reglerar, förutom vilka som är bokföringsskyldiga också hur bokföring skall läggas upp och hur den skall kunna presenteras (grundbok och huvudbok), hur bokföringen skall avslutas (till exempel årsbokslut eller årsredovisning) och hur arkivering skall ske.

Bokföringsbrott

Bokföringsbrott är ett brott i Sverige enligt 11 kap. 5 § Brottsbalken. 

Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1999:1078) genom att underlåta att bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsinformation eller genom att lämna oriktiga uppgifter i bokföringen eller på annat sätt, döms, om rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning till följd härav inte kan i huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, för bokföringsbrott till fängelse i högst två år eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse i högst sex månader.

Om brottet är grovt, döms för grovt bokföringsbrott till fängelse i lägst sex månader och högst sex år. Vid bedömande av om brottet är grovt skall särskilt beaktas om åsidosättandet avsett mycket betydande belopp eller om gärningsmannen använt falsk handling eller om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller om gärningen annars varit av särskilt farlig art.

Första och andra styckena gäller inte om bokföringsskyldigheten avser en juridisk person som anges i 2 kap. 2 § bokföringslagen och som inte bedriver näringsverksamhet. Lag (2005:242)

Ovanstående lydelse gäller från och med 1 juli 2005.

Källor

Ekonomisk brottslighet
1999 i Sverige
Politikåret 1999
Juridikåret 1999
Ekonomiåret 1999
Bokföring
Sveriges lagar
Sveriges ekonomi
Årsredovisningslagen

, innehåller bestämmelser om upprättande och offentliggörande av årsredovisning, koncernredovisning och delårsrapport.

Lagen har under åren varit föremål för ett antal större och mindre ändringar. Samtidigt har god redovisningssed utvecklats i och med att normgivarna, Bokföringsnämnden och Redovisningsrådet, publicerat normer för års- och koncernredovisningar samt för delårsrapporter. Sedan 2001 har företag möjlighet att välja mellan dessa två normgivare.

Externa länkar
 om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag
 om årsredovisning i försäkringsföretag]

1995 i Sverige
Juridikåret 1995
Politikåret 1995
Ekonomiåret 1995
Sveriges lagar