kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Carin Du Rietz

Catharina (Carin) Du Rietz, född 14 oktober 1766 på Sommenäs i Tidersrums socken, död 31 juli 1788 i Kungsbacka socken, var en svensk soldat vid kungliga Livgardet. Hon är troligen den första kvinna som tjänstgjort i det svenska livgardet, med tanke på att kvinnor inte fick tjänstgöra i det förrän på 1900-talet.

Biografi
Carin Du Rietz var dotter till den adlige löjtnanten Carl Du Rietz, volontär vid Adelsfanan, och friherrinnan Eva Christina Cronhielm, och var det näst äldsta av fjorton syskon av sju systrar och sex bröder. Hon växte upp på ett gods i Småland. Hon beskrivs som en kvinna med en "amasons bildning", kraft och mod, temperamentsfull och vacker och med ett "snillets eld". 

Carin du Rietz rymde hemifrån tre gånger. Skälet anges som föräldrarnas hårdhet kombinerat med läsandet av alltför många romaner. Första gången tog hon sig till Stockholm, där hon ertappades av sina bröder, som förde henne tillbaka till föräldrarna. Andra gången sökte hon skydd hos sin morfar på Värmdön. Den tredje gången klädde hon ut sig till man och tog värvning i Kungliga Livgardet vid hovet i Stockholm. 

Under sin tid som gardessoldat klarade hon sig från upptäckt tack vare sin list, men sades ha haft så svåra problem med uppvaktning från både kvinnor och män att hon till slut inte såg någon annan utväg än att själv avslöja allt för kungen innan hon blev upptäckt av någon annan. Enligt traditionen avslöjade hon sig genom att falla på knä för Gustav III en dag då han passerade förbi en rad uppställda soldater, bland vilka hon var en i raden. 

Gustav III ska ha blivit mycket road av hennes historia. Han lät henne slippa straff och lät henne i stället gifta sig med prästen Erik Johan Paulin (1760–1788), något både Du Rietz och Paulin ska ha varit belåtna med. Giftermålet ägde rum 1787. Det anses att Gustav III:s reaktion och det faktum att hon undvek all bestraffning till stor del berodde på det faktum att Du Rietz var släkt med Charlotte Du Rietz, som Gustav tidigare hade haft en nära relation med. Han gav därefter Paulin Kungsbacka pastorat. Carin du Rietz avled dock i barnsäng strax efter att makarna flyttat in i sitt nya hem, och hennes man kyrkoherden och barnet dog även de strax därefter.

Referenser

 Jakob Christensson: Signums svenska kulturhistoria. Gustavianska tiden. (2007)
 http://www.adelsvapen.com/genealogi/Du_Rietz_nr_666

Externa länkar
 Idun, nr 4, 1896

Födda 1766
Avlidna 1788
Svenska militärer under 1700-talet
Kvinnor förklädda till män inom det militära
Kvinnor
Personer under gustavianska tiden
Svensk kvinnohistoria
Personer som dött i barnsäng
Romney, Hythe & Dymchurch Railway

Romney, Hythe & Dymchurch Railway är en järnväg i det engelska grevskapet Kent. Den ca 23 km långa banan med startpunkt i Hythe har den mycket smala spårvidden 381 mm (15 tum). Järnvägen fungerar idag huvudsakligen som turistjärnväg men fyller också vissa samhällsfunktioner som att transportera skolelever mellan orter längs sträckan. Romney, Hythe & Dymchurch Railway trafikeras av ångloksdragna tåg.

Järnväg i Storbritannien
Storbritanniens järnvägshistoria
Byggnader och anläggningar i Kent
Jag måste kyssa dig (musikalbum)

Jag måste kyssa dig är ett studioalbum av den svenska sångerskan Nanne Grönvall, släppt 21 mars 2007. Det låg som bäst på fjärde plats på den svenska albumlistan. Tre av albumspåren släpptes på singelskiva; Jag måste kyssa dig, som Nanne även tävlade med i Melodifestivalen 2007, Ännu en dag samt Pissenisse. Den sistnämnda hade störst framgång på svenska singellistan, då den klättrade till plats fyra. 

Bortsett från den svenska versionen av Bridge over Troubled Water, består albumet av två låtar som givits ut på skiva tidigare; Hornen i pannan hade Nanne skrivit till Cecilia Vennersten, som tog med den på sitt debutalbum 1995 och Viskaren fanns med på Nannes första soloalbum Cirkus Homo Sapiens 1998.

Låtlista
Jag måste kyssa dig
PissenisseSom en bro över mörka vatten (Bridge over Troubled Water)DesperatKom hit (duett med Paul Rein)Hur kan jag va så dumÄnnu en dagSe men inte röraViskarenSkorHornen i pannanLivet det måste levas live''

Källor

Album av Nanne Grönvall
Musikalbum 2007
Svenskspråkiga musikalbum
Identity

Identity kan syfta på:

 Identity (film) – en amerikansk långfilm från 2003
 Identity (TV-program) – en brittisk polisserie
 Identity (musikalbum) – enda albumet av den kortlivade gruppen Zee
 Identity (Tidning) – en tidning ugtiven av högerextrema British National Party.

Se även
 Identitet
Hildasholm

Hildasholm är en herrgårdsliknande egendom nere vid Siljan strax norr om Leksands kyrka i Leksand.

Historia
Hildasholm ritades av Torben Grut och uppfördes 1910–1911 för Axel Munthe som gåva till hustrun Hilda Pennington-Mellor. Den fick namnet Stengården men kallas sedan Hildas död 1967 för Hildasholm.

Enligt familjetraditionen gav Munthe huset i morgongåva till hustrun Hilda, vilket inte stämmer då de gifte sig redan 1907 och huset byggdes 1910–1911. Paret vistades emellertid i trakterna under bröllopsresan.

Hildasholm skänktes 1980 av sonen Malcolm Munthe till den då instiftade Stiftelsen Hildasholm, vilken bildats av ättlingar till Axel och Hilda Munthe, Zornsamlingarna i Mora, Leksands kommun och Leksands församling. Hildasholm blev byggnadsminne 1988. En omfattande restaurering av hela anläggningen genomfördes 1994–1999 i samarbete mellan stiftelsen och länsstyrelsen i Dalarnas län. Upprustningen finansierades med hjälp av bidrag från länsstyrelsen, EU:s strukturfond och länsarbetsnämnden.

Trädgårdarna
Trädgårdarna, som anlades av Hilda Munthe när huset var nybyggt, har i huvudsak bestått. I söderläge finns det en, med tanke på klimatet, överraskande blomsterprakt, med inspiration från England och Frankrike. I norrläge finns figurklippta granar. Under sommaren 2004 anlades två nya trädgårdar på Hildasholm. Den ena är en köksträdgård som har återskapats på samma plats som på Hilda Munthes tid under 1920- och 30-talen. Trädgården är en traditionell svensk köksträdgård med ärter, morötter, lök, rotfrukter och blommor. Som komplement till denna anlades, på en annan plats, en ny trädgård med medicinalväxter i Axel Munthes anda.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Webbplats för Axel Munthes Hildasholm

Författarmuseer i Sverige
Byggnader och anläggningar i Leksands kommun
Byggnadsminnen i Dalarnas län
Svenska trädgårdar
Museer i Dalarnas län
Byggnader ritade av Torben Grut
Biffy Clyro

Biffy Clyro är en skotsk rockgrupp från Ayrshire, bestående av Simon Neil (sång, gitarr), James Johnston (bas, sång) samt Ben Johnston (trummor, sång). 

De tre bildade sitt första band (Screwfish) ihop redan 1995, som unga tonåringar. Sedan 2002 har de dock som bandet Biffy Clyro släppt fem studioinspelade album, Blackened Sky, The Vertigo of Bliss och Infinity Land, men det är efter deras fjärde album, Puzzle, som kom ut 2007, som de fått sitt stora genombrott. 2009 släppte de albumet Only Revolutions.

Bandets 'sound' karaktäriseras av en tung, men samtidigt melodisk, blandning av gitarr, bas och trummor, där alla tre bandmedlemmarna bidrar med sång. De är välkända för komplexa, sammanvävda gitarriff, ackordsekvenser och melodier som ofta förändras genom sången.

Bandnamnet
Bandet har aldrig riktigt avslöjat exakt varifrån namnet "Biffy Clyro" härstammar. De har otaliga historier om hur namnet kom till, när de blev intervjuade av Soccer AM hävdade bandet att de namngivit sig efter en fotbollsspelare vid namn Biffy Clyro, som spelade för det skotska laget Ayr United, samtidigt erkände de att de brukar hitta på historier om namnet eftersom de är trötta på att ständigt få samma fråga. En annan berättelse är att en av medlemmarna ägde en Cliff Richards-penna, alltså en "Cliffy Biro" (biro = kulspetspenna), vilket blev en ordlek efter en sen kväll på krogen. I en annan intervju har Biffy Clyro påståtts stå för "Big Imagination For Feeling Young ’Cos Life Yearns Real Optimism" (ung. stor föreställningsförmåga för att känna sig ung, för att livet längtar efter riktig optimism”).

"Mon the Biff!" är ett slags hejarop som hängivna fans ropar ut mellan sånger på spelningar, eller innan bandet kommer ut på scen.

Diskografi

Externa länkar

Officiell webbplats

Skotska musikgrupper
Skatelövs gamla kyrka

Skatelövs gamla kyrka är en tidigare kyrkobyggnad i Skatelöv i Växjö stift. Ruinerna av den medeltida kyrkan ligger några 100 meter öster om den nya kyrkan i Alvesta kommun.

Kyrkobyggnaden
Skatelöv omtalas i de skriftliga källorna redan år 1290 och skrivs då ”Skatelef”. Den medeltida stenkyrkan uppfördes under 1100-talet och bestod av ett långhus med ett rakslutande kor i öster och vapenhus i söder. Klockstapeln nordväst om kyrkan var försedd med klockvåning med ljudluckor krönt av två högre och två mindre spiror. 

Kyrkan var uppförd i sten med ett rektangulärt långhus och smalare rakslutet kor i öster. På norra sidan av koret låg en tillbyggd sakristia. Framför ingången i långhusets sydvästra del fanns ett muratvapenhus. Kyrkans tak uppges ha varit täckt med blyplåt. Av en akvarell från tidigt 1800-tal framgår att kyrkan haft en klockstapel med dubbla spiror, som legat alldeles invid kyrkans västra gavel. De delvis kompletterade grundmurstenarna visar att kyrkans långhus mätt ca 21x11,6 meter och koret 8x8,7 meter. Kyrkan tycks därmed ha varit en av de största medeltida kyrkorna i Värend.

Från den medeltida kyrkans murverk har fyra huggna kvaderstenar med inristad dekor bevarats. På en av stenarna finns en runtext vilken uttolkats ”Bose högg kyrkan. Bose högg stenen till Skatelövsbornas kyrka”. Samme Bose tycks också ha varit verksam vid Växjö domkyrkas tornbygge, där en geometriskt mönstrad sten av samma slag ingår i en ursprunglig hörnkedja. Även från Östra Torsås gamla kyrka återstår stenar med likartade och karaktäristiska ristningar. Anknytningen till tornbygget i Växjö visar att Bose varit verksam i trakten i slutet av 1100-talet. Kvaderstenarna är nu uppställda i nya kyrkan. Här återfinns också den delvis bevarade dopfunten från mitten av 1200-talet.

På kyrkogården finns ett antal äldre gravminnen bevarade. Även några senare gravar har tillkommit. En stor bautasten är rest över folkminnesforskaren Gunnar Olof Hyltén Cavallius, död 1889. Även den kände ornitologen Bengt Berg har fått sin grav på den gamla kyrkogården. På andra sidan sjön, i anslutning till gravfältet Blodberget, finns en restaurerad hölada. I ladans konstruktion sägs ingå timmer från den gamla kyrkans klockstapel.

Kyrkan revs 1820. Vid rivningen av kyrkan hittades en runsten, Sm 6. År 1939 restes ett minneskors över kyrkan på den plats där idag endast ruiner efter kyrkan återstår. Den gamla kyrkplatsen ligger i anslutning till Skatelövfjorden, som är en vik av sjön Åsnen, och är bevarad som kyrkogård. Bland annat firar man där friluftsgudstjänster.

Tryckta källor
Växjö stifts hembygdskalender 1968, sid. 35. Utgiven av Växjö stift.

Externa länkar
 Bebyggelseregistret
Riksantikvarieämbetet Skatelövs kyrka

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Alvesta kommun
Kyrko- och klosterruiner i Småland
Staffordshire bullterrier

Staffordshire bullterrier, i dagligt tal staffe, är en hundras från Storbritannien. Den är en terrier av bulldoggstyp, ursprungligen en blandning mellan bulldogg och terrier, en Bull and Terrier, framavlad för hundkamper men sedan länge framförallt en sällskapshund.

I en undersökning 2012/2013 utnämndes staffordshire bullterrier till en av världens trettio populäraste hundraser. I Sverige, Norge, Storbritannien och Nederländerna hör staffordshire bullterrier till de tjugo populäraste hundraserna; i Australien klev den upp som nummer ett 2010. I vissa delstater i USA och Tyskland är staffordshire bullterrier förbjuden.

Historia 
Staffordshire bullterrier är en av fem raser av typen bullterrier (bull and terrier). När den senare förädlades till utställningsras från mitten av 1800-talet lades grunden till staffen bland de hundar som inte registrerades som bullterrier. 1935 bildades en rasklubb och rasen godkändes av den brittiska kennelklubben the Kennel Club. 1938 stängdes stamboken, då hade cirka 600 hundar av ganska olika typ godkänts. Namnet angavs till det nuvarande för att skilja rasen från den tidigare erkända bullterriern; många av de registrerade exemplaren hade ursprung i trakterna runt Staffordshire i England.

Egenskaper 
Sedan erkännandet har aveln målmedvetet och framgångsrikt inriktats på att dämpa kamplusten utan att rasen förlorat styrkan, modet och intelligensen. Den moderna staffordshire bullterriern utmärks av stabilt lynne och tillgivenhet för människor i allmänhet.

Utseende 
Staffordshire bullterriern är en släthårig ras, som äger stor styrka i förhållande till sin storlek. Den ska vara utpräglat muskulös samt aktiv och spänstig.

Röd, fawn, vit, svart eller blå eller någon av dessa färger i kombination med vitt. Brindle i alla nyanser, även i kombination med vitt är godkända färger på en staffordshire bullterrier. Leverbrunt, tricolor eller svart med tantecken är absolut inte önskvärt.

Referenser

Noter

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 American Staffordshire Terrier, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC) (läst 2012-02-11)
 Jan Saxtrup & Bitte Cederlund: Kamphundslexikon, Svenska Kennelklubben (SKK), Spånga 2009

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Staffordshire Bull Terrier Klubben 
Staffordshire Bull Terrier 1935 - Staffordshire Bullterrier historik, statistik, länkar m.m.
SBTpedigree - Staffe släktforskning

Terrier
Hundraser från Storbritannien
Tre små grisar (musikgrupp)

Tre små grisar är en musiktrio i Jönköping, som bildades 1987 och som sedan starten består av Göran Hallqvist, Håkan Bülow och Anders Tellander. De framför främst visor och gladjazz, blandat med blues, folkmusik och pop. De har omskrivits mycket i den lokala pressen, som Jönköpings-Posten och Smålands Folkblad. Deras repertoar består både av egna sånger, oftast skrivna av Göran Hallqvist, samt äldre sånger med nya texter. Sångerna framförs på bred Jönköpingsdialekt, och texterna handlar i allmänhet om Jönköpingstrakten.

I Jönköping har gruppen spelat på Mäster Gudmunds källare. Ombord på båten M/S Nya Skärgården spelade tre små grisar i mitten av 2001. Gruppen har även spelat för Visans vänner i Göteborg, på Visfestivalen i Västervik, i Hultsfred och i Södertälje, men också på andra håll i Sverige.

De har också gjort radioprogram under två säsonger.

Gruppen har satt upp tre stora shower: "Kära vänner" 1997, "Möe mer mä kära vänner" 1998 och "Käre vänner ä ute å ränner" 1999. De har även satt upp ett stycke på Smålands Musik & Teater.

1999 tilldelades Tre små grisar Jönköpings kommuns kulturstipendium för sitt humoristiska bruk av Jönköpingsdialekten.

Diskografi
Dingetalt på Mäster Gudmunds källare - 1996
Oink, sju små truddelutter - 1997
Vilse i Torparondellen - 1999
Jul i stian - 2000
Hunnamuschen - 2002
Tre små skivor från förr - 2007

Källor
Svensk mediedatabas, läst 1 januari 2014

Fotnoter

Musikgrupper från Jönköping
Musikgrupper bildade 1987
Svenska musikgrupper
Svenska triogrupper
Tretal
Kaliforniens sigill

Den amerikanska delstaten Kaliforniens sigill antogs 1849 och designades om 1937. I sigillet finns guden Minerva, en brunbjörn, som är delstatens officiella djur. Björnen äter vindruvor som ska representera vinodlingarna i området.

Kalifornien
USA:s delstatssigill
Kulturella återgivningar av Athena och Minerva
Femdomstolar

Fēmdomstolar (tyska Femgerichte, Fehmgerichte, Vehmgerichte, av Fem, "straff", "dom") kallades vissa under medeltiden arbetande brottsmålsdomstolar i Tyskland (i synnerhet i Westfalen), vilka ännu efter gau-författningens upplösning bibehöll sig som en kvarleva av det forngermanska rättsväsendet, med en omedelbart av kejsaren åt dem uppdragen domsrätt i livssaker.

Under det tillstånd av allmän upplösning som inträdde i Tyskland efter den stora striden mellan påve- och kejsarmakten och som nådde sin höjd under 1400- och 1500-talet, vann femdomstolarna stor betydelse och upprättades här och där över hela Tyskland. Genom den hemlighetsfullhet med vilken de omgav sig, och genom sin snabba rättsskipning blev de en skräck för mäktiga våldsverkare och för de av dessa hotade och förorättade den sista utvägen att vinna rättvisa. Domstolarnas förnämsta verksamhetsområde förblev den "röda jorden", det vill säga Westfalen, där, till följd av landets och folkets egendomligheter, ingen furstedynasti kunnat uppstå och där således den landsherrliga domsrätten inte kunnat utbilda sig.

Medlemmarna av förbundet kallade sig "fridomare" (ty. Freischöffen) eller de "vetande". Jämte sitt uppdrag att fälla domar, varvid minst sju måste vara närvarande, var de även skyldiga att utföra domstolsbesluten. Vid sessionerna presiderade en "frigreve" (ty. Freigraf). En särskild ställning bland de "vetande" innehade freifonen eller fronboten, vilka skulle uträtta "frigrevens" uppdrag och upprätthålla ordningen vid sessionerna. För att bli upptagen bland de "vetande" var man tvungen att vara en oförvitlig medborgare och av äkta börd. Uppsikten över femdomstolarna fördes av landsherren - i Westfalen av ärkebiskopen av Köln - som "stolherre". Överinseendet tillhörde kejsaren.

Femdomstolarna dömde i synnerhet över trolldom, kätteri, våldtäkt, stöld, rån och mord. Om den anklagade blev fälld följde straffet genast (i regel dödsstraff). Om den anklagade inte infann sig blev han dömd in contumaciam  (verfehmt) och varje "vetande" var förpliktad att döda honom. Under tider av laglöshet var dessa domstolar till nytta. Men då de utbredde sig över hela Tyskland och de "vetandes" antal ökades ofantligt var det omöjligt att hålla borta okvalificerade personer från domstolarna. Därför urartade dessa domstolar och blev verktyg för personligt hat och förföljelse. Före slutet av 1500-talet inträdde en reaktion som bröt femdomstolarnas makt.

Källor

Ej längre existerande tyska domstolar
Forsbacka herrgård

Forsbacka herrgård ligger vid Gavleån som huvudbyggnad för Forsbacka bruk i Gävle kommun, Gästrikland.

Johan Magnus Nordin lät bygga herrgården 1777. Han ägde tre fjärdedelar av Forsbacka bruk. Vid riksdagen i Gävle 1792 övernattade kungen Gustav III här. Numera är herrgården omgjord till bostadsrättslägenheter.

Externa länkar
Bilder och text om herrgården
http://www.forsbackaherrgard.se/

Forsbacka
Herrgårdar i Gästrikland
Byggnadsminnen i Gävleborgs län
Byggnader och anläggningar i Gävle kommun
Rurubufloden

Rurubufloden (även Ruvubufloden eller Ruvuvufloden) är en flod i centrala Afrika som är runt 300 kilometer lång. Den har sina källor i norra Burundi i närheten av orten Kayanza; dess lopp bildar en båge söderut genom Burundi och i närheten av Gitega flyter Ruvyironzafloden ut i Rurubufloden. Därefter vänder Rurubufloden åt nordöst och rinner genom Ruvubu nationalpark fram till gränsen för Tanzania och utgör ett kort stycke gränsflod innan den fortsätter in i Tanzania. Floden rinner slutligen ut i Kagerafloden i närheten av gränsen mellan Tanzania och Rwanda vid Rusumofallen.

Källor

Vattendrag i Burundi
Vattendrag i Tanzania
Nilens avrinningsområde
Gränsvattendrag
Kerold Klang

Lars Bertil Kerold Klang, född 20 april 1950, är en svensk serieskapare, skämttecknare, satirtecknare, konstnär, journalist och illustratör. Han startade 1979 tidningen Galago tillsammans med Rolf Classon och Olle Berg.

Kerold Klang har medverkat med strippar och humorteckningar i bland andra Galago, HJäLP!, Pondus, Mammut, Ernie, Svenska MAD, Svenska Dagbladet, Bruxanvisningen, Stockholm City, Dagens Nyheter, Nöjesguiden, Dagens Arbete och engångstidningarna Respekt och Gudrun.

Som tidningsillustratör har han publicerats i tidningar utgivna av bland annat SEB, Pfizer, SAS, SJ, Volvo, Trygg-Hansa, Fastighetsägarna Sverige, Barncancerfonden, Ericsson och Försvarsmakten. Klang har gett ut humorpocketböckerna "Generalknas" (Tago 1996) och "På grund av vagnfel" (Kartago, 2009), samt illustrerat bland annat Joakim Arhammars böcker "Är det Saltmannen?" (Kartago, 2009) och "Trygga räkan" ( Kartago 2010). Han har också medverkat med serier i bokantologin Årgångshjälp 2008 (Kartago, 2009). Klang erhöll tecknarpriset "Galagos Fula hund" 1993. Han är även en av författarna till boken Gudaträd (Tre Böcker 1994), som tar upp en delvis ny syn på tidig svensk medeltida kyrkokonst.

Referenser

Externa länkar
Författarpresentation Kerold Klang, Kartago Förlag
Kerold Klangs webbplats

Födda 1950
Svenska illustratörer
Svenska författare 
Svenska serieskapare 
Män
Levande personer
Harold P. Brown

Harold Pitney Brown, född 16 september 1857, död 1944, var en amerikansk självlärd elektroingenjör och uppfinnare.

Brown var motståndare till att införa växelström i elnäten, på grund av dess förmenta farlighet, och stod på likströmsivrarnas sida i det så kallade strömkriget tillsammans med Thomas Edison. Han utförde plågsamma djurförsök, både i laboratorium och offentligt, för att visa faran med växelström.

Brown vidareutvecklade år 1886 den elektriska stolen.

Fotnoter 

Amerikanska uppfinnare
Män
Födda 1857
Avlidna 1944
Juan Rodriguez Cabrillo

Juan Rodriguez Cabrillo, eller João Rodrigues Cabrilho på portugisiska, född omkr. 1499 på okänd ort, död 3 januari 1543 på Santa Catalina Island utanför södra Kaliforniens kust, var en portugisisk (ett fåtal historiker menar att han var spanjor) upptäckare som reste längs Nordamerikas västkust med spanjorer. Han var den första europé som navigerade till dagens Kalifornien i USA. Han var även med om att grunda Oaxaca de Juárez i Mexiko.

Lite är känt om Juan Rodriguez Cabrillo. Det sägs att han föddes i Portugal med namnet João Rodrigues Cabrilho och deltog i Panfilo de Narvaez expedition, som guvernören av Kuba Diego de Velazquez, skickade till Mexiko för att fängsla Hernán Cortés. 1519 finns hans namn upptaget som soldat i Hernán Cortés armé med officersgrad för armborst. Han följde med Cortés i erövringen av det stora Tenochtitlán, och västra Mexiko samt i erövringen av det som idag är Guatemala, El Salvador och Honduras i Centralamerika.

1530, efter erövringen av Centralamerika, bosatte sig Cabrillo i Santiago de Guatemala och 1532 åkte han till Spanien för att gifta sig med Beatriz Sanchez de Ortega. Efter vigseln återvände Cabrillo med sin hustru till Guatemala, där han bosatte sig och ägnade sig åt handel. Paret fick två barn.

I gryningen den 11 september 1541 vällde en lavin av stenar och lera ner från Volcán de Agua och förstörde staden. Det sägs att Cabrillo rapporterade händelsen till det spanska kungahuset. Man räknar därför denna information som den första rapport som överlämnats av en händelse som inträffat i den nya världen till Europa.

Cabrillo ägnade sig sedan under en tid att, från en guatemaltekisk hamn vid kusten av Stilla havet, importera och exportera varor mellan Spanien, Guatemala och andra delar av det spanska imperiet.

Se även
Cabrillo nationalmonument

Födda 1499
Avlidna 1543
Nordamerika
Män
Portugisiska upptäcktsresande
Auburn, New York

Auburn är en stad i Cayuga County i delstaten New York, USA. År 2010 hade staden en befolkning på 27 687 invånare. Auburn är administrativ huvudort i Cayuga County.

I Auburn finns det berömda Auburnfängelset (Auburn Prison numera Auburn Correctional Facility) som grundades 1816 som en modell för moderna idéer för hur fångar bör behandlas, även känt som Auburnsystemet (Auburn System).

Kända personer från Auburn 
 Eric Adams, musiker
 J.D. Forrest, ishockeyspelare
 Harriet Mann Miller, naturvetare, ornitolog och barnboksförfattare
 Jeremy Morin, ishockeyspelare
 John Taber, politiker

Referenser

Externa länkar 

 Auburn stads officiella webbplats

 
Orter i delstaten New York