kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grechetto

Grechetto är en italiensk vindruva med grekiskt ursprung. Druvan odlas i överallt i de centrala delarna av Italien, främst i regionen Umbrien,  där den används vid framställningen av DOC-vinet Orvieto. Druvan används främst i blandningar tillsammans med andra viner, men det produceras även en del viner med Grechetto som enda druvsort. Vanligen blandas druvan med Chardonnay, Malvasia, Trebbiano och Verdello. Grechetto har ett tjockt skal vilket gör den motståndskraftig mot bladmögel. Detta gör också druvan lämplig för produktion av Vin Santo.

Källor 
 

Vindruvor
Cobra Strike II

Cobra Strike II: Y, Y+B, X+Y <hold> ← är det andra albumet av Bucketheads sidoprojekt Cobra Strike. Utöver Buckethead och DJ Disk, har detta album en helt annorlunda uppsättning musiker.

Låtlista 
 "Desert" 0:09
 "False Radien Cross" 4:17
 "Poison Wind" 2:33
 "Hellchop to Blind Claw" 1:53
 "The Funeral" 3:35
 "Beware of the Holding Funnel" 5:30
 "Traitors Gate" 5:52
 "Moonflake" 2:43
 "First Master" 2:11
 "Splinter Pool" 4:37
 "Notorious Swade" 3:37
 "Blood Scroll" 7:52
 "Yoshimitsu's Den" 4:03
 "Cobra Cartilage" 1:50
 "Slap to Branding Nunchuka" 3:06
 "Spider Crawl" 2:22

Lista över medverkande
Cobra Strike:
Buckethead - gitarr
SHePz - Bas
Gonervill - beats
O.P. Original Princess - röst
P-Sticks - beats

Inspelad vid TDRS Music och Buckethead's Coop
Producerad av Travis Dickerson och Buckethead

Referenser 

Musikalbum 2000
Louis Antoine Fauvelet de Bourrienne

Louis Antoine Fauvelet de Bourrienne, född 19 juli 1769, död 7 februari 1834, var en fransk diplomat och ämbetsman.

Bourrienne inträdde 1778 i militärskolan i Brienne-le-Château och blev här intim vän med den unge Napoleon Bonaparte. Denna vänskap blev senare av stor betydelse för honom. Under skräckväldet flydde han Frankrike, och återvände 1795 till Paris där han 1797 blev Napoleons privatsekreterare. 1801 blev han medlem av statsrådet, och 1804 Frankrikes representant i nedersaxiska kretsen med säte i Hamburg, i syfte att övervaka de rojalistiska agenternas verksamhet och senare att tillse kontinentalsystemets upprätthållande. Bourrienne anklagades dock för att ha tagit mutor och dömdes 1811 att till statskassan inbetala 1 miljon francs. Dessa pengar efterskänktes 1814 av den provisoriska regeringen, då Bourrienne anslutit sig till Napoleons fiender. Under de hundra dagarna följde Bourrienne Ludvig XVIII till Belgien, fungerade en kort tid som dennes sändebud i Hamburg och återvände med kungen till Paris. Han var medlem av deputeradekammaren 1815-27 och anslöt sig där till rojalisterna. Dåliga affärer tvingade honom att lämna landet, och han begav sig till Belgien där han skrev sina memoarer, som utgavs i 10 band 1829. Memoarerna väckte uppmärksamhet genom en rad för Napoleon inte särskilt smickrande detaljer.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Franska diplomater
Franska politiker
Födda 1769
Avlidna 1834
Män
Urinsekter

Urinsekter (Entognatha) är en klass inom leddjuren som är systergrupp till de egentliga insekterna (Insecta). De är små vinglösa djur som skiljer sig från de egentliga insekterna genom att ha munnens käkar i en hålighet på huvudet. De saknar även fasettögon.

Systematik 
Systematiken är dåligt känd. En del molekylära studier indikerar att hoppstjärtarna kan vara närmare släkt med kräftdjuren än med insekterna.

Källor

Externa länkar 

Insekter
HTC Legend

HTC Legend är en smartphone från HTC Corporation Den är utrustad med 3,2-tums OLED-skärm och Android-OS. Mobilen har kamera, WiFi-uppkoppling och bland de inbyggda internettjänsterna finns Flickr, Youtube och Facebook.

Källor 
specifikation på HTC webbplats

Legend
Mobiltelefoner med Android
Charlottendal, Gröndal

Charlottendal är ett gammalt torp och sedermera sommarnöje från 1780-talet vid Gröndalsvägen 9-11 i stadsdelen Gröndal i Stockholm. Här finns idag några byggnader som är blåmärkta av Stadsmuseet i Stockholm, vilket innebär att de bedöms ha "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Beskrivning

Charlottendal var en av flera mindre gårdar och torp som 1779 avsöndrades från Hägerstens gård och omvandlades till små herrgårdsliknande sommarnöjen. Bland dem fanns även Lövholmen, Nynäs, Blommensberg, Stora Fågelsången och Ekensberg. Fastigheten är blåmärkt av Stadsmuseet i Stockholm. 

Gårdarna Charlottendal och Stora Fågelsången ligger fortfarande kvar på sin ursprungliga plats. 

Torpet "Charlottendal" hette under Hägerstens gårds tid "Ludikulla" och var tidvis en krog. Det köptes på 1780-talet av kryddkramhandlare Anders Keysner och fick namnet Charlottendal efter hans maka. Den timrade huvudbyggnad med brutet tak, som han lät uppföra, finns fortfarande kvar vid infarten till Gröndal från Liljeholmen. 

På 1940-talet förföll gården men förvärvades i slutet av 1940-talet av byggmästaren Olle Engkvist som lät rusta upp Charlottendal efter ritningar av arkitekterna Backström & Reinius. Sedan hade familjen sin hemvist i gården under några år. I trädgården placerade Engkvist skulpturer av Stig Blomberg och Carl Milles, bland annat en kopia av Milles Två vildsvin. De Två vildsvinen såldes 2019 av Olle Engkvist stiftelse på Bukowskis auktion för 4,2 miljoner SEK. 

Olle Engkvist hade inte långt att  gå till sina byggplatser på Gröndal som var de omtalade Terrasshusen och Stjärnhusen, även de ritade av Backström & Reinius. 2020 såldes Charlottendal till några Gröndalsbor och några från Södermalm.

Bildgalleri

Referenser

Källor
 Stockholmskällan

Externa länkar

Gröndal
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Hanhals socken

Hanhals socken i Halland ingick i Fjäre härad, ingår sedan 1974 i Kungsbacka kommun och motsvarar från 2016 Hanhals distrikt.

Socknens areal är 18,77 kvadratkilometer, varav 18,55 land. År 2000 fanns här 957 invånare. Byarna Brogården, Hammerö, Hanhals, Gressela, Pilagården, Stegatorp, Sätinge och Torkelstorp ligger i socknen, liksom en liten del av Eskatorp (Ulfsbäck) samt Hanhals kyrka.

Administrativ historik
Hanhals socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Hanhals församling och för de borgerliga frågorna till Hanhals landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Fjärås landskommun som sedan 1974 uppgick i Kungsbacka kommun. Församlingen uppgick 2013 i Kungsbacka-Hanhals församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Hanhals, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Fjäre härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi och natur
Hanhals socken ligger närmast sydost om Kungsbacka vid Kungsbackafjorden och kring Rolfsån. Socknen är en kuperad slättbygd.

Kungsbackafjordens naturreservat som ingår i EU-nätverket Natura 2000 delas med Fjärås, Onsala, Vallda och Ölmevalla socknar.

I socknen finns ruinerna av den medeltida borgen Hunehals. En senare sätesgård var Hammargårds säteri.

Fornlämningar
Från stenåldern finns cirka 50 boplatser. Från bronsåldern finns gravrösen och stensättningar. 

På Hanhalsholme låg åren 1290 till 1330 en dansk fästning som användes av Greve Jacob av Halland efter påstådd inblandning i mordet på Erik Klipping. Fästningen hade namnet Hunehals och anses generellt som en föregångare till mer kända Varbergs fästning. Borgen låg längst ut på Hanhalsholme, längst in i Kungsbackafjorden. Den hade under 1200- och 1300-talen stor strategisk betydelse i krigen mellan Danmark och Norge, såsom belägen längst norr ut i dåvarande Danmark och nära Norges dåvarande sydliga gräns vid Göta älv. Den skall också tidvis haft svenska ägare genom bland annat hertig Erik. Borgen skall ha belägrats av danskar 1328 och därefter förstörts.

Namnet
Namnet (1306 Hunä hals) kommer från kyrkbyn som i sin tur tagit namnet från en udde, Hunehals. Förleden innehåller hun, 'låshus', 'kubbe, kloss' syftande på den höga udden. Efterleden hals bör syfta på uddens insnörda landsfäste.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 655 1810 till 1 015 1850 varefter den minskade till 679 1920. Därefter ökade folkmängden på nytt till 867 1950 varpå den drastiskt minskade till 484 1960. Efter det ökade folkmängden till 861 1990. Befolkningsminskningen på 1950-talet berodde på att ett område med 300 invånare överfördes till Kungsbacka församling 1954.

Se även
Hanhals församling
Lista över fasta fornminnen i Kungsbacka kommun (Hanhals)

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar

Hanhals socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Hanhals hembygdsgille

Socknar i Fjäre härad
Indelningar i Kungsbacka kommun
Hanhals landskommun

Hanhals landskommun var en tidigare kommun i Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Hanhals socken i Fjäre härad i Halland denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna landskommun i Fjärås landskommun som senare 1974 uppgick i Kungsbacka kommun.

Politik

Mandatfördelning i Hanhals landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Kungsbacka kommun
Hanhals församling

Hanhals församling var en församling i Göteborgs stift och i Kungsbacka kommun.
Församlingen uppgick 2013 i Kungsbacka-Hanhals församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung. Församlingen var till 2013 annexförsamling i pastoratet Kungsbacka och Hanhals. År 2013 uppgick Hanhals i Kungsbacka-Hanhals församling.

1 januari 1954 överfördes ett område med 300 invånare och omfattande en areal av 2,18 kvadratkilometer, varav 2,17 km² land, från Hanhals församling till Kungsbacka församling. Vid samma datum överfördes till Hanhals församling från Tölö församling ett obebott område (fastigheten Kolla Uddaholmen 4:1), omfattande en areal av 0,04 km², varav allt land.

Kyrkor 
 Hanhals kyrka

Se även
Hanhals socken

Källor 

Historiska församlingar i Göteborgs stift
Indelningar i Kungsbacka kommun
Upplösningar 2012
Charles Bourseul

Charles Bourseul, född 28 april 1829 i Bryssel i Belgien, död 23 november 1912 i Saint-Céré i Lot i Frankrike, var en fransk uppfinnare.

Bourseul var telegrafinspektör i Auch. 1854 framlade han förslag till elektrisk talöverföring i telegraflinjen, enligt samma princip som blev grundläggande för den 22 år senare av Alexander Graham Bell uppfunna telefonen. Bourseuls projekt blev på sin tid avfärdat som en fantastisk tanke, men i Frankrike kom han att betraktas som telefonens verklige uppfinnare, och har i vissa facktidskrifter erkänts som sådan.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Noter

Franska uppfinnare
Födda 1829
Avlidna 1912
Män
Svensk uppslagsbok
Mats Rondin

Mats Anders Rondin, född 21 september 1960 i Farsta i Stockholm, död 11 oktober 2014 i Sundsvall, var en svensk cellist och dirigent.

Rondin studerade för Gunnar Norrby vid Kungliga Musikhögskolan i Stockholm och för Erling Bløndal Bengtsson och Frans Helmerson vid Sveriges Radios Musikskola i Edsberg. Han avlade diplomexamen 1981 och studerade vidare för William Pleeth i London. Han tog även lektioner för Ralph Kirshbaum och Mstislav Rostropovitj.

Mats Rondin framträdde som solist med alla svenska symfoniorkestrar, men också med ledande orkestrar i Danmark, Frankrike, Tyskland, Tjeckoslovakien, Norge, Island, Italien och Nederländerna. Som kammarmusiker konserterade han i olika konstellationer i Sverige, Tyskland, Belgien, Sovjet, Norge, Danmark, Polen, Finland, Tjeckoslovakien och Nederländerna. Han framträdde även vid ett flertal tillfällen i radio och TV, bland annat vid den direktsända TV-konsert som invigde det nya konserthuset i Malmö. 1982–1985 var han solocellist i Malmö Symfoniorkester och 1985–1996 i Sveriges Radios symfoniorkester. Från 2005 var han professor i cellospel vid Musikhögskolan i Malmö. Rondin är begravd på Huaröds kyrkogård.

Priser och utmärkelser
1982 – Aulin-stipendiet
1984 – Årets solist
2003 – Ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien
2006 – Litteris et Artibus

Diskografi (urval)

Som cellist
1986 – Martinû, Bartók, de Frumerie
1991 – Contemporary European Cello Music
1994 – Vocalise
1994 – Chamber Music for Violin, Cello and Piano – Leoš Janáček
1995 – Portrait of a Composer – Kurt Wiklander
1996 – Complete Works for String Orchestra – Aulis Sallinen
1998 – Complete Works for Violin, Cello, Double Bass and Piano – Aulis Sallinen
2000 – Samtliga duos – Franz Berwald
2005 – Cellokonsert – Gustaf Bengtsson
2009 – Isidor – Mats Rondin Plays the Music of Lars Danielsson and Cennet Jönsson

Som dirigent
2005 – Violinkonsert – Gustaf Bengtsson
2007 – Tuba Concerto & Contrabassoon Concerto – Kalevi Aho
2009 – 21st-Century Tuba Concertos – Fredrik Högberg, Jan Sandström, Kalevi Aho

Referenser

Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Professorer vid svenska musikhögskolor
Svenska cellister under 1900-talet
Svenska cellister under 2000-talet
Födda 1960
Män
Avlidna 2014
Musiker från Stockholm
Quttinirpaaqs nationalpark

Quttinirpaaqs nationalpark är en nationalpark i Nunavut, Kanada, belägen på nordöstra Ellesmereön. Det skyddade området omfattar en yta på 37 775 kvadratkilometer, vilket gör Quttinirpaaqs nationalpark till den näst största av Kanadas nationalparker (störst är Wood Buffalo nationalpark). Quttinirpaaqs nationalpark är också den nordligaste av Kanadas nationalparker.

Vegetation 
Quttinirpaaqs nationalpark har ett arktiskt klimat och vegetationen i området är sparsam och domineras av arter anpassade till det stränga klimatet. Det har observerats 154 arter av kärlväxter, främst olika låga arktiska örter med grunda rotsystem, vilka klarar av permafrosten, de korta somrarna och långa, kalla vintrarna. Här växer också vide. Det har observerats 44 arter av lavar och 193 arter av mossor och levermossor.

Djurliv 
Till däggdjursfaunan i Quttinirpaaq hör landlevande djur som halsbandslämlar, polarhare, ren, myskoxe, hermeliner, fjällräv, varg och isbjörn. I havet finns dessutom flera arter av sälar. Ganska vanliga är vikare och storsäl, medan grönlandssäl, knubbsäl och blåssäl är ovanligare. Det förekommer även att valross visar sig här. Andra havslevande däggdjur som kan ses här är narval, vitval, grönlandsval och späckhuggare, de tre sista är dock alla ganska sällsynta.

Källor 
Quttinirpaaq National Park of Canada
The Canadian Encyclopedia

Externa länkar

Nationalparker i Kanada
Ellesmereön
Naturskyddsområden bildade 1988
Hunehals

Hunehals är en borgruin i Halland på Kungsbackafjordens östra sida i Hanhals socken.

Borgen anlades av greve Jakob av Halland troligen omkring 1290 under hans och de för mordet på Erik Klipping fredlösa danska stormännens fejder med Erik Menved. År 1312 har Hertig Erik av Sverige troligen erhållit Hunehals i förläning av kung Håkon och efter hans död 1318 av hans änka Ingeborg. Efter Ingeborgs  förbindelse med hertig Knud Porse uppstod oroligheter. En svensk här under riksföreståndaren Mats Kettilmundssons befäl tågade 1327 mot Hunehals för "att nämligen jämnas med jorden".

Hunehals sista belägring inträffade 1328 då Gustaf Tunasson till Fagranäs var slottsherre. Efter ett tappert motstånd tvingades han ge sig för dansken. Svenska rådet beslöt sedan på en herredag i Södertälje att fästningen återigen skulle försättas i försvarsdugligt skick, vilket dock aldrig kom att ske.

År 1366 omnämns Kungsbacka slott i brev vari ärkebiskop Niels i Lund erkänner sig ha bevittnat att Peter Eskilsson till kung Valdemar på detta slott har skött två gårdar i ”øyø”. Senare 1382 omnämns Kungsbacka slott då Abraham Brodersson gav sin hustru fru Margareta Petersdotter 211 mark silver i morgongåva, för vilka drottning Margareta lämnat honom en del i Kungsbacka slott i pant. Det har antagits att borgen Hunehals och Kungsbacka slott varit uppförda på samma plats.

Se även
Falkenbergs län
Varbergs län
Norra Halland

Referenser

Noter

Skriftliga källor
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 445.

Externa länkar
 Hunehals i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Borg- och slottsruiner i Halland
Svensk uppslagsbok
Byggnader och anläggningar i Kungsbacka kommun
Kungsbacka kommuns historia
Praxis (musikgrupp)

Praxis var ett amerikanskt band, medlemmarna är Bill Laswell, Buckethead, Bryan "Brain" Mantia och Bernie Worrell. Bandet bildades 1992 och upplöstes 2011.

Diskografi

Studioalbum
1992: Transmutation (Mutatis Mutandis)
1994: Sacrifist
1994: Metatron
1998: Mold
2008: Profanation (Preparation for a Coming Darkness)

Singlar
1992: "Animal Behavior"

EP-skivor och samlingsalbum
1984: 1984
1992: A Taste of Mutation
1998: Collection

Livealbum
1996: Live @ Zurich JazzNoJazz 21 June 1996
1997: Live in Poland
1997: Transmutation Live
1999: Warszawa
2005: Zurich
2007: Tennessee 2004

Referenser

Musikgrupper bildade 1992
Amerikanska rockgrupper
Buckethead
Idala socken

Idala socken i Halland ingick i Fjäre härad, ingår sedan 1974 i Kungsbacka kommun och motsvarar från 2016 Idala distrikt.

Socknens areal är 24,38 kvadratkilometer, varav 22,52 land. År 2000 fanns här 319 invånare. Kyrkbyn Idala med sockenkyrkan Idala kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Idala socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Idala församling och för de borgerliga frågorna till Idala landskommun.  Landskommunen uppgick 1952 i Löftadalens landskommun som sedan 1974 uppgick i Kungsbacka kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Idala, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Fjäre härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi och natur
Idala socken ligger sydost om Kungsbacka kring Löftaån med Stora Hornsjön i söder. Socknen består av dalbygd utmed Loftaån och däromkring kuperad bergs- och skogsbygd. Stora Hornsjön delas med Idala socken i Kungsbacka kommun, Horreds socken i Marks kommun och Veddige socken i Varbergs kommun.

Skoga naturreservat är ett kommunalt naturreservat.

På gränsen till Gällinge socken ligger byn Håfors.

Fornlämningar
Från stenåldern finns lösfynd och från bronsåldern stensättningar.

Namnet
Namnet (1461 Ydale) kommer från den ursprungliga kyrkbyn. Förleden innehåller y, 'idegran' och efterleden dal. Kyrkan ligger vid Idebäcken och där växer idegran.

Befolkningsutveckling

Se även
Idala församling
Lista över fornlämningar i Idala socken

Referenser

Externa länkar

Idala socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
Gällinge-Idala hembygdsgille

Socknar i Fjäre härad
Indelningar i Kungsbacka kommun
Idala landskommun

Idala landskommun var en tidigare kommun i Hallands län.

Administrativ historik
När 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft inrättades i Sverige cirka 2 500 kommuner. Huvuddelen av dessa var landskommuner (baserade på den äldre sockenindelningen), vartill kom 89 städer och åtta köpingar. Då inrättades i Idala socken i Fjäre härad i Halland denna kommun.

Vid kommunreformen 1952 uppgick denna landskommun i Löftadalens landskommun som senare 1974 uppgick i Kungsbacka kommun.

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Tidigare kommuner i Hallands län
Indelningar i Kungsbacka kommun
Polisen som vägrade ge upp (roman)

Polisen som vägrade ge upp är en roman skriven av Gösta Unefäldt. Boken är den andra i serien om Polisen i Strömstad och utkom första gången 1984.

Precis som första boken polisen som vägrade svara så filmatiserades även denna roman år 1984 som en TV-serie i fyra delar, under namnet Polisen som vägrade ge upp.

Handling
En kvinna, Birgit Spjut, försvinner spårlöst. Försvinnandet är en ovanlig händelse i Strömstadtrakten och ger underlag för spekulationer, skvaller och förtal. Har Birgit övergett sin man Tore? Är det en olyckshändelse eller är det frågan om ett mord? Polischefen i Strömstad, Gustav Jörgenson, arbetar tålmodigt tillsammans med sina närmaste män, kriminalkommissarie Bo Kronborg och poliskommissarie Nils Gryt, för att lösa gåtan. De får viss hjälp av polisman Evald Larsson, som med sömngångaraktig säkerhet gör de fel som leder rätt.

Se även
Polisen i Strömstad

Skönlitteratur 1984
Svenska kriminalromaner
Bohuslän i skönlitteratur
Edme Boursault

Edme Boursault, född 1638 och död 1701, var en fransk skald och dramatisk författare.

Boursault var sekreterare hos hertiginnan av Angoulême. Sin största framgång vann Boursault inom teatern med lustspelen Le Mercure galant (1679), Ésope à la ville (1690) och Èsope à la cour (1701).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Noter

Franska poeter
Franska dramatiker
Födda 1638
Avlidna 1701
Män
Dramatiker under 1600-talet
Ölmevalla socken

Ölmevalla socken i Halland ingick i Fjäre härad, ingår sedan 1974 i Kungsbacka kommun och motsvarar från 2016 Ölmevalla distrikt.

Socknens areal är 35,62 kvadratkilometer, varav 35,19 land. År 2000 fanns här 4 693 invånare. Tätorterna Åsa, Kläppa och Ölmanäs samt sockenkyrkan Ölmevalla kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ölmevalla socken har medeltida ursprung.

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ölmevalla församling och för de borgerliga frågorna till Ölmevalla landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Löftadalens landskommun som sedan 1974 uppgick i Kungsbacka kommun. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Ölmevalla, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier och domsagor enligt Fjäre härad. De indelta båtsmännen tillhörde Norra Hallands första båtsmanskompani.

Geografi och natur
Ölmevalla socken ligger söder om Kungsbacka vid Kattegattkusten, delvis på halvön Ölmanäs. Halvön i väster är skogbeklädd, de centrala delarna är slättbygd och i öster återfinns kala berg.

I socknen finns två naturreservat som båda ingår i EU-nätverket Natura 2000: Kungsbackafjorden som delas med Fjärås, Hanhals, Onsala och Vallda socknar samt Näsbokrok.

En sätesgård var Ölmanäs säteri.

I Åsa fanns förr ett gästgiveri.

I Ölmevalla finns Minas Stuga, en ryggåsstuga/backåsstuga med stråtak från början av 1800-talet. Den har köpts upp av Ölmevalla hembygdsförening och används vid midsommarfiranden.

Fornlämningar
Från stenåldern finns flera boplatser. Från bronsåldern finns några stora gravrösen vid Näsbokrok. Från järnåldern finns stensättningar, gravfält och en fornborg. Ett fynd med tre guldbrakteater har påträffats.

Namnet
Namnet (1455 Ölmewalla) kommer från kyrkbyn. Förleden innehåller troligen ånamnet Ylm(a) syftande på bäcken norr om kyrkan. Efterleden är vall, 'slät, gräsbevuxen mark'.

Befolkningsutveckling

Se även
Ölmevalla församling
Lista över fasta fornminnen i Kungsbacka kommun (Ölmevalla)

Referenser

Externa länkar

Ölmevalla socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Fjäre härad
Indelningar i Kungsbacka kommun
Ölmevalla församling

Ölmevalla församling är en församling i Kungsbacka kontrakt i Göteborgs stift. Församlingen  ingår i Löftadalens pastorat och ligger i Kungsbacka kommun i Hallands län.

Administrativ historik 
Ölmevalla församling har medeltida ursprung. Den var till 1962 moderförsamling i pastoratet Ölmevalla och Landa. Från 1962 till 1992 annexförsamling i pastoratet Frillesås, Gällinge, Idala, Ölmevalla och Landa. Från 1992 till 2014 åter moderförsamling i pastoratet Ölmevalla och Landa. Församlingen ingår från 2014 i Löftadalens pastorat.

Kyrkor 
 Sankt Lars kyrka
 Ölmevalla kyrka

Se även
Ölmevalla socken

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats för Löftadalens pastorat

Församlingar i Kungsbacka kommun
Indelningar i Kungsbacka kommun