kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Edenberg

Edenberg var en svensk adelsätt, som tidigare hette Eden.

Stamfader för den adliga ätten var Matthias eller Theis Eden (1568–1636) som var borgare och bryggare i Bremen, och vars hustru också hette Eden. Deras son Claus Eden tillhörde rytteriet i Lüneburg men begav sig till Stockholm och sedan Uppsala där han blev handlande, borgare och rådman. I den egenskapen adlades han med namnet Edenberg år 1654 och introducerades på nummer 617. Han skrev sig därefter till Kipplingeberg, Kättslinge och Brunby.  Han var gift två gånger. Första hustrun var Gertrud Sulchen, en dotter till en tysk borgare i Stockholm. Claus Edenberg gifte år 1652 om sig med Anna Schrodera, dotter till slottssekreteraren Ericus Benedicti Schroderus som var bror till Lars Bengtsson Skytte och Johan Skytte. Hustrun hade tidigare varit gift med professorn vid Uppsala universitet, Sveno Jonae Westrogothus. Alla barn i andra äktenskapet avled späda. I första äktenskapet föddes femton barn. Döttrar gifte sig Leijel, Gyldenbring och Silfverström. En son, Johan, kvävdes av sin amma.

Tre söner gifte sig. Claes Edenberg var holmmajor och gift Rosenfelt med vilken han fick två döttrar, gifta Mentzer och Stålhandske. Mathias Edenberg var legationssekreterare i England och Holland, och gift första gången Lilljemarck, men fick bara barn i andra äktenskapet med en Clo vars mor var en Björnklou. Mattias Edenbergs ende son avled späd. Han fick också två döttrar. Catharina var gift med sin släkting på mödernet, ärkebiskopen Jacob Benzelius. Hennes yngre syster var förlovad med hans bror Gustaf Benzelstierna, men lät, enligt Anrep, "lägra sig av en ryttare" för vilket hon dock benådades av Fredrik I. Claes och Mattias Edenbergs bror Herman Edenberg var häradshövding men barnlös. Ätten slöts därmed på svärdssidan med Herman Edenberg år 1715.

Utan samband med denna släkt har namnet upptagits också på senare tid. Det bärs av 53 personer i Sverige (2009).

Källor
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor 
 Scb.se Namnsök

Svenska adelsätter
Bureätten
Carla Bley

Carla Bley, född Lovella May Borg den 11 maj 1936 i Oakland i Kalifornien, död 17 oktober 2023 i Willow i Ulster County i New York, var en amerikansk jazzpianist, kompositör och orkesterledare.

Kort biografi 
Carla Bley föddes av svenska föräldrar, och som ogift hette hon Karla Borg. Hennes far Emil var pianolärare och kyrkoorganist. Mamman Arline Anderson dog när Bley var åtta år. Emil började ge Carla pianolektioner när hon var tre år gammal. Någon formell musikaliska skolning hade hon inte.

Som ung drogs hon till jazzmusiken och flyttade vid mitten av 1950-talet till New York där hon började arbeta som cigarettflicka på den omtalade Birdland Jazz Club. Här spelade de största av femtiotalets jazzmusiker och tiden med dem blev hennes högskola.

I New York lärde hon känna jazzpianisten Paul Bley som dels blev hennes arbetskamrat, dels hennes man fram till 1967 då de skildes. Vid denna tid började hon skriva egen musik. Kompositionen A Genuine Tong Funeral spelades in av Gary Burton 1967 och därefter flöt det på med beställningar av ny musik. Hon startade även sin egen jazzgrupp – Carla Bley Band, det första av en rad jazzband med kända musiker i olika konstellationer som Carla Bley lett genom åren.

Vid sextiotalets slut var hon, tillsammans med Michael Mantler, ledare för Jazz Composers' Orchestra. Mantler och Bley startade även skivbolaget WATT tillsammans, och gifte sig efter hennes skilsmässa med Paul Bley.

Mantler och Carla Bley var gifta fram till 1991 då hon gifte sig med basisten Steve Swallow, som  från 1978 var medlem i Carla Bleys band.

Carla Bley samarbetade under sin karriär med artister som Jack Bruce, Robert Wyatt, Nick Mason, Don Cherry och Lew Soloff.

Hon har samarbetat med svenska musiker i exempelvis Radiojazzgruppen, Bohuslän Big Band och Norrbotten Big Band. Hon har även medverkat vid Stockholm Jazz Festival, senast som 83-åring år 2019.  

2018 var Carla Bley huvudpersonen i Orkesterjournalens jazzporträtt på jazzklubben Fasching i Stockholm. För detta arrangemang framträdde septetten Dreamkeepers med saxofonisten Fredrik Ljungkvist.

Diskografi 
 1974: Tropic Appetites
 1977: Dinner Music
 1978: European Tour 1977 
 1979: Musique Mecanique 
 1981: Social Studies (Carla Bley album)|Social Studies 
 1982: Live! (Carla Bley album)|Live! 
 1984: I Hate to Sing 
 1984: Heavy Heart (album)|Heavy Heart 
 1987: Sextet (album)|Sextet
 1989: Fleur Carnivore
 1991: The Very Big Carla Bley Band 
 1993: Big Band Theory
 1996: The Carla Bley Big Band Goes to Church 
 1998: Fancy Chamber Music
 2000: 4 x 4 (album)|4 x 4 
 2003: Looking for America
 2004: The Lost Chords 
 2007: The Lost Chords find Paolo Fresu 
 2008: Appearing Nightly 
 2009: Carla's Christmas Carols

Referenser

Källor 

 WATT- officiell webbplats
 Eurojazz: Carla Bley
 All about jazz: Carla Bley

Amerikanska jazzpianister
Amerikanska jazzkompositörer
Personer från Oakland
Födda 1936
Avlidna 2023
Kvinnor
Johann Bernhard Logier

Johann Bernhard Logier, född den 9 februari 1777 i Kassel, död den 27 juli 1846 i Dublin, var en tysk musiker, som härstammande från en fransk emigrantfamilj.

Logier kom som ung till England, fick anställning som flöjtist vid ett irländskt regemente, var en tid organist i Westport och verkade från 1809 i Dublin, där han vann ära och förmögenhet genom uppfinningen av sin pianohandledare, chiroplast. 

Viktigare än denna blev Logiers undervisningsmetod, som åsyftade att väcka tävlingsiver och taktfasthet genom samtidigt spel av flera elever på olika pianon i förening med undervisning i harmonilära. 

Metoden - som infördes i Berlin av Logier själv 1822-25 och i Sverige av A.F. Lindblad - väckte på sin tid ofantligt uppseende och uppnådde verkligen överraskande hastiga resultat, dock endast av rent mekaniskt slag.  

Till den moderna musikteorin gav Logier ett fruktbart uppslag genom att lägga hornets naturtoner till grund för ackordläran. Logiers kompositioner är obetydliga. 

Hans skrifter rör sig mest om chiroplasten (1816 ff.), varjämte han skrev System der musikwissenschaft und der praktischen komposition (1827; "Lärobok i harmoni och komposition", 1853).

Källor 

 

Födda 1777
Avlidna 1846

Tyska musikteoretiker
Tyska klassiska kompositörer
Män
Personer från Kassel
Rättspsykiatriska kliniken i Säter

Rättspsykiatriska kliniken i Säter är en rättspsykiatrisk klinik i Skönvik utanför Säter med sex avdelningar, varav en förstärkningsavdelning och en intagningsavdelning. Den har 72 vårdplatser.

Historik 
En statistisk undersökning 1902 pekade på att Gotlands, Jönköpings, Kopparbergs, Kronobergs och Värmlands län var hårdast drabbat av sinnessjukdom samt sinnesslöhet och att hospital borde inrättas i närhet till dessa län. Valet i Kopparbergs län kom att stå mellan Skönvik utanför Säter och Slätta utanför Falun, och föll på det förra alternativet främst för det natursköna läget utanför staden.

Skönviksområdet antogs av Kungl Maj:t som hospitalområde 1903 och 1905 beviljade riksdagen statliga medel för byggnationen. Anläggningen öppnades under namnet Säters Hospital 1912.  Arkitekt till området var Axel Kumlien, som även ritade det snarlika hospitalet Sankta Gertruds sjukhus i Västervik, vilket öppnade samma år. Säters hospital var då ett av Sveriges största och modernaste mentalsjukhus, med 37 byggnader, varav 20 vårdpaviljonger, och plats för 830 patienter. Vid denna tid hade Säter omkring 1 000 innevånare.

Samma år öppnades även Säters fasta paviljong, eller länspaviljongen, med plats för de farliga och rymningsbenägna patienterna, ritad av Ture Stenberg.

Sjukhuset var självförsörjande och hade en järnväg som gick direkt in på området. Sjukhuset hade även ett eget kapell och begravningsverksamhet. Kyrkogården ligger idag omgärdad av den nuvarande golfbanan.

På området fanns flera solpaviljonger, där man kunde söka sig undan solen. Vissa tidiga psykofarmaka, såsom Hibernal, gjorde patienterna känsliga mot solljus.

Hospitalet blev snart överbelagt och fick stora problem med oroliga patienter. År 1924 invigdes stormavdelningarna, paviljong 30 och 31, vilka ritades av Carl Westman och hade plats för 120 patienter.

År 1975 genomförde Hakon Ahlberg en större ombyggnad av sjukhuset, varvid den gamla huvudbyggnaden från 1912 revs och ersattes av en ny. År 1989 öppnades en ny rättpsykiatrisk regionvårdenhet, ritad av Karl Alexanderson och Hans Leonard Grau.

Fotogalleri

Stormen

Avdelningarna 30 (Manliga stormen) och 31 (Kvinnliga stormen) öppnade 1924. De var till för "stormande" patienter, det vill säga psykotiska patienter med allvarlig aggression eller självskadebeteenden. På varje avdelning fanns 120 vårdplatser och tio isoleringsrum för heloroliga patienter, samt badsal med fyra badkar för långbad. Samtliga sängar var robusta, byggda i trä och fastskruvade i golvet. Fönstren var försedda med träluckor som kunde låsas inåt, för att förhindra sönderslagning, och avdelningarnas respektive promenadgård hade ett fyra meter högt plank av trä. Avdelningarna var ökända för sin lyhördhet och höga ljudvolymer. Idag är avdelning 30 riven.

Se även 
 Skönvik

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar 
Rättspsykiatriska kliniken i Säter på Landstinget Dalarnas webbplats

Säter
Sjukhus i Dalarnas län
Koloss

Koloss eller Kolossen kan syfta på:

 Koloss (musikalbum) – det svenska progressiva extrem metal-bandet Meshuggahs sjunde studioalbum från 2012
 Koloss (roman) – en roman från 1963 av Finn Alnæs
 Kolossen – en oljemålning av den spanske konstnären Francisco de Goya från 1818–1825
 Kolossen på Rhodos – en enorm staty av solguden Helios som byggdes på 280-talet f.Kr
 Kolossen på Rhodos (film) – en italiensk film från 1961 i regi av Sergio Leone
Sjumansholmen

Sjumansholmen är en liten ö i Göteborgs södra skärgård. Den ligger mellan Styrsö i nordväst, Kårholmen i öster och Vrångö i söder. Bebyggelsen består av ett drygt 30-tal sommarstugor.

Redan 1929 arrenderade pionjärföreningen Spartacus, en barnorganisation knuten till Sveriges kommunistiska parti, ön för sin sommarverksamhet. Fram till 1935 anordnades barnkolonier på ön. Parallellt med barnkolonin hade det också varit tillåtet för barnens vänner och anhöriga att tälta. Trots att koloniverksamheten upphörde, så blev tälten allt talrikare och var till sist ett fyrtiotal. Därtill fanns ett stort militärtält där den kommunistiska arbetarkommunen anordnade föredrag och seminarier. Partiet hade ett muntligt tioårigt arrende med Gustav Olsson på Donsö (skeppsredare Sten A. Olssons far) på 30 kr per år. Efter kriget fick föreningen bygglov och därmed var det slut med svartbyggena. 

I början av 1950-talet köpte sig föreningen fri från arbetarkommunen genom att betala 1400 kronor för fastigheterna. Sedan dess arrenderas ön gemensamt av medlemmarna, men man äger sina hus. Efterhand har man fått allt bättre kontrakt med Donsö bys skifteslag och 1973 förhandlades ett tioårigt arrende fram. Det förnyades senare på 25 år.

Den första tiden fick man ta ordinarie skärgårdsbåt till Kårholmen, vandra diagonalt över ön och ta sig till Sjumansholmen med föreningens eka. Under 1980-talet byggde man en ordentlig stenbrygga och fick tidtabellsenliga anlöp av Styrsöbolagets båtar.

Referenser

Tryckta källor

Göteborgs södra skärgård
Västergötlands öar
Birgitta Stymne

Birgitta Stymne, född 1940, är en svensk kemist.

Stymne blev teknologie doktor i fysikalisk kemi vid Kungliga Tekniska högskolan 1978 på avhandlingen Interactions Between Organic Molecules Studied by Infrared Spectroscopy. Hon var mellan 1989 och 2001 rektor för Högskolan i Gävle. År 2011 utsågs hon till högskolans första hedersdoktor.

Birgitta Stymne har varit verksam vid KTH och vid Münchens tekniska universitet. Hon har varit styrelseledamot i bland annat Naturvetenskapliga forskningsrådet, Lantmäteriet och Verket för högskoleservice och är 2010 ledamot av universitetsstyrelsen för Örebro universitet. Hon är även en av regeringens forskningspolitiska rådgivare

Referenser

Källor
http://www.sweden.gov.se/content/1/c6/14/96/04/7cfebee5.pdf 

Svenska kemister under 1900-talet
Hedersdoktorer vid Högskolan i Gävle
Personer verksamma vid Högskolan i Gävle
Födda 1940
Kvinnor
Levande personer
Bonvin

Bonvin är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 François Bonvin (1817–1887), fransk konstnär
 Ludwig Bonvin (1850–1939), schweizisk-amerikansk tonsättare
 Roger Bonvin (1907–1982), schweizisk politiker
Haninge motorklubb

Haninge motorklubb bildades som en MC-klubb 1958 och bedrev i början sin verksamhet i Jordbro. 1980 flyttade klubben till Högstabanan där den idag bedriver sin verksamhet. Klubbens verksamhet omfattar numera rally, rallycross, folkrace, offroad, crosskart samt MC.

Externa länkar 

 Klubbens webbplats

Motorklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1958
Sportklubbar i Haninge kommun
Myria-

Prefixet myria betyder 10 000. Det kommer ursprungligen från det grekiska ordet myriad.

Prefixet används numera mycket sällan, men det används till exempel i ordet myriameter (10 km), myrialiter (10 000 liter), myriagram (10 kg) och i det latinska namnet för mångfoting (myriapoda). 

Prefix
Battjimeg Tüvsjintögsijn

Battjimeg Tövsjintögsijn (född som Tüvsjintögsijn Battjimeg, mongoliska: Түвшинтөгсийн Батчимэг), född 3 maj 1986 i  Ulan Bator, Mongoliet, är en kvinnlig internationell mästare i schack från Mongoliet.

Karriär
Tüvsjintögsijn lärde sig att spela schack som sjuåring, då hennes far lärde henne spelet. Hennes tränare är Batsaichan Tserendoj. I USA studerade hon på City College i San Francisco.
Mellan 13 september 2005 och 9 juni 2009 representerade hon det amerikanska schackförbundet, före och efter har hon spelat för Mongoliet.
2006 nådde hon sin största framgång i sitt schackspelande, då hon deltog i de amerikanska schackmästerskapen. I tävlingen lyckades hon slå tre stormästare, och få oavgjort mot ytterligare en i tävlingens fem första rundor. Efter det resultatet betecknades hennes deltagande som en "sensation". Dock avslutade hon turneringen med att förlora de fyra sista matcherna, och hon slutade på en delad 27:e plats av de 32 i sin grupp.

Externa länkar
FIDE-ranking för Battjimeg Tövsjintögsijn
Tövsjintögsijns schackmatcher

Källor

Mongoliska schackspelare
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Personer från Ulan Bator
Amiriya madrassa

Amiriya madrassa är en madrassa belägen i staden Rada, Jemen. Den är sedan 2002 uppsatt på Jemens lista över förslag till världsarv (tentativa listan). Madrassan uppfördes 1504 och är ett exempel på Tahiridernas arkitektur. Monumentet var i dåligt skick fram till 1978 då utländska beskickningar kom till dess stöd.

Referenser

Litteratur
Al-Radi, S.; Barnes, R.; Al-Nasiri, Y.; Porter, V.; Hillenbrand, R. (1997). The 'Amiriya in Rada' : the history and restoration of a sixteenth-century madrasa in the Yemen. Title of Series: Oxford studies in Islamic art; 13. Oxford: Oxford University Press, for the Board of the Faculty of Oriental Studies, University of Oxford. 

Tentativa världsarv i Jemen
Madrassor
Ankor Borei och Phnom Da

Den forntida Funan-platsen för Angkor Borei () och Phnom Da () ligger i distriktet Angkor Borei, i provinsen Takéo, södra Kambodja. Det tidigaste daterade arkeologiska materialet från dessa platser är från grovt räknat 400 f.Kr.. De har de äldsta kända och daterade inskriptionerna av språket khmer men även de tidigaste traditionella khmerskulpturerna. Höjden Phnom Da hyser ett tempel från 1000-talet som ännu står kvar.

Världsarvsstatus 
Platsen sattes upp på Kambodjas lista över förslag till världsarv (tentativa lista) den 1 september 1992.

Referenser 

Kambodjas historia
Tentativa världsarv i Kambodja
Mike Joslin

Mike Joslin, född 4 mars 1894 som Filip Elvius Olsson, i Håbo-Tibble, Uppsala län, död 19 december 1968, var en svensk civilingenjör, upptäcktsresande och författare. 

Joslin utbildade sig till agronom i Danmark. Han utvandrade till USA före första världskriget, i vilket han deltog som frivillig. Efter kriget utbildade han sig till civilingenjör, men bristen på arbete under depressionen 1920 fick honom att söka sig till Guldkusten, som då var en brittisk koloni. Han fick arbete hos de brittiska myndigheterna med anläggning av vägar och järnvägar. Han kom senare att bli egen företagare; när han lämnade Guldkusten ägde han bland annat två guldgruvor, en diamantgruva, sågverk och gummifabrik.

Efter hemkomsten till Sverige i slutet av 1940-talet blev Joslin författare; han utgav ett flertal böcker som skildrade hans leverne i Guldkusten, som då var tämligen opåverkat av västerlandets civilisation.

Bibliografi

 Med Mike Joslin på Guldkusten (1937)
 Äventyr på Guldkusten (1938)
 Med Mike Joslin i obesegrade djungler (1947)
 Guld, pärlor och reptiler (1950)
 Anansi Sem (1952)
 Ur medicinmännens våld (1953)
 Bofo (1955)
 Kwassi (1955)
 Appo Akka – djungelpojken (1959)
 Jag lever på övertid… (1960)

Noter 
 

Svenska författare under 1900-talet
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Män
Födda 1894
Avlidna 1968
Personer från Håbo-Tibble socken
Radio 1570

Radio 1570 är den nyaste varianten av radioenhet som nu lanseras för "EU Nordic Battlegroup 11 2011", och för prov inom Hemvärnet.

Källor 
Harris

Svensk militär utrustning
Padre Tembleques akvedukt

Padre Tembleques akvedukt, eller Zempoalaakvedukten, ligger mellan städerna Zempoala och Otumba i Mexiko.

Historia 
Akvedukten, som ursprungligen uppfördes mellan 1553 och 1570, är 45 km lång och börjar vid vulkanen Tecajete och slutar i Otumba. Den går huvudsakligen i marknivå, men går på en del ställen under mark såväl som över raviner och dalar. Dess högsta höjd över mark är 38,75 m över Papaloteravinen.

Världsarvsstatus 
Akvedukten sattes 20 november 2001 upp på Mexikos lista över förslag till världsarv (tentativa listan).

Referenser

Litteratur

Externa länkar

Akvedukter
Tentativa världsarv i Mexiko
ATS-radio 09

ATS-radio 09 är den nya radioenheten/systemet för den Svenska Försvarsmakten som ska används i första hand som talradio för inflygnings- och flygplatskontrolltjänster under alla beredskapslägen.

Det nya radiosystemet kommer att användas av Arméns taktiska stab (ATS) i första hand vid flygförsvarets regementen. Radiosystemet kommer att utnyttja den nya sortens sändar- och mottagarmaster (RA 4500).

Svensk militär utrustning
Forntida Pap

Forntida Pap (även känd som Balandtepa) är ett arkeologiskt område beläget invid floden Syr-Darja i provinsen Namangan, Uzbekistan.

Beskrivning av området 
Den forntida platsen omfattar:
 Citadellet
 Staden
 Rabad (eller förorten)

Världsarvsstatus 
Området sattes upp på Uzbekistans lista över förslag till världsarv (tentativa listan) den 18 januari 2008.

Referenser 

Fornminnen i Uzbekistan
Tentativa världsarv i Uzbekistan
Arab-Atas mausoleum

Arab-Atas mausoleum ligger i provinsen Samarkand i Uzbekistan.

Beskrivning av området 
Mausoleet är byggt på toppen av en tepa (en triangulärt formad kulle), på 900-talet. Anläggningen fyller en viktig lucka i förståelsen om utvecklingen av mausoleumarkitekturen i Centralasien

Världsarvsstatus 
Arab-Atas mausoleum sattes upp på Uzbekistans lista över förslag till världsarv den 18 januari 2008.

Referenser 

Mausoleer i Uzbekistan
Tentativa världsarv i Uzbekistan
Barton Booth

Barton Booth, född 1681 och död 10 maj 1733, var en engelsk skådespelare och teaterledare. Barton Booth var farfar till skådespelaren Junius Brutus Booth.

Booth som 1713-27 tillsammans med Colley Cibber och Robert Wilks ledde Drury Laneteatern i London. Han var i sin tids pompöst deklamatoriska stil det tidiga 1700-talets främste tragiker. Booth blev särskilt berömd i sin roll som Cato.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Brittiska skådespelare
Födda 1681
Avlidna 1733
Män
Vidar (olika betydelser)

Vidar kan syfta på:

 Vidar – i nordisk mytologi en av asarna
  Vidar (namn) – ett namn
 FK Vidar – en norsk fotbollsklubb
 Vidar Viking – en isbrytare och offshorefartyg
 Vidar (grupp) – en trio från Karlstad

Se även
 HMS Vidar
Bellona

Bellona kan syfta på:

 Bellona (gudinna) – krigets gudinna i romersk mytologi
 Bellona (stiftelse) – en miljöstiftelse
 28 Bellona – en asteroid
 Villa Bellona – en byggnad vid Stockholms universitet
 Bellona (1782) – en fregatt

Geografi

Italien 

 Bellona, Kampanien, kommun, Kampanien, Provincia di Caserta,

Salomonöarna

 Rennell och Bellona – en ögrupp
Charles Booth

Charles Booth, född 30 mars 1840 i Liverpool, död 23 november 1916 i Thringstone i Leicestershire, var en brittisk socialpolitiker.

Booth var delägare i en stor rederifirma och hela sitt liv aktiv affärsman. Först som medelålders påbörjade han det arbete, vilket förskaffade honom världsrykte: Life and labour of the people in London. Verket, som utkom 1891-1903, är en utomordentligt brett lagd undersökning avsedd att uppvisa den statisktiska relationen mellan fattigdom, olycka och fördärv samt regelbunden förtjänst och drägliga levnadsförhållanden. Dessutom skildrades de allmänna förhållanden, under vilka varje samhällsklass levde. Av särskilt intresse var de kartor, där gata för gata de olika graderna av fattigdom framställdes med olika färgnyanser. Framställningen var tendensfri och försökte inte framhäva några särskilda reformförslag, förutom den kostnadfria ålderspensionen, för vilken Booth var en ivrig förkämpe i tal och skrift. Han tilldelades 1892 Guymedaljen i guld av Royal Statistical Society.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Noter

Personer inom Englands näringsliv under 1800-talet
Brittiska sociologer
Brittiska politiker
Födda 1840
Avlidna 1916
Män
Ledamöter av Royal Society
Guy Boothby

Guy Boothby, född 13 oktober 1867 och död 26 februari 1905, var en australiensisk författare.

Boothby har utgett ett stort antal detektivromaner. Flera av dessa finns i svensk översättning bland annat Mästertjuven, men hans mest kända är D:r Nikola (1899, svensk översättning D:r Nikoas hämnd samma år).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1939.

Australiska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Australiska författare under 1800-talet
Personer från Adelaide
Födda 1867
Avlidna 1905
Män