kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ramdala socken

Ramdala socken i Blekinge ingick i Östra härad, ingår sedan 1974 i Karlskrona kommun och motsvarar från 2016 Ramdala distrikt i Blekinge län.

Socknens areal är 83,2 kvadratkilometer, varav land 82,3. År 2000 fanns här 2 076 invånare. Tätorten Gängletorp samt tätorten Ramdala med sockenkyrkan Ramdala kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida anor med en kyrka från 1200-talet.
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ramdala församling och för de borgerliga frågorna till Ramdala landskommun. Landskommunen inkorporerades 1963 i Jämjö landskommun och uppgick 1974 i Karlskrona kommun.

1 januari 2016 inrättades distriktet Ramdala, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Östra härad.

Socken indelades fram till 1901 i 95 båtsmanshåll, vars båtsmän tillhörde Blekinges 1:a (2:a före 1845) båtsmanskompani.

Geografi
Ramdala socken sträcker sig i ett smalt nord-sydligt band från smålandsgränsen till kusten öster om Karlskrona. Norra delen  består mest av glesbebyggda skogstrakter. I söder finns öppna bördiga dalbygder samt innerskärgård med bland annat ön Senoren.

Orter i Ramdala socken
Följande byar/öar ingår i Ramdala socken:

Berntorp
Björstorp, Ramdala
Tornby, Ramdala
Bäckareboda
Stockebromåla
Sötevallsryd
Dragda
Rävsmåla
Granhult, Ramdala
Fabbemåla
Sälleryd
Skrävle
Pungsmåla
Gåsamåla
Ramdala
Vinberga
Vallby, Ramdala
Vallby-Rosendal, Ramdala
Hejetorp
Åby, Ramdala
Säby, Ramdala
Gängletorp
Torstäva
Möcklö
Senoren

Fornminnen
Stenåldersboplatser och hällkistor finns bland annat på Senoren (Torp). Kummel finns mellan Berntorp och Björnstorp, vid Gängletorp, Säby och Vinberga. Järnåldersgravar finns på flera ställen t. ex. vid Bäckareboda, Berntorp, Ramdala, Säby, Vinberga (resta stenar), Röebäck (flatmarksgravar), Torstäva (en stor hög), Västernäs och på Senoren (stensättningar även i skeppsform). Domarring finns i Säby (Sjöbrisvägen).

Namnet
Namnet (1334 ecclesie Randala, 1345 ecclesie Rafndalæ), innehåller förleden rafn, ravn (danska för korp) efterledet dal.

Befolkningsutveckling

Personer från Ramdala socken
Andreas Randel, 1806-1864, kompositör och violinist

Se även
Ramdala församling
Lista över fasta fornminnen i Karlskrona kommun#Ramdala

Referenser

Litteratur
Sveriges bebyggelse:statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Blekinge län, Del 5, Jämjö, Kristianopels, Lösens, Ramdala, Sturkö, Tjurkö och Torhamns socknar. Hermes 1947

Fotnoter

Externa länkar

Sockenkarta 1870 på Ostkanten
Ramdala socken på Ostkanten 

Indelningar i Karlskrona kommun
Socknar i Östra härad, Blekinge län
Sturkö socken

Sturkö socken i Blekinge ingick i Östra härad och är sedan 1974 en del av Karlskrona kommun i Blekinge län, från 2016 inom Sturkö distrikt.

Socknens areal är 20,3 kvadratkilometer, varav huvudön Sturkö upptar 17,3 med 1 494 invånare 1952. Tätorten Sturkö och  sockenkyrkan Sturkö kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen bildades 12 juni 1564 genom en utbrytning ur Lyckeby socken.
 
1851 överfördes hemmanen 49-50 Sanda från Lösens socken till Sturkö socken. Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Sturkö församling och för de borgerliga frågorna till Sturkö landskommun. Landskommunen inkorporerades 1963 i Jämjö landskommun och uppgick 1974 i Karlskrona kommun. Den 1 januari 1989 överfördes Tjurkö församling från Karlskrona stadsförsamling till Sturkö församling

1 januari 2016 inrättades distriktet Sturkö, med samma omfattning som Sturkö församling hade 1999/2000 och fick 1989, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Östra härad.

Socken indelades fram till 1901 i 16 båtsmanshåll, vars båtsmän tillhörde Blekinges 2:a båtsmanskompani.

Geografi
Sturkö socken består av ön Sturkö med flera mindre öar och skär. På Sturkö finns odlingsbygd i norr och öster, medan skär och andra öar till större delen består av kala klippor.

Fornminnen
Stenåldersboplatser är kända bland annat vid Abrahamsäng, Ryd och Skällenäs. Flera järnåldersgravar har återfunnits och vid Västra Skällenäs/Grytön finns en runsten, Sturköstenen. I havet utanför Bredavik har man funnit överdelen av ett svärdsfäste av guld och inlagda stenar.

Namnet
Öns namn (runt år 1300 känt som Storkø) kan tolkas som baserat på orden stor, stodh ’hästflock’ eller stork.

Befolkningsutveckling

Se även 
 Sturkö församling
 Sturkö distrikt
 Sturkö landskommun
 Sturkö (ö)
 Lista över fasta fornminnen i Karlskrona kommun#Sturkö

Referenser

Noter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse:statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Blekinge län, Del 5, Jämjö, Kristianopels, Lösens, Ramdala, Sturkö, Tjurkö och Torhamns socknar. Hermes 1947

Externa länkar

Sockenkarta 1870 på Ostkanten
Sturkö socken på Ostkanten

Indelningar i Karlskrona kommun
Socknar i Östra härad, Blekinge län
Bertil Broomé

John Robert Bertil Broomé, född 23 juni 1913 i Stockholm, död där 28 november 1980, var en svensk historiker och arkivman. 

Broomé tog studentexamen vid Östra Real 1931 och blev filosofie licentiat 1944, filosofie doktor och docent vid dåvarande Stockholms högskola samma år. Sin arkivbana inledde han vid Stockholms stadsarkiv 1939 men överflyttade till Krigsarkivet 1944, där han den 1 augusti 1959 tillträdde tjänsten som krigsarkivarie i enlighet med företrädaren Birger Steckzéns uttalade vilja. Denna tjänst innehade han till pensioneringen den 30 juni 1979. Samma år, den 15 november 1979, fick han professors namn. Broomé var sekreterare i Personhistoriska samfundet och redaktör för Personhistorisk tidskrift 1951–1963, ledamot av Armémuseets nämnd 1965–1976 och av Sjöhistoriska museets nämnd 1965–1977 med flera uppdrag. Han blev ledamot av Krigsvetenskapsakademin 1966. Som kunnig genealog tillhörde han från 1978 till sin död redaktionskommittén för utgivning av uppslagsverket Svenska släktkalendern 

Han tillhörde den välkända borgerliga släkten Broomé och var son till civilingenjören Gösta Broomé och Kerstin, född Vult von Steijern, 1947 gifte han sig med överstedottern Ulla Häger. Han var bror till generaldirektören Allan Broomé och civilingenjören Percival (Percy) Broomé.

Tryckta skrifter

Förteckning av Uno Willers i Bertil Broomé - en bibliografi 23 juni 1973. (Acta Bibliothecæ Regiæ Stockholmiensis 17.) Stocvkholm 1973, 37 sid.

Källor

Nättidningen Rötter
Bertil Broomé: Släkten Broomé

Noter

Externa länkar 
 

Svenska krigsarkivarier
Svenska historiker under 1900-talet
Svenska innehavare av professors namn
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Födda 1913
Avlidna 1980
Män
Forskare från Stockholm
Lösens socken

Lösens socken i Blekinge ingick i Östra härad, ingår sedan 1971 i Karlskrona kommun och motsvarar från 2016 Lösens distrikt i Blekinge län.

Socknens areal är 42,8 kvadratkilometer, varav land 41,1. År 2000 fanns här 4 240 invånare. Kyrkbyn och småorten Lösen med sockenkyrkan Lösens kyrka ligger i socknen samt en del av tätorten Karlskrona.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 1743 införlivades Lyckeby socken med Lösen.
 
1851 överfördes hemmanen 49-50 Sanda från Lösens socken till Sturkö socken. Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Lösens församling och för de borgerliga frågorna till Lösens landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Lyckeby landskommun och uppgick 1967 i Karlskrona stad som 1971 ombildades till Karlskrona kommun. 2002 uppgick församlingen i Lyckå församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Lösen, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.  

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Östra härad.

Socken indelades fram till 1901 i 35 båtsmanshåll, vars båtsmän tillhörde Blekinges 2:a båtsmanskompani.

Geografi
Lösens socken sträcker sig från skärgård vid Lyckebyåns mynning med öarna Verkö, Säljo och Fäjö till skogstrakter i norr. Socknen består i söder av odlad och tättbebyggd mark  och i norr av glesbebyggd skogsbygd, där Lösensjön återfinns i gränsen mor öster.

Fornminnen
Hällkista från stenåldern är noterad från Vämmö. Kummel finnas flera ofta i förbindelse med järnåldersgravar till exempel vid Beseboda (Knösö), Lösen, Silletorp och Vämmö. Hällristning är känd från Lösen. Järnåldersgravfält förekomma bl. a. vid Lösen, Silletorp (högar och resta stenar) och Öljersjö. Domarring är antecknad från Avelsgärde från vilken plats man också har ett fynd av ett romerskt bronskärl med fabriksstämpel (1 årh. e. Kr.).  3 runristningar finnas vid kyrkan, därav en på en medeltida gravsten (1300-talet). Vid Lyckeby finns en borgruin, en ödekyrkogård samt kulturlager under mark från Lyckå medeltida stad.

Namnet
Namnet är taget från kyrkbyn (cirka 1231 Lusn) har oklar tolkning där både härledning från ljus och i-lösa, äng, med betydelsen sluttning antagits.

Befolkningsutveckling

Se även
Lösens församling
Lista över fasta fornminnen i Karlskrona kommun#Lösen

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse:statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Blekinge län, Del 5, Jämjö, Kristianopels, Lösens, Ramdala, Sturkö, Tjurkö och Torhamns socknar. Hermes 1947
Beskrifning om Lösens och Augrums socknar i Blekinge, Fagerlund, Edvard, 1823-1894  Lyckeby gille 
Minnesskrift över Lösens socken i anledning av kommunens upphörande som borgerlig enhet den 31 december 1951 Vannergård, Urban Karlskrona : Sydöstra Sveriges dagblad, 1951

Externa länkar

Sockenkarta 1870 på Ostkanten 
Lösens socken på Ostkanten 

Indelningar i Karlskrona kommun
Socknar i Östra härad, Blekinge län
Lösens landskommun

Lösens landskommun var en tidigare kommun i Blekinge län.

Administrativ historik
Kommunen inrättades som landskommun i Lösens socken i Östra härad i Blekinge när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Vid den landsomfattande kommunreformen 1952 uppgick denna landskommun i Lyckeby landskommun som sedan 1967 uppgick i Karlskrona stad .

Området tillhör sedan 1971 Karlskrona kommun.

Politik

Mandatfördelning i Lösens landskommun 1938-1946

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Karlskrona kommun
Tidigare kommuner i Blekinge län
Lösens församling

Lösens församling var en församling i Lunds stift. Församlingen uppgick 2002 i Lyckå församling. 

Församlingskyrka var Lösens kyrka.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

1743 införlivades Lyckeby församling. Församlingen bildade till 1 maj 1976 pastorat med Augerums församling, från 1693 till 1743 dessutom med Lyckby församling, och från 1 maj 1920 med Flymens församling. 1976 ingick denna församling i Augerums, Lösen och Flymens pastorat.Sedan 2002 ingår församlingen i Lyckå församling och pastorat.

Församlingskod var 108005.

Organister

Se även
Lösens socken

Referenser

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Karlskrona kommun
Rödeby församling

Rödeby församling är en församling i Blekinge kontrakt, Lunds stift och Karlskrona kommun. Församlingen bildar eget pastorat - Rödeby pastorat. 

Församlingskyrka är Rödeby kyrka.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung.

Församlingen ingick som annexförsamling fram till 1 maj 1915 i Fridlevstads pastorat och bildade därefter ett eget pastorat. Från 1 juli 1951 till och med 1983 var församlingen indelad i två kyrkobokföringsdistrikt: Rödeby norra kbfd (till 1973 100501, från 1974 108013) och Rödeby södra kbfd (till 1973 100502, från 1974 108014).

Series pastorum

Organister och kantorer

Kyrkvaktare

Se även
Rödeby socken

Referenser

Externa länkar
 Rödeby pastorat

Församlingar i Lunds stift
Indelningar i Karlskrona kommun
Upplands runinskrifter 1003

Runinskrift U 1003 eller Frötunastenen, består av två vikingatida runstensfragment av ljus granit. Sedan 1926 ligger fragmenten på en höjd belägen cirka 500 meter syd-sydost om Frötuna gård i Rasbo socken öster om Uppsala, Rasbo härad i Uppland.

Stenen 
På samma plats finns även en bildsten (U 1004). Bildstenen antas ha ingått i samma monument som U 1003.
Den ursprungliga stenen restes efter Rune som dött i Holmgård, det vill säga dagens Novgorod.

Länge var fragmenten och deras få runor (...þr i h(u)(i)... ...btiʀ r...) det enda man kände till om runstenen och med hjälp av runornas utseende kunde man slå fast att ristaren med stor sannolikhet var Åsmund Kåresson. Det ena fragmentet hade då påträffats inmurat i grundet till en källare vid Frötuna gård, och det andra i golvet till en lada, den så kallade Västlötsflygeln. Man trodde då att detta var stenens enda dokumenterade information.

År 2008 blev det dock fastställt att hela stenen finns bevarad på en gammal bläckteckning, vilket medfört att man nu fått kännedom om hela ristningens utseende. Teckningen som ritades 1769 av Peter Boling (1731–1805) var en gåva till Vitterhetsakademien 1864 från friherre Albrecht Elof Ihre och bilden hade uppenbart tillhört dennes farfar, språkforskaren Johan Ihre. Boling hade varit Johan Ihres amanuens i Uppsala. Den från runor translittererade inskriften lyder enligt nedan:

Inskriften

Holmgård omnämns i övrigt bara på U 687, Sö 171 och G 220. Namnet Hedendis förekommer även på U 770 och U 1151.

Se även
, 
Alfabetisk lista över runinskrifter
Lista över Upplands runinskrifter
Sverige under vikingatiden

Källor 
Samnordisk runtextdatabas: U 1003, (2008)
Källström, Magnus, , Fornvännen 103 (2008) s. 233-243.

Noter

Upplands runinskrifter
Västlig blindmus

Västlig blindmus eller västlig blindråtta (Spalax leucodon, ibland Nannospalax leucodon) är ett däggdjur i familjen mullvadsråttor (Spalacidae). Den taxonomiska avgränsningen till andra mullvadsråttor är inte helt utredd.

Kännetecken 

Arten når en kroppslängd mellan 15 och 24 centimeter och saknar svans. Vikten ligger mellan 162 och 504 gram. I storleken påminner den om en råtta och kroppsformen är typisk cylindrisk. Den mjuka pälsen är på ovansidan gråbrun med gula nyanser och på undersidan mörkgrå. Västlig blindmus saknar yttre öron och ögonen är täckta med hud och inte synliga. Från nosen sträcker sig en ljusare strimma med styva hår till stället där ögonen skulle vara.

Utbredning och habitat 

Denna mullvadsråtta förekommer i Sydosteuropa från Ungern och Bosnien-Hercegovina i väst till Ukraina i öst, söderut förekommer den till Grekland och Turkiets europeiska del. Den vistades ursprungligen på stäppen men finns nu som kulturföljare på fält och betesmark. Arten undviker större fält som plöjs regelbunden. I bergstrakter förekommer den upp till 2 400 meter över havet.

Levnadssätt 

Individerna kan vara aktiva på dagen och på natten. De vistas i underjordiska gångar som ibland är 100 meter lång och som ligger upp till fyra meter under markytan. I tunnelsystemet har de platser där de vistas, platser för lagring av mat och till och med ett slags "toaletter". Per hektar lever upp till 23 individer men vanligen är de glesare fördelade över utbredningsområdet.

Födan utgörs främst av rötter, rotfrukter och andra frukter som de hittar på marken. Västlig blindmus visar sig mycket sällan ovan jord, främst under natten. Honor föder 2 till 4 ungar per kull.

Hot och systematik 

Arten hotas främst av förstöringen av levnadsområdet när stäpper omvandlas till jordbruksmark. I vissa regioner bekämpas den som skadedjur. På grund av artens oklara taxonomiska status listas den av IUCN med kunskapsbrist (data deficient).

Referenser 
 med följande källa:

Noter

Tryckta källor 
 Antal Festetics: Beiträge zur Ethologie, Ökologie und geographischen Verbreitung der Spalax leucodon <Nordmann 1840>. 2 delar. Wien 1963/1965, 421 sidor. (dissertation)

Externa länkar 

Mullvadsråttor
Däggdjur i palearktiska regionen
Moors Murders

Moors Murders var ett antal mord som utfördes av Ian Brady och Myra Hindley mellan juli 1963 och oktober 1965, i och runt det som nu heter Greater Manchester i Storbritannien. 

Offren var fem barn mellan 10 och 17 år gamla. Pauline Reade, John Kilbride, Keith Bennett, Lesley Ann Downey och Edward Evans. Minst fyra av dem hade utnyttjats sexuellt. Morden kallas Moors murders (hedmorden) eftersom två av offren hittades i gravar som fanns på Saddleworth Moor. En tredje grav upptäcktes på heden år 1987, över 20 år efter rättegången mot Brady och Hindley 1966. Det fjärde offret, Keith Bennett, misstänks också vara begravd där. Trots upprepade sökningar i området har man ännu inte hittat Bennett (2010). 

Polisen kände inledningsvis bara till tre mord, de på Edward Evans, Lesley Ann Downey, och John Kilbride. Undersökningen återupptogs 1985, sedan Brady i pressen erkänt morden på Pauline Reade och Keith Bennett. Brady och Hindley fördes separat till Saddleworth Moor för att bistå polisen i deras sökande efter gravarna, då de erkände ytterligare mord.

Hindley, beskriven i pressen som den mest ondskefulla kvinnan i Storbritannien, överklagade sitt livstidsstraff flera gånger och hävdade att hon var omvänd och inte längre en fara för samhället, men hon släpptes aldrig. Hon dog 2002 vid 60 års ålder. Brady förklarades kriminellt sinnessjuk år 1985 och satt internerad på högsäkerhetsanstalten Ashworth fram till sin död. Han klargjorde att han aldrig vill släppas och bad upprepade gånger om att han skulle få dö. Brady avled den 15 maj 2017, 79 år gammal. 

Morden, som repporterats i nästan varje engelskspråkig tidning i världen, var ett resultat av vad Malcolm MacCulloch, professor i rättspsykiatri vid Cardiff University hävdar, en så kallad sammanslagning av omständigheter, som samlade en ung kvinna med en tuff personlighet, som lärt sig att dela ut och ta emot våld från tidig ålder och en  sexuellt sadistisk psykopat.

Manchester-bandet The Smiths har skrivit en låt om morden som heter Suffer Little Children. Även det engelska punkbandet Crass har skrivit en sång som delvis handlade om Myra Hindley

Källor

Mord i Storbritannien
1963 i Storbritannien
1964 i Storbritannien
1965 i Storbritannien
Mord och mordförsök 1963
Mord och mordförsök 1964
Mord och mordförsök 1965
Tjurkö socken

Tjurkö socken i Blekinge ingick i Östra härad, uppgick 1952 i Karlskrona stad och området är sedan 1971 en del av Karlskrona kommun i Blekinge län, från 2016 inom Sturkö distrikt.

Socknens areal är 6,2 kvadratkilometer bestående av ön Tjurkö med omkringliggande holmar med 303 invånare 1953. Sockenkyrkan Tjurkö kyrka ligger i denna socken.

Administrativ historik
1 maj 1888 bildades socken genom en utbrytning ur Augerums socken då för de kyrkliga frågorna bildades Tjurkö församling och för de borgerliga frågorna Tjurkö landskommun. Landskommunen inkorporerades 1952 i Karlskrona stad som 1971 ombildades till Karlskrona kommun. Församlingen uppgick 1964 i Karlskrona stadsförsamling, för att 1989 överföras till Sturkö församling. 

1 januari 2016 inrättades distriktet Sturkö, med samma omfattning som Sturkö församling hade 1999/2000 och fick 1989, och vari detta sockenområde ingår.

Socknen har tillhört fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Östra härad.

Socken indelades fram till 1901 i 16 båtsmanshåll, vars båtsmän tillhörde Blekinges 2:a båtsmanskompani.

Geografi
Tjurkö socken består av ön Tjurkö med omkringliggande holmar och består av småbrutet, till större delen öppet skärgårdslandskap. Skogsmark saknas, sedan ekskogarna på 1700-talet skövlades för flottans skull, ön har uppskattade badstränder. På Tjurkö har funnits stenhuggerier.

Fornminnen
En stenåldersboplats och ett par resta stenar från järnåldern är kända. Tjurköbrakteaten är ett känt fynd.

Namnet
Namnet (1624 Tiurckøe) anses bestå av ordet theur- ’bergshöjd’ och betyda den klippiga ön.

Befolkningsutveckling

Se även
Tjurkö församling
Lista över fasta fornminnen i Karlskrona kommun#Tjurkö

Referenser

Fotnoter

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse:statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Blekinge län, Del 5, Jämjö, Kristianopels, Lösens, Ramdala, Sturkö, Tjurkö och Torhamns socknar. Hermes 1947

Externa länkar

Sockenkarta 1870 på Ostkanten
Tjurkö socken på Ostkanten

Indelningar i Karlskrona kommun
Socknar i Östra härad, Blekinge län
Tjurkö landskommun

Tjurkö landskommun var en tidigare kommun i Blekinge län.

Administrativ historik
Landskommunen bildades 1 maj 1888 genom en utbrytning ur Augerums landskommun. Den inkorporerades 1952 i Karlskrona stad. 

Området tillhör sedan 1971 Karlskrona kommun.

Se även
Tjurkö socken

Referenser

Sveriges kommuner 1863-1951
Indelningar i Karlskrona kommun
Tidigare kommuner i Blekinge län
Tjurkö församling

Tjurkö församling var en församling i Lunds stift.

Kyrkan, Tjurkö kyrka, av reveterat trä invigdes 1929. Predikstolen från 1664 har tillhört Hällaryds kyrka.

Administrativ historik
Församlingen bildades 1 maj 1888 genom en utbrytning ur Augerums församling. Den ingick fram till 1 maj 1923 i Torhamns pastorat, därefter bildade den med Sturkö församling ett eget pastorat. 1962 ingick församlingen i pastoratet för Karlskrona stadsförsamling och uppgick i denna församling 1 januari 1964. Den 1 januari 1989 utbröts området motsvarande Tjurkö församling och överfördes till Sturkö församling och Ramdala-Sturkö pastorat. 

2002 bildades en kyrklig samfällighet av församlingarna i Jämjö, Ramdala, Sturkö, Kristanopel och Torhamn. Samfälligheten bildar Jämjö pastorat med pastorsexpedition i Jämjö.

Se även
Tjurkö socken
Tjurkö

Referenser

Historiska församlingar i Lunds stift
Indelningar i Karlskrona kommun
Kommuner i Álavaprovinsen

Kommunerna i Álavaprovinsen är till antalet 52 municipios. Provinsen hör till den autonoma regionen Baskien.

Provinskod: 01

I tabellen anges INE-kod, namn, yta i km², befolkning år 2013 och befolkningstäthet inv/km².



Se även 
 Baskien
 Spaniens kommuner

Externa länkar 
 Instituto Nacional de Estadística. Cifras oficiales de población Officiella uppgifter om befolkningen

Källor och fotnoter 

Orter i Baskien
Spaniens kommuner
Spaniens provinser
Friedrich Engel (SS-Obersturmbannführer)

Friedrich Wilhelm Konrad Siegfried Engel, kallad "Slaktaren från Genua" och "Genuas bödel", född 3 januari 1909 i Warnau an der Havel, Havelberg, död 4 februari 2006 i Hamburg, var en tysk SS-Obersturmbannführer. Han var under andra världskriget chef för Sicherheitsdienst (SD) i Genua.

I maj 1944 dödade italienska partisaner sex tyska marinsoldater på en biograf i Genua. Som vedergällning utvaldes 59 italienska fångar och avrättades genom arkebusering. I egenskap av SD-chef i Genua deltog Engel i denna avrättning. År 1999 dömdes Engel för dessa och andra mord, på sammanlagt 246 personer, till livstids fängelse in absentia av en italiensk militärdomstol.

År 2002 ställdes Engel inför en tysk domstol, som dömde honom till sju års fängelse för morden på de 59 italienarna i maj 1944. Enligt domen hade Engel beordrat och övervakat avrättningarna. Engel nekade till detta och menade att ordern kommit från den tyska marinen; Engel hade endast lytt order. På grund av sin höga ålder (93 år) då domen föll, slapp Engel dock fängelse.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 

Män
Födda 1909
Avlidna 2006
Personer från Havelberg
Sicherheitsdienst 
Förintelsen i Italien
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Obersturmbannführer
Mottagare av Krigsförtjänstkorset av första klassen