kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tjureda kyrka

Tjureda kyrka är en kyrkobyggnad i Växjö stift. Den är församlingskyrka i Söraby församling.

Kyrkobyggnaden 
Under 1700-talets slut togs frågan om kyrkbygge upp i Tjureda församling. Den gamla stenkyrkan uppförd  under  1100-talet var  alltför liten och trång. Men det skulle dröja till 1860  innan arbetet  med  byggande av en ny  kyrka påbörjades. Det  innebar stora uppoffringar för församlingen. Minst 12000 dagsverken  och lika många riksdaler i kontanta bidrag blev  de sammanlagda insatserna  för den nya helgedomen som invigdes den 28 september 1862 av biskop  Henrik Gustaf Hultman . 

Kyrkan är uppförd av sten  i historiserande blandstil. Det rektangulära långhuset  avslutas med en rak  korvägg i öster och en bakomliggande sakristia.Tornet i väster med sina romanskt  inspirerade ljudöppningar  är försett med en brant huv med  tornur och en mindre  lanternin med en smal, spetsig  spira krönt av en korsglob. Kyrkorummet är försett med ett tredingstak och präglas av ljus och rymd, inte minst genom att  ljuset faller genom de höga ,vackert spröjsade fönstren

Inventarier 
 Dopfunt av sandsten från  1100-talets andra hälft. Försedd med  fabeldjurreliefer. Ett verk av Njudungsgruppen.

 Altartavla överförd från gamla kyrkan  med motiv: ” Jesus  döps av Johannes döparen”. Den är målad 1818 av Nils Hagelberg. Tavlan är placerad i  en stor  nygotiskt  präglad   altaruppställning .I  de båda sidonischerna skulpturer .Överstycket kröns av  fialer.

Predikstol med ljudtak. Den sexsidiga korgen är prydd med  förgyllda reliefer bestående av  bl.a. himmelrikets nycklar, lagtavlor med  kors, törnekrans. 

Golvur.

Sluten bänkinredning från kyrkans byggnadstid.

Orgelläktare med framskjutet mittparti.

Orglar
Kyrkans första orgel med fasad flyttades 1877 till kyrkan från Skeppsholmskyrkan. Den byggdes 1835 av Pehr Zacharias Strand, Stockholm och hade 6  stämmor.
Orgelverket ersattes av ett nytt 1936 byggt av Olof Hammarberg på Hammarbergs Orgelbyggeri AB, Göteborg. Orgeln är pneumatisk med fria och fasta kombinationer.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
Kyrkobyggnader i Kronobergs län.  Länsstyrelsen i Kronobergs län.1998

Webbkällor
 
Historiska museet:

Noter 

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Växjö kommun
Kyrkobyggnader invigda 1862
Orgeldispositioner
1862 i Sverige
Srpski pastirski pas

Srpski pastirski pas (Српски пастирски пас, Serbisk herdehund) är en hundras från Serbien. Den är en boskapsvaktare (bergshund) och herdehund av molossertyp. Färgen är oftast vit med fläckar i olika färger; alla färger utom rent svart är tillåtna. Srpski Pastirski Pas skiljer sig alltså från övriga bergshundar med ursprung i f.d. Jugoslavien - sarplaninac och kraski ovcar som är varggrå - utan är mer lik den bulgariska balgarsko ovtjarsko kutje. Rasen är inte erkänd av den internationella hundorganisationen FCI, men är nationellt erkänd av den serbiska kennelklubben Kinoloski Savez Republike Srbije (KSS).

Källor
 Rasstandarden

Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Hundraser från Serbien
Gámehisnjárga

Gamehisnjárga är en småort i Karasjok kommun i Finnmark fylke i Norge.

Gámehisnjárga ligger 3 km väster om Karasjok vid Riksvei 92 mellan Karasjok och Kautokeino.

Sångerskan Mari Boine är född och uppvuxen i Gámehisnjárga.

Orter i Troms og Finnmark fylke
Karasjoks kommun
NF-κB

NF-κB (fr. nuclear factor kappa-light-chain-enhancer of activated B cells) är ett proteinkomplex som styr transkriptionen av flera gener relaterade till immunförsvarets funktion.  NF-κB finns i nästan alla celltyper i animalia-gruppen av organismer, människan inkluderad. Intra- och extracellulär stimulering från cytokiner, fria radikaler, ultraviolett strålning, bakterie- eller virusantigen aktiverar NF-κB, vilket leder till förflyttning av NF-κB från cytoplasman till cellkärnan. NF-κB återfinns som en heterodimer, det vill säga, ett komplex som består av två proteiner, NF-kappa B1 och relA. Båda dessa proteiner har DNA-bindande domäner.

Referenser 

Immunförsvarsproteiner
Signaltransduktion
Cellbiologi
VM i nyckelharpa

VM i nyckelharpa är en årlig spelmanstävling på nyckelharpa sedan 1990. Den första tävlingen hölls i Österbybruk men har sedan dess hållits på flera andra platser.

Världsmästerskap

Världsmästerskapet 1990
Världsmästerskapet ägde rum 16–17 juni 1990 på Österbybruk.

Juryn: Gunnar Ahlbäck, Anton Jernberg, Jan Ling, Sigurd Sahlström och Curt Tallroth. 

Vinnare: Olov Johansson i Modern nyckelharpa och Gammelharpa. Priset delades ut av Anders Söderberg.

Världsmästerskapet 2016
Världsmästerskapet ägde rum 19 juni 2016 på Österbybruk.

Juryn: Ann-Christine Granfors, Christer Wesström, Peter Hedlund, Sigurd Sahlström, Sven Ahlbäck, Gunnar Ahlbäck och Gunnar Fredelius. 

Vinnare: Kristofer Suha Pettersson i Silverbasharpa, David Eriksson i Kontrabasharpa och Josefina Paulson i Modern nyckelharpa.

Ungdomsmästerskapet

Juryn: Peter Hedlund, Sigurd Sahlström, Curt Tallroth, Nisse Nordström, Gunnar Ahlbäck och Gunnar Fredelius. 

Vinnare: Anna-Kristina Widell.

Juryn: Peter Hedlund, Sigurd Sahlström, Nisse Nordström, Gunnar Ahlbäck och Gunnar Fredelius. 

Vinnare: David Eriksson.

Juryn: Peter Puma Hedlund, Sigurd Sahlström, Nisse Nordström, Ditte Andersson, Gunnar Ahlbäck och Gunnar Fredelius. 

Vinnare: Erik Bergström.

Vinnare: Anette Hallén.

Referenser

Noter

Externa länkar
 VM i nyckelharpa - officiell hemsida

Svensk folkmusik
Återkommande evenemang med premiär 1990
Världsmästerskap
Thomas Liljenberg

Seth Thomas Peter Liljenberg, född 1952, är en svensk konstnär. Han har varit aktiv sedan början av 1980-talet, och har etablerat sig som konceptuell konstnär, arbetande med måleri, ljud, böcker och relationella projekt. Återkommande ämnen handlar om relationen mellan individ, sociala strukturer, hierarki och makt. Han verkar i Stockholm.

Bibliografi i urval 
 Elektrolys (1982), tillsammans med L. Elggren
 Serial aktion (1983)
 Stockholm-Groningen (1983), tillsammans med L. Elggren
 IDOL 1993, tillsammans med L. Eggren
 Experiment With Dreams (1996), tillsammans med L. Elggren
 Floor of Dreams (1997)
 A Scholar Stops Mounted on a White Charger (1997), tillsammans med L. Elggren
 Sweden Dreams (1998)
 Chapter VII (1999)
 The Answers (2000), tillsammans med L. Elggren

Diskografi i urval 
 The Tower/Gallery of Water (7" singel, Radium 226.05, 1984) tillsammans med L. Elggren, C.M.v. Hausswolff och E. Pauser)
 Zzzz (CD, Firework Edition Records, 1996), tillsammans med L. Elggren
 The Codfish Suit (CD, Firework Edition Records, 1996), tillsammans med L. Elggren
 Ebola/Swedish Dreamer (7" singel, Firework Edition Records, 1997) tillsammans med L. Elggren
 9.11 (CD, Firework Edition Records, 1999)
 The Party (CD, Firework Edition Records 1999)
 Experiment With Time (CD, Firework Edition Records 2000)
 Two Thin Eating One Fat (CD, Firework Edition Records 2000)
 Cunt 69 (CD, Firework Edition Records, 2007)
 Deviant Studies in Cityplanning (CD, Firework Edition Records/KAC, 2011)

Källor 
 Thomas Liljenberg officiell hemsida
 Art workers of the Internet, unite! Thomas Liljenberg

Födda 1952
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Män
Levande personer
Matthew Stewart, 4:e earl av Lennox

Matthew Stewart, 4:e earl av Lennox, född den 21 september 1516 vid Dumbarton Castle, död den 4 september 1571 vid Stirling Castle, var far till Henry Stuart, lord Darnley.

Biografi 
Lennox härstammade från John Stewart. Lennox farfar var Matthew Stewart, 2:e earl av Lennox som stupade vid Flodden 1513, och fadern John Stewart, 3:e earl av Lennox, som mördades 1526, var en av Jakob V:s förmyndare. Själv blev Lennox 1543 utsedd som det franska partiets regentkandidat efter Jakob V:s död 1542. Valet föll istället på earlen av Arran. Lennox lierade sig med Henrik VIII, gifte sig 1544 med Henriks systerdotter lady Margaret Douglas och utfäste sig att till Henriks förmån avstå sin tronföljdsrätt, om han fick stöd för sina ambitioner om att erövra Skottland. 

Lennox erhöll gods i England, deltog i gränsstriderna mot Skottland och dömdes 1545 som förrädare och fridlös i Skottland. Själv lär han ha varit en svag, högdragen och obetydlig medelmåtta, med en hustru som var desto mera energisk. Hon ska ha arbetat målmedvetet på förvärvandet av Skottlands och Englands kronor åt deras son, lord Darnley. Efter Elisabets tronbestigning invecklades Lennox alltmer i katolska intriger, fängslades 1562, men fick 1564 Elisabets tillåtelse att återvända till Skottland, där Maria Stuart återgav honom släktgods och earlvärdighet. 

Han blev efter sonens giftermål med Maria utsedd till styresman över västra Skottland 1565, deltog i komplotten mot Rizzio. Efter mordet på Lennox son Darnley 1567 arbetade fadern hårt för att få dennes mördare, Bothwell, åtalad och fälld. Efter Maria Stuarts nederlag vid Carberry Hill (juni) var Lennox en kort tid provisorisk regent i sin unge sonson Jakob VI:s namn, men fick snart ge plats för James Stuart, 1:e earl av Moray. Efter dennes död blev han i juli 1570 på Elisabets förord Skottlands regent, men var som sådan mycket impopulär och hamnade genast i konflikt med det mäktiga Hamiltonpartiet. I samband med konflikten och ett överfall mot Skottlands parlament blev Lennox dödad.

Källor

Noter 

Skotsk adel
Personer i Skottland under 1500-talet
Födda 1516
Avlidna 1571
Män
Ugglan
Dogo guatemalteco

Dogo guatemalteco är en hundras från Guatemala. Den är en vakthund av molossertyp. Rasen tros ha uppkommit genom korsningar mellan boxer, dalmatiner och bullterrier. Hundrastypen är känd från Guatemala sedan slutet av 1800-talet. På 1990-talet startade arbetet med att konsolidera rasen. Dogo Guatemalteco är inte erkänd av den internationella hundorganisationen FCI, men är nationellt erkänd av Guatemalas kennelklubb Asociación Canofila Guatemalteca (ACG).

Källor
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel på spanskspråkiga Wikipedia.
 Rasstandarden

Schnauzer och pinscher, molosser och bergshundar samt sennenhundar
Hundraser från Nordamerika
Ralph Connor

Charles William Gordon, född 13 september 1860, död 31 oktober 1937, var en kanadensisk författare, känd under pseudonymen Ralph Connor.

Gordon var av skotsk härkomst, och var presbyteriansk pastor i Winnipeg. Med stark etisk tendens i sina böcker, delvis byggda på hans erfarenheter som missionär i västerns pionjärbygder, skildrar Gordon med förkärlek nybyggarlivet både under 1800- och 1900-talet på prärien och bland Klippiga bergen. I Kanada och Storbritannien var han mycket populär.

Svenska översättningar
 Himlalotsen: en berättelse från västern (översättning Vendela Emanuelsson, Palmquist, 1904)
 Lifvet i Black Rock: en berättelse (Black Rock) (översättning Vendela Emanuelsson, Palmquist, 1905)
 Nihilisten (The settler: a tale of Saskatchewan) (översättning Sten Granlund, Nordiska förlaget, 1914)
 Sjuttio gånger sju: en berättelse från Kanada (The Gaspards of Pine Croft) (översättning, Aline Cronhielm, Lindblad, 1924)

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Externa länkar 
 

Kanadensiska romanförfattare
Engelskspråkiga romanförfattare
Alumner från University of Toronto
Födda 1860
Avlidna 1937
Män
Mathieu Orfila

Mateu Josep Bonaventura Orfila i Rotger, född 24 april 1787 i Mahón på Menorca, död 12 mars 1853 i Paris, var en spansk-fransk rättsläkare och kemist.  

Orfila blev 1811 medicine doktor i Paris och 1819 professor i rättsmedicin där. Efter fakultetens omorganisation överlämnades åt honom 1823 lärostolen i kemi, som han innehade till 1848. 

Orfilas första mera betydande arbete är hans på egna undersökningar grundade Traité de toxicologie générale (1813–15; femte upplagan 1852), som med rätta kan betecknas som grundläggande för den experimentella och rättsmedicinska toxikologin. Vidare märks hans Traité de médecine legale (1821–23; fjärde upplagan i fyra band 1847), som inom rättsmedicinen anses vara lika betydelsefullt som det nyssnämnda inom sitt område. 

Som dekanus för medicinska fakulteten i Paris (sedan 1831) inlade Orfila stora förtjänster om dennas utbildning. År 1848 avsattes han av den provisoriska regeringen från dekanatet och avsade sig i anledning därav alla sina andra ämbeten.

Källor

Franska läkare
Franska kemister
Franska professorer
Födda 1787
Avlidna 1853
Män
Ugglan
Personer från Balearerna
Riddare av Hederslegionen
James Douglas, 4:e earl av Morton

James Douglas, 4:e earl av Morton, född omkring 1525, död den 2 juni 1581, var en av Skottlands kraftfullaste statsmän. Han var son till sir George Douglas av Pittendreich (född omkring 1490, död 1552), den egentlige, för sin slughet bekante diplomatiske ledaren av det engelska partiet i Skottland under 1500-talets förra hälft.

Biografi

Douglas blev 1553 earl av Morton (genom gifte med den 3:e earlens arvtagerska), inkallades vid Maria Stuarts ankomst till Skottland i rådet och blev 1563 skotsk lordkansler. Han var en av reformationens verksammaste främjare i Skottland och vän till John Knox, men ville behålla deo kyrkliga biskopsförfattningen och höll starkt på den världsliga maktens övervälde över den kyrkliga. 

Ett protestantiskt förbund med England var målet för hans politik, och med mycken slughet förstod han att göra det mesta möjliga av sina förbindelser med den oberäkneliga drottning Elisabet. Morton var den egentlige upphovsmannen till mordet på Maria Stuarts italienske gunstling Rizzio (1566), i vilken han fruktade en rival om kanslersämbetet. Efter mordet nödgades han för en tid gå i landsflykt, men fick genom den nye gunstlingen Bothwells bemedling förlåtelse av drottningen 1566. 

I mordplanen mot Darnley aktade han sig för att deltaga, men röjde inte heller den kännedom han fått om sammansvärjningen. Då Bothwell efter Darnleys mord bortförde drottningen, kastade Morton masken, gjorde med understöd från England öppet uppror, tillfångatog drottningen vid Carberry Hill, den 14 juni 1567, och lät inspärra henne på en sin frändes slott, Lochleven. 

Morton torde ha genomdrivit regentskapets överlämnande åt Moray, blev dennes främste rådgivare och var sedan under Lennox regentskap Skottlands verklige styresman samt utövade starkt inflytande även på den därpå följande regenten, earlen av Mar, efter vars död (1572) han själv valdes till regent och förmyndare för den unge kungen Jakob VI. 

Morton förde nu som regent en kraftfull inre styrelse till mars 1578, då kungen genom hans fiender Argyll och Atholl förklarades myndig. Han avlägsnades nu ur rådet, men återvann i maj samma år för en tid sin ledande ställning och lät konfiskera den på katolska sidan ledande släkten Hamiltons gods till straff för dess delaktighet i morden på regenterna Moray och Lennox. 

Hans maktställning undergrävdes emellertid hastigt, då Esmé Stuart 1579 kom hem från Frankrike med särskild uppgift att i den romersk-katolska reaktionens intresse störta Morton. Esmé Stuart, snart upphöjd till hertig av Lennox, vann genom sin omvändelse från katolicismen kungens bevågenhet och lät (29 december 1580) James Stuart vid hovet öppet anklaga Morton för delaktighet i mordet på kungens far, lord Darnley. En av Bothwells medbrottslingar uppträdde som vittne, och Morton blev, trots att han bara kunde överbevisas om att ha känt till planerna, dömd till döden och avrättad i Edinburgh.

Källor 
 

 

Skotsk adel
Personer i Skottland under 1500-talet
Födda okänt år
Avlidna 1581
Män
Ugglan
Personer som blivit avrättade under 1500-talet
Personer som blivit avrättade av Skottland
Sven Erik Lundqvist

Sven Erik Lundqvist, född 14 oktober 1885 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 25 november 1963 i Salems församling i Stockholms län, var en svensk arkitekt.

Biografi
Under första världskrigets svåra bostadssituation var Sven Erik Lundqvist arkitekten bakom de väl gestaltade nödbostäderna i stadsdelen Stadshagen i Stockholm (1917) som kom att kallas Gamla Stadshagen och som revs 1964. I Norrköping stod han som arkitekt bakom nödbostäderna i Röda stan och han ritade ett liknande område i Nyköping.

Bland hans arbeten under 1920-talet märks flera bostadshus i Stockholm för Stockholms Kooperativa Bostadsförening, som han ritade tillsammans med Edvin Engström, bland annat i kvarteret Ryssjan och kvarteret Draget i Blecktornsområdet på Södermalm samt i kvarteret Glöden vid Hälsingegatan i Vasastan.

De första ritningarna till biografen, Bromma-Teatern i Alvik, det som nu är Alviks Måleri, signerades tidigt 1920 av både S.E. Lundqvist och G.E. Petterson. Biografen byggdes 1921–1922 och det var Gustaf Pettersson, som fullbordade planerna till hösten 1920 genom en hel del förenklingar, förmodligen på anmodan av beställaren som härigenom kunde räkna med lägre byggkostnader. Första bioföreställningen gavs den 27 september 1921. 

Byggnaden för Institutet för husdjursförädling i Bergshamra i Solna ritade han 1930 och den ligger på Pipers väg nära den numera rivna Bergshamra gårds huvudbyggnad. I närheten uppfördes samtidigt Statens centrala frökontrollanstalt 1930, då den gamla manbyggnaden, Ryska villan, revs för en ny byggnad för Statens centrala frökontrollanstalt. Byggnaden för Institutet för husdjursförädling övertogs 1936 av Statens växtskyddsanstalt och har senare nyttjats av bland andra SIPRI. SIPRI flyttade in i byggnaden 1980.

Sven Erik Lundqvist är begravd på Sandsborgskyrkogården i Stockholm.

Bilder

Källor

 Lundqvist, Sven Erik på SvenskaGravar.se

Noter

Externa länkar

Sven Erik Lundqvist
Svenska arkitekter under 1900-talet
Arkitekter från Stockholm
Gravsatta på Sandsborgskyrkogården
Födda 1885
Avlidna 1963
Män
Trollkarlen vid Nilen

Trollkarlen vid Nilen (engelska: The Wizard of the Nile) är en amerikansk operett i tre akter komponerad 1869 av Victor Herbert till ett libretto av Harry B. Smith. Den översattes till svenska av Nalle Halldén

Historia
Det är Herberts andra operett och hans första verkliga framgång. Efter urpremiären den 4 november 1895 gick den ytterligare 104 gånger på Casino Theatre på Broadway i New York, med Frank Daniels i huvudrollen. Den sattes upp i både i Storbritannien och på den europieiska kontinenten – något mycket ovanligt för en amerikansk operett vid den här tiden. Inget annat verk av Herbert fick sådan framgång som Trollkarlen vid Nilen.

Operetten i Sverige
Operetten hade svensk urpremiär på Östermalmsteatern 1900 och teaterdirektör Anton Salmson spelade själv huvudrollen som trollkarlen Kibatschi iklädd trikåer och en liten toppig clownhatt och sjungande Eulalia, Eulalia, va' kvinnor som du ä' fa'lia. Kungadottern Cleopatra spelades av Gabriella Bidenkap.  Anton Salmson satte upp Trollkarlen också 1908 och 1909.

Referenser

Externa länkar

Irländska operetter
Egypten i fiktion
Musikåret 1895
Teateråret 1895
1895 i USA
Amerikanska operetter
Davvi Girji

Davvi Girji (Bok i norr) är ett samiskt förlags- och mediaföertag i Karasjok i Finnmark fylke i Norge. 

Davvi Girji grundades 1990 av John T. Solbakk (född 1945) och är det största samiska förlaget i Norge och har specialiserat sig på skönlitteratur och läroböcker. Förlaget ger också ut Stor norsk-samisk ordbok / Daru-sami satnegirji och producerar textremsor för NRK i det samiska nyhetetsprogrammet Ođđasat i TV.

Företaget har 15 anställda. Chef är Synnøve Solbakken-Härkönen.

Utgivningar i urval
 1979 Lærebok i lappisk (I–III),  
 2007 Fortellinger om samisk samtidskunst,

Källor

Noter

Externa länkar 
 Davvi Girjis webbplats
Samisk språkintroduktion

Samiska företag
Samisk litteratur
Karasjoks kommun
Norska bokförlag
Företag bildade 1990
James Douglas-Hamilton, 4:e hertig av Hamilton

James Douglas-Hamilton., 4:e hertig av Hamilton, 1:e hertig av Brandon, född 1658, död 1712, var en skotsk adelsman, bror till George Douglas-Hamilton, 1:e earl av Orkney, son till William Douglas-Hamilton, hertig av Hamilton, far till James Douglas-Hamilton, 5:e hertig av Hamilton.

Hamilton, som förde titeln earl av Arran, till dess han 1698 för sin ätt erhöll ärftlig hertigvärdighet av Hamilton, var under drottning Annas regering ledare för det nationella partiet i Skottland och motarbetade med mycken iver alla förslag om union med England. 

Hans obeslutsamhet förmådde honom emellertid att avstyra planen att möta unionsbeslutet med en jakobitisk resning 1707. År 1711 upphöjdes han till brittisk peer som hertig av Brandon. 

Hamilton dödades året därpå av lord Mohun i en duell, som på sin tid väckte ofantligt uppseende och har skildrats i Thackerays "Esmond". Den yngste av Hamiltons många bröder var far till den bekante diplomaten och arkeologen sir William Hamilton, make till Nelsons älskarinna.

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1658
Avlidna 1712

Brittiska hertigar
Skotsk adel
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Personer som dödats i dueller
Män
James
Interaktiv Säkerhet

Interaktiv Säkerhet är det företag som modererar de flesta nationella tidningars kommentarsfält i Sverige, men även Sveriges television, Sveriges radio, och TV4 samt norska tidningen VG anlitar dem.

Omkring 40 anställda hanterar mellan 5,000 och 10,000 kommentarer varje dag efter en tvådagarskurs om lagar och mediaetik.

Både SVT och tidningarna Ångermanland allehanda och Örnsköldsviks allehanda har reagerat på att Interaktiv säkerhet har modererat bort läsarkommentarer med kritik som kunde vara obekväm för företagen.

Historia  
Företaget bildades 2006.

Organisation 
Interaktiv Säkerhet i Norden AB är ett helägt dotterbolag till Körberg Schottenius Partners AB.

Se även 
 Cognizant, modererar inlägg på Facebook
 Accenture

Referenser

Externa länkar 
Interaktiv Säkerhets webbplats

Svenska medieföretag
All My Life

All My Life är en låt framförd av den vitryska sångerskan Alyona Lanskaya. Låten är skriven av Leanid Sjirin och Yuriy Vashchuk. Låten skulle ha representerat Vitryssland vid Eurovision Song Contest 2012 i Baku i Azerbajdzjan efter att Lanskaya vunnit med den i landets nationella uttagningsfinal EuroFest 2012 den 14 februari 2012. Låten skulle ha framförts i den andra semifinalen den 24 maj. Anledningen till att Vitryssland bytte bidrag var att det, efter att finalen ägt rum, framkom att låten fuskats fram att vinna. Därmed fick andraplatserade Litesound ta Lanskajas plats.

Se även 
 Vitryssland i Eurovision Song Contest 2012
 Facebook, Uh, Oh, Oh
 Rhythm of Love

Referenser

Externa länkar 
"All My Life" på YouTube

Sånger 2011
Engelskspråkiga sånger
Profibus

Profibus är en kommunikationsstandard för fältbussar inom industriell automation, och ska inte förväxlas med 
Profinet, som är en standard för industriellt ethernet. Profibus är tillverkaroberoende och kommunikationen mellan olika tillverkares produkter ska kunna ske utan anpassning eller speciella program.

Varianter 
I dag används två varianter av Profibus.
 PROFIBUS DP (Decentralized Peripherals) är den vanligaste, och har en överföringshastighet på upp till 12 000 kbit/s. Varianten bygger på kommunikation mellan en master, ofta en PLC, och flera tilldelade slavar. Som slavar kan man till exempel ha operatörspaneler, motorer eller decentraliserade I/O. 
 PROFIBUS PA (Process Automation) används till att övervaka mätutrustning inom processautiomation och har en överföringshastighet på upptill 31,25 kbit/s. Varianten är anpassad för att användas i EX-klassade utrymmen. Kabeln är klassad enligt IEC 61158-2, vilket tillåter att man även har spänningsmatningen till mätinstrumentet över bussen. Strömmarna begränsas så att EX-klassningen upprätthålls, även vid kortslutning. På grund av detta så är antalet objekt som kan anslutas till bussen begränsat.
Eftersom både DP och PA använder samma protokoll så kan de båda kopplas samman.

Externa länkar 
Profibus International - Sweden

Källor 

Industri
Databussar
Goldberger See

Goldberger See är en insjö i det tyska förbundslandet Mecklenburg-Vorpommern. Sjön ligger i distriktet Ludwigslust-Parchim. 

Genom sjön flyter ån Mildenitz, som är en biflod till Warnow.

Namn
Staden Goldberg, som är belägen på sjöns västkust, har givit namn åt Goldberger See.

Källor

Externa länkar 

Insjöar i Mecklenburg-Vorpommern
Warnows avrinningsområde