kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eggvena socken

Eggvena socken i Västergötland ingick i Kullings härad, ingår sedan 1971 i Herrljunga kommun och motsvarar från 2016 Eggvena distrikt.

Socknens areal är 16,95 kvadratkilometer varav 16,60 land. År 2000 fanns här 229 invånare.  Kyrkbyn Eggvena med sockenkyrkan Eggvena kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Socknen har medeltida ursprung. 
 
Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Eggvena församling och för de borgerliga frågorna bildades Eggvena landskommun. Landskommunen uppgick 1952 i Herrljunga landskommun som 1953 ombildades till Herrljunga köping som 1971 ombildades till Herrljunga kommun. Församlingen uppgick 2010 i Herrljunga landsbygdsförsamling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Eggvena, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000. 

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Kullings härad. De indelta soldaterna tillhörde Västgöta regemente, Barne kompani och Västgöta-Dals regemente, Kullings kompani.

Geografi
Eggvena socken ligger väster om Herrljunga kring Nossan. Socknen har odlingsbygd kring ån och består i övrigt av skogbevuxna bergspartier.

Fornlämningar
En hällkista från stenåldern är funnen. Från bronsåldern finns gravrösen och skålgropsförekomster. Från järnåldern finns tre gravfält. Två runstenar har påträffats vid Eggvena.

Befolkningsutveckling
Befolkningen ökade från 203 1810 till 368 1880 varefter den minskade stadigt till 123 1990.

Namnet
Namnet skrevs 1393 Eggwine och kommer från kyrkbyn. Efterleden innehåller vin, 'betesmark; äng'. Förleden kan vara egg, syftande på en höjdrygg i terrängen.

Se även
 Eggvena församling

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Eggvena socken i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Socknar i Kullings härad
Indelningar i Herrljunga kommun
Vännäs kyrka

Vännäs kyrka tillhör Vännäs församling i Luleå stift. Kyrkan står i Vännäsby och invigdes 1825.

Kyrkobyggnaden 
Kyrkan är belägen på en höjd, nära intill Umeälven. Byggnaden är timrad av grovt virke. Kyrkorummet har en enkel utformning och domineras av färgerna grått, grönt och guld.

Inventarier 
 Ljuskronan i taket skänktes av Strömbäcks glasbruk år 1827.
 Altartavlan från 1833 är ett verk av Carl Johan Sjöstrand. Motivet är de vise männens hyllning till Maria och Jesusbarnet. Altartavlans konstnärliga stil ligger mellan nyantiken och romantiken.
 Dopfunten i grå granit är från 1957.
 Kororgeln är tillverkad av Walter Thür Orgelbyggen och anskaffad 1990.
 Huvudorgeln är av romantisk typ, tillverkad av Walter Thür och anskaffad 1991. Orgelns fasad är från 1864 och byggda av Johan Gustaf Ek.

Historia 
 Omkring 1816 började kyrkbygget, med hjälp av medel som samlats in på frivillig väg.
 Kyrkan invigs 1825.
 1843 byggs klockstapeln.
 Kyrkan restaurerades 1889, 1920 och 1967.
 1969 flyttades klockstapeln, på grund av trafikskäl, till samma sida om vägen som kyrkan.

Galleri

Externa länkar 
 Svenska kyrkan: Vännäs kyrkor

Kyrkobyggnader i Luleå stift
Byggnader och anläggningar i Vännäs kommun
Kyrkobyggnader invigda 1825
Vännäs
1825 i Sverige
Prijepolje

Prijepolje (kyrilliska: Пријепоље) är en stad och kommun i distriktet Zlatibor i sydvästra Serbien. Genom staden rinner floden Lim.

Befolkning
Kommunen hade 39 869 invånare 2007. Själva centralorten hade 15 031 invånare vid folkräkningen 2002. Kommunen består förutom centralorten av 96 byar. De flesta av kommunens invånare är bosniaker (56,82 %) och serber (31,83 %). Centrala Prijepoljes invånare är till största delen bosniaker (62 %).

Historia
Platsen där staden ligger beboddes förmodligen först av illyrer. Platsen kom även sedan att befolkas av kelter, romare, goter, gepider, och slaver. Staden grundades 1234, samma år som det serbisk-ortodoxa klostret Mileševa (Милешева) byggdes. Något senare, 1281/1282, anlades även klostret Davidovica (Давидовица) som ligger utanför staden. Staden växte fram som ett handelscentrum mellan Dubrovnik och centrala samt östra Balkan. 

På medeltiden var Prijepolje en viktig stad i Raška och styrdes av Nemanjić-ätten innan den övertogs av Osmanska riket, som styrde den ända till 1912.

Kända personer
I Prijepolje föddes bland annat den serbiske basketspelaren Vlade Divac som hade en lång karriär i NBA. På orten föddes också skådespelaren Iso Porovic. Från Prijepolje kommer även Ivica Dragutinović, fotbollsspelare i Sevilla FC samt artisterna Dženan Lončarević och Aco Pejovic.

Galleri

Källor

Externa länkar

Officiell webbplats

Orter i Serbien
RC Strasbourg Alsace

Racing Club de Strasbourg Alsace är en fransk fotbollsklubb från staden Strasbourg, som sedan säsongen 2017/18 spelar i Ligue 1. Detta efter tio år i de lägre divisionerna.

Hemmamatcherna spelas på Stade de la Meinau.

Spelare

Truppen

Utlånade spelare

Berömda spelare som spelat/spelar i klubben 
  Morgan Schneiderlin
  Tomasz Frankowski
  Alexander Farnerud
  Pontus Farnerud

Referenser

Noter

Externa länkar
Mer om oss barn i Bullerbyn

Mer om oss barn i Bullerbyn är en svensk dramafilm från 1987, i regi av Lasse Hallström. Den är uppföljare till Alla vi barn i Bullerbyn från 1986.

Handling 
Sommarlovet är slut och det är dags för barnen i Bullerbyn att börja skolan igen. Lisa börjar berätta om första skoldagen och höstplöjningen med sina bröder Lasse och Bosse och grannbarnen Britta, Anna, Olle och Kerstin. 

När vintern kommer måste barnen gå hem från skolan mitt i en snöstorm och söka skydd hos den sure skomakaren. På juldagen åker alla familjer till moster Jenny på julkalas, och dagen därpå åker barnen skridskor på sjön som slutar med att Lasse trillar i en vak men räddas av de andra barnen.

Sedan lider mot nyårsafton inför det året 1929, där flickorna vill smyga på pojkarnas nyårsvaka som dock skrämmer flickorna med smällare bakifrån. Lisa berättar sedan om ett aprilskämt i skolan, där de ställer om lärarinnans väggklocka och till sist berättar Lisa om en klen lammunge hon tar hand om, som växer till sig och som dessutom följer med henne till skolan.

Om filmen 
Som förlaga låg Astrid Lindgrens barnböcker Alla vi barn i Bullerbyn, Mera om oss barn i Bullerbyn och Bara roligt i Bullerbyn. Denna film var den sista långfilmen som Astrid Lindgren skrev manus till. Efter denna skrev hon ännu ett par kortfilmer. 

1986 hade föregångaren Alla vi barn i Bullerbyn haft premiär och 1989 klipptes de bägge filmerna om till en TV-serie i sju avsnitt med några extrascener, där Mer om oss barn i Bullerbyn motsvarar andra halvan av fjärde och de tre sista avsnitten: ”När vi fångar kräftor då är det snart slut på sommarlovet”, ”Jul och Nyår... då har vi roligt”, ”Å, vad det är härligt om våren” och ”Anna och jag tänker bli barnsköterskor... kanske”.

Rollista 

Linda Bergström - Lisa (även berättarröst) 
Henrik Larsson - Bosse 
Crispin Dickson Wendenius - Lasse 
Ellen Demérus - Britta 
Anna Sahlin - Anna 
Harald Lönnbro - Olle 
Tove Edfeldt - Kerstin 
Sören Petersson - Norrgårds-Erik 
Ann-Sofie Knape - Norrgårds-Greta 
Ingwar Svensson - Mellangårds-Anders 
Elisabeth Nordkvist - Mellangårds-Maja 
Bill Jonsson - Sörgårds-Nisse 
Catti Edfeldt - Sörgårds-Elin 
Louise Raeder - pigan Agda 
Peter Dywik - drängen Oskar 
Sigfrid Eriksson - farfar 
Nina Englund - Nanna
Olof Sjögren - skomakare Snäll
Ewa Carlsson - lärarinnan
Britta Sterneland - moster Jenny

Filmmusik i urval 
Din klara sol går åter opp
Tryggare kan ingen vara
Nu ha vi ljus här i vårt hus
Räven raskar över isen

Se även 
Barnen i Bullerbyn
Alla vi barn i Bullerbyn (1960)
Alla vi barn i Bullerbyn (1986)

Källor

Externa länkar 
 

Svenska filmer 1987
Påskfilmer
Svenska Astrid Lindgren-filmatiseringar
Svenska julfilmer
Filmer i regi av Lasse Hallström
Svenskspråkiga filmer
1920-talet i svensk film
1928 på film
1929 på film
Svenska uppföljarfilmer
Filmer om barn
Svenska 1980-talsfilmer
Nyårsfilmer
Nedre nackleden

Nedre nackleden eller atlantoaxialleden (latin: articulatio atlantoaxialis, articulatio atlantoepistrophica) är, i människans kropp, den sammansatta led i nacken som förbinder ringkotan (atlas, den översta halskotan) med tappkotan (axis, den näst översta halskotan). Det är i den nedre nackleden som en stor del av kraniets vridning i horisontalplanet sker.

Den nedre nackleden har en komplicerad uppbyggnad och består av tre leder och fyra ledförbindelser. Då huvudet roteras vrids ringkotan kring tappkotans cylinderformade, vertikala utskott (dens axis). I denna mediala vridled (art. atlanto-axialis mediana) artikulerar dens axis framåtriktade ledyta mot insidan på ringkotans främre båge och dens axis baksida ledar mot ringkotans mycket starka transversella ligament (lig. transversum atlantis). På tappkotans ovansida och ringkotans undersida finns laterala ledfasetter som bildar två glidleder, art. atlanto-axialis lateralis

Lig. transversum atlantis uppgift är att förhindra att dens axis böjs bakåt så att förlängda märgen (medulla oblongata) skadas. Från ligamentets ovan- och undersidor sträcker sig betydligt svagare ligament uppåt och nedåt. Den övre fäster i stora nackhålets (foramen magnum) främre kant. Den nedre på dens axis baksida. Tillsammans bildar dessa ligament en korsform som kallas lig. cruciforme atlantis.

Ovanpå lig. cruciforme finns flera ligament som ytterligare stärker leden. Två tjocka, fibrösa ligament, alarialigamenten (ligg. alaria), sträcker sig från stora nackhålets laterala sidor ned till de laterala sidorna på dens axis. Ligg. alaria begränsar rotationsrörelserna i leden till 30° åt vänster respektive höger. Den betydligt svagare lig. apicis dentis sträcker sig från nackhålets framkant till toppen av dens.

Denna "ligamentapparat" täcks dorsalt av membrana tectoria och den hårda ryggmärgshinnan (dura mater).

Se även 
 Övre nackleden
 Människans skelett
 Människans anatomi

Referenser 
 Gray's Anatomy: Articulation of the Atlas with the Epistropheus or Axis
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber, 

Skelettet
Leder
Huvud och hals
Övre nackleden

Övre nackleden eller atlantooccipitalleden (latin: articulatio atlantooccipitalis) är, i människans kropp, den led i nacken där kraniet vilar mot ryggraden (columna vertebralis), eller närmare bestämt där nackbenet (occipitalbenet, os occipitale) ledar mot ringkotan (atlas, den översta halskotan). 

Den övre nackleden är en kondylär led som, likt en gångjärnsled, främst medger flexion-extension (nickning, rotation dorsalt-ventralt) men även viss sekundär lateralflexion. Flexion utförs främst av m. longus capitis och mm. recti capitis anteriores. Extension utförs av m. recti capitis posterior et m. recti capitis minor, m. obliquus superior, m. semispinalis capitis, m. splenius capitis, m. sternocleidomastodeus samt m. trapezius övre fibrer. Laterala rörelser utförs av mm. recti laterales tillsammans med m. trapezius, m. splenius capitis, m. semispinalis capitis och m. sternocleidomastoideus.

På stora nackhålets (foramen magnum) laterala sidor finns nackbenets två ledhuvuden (condyli occipitales) som ledar mot ringkotans två övre fördjupningar (fovea articulares superiores).

Två fibrösa membran binder ringkotan till kraniet. Membrana atlantooccipitalis anterior sträcker sig från nackhålets främre kant till ringkotans främre båge och membrana atlantooccipitalis posterior sträcker sig på samma sätt från hålets bakre kant till ringkotans bakre båge.

Referenser 
 Gray's Anatomy: Articulations of the Vertebral Column with the Cranium
 Rörelseapparatens anatomi, Finn Bojsen-Møller, Liber,

Se även 
 Nedre nackleden
 Människans skelett
 Människans anatomi

Skelettet
Leder
Huvud och hals
FC Metz

Football Club de Metz även kallade Les grenats är en fransk fotbollsklubb från staden Metz, Lorraine. Hemmamatcherna spelas på Stade Municipal Saint-Symphorien.

Historik 
FC Metz bildades 1932 genom en sammanslagning av de två amatörklubbarna CAM (Cercle Athlétique Messin)  och ASM (Association Sportive Messine). Klubben nådde Ligue 1 år 1965 och har sedan dess endast spelat i Ligue 2 två säsonger, 2001/02 och 2006/07. 

Klubben har haft två storhetsperioder, den första under 1980-talet och den andra under den andra halvan av 1990-talet. På senare år har klubben dock dragits med ekonomiska problem och framgångarna har uteblivit.

Säsongen 2006/2007 kom laget på första plats i Ligue 2 och blev därför uppflyttade till Ligue 1. Säsongen 2017/2018 blev Metz nedflyttade till Ligue 2. Säsongen 2018/2019 flyttades klubben åter upp i Ligue 1.

Spelare

Truppen

Utlånade spelare

Noterbara spelare

 Mathieu Dossevi
 Emmanuel Adebayor
 Wilmer Aguirre
 Sébastien Bassong
 Patrick Battiston
 Eric Black
 Jocelyn Blanchard
 Danny Boffin
 Nico Braun
 Albert Cartier
 Papiss Cissé
 Hugo Curioni
 Michel Ettore
 Philippe Gaillot
 Daniel Gygax
 Philippe Hinschberger
 Szabolcs Huszti
 Ahn Jung-hwan
 Henryk Kasperczak
 Sylvain Kastendeuch
 Eiji Kawashima
 Kalidou Koulibaly
 Lionel Letizi
 Sadio Mané
 Frédéric Meyrieu
 Faryd Mondragón
 Tressor Moreno
 Ludovic Obraniak
 Oguchi Onyewu
 Michele Padovano
 Pascal Pierre
 Robert Pires
 Miralem Pjanić
 Grégory Proment
 André Rey
 Franck Ribéry
 Jean-Philippe Rohr
 Louis Saha
 Franck Signorino
 Rigobert Song
 Jacques Songo'o
 Luc Sonor
 Jeff Strasser
 Marian Szeja
 Sylvain Wiltord
 Bernard Zénier

Meriter 
 Ligue 1 
Andra plats: 1998 

 Ligue 2
Vinnare: 1935, 2007, 2014, 2019

 Coupe de France
Vinnare: 1984, 1988 

Andra plats: 1938 

 Coupe de la Ligue
Vinnare: 1986, 1996 

Andra plats: 1999 

 UEFA Intertoto Cup
Finalist: 1996, 1999

Referenser

Källor 

 FC Metz
 Worldsoccer

m
m
Kraljevo

Kraljevo (serbisk kyrilliska: Краљево) är en stad i Serbien med 64 175 (2011) invånare, medan kommunen har 125 000.

Namn 

Ordet "Kralj" betyder "kung" på serbiska. "Kraljevo" betyder "Kungens stad" och staden fick det namnet av kungen Milan Obrenović IV (1868-1869). Dessförinnan har staden hetat "Rudo Polje", "Karanovac" och en kort period efter andra världskriget "Rankovićevo".

Sevärdheter 
24 km sydväst om Kraljevo finns det serbisk-ortodoxa klostret Studenica som byggdes 1190 och som finns på Unescos världsarvslista. Ett annat kloster som ligger i närheten är Žiča, som ligger 5 km sydväst om staden. Klostret byggdes 1207 - 1220. Nära Kraljevo ligger även den medeltida borgen Maglič. Den byggdes under 1200-talets första hälft av Stefan II Nemanjić eller dennes son Stefan Uroš I.

Demografi 

Folkgrupper i Kraljevo enligt folkräkningen 2002:

 Serber - 117 793
 Montenegriner - 1 020
 Romer - 876
 Makedonier - 251
 Jugoslaver - 213
 Kroater - 209
 Övriga

Vänorter 
  Sendenhorst, Tyskland
  Ahlen, Tyskland
  Sainte-Foy-lès-Lyon, Frankrike
  Zielona Góra, Polen

Galleri

Källor

Externa länkar 

 Kraljevos hemsida
 Information om Мaglič

Orter i Serbien
Här kommer Pippi Långstrump (film)

Här kommer Pippi Långstrump är en svensk film från 1973 som består av ihopklippta scener från TV-serien Pippi Långstrump från 1969.

Handling 
Pippi har flyttat in i Villa Villekulla med sina guldpengar och lär känna Tommy och Annika, fröken Prysselius, de mindre intelligenta poliserna Kling och Klang samt bovarna Dunder-Karlsson och Blom. Pippi ställer till med kaos på kafferep och flyger luftballong. Hon träffar också sin far Efraim Långstrump. Pippi har tänkt att följa med honom till Söderhavet, men när hon ser hur ledsna Tommy och Annika blir, ångrar hon sig och stannar kvar hemma istället.

Rollista 

 Inger Nilsson – Pippi Långstrump
 Maria Persson – Annika
 Pär Sundberg – Tommy
 Margot Trooger – fröken Prysselius, "Prysseluskan"
 Gun Arvidsson – fröken Prysselius (röst)
 Hans Clarin – Dunder-Karlsson, bov
 Gösta Prüzelius – Dunder-Karlsson (röst)
 Paul Esser – Blom, bov
 Hans Lindgren – Blom (röst)
 Ulf G. Johnsson – poliskonstapel Kling
 Per Sjöstrand – poliskonstapel Kling (röst)
 Göthe Grefbo – poliskonstapel Klang
 Fredrik Ohlsson – Sven Settergren, Annika och Tommys pappa
 Öllegård Wellton – fru Settergren, Annika och Tommys mamma
 Beppe Wolgers – kapten Efraim Långstrump, Pippis pappa (ej krediterad)
 Staffan Hallerstam – Benke (ej krediterad)
 Curt Åström – kyrkvaktmästare Persson (ej krediterad)

Uppföljare 
Det finns även en uppföljare som också består av hopklippta scener från TV-serien och har den engelska titeln Pippi Goes on Board. Den börjar med fartyget Hoppetossa och slutar med att Pippi firar jul.

Referenser

Externa länkar
Kruševac

Kruševac (serbisk kyrilliska: Крушевац) är en stad i Serbien med 75 000 invånare (kommunen har 134 000 i staden samt i 101 byar).

Kruševac grundades år 1374 av den serbiske tsaren Lazar Hrebeljanović. I staden finns den ortodoxa kyrkan Lazarica som byggdes mellan 1331 och 1355.

Galleri

Länkar 

Orter i Serbien
Filip Wahlström

Filip Artur Wahlström, född 5 augusti 1885 i Göteborg, död 9 juni 1972 i Göteborg, var en svensk målare, tecknare, skulptör och författare.

Samtidigt med sina skolstudier var Wahlström  privatelev hos Gerhard Henning efter avslutad skolgång fortsatte han sina konststudier för Carl Wilhelmson  vid Valand i Göteborg 1903–1905 därefter studerade han från 1905 för Richard Bergh vid Konstnärsförbundets skola i Stockholm Under en period 1904 studerade han skulptur vid Royal Scottich Academy i Edinburgh samt vid Matisses målarskola i Paris 1909–1910 följt av ett stort antal studieresor till bland annat München, Florens och London. Han tilldelades Göteborg stads förtjänsttecken i guld 1961. Han genomförde sin första separatutställning på Valand 1919 där han visade porträtt, landskapsmålningar och några mindre skulpturer. Därefter följde separatutställningar i bland annat Umeå, Kiruna, Lerum och på Lorensbergs konstsalong i Göteborg. Han medverkade i ett flertal grupputställningar och tillsammans med Ole Kruse, Axel Fridell, Oskar Bergman och Edgar Wallin ställde han ut på Liljevalchs konsthall i Stockholm 1921. Han medverkade även i flera av Göteborgs konstförenings Decemberutställningar på Göteborgs konsthall. En retrospektiv utställning med hans konst visades på Kronhuset i Göteborg 1970. Bland hans offentliga arbeten märks en fondmålning i Torsby ordenshus. 

Utöver flera böcker om konst gav han 1965 ut sina memoarer med titeln Sanningen om Filip  och han medverkade som skriftställare i Paletten och Antologia Gothoburgensis. Han medverkade tillsammans med Ernst Spolén, Asta Linden-Buchman, Sven Sandström i Signe Lagerlöw-Sandells sammanställning om konstnärerna Ivar Arosenius - Ole Kruse - Gerhard Henning. Minnesbilder nedtecknade av, utgiven av Lagerlöw-Sandell, M. Signe med flera  1956. Han var en uppskattade föreläsare i Västra Sveriges föreläsningsförbund 1923–1939. Wahlström är representerad vid Göteborgs stadsmuseum  och Göteborgs sjöfartsmuseum. Han är begravd på Råda kyrkogård i Göteborgs stift.

Familj
Föräldrar var sjökaptenen Axel Gustaf Samuel Wahlström (1847–1923), gift 1882 med Alice Maud Seaton född i London, död 1904. Wahlström gifte sig med Anna Elisabeth, född Olsson-Dahlin 1886 i Gagnef, Dalarna, död 1971 i Göteborg. Han var sonson till Carolina Gustava Hoving

Filip Wahlströms konstnärsådra har gått i arv till två barnbarn: 
 Lena Kvarnström född 1943, textildesigner, huvudlärare i mode på Beckmans designhögskola i Stockholm; 
 Gunilla Kvarnström, född 1946, konstnär och barnboksillustratör.

Källor
Svenskt konstnärslexikon: tiotusen svenska konstnärers liv och verk, del V, sid 550-551, (Sallinen-Övrabymästaren),  Allhems Förlag, Malmö 1967 
Sanningen om Filip - minnesbilder av Filip Wahlström, Filip Wahlström, Rundqvists Bokförlag, Göteborg 1965
 Filip Artur Wahlström i Konstnärslexikonett Amanda.
 Wahlström, Filip Artur på SvenskaGravar.se

Referenser
Noter

Svenska målare under 1900-talet
Svenska tecknare under 1900-talet
Svenska skulptörer under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Konstnärer från Göteborg
Författare från Göteborg
Födda 1885
Avlidna 1972
Män
Polyxena

Polyxena var i grekisk mytologi en vacker prinsessa från Troja. Hon var kung Priamos och drottning Hecubas yngsta dotter. Hon anses vara Trojas version av Ifigenia, dotter till Agamemnon och Klytaimnestra.

Polyxena är inte med i Homeros Iliaden, men i verk av senare poeter, kanske för att få lite romantik i Homeros berättelse.

Ett orakel förutsåg att Troja inte skulle bli slaget om hennes bror, prins Troilus nådde tjugo års ålder. Under trojanska kriget blev Polyxena och Trolius överfallna när de skulle hämta vatten ur en källa, Trolius dödades av den grekiske krigaren Akilles som snart förälskade sig i Polyxena.

Akilles ville gifta sig med Polyxena och ombads av antingen Paris eller Priamos att bege sig till Apollons tempel för att diskutera äktenskapet. Akilles var djupt förälskad i Polyxena och berättade hemligheten om hans enda sårbarhet för henne, hans sårbara häl. Det var senare i Apollons tempel som Paris träffade Akilles häl med en förgiftad pil.

Vissa källor säger att Polyxena begick självmord efter Akilles död. Enligt Euripides dog hon vid det trojanska kriget slut. Akilles spöke hade återvänt till grekerna och krävt att vinden som var nödvändig för att segla tillbaka till Grekland skulle komma med det mänskliga offret Polyxena. Hon skulle dödas vid foten av Akilles grav. Hennes oskuldsfullhet var viktig för hennes karaktär och hon beskrivs ha dött en vacker död när Akilles son Neoptolemus skar halsen av henne, hon arrangerade sin klädsel så att hon täcktes vid sin död.

Källor

Externa länkar

Stanford University - Polyxena 
Encyclopedia Mythica - Polyxena 
Offret av Polyxena - Getty museums målning av Giovanni Battista Pittoni 

Personer i grekisk mytologi
Ćuprija

Ćuprija (kyrilliska: Ћуприја) är en stad i Serbien med 21 000 invånare (kommunen har 34 000), som ligger 150 km söder om Serbiens huvudstad Belgrad och 90 km norr om staden Niš.

"Ćuprija" kommer från det turkiska ordet "köprü" (bro) och staden fick det namnet under det Osmanska rikets ockupation av Serbien. Tidigare hette staden "Ravno", som på serbiska betyder "platt". 8 km öster om Ćuprija ligger serbisk-ortodoxa klostret Ravanica som byggdes 1381 av den serbiske tsaren Lazar Hrebeljanović.

Stadens centrum skadades svårt under Nato-bombningarna 1999. Vissa byggnader är fortfarande i ruiner.

Externa länkar 
 Klostret Ravanica

Orter i Serbien
Zaječar

Zaječar (kyrilliska: Зајечар) är en stad och kommun i den geografiska regionen Timočka Krajina i östra Serbien, nära den bulgariska gränsen. Staden har 39 491 och kommunen har 65 969 invånare.

Namn 
På torlakdialekten som är en av serbiskans dialekter betyder zajec "hare". På standardiserad serbiska heter "hare" zec, och på bulgariska zayak. Därav stadens bulgariska namn Zaychar (Зайчар).

Det finns en minoritet av valaker i denna delen av Serbien och på deras språk heter staden Zāiicer som betyder "gudarna kommer fråga (efter offer)".

Historia 
I området runt dagens Zaječar föddes tre romerska kungar:
 Galerius (293-311)
 Maximinus Daia (305-312)
 Licinius (308-324)

I närheten av Zaječar finns ett romerskt palats (Felix Romuliana) från 200-talet.

Under sitt nuvarande namn nämns staden första gången 1466. Då levde endast åtta familjer i samhället.

Demografi 
Folkgrupper i kommunen enligt folkräkningen 2002:
 59 867 (90,75%) serber
 2 981 (4,52%) valaker
 övriga

Se även 
 Timočka Krajina

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Orter i Serbien
Saint-Jean-de-Maurienne

Saint-Jean-de-Maurienne är en kommun i departementet Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i sydöstra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Saint-Jean-de-Maurienne som tillhör arrondissementet Saint-Jean-de-Maurienne. År  hade Saint-Jean-de-Maurienne  invånare.

20 juli 2006 var byn start för den sjuttonde etappen av cykeltävlingen Tour de France.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Jean-de-Maurienne

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Savoie

Källor

Externa länkar 

Orter i Auvergne-Rhône-Alpes
Kommuner i Savoie