kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Torkkraft

Med torkkraft avses luftens förmåga att absorbera och bortföra fuktighet. Luftens torkkraft är en ofta förbisedd men ändå mycket använd förnybar energiresurs som utnyttjas till exempel för att torka ved, lantbruksprodukter och tvättade kläder. Vid torkning omsätts stora mängder energi, men det är fråga om värmeenergi av låg kvalitet. Luftens förmåga att ta upp fuktighet utnyttjas också i kyltorn hos värmekraftverk och klimatiseringsanläggningar (luftkonditionering). I dessa sänks temperaturen genom avdunstningskylning (evaporativ kylning). Hos värmekraftverk får man på det sättet ett högre energiutbyte och hos klimatiseringsanläggningar en betydande energibesparing. I områden med torrt klimat är luftens torkkraft ofta tillräcklig för att täcka hela behovet av kylning i byggnader genom avdunstningskylning. 

Det skulle också vara möjligt att utnyttja luftens torkkraft i sig för att producera el. I områden med ett hett och torrt klimat och tillgång till vatten (även havsvatten duger) skulle man på det sättet kunna utvinna betydligt större mängder energi än vad man kan genom att utnyttja vinden. Någon speciell teknik för ändamålet är dock ännu inte utvecklad.

Externa länkar 
Träcentrum, Trätorkning
Frikyla med kyltorn

Meteorologi
Förnybar energi
Torkning
Riihimäki järnvägsstation

Riihimäki järnvägsstation är en järnvägsstation i den finländska staden Riihimäki i landskapet Egentliga Tavastland. Järnvägsstationen är en järnvägsknut för Helsingfors-Riihimäki-banan, Riihimäki-Tammerfors-banan och Riihimäki-Lahtis-banan. Stationen är en av de ursprungliga järnvägsstationerna på Helsingfors-Tavastehus-banan som öppnades 1862. Den nuvarande stationsbyggnaden är ritad av Thure Hellström och stod färdig år 1935. Byggnaden representerar funktionalistisk stil.

Järnvägsstationer i Finland
Riihimäki
Järnvägsstationer invigda 1862
1862 i Finland
DARPA Grand Challenge

DARPA Grand Challenge är en tävlilng som organiseras av DARPA. De tävlande lagen ska bygga ett fordon som på egen hand kan förflytta sig från start till mål via en utstakad bana. Tävlingen anordnades för första gången år 2004. Tävlingen förväntas att påskynda utvecklandet av förarlösa markgående fordon, vilket förväntas utgöra ca 30% av alla fordon i den amerikanska armen år 2015. 2007 års tävling ägde rum i en fiktiv stad kallad Victorville. Kvaltävlingar skedde mellan den 23 till den 31 oktober, final skedde den 3 november.

Förarlösa fordon
Pål Lundin

Pål Mikael Lundin, född 21 november 1964 i Osby, är en svensk före detta fotbollsspelare. 

Lundin var under många år målvakt i Östers IF. Har också spelat i Trelleborgs FF och gjorde ett flertal allsvenska matcher. Lundin har också varit proffs i Oxford United FC.

1991 fick Lundin ett samtal från Tommy Svensson, som ville att Pål skulle följa med på en landslagssamling. Lundin trodde dock att det var en kompis som skojade och lade på telefonen. Då ringde Hasse Backe, dåvarande tränare i Öster, som senare hämtade upp Lundin och skjutsade honom till flygplatsen. Totalt blev det spel i två landskamper för honom.

Idag har Lundin återflyttat till Osby; han är gift och har två söner.

Referenser

Externa länkar 

Pål Lundin på transfermarkt.co.uk

Svenska fotbollsmålvakter
Män
Födda 1964
Levande personer
Personer från Osby
Fotbollsspelare i Östers IF
Spelare i Trelleborgs FF
Spelare i Oxford United FC
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Spelare i Superettan
Spelare i English Football League
EUREKA Prometheus Project

EUREKA Prometheus Project (PROgraMme for a European Traffic of Highest Efficiency and Unprecedented Safety) var ett EU-finansierat projekt som syftade till att utveckla förarlösa fordon åren 1987-1995.

Förarlösa fordon
BMW R 1200 R

BMW R 1200 R är en motorcykelmodell från BMW som började säljas 2006.

Data
Motor: 4-takts luftkyld bensinmotor, 2 cylindrar, 4 ventiler per cylinder.

Se även
Lista över BMW:s motorcykelmodeller

Källor
www.emotor.se

Externa länkar

R1200R
VaMP

VaMP är ett förarlöst fordon som utvecklades under 1990-talet i projektet EUREKA Prometheus Project. Fordonet fanns i två exemplar varav nummer två kallades för VITA-2. Bägge fordonen var fullt autonoma och orienterade sig med optiska sensorer och datorstöd.

Robotar
Alexander Tolstoy

Se även Aleksandr Osterman-Tolstoj.
Alexander Tolstoy, född 1 juli 1969 Lidingö, är en svensk skådespelare, mest känd som Philip Gripenhielm i tv-serien Nya tider (39 episoder, 1999–2000).

Externa länkar

Födda 1969
Svenska skådespelare
Män
Levande personer
Robert Brasillach

Robert Brasillach, född 31 mars 1909 i Perpignan, död 6 februari 1945 i Paris, var en fransk författare.

Brasillach utbildade sig på École Normale Supérieure. Åren 1931-1939 var han litteraturkritiker i tidningen Action Francaise. Han debuterade 1931 med en bok om Vergilius. Under andra världskriget var han redaktör för tidningen Je suis partout. Han arresterades i september 1944 och dömdes till döden på grund av sina nazistiska artiklar. År 1945 arkebuserades han.

Bibliografi i urval 

 Le voleur d'étincelles 1932
 Histoire du cinéma 1935
 Comme le temps passe 1937
 Les sept couleurs 1939
 Notre avant-guerre 1941

Franska författare
Franskspråkiga författare
Födda 1909
Avlidna 1945
Män
Alumner från École normale supérieure
Molecube

Molecube är en typ av robot som består av flera lösa delar. Roboten kan ändra sitt utseende och egenskaper efter behov. Denna typ av robot har skapats av Hod Lipson och Victor Zykov vid Cornell University.

Polymorfa robotar
Gjuteriet

Gjuteriet kan syfta på:

 Gjuteriet (föreningshus) – ett kulturföreningshus i stadsdelen Herrhagen i Karlstad
 Gjuteriets järnvägsstation – en järnvägsstation i Helsingfors på Kustbanan Åbo-Helsingfors
 Gjuteriet (tidskrift) – en facktidskrift för svensk gjuteriindustri
Qrio

Qrio (förkortning av "quest for curiosity"), ursprungligen SDR-4X II, var en modell humanoid robot tillverkad av det japanska företaget Sony. Qrio vägde 7 kilogram och var 58 centimeter hög. Roboten ingick i serien Sony Dream Robot, och efterträdde modellen SDR-4X. Förbättringar gentemot föregående modell avsåg robotens gång- och kommunikationsförmågor. Namnet Qrio lanserades den 1 oktober 2003 då det meddelades att roboten blivit utsedd till Sonys företagsambassadör.

I ett pressmeddelande den 18 december 2003 hävdade Sony att Qrio var den första roboten i världen som hade förmågan att springa. Qrio kunde uppnå en hastighet på 14 meter på minut och ha båda fötter i luften under 40 millisekunder. I dess roll som företagsambassadör uppträdde Qrio på Consumer Electronics Show i januari 2004. Samma månad medverkade roboten i den japanska TV-serien Tetsuwan Atom.

Medan SDR-4X kunde bara japanska, Qrio kunde både japanska och engelska och hade ett ordförråd på 60 000 ord. Qrio försågs med två CCD-kameror, som gav roboten stereoskopisk syn och hade förmågan att känna igen ansikten. Roboten hade även sju mikrofoner.

Roboten var tänkt att användas i underhållningssyfte hemma. Detta syfte föranledde robotens höjd och vikt, då det resonerades att det var mindre risk för skada om roboten skulle falla på en människa. Enligt Sony fanns det inget praktiskt tillämpningsområde för roboten. Projektet kring Qrio, tillsammans med det kring Artificial intelligence robot, lades ned i januari 2006.

Referenser 

Robotar
Sony
Gudauta

Gudauta (abchaziska: Гəдоуҭа, Gwdouta; georgiska: გუდაუთა; ryska: Гудаута) är en stad i den de facto självständiga utbrytarrepubliken Abchazien i nordvästra Georgien. Staden har 8 514 invånare (år 2011) och är belägen på Svartahavskusten, 37 kilometer nordväst om Abchaziens huvudstad Suchumi. Den är administrativ huvudort i distriktet Gudauta.

Under kriget i Abchazien 1992–1993 var Gudauta ett centrum för de abchaziska separatisternas motstånd mot de georgiska regeringsstyrkorna. Utanför staden finns sedan Sovjettiden den militära flygbasen Bombora, högkvarter för det 345:e sovjetiska luftburna regementet, senare omdöpt till 10:e oberoende fredsbevarande regementet. Basen spelar en viktig roll i konflikten i Abchazien. Georgien har hävdat att basen gav militärt stöd till de abchaziska rebellerna under kriget. I september 1995 legitimerade Georgien Rysslands arrenderande av tre militärbaser i landet, däribland den i Gudauta.

Vid ett OSSE-möte i Istanbul 1999 gick Ryssland med på att avveckla basen i Gudauta och att dra tillbaka sina trupper och utrustning. Basen skulle i fortsättningen endast användas som rehabiliteringscentrum för de fredsbevarande OSS-trupperna i området, men OSSE:s inspektörer förvägras tillträde dit av de abchaziska myndigheterna, och Georgien hävdar att basen fortfarande ger den abchaziska utbrytarrepubliken militärt stöd, varför basen i Gudauta förblir ett av de största problemen i de georgisk-ryska relationerna.

Källor 

Orter i Abchazien
Havsvärmekraft

Havsvärmekraft är en teknik som utnyttjar temperaturskillnaden mellan kalla och varma vattenlager som finns på olika djup i havet för att producera el. Oftast används någon form av Rankinecykel för att omvandla temperaturskillnaden till el. Det fungerar i princip på samma sätt som värmepumpen i ett kylskåp, fast med den omvända funktionen. Förkortningen OTEC (engelska Ocean Thermal Energy Conversion) används ofta för tekniken i fråga. En teoretisk analys av problemet publicerades redan år 1881 av Jacques-Arsène d'Arsonval. Den första OTEC-anläggningen byggdes av Georges Claude 1930 på Kuba. 

Den här förnybara energiresursen kan med fördel utnyttjas i tropikerna, där skillnaden mellan ytvattnets temperatur och temperaturen i djuphavet (nedanför cirka 1000 meters djup) är särskilt stor året runt. På grund av att det på havets botten strömmar in vatten från polarregionerna är havsvattnets temperatur på stora djup alltid nära 4 °C även i tropikerna. Det finns ett flertal försöksanläggninar igång, bland annat på Hawaii.

Havsvärmekraftverk kan med fördel kombineras med akvakultur, eftersom havets djupare vattenlager är rika på näringsämnen. 

Djuphavsvatten kan också utnyttjas mera direkt för kylnings- och klimatiseringsändamål. I det syftet kan man också utnyttja insjövatten från tillräckligt stort djup, vilket man till exempel gör i en anläggning för fjärrkyla i Toronto.

 

Elproduktion
Förnybar energi
Eufrosyne Abrahamson

Eufrosyne Abrahamson, född Leman 24 mars 1836 i Stockholm, död 7 februari 1869 i Göteborg, var en svensk operasångerska (sopran).

Abrahamson, som var dotter till köpmannen John Leman och Emma Jacobson, studerade 1852–1855 under ledning av Julius Günther och i maj 1855 debuterade hon vid Kungliga teatern som Pamina i Trollflöjten. Därefter studerade hon tre år i Paris, sång för Gilbert Duprez och Henri Panofka och Charpentier.

Efter avslutade studier och ett kort besök i hemlandet fick hon anställning vid Teatre de Oriente i Madrid, där hon debuterade i september 1858 och nådde stora framgångar som Elvira i Ernani av Verdi. Året efter uppträdde hon i Wien och nådde hon ytterligare framgångar med en repertoar som omfattade den lyriska scenens mest kända verk. Efter att hon gift sig den 4 oktober 1859 med August Abrahamson avslutade hon sin offentliga karriär och ägnade sig åt välgörenhet och konst.

Abrahamson invaldes i Musikaliska Akademien 1868. När hon dog 32 år gammal instiftade hennes man till hennes minne en gåvofond vid Svenska Musikaliska Akademien i Stockholm på 25 000 kronor, vars avkastning skulle gå till elever vid musikkonservatoriet som giva ett sant uttryck både åt andan av hennes sköna konst och åt böjelserna hos hennes ädla hjärta.

Hon var syster till Jeanette Rubensson, född Leman, som Ernst Josephson målat ett välkänt porträtt av.

Källor

Vidare läsning

 

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska sopraner
Födda 1836
Avlidna 1869
Kvinnor
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Musiker från Stockholm
Volker Braun

Volker Braun född 7 maj, 1939 i Dresden, är en tysk författare och dramatiker som bor i Berlin. Hans verk inkluderar Provokation für mich en diktsamling skriven mellan åren 1959 och 1964 och publicerad 1965, skådespelet, Die Kipper, (1972; skrivet 1962-1965) och Das ungezwungne Leben Kasts, (1972).

Biografi 
Volker Braun arbetade som tryckeriarbetare, maskinist, jordbruks- och betongarbetare innan han 1960 påbörjade sina filosofistudier i Leipzig. Han är medlem av SED sedan 1960.

Hans verk består av dikter, teaterstycken och romaner.

I sina första verk kritiserar Braun den byråkratiska stelheten och trångsyntheten men han vidhåller trots allt tron på socialismen. Mellan åren 1965 och 1967 arbetade Braun som dramaturg vid Berliner Ensemble efter en inbjudan från Helene Weigel. Efter händelserna under Pragvåren kritiserade han det socialistiska livet och möjligheterna till reformer. Efter det, kom han att bli övervakad av Stasi. 1976 arbetade Braun vid Deutschen Theater Berlin. Från 1979 var han återigen aktiv i Berliner Ensemble. Han lämnade Östtysklands författarförening 1982.

Under Berlinmurens fall, tillhörde Braun de som förespråkade en oberoende tredje väg för Östtyskland. 

År 1996 valdes han in som medlem av Deutsche Akademie für Sprache und Dichtung, Sächsischen Akademie der Künste. Från 1999 till år 2000 var han professor vid Kassels universitet.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Ett oavslutat kapitel, 1978, (Unvollendete Geschichte, 1977) (Översättning:Karin Löfdahl)

Priser och utmärkelser 
 Schiller-Gedächtnispreis 1992
 Villa Massimo 1993
 Georg Büchner-priset 2000

Källor

Externa länkar 
 10 dikter av Volker Braun, att läsa och höra honom läsa. lyrikline.org 
 Böcker av och om Volker Braun på svenska bibliotek. Libris

Tyska dramatiker under 1900-talet
Tyska dramatiker under 2000-talet
Tyska författare under 1900-talet
Tyska författare under 2000-talet
Tyskspråkiga dramatiker
Tyskspråkiga författare
Alumner från Leipzigs universitet
Personer från Dresden
Män
Födda 1939
Levande personer
Mottagare av Georg Büchner-priset
Marja-Liisa Kirvesniemi

Marja-Liisa Kirvesniemi, född Hämäläinen, född 10 september 1955 i Simpele, är en finländsk före detta längdskidåkare, främst känd för sina tre individuella guld vid OS i Sarajevo 1984.

Karriär 
Kirvesniemi tävlade i världscupen mellan åren 1982 och 1994 där det totalt blev 11 segrar. Höjdpunkten i hennes karriär var OS 1984 i Sarajevo där hon tog totalt fyra medaljer varav tre guld. Under karriären blev det dessutom tre VM-guld.

Kirvesniemi är gift med den tidigare längdskidåkaren Harri Kirvesniemi och är mor till Elisa Kirvesniemi.

Referenser

Webbkällor 

  

Finländska idrottare under 1900-talet
Finländska längdåkare
Födda 1955
Kvinnor
Levande personer
Mottagare av Holmenkollenmedaljen
Finländska olympiska bronsmedaljörer
Finländska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1988
Olympiska bronsmedaljörer 1994
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1984
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1988
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1992
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1994
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1984 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1988 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1992 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1994 från Finland
Världsmästare i längdåkning
Personer från Södra Karelen
Stillahavs-asiatiska scoutregionen (WOSM)

Stillahavs-asiatiska scoutregionen (japanska: アジア・太平洋地域, kinesiska: 世界童軍組織亞太區) är ett regionskansli för World Organization of the Scout Movement (WOSM), med sin sätesort i Makati, Filippinerna. Regionen har även kontor i Japan och Australien. Stillahavs-asiatiska scoutregionen innefattar Asiens landområde söder om Sibirien och öster om Centralasien, och majoriteten av länderna i Stilla havet förutom Mikronesiens federerade stater, Marshallöarna och Palau, som alla tillhör den amerikanska scoutregionen.

Stillahavs-asiatiska scoutregionen har bevittnat födelser och återfödelser av nationella scoutorganisationer ända sedan regionen bildades 1956. Regionen bildades med tio grundmedlemmar, som växte till 25 medlemsländer (år 2003), av vilka 23 är fullständiga medlemmar och två är associerade medlemmar, som alla tillsammans har mer än 17 miljoner scouter. Åtta av världens 15 största scoutorganisationer är i den här regionen.

Källor 

World Organization of the Scout Movement
Gulripsji

Gulripsji (abchaziska: Гәылрыҧшь, Gwylrypsj; georgiska: გულრიფში, Gulripsji) är en daba (stadsliknande ort) i utbrytarrepubliken Abchazien i nordvästra Georgien. Den ligger vid Svartahavskusten, 12 kilometer sydöst om Suchumi. Gulripsji är en kurort med en utvecklad turistnäring. Den har en mindre kyrka från tidigt 1900-tal. Staden är administrativ huvudort i distriktet Gulripsji.

Källor 

Orter i Abchazien
Norra kajen

Norra Kajen (finska: Pohjoisranta) är en gata i centrala Helsingfors i stadsdelen Kronohagen. Gatan bildar den östliga gränsen för Kronohagen. Den är känd bland annat för Vedkajen, som numera fungerar som historiska skutors hemplats i Helsingfors. Vedkajen har fått sitt namn från de tider när Norra Kajen var viktig importhamn för träprodukter. Hela Helsingfors hamn låg i Norra Kajen på 1600- och 1700-talet. Det finns också en broförbindelse från Norra Kajen till Tjärholmen.

Byggnader vid Norra Kajen 

Gator i Helsingfors
Kronohagen
Krokstorp

Krokstorp kan syfta på

Krokstorp, Oskarshamns kommun – en ort i Misterhults socken i norra delen av Oskarshamns kommun, Kalmar län
Handley Page

Handley Page Ltd var en brittisk flygplanstillverkare, mest känd för sina bombflygplan och passagerarflygplan.

Företaget grundades i juni 1909 av Sir Frederick Handley Page. Under första världskriget tillverkades bombflygplanet Handley Page 0/400 som var ett av dåtidens största stridsflygplan. Under mellankrigstiden tillverkade man även passagerarflygplan och under andra världskriget producerades bombflygplanet Handley Page Halifax i 6176 exemplar. I juni 1948 tog Handley Page över  Miles Aircraft. 

Handley Page lades ner 1970.

Flygplanstyper (urval) 

 Handley Page 0/400 - bombflygplan
 Handley Page V/1500 - bombflygplan
 Handley Page H.P.42 - frakt- och passagerarflyg biplan
 Handley Page Halifax - bombflygplan
 Handley Page Hampden - bombflygplan
 Handley Page Harrow - bombflygplan
 Handley Page Hastings - transportflygplan
 Handley Page Herald - passagerarflygplan
 Handley Page Hereford - bombflygplan
 Handley Page Hermes - passagerarflygplan
 Handley Page Heyford - bombflygplan
 Handley Page Hinaidi - bombflygplan
 Handley Page Jetstream - passagerarflygplan
 Handley Page Marathon - transportflygplan
 Handley Page Victor - bombflygplan

Källhänvisningar

Tryckta källor  
 C. H. Barnes: Handley Page Aircraft since 1907. Putnam Aeronautical Books, London 1987, . 
 Owen Thetford: Aircraft of the Royal Air Force since 1918. Putnam, London 1979, .

Noter
Eitel Fredrik av Preussen

Eitel Fredrik (tyska: Eitel Friedrich, fullständigt namn Wilhelm Eitel Friedrich Christian Karl), född den 7 juli 1883 i Potsdam, död på samma plats den 8 december 1942, var en prins av Preussen. Han var andre son till kejsar Vilhelm II av Tyskland och dennes maka Auguste Viktoria av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg. Han var särskilt omtyckt av sin far, som såg honom som sin favorit.

Biografi
Eitel Fredrik blev 1911 ståthållare i Pommern.  Han yrkesbana ägde huvudsakligen rum inom armén. Han var officer vid 1:a gardesregementet till fots i Potsdam, och utsågs vid första världskrigets utbrott till dess befälhavare, och hade vid krigsslutet stigit i graderna till generalmajor. För sina insatser på denna post belönades han med Pour le Mérite.

Efter kriget engagerade han sig i den monarkistiska organisationen Bund der Aufrechten och i soldatveteranorganisationen Stahlhelm, Bund der Frontsoldaten, men till skillnad från ett par av sina bröder tog han bestämt avstånd från nationalsocialismen. Detta ledde till att Hitler vid prinsens död nekade honom rätt att begravas med de militära hedersbetygelser han annars skulle haft rätt till.

1907-1927 var Eitel Fredrik ledare ("härmästare") för den brandenburgska Johanniterorden. Han efterträddes på denna post av sin yngre bror, prins Oskar av Preussen.

Eitel Fredrik gifte sig 27 februari 1906 i Berlin med Sophie Charlotte av Oldenburg (1879-1964). Deras relation blev ganska snart omvittnat olycklig. Paret fick inga barn och skilde sig 1926.

Eitel Fredrik ligger begraven i Antiktemplet i Sanssoucis slottspark.

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 1 december 1904.

Anfäder

Källor
 Louis Ferdinand Freiherr von Massenbach: Die Hohenzollern - einst und jetzt (Bonn 2006)

Noter

Externa länkar

Födda 1883
Avlidna 1942
Preussens prinsar
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden
Telge SIBK

Telge SIBK (skridsko- och innebandyklubb) är en innebandyklubb från Södertälje i Sverige, grundad 1971. Laget spelar sina matcher i Västergårdshallen och Wasahallen och mindre hallar för ungdomslagen.

Telge SIBK har också haft skridskoåkning på sitt program men det har på senare tid försvunnit och består just nu av bara en innebandysektion.

Lagen
Damlaget spelar säsongen 2023/2024 i allsvenskan. Herrarna spelar i division 2.

Externa länkar
Officiell webbplats
Commons Wikimedia

Innebandyklubbar i Sverige
Upplösta skridskoklubbar i Sverige
Sportklubbar bildade 1971
Bortträngning

Bortträngning är enligt den psykoanalytiska traditionen en psykologisk försvarsmekanism och innebär att psykiska trauman och ångestframkallande tankar, önskningar och erfarenheter trängs undan från det medvetna till det omedvetna. I det omedvetna, menar teorins förespråkare, ligger det bortträngda minnet och påverkar motiv och handlingsmönster.

Teorin om förekomsten av bortträngda minnen är starkt ifrågasatt; det har framförts att problemet med traumatiska minnen för de flesta människor är att de snarare är påträngande och svåra att glömma. Ett fall som har framhållits som ett definitivt bevis för förekomsten av bortträngda minnen, anmält av David Corwin, har kritiseras av Elizabeth Loftus och Melvin Guyer för att det har tagits ur sitt sammanhang och felaktigt framlägger de sexuella övergreppen som otvivelaktiga och sanna när det i verkligheten saknas definitiva bevis.

I svensk kontext är teorierna om bortträngda minnen främst förknippade med Margit Norell och hennes efterföljare.

Psykologerna Elizabeth Loftus och Katherine Ketcham är författare till ett verk om felaktigheten av bortträngda minnen, The Myth of Repressed Memory.

Att bortträngda minnen skulle kunna återfås har även tillbakavisats av Germund Hesslow, professor vid Lunds universitet, som istället menar att påstådda återuppväckta minnen är ett resultat av att personen har suggererats av terapin och efter det ha inbillats till att tro att det terapeuten har talat om är verklighet.

Se även 
Skamkänsla
Skuldkänsla
Psykiskt trauma
Akut stressreaktion
Dissociativ amnesi
Återupplevande
PTSD
Komplext PTSD

Källor 
 
 Bortträngning från psykologiguiden.se

Noter

Minnesstörningar
Försvarsmekanismer
Beteendesymtom
Adalbert av Preussen (1884–1948)

Adalbert av Preussen, född 14 juli 1884 i Potsdam, död 22 september 1948 i La Tour-de-Peilz, Schweiz, var en tysk prins, den tredje sonen till kejsar Vilhelm II och hans maka, Auguste Viktoria av Schleswig-Holstein-Sonderburg-Augustenburg.

Alla kejsarsönerna blev officerare, men Adalbert var den ende som valde flottan. Han gifte sig med prinsessan Adelheid av Sachsen-Meiningen (1891-1971) och fick en son och en dotter. Efter monarkins fall 1918 drog han sig tillbaka till privatlivet och kallade sig greve Lingen. I slutet av 1920-talet flyttade familjen till Schweiz.

Utmärkelser
  Riddare av Serafimerorden, 30 juli 1909.

Anfäder

Referenser

Noter 

Preussens prinsar
Födda 1884
Avlidna 1948
Män
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Serafimerorden