kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Njombecistikola

Njombecistikola (Cisticola njombe) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Njombecistikolan är en rätt färgglad cistikola med rostrött på hjässan och nacken samt grå rygg med mörka streck. Tvärs över stjärten syns två band, ett ljust och ett svart. Arten liknar jämmercistikolan, men är mer bjärt på hjässan som dessutom saknar streckning. Undersidan är också ljusare. Sången består av upprepade parvisa "tsee-wit".

Utbredning och systematik 
Njombecistikola behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 C. n. njombe – förekommer i högländerna i södra Tanzania
 C. n. mariae – förekommer i nordöstra Zambia och västra Malawi (Nyika Plateau)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Njombecistikolan hittas i öppet bergslandskap, i gräsmarker och utmed våtmarker.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Njombe är ett namn på ett distrikt i södra Tanzania och dess huvudort. Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Zambezicistikola

Zambezicistikola (Cisticola pipiens) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Zambezicistikolan är en rätt färgglad medelstor cistikola med lång stjärt. Ryggen är gråbrun med tjocka svarta streck. På vingen och hjässan syns rostbrunt och undersidan är ljus. Arten är mycket lik luapulacistikolan, men skiljs åt på sången, bestående av några få tvekande "chyep" följt av en lång och torr drill. Till utseendet är den även något större, med brunare stjärt och mindre bjärt rostbrunt på hjässan och vingen.

Utbredning och systematik 
Zambezicistikola delas in i tre underarter med följande utbredning:
 C. p. pipiens – västra Angola
 C. p. congo – östra Angola, Zambia, Demokratiska republiken Kongo, Tanzania och Burundi
 C. p. arundicola – sydöstra Angola (Cuando Cubango) till Botswana och Zimbabwe

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Zambezi är en flod i södra Afrika som har sin källa i Zambia och rinner ut i Indiska oceanen i Moçambique. Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Större cistikola

Större cistikola (Cisticola robustus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i centrala Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Större cistikola är som namnet avslöjar en stor och relativt färgglad Cisticola. Utmärkande är roströd på huvud och nacke samt svartstreckad rygg. Arten är mycket lik aberdarecistikola och buskcistikola, men saknar olikt den förra streckning på nacken och den senare har inget rostrött på huvudet. Sången består av en tjirpande inledningston följt av ett långt och strävt ljud.

Utbredning och systematik 
Större cistikola förekommer i centrala Afrika, från Nigeria och Eritrea i norr till Zambia i söder. Den delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Cisticola robustus santae – höglandet i östra Nigeria och västra Kamerun
 robustus-gruppen
 Cisticola robustus schraderi – centrala Eritrea och angränsande norra Etiopien (Adigrat)
 Cisticola robustus robustus – norra etiopiska platån och i Harrar
 Cisticola robustus omo – södra etiopiska platån
 nuchalis-gruppen
 Cisticola robustus nuchalis – nordöstra Kongo-Kinshasa till Kenya och norra Tanzania och Angola
 Cisticola robustus awemba – sydöstra Kongo-Kinshasa (östra Katanga) till sydvästra Tanzania och nordöstra Zambia
 Cisticola robustus angolensis – södra Kongo-Kinshasa (västra Katanga) till nordvästra Zambia

Större cistikola är närbesläktad med aberdarecistikola som ibland inkluderats som underart. Möjligen kan de etiopiska underarterna (nominatformen och omo) istället stå närmare aberdarecistikolan. Underarten angolensis har också behandlats som egen art baserat på skillnader i läten, men dessa varierar stort i hela utbredningsområdet. Fåglar i ett bestånd i östra Kongo-Kinshasa har oklar underartstillhörighet, men inkluderas provisoriskt i nuchalis.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostkronad cistikola

Rostkronad cistikola (Cisticola ruficeps) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostkronad cistikola är en liten cistikola med relativt kraftig näbb. Fjäderdräkten är gråbrun på ryggen, ostreckad i häckningsdräkt men kraftigt streckad utanför häckningstid. Undersidan är ljus och tvärs över stjärtspetsen syns ett svart band och ljusa spetsar. Arten är mycket lik guineacistikolan, men är mer bjärt roströd på hjässan och vitare under. Den liknar även rävcistikola och rostcistikola, men är större än dessa och har kontrast mellan roströd hjässa och gråbrun rygg. Sången består av korta och gnissliga melodier med tunna och ljusa toner.

Utbredning och systematik 
Rostkronad cistikola förekommer från Tchad österut till Eritrea och söderut till norra Uganda. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Cisticola ruficeps ruficeps – förekommer i Tchad, sydvästra Sudan och sydvästra Sydsudan
 Cisticola ruficeps scotopterus – förekommer från centrala Sudan (Vita och Blå Nilen) till Eritrea
 Cisticola ruficeps mongalla – förekommer i sydcentrala Sydsudan Sudan (övre Vita Nilen) och norra Uganda

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Kalaharicistikola

Kalaharicistikola (Cisticola rufilatus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kalaharicistikolan är en medelstor cistikola med streckad rygg och lång stjärt. Hjässan är roströd och ovanför ögat syns ett ljus streck. Arten liknar akaciacistikolan, men är mindre och mer långstjärtad, med mer bjärt rostrött på huvudet och tydligare ögonbrynsstreck. Liksom hos alla arter i släktet Cisticola är läte och levnadsmiljö viktiga artskiljande karaktärer. Sången består av en serie med mycket ljusa toner, medan det bland lätena hörs snabba drillar och stigande böjda toner.

Utbredning och systematik 
Kalaharicistikola delas in i tre underarter med följande utbredning:
 C. r. rufilatus – södra Angola och norra Namibia till Botswana, Zimbabwe och Norra Kapprovinsen i Sydafrika
 C. r. ansorgei – sydöstra Gabon till östra Angola, södra Kongo-Kinshasa, norra Zambia och Malawi
 C. r. vicinior – högplatån i Zimbabwe

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Kalahararicistikolan hittas i miombo och andra typer av skogslandskap och savann. Den är rätt tillbakadragen och ses vanligen enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostcistikola

Rostcistikola (Cisticola rufus) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i gräsmarker från Gambia till Tchadsjön och Centralafrikanska republiken. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gråryggig cistikola

Gråryggig cistikola (Cisticola subruficapilla) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråryggig cistikola är en medelstor cistikola med streckad rygg. Utseendet varierar geografiskt, från gråryggig och streckbröstad i söder till rostryggig och bröstet ofläckat i norr. Sången består av en kort och explosiv accelererande drill. Bland lätena hörs ett stigande, tvådelat "chu-cheee". Arten är mycket lik jämmercistikolan, men skiljer sig på lätet, mindre näbb, ej lika beigefärgad undersida och avsaknad av rostrött inslag i vingen.

Utbredning och systematik 
Gråryggig cistikola förekommer i södra Afrika och delas in i sex underarter i tre grupper med följande utbredning:
 Cisticola subruficapilla newtoni – sydvästra Angola till Namibia (Kaokoveld)
 subruficapilla-gruppen
 Cisticola subruficapilla windhoekensis – centrala Namibia (Waterberg, Naukluft)
 Cisticola subruficapilla karasensis – södra Namibia (Namaqualand) till norra Norra Kapprovinsen i Sydafrika
 Cisticola subruficapilla namaqua – västra Sydafrika: Oranjefloden söderut till Oliphants River, österut till västra Karroo
 Cisticola subruficapilla subruficapilla – sydvästra Sydafrika (söder om Oliphants River, i öster till Knysna)
 Cisticola subruficapilla jamesi – östcentrala Sydafrika (södra Fristatsprovinsen och Östra Kapprovinsen)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Gråryggig cistikola hittas i höglänta områden, i fynbos och karroo. Den ses vanligen i områden med en blandning av sten, buskar och gräs. Arten är tillbakadragen och ses enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Molncistikola

Molncistikola (Cisticola textrix) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Molncistikolan är en mycket liten och streckad brun cistikola med kort stjärt, dock längre utanför häckningstid. Den är mycket lik andra små och kortsjärtade cistikolor, framför allt i vinterdräkt, men skiljer sig på sången som utförs i spelflykt: stigande serier med ljusa visslingar, följt av lägre "chek"-toner.

Utbredning och systematik 
Molncistikola förekommer i södra Afrika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Cisticola textrix textrix – förekommer i sydvästra Sydafrika (Västra Kapprovinsen och sydvästra Östra Kapprovinsen)
 major-gruppen:
 Cisticola textrix bulubulu – förekommer på höglandet i södra Angola
 Cisticola textrix anselli – förekommer på höglandet i östra Angola och nordvästra Zambia
 Cisticola textrix marleyi – förekommer i södra Moçambique, nordöstra Zululand och Natal-kusten
 Cisticola textrix major – östra Sydafrika

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Molncistikolan hittas i fynbos och gräsmarker. Den är mycket tillbakadragen större delen av året, men är väl synlig under spelflykten ovan sitt häckningsområde.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Sonettcistikola

Sonettcistikola (Cisticola tinniens) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Sonettcistikolan är en rätt bjärt färgad, medelstor cistikola med relativt lång stjärt. Den är kraftigt streckad på rygg och övergump, med rostrött inslag i hjässa, vingar och stjärt. Arten liknar mörkryggig cistikola, men skiljer sig på rostfärgad stjärt och streckad övergump. Relativt färgglad fjäderdräkt skiljer dessa två från andra cistikolor. Sången består av ett eller två inledande "chip" följt av en kort ramsa.

Utbredning och systematik 
Sonettcistikolan förekommer i centrala och södra Afrika, från Kenya till Sydafrika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Cisticola tinniens perpullus – förekommer i Angola till södra Kongo-Kinshasa och nordvästra Zambia
 Cisticola tinniens oreophilus – förekommer på höglandet i västra och centrala Kenya
 Cisticola tinniens shiwae – förekommer i nordöstra Zambia till sydöstra Kongo-Kinshasa och sydvästligaste Tanzania
 Cisticola tinniens dyleffi – förekommer i bergen nordväst om Tanganyikasjön (väster om Ruzizifloden)
 Cisticola tinniens tinniens – förekommer från Zimbabwe till Sydafrika

Vanligen urskiljs även en sjätte underarter, elegans, med utbredning i sydvästra Sydafrika.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Arten hittas i och intill tätbevuxna våtmarker.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rävcistikola

Rävcistikola (Cisticola troglodytes) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rävcistikolan är en liten och bjärt roströd medlem av familjen. Fjäderdräkten är anmärkningsvärt enfärgad, med roströd ovansida och beigefärgad undersida. Det otecknade ansiktet ger ett vänligt intryck. Den liknar både rostcistikola och kortvingad cistikola, men är mer roströd och ostreckad än båda dessa. Bland lätena hörs stigande gnissliga toner och mörkare, mer fräsande.

Utbredning och systematik 
Rävcistikola delas in i två underarter med följande utbredning:
 C. t. troglodytes – södra Tchad, Centralafrikanska republiken, södra Sudan, Sydsudan och allra västligaste Kenya
 C. t. ferrugineus – sydöstra Sudan (övre Blå Nilen), östra Sydsudan och närliggande västra Etiopien

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Rävcistikolan hittas lokalt i höglänt savann och torrt skogslandskap. Där för den en tillbakadragen tillvaro och kan vara svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Miombocistikola

Miombocistikola (Cisticola woosnami) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar. Den förekommer i savann i delar av Centralafrika.

Utseende och läte 
Miombocistikolan är en rätt stor och enfärgad cistikola. Noterbart är roströd hjässa, ljus undersida och två band tvärs över stjärtspetsen, ett ljust och ett svart. Arten är rätt lik visselcistikolan, men utmärker sig genom den roströda hjässan. Sången är karakteristisk, en stigande ljus drill. Lätet är ett upprört och upprepat "chit".

Utbredning och systematik 
Miombocistikola delas in i två underarter med följande utbredning:
 Cisticola woosnami woosnami – nordöstra Kongo-Kinshasa till Uganda, Burundi och norra Tanzania (i söder till Iringa)
 Cisticola woosnami lufira –  sydvästra Tanzania (Kigoma och Rukwa)

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Miombocistikolan hittas i olika savannbiotoper, även miombo. Sången framförs från en synlig sittplats.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Miombo kallas en skogs- och savanntyp som domineras av trädsläktet Brachystegia och som återfinns i södra Centralafrika. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Richard Bowen Woosnam (1880–1915), major i British Army i Sydafrika och Dardanellerna men även upptäcktsresande och samlare av specimen i tropiska Afrika och Mellanöstern.

Cistikola är en försvenskning av det vetenskapliga släktesnamnet Cisticola som betyder "cistroslevande".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Rostvingesångare

Rostvingesångare (Drymocichla incana) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rostvingesångaren är en enfärgad ljusgrå sångare. Ovansidan är något mörkare, med tydligt tegelröda vingpaneler, ljust grågröna ögon och skäraktiga ben. Ungfågeln har brun anstrykning på undersidan. Lätet består av en gladlynt duett.

Utbredning och systematik 
Rostvingesångaren förekommer från östligaste Nigeria och Kamerun österut till norra Demokratiska republiken Kongo, södra Sydsudan och nordvästra Uganda. Den placeras som enda art i släktet Drymocichla och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Rostvingesångaren hittas i skogslandskap, framför allt flodnära skogar och kanter av sumpmarker. Den ses vanligen i par eller smågrupper.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig till lokalt sällsynt.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Svartnackad sångare

Svartnackad sångare (Eminia lepida) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartnackad sångare är en relativt stor och knubbig sångare med unikt tecknad fjäderdräkt. Noterbart är svart ögonstreck, grå hjässa, rödbrun strupfläck, olivgrön rygg och grå undersida. Arten är mycket ljudlig och högljudd, mede en explosiv och kraftigt varierande sång bestående av vackra visslingar och drillar.

Utbredning och systematik 
Svartnackad sångare förekommer i södra Sydsudan, nordöstra Demokratiska republiken Kongo, Rwanda, Burundi, Uganda, Kenya och norra Tanzania. Den placeras som enda art i släktet Eminia och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Cistikolorna behandlades tidigare som en del av den stora familjen sångare (Sylviidae). Genetiska studier har dock visat att sångarna inte är varandras närmaste släktingar. Istället är de en del av en klad som även omfattar timalior, lärkor, bulbyler, stjärtmesar och svalor. Idag delas därför Sylviidae upp i ett antal familjer, däribland Cisticolidae.

Levnadssätt 
Svartnackad sångare hittas i tät undervegetation i olika miljöer som skog, igenväxta jordbruksområden och våtmarker, ofta nära vatten. Där för den ett tillbakadraget liv och kan vara svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som alltifrån sällsynt till vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen
Gulstrupig eremomela

Gulstrupig eremomela (Eremomela atricollis) är en fågel i familjen cistikolor inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i områden beväxta med brachystegia från Angola till sydöstra Kongo-Kinshasa och Zambia. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Släktesnamnet Eremomela som också återspeglas i fåglarnas trivialnamn betyder "ökensång", efter grekiska eremos för "öken" och melos, "sång" eller "melodi".

Noter

Externa länkar 

Cistikolor
Fåglar i etiopiska regionen