kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ludowika Jakobsson

Ludowika Antje Margarethe Jakobsson, född Eilers 25 juli 1884 i Berlin, Tyskland, död 1 november 1968 i Helsingfors, var en finländsk konståkare som tog ett olympiskt guld i Antwerpen 1920 och silver Chamonix 1924 i paråkning. Hennes medtävlande i par var hennes man Walter Jakobsson. Hon var den enda tävlande i Antwerpen som var född i Tyskland. Hon var även domare i konståkning vid olympiska spelen i Garmisch-Partenkirchen 1936.

Referenser 

Finländska konståkare
Finländska olympiska guldmedaljörer
Finländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande i konståkning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Finland
Världsmästare i konståkning
Idrottare från Berlin
Födda 1884
Avlidna 1968
Kvinnor
Maria Nygren

Maria Nygren, född 2 februari 1975 i Bollnäs, är en svensk författare, manusförfattare och regissör utbildad vid Dramatiska Institutet (numera Stockholms dramatiska högskola). Som nyutexaminerad vann Maria Nygren Nordisk Film & TV Fonds stora manuspris vid Nordic Talent 2006. Med kortfilmen Kiruna Kigali blev hon år 2012 shortlistad till en Oscar. År 2016 nominerades romanen Feberfågel till en Crimetime Specsavers Award för bästa deckardebut.

Bibliografi  
2012 – 100 meter lycka (Bonnier Carlsen) 
2013 – Fjärde riket – ungdomsboken (Bonnier Carlsen) 
2014 – Miriam om natten (Bonnier Carlsen) 
2015 – Feberfågel (Wahlström&Widstrand) 
2019 – Hemligheternas bok - kapitelbok (Bonnier Carlsen)

Filmografi i urval 
2008 – Allt som inte syns, regi och manus, kortfilm
2011 – Medan allt annat händer, samskriven och regisserad med Josefin Johansson, novellfilm
2012 – Kiruna Kigali, manus, kortfilm
2022 – Vi i villa, manus, tv-serie
2022 – Kärlek och Anarki, manus, tv-serie
2022 – Meningen med livet (TV-serie), skapad och skriven av tillsammans med Tove Eriksen Hillblom''

Referenser

Externa länkar 
Författarporträtt på Bonnier Carlsens förlag
Maria Nygren på Svensk Filmdatabas
Maria Nygren på Internet Movie Database (engelska)
Recension Fjärde riket
Recension 100 meter lycka

Kvinnor
Födda 1975
Svenska regissörer
Svenska författare
Levande personer
Fältöverste

Fältöverste, ibland även Överste hövitsman eller Överste hövitsman och kaptein, var under 1500-talet en titel för en armébefälhavare. Benämningen försvann i samband med att Generalsgraden började komma i bruk.

Se även
 Fältöversten

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 10 s. 665.

Militära grader
Walter Jakobsson

Walter Andreas Jakobsson, född 6 februari 1882 i Helsingfors, död 10 juni 1957 i Zürich, Schweiz, var en finlandssvensk konståkare som tog ett olympiskt guld i Antwerpen 1920 och silver i Chamonix 1924 i paråkning. Hans medtävlande i par var Ludowika Jakobsson. Han var även domare i konståkning vid fyra olympiska spel: Antwerpen 1920, Sankt Moritz 1924, Lake Placid 1932 och Garmisch-Partenkirchen 1936.

Jakobsson var student vid Nya Svenska Läroverket.

Jakobsson är begravd på Sandudds begravningsplats i Helsingfors.

Referenser 

Finländska konståkare
Finlandssvenska idrottare
Finländska olympiska guldmedaljörer
Finländska olympiska silvermedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande i konståkning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1924
Tävlande i konståkning vid olympiska vinterspelen 1928
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1924 från Finland
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1928 från Finland
Världsmästare i konståkning
Idrottare från Helsingfors
Gravsatta på Sandudds begravningsplats
Födda 1882
Avlidna 1957
Män
Knut Håkansson (Hand)

Knut Håkansson (Hand), död 1565, var en svensk militär.

Biografi
Knut Håkansson var son till Håkan Pedersson och Christina Håkansdotter. Han blev 20 september 1555 knekthövitsman för 400 västgötaknektar. Knut Håkansson blev 15 september 1556 fogde över Sunnerbo härad och Västbo härad (kyrkolandborna). Han var från 5 mars 1558 till december 1558 befallningsman över Sunnerbo härad.

Knut Håkansson deltog i Nordiska sjuårskriget 1564-65 som fältöverste och ledde flera härjningståg in i Halland och Blekinge, varvid han i augusti 1565 brände Falkenberg. I slaget vid Axtorna förde han befälet av en avdelning fotfolk och stupade under reträtten.

Knut Håkansson ägde gårdarna Attorp i Södra Säms socken, Årem i Dalstorps socken, Måssaberg i Åsle socken, Hannarp i Örby socken, Mårhult och Flohult i Holtsljunga socken, Vret i Odensjö socken, Dörarp i Odensjö socken, Hagelsrum och Ekenäs i Målilla socken.

Familj
Knut Håkansson gifte sig omkring 1550 med Märta Arvidsdotter. Hon var dotter till väpnaren Arvid Olofsson Drake och Brita Pedersdotter. De fick tillsammans barnen Carin Knutsdotter som var gift med ryttmästaren Peder Månsson Stierna, ståthållaren Håkan Hand (död 1633), landshövdingen Arvid Knutsson Drake, Brita Knutsdotter som var gift med riksrådet Nils Andersson Lilliehöök, ståthållaren Bengt Knutsson (Hand), Lars Knutsson, Beata Knutsdotter, Anna Knutsdotter, Christina Knutsdotter som var gift med slottsloven Erik Körning på Stockholms slott och ryttmästaren Knut Knutsson.

Referenser
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 514.

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska militärer under 1500-talet
Födda 1500-talet
Avlidna 1565
Män
Sigvard Lillieborg

Stig Sigvard Bertil Lillieborg, född 30 december 1928 i Mullsjö, Nykyrka församling i dåvarande Skaraborgs län, är en svensk lärarutbildare och läromedelsförfattare.

Sigvard Lillieborg växte upp i Mullsjö, där fadern hade en järnhandel, och tog studenten i Jönköping. Han studerade sedan vid Lunds universitet där han tog en filosofisk ämbetsexamen och blev filosofie magister. Han var adjunkt vid Bromma läroverk/gymnasium 1954–1964 och metodiklektor i vid  Lärarhögskolan i Stockholm 1964–1983. 

Lillieborg har också gett ut läromedel, oftast i samarbete med andra författare som Bertil Borén och Olof Moll.

Han var från 1951 gift med Else-Marie Lillieborg (1928–2003) med vilken han har två barn.

Bibliografi i urval
1965 – Laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 8
1965 – Laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 8, Lärarens häfte
1965–1967 Laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan
1966 – Laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 9
1966 – Laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 9, Lärarens häfte
1967 – Studiebok i kemi – laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 9
1968 – Studiebok i kemi – laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan. Årskurs 8
1968–1970 Studiebok i kemi – laborationer och arbetsövningar i kemi för grundskolan
1970 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 1
1971 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 2
197? – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 2. Svarsbok
1971 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 1. Svarsbok
1971 – Kemiboken för högstadiet. Faktabok
1971 – Kemiboken för högstadiet, Borén, Moll, Lillieborg
1972 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 3
1973 – Kemiboken för högstadiet. Vuxen – studiebok för vuxenstuderande
1975 – Tabeller och formler
1975 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 1. Lärarhandledning
1976 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 2. Lärarhandledning
1977 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 3
1977 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 3. Svarsbok
1977 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 3. Lärarhandledning
1984 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok Vux, Etapp 1
1985 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 1. Alternativ kurs, Borén, Moll, Lillieborg
1985 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 2. Alternativ kurs, Borén, Moll, Lillieborg
1986 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 1. Alternativ kurs. Lärarhandledning, Borén, Moll, Lillieborg
1987 – Kemiboken för högstadiet. Studiebok 2. Alternativ kurs. Lärarhandledning
1990 – Kemi för lärare, åk 1–7
1999 – Värt ett försök. Lärarens bok – biologi, fysik, kemi, teknik i nio teman
2001 – Kemi för lärare, åk 1–7 (ny reviderad upplaga)

Referenser

Externa länkar
Sigvard Lillieborg på Libris.
Sigvard Lillieborg på WorldCat.

Svenska författare
Svenskspråkiga författare
Författare från Västergötland
Svenska pedagoger
Svenska läroboksförfattare
Personer från Nykyrka socken, Västergötland
Födda 1928
Avlidna 2014
Män
Universitet (Moskvas tunnelbana)

Universitet (ryska: Университе́т), namngiven efter det närliggande Moskvauniversitetet, är en tunnelbanestation på Sokolnitjeskajalinjen i Moskvas tunnelbana.

Stationen öppnade den 1 december 1959 och är av typen trevalvs djupliggande pylonstation, med vit marmor som beklädnad på pylonerna. Stationens två runda vestibuler ligger på var sida om Prospekt Vernadskogo där den korsar Lomonosovskij Prospekt.

Galleri

Se även 
 Moskvas tunnelbana
 Lista över Moskvas tunnelbanestationer

Externa länkar 

Moskvas tunnelbanestationer
Järnvägsstationer invigda 1959
1959 i Sovjetunionen
Monumento a Miguel de Cervantes

Monumento a Miguel de Cervantes ("Monument till Miguel de Cervantes") står vid Plaza de España, i den spanska huvudstaden Madrid.

I samband med att 300 gått sedan Miguel Cervantes död 1916  utlystes 1915 en nationell tävling för att resa ett monument på det nyligen anlagda Plaza de España. Det vinnande projektet var det som hade lämnats in av arkitekten Rafael Martínez Zapatero och skulptören Lorenzo Coullaut Valera. 1920 bildades en kommitté för att i alla spansktalande länder samla in medel för resandet av minnesmärket. Arbetena påbörjades inte förrän 1925, då i samarbete med arkitekten Pedro Muguruza, som gjorde några modifikationer, avlägsnade ornamenteringen, balustraden och en segerängel  som krönte monumentet i dess första version. Trots att det inte var helt färdigställt, invigdes det den 13 oktober 1929.

Gestalterna som förärats monumentet är Cervantes, sittande vid foten av en piedestal, med bronsstatyer av Don Quijote till häst på sin Rocinante och Sancho Panza  sittande på sin åsna, vid basen av monumentet. 

Monumentet kröns av en jordglob med de fem kontinenterna, en allegorisk framställning över det spanska språkets spridning över hela världen. Bland andra skulpturer finns Verkligheten och Fiktionen. På baksidan av monumentet står Isabella av Portugal vatten rinner fram över sköldarna (för närvarande mycket nötta) på alla de länder där man använder Cervantes språk. Där finns också en amerinder enligt Alonso de Ercillas tradition och hans La Araucana och Perseo, som representerar den klassiska lyriken.

Under 1930-talet stoppades färdigställandet av monumentet och blev inte slutfört förrän på 1950-talet, då den segrande skulptörens son, Federico Coullaut-Valera, kompletterade monumentet med figurerna Dulcinea och Aldonza Lorenzo, och senare (1960), grupperna Rinconete y Cortadillo och La Gitanilla.

Källor

Noter

Bibliografi

Externa länkar 

Skulpturer i Madrid
Minnesmärken i Spanien
Ryttarskulpturer
Skulpturer av spanska skulptörer
Skulpturer 1929
Personminnesmärken
Yngvar Bryn

Yngvar Bryn, född 17 december 1881 i Kristiansand, död 30 april 1947 i Oslo, var en norsk konståkare och friidrottare. Han blev olympisk silvermedaljör i Antwerpen 1920 i paråkning tillsammans med sin hustru Alexia Bryn. Som friidrottare deltog han vid olympiska spelen i Paris 1900 på 200 meter och 400 meter. Han var konståkningsdomare under OS i Lake Placid 1932.

Referenser 

Norska konståkare
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1900
Tävlande i konståkning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1900 från Norge
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Norge
Personer från Kristiansand
Födda 1881
Avlidna 1947
Män
Alexia Bryn

Alexia Marie Bryn, född Schøien 24 mars 1889 i Kristiania, död 19 juli 1983 i Oslo, var en norsk konståkare. Hon blev olympisk silvermedaljör i Antwerpen 1920 i paråkning tillsammans med sin man Yngvar Bryn.

Referenser 

Norska konståkare
Norska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1920
Tävlande i konståkning vid olympiska sommarspelen 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Norge
Idrottare från Oslo
Födda 1889
Avlidna 1983
Kvinnor
Sokolnikiparken

Sokolnikiparken (ryska: Сокольники, "Falkenerarparken") är en av Moskvas äldsta parker, belägen i Sokolnikidistriktet strax nordost om stadens centrum. Parken är en typisk rysk park, med en tivolidel (med ett relativt högt pariserhjul) och andra nöjen för barn, samt dammar, färgrika blomsterplanteringar och ett stort antal enkla kaféer. Centralt nära huvudingången finns en stor fontän, härifrån leder alléer med björkar, almar och lönnar ut i parken. Djupare inne i parken råder vild natur med ett stort antal trädslag, ett sjuttiotal fågelarter och smådjur som harar och ekorrar.

Parken grundlades av tsar Aleksej av Ryssland, som ofta jagade med sina falkenerare vilka höll sina falkar här. Parken fick också sitt namn härifrån, sokol är det ryska ordet för "falk". Parken fick sin nuvarande formgivning med gläntor och alléer under Peter den store, som var son till tsar Aleksej.

I Sokolnikiparken finns en stor skridskobana och också Sokolniki Arena, hemmaarena för hockeylaget HK Spartak Moskva. I parken finns även ett utställningscenter vilket 1959 blev skådeplatsen för Köksdebatten mellan Richard Nixon och Nikita Chrusjtjov vid invigningen av Amerikanska nationalutställningen.

Galleri 

Parker i Moskva
Walter Byron

Nation:  

Jacob Walter "Wally" Byron, född 2 september 1884 i Winnipeg, Manitoba, död 22 december 1971 i Winnipeg, var en kanadensisk ishockeymålvakt. Han blev olympisk guldmedaljör i Antwerpen 1920.

1920 vann Byron även Allan Cup, som kanadensiska amatörmästare, med Winnipeg Falcons.

Källor
Wally Byron sports-reference.com
1920 Canada Olympic Hockey Team flickr.com
The Winnipeg Falcons Hockey Team – Contemporary Comments winnipegfalcons.com
Past Winners of the Allan Cup allancup.ca

Födda 1884
Avlidna 1971
Män
Kanadensiska ishockeymålvakter
Kanadensiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1920
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Kanada
Tävlande i ishockey vid olympiska sommarspelen 1920
Idrottare från Winnipeg
Spelare i Winnipeg Falcons
Kanadensiska idrottare under 1900-talet
Johann Christoph Handke

Johann Christoph Handke, född 18 februari 1694, död 31 december 1774, var en mährisk målare.

Handke var verksam i Olomouc, var sin tids mest anlitade mähriske freskomålare och har utfört en mängd innerdekorationer, särskilt av kyrkor och kloster. Handke gjorde även stafflibilder i olja, bland annat ett flertal altartavlor.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 12 s. 572.

Externa länkar 

Tyska målare
Kyrkomålare
Personer från Mähren
Födda 1694
Avlidna 1774
Män
Svensk uppslagsbok
The European

The European var den första verkliga europeiska nyhetstidningen, utkommen en gång i veckan och publicerad i Storbritannien på engelska 1990–1998 och avsedd för en pan–europeisk, internationellt intresserad läsekrets.

The European var påkostad som en av de första storformat-tidningarna, som trycktes till stor del i färg. Tidningen grundades och ägdes av den tjeckiskfödde mediamogulen Robert Maxwell, som lanserade detta "drömprojekt" sommaren 1988 i linje med den framväxande Europeiska Gemenskapen, sovjetisk glasnost och ett nytt, återförenat Europa. 11 maj 1990 kom det första numret ut i en miljon exemplar. Den innefattade en nyhetsdel, en affärsdel och en kulturdel kallad Elan. Bland andra den kosmopolitiskt engagerade skådespelaren Peter Ustinov stödde projektet.

Maxwell hade utlovat en efterföljande upplaga på minst 225 000–350 000 exemplar, men i realiteten nådde den upp till omkring 225 000 som mest, varav större delen såldes i Storbritannien, och med sjunkande upplaga blev den ett växande problembarn för utgivaren. I oktober 1991 tillkännagav Maxwell planerna på en särskild utgåva för en läsekrets i USA, men i stället tvangs han kraftigt dra ner på personalstyrkan och ambitionerna. I november 1991 hittades Maxwell död, flytande i havet utanför Kanarieöarna, där han seglat med sin lustjakt. Det uppdagades då att han tömt pensionskassorna för sin mediakoncerns personal för att pumpa in pengar i verksamheten.

I januari 1992 köptes tidningen av de två brittiska tvillingbröderna David och Frederick Barclay, som stegvis gjorde om tidningen till ett magasinsformat avsett främst för affärsvärlden. Efterhand kom tidningen att följa de brittiska protektionistiska vindarna och bli alltmer Europa–skeptisk och därmed försvann efterhand alltmer hela syftet med tidningen, som drogs med allt större ekonomiska problem och stor omsättning på chefredaktörer. I december 1998 kom det sista numret ut, innan tidningen helt lades ned.

Chefredaktörer
1990: Ian Watson
1991: John Bryant
1992: Charles Garside
1993: Herbert Pearson
1994: Charles Garside
1996: Andrew Neil
1998: Gerry Malone

Referenser
Norumbega, om The European
Magforum, om The European

Brittiska tidningar
Engelskspråkiga tidningar
Veckotidningar
Tidningar startade 1990
Tidningar nedlagda 1998
Kelly-Ann Baptiste

Kelly-Ann Baptiste, född 14 oktober 1986, är en trinidadisk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Karriär
Vid OS i Tokyo i augusti 2021 tävlade Baptiste i sitt femte olympiska spel, vilket innebar ett delat rekord över flest olympiska spel av en idrottare från Trinidad och Tobago tillsammans med simmaren George Bovell. Hon tävlade i damernas 100 meter, men blev utslagen i försöksheatet. Baptiste var även en del av Trinidad och Tobagos lag som blev utslagna i försöksheatet på stafetten 4×100 meter.

Källor 
Kelly-Ann Baptiste på World Athletics webbplats

Noter

Trinidadiska kortdistanslöpare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Trinidad och Tobago
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Trinidad och Tobago
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Trinidad och Tobago
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Trinidad och Tobago
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2020 från Trinidad och Tobago
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2020
Idrottare i LSU Lady Tigers
Alumner från Louisiana State University
Födda 1986
Levande personer
Kvinnor
Okot Odiambo

Okot Odiambo (också kallad Two Victor som var hans radiosignal) är en av ledarna för Herrens motståndsarmé som opererade i Kongo-Kinshasa.

Han är häktad i sin frånvaro av Internationella brottmålsdomstolen (ICC)
Regeringen i Uganda där han vistas nu har hävdat att han hellre ska åtalas vid Högsta domstolen (Supreme court) i Uganda.
Enligt obekräftade rykten dödades Odiambo i strid redan i april 2008. Det visade sig dock senare att han endast sårats; detta då Odiambo själv i början av 2009 tog kontakt med International Organization for Migration (IOM) och förklarade att han önskade fri lejd för att kunna hoppa av från motståndsarmén.

Noter 

Män
Ugandiska terrorister
Ugandiska brottslingar
Möjligen levande personer
Amerikansk rörhöna

Amerikansk rörhöna (Gallinula galeata) är en nordamerikansk fågel i familjen rallar. Tidigare behandlades den som underart till den eurasiska rörhönan men har nyligen fått egen artstatus på grund av tydliga skillnader i framför allt läten.

Utseende och läte
Amerikansk rörhöna är utseendemässigt lik eurasisk rörhöna med en helmörk fjäderdräkt, vita streck längs kroppssidorna, vit stjärtundersida och undergump, gulgröna ben och röd näbb och näbbsköld. Juvenilerna är brungrå och saknar näbbsköld. Den skiljer sig främst från rörhönan på sina läten, som hos amerikanska rörhönan är ett ljudligt skrattande. De utseendemässiga skillnaderna är små, men man kan notera något mindre gult på nedre näbbhalvan, mer tydligt avskuren och högre näbbsköld och hos ungfågeln gulare ben och näbb samt mörkare rökgrått ansikte och hals.

Utbredning och systematik
Amerikansk rörhöna har ett mycket stort utbredningsområde som sträcker sig från sydöstra Kanada till Argentina och Brasilien. Vintertid överger den områden där vattnet fryser till is och flyttar till mer tempererade områden. Den delas upp i sju underarter som placeras i tre grupper:
galeata-gruppen ("amerikansk rörhöna")
Gallinula galeata cachinnans – förekommer från sydöstra Kanada till västra Panama, Bermuda och Galapagosöarna
Gallinula galeata cerceris – förekommer på Stora och Små Antillerna
Gallinula galeata barbadensis – förekommer på Barbados
Gallinula galeata pauxilla – förekommer från östra Panama till norra och västra Colombia, i torra områden i västra Ecuador och nordvästra Peru
Gallinula galeata galeata – förekommer från Guyanaregionen till norra Argentina, Uruguay och Brasilien och på Trinidad
garmani ("altiplanorörhöna")
Gallinula galeata garmani – förekommer från peruanska Anderna till Chile, Bolivia och nordvästra Argentina
sandvicensis ("hawaiirörhöna")
Gallinula galeata sandvicensis – förekommer i Hawaii

Tidigare behandlades amerikansk rörhöna som underart till den europeiska och asiatiska rörhönan (Gallinula chloropus) men har urskilts på basis av framför allt läten men också små morfologiska skillnader. Genetiska studier stödjer denna uppdelning.

Ekologi
Den lever vid vassrika stränder, i dammar, kanaler och växtrika våtmarker. Den lever av en mängd olika vattenväxter och mindre vattenlevande djur. De fördosöker i närheten av vatten eller i vattnet, ibland tippar den kroppen framåt och snappar, eller betar efter växtmaterial under vattnet. Den håller sig ofta dold men kan på vissa platser uppträda ganska orädd. Den är revirhävdande. Rörhönan bygger ett korgformat bo som den placerar direkt på marken i tät vegetation.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till fler än två miljoner individer.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rörhönor
Fåglar i nearktiska regionen
Fåglar i neotropiska regionen
Semisjaur-Njarg sameby

Semisjaur-Njarg sameby är en fjällsameby i Norrbottens län.

Semisjaur-Njarg sameby har vår-, sommar- och höstbetesland i Pieljekaise nationalpark. Vinterbetesland finns främst kring Byskeälven från Myrheden och nedströms.

Se även 
 Lista över samebyar i Sverige

Källor

Samebyar i Sverige
Jåhkågasska tjiellde

Jåhkågasska tjiellde är en fjällsameby i Norrbottens län. Samebyn har sina åretruntmarker i Jokkmokks kommun och Samebyn har sina vinterbetesmarker i  Jokkmokks, Bodens, Älvsbyns, Piteå och Luleå kommuner. Samebyn har (2013) 26 registrerade renskötselföretag och får ha högst 4 500 djur i vinterhjorden.

Gruvprojektet i Kallak berör området där samebyn driver renskötsel.

Fotoboken Vandrande by från 1950, av Elly Jannes och med fotografi av Anna Riwkin-Brick, handlar om denna sameby.

Noter 

Samebyar i Sverige
Samebyar i Jokkmokks kommun
Svaipa sameby

Svaipa sameby är en fjällsameby i Norrbottens län.

Samebyn har sina åretruntmarker i Arjeplogs kommun, och vinterbetesmarker i kommunerna Skellefteå, Umeå och Vindeln. Samebyn, som består av 15 renskötande företag, har en areal på 4 513 kvadratkilometer.

Ordförande (2021) är Tomas Nutti.

Historia 
Byn ingick i Arjeplogs lappby fram till 1946, då denna delades upp och den fjällsamiska delen fick sitt nuvarande namn efter fjället Svaipa som är centralt beläget i det gamla höst- och vårlandet.

Personer från Svaipa sameby
Gustav Park

Se även 
 Lista över samebyar i Sverige

Referenser

Samebyar i Sverige