kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Deji Aliu

Nation:  

Deji Aliu, född 22 november 1975, är en nigeriansk sprintlöpare. 

Bland hans individuella meriter märks ett guld på 100 meter vid panafrikanska spelen 2003, en fjärdeplats på samma distans vid Samväldesspelen 2002 och en femteplats vid VM i Paris 2003. Inomhus har han två VM-finalplatser: en femteplats i Maebashi 1999 och en åttondeplats i Birmingham 2003. Han innehar också det afrikanska rekordet på 50 meter.

Vid OS i Aten 2004 tog Aliu brons tillsammans med Olusoji A. Fasuba, Uchenna Emedolu och Aaron Egbele på 4  × 100 meter. Vid VM i Sevilla 1999 deltog han också i stafettlaget som sprang in på tredje plats, men laget diskvalificerades senare när Innocent Asonze fälldes för doping.

Personliga rekord

Utomhus 
 100 meter - 9,95 s. (Abuja 12 oktober 2003)
 200 meter - 20,25 s. (Aten 10 juni 2002)

Inomhus 
 50 meter – 5,61 s. (Liévin 21 februari 1999, afrikanskt rekord)
 60 meter – 6,48 s. (Liévin 21 februari 1999)

Externa länkar 
 Biografi på IAAF:s webbplats

Födda 1975
Nigerianska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Nigerianska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Nigeria
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Nigeria
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Nigeria
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Småhuvudval

Småhuvudval (Ziphius cavirostris) är en art i familjen näbbvalar som har det största utbredningsområdet av alla arter i familjen.

Som namnet antyder är djurets nos kortare än nosen hos andra näbbvalar. Den liknar i viss mån gåsens näbb. Kroppslängden ligger vid sju meter och vikten vid två till tre ton. Kroppsfärgen hos de olika individerna varierar vanligen mellan grå- och brunaktig. Även vitaktiga och svarta exemplar är kända. Bara två tänder i underkäken är användbara, alla andra tänder i under- respektive överkäken är rudimentära. De nämnda två tänderna är hos hannar betydligt större och kraftigare än hos honor.

Småhuvudval förekommer i de tre största oceanerna i tropiska, subtropiska och tempererade havsområden. Enskilda exemplar har även iakttagits i subpolara regioner.

Liksom andra näbbvalar dyker de länge och till större djup. Födan utgörs främst av bläckfiskar. Vetenskapliga mätningar i Liguriska havet angående deras dykaktiviteter visade att dessa näbbvalar dyker till ett djup av cirka 1 900 meter, men även djup på upp till 3 000 meter (djupare än kaskeloter) har registrerats. I genomsnitt stannar de en timme under vattenytan.

Småhuvudvalar innehar flera dykrekord för däggdjur. 2011 följde amerikanska forskare småhuvudvalar utanför Kaliforniens kust och noterade ett dyk ner till 2992 m och att dyk kunde vara över två timmar, som mest 137,5 minuter. 

Småhuvudval var aldrig mål för större jakt. Japanska fiskare fångar ibland dessa djur och säljer dem på lokala marknader men denna jakt är inte hotande för beståndet.

Referenser

Noter 

Näbbvalar
Gennadij Tjernovol

Nation:  

Gennadij Tjernovol, född 6 juni 1976 i Ryssland, är en kazakisk kortdistanslöpare. Han är en av Asiens främsta sprinters under det tidiga 2000-talet, med flera medaljer från asiatiska mästerskapstävlingar. Han innehar bland annat det asiatiska rekordet på 50 meter. Inomhus har han nått semifinal vid VM tre gånger på 60 meter och en gång på 200 meter.

Personliga rekord

Utomhus
100 meter – 10,18 s. (Almaty 22 juni 2002)
200 meter – 20,44 s. (Rom 12 juli 2002)

Inomhus
50 meter – 5,69 s. (Liévin 24 februari 2002, asiatiskt rekord)
60 meter – 6,57 s. (Erfurt 1 februari 2002)
200 meter – 20,95 s. (Tianjin 18 februari 2001)
300 meter – 33,67 s. (Ekaterinburg 7 januari 2002)

Externa länkar
Biografi på IAAF:s webbplats

Kazakiska kortdistanslöpare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Kazakstan
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kazakstan
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Födda 1976
Levande personer
Män
The Comebacks

The Comebacks är en amerikansk komedifilm från 2008.

Handling
Lambeau Fields (David Koechner) är en avdankad tränare som försöker leda ett uselt lag med hopplöst fumliga amerikanska fotbollsspelare till seger. Och helst ska han få ordning på laget innan hans lidande fru (Melora Hardin) lämnar honom för gott och hans sexiga gymnast till dotter (Brooke Nevin) vänder ut och in på sig själv.

Om filmen
The Comebacks regisserades av Tom Brady.

Rollista (urval)
David Koechner - Lambeau "Coach" Fields
Carl Weathers - Freddie Wiseman
Melora Hardin - Barb Fields
Matthew Lawrence - Lance Truman
Brooke Nevin - Michelle Fields
Nick Searcy - Mr. Truman
George Back - Buddy Boy
Noureen DeWulf - Jizminder Featherfoot
Jesse Garcia - Jorge Juanson
Jackie Long - Trotter
Robert Ri'chard - Aseel Tare
Dax Shepard - sheriff

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Amerikanska sportfilmer
Filmer 2008
Engelskspråkiga filmer
Marit Ruth

Marit Karolina Sundin, född Ruth 19 oktober 1973 i Olshyttan i Hedemora kommun, är en svensk före detta utförsåkare i sitski. Som treåring blev Sundin påkörd av en lastbil när hon gick över vägen i byn där hon bodde. Bägge hennes ben blev krossade och fick därför amputeras. Sitt genombrott fick hon 1986 i VM i Sälen och i det efterföljande världsmästerskapet 1990 i Winter Park i Colorado, USA, lyckades hon ta guld i samtliga fem utförsgrenar.

Sundin är idag bosatt i Täby. Hon har även synts i TV-programmet Vinnarskallar på TV4.

Paralympics i Tignes 1992
I Paralympiska vinterspelen 1992 tog hon guld i storslalom på tiden 2:36.78. Hon ställde inte upp i slalom och störtlopp och kom inte till start i super-G.

Efter denna tävling lade hon skidorna på hyllan.

Marit Ruths VM-fond
En fond i Ruths namn, Marit Ruths VM-fond, instiftades i samband med VM-vinsterna 1990 och ger stipendier till personer i Hedemora kommun som verkar för handikappidrotten. Fonden fylldes på med medel från Arun Sondhis VM-guld i bänkpress samma år.

Källor 

Svenska handikappidrottare
Svenska paralympiska guldmedaljörer
Svenska paralympiska deltagare 1992
Kvinnor
Födda 1973
Levande personer
Personer från Hedemora kommun
Richard Lydekker

Richard Lydekker, född 25 juli 1849, död 16 april 1915, var en engelsk paleontolog och zoolog. 

Lydekker studerade naturvetenskap i Cambridge och var 1874-82 anställd vid Brittiska Indiens geologiska undersökning. Hans första arbeten behandlar fossila djurarter, av vilka kan nämnas Indian Tertiary and Posttertiary Vertebrata (1880-86) och katalogerna över fossila däggdjur, fåglar och kräldjur i British Museum (tio delar, 1885-91) samt A Manual of Palæontology (tillsammans med Nicholson, två band 1889).

Senare studerade han i allt högre grad även nutida däggdjur och publicerade verk som An Introduction to the Study of Mammals Living and Extinct (tillsammans med W.H. Flower, 1891), Contributions to the Knowledge of the Fossil Vertebrata of Argentina (1893), A Handbook of the Marsupialia and Monotremata (1894), A Geographical History of Mammals (1896), den praktfullt illustrerade The Deer of All Lands (1898) och Wild Oxen, Sheep and Goats of All Lands (1898). Slutligen utgav han 1908 The Sportsman’s British Bird Book, i vilken Storbritanniens fåglar beskrivs. Från 1887 författade han de årligen utkommande berättelserna över däggdjurslitteraturen i "Zoological Records". Han tilldelades Lyellmedaljen 1902.

Bland hans bidrag till biogeografin märks upptäckten av den gräns som bär namnet Lydekkers linje, mellan Wallacea och Sahul.

Källor

Tryckta källor

Noter

Brittiska paleontologer
Brittiska zoologer
Födda 1849
Avlidna 1915
Män
Ugglan
Salmonsens
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Trinity College, Cambridge
Shadow of the Day

"Shadow of the Day" är den tredje singeln som gjordes för Linkin Parks tredje album Minutes to Midnight. Den släpptes den 16 oktober 2007 i USA, 12 november i Europa och 24 november i Australien. 

Den spelades för första gången på en live-spelning under turnén Projekt Revolution i Auburn, Washington den 25 juli 2007.

Bakgrund 
Shadow of the Day är den näst längsta låten på Minutes to Midnight. Den innehåller endast sång från Chester Bennington, vilket är mycket ovanligt för bandet. Versionen på albumet är något annorlunda från singelversionen. Den är längre på grund av ett instrumentalt efterspel som leder in den kommande låten i albumet, What I've Done.

Under Projekt Revolution-turnén, spelade Chester gitarr samtidigt som han sjöng. Detta är, precis som att Chester är den enda sångaren i låten, mycket ovanligt för bandet. Brad Delson, som är huvudgitarristen, och Mike Shinoda, som är andregitarristen, brukar ta hand om gitarrdelarna i låten. Chester brukar sjunga, men inte ensam.

Musikvideon till Shadow of the day regisserades av Linkin Parks DJ Mr.Hahn. Videon är ämnad från den synvinkeln att det är inbördeskrig i USA och under musikvideons gång utbryter det en demonstration mot polisen. Musikvideon börjar med att bandets sångare (Chester Bannington) vaknar upp i sin lägenhet, och den avslutas med att han är mitt inne i kriget mellan polisen och demonstranterna. Ju längre in på sången det går, ökar tempot i låten och musikvideon växer till sig mer och mer.

Externa länkar
Shadow of the Day sångtext

Referenser

Not 

Låtar av Linkin Park
Musiksinglar 2007
Sånger 2007
James Saumarez

Sir James Saumarez eller Sausmarez, född 11 mars 1757, död 9 oktober 1836, adlad som 1:e baron de Saumarez 1831, var en engelsk amiral som bland annat var chef för den brittiska östersjöflottan 1808–1812. Därmed hade han stort inflytande på Sverige under dansk-svenska kriget 1808-1809, finska kriget 1808–1809 och Sveriges krig mot Storbritannien 1810–1812: framför allt bidrog han till att se till att det sistnämnda kriget endast existerade på pappret och aldrig innebar några stridshandlingar. Han dekorerades av Karl XIII med storkorset av Svärdsorden.

Referenser

Födda 1757
Avlidna 1836
Brittiska amiraler
Personer i Napoleonkrigen
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Män
Ugglan
David Oliver

David Oliver, född den 24 april 1982, är en amerikansk friidrottare (häcklöpare). Hans personliga rekord på 110 meter häck är 12,89 som sattes i Paris den 16 juli 2010. 

Oliver deltog vid Olympiska sommarspelen 2008 där han blev bronsmedaljör på tiden 13,18.

Oliver är son till föra detta 400 meter häcklöparen Brenda Chambers.

Källor 
 Fakta på USATF:s webbplats

Män
Födda 1982
Amerikanska häcklöpare
Olympiska silvermedaljörer 2008
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Världsmästare på 110 meter häck
Mjölby HC

Mjölby Hockey är en ishockeyklubb från Mjölby, Östergötlands län. Klubben bildades under namnet Södra HC 1991 genom att Mjölby Södra IF:s ishockeysektion (från 1948) brutit sig ur och bildat eget. År 2001 bytte man namn till Mjölby HC. Man bedriver verksamhet med ett A-lag i division 2, två juniorlag och cirka 240 spelare i ungdomslag och hockeyskola.

A-laget tog sig upp i division ett till säsongen 2008/2009 och klubben spelade där tills man flyttades ner efter säsongen 2014/2015. Säsongerna 2015/2016 och 2016/2017 och har man kvalat till Hockeyettan utan att lyckas ta sig upp. I kvalet 2017 var man mycket nära men en domartabbe i matchen mot Värnamo GIK bidrog till att man missade chansen. Man fick ytterligare en chans strax före spelstart 2017/2018 när Haninge Anchors förlorade sin plats, men klubben tackade nej då både truppen och ekonomin planerats för Hockeytvåan.

Säsonger i Division 1

Referenser

Externa länkar
 Mjölby Hockey
 Eliteprospects: Mjölby HC
 

 
Sportklubbar i Mjölby
Manfred Kokot

Nation:  

Manfred Kokot, född 3 januari 1948 i Templin i Brandenburg, var en östtysk friidrottare som vann OS-brons på 4 × 100 meter i Montréal 1976. I silverlaget sprang även Jörg Pfeifer, Klaus-Dieter Kurrat och Alexander Thieme. Vid OS i München fyra år tidigare hade Kokot deltagit i det östtyska stafettlag som tog femteplatsen.

Kokot satte 1971 europeisk rekord på 100 meter med tiden 10,0 sekunder. 1973 satte han världsrekord på 50 meter inomhus med tiden 5,61 sekunder, ett resultat som tangerades av britten Jason Gardener år 2000 och fortfarande (2008) gäller som europarekord.

Kokot tränades av Wolfgang Müller i klubben SC Leipzig.

Födda 1948
Östtyska kortdistanslöpare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1972 från Östtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1972
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Östtyskland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1976
Östtyska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1976
Män
Levande personer
Personer från Templin
Bakuman

Bakuman  är en shōnen-manga skapad av Tsugumi Ohba och Takeshi Obata. Det första kapitlet släpptes i Japan den 11 augusti 2008.

Saitama prefektur i fiktion
Mangaserier
WP:Projekt Japan
Animeserier baserade på manga
Sektionerad kontaktskena

En sektionerad kontaktskena tillför drivström till ett rälsfordon genom att endast de sektioner som befinner sig under tåget är spänningsförande. Skenan kan därför placeras i spåret på marken utan risk att en person, som befinner sig på spåret, kan utsättas för fara.

Den sektionerade kontaktskenan är en tredje räls mellan de två vanliga rälerna. De strömförande sektionerna är vanligen 8m långa och har 3m isolerad skena emellan sig, således är varje segment 11m. En sensor i spåret kopplar på strömmen endast när hela segmentet är täckt av ett tåg.

År 2008 användes tekniken bara för spårvagnar som går på gator. Enda leverantören 2008 var Alsthom.

Fördelen är att man slipper kontaktledningar som förfular stadsmiljön.

Se även
Elektrifierad järnväg

Externa länkar
Alsthom APS-system

Järnväg
Elektroteknik
Spårtrafik 
Elektricitet
Kollektivtrafik
Que Sera Sera (album)

Que Sera Sera är ett musikalbum av den amerikanske sångaren och gitarristen Johnny Thunders (tidigare i New York Dolls). Albumet spelades mestadels in våren 1985 i London med kompbandet The Black Cats och flertalet kända gästmusiker. Titellåten spelades in först 1987 och släpptes på en reviderad utgåva av albumet.

Låtar
Alla låtar skrivna av Johnny Thunders om inte annat anges.

LP-utgåva
 "Short Lives" (Thunders, Patti Palladin) 
 "M.I.A."
 "I Only Wrote This Song For You"
 "Little Bit of Whore"
 "Cool Operator"
 "Blame it on Mom"
 "Tie Me Up" (Thunders, Patti Palladin)
 "Alone in a Crowd"
 "Billy Boy" 
 "Endless Party" (Thunders, David Johansen)

CD-utgåva
 "Short Lives" (Thunders, Patti Palladin) (Johnny's Remix)
 "M.I.A."
 "I Only Wrote This Song For You"
 "Little Bit of Whore"
 "Cool Operator"
 "Blame it on Mom"
 "Tie Me Up" (Thunders, Patti Palladin)
 "Alone in a Crowd"
 "Billy Boy" 
 "Endless Party" (Thunders, David Johansen)
 "Que Sera, Sera" (Livingston, Evans)
 "Short Lives" (Original Mix)
 "Cool Operator" (Black Cat Remix)

Medverkande
Johnny Thunders - gitarr, sång, producent
John Perry - gitarr, keyboard
Henri Paul - gitarr
Nasty Suicide - gitarr
Wilko Johnson - gitarr
Keith Yon - bas
Glen Matlock - bas
Billy Rath - bas
Patti Palladin - sång, kastanetter
Mike Monroe - saxofon, munspel
John "Irish" Earle - saxofon
Dave Mackintosh - trummor
Tony St. Helene - trummor
Jerry Nolan - trummor
Stiv Bators - trummor

Musikalbum 1985
Album av Johnny Thunders
John Phillips (geolog)

John Phillips, född 25 december 1800 i Marden, Wiltshire, död 24 april 1874 i Oxford, var en engelsk geolog och paleontolog.

Phillips, som redan i unga år intresserat sig för geologi, blev 1824 professor i detta ämne vid King's College i London, 1844 vid Trinity College i Dublin och slutligen 1856 vid University of Oxford. Han tilldelades Wollastonmedaljen 1845. 

Han utövade ett omfattande författarskap och införde bland annat begreppen paleo-, meso- och kenozoiska bildningar i stället för "övergångs-, sekundära och tertiära bildningar". Han ägnade sig även åt andra grenar av naturvetenskapen och konstruerade således olika fysikaliska instrument. Hans mest kända verk är Geology of Yorkshire (1836), Treatise on Geology (1838) samt Manual of Geology (1855, ny upplaga 1884).

Källor

Brittiska geologer
Brittiska paleontologer
Brittiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i London
Personer verksamma vid universitetet i Dublin
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Personer i Storbritannien under 1800-talet
Mottagare av Wollastonmedaljen
Födda 1800
Avlidna 1874
Män
Salmonsens
Ledamöter av Royal Society
In Cold Blood (album)

In Cold Blood är ett musikalbum av den amerikanske sångaren och gitarristen Johnny Thunders, utgivet 1983. Albumet består dels av studioinspelningar producerade av Jimmy Miller (tidigare producent för The Rolling Stones), dels av undermåliga liveinspelningar från Boston 1982.

Låtlista
Alla låtar skrivna av Johnny Thunders om inte annat anges

 "In Cold Blood" 
 "Just Another Girl"
 "Green Onions" (Jones/Cropper/Jackson/Steinberg)
 "Diary of a Lover"
 "Look In My Eyes"
 "Just Another Girl" (live)
 "Too Much Junkie Business" (Thunders, Lure) (live)
 "Sad Vacation" (live)
 "Louie Louie" (live)
 "Gloria" (Van Morrison) (live)
 "Just Because I'm White" (live)
 "Do You Love Me" (Gordy) (live)
 "Green Onions" (Jones/Cropper/Jackson/Steinberg) (live)
 "The Ten Commandments" (Prince Buster) (live)

Medverkande
Johnny Thunders - gitarr, sång, bas, producent
Walter Lure - gitarr, sång 
Billy Rogers - trummor
Keith Chagnon - trummor
Joe Mazzari - gitarr, bas
Simon Ritt - bas

Källor

Fotnoter 

Musikalbum 1983
Album av Johnny Thunders
Kosmos 954

Kosmos 954 () var en sovjetisk spionsatellit som ingick i RORSAT-programmet. Satellitens kraftkälla var en kärnreaktor.

Satelliten sköts upp från Bajkonur med en Tsyklon-2-raket den 18 september 1977. Dess uppgift var att spåra amerikanska kärnvapenbärande ubåtar.

Återinträdde 
Vid det tidigare än planerade återinträdet i jordens atmosfär den 24 januari 1978 hade man förlorat kontrollen över satelliten och kunde därför inte separera satellitens reaktor från satelliten och den återinträdde därför med satelliten. Vrakdelar spreds längs en 600 km lång sträcka i nordvästra Kanada.

Uppstädning 
Mellan januari och oktober 1978 söktes ett 124 000 kvadratkilometer stort område av i jakten på satellitens radioaktiva delar. Endast ett fåtal delar hittades.

Efterspel 
Enligt Rymdfördraget är det land som skjutit upp en satellit skyldigt till de skador satelliten kan komma att orsaka. Kanada krävde att Sovjetunionen skulle betala drygt 6 miljoner C$ för uppstädningen. Sovjet betalade efter en tid 3 miljoner C$.

Källor

Fotnoter 

Kosmosprogrammet
Spionsatelliter
Rymdfartsåret 1977
Smartkort

Smartkort, chipkort eller ICC (Integrated Circuit Card) (engelska Smart Card (SC)) definieras som ett kort i bank-/kreditkortsstorlek med inbyggda kretsar som kan processa information. Detta anger att det kan ta emot indata som bearbetas och levereras som utdata. Det finns två breda kategorier av dessa kort. Minneskort innehåller enbart lagringskomponenter, och i vissa fall någon specifik säkerhetslogik. Kort med mikroprocessor innehåller komponenter både för lagring och process. Kortet är av plast, oftast PVC, men ibland ABS. Kortet kan även ha ett hologram för att motverka förfalskning. Att använda smartkort är även en form av stark säkerhetsautentisering för enstaka log in-tillfällen till företag och organisationer.

Se även
 Bankkort
 Betalkort
 Digitalt certifikat
 E-legitimation
 Elektronisk nyckel
 Kontokort
 Kreditkort
 SIM-kort

Kontokort
Ferrari 312P

Ferrari 312P är en sportvagn, tillverkad i två versioner av den italienska biltillverkaren Ferrari mellan 1969 och 1973.

312P
1968 ändrade FIA reglementet för sportvagnsprototyperna och begränsade motorstorleken till tre liter. Därmed uteslöts Ferraris fyralitersbil och stallet valde att dra sig ur sportvagnsserien under säsongen för att ta fram en ny, konkurrenskraftig bil. Till 1969 presenterades 312P. Den nya trelitersbilen var närmast en formel 1-bil med heltäckande kaross.

312P kunde inte konkurrera med Ford och Porsche i GT-klassen och till 1970 valde Ferrari att bygga en egen femlitersbil, 512.

312PB
Redan under 1970 meddelade FIA att femlitersbilarna skulle förbjudas efter 1971 och att motorstorleken åter skulle begränsas till tre liter. Ferrari valde att ta fram en ny trelitersbil redan till säsongen 1971. Bilen kallas allmänt 312PB, för att skilja den från företrädaren. Återigen hämtades det mesta av tekniken från den samtida F1-bilen, inklusive motorn. För att sänka tyngdpunkten var motorn flat. Det var dock ingen ”äkta” boxermotor, utan en V-motor med 180° mellan cylinderbankarna. Boxermotorn har en egen vevaxelbult för varje vevstake, men i V-motorer delar två vevstakar på samma vevaxelbult.

Tekniska data

Tävlingsresultat

Sportvagns-VM 1969
Säsongen 1969 dominerades av kampen mellan Ford GT40 och Porsche 917. Ferraris bästa resultat blev en andraplats vid Sebring 12-timmars för Mario Andretti och Chris Amon.

I världsmästerskapet slutade Ferrari på en fjärdeplats

Sportvagns-VM 1970
1970 körde fabriksstallet med den större 512-modellen. 312:orna överläts till privatstall som inte kunde konkurrera med femlitersbilarna.

Sportvagns-VM 1971
1971 blev en testsäsong för den nya 312PB. Återigen fick Ferrari se sig slagna av de stora femlitersbilarna och säsongens bästa resultat blev en andraplats vid Brands Hatch 1000 km för Clay Regazzoni och Jacky Ickx.

Det här året slutade Ferrari trea i mästerskapet.

Sportvagns-VM 1972
Till säsongen 1972 gjorde Ferrari en jättesatsning för att åter vinna VM. Stallet engagerade alla de bästa sportvagnsförarna, däribland Ronnie Peterson som vann två lopp, Buenos Aires 1000 km och Nürburgring 1000 km, tillsammans med Tim Schenken. Peterson och Schenken kom dessutom tvåa i ytterligare fyra lopp.

Ferrari vann mästerskapet överlägset efter att ha vunnit alla lopp man ställde upp i, tio av säsongens elva lopp. Ferrari stod över Le Mans 24-timmars, eftersom man inte räknade med att F1-motorn skulle hålla hela distansen ut.

Sportvagns-VM 1973
Efter kraftansträngningen året innan gick det sämre 1973. Stallet lyckades dock ta två dubbelsegrar under säsongen. På Monza 1000 km vann Jacky Ickx och Brian Redman före Carlos Reutemann och Tim Schenken och på Nürburgring 1000 km vann Jacky Ickx och Brian Redman före Carlos Pace och Arturo Merzario.

I mästerskapet slutade Ferrari tvåa efter Matra.

Säsongen 1973 blev Ferraris sista i sportvagns-VM och man valde att koncentrera resurserna på formel 1.

Källor
Ferrari, av Hans Tanner och Doug Nye, 1984.

Noter

Externa länkar

qv500.com om 312P.
ultimatecarpage.com om 312PB.

312P
Historiska tävlingsbilar
Racersportvagnar
Jan Frodeno

Jan Frodeno är en triathlet från Tyskland. Han vann OS-guld 2008.

Frodeno nådde 2014 vid Ironman Hawaii (Ironman World Championship) tredjeplatsen. Åren 2015, 2016 och 2019 vann han tävlingen.

I augusti 2022 meddelade Frodeno att han avslutar den proffessionella karriären efter VM-loppet i september 2023.

Referenser 

Födda 1981
Tyska triathleter
Olympiska guldmedaljörer 2008
Tyska olympiska guldmedaljörer
Män
Levande personer
Tävlande i triathlon vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Tyskland
Tävlande i triathlon vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Tyskland