kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Tötterström

Johan Tötterström, född 14 september 1977, är en svensk frilansande operasångare (tenor).

Tötterström har studerat vid Guildhall School of Music and Drama i London varifrån han har en dubbelexamen (Masters Degree samt Bachelors Degree w.Honours i sång). Under sin tid vid Katedralskolans l Lund Musikklasser deltog Tötterström som grundande medlem i underhållningskvartetten Tre Män och En baby.

Johan Tötterström framträder inom opera, oratorier och på konsertscenen och har varit solist bland annat i Händels Dixit Dominus, Mozarts Requiem, Beethovens Mässa i C samt Igor Stravinskijs Pulcinella. Vid Glyndebourne Opera i England har Johan Tötterström sjungit rollen som Idris i Tangier Tattoo.

Tötterström har på senare tid gjort en rad uppskattade framträdanden vid Malmö Opera och Musikteater. Bland annat rollen som Herr Kors & Tvärs i Flygande Trumman på Operaverkstan samt rollen som Nick i Puccinis La Fanciulla del West på Malmöoperans stora scen.

Framträdanden i urval 

 Herr Kors & Tvärs i Hellsings/Söderlunds Flygande Trumman vid Operaverkstan, Malmö (feb. 2008 samt sept-nov 08). Nick i Puccinis La Fanciulla del West vid Malmö opera och musikteater (2007)
 Hejduk i Jonas Forssells opera Träskoprinsessan'' (2007)

Externa länkar
 Officiell webbplats

Födda 1977
Svenska operasångare under 2000-talet
Män
Levande personer
Marie av Orléans

Prinsessan Marie Amélie Françoise Hélène d'Orléans, född 13 januari 1865 i Richmond i Surrey, död 4 december 1909 i Köpenhamn, var en fransk prinsessa och genom gifte dansk prinsessa. Hon beskrivs som politiskt aktiv under åren kring sekelskiftet 1900.

Familj 

Prinsessan Marie var äldsta barn till Robert, hertig av Chartres (andre son till Ferdinand Filip av Orléans) och Françoise av Orléans. Hon gifte sig med prins Waldemar av Danmark, yngste son till Kristian IX av Danmark, den 20 oktober 1885 i en borgerlig vigsel i Paris och i en kyrklig på Château d'Eu två dagar senare. 

Prinsessan Marie var mycket konstnärlig och ansågs också vara mycket rättfram och självständig. Familjen residerade i Det Gule Palæ, nära Amalienborg i Köpenhamn. 
Paret fick fem barn:

 Aage (1887–1940), gift 1914 i Turin med grevinnan Mathilda Calvi dei Conti di Bergolo (skilda 1939), avsade sig rätten till tronen och blev Greve av Rosenborg. 
 Axel (1888–1964), gift 1919 i Stockholm med prinsessan Margaretha av Sverige (1899–1977).
 Erik (1890–1950), gift 1924 med Lois Frances Booth (skilda 1937), avsade sig rätten till tronen och blev greve av Rosenborg. 
 Viggo (1893–1970), gift 1924 med Eleanor Margaret Green, avsade sig rätten till tronen och blev greve av Rosenborg.  
 Margareta (1895–1992), gift 1921 med René av Bourbon-Parma (1894–1962).

En byst av prinsessan Marie gjord av Carl Martin-Hansen (1912) står på Langelinie.

Biografi 

Marie beskrivs som en impulsiv, energisk och kvick person som lättade upp atmosfären vid det strikta danska hovet, och hon blev också populär som offentlig person. Relationen med maken var vänskaplig och hon gav barnen en fri uppfostran; hemmet präglades av hennes "konstnärligt bohemiska" sätt och hon umgicks ofta med konstnärer. Hon lärde sig dock aldrig att tala danska rent. Hon var informell, trodde på jämlikhet och ogillade snobberi: hon ansåg att alla borde vara sig själva oavsett ställning och utförde sina ceremoniella uppgifter på ett informellt sätt, och tvekade inte att offentligt uttala sina åsikter. 

Hon intresserade sig också för ridning, bilkörning och var känd för sin elegans: hon målade och fotograferade, invaldes i danska Konstakademin och deltog i konstutställningar. Hon var officiell beskyddare för Brandskyddsföreningen och lät fotografera sig klädd i brandmansuniform. 

Maken tackade 1886 nej till Bulgariens tron med hennes samtycke. Marie var politiskt aktiv och hade vänstersympatier. 1901 övertygade hon sin svärfar Christian IX av Danmark  att tillåta införandet av allmän rösträtt, vilket ledde till en socialistisk valseger, och 1902 motarbetade hon överlåtandet av danska Västindien till USA. I fransk press gavs hon erkännandet av att ha hjälpt fram den rysk-franska alliansen (1894) och freden mellan Frankriie och Tyskland i konflikten om Marocko (1905). Hon hjälpte även sin vän, Ostindiska kompaniets grundare, H.N. Andersen, med kontakter i Thailand.

Källor 
 http://www.kvinfo.dk/side/597/bio/1409/origin/170/

Vidare läsning   
 

Kvinnor
Huset Glücksburg
Huset Bourbon-Orléans
Danska prinsessor
Födda 1865
Avlidna 1909
Årstidsfiskar

Årstidsfiskar är en typ av kortlivade äggläggande tandkarpar i familjerna Aplocheilidae och Rivulidae. De lever i Afrika samt Syd- och Centralamerika i områden med stor skillnad mellan regnperiod och torrperiod, där allt flytande vatten försvinner under torrtiden. Då dör alla vuxna årstidsfiskar, och arterna överlever endast genom att deras ägg kan genomgå en så kallad diapaus, under vilken de ligger vilande i lera eller jord, och klarar torkan. Hos äkta årstidsfiskar är denna diapaus nödvändig, och om äggen istället ligger i vatten så utvecklas de inte, utan dör. Ägg av vissa arter kan behöva ligga vilande i det torra bottensedimentet upp till ett år innan nytt regn faller, varvid äggen kläcks. Det finns ett flertal släkten av årstidsfiskar, bland annat släktet Nothobranchius.

Årstidsfiskar kallas också för annuella arter. Alla äggläggande tandkarpar är inte årstidsfiskar, utan en stor del av dem lever i områden där vattnet inte torkar ut. Denna typ av äggläggande tandkarpar kallas växtlekare, eller icke-annuella arter. Det finns även övergångsformer mellan de två typerna, som benämns halvannuella arter.

Årstidsfiskar i akvarium 
Många arter av äggläggande tandkarp förekommer som akvariefiskar. Vid odling av årstidsfiskar i fångenskap använder man vanligtvis torv som odlingssubstrat, och tar upp och torkar torven efter fullbordad lek. Torven, med äggen, förvaras sedan mycket lätt fuktad i förslutna plastpåsar eller glasburkar, för att på så vis ge äggen en diapaus. Vid odling av årstidsfiskar i akvarium har torven flera fördelar framför den lera eller sandjord äggen annars naturligt vilar i. Dels är den lätt att hålla ren och söka ägg i, dessutom är den milt aseptisk. Det sistnämnda minskar risken för att äggen drabbas av svampangrepp. Det händer att akvarister sänder ägg till varandra över hela världen per post.

Akvariefiskar
Äggläggande tandkarpar
Escopetarra

En escopetarra är en gitarr tillverkad av ett modifierat gevär för att vara en fredssymbol. Ordet är ett teleskopord av de spanska orden escopeta (gevär) och guitarra (gitarr). 

Escopetarran uppfanns av den colombianske fredsaktivisten César López 2003, vilken vid en minnesstund efter bombningen av klubben El Nogal Club, som inträffade samma år, i  Bogotá, såg en soldat som höll ett gevär likt hur man håller en gitarr. Den första escopetarran förfärdigades av ett Winchester-gevär och en elektrisk gitarr av modellen Stratocaster.

Först tillverkade han fem escopetarrer, varav han skänkte fyra till den colombianske musikern Juanes, den argentinske musikern Fito Páez, UNDP och Bogotás stadsförvaltning, och behöll en själv. Juanes sålde sedermera sin escopetarra för 17 000 amerikanska dollar till en insamling för offren för personminor, medan exemplaret som FN fick ställdes ut vid FN:s nedrustningskonferens (Conference on Disarmament) i juni 2006. 

År 2006 anskaffade López ytterligare tolv beställda AK-47:or (Kalasjnikov) från Colombias fredskommissariat; när López väl har byggt om dem till gitarrer, ämnar han ge dem till såväl framstående musiker som Shakira, Carlos Santana, och Paul McCartney, som till personer inom politiken som Dalai Lama. Emellertid avböjde en av Dalai Lamas anställda gåvan, eftersom denne menade det var opassande att ge ett vapen som gåva; López säger sig vilja söka tydliggöra sina avsikter.

Referenser

Noter

Gitarrer
Gevär
Kultur i Colombia
Pulse (musikalbum)

Pulse är ett musikalbum av musikgruppen Front 242, utgivet 2003.

Låtförteckning
 SEQ666 - P (4:01)
 SEQ666 - U (1:12)
 SEQ666 - L (1:19)
 SEQ666 - S (0:49)
 SEQ666 - E (5:09)
 Together (5:26)
 Triple X Girlfriend (3:44)
 NoMore - NoMore (7:22)
 Beyond the Scale of Comprehension (7:21)
 Song - Untitled (3:57)
 Song - StarCandy (2:40)
 One - With the Fire (3:25)
 One - Reverse (2:22)
 Matrix - OpenStatic (2:24)
 Matrix - MegaHertz (3:50)
 Never Lost - Faust (3:40)
 Never Lost - Riley (7:01)
 7Rain Filter (4:10)
 Pan Dhe (1:56)
 Pan Mihk (3:06)

Album av Front 242
Musikalbum 2003
Julstämning med Kikki

Julstämning med Kikki var en julturné av Kikki Danielsson, genomförd under perioden 28 november-17 december 2006. Vissa av de första konserterna ställdes in på grund av för lågt publikintresse. Stora delar av materialet hämtades från hennes julalbum Min barndoms jular från 1987.

Turnéplan
28 november - Bollnäs kyrka
29 november - Östersunds nya kyrka
30 november - Cassels, Grängesberg
5 december - Culturum, Nyköping
7 december - konserthusteatern, Karlskrona
9 december - Algutsrums kyrka
10 december - Hörsalen, Norrköping - inställt
12 december - Karlstad CCC- inställt
13 december - Gustav Adolfs kyrka 
14 december - Anderstorps kyrka
16 december - Caroli kyrka, Malmö,
17 december - Virestads kyrka

Låtar
Amazing Grace (avslutningsnummer)
Det är en ros utsprungen, framförd av Erik Andersson)
En tokig sång
Go, Tell It On The Mountain
I änglarnas tid
I'll Be Home for Christmas (Kjell Roos och Kikki Danielsson)
Jag drömmer om en jul hemma (White Christmas)
Julklockor över vår jord
Julpotpurri (gitarrsolo av Kjell Roos)
Bjällerklang
Ser du stjärnan i det blå
White Christmas
Låt mig få tända ett ljus
Nu tändas tusen juleljus
När juldagsmorgon glimmar
När ljusen tändas där hemma
Stilla natt, heliga natt

Musiker
Kjell Roos
Daniel Wirenberg
Erik Andersson

Källor

Fotnoter

Externa länkar

2006 i Sverige
Konsertturnéer 2006
Musikevenemang i Sverige
Julmusik i Sverige
Countrymusik i Sverige
Dansbandsmusik i Sverige
Gitarrsolo

Gitarrsolo är en musikterm som syftar på att framföra solo på gitarr. Numera, särskilt under 1980-talet, förknippas gitarrsolo många gånger med solo på elgitarr inom hårdrock och heavy metal. Gitarrsolot spelar en central roll i många hårdrockslåtar.

Sedan slutet av 1990-talet har gitarrsolot spelat allt mindre roll inom pop, men dess betydelse kvarstår i blues, jazz och rock.

Exempel på kända låtar med gitarrsolon
Back in Black – AC/DC (gitarrist: Angus Young)
Comfortably Numb – Pink Floyd (gitarrist: David Gilmour)
Crazy Train – Ozzy Osbourne (gitarrist: Randy Rhoads)
Eruption – Van Halen (gitarrist: Eddie Van Halen)
Free Bird – Lynyrd Skynyrd (gitarrist: Allen Collins, Gary Rossington)
Hotel California – The Eagles (gitarrist: Don Felder, Joe Walsh)
One – Metallica (gitarrist: Kirk Hammett)
Sweet Child o' Mine – Guns N' Roses (gitarrist: Slash)
Stairway to Heaven – Led Zeppelin (gitarrist: Jimmy Page)
Voodoo Child – Jimi Hendrix 
While My Guitar Gently Weeps-The Beatles (gitarrist: Eric Clapton)

Se även
Luftgitarr

Källor

Gitarrer
Musikaliskt framförande
Felix av Bourbon-Parma

Felix av Bourbon-Parma, prins av Luxemburg, Prins Felix Marie Vincent av Bourbon-Parma, född 28 september 1893, död 8 april 1970, var prinsgemål till Charlotte, storhertiginna av Luxemburg och far till hennes sex barn, inklusive storhertig Jean.

Barndom 
Felix var ett av den avsatte Robert I av Parmas 24 barn, han var sjätte barnet och tredje sonen till den andra hustrun, Maria Antonia av Portugal. Hans morföräldrar var Mikael I av Portugal och Adelheid av Löwenstein-Wertheim-Rosenberg.

Han var också yngre bror (med sexton månader) till kejsarinnan Zita av Österrike. Av de tolv barnen från hertig Roberts första gifte med Maria-Pia av Bägge Sicilierna, dog tre som spädbarn, sex var mentalt handikappade, och bara tre gifte sig. 

Trots att han förlorat sin tron så var Robert och hans familj ganska välbeställda. De färdades i ett privat tåg med mer än ett dussin vagnar mellan hans slott i Schwarzau am Steinfeld nära Wien, Villa Pianore i nordvästra Italien, och det magnifika château de Chambord i Frankrike. 

Mindre än fyra månader efter hertig Roberts död 1907 förklarade österrikiska myndigheter sex av barnen från det första äktenskapet omyndiga på begäran av hertiginnan Maria Antonia. Roberts främsta arvinge var Elias, hertig av Parma, (1880-1959), yngsta son från det första giftet och den ende som fick egna barn. 

Elias blev också förmyndare för sina äldre syskon. Trots detta stämde Felix' äldre bröder, Sixte och Xavier, sin halvbror Elias för att få en större andel av hertigdömets rikedomar. De förlorade dock, vilket gav Felix dystra utsikter.

Prins av Luxemburg och prinsgemål till storhertiginnan Charlotte  
Den 6 november 1919 gifte han sig med storhertiginnan Charlotte av Luxemburg, han blev då också Prins av Luxemburg genom storhertigt dekret dagen efter. 

Till skillnad från många andra prinsgemåler tog Felix inte sin makas dynastiska efternamn Nassau, eller avsade sig sin egen prinstitel eller namn. Han titulerades som en prins av huset Bourbon från grenen Parma, därför tituleras även medlemmar från yngre grenar av den storhertigliga familjen med kunglig höghet, vilket annars bara hade varit en titel för storhertigen och hans arvinge.

Barn 
 Jean av Luxemburg, född 5 januari 1921, död 23 april 2019
 Elisabeth av Luxemburg, född 22 december 1922, död 22 november 2011
 Marie-Adélaïde av Luxemburg, född 21 maj 1924, död 28 februari 2007
 Marie-Gabrielle av Luxemburg, född 2 augusti 1925, död 10 februari 2023
 Charles av Luxemburg, född 7 augusti 1927, död 26 juli 1977
 Alix av Luxemburg, född 24 augusti 1929, död 11 februari 2019

Referenser

Externa länkar 

Födda 1893
Avlidna 1970
Huset Bourbon-Parma
Män
Luxemburgs regentgemåler
Prinsgemåler
Mottagare av Serafimerorden
Kalkskyende

Kalkskyende kallas en växt som trivs bäst i kemiskt något sur jord, d.v.s. pH mindre än 7. (Sur ska här inte feltolkas som våt, fuktig!) Kalk är basiskt och höjer pH-värdet. pH-värdet i trädgården kan sänkas genom tillförsel av torv, som är naturligt något sur (lågt pH-värde).

Exempel på kalkskyende växter är rhododendron och fläckmalva.

Botanik
Trädgårdsskötsel
Nawaz Sharif

Mian Muhammad Nawaz Sharif (urdu: میاں محمد نواز شریف ), född 25 december 1949 i Lahore i Punjab, är en pakistansk politiker.

Han har tre gånger blivit vald till landets premiärminister, i vilken egenskap han lät provspränga en atombomb 1998 som svar på Indiens provsprängningar. Han avsattes i en militärkupp av general Pervez Musharraf. År 2000 dömdes han till livstids fängelse för bland annat korruption och terrorism, men straffet ombildades till landsflykt i Saudiarabien. Den 10 september 2007 återvände han till Pakistan, men sändes tillbaka till exilen i Saudiarabien samma dag av Musharraf. Den 25 november fick han dock tillåtelse att återvända till Pakistan och han ställde upp som kandidat i de allmänna valen i januari 2008.

Han bliv vald till landets premiärminister för den tredje gången, i maj 2013. Han tvingades avgå den 28 juli 2017 efter panamadokumenten avslöjade att hans familj hade kopplingar till offshoreföretag.

Noter 

Födda 1949
Pakistans premiärministrar
Män
Levande personer
Fosbury-flopp

Fosbury-flopp är en höjdhoppsteknik som först användes av den amerikanske höjdhopparen Richard Fosbury. Den revolutionerande flopp-tekniken utvecklades i början av 1960-talet och möjliggjorde höjder som inte nåtts med de tidigare teknikerna dyka och saxa.  

Innan de tjocka landningsmattorna fanns hade det varit nödvändigt för höjdhopparen att landa på fötterna för att inte skada sig. Med hjälp av den nya mjuka landningen kunde Fosbury utveckla sin "huvudet först-teknik" som bland annat innebar att han, till skillnad från de som tillämpade de andra teknikerna, landade på skulderbladen eller ryggen. Floppen rönte snabbt stora framgångar och Fosbury fick en plats i den olympiska truppen vilket resulterade i en guldmedalj i Olympiska sommarspelen 1968. 

Trots att Fosbury inte lyckades slå världsrekord i höjdhopp under 1968 års olympiad eller ens lyckades kvala in till nästa olympiad i München 1972 så ledde den nya höjdhoppstekniken utvecklingen framåt. Idag används Fosbury-floppen närmast uteslutande av elitidrottande höjdhoppare.

Teknik

Ansats 
Ansatsen i Fosbury-floppen utmärks av höjdhopparens sista fyra till fem steg som beskriver en kurva. Kurvan möjliggör för höjdhopparen att luta sig från ribban och sänka tyngdpunkten. Detta ackumulerar mer tid att bygga upp större kraft redan innan höjdhopparen skjuter ifrån. Hopparens fart avgör kurvans radie, ju snabbare ansats desto vidare bör kurvan vara.

Upphopp 
Med hjälp av accelerationskurvan närmar sig höjdhopparen ribban frånlutad. Kraften som uppstår frigörs när höjdhopparen snabbt skiftar sin kroppsvinkel in mot ribban och samtidigt trycker skjuter ifrån med hoppbenet. Det skapar en rotation som hjälper till i att skapa höjd över ribban. Hopparen har i hoppögonblicket sidan av kroppen mot ribban och hoppets riktning. När hopparen påbörjar sin utsträckning roterar denne sin kropp i tills ryggen är vänd mot ribban.

Ribbpassage 
Vanligtvis passerar armen närmast ribban först, därefter huvud, rygg och höjdhopparens ben i en båge. Richard Fosbury själv höll båda armarna längs med kroppen. Tanken är att hålla så låg kroppslig tyngdpunkt som möjligt genom hela luftfärden och progressivt få kroppen att passera över ribban tills hela kroppen passerat. Det är därför det är viktigt för hopparen att flexa axlar, rygg och ben i en kurvatur över ribban. Genom att kroppen passerar ribban i en båge kan tyngdpunkten vara så mycket som 20 cm under ribban under hoppets progression.

Ribbpassagen skiljer sig, precis som ansatsen efter höjdhopparens förmågor. Svenska höjdhopparen Stefan Holm skiljde sig exempelvis från Fosbury i sin ribbpassage. Holm hade en kraftigare båge över ribban med bakåtböjt huvud och därmed också en lägre tyngdpunkt än Fosbury.

Se även
 Debbie Brill, höjdhoppare med samma teknik.

Referenser

Noter 

Friidrott
Fredrik Josias av Sachsen-Coburg-Saalfeld

Fredrik Josias av Sachsen-Coburg-Saalfeld, född 26 december 1737 i Coburg, död där 26 februari 1815, var en tysk fältherre.

Han var son till hertig Franz Josias av Sachsen-Coburg-Saalfeld. Han deltog som österrikisk officer i sjuåriga kriget (1756–1763) och blev 1773 fältmarskalklöjtnant. I 1788–1791 års krig mot turkarna anförde han galiziska armékåren, segrade i förening med ryssarna under Aleksandr Suvorov vid Focșani (1789) och slog turkiska huvudhären vid Martinsfeste (samma år) samt befordrades till fältmarskalk.

Som Tyska rikets fältherre i Belgien slog han Charles François Dumouriez vid Neerwinden 18 mars 1793, segrade vid Famars (24 maj 1793) och erövrade 1793–1794 städerna Condé-en-Brie, Valenciennes, Quesnoy och Landrecies i norra Frankrike. 22 maj 1794 vann han åter seger vid Tournay, men då han, till följd av bristande understöd, 26 juni 1794 blev slagen vid Fleurus samt tvingades utrymma Belgien, nedlade han sitt befäl.

Källor 
 

Österrikiska fältmarskalkar
Huset Wettin
Födda 1737
Avlidna 1815
Män
Personer från Coburg
Dacier

Dacier kan avse:

Efternamn
 André Dacier (1651-1722), fransk filolog, gift med Anne Dacier.
 Anne Dacier, född Lefebvre, (1654-1720), fransk filolog, gift med André Dacier. 
 Bon-Joseph Dacier (1742-1833), fransk filolog, historiker och akdamiledamot.

Folk
 Dakier, äldre stavning.

Övrigt
 Lettre à M. Dacier, bok av Jean-François Champollion.
Isaak Markus Jost

Isaak Markus Jost, född 22 februari 1793 i Bernburg, död 22 november 1860 i Frankfurt am Main, var en tysk-judisk pedagog och historieskrivare.

Jost var överlärare vid den judiska realskolan i Frankfurt am Main. Hans viktigaste verk är Geschichte der Israeliten (nio band, 1820–1828), Neuere Geschichte der Israeliten (1846–1847) samt Geschichte des Judenthums und seiner Sekten (1857–1859). Bland hans många övriga arbeten kan nämnas en tysk översättning av "Mishna" (1832–1834; sex band, med punkterad text och en kort kommentar) och åtskilliga polemiska skrifter. Själv redigerade han 1839–1841 veckoskriften "Israelitische Annalen" och 1841–1842 (tillsammans med Michael Creizenach) den hebreiska månadsskriften "Zion". Jost var en av grundläggarna av Institut zur Förderung der israelitischen Literatur.

Källor 

 

Tyska skolledare
Tyska historiker
Historiker under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Alumner från Göttingens universitet
Födda 1793
Avlidna 1860
Män
Ugglan
Personer från Sachsen-Anhalt
Jostedalsbreen

Jostedalsbreen är Norges och Europas största fastlandglaciär. Den ligger i norra delen av Vestland fylke, norr om Sognefjorden och har en längd av cirka 100 km samt en bredd av cirka 15 km. Glaciärens högsta punkt är Lodalskåpa (2083 meter över havet). Jostedalsbreen är 487 km² och ligger i Jostedalsbreen nationalpark. Glaciären ligger högst upp på fjället mellan Nordfjorden och Sognefjorden. Från den sträcker sig tjugo glaciärer ner i låglandet och många av dem är Norges mest populära turistmål. Längst av dessa tjugo är Tunsbergsdalsbreen.

På 1700-talet hade glaciärarmarna expanderat så långt att odlingsmarker förstördes. Sedan har glaciärisen gått tillbaka. Glaciärens omedelbara omgivningar, de smala dalarna och de höga och branta bergen tillhör också parken och på grund av den stora mångfalden av djur och växter i området är Jostedalsbreen nationalpark full av kontraster. Istäcket är i genomsnitt 500 meter tjockt. Större europeiska glaciärer finns på Island, Svalbard och Novaja Zemlja men de slutar i havet.

Åsen där glaciären ligger är 1 600 till 1 900 meter hög, och några toppar når över 2 000 meter.

Jostedalsbreen är ingen rest från den senaste istiden utan uppkom senare. Den började uppstå omkring år 500 f.Kr. och hade sin största utsträckning omkring 1750 (lilla istiden). 1991 inrättades Jostedalsbreen nationalpark för att skydda området.

Referenser

Se även
Supphellebreen

Externa länkar 

Glaciärer i Norge
Skandinaviska fjällkedjan
Lusters kommun
Sogndals kommun
Sunnfjords kommun
Stryns kommun
Folgefonna

Folgefonna, även känd som Folgefonni, är Norges tredje största glaciär (efter Jostedalsbreen och Svartisen). Den ligger i Hordaland fylke, mellan Hardangerfjorden och Sørfjorden.

Glaciären har en yta av 207 km², och dess högsta punkt ligger 1660 meter över havet. Glaciären är består av tre delar, uppdelade via djupa dalar; den största delen ligger i söder. 

Glaciären uppkom för cirka 2 500 år sedan i en period med låga temperaturer. Den 29 april 2005 inrättades Folgefonna nationalpark, med en yta på 720 km², för att skydda glaciärens område. 

Under berget finns sedan 2001 en 11 150 meter lång tunnel.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Bra Böckers lexikon,1975

Glaciärer i Norge
Hordaland fylke