kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Energi- och Miljötekniska föreningen

Energi- och Miljötekniska Föreningen är en ideell förening grundad 1909. 

Medlemmarna utgörs av nästan 7 500 personer (2010) med intresse för installationstekniska frågor.
Föreningens uppgift är att vara en förmedlande länk mellan medlemmarna och man ordnar konferenser, seminarier och kurser i aktuella områden för att vidmakthålla och höja medlemmarna kompetens.

Föreningen har lokalavdelningar på 28 orter i Sverige.

Historik
Föreningen grundades 1909 som Svenska Värmetekniska Föreningen. Verksamheten utökades och namnet ändrades 1914 till Svenska Värme- och Sanitetstekniska Föreningen. År 1957 utökades namnet till Svenska Värme-, Ventilations- och Sanitetstekniska Föreningen, som år 1964 kom att bytas till det mer hanterliga VVS Tekniska Föreningen. År 2008 blir namnet Energi- och Miljötekniska Föreningen.

År 1930 började föreningen ge ut en tidskrift, "Tidskrift för värme-, ventilations- och sanitetsteknik, VVS" (med förkortningen som på 1950-talet kom att namn åt branschen). Tidskriftens namn är numera "Energi & Miljö".

Informationsspridning
Föreningen ger ut tidskriften "Energi & Miljö" med 11 nummer per år.

Tekniska grupper
BIG-SE (BACnet Interest Group – Sweden) är en teknikgrupp som arbetar med byggnadsautomation och för att främja öppna system.

Externa länkar
Energi- och Miljötekniska föreningens webbplats
Medinstififtare av Stora Inneklimatpriset

Yrkesföreningar i Sverige
Organisationer bildade 1909
Giulio Scandella

Giulio Scandella, född 18 september 1983, är en italiensk/kanadensisk ishockeyspelare som spelar för IK Oskarshamn i HockeyAllsvenskan.

Klubbar
  IK Oskarshamn Nuvarande klubb
  Rögle BK
  Ritten/Renon
  Milano
  Asiago
  Augsburger Panther
  Rouyn-Noranda Huskies
  Halifax Mooseheads
  NDG Panthers Moderklubb

Referenser

Födda 1983
Kanadensiska ishockeyspelare
Spelare i IK Oskarshamn
Ishockeyspelare i Rögle BK
Män
Levande personer
Idrottare från Montréal
Spelare i Halifax Mooseheads
Spelare i Huskies de Rouyn-Noranda
Spelare i Augsburger Panther
Spelare i Asiago Hockey
Spelare i HC Milano Vipers
Italienska ishockeyspelare
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Italienska idrottare under 2000-talet
Elmer Burkett

Elmer Jacob Burkett, född 1 december 1867 i Mills County, Iowa, död 23 maj 1935 i Lincoln, Nebraska, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten Nebraska i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1899-1905 och sedan i senaten 1905-1911.

Burkett avlade 1893 juristexamen vid University of Nebraska. Han inledde därefter sin karriär som advokat i Lincoln.

Burkett blev invald i representanthuset i kongressvalet 1898. Han omvaldes 1900 och 1902. Han efterträdde 1905 Charles Henry Dietrich som senator för Nebraska. Han efterträddes sex år senare av Gilbert Hitchcock.

Burkett var metodist och frimurare. Han gravsattes på Wyuka Cemetery i Lincoln.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska republikaner
Ledamöter av USA:s representanthus från Nebraska
Ledamöter av USA:s senat från Nebraska
Amerikanska politiker under 1800-talet
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Mills County, Iowa
Födda 1867
Avlidna 1935
Män
Alumner från University of Nebraska–Lincoln
Charles Henry Dietrich

Charles Henry Dietrich, född 26 november 1853 i Aurora, Illinois, död 10 april 1924 i Hastings, Nebraska, var en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Nebraska från januari till maj 1901. Han representerade Nebraska i USA:s senat 1901–1905.

Dietrich flyttade 1878 till Nebraska. Han var verksam inom handeln och banksektorn. Han grundade banken German National Bank i Hastings. Han efterträdde i januari 1901 William A. Poynter som guvernör. Han efterträdde sedan William V. Allen som senator för Nebraska. Tillsammans med de andra republikanerna i specialutskottet som behandlade frågor som gällde Filippinerna stödde Dietrich USA:s imperialistiska politik i Filippinsk-amerikanska kriget. Dietrich efterträddes 1905 som senator av Elmer Burkett.

Dietrich avled 1924 och gravsattes på Parkview Cemetery i Hastings.

Referenser

Externa länkar 

Födda 1853
Avlidna 1924
Amerikanska republikaner
Guvernörer i Nebraska
Ledamöter av USA:s senat från Nebraska
Män
Personer från Aurora, Illinois
Darko Filipović

Darko Filipović (serbiska: Дарко Филиповић), född 1981, är en serbisk turbofolk-sångare från Leskovac.

Diskografi
Trebaš mi (2005)
Oprosti (2007)

Externa länkar
Darko Filipović på MySpace
Darko Filipović på last.fm

Män
Födda 1981
Serbiska folksångare
Levande personer
Personer från Leskovac
Fors kyrka, Jämtland

Fors kyrka är en kyrkobyggnad i Bispgården i östra Jämtland och församlingskyrka i Fors församling i Härnösands stift.

Kyrkobyggnaden
Gamla kyrkan från 1500-talet var vid slutet av 1700-talet liten och rätt så förfallen. 1811 anlitade man Simon Geting för att uppföra en ny kyrka. Grunden lades 1814 men det dröjde ända till 1833 innan byggnadsarbetet fortsatte. Nuvarande kyrka färdigställdes av sonen Lars David Geting och invigdes 1839. Gamla kyrkan som stod ett stycke söder om den nya revs 1834. En restaurering genomfördes åren 1922-1925 efter program av arkitekt Gustav Holmdahl. Bland annat utvidgades koret och en bänkrad togs bort.

Klockstapeln, som fortfarande är i bruk, stod färdig 1765.

Inventarier
 Tavla av Olle Hjortzberg.
 Altartavla av Göran Sundin med tetragrammet JHWH mitt i den stora solsymbolen.
 En dopängel är tillverkad 1837 av Pehr Carlsson.

Orgel
1773 skänktes ett positiv till kyrkan och sattes upp av Petter Qvarnström, Sundsvall. Det var troligen en kistorgel från 1600-talet. 1783 lagades orgeln av Petter Skogman. Orgeln såldes 1829 till Ljustorps kyrka.
1861 byggde Johan Gustaf Ek, Torpshammar en orgel med 8 stämmor. 1895 utökades orgeln med en självständig pedalstämma. 1923 såldes orgeln till Marieby kyrka.
1924 byggde Gebrüder Jehmlich, Dresden, Tyskland en orgel med 15 stämmor, två manualer och pedal. Orgeln omdisponerades 1954 av E. A. Setterquist & Son Eftr, Örebro.
Den nuvarande orgeln byggdes 1973 av Gustaf Hagström Orgelverkstad AB i Härnösand. Orgeln är mekanisk med slejflådor och har ett tonomfång på 56/30. Fasaden är från 1861 års orgel.

Kororgel
1986 byggdes en kororgel av Johannes Menzel Orgelbyggeri AB, Härnösand. Orgeln är mekanisk med slejflåda och har ett tonomfång på 56/27.

Referenser
 
 Orgelanders

Noter

Externa länkar
 Fors och Ragunda pastorat

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Ragunda kommun
Kyrkobyggnader invigda 1839
1839 i Sverige
Faluns ansökan om olympiska vinterspelen 1988

Inför olympiska vinterspelen 1988 var Sverige med Falu kommun och Åre kommun en av flera kandidater till att bli värdstad för spelen. En intensiv kampanj bedrevs under början av 1980-talet och fram till 30 september 1981 då IOK beslutade att tilldela Calgary spelen.

Arrangemang
Falun var planerad som huvudarrangör med de alpina grenarna förlagda till Åre. Båda orterna hade arrangerat flera framgångsrika mästerskap tidigare. Investeringar för ett eventuellt spel skulle läggas på en bob och rodel bana i Falun, störtloppsbanan i Åre och OS-byn i Falun. Störtloppsbanan skulle byggas av bestående karaktär medan OS-byn planerades vara ett provisorium.

Ansökan
I skrivelse till Sveriges regering den 26 november 1980 överlämnade Falu kommun en utredning angående förutsättningar för olympiska vinterspel i Falun och Åre 1988. Utredningen hade gjorts av representanter för stiftelsen Svenska Skidspelen, Sveriges Olympiska Kommitté, Åre SLK och stiftelsen Jämtfjäll. Falu kommun hemställde i sin skrivelse att utredningen skulle analyseras av Sveriges regering tillsammans med de berörda kommunerna och att den svenska regeringen skulle ställa för ändamålet lämplig expertis till förfogande.

SOK hade enligt Internationella olympiska kommitténs regler lämnat en preliminär ansökan att i Sverige få arrangera olympiska vinterspelen 1988 och i samband därmed deponerat erforderiigt belopp hos IOK. Från Falu och Åre kommuner överlämnades därefter de uppgifter om spelens tänkta arrangemang med mera som krävs till IOK. SOK ställde sig bakom Falu kommuns ansökan. Riksidrottsförbundet hade uttalat sig för att Sverige arrangerade spelen.

Den 2 april 1981 bemyndigade Sveriges regeringen i ett beslut chefen för jordbruksdepartementet att tillkalla en särskild utredare, för att överväga förutsättningarna för olympiska vinterspel i Falun och Åre 1988.

Framröstning
Övriga städer som ansökte om arrangörskapet var Calgary, Kanada och Cortina d'Ampezzo, Italien. På IOK:s kongress i Baden-Baden, västtyskland, den 30 september 1981, röstades Calgary fram som arrangör för olympiska vinterspelen 1988.

Källor
Proposition 1980/81:200 om olympiska vinterspel i Sverige år 1988
INTERNATIONAL OLYMPIC COMMITTEE VOTE HISTORY (engelska)

1988
Olympiska vinterspelen 1988
Sport i Falun
Sport i Åre
Ryom-Verzeichnis

Ryom-Verzeichnis eller Répertoire des oeuvres d'Antonio Vivaldi, båda oftast förkortade RV, är en (numera standard-) katalog över Antonio Vivaldis musik som skapades av Peter Ryom. Katalogen används för att identifiera Vivaldis verk genom att ange RV-nummer för respektive verk.

Även tidigare kataloger förekommer. Bland annat av Rinaldi, publicerad i Rom 1944 och av Picherle (Paris 1948). När den fullständiga förteckningen av Antonio Fanna var klar (Milano 1968), hade Ryom redan påbörjat sitt arbete. Därför gavs det ut ett supplement till Fannas katalog med tidigare okända verk som Ryom upptäckt. Fannas katalog innehåller enbart instrumentala verk. För att uppnå överensstämmelse anges i Ryoms katalog även numreringen från Fanna, Pincherle och Ricordi.

Se även 
 Verklista för Antonio Vivaldi

Externa länkar 
 Repertoire des oeuvres d'Antonio Vivaldi, vol. 1: Les Compositions instrumentales by Peter Ryom, review by Eleanor Selfridge-Field in Notes, 2nd Ser., Vol. 45, No. 1 (Sep., 1988), pp. 69-72
 Antonio Vivaldi: Thematisch-systematisches Verzeichnis seiner Werke (RV), by Peter Ryom (2007), review by Eleanor Selfridge-Field (2008) in "Notes", 2nd ser., Vol. 65, No. 2. 
 Lista over Vivaldis icke-körverk sammanställd av L. D. Lampson.
 Electronic Ryom-Verzeichnis (Fransk Ryom-katalog)

Verklistor för klassiska kompositörer
Ryom-Verzeichnis
Viktor Tichonov (född 1988)

Viktor Vasiljevitj Tichonov (ryska: Виктор Васильевич Тихонов), född 12 maj 1988 i Riga, Lettiska SSR, Sovjetunionen, är en rysk professionell ishockeyspelare som spelar för Arizona Coyotes i NHL. Han är sonson till tränaren Viktor Tichonov.

Barndom
Tichonov föddes i Riga, där hans far Vasilij tränade Dynamo Riga. När han var ett år gammal flyttade familjen till Finland där fadern ledde laget Ässät. Mellan åren 1992 och 1999 bodde familjen i USA, först i San Jose, Kalifornien där fadern blev målvaktstränare i San Jose Sharks farmarlag Kentucky Throughblades och senare i Lexington, Kentucky. Viktor fostrades i ungdomslaget Bluegrass Blades i Los Gatos, Kalifornien.

2002 flyttade familjen än en gång, denna gång till Schweiz där Viktor vann sitt första mästerskap med laget Langau. Ett år senare hamnade Tichonov i Ryssland för första gången. Han fortsatte sin hockeyskolning i CSKA Moskva som tränades av hans farfar Viktor Tichonov.

Viktor Tichonov slutförde sin hockeyutbildning i Severstal och skrev 2006 på ett proffskontrakt med klubben.

Proffskarrär
Viktor Tichonov spelade i Severstal fram till 2008 innan han blev draftad i första rundan som nummer 28 totalt av NHL-laget Phoenix Coyotes. Han gjorde sitt första NHL-mål 9 november 2008 mot San Jose Sharks.

21 mars 2009 gjorde Tichonov ett uppmärksammat och omstritt mål i en match mot Vancouver Canucks. I mitten av andra perioden skulle han bli utvisad för hakning på Sami Salo, men domarna avvaktade eftersom Vancouver kontrollerade pucken. Försvararna passade den mellan varandra och när Shane O'Brien skulle ta emot pucken, stötte Tichonov undan den från O'Briens klubblad, vilket gjorde att den gled in i den tomma målburen då Canucks tidigare hade tagit ut sin målvakt. Eftersom Tichonov aldrig hade kontroll över pucken godkändes målet, varefter han fick åka till utvisningsbåset.

Tichonov gjorde 8 mål och 8 assist för 16 poäng på 61 matcher i Phoenix.

I december 2009 blev han utlånad till Severstal Tjerepovets för resten av säsongen. Efter en framgångsrik sejour i KHL återvände Tichonov till Nordamerika i november 2010 och blev återigen nedskickad till farmarlaget San Antonio Rampage i AHL. Påföljande säsong, 2011/2012 återvände han till SKA Sankt Petersburg.

Landslagskarrär
Tichonov har förutom ryskt, även lettiskt och amerikanskt medborgarskap och fick inbjudan till landslaget av samtliga tre länder. Viktor valde att representera Ryssland.

Han spelade för det ryska juniorlandslaget i Juniorvärldsmästerskapet i ishockey 2008 och blev utnämnd till bästa forward.

Tichonov blev uttagen till seniorlandslaget inför Världsmästerskapet i ishockey för herrar 2014 där Ryssland vann guld. Tichonov vann poängligan i turneringen.

Externa länkar
Viktor Tikhonov hockey-reference.com

Män
Födda 1988
Levande personer
Ryska ishockeyspelare
Spelare i Arizona Coyotes
Spelare i Chicago Blackhawks
Spelare i SKA Sankt Petersburg
Spelare i San Antonio Rampage
Idrottare från Riga
Ryska idrottare under 2000-talet
Världsmästare i ishockey
Spelare valda i NHL Entry Draft 2008
Spelare valda av Phoenix Coyotes i NHL Entry Draft
Nederländerna i olympiska vinterspelen 1968

Nederländerna deltog i olympiska vinterspelen 1968 i Grenoble, Frankrike.

Medalists

Guld
 Hastighetsåkning på skridskor
Herrarnas 1500 m: Kees Verkerk
Damernas 1000 m: Carry Geijssen
Damernas 3000 m: Ans Schut

Silver
 Hastighetsåkning på skridskor
Herrarnas 1500 m: Ard Schenk
Herrarnas 5000 m: Kees Verkerk
Damernas 1500 m: Carry Geijssen

Brons
 Hastighetsåkning på skridskor
Herrarnas 5000 m: Peter Nottet
Damernas 1500 m: Stien Baas-Kaiser
Damernas 3000 m: Stien Baas-Kaiser

Källor
Official Olympic Reports
International Olympic Committee results database

Nationer i olympiska vinterspelen 1968
1968
1968 i Nederländerna
Metro 2033: den sista tillflykten

Metro 2033: den sista tillflykten är en postapokalyptisk science fiction-roman av Dmitrij Gluchovskij. Boken gavs först ut på Internet 2002, och senare på ett etablerat förlag 2005. Den gavs först ut på svenska 2009, av förlaget Ersatz (numera Coltso), översatt av Ola Wallin.

Rättigheter till boken har sålts till över 20 länder, och ett datorspel baserat på boken (Metro 2033) har släppts. En uppföljare till boken, Metro 2034: försvaret av Sevastopolskaja, släpptes 2009 i Ryssland och på svenska 2011.

Handling 

Berättelsen utspelar sig i Moskvas tunnelbana efter ett kärnvapenkrig som har gjort jordytan obeboelig. Runt tunnelbanestationerna uppstår samhällen, som går samman och bildar federationer. Bokens huvudperson, Artyom, bor på den oberoende VDNCh tunnelbanestation och blir tvungen att ge sig ut genom tunnelbanesystemet för att informera om en fara som hotar. Hans resa för honom genom Moskvas metro som är en miniatyr av det ryska samhället med fascism, kommunism, frireligiösa grupper och kulter som kontrollerar olika stationer.

Referenser 

Rysk skönlitteratur
Science fiction-böcker
2030-talet i skönlitteratur
Moskva i skönlitteratur
Järnväg i skönlitteratur
Ryskspråkig skönlitteratur
Skönlitteratur 2005
Luxemburgska köket

Luxemburgska köket är präglat av dess större grannländers kök: de tysks, franska och belgiska, samt under senare år även av de många italienska och portugisiska invandrarna. Öl och vitt vin är populära drycker. Fläskkött, fisk och vilt äts mycket. 

Éisleker-skinkan påminner om prosciutton. Gromperekichelcher är en potatispannkaka som serveras med hackad lök och persilja. Kachkéis är en lokalt producerad mjukost. Quetschentaart är en typisk luxemburgsk efterrätt, innehållande plommon, som återfinns i de flesta bagerier i hela landet. Nationalrätten, Judd mat gaardebounen, är en rätt som görs på rökt fläskkarré och stuvade bondbönor.

Referenser

Olika regioners kök i Europa
Mat och dryck i Luxemburg
Streets of Laredo

Streets of Laredo är en amerikansk western-miniserie i tre delar från 1995. Serien är en fristående uppföljare till Return to Lonesome Dove, för regin stod Joseph Sargent med James Garner i huvudrollen som kapten Woodrow F. Call.

Handlingen 
Den före detta Texas Rangern kapten Woodrow jobbar som prisjägare och får i uppdrag att spåra tågrånaren Joey Garza och föra honom till galgen. Så Woodrow samlar ihop ett gäng cowboys för att försöka leta reda på honom och en lång jakt tar sin början, men snart inser Woodrow att den hänsynslöse mexikanen är den farligaste man de nånsin ställts inför. Så om Woodrow och hans följeslagare ska komma levande ur vildmarken måste de lita till Woodrows skicklighet som snabbskjutande revolverman.

Karaktärer  
Captain Woodrow F. Call - James Garner
Pea Eye Parker - Sam Shepard
Lorena Parker - Sissy Spacek
Judge Roy Bean - Ned Beatty
John Wesley Hardin - Randy Quaid
Maria Garza - Sonia Braga
Joey Garza - Alexis Cruz
Mox Mox - Kevin Conway

Föregångare 
 Den långa färden, 1989
 Return to Lonesome Dove, 1993

Uppföljare 
 Dead Man's Walk, 1996
 Comanche Moon, 2008

Externa länkar 
 

Amerikanska Western-TV-serier
Amerikanska miniserier från 1990-talet
TV-seriestarter 1995
Nong Khai

Nong Khai, (thai:  หนองคาย) är en provins (changwat) i nordöstra Thailand. Provinsen hade 883 704 invånare år 2000, på en areal av 7 332,3 km². Provinshuvudstaden är Nong Khai city.

Staden ligger vid floden Mekong varifrån det går små motorbåtar över till Tha Deua i Laos.

Administrativ indelning 
Provinsen är indelad i 17 distrikt (amphoe). Distrikten är i sin tur indelade i 115 subdistrikt (tambon) och 1099 byar (muban). 

Thailands provinser
Erik Steen

Det finns flera artiklar om personer med namnet Erik Steen:

För juristen och polismästaren i Uppsala, se Erik Steen (jurist)
För musikern Erik Steen, se Erik Steen (musiker)
Italiens MotoGP 1993

Italiens MotoGP 1993 kördes den 5 september på Misano World Circuit.

500GP

Slutresultat

1993 i Italien
MotoGP-tävlingar 1993
1993
Kol basti

Kolbasti är en turkisk dans, ursprungligen från hamnstaden Trabzon (vid kusten av Svarta havet) i norra Turkiet. Dansen skapades på 1930-talet och själva namnet betyder ungefär "haffad av polisen". Rörelserna i dansen symboliserar framförallt att ro, simma, kasta nät, fiska med metspö och att dra in fiskenätet.

Historia 
Enligt legenden fick dansen sitt namn efter en historia om att nattliga polispatruller i staden arresterade dem som drack och festade, och att de som höll fester därför gjorde en sång med texten "De kom, de fångade oss, de slog oss", på turkiska "geldiler, bastilar, vurdular". I en annan berättelse så berättas det att fiskare från Faroz ordnade en fest efter att en ovanligt lyckad fångst och gav dansen namnet "hoptek".

Dansen 
I dag dansas kolbasti i Anatolien i snabbare tempo och rörelserna och stegen är annorlunda. Dansen dansas främst på bröllopsfester och folkdansuppvisningar. Under de senaste åren har dansen blivit populärare och även spridits utanför ursprungsregionen. Särskilt turkarna som bor i Europa har vidareutvecklat dansen genom att lägga till rörelser.

Källor 
Todays Zaman - Kolbastı: the salsa of Trabzon

Danser
Trabzon
Space Oddity (sång)

Space Oddity är en låt av David Bowie utgiven som singel den 11 juli 1969 och på albumet Space Oddity som släpptes den 4 november 1969. 

Den gavs också ut som singel 1975 med Velvet Goldmine som B-sida, och den 20 juli 2009 gavs den ut som EP med fyra olika versioner av låten, samt alla spår för 8-track mastern (åtta spår), för att fira 40-årsdagen sedan singeln kom ut. Sången blev Bowies första hit och nådde plats nummer 5 på brittiska listan och plats nummer 124 i USA.

Musiksinglar 1969
Låtar av David Bowie
Låtar framförda av David Bowie
Singlar utgivna på Parlophone
Sånger om rymdfart
Dead Man's Walk

Dead Man's Walk är en amerikansk western-miniserie i tre delar från 1996. Serien är en fristående uppföljare till Streets of Laredo men handlingen föreställer Gus och Woodrow tiden före Lonesome Dove, precis när de anslutit sig till att bli Texas Rangers. För regin stod Yves Simoneau.

Handlingen 
Året är 1842 i ett land som lider av kulturella slitningar mellan tre olika folkslag som alla gör anspråk på samma land, där ligger Texas i sin vagga. Med hopp om dess framtid har de unga Gus och Woodrow precis tagit värvning till Texas Rangers, en kår som ska hålla lag och ordning i den kokande staten. Deras första uppgift blir att jaga en grupp Comanche-indianer som härjar vilt under ledning av den fruktade krigaren Buffalo Hump.

Tillsammans med två vildmarksmän, en glädjeflicka och en indianspårare genomlever de snöstormar, attacker från grizzlybjörnar och dödliga bakhåll.

Karaktärer  
Augustus "Gus" McCrae - David ArquetteWoodrow F. Call - Jonny Lee MillerClara Forsythe - Jennifer GarnerColonel Caleb Cobb - F. Murray AbrahamBigfoot Wallace - Keith CarradineMatilda Jane "Mattie" Roberts - Patricia ChildressMajor Randall Chevallie - Brian DennehyCaptain Salazar'' - Edward James Olmos

Föregångare 
 Den långa färden, 1989
 Return to Lonesome Dove, 1993
 Streets of Laredo, 1995

Uppföljare 
 Comanche Moon, 2008

Externa länkar 
 

Amerikanska Western-TV-serier
1842 i fiktion
Amerikanska miniserier från 1990-talet
TV-seriestarter 1996
Comanche Moon

Comanche Moon är en amerikansk western-miniserie i tre delar från 2008 och hade premiär i amerikansk TV på CBS den 13 januari 2008. Serien är en fristående uppföljare till Dead Man's Walk. För regin stod Simon Wincer.

Handlingen 
Gus och Woodrow är nu Texas Rangers vars kapten är Inish Scull. När Sculls favorithäst blir stulen av Comancher beslutar han sig för att finna hästen och lämnar över ansvaret till Gus och Woodrow.

Karaktärer  
Augustus "Gus" McCrae - Steve ZahnWoodrow F. Call - Karl UrbanClara Forsythe - Linda CardelliniPea Eye Parker - Troy BakerJake Spoon - Ryan MerrimanJoshua Deets - Keith RobinsonInish Scull - Val KilmerMaggie - Elizabeth BanksBuffalo Hump'' - Wes Studi

Föregångare 
 Den långa färden, 1989
 Return to Lonesome Dove, 1993
 Streets of Laredo, 1995
 Dead Man's Walk, 1996

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Amerikanska Western-TV-serier
Amerikanska miniserier från 2000-talet
TV-serieavslutningar 2008
Högsbo (stadsdelsnämndsområde)

Högsbo var ett stadsdelsnämndsområde i Göteborgs kommun under åren 1989–2010, vilket den 1 januari 2011 gick upp i stadsdelsnämndsområdet Askim-Frölunda-Högsbo, efter att under 2010 varit sammanslaget med stadsdelsnämndsområdet Frölunda.

Högsbo stadsdelsnämndsområde omfattade primärområdena 509 Kaverös, 510 Flatås, 511 Högsbohöjd, 512 Högsbotorp och 516 Högsbo.

Referenser 

Historiska stadsdelsnämndsområden i Göteborg
Pyramid Head

Pyramid Head är ett fiktivt monster i spelserien Silent Hill och seriens inofficiella maskot. Han introduceras i Silent Hill 2 där han är spelets huvudsakliga antagonist.

Av varelserna i Silent Hill 2, är Pyramid Head en av de få med ett uppenbart maskulint utseende, tillsammans med Doormen/Abstract Daddy. Pyramid Head gestaltar en blek, vältränad man i en vit men bloddränkt rock. Hans mest uppenbara kännetecken är en stor, röd triangulär hjälm som täcker hans huvud helt och hållet. Hjälmen är uppenbart smärtsam att bära.

Han är ofta beväpnad med en stor kniv eller ett spjut. Dock kan han också anfalla med ett strypgrepp, samtidigt som en svart tunga hugger. Han kan också skalla vilket kan leda till en snabb död. En liknande attack används av andra varelser i spelet. Han kan också göra en långsam attack där han svingar sin stora kniv över huvudet, vilket också dödar direkt såvida man inte spelar på enklaste svårighetsgraden. Han ses vid flera tillfällen våldta och mörda andra monster i spelet.

Pyramid Head pratar inte, men kan grymta och stöna smärtfyllt inne i hjälmen - hans andetag väser genom hjälmens visir. Pyramid Heads roll i spelen är att straffa karaktären James, protagonisten i Silent Hill 2, både fysiskt och mentalt. 

Fiktiva massmördare
Datorspelsbossar
Datorspelsfigurer
Fiktiva figurer introducerade 2001