kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pineville, Kentucky

Pineville är en stad (city) i Bell County i sydöstra Kentucky, USA. Staden hade år 2000 2 093 invånare. Den har enligt United States Census Bureau en area på 3,7 km². Pineville är centralort (county seat) i Bell County.

Historia
Pineville är en av de äldsta bosättningarna i Kentucky och historien kan spåras tillbaka till år 1781 och en bosättning benämnd Cumberland Ford. Den var del i ett landområde som en gång ägdes av Isaac Shelby, som var Kentuckys förste guvernör. När Bell County grundades år 1867 var Cumberland Ford det naturliga valet, men någon domstolsbyggnad färdigställdes inte förrän 1871. Bosättningen inkorporerades år 1889 som Pineville. 

Stadens läge vid en flod gör att den drabbats av flera översvämningar, bland annat en förödande händelse den 4 april 1977, då flodvallen från 1952 svämmade över och 200 hus förstördes eller skadades. United States Army Corps of Engineers förstärkte vallen 1988.

Pinevilles ekonomi är beroende av kolgruveindustrin och turism i den närbelägna Pine Mountain State Resort Park med attraktionen "Chained Rock". Det finns också några tyngre industrier i staden.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Orter i Kentucky
Bell County, Kentucky
Madison, Indiana

Madison är en stad i Jefferson County i sydöstra Indiana, USA. Madison är administrativ huvudort (county seat) i Jefferson County och ligger vid floden Ohio River. Innerstaden i Madison har utpekats som ett av de största historiska landmärkena i USA med många gamla, vackra byggnader. 
Det har spelats in två Hollywood-filmer i Madison. "Some Came Running", 1958 och "Madison", 2001.

Geologen Fielding Bradford Meek föddes i Madison.

Källor

Externa länkar 

Orter i Indiana
Jefferson County, Indiana
Slaget om Osaka

Slaget om Osaka (大坂の役, Ōsaka no eki) var en serie militära kampanjer som Tokugawashougunatet drev mot Toyotomiklanen. Kampanjerna, som genomförde 1614-1615 och delas upp i vinterkampanjen och sommarkampanjen, innebar slutet på Toyotomiklanen och därmed också det sista stora militära motståndet mot shogunatet.

Japan under 1600-talet
Osaka
Osaka
WP:Projekt Japan
Ourang Medan

S.S. Ourang Medan var ett nederländskt fraktskepp som sägs varit med om en olycka i indonesiskt farvatten då hela dess besättning omkom under mystiska omständigheter. Berättelsen påstås vara sann men man kan inte hitta någon rapport om olyckan, eller ens att ett sådant skepp någonsin funnits.

Fartyget 
Ordet Ourang (även skrivet som Orang) är det malajiska eller indonesiska ordet för "man" eller "person", medan ordet Medan är den största staden på den indonesiska ön Sumatra. En ungefärlig översättning av Ourang Medan blir Mannen från Medan. Berättelser om skeppets förlisning har funnits i olika böcker och tidskrifter, främst inom forteana, men deras fakta är ifrågasatta och inte verifierade. Man har dessutom inte funnit några uppgifter på när skeppet byggdes. Alla undersökningar har varit resultatlösa.

Olyckan 
Under februari 1948 fick två amerikanska fartyg ett nödmeddelande från det nederländska skeppet Ourang Medan. En radiooperatör på Ourang Medan rapporterade att alla i besättningen var döda, och avslutade meddelandet med orden "jag dör", innan det tog slut. Ett av de amerikanska fartygen, Silver Star, lokaliserade Ourang Medan och gick ombord. Själva fartyget var oskadat, men det låg kroppar överallt. Man kunde inte se några skador på kropparna. En brand bröt ut i lastutrymmet och amerikanerna blev tvungna att evakuera skeppet. Efter det vittnade man hur skeppet exploderade och sjönk – vilket gjorde en utredning omöjlig.

Teorier

Osäker frakt av farligt material 
Denna teori bygger på att Ourang Medan smugglade olika kemiska ämnen som kaliumcyanid och nitroglycerin. Enligt denna teori skulle havsvatten kommit in i frakten och gett ifrån sig en reaktion av giftiga gaser, vilket skulle ha förgiftat besättningen. Sen skulle vattnet reagerat med nitroglycerinet, vilket skulle ha gjort att skeppet exploderat.

Förgiftning genom kolmonoxid 
Denna teori pekar på att kolmonoxid på något sätt skulle ha frisläppts, vilket skulle ha dödat besättningen. Kolmonoxiden skulle ha kunnat skapas av elden i lastutrymmet.

Paranormalt 
Vissa författare tror att ett UFO, eller någon sorts paranormal kraft, skulle ha kunnat attackera besättningen. "Bevisen" på detta, anser de, är de döda kropparnas positioner, de skräckslagna ansikten, samt att vissa "pekade" på en okänd fiende.

Skepticism 
Den ursprungliga orsaken till olyckan har aldrig hittats. Flera skribenter noterar omöjligheten med att finna någon historisk beskrivning. Själva namnet Ourang Medan kunde aldrig hittas i några andra länder, inklusive Nederländerna. Det amerikanska fartyget, Silver Star, har däremot funnits, och har varit inblandat i en misslyckad räddning, men på grund av informationsbrist om Ourang Medan tror man nu att historien är överdriven eller till och med påhittad.

Folktro
Nederländska fartyg
Skeppsvrak i Indiska oceanen
Spökskepp
Travelogue (The Human League-album)

Denna artikel handlar om The Human League's album. För Kashmirs album se Travelogue.

Travelogue är det andra studioalbumet av det engelska synthpopbandet The Human League. Det var det sista Human League-album som släpptes innan de två ursprungsmedlemmarna Martyn Ware och Ian Craig Marsh lämnade bandet. Albumet spelades in i mars 1980 i Sheffield.

Skivan är producerad av Human League och Richard Manwaring, förutom "Being Boiled" som är producerad av Human League och John Leckie. Låten "Toyota City" är inspelad redan 1978.

Virgin Records remastrade och återutgav Travelogue 1988 med en utökad låtlista bestående av tidiga singlar och EP:n Holiday '80.

Låtlista 
 "The Black Hit of Space" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 4:11
 "Only After Dark" (Richardson, Ronson) – 3:51
 "Life Kills" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 3:08
 "Dreams of Leaving" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 5:52
 "Toyota City" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 3:21
 "Crow and a Baby" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 3:43
 "The Touchables" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 3:21
 "Gordon's Gin" (Wayne) – 2:59
 "Being Boiled" (Marsh, Oakey, Ware) – 4:22
 "WXJL Tonight" (Ware, Marsh, Oakey, Wright) – 4:46

Bonuslåtar 
 "Marianne" (Marsh, Oakey, Ware) – 3:17
 "Dancevision" (Marsh, Ware) – 2:22
 "Rock 'n' Roll/Night Clubbing" (Bowie, Glitter, Leander, Osterberg) – 6:23
 "Tom Baker" (Oakey, Wright) – 4:01
 "Boys and Girls" (Oakey, Wright) – 3:14
 "I Don't Depend on You" (Marsh, Oakey, Ware) – 4:36
 "Cruel" (Marsh, Oakey, Ware) – 4:45

Kuriosa 
Låten "Tom Baker", som var baksida på singeln "Boys and Girls", anspelar på en skådespelare som spelade Doctor Who.

"I Don't Depend on You" gavs ut som singel under pseudonymen The Men.

Musikalbum 1980
Album av The Human League
Mongoliska dödsmasken

Den mongoliska dödsmasken är en ormliknande varelse som sägs finnas i Gobiöknen. Generellt anses den tillhöra kryptozoologi, eftersom man ifrågasätter rapporter och vad människor vittnat. 

Masken beskrivs som en fet, ljusröd orm. Längden antas vara mellan 2 och 5 fot (60–150 cm). Det lokala namnet är allghoi (eller orghoi) chorchoj (олгой-xopxoй) som betyder "blodfylld tarmmask" på grund av att den ska se ut som en ko-tarm. Det finns ett antal rapporter av de lokala mongolerna, att masken skulle ha egenskaper som att spy upp ett gult gift som är dödligt, och att den kan döda på avstånd genom att använda sig av en elektrisk stöt. Men det finns inga vittnen som är trovärdiga. Vissa tror att varelsen egentligen är en reptil på grund av det torra klimatet.

Gul färg sägs attrahera masken.  

Den ledande vetenskapsmannen om varelsen var den tjeckiske författaren Ivan Mackerle. Loren Coleman var den förste som nämnde masken, i boken Cryptozoology A to Z.
En expedition skickades ut under 2005 för att undersöka nya rapporter. De fann inga bevis på dess existens, men de tror att det är möjligt för en sådan varelse att finnas djupt in i Gobiöknen vid de avstängda områdena vid den kinesisk-mongoliska gränsen.

Den senaste expeditionen skickades ut 2006–2007 av reality TV-serien "Destination Truth" ("Destination: Sanning"), som produceras av bröderna Mandt.

Inom fiktion 
 Masken nämns i en historia skriven av Ivan Jefremov.

Källor

Externa länkar 
Den mongoliska dödsmasken: Den ursprungliga teorin (engelska)
Fortean Times-artikel om dödsmasken
En beskrivning av masken
Expeditionen 2005
Uppdatering 2005
Kryptozoologi: Dödsmasken

Kryptozoologi
Giuseppe Bofondi

Giuseppe Bofondi, född 24 oktober 1795 i Forlì, Italien, död 2 december 1867 i Rom, var en italiensk kardinal. Han var kardinalstatssekreterare från 1 februari till 10 mars 1848.

I december 1846 utsåg påve Pius IX Bofondi till kardinaldiakon av San Cesareo in Palatio. Utnämningen skedde in pectore och offentliggjordes i juni 1847.

Kardinal Bofondi har fått sitt sista vilorum i kyrkan Santa Maria in Campitelli i Rom.

Födda 1795
Avlidna 1867
Italienska kardinaler
Kardinalstatssekreterare
Män
Personer från Forlì
I asfaltens djungel

I asfaltens djungel (originaltitel: The Asphalt Jungle) är en amerikansk film noir från 1950 i regi av John Huston. I rollerna ses bland andra Sterling Hayden, Louis Calhern, Jean Hagen, James Whitmore, Sam Jaffe och Marilyn Monroe. Filmen handlar om en grupp män som planerar att genomföra ett juvelrån.

Handling 
Erwin "Doc" Riedenschneider (Sam Jaffe) har under tiden i fängelset funderat ut ett perfekt brott, ett rån mot en juvelfirma. Han vänder sig till den skumme affärsmannen Alonzo Emmerich (Louis Calhern) för att denne skall finansiera kuppen. Erwin och tre medhjälpare, Louie Ciavelli (Anthony Caruso), Gus Minissi (James Whitmore) och Dix Handley (Sterling Hayden), utför kuppen men Emmerich, som är på ruinens brant, tänker försöka lura de andra på bytet.

Medverkande

Externa länkar 

 
 

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska kriminalfilmer
Film noir
Filmer 1950
Filmer i regi av John Huston
Engelskspråkiga filmer
Marilyn Monroe
Filmer bevarade i National Film Registry
Sanning eller konsekvens

Sanning eller konsekvens eller Sanning och konsekvens kan syfta på:

 Sanning eller konsekvens (lek) – en lek med minst två personer
 Sanning eller konsekvens (roman) – en svensk ungdomsroman av Annika Thor från 1997
 Sanning eller konsekvens (film) – ett svenskt drama från 1997 baserad på boken
 Sanning och konsekvens (drama) –  ett drama av Lars Norén från 1989
 Sanning och konsekvens (samhällsprogram) – ett samhällsprogram som visades i TV3 under hösten 2011
 Sanning & Konsekvens – ett TV-programm på ZTV under mitten 1990-talet

Se även
 Truth or Consequences
Patagonska jättar

De patagonska jättarna, eller patagonerna, är ett mytologiskt folk, som först rapporterades under tidiga europeiska expeditioner till Patagonien. Dessa jättar skulle ha varit mer än dubbla längden av en människa, med vissa rapporter om längder upp till 4-5 meter. Berättelser om jättarna kröp snabbt in i den europeiska kulturen, och fortsatte så i 250 år fram till 1700-talet då det motbevisades. Men sydamerikanska legender talar om ett antal raser av jättar, så som Chancas eller Chanak i Peru, som sägs vara 2,5 meter i genomsnittlig längd, och ha rött hår.

Den första rapporten om dessa jättar kom från Ferdinand Magellans resor, då han och hans besättning påstod att de vittnat dem då de utforskade den sydamerikanska kusten under 1520-talet.

Antonio Pigafetta, som deltog i expeditionen, skrev följande om besättningens upptäckt:

En dag såg vi en naken man, stor som en jätte, vid stranden, som dansade, sjöng och kastade sand på sitt huvud. Vår kapten (Magellan) skickade en av männen för att utföra samma rörelser i fredligt syfte. Efter detta förde mannen jätten till en liten ö där kaptenen väntade. När jätten stod inför oss vart den överraskad, den lyfte fingret och pekade uppåt himlen, i tron om att vi kom därifrån. Han var så lång att vi bara kom upp till dess midja, och han var välproportionerad...

Pigafetta nämner också att Magellan gav namnet "Patagão" (eller "Patagoni") åt dessa människor, men sade inte varför. 

Sedan Pigafettas tid har man tagit namnet, som idag översätts till "Jättarnas Land". Tidiga världskartor skrev oftast in det sydamerikanska området som "jättarnas region".

Under 1579 skrev Sir Francis Drakes kapten, Francis Fletcher, om ett möte med jättelånga patagonier.
 
Under 1590-talet påstod Anthony Knivet att han sett döda jättar Patagonien.

Ett rykte om att besättningen ombord HMS Dolphin sett 3-meter höga jättar i Patagonien spreds i England under 1766. Men när rapporterna granskades i 1773 visade sig patagonierna vara endast 2 meter i längd, inte jättar.

Senare författare anser att de patagonska jättarna är en lögn, eller åtminstone en överdriven berättelse som spridits i Europa om regionen.

Sydamerikas historia
Uppfostran

Uppfostran avser resultatet av de fostringsprocesser som nyttjats men även de processer som skapar resultatet.

I folkmun menas att bra uppfostran är detsamma som att ha lyckats fostra i enlighet med rådande samhällsetik. Med dålig uppfostran menas att ha misslyckats med detsamma.

Etymologi
Fostra och foster från fornsvenska fostre, jmfr Isländskans fóstri i betydelsen hemfödd träl/trälinna. Vad som fötts respektive avlats av människa eller djur. Livsfrukt, barn, unge, avkomma. Giva ett barn underhåll, vård under dess uppväxtår, amma. Även ett djur eller växt kan vara föremål för fostran exempelvis i ett gammalt uttryck som ”fostra kål och potatis”. Germanska fõs(t)ra en avledning av stammen fõd, av föda.

Se även
Fostran
Barnuppfostran
Socialisation
Värdepedagogik

Referenser 

Pedagogik
Zelda Fitzgerald

Zelda Fitzgerald, född Sayre den 24 juli 1900 i Montgomery, Alabama, död 10 mars 1948 i Asheville, North Carolina, var en amerikansk författare. Hon är även känd som "den förste flappern" (titulerad av maken F. Scott Fitzgerald).

Den 3 april 1920 gifte sig Zelda Fitzgerald med den amerikanske författaren F. Scott Fitzgerald. Som författare publicerade hon endast ett verk, den självbiografiska romanen Charleston (, 1932). 1932 fick hon ett nervöst sammanbrott och diagnosticerades senare med schizofreni. Hon vårdades på mentalsjukhus och omkom där i en brand tillsammans med åtta andra patienter 1948.

Bibliografi 
 (Save Me the Waltz)

Eftermäle 
 Prinsessan Zelda i TV-spelsserien "The Legend of Zelda" är döpt efter Zelda Fitzgerald.

Källor

Vidare läsning

Externa länkar 

Amerikanska författare under 1900-talet
Engelskspråkiga författare
Födda 1900
Avlidna 1948
Personer från Montgomery, Alabama
Kvinnor
Royal Swingers

Royal Swingers var namnet på en jazzkvintett från Uppsala som var verksam under 1940-talet. 

Kvintetten, som spelade så kallad Goodman-swing, vann 1941 Orkesterjournalens (OJ:s) och Nalens tävling för amatörorkestrar i småbandsklassen. I segern ingick en veckas engagemang på Nalen samt inspelning av en grammofonskiva ("stenkaka"), ej saluförd men sannolikt bevarad i privat ägo.

Åke Hasselgårds klarinettspel uppmärksammades särskilt, och hans professionella karriär kan sägas ha sin början i orkestern. Bertil Frylmark och Kurt Wärngren blev båda kända yrkesmusiker. Kvintetten, som vid OJ-tävlingen tycks ha saknat kontrabas, hade under en tid den legendariske basisten och orkesterledaren Simon Brehm som medlem.

Medlemmar
 Åke Hasselgård - klarinett
 Gösta Eriksson - piano
 Bror Hansson - trumpet
 Kurt Wärngren - gitarr 
 Bertil Frylmark - trummor

Diskografi
Halleluljah / Instrumental / Royal Swingers (Insp. 23.01.1946) / Musica RA 9200
Somebody loves me / Royal Swingers (Insp. 23.01.1946) / Musica RA 9200

Källor
Royal Swingers på Svensk underhållningsmusik, revyer och film 1900–1960

Externa länkar
Royal Swingers på Svensk mediedatabas
Royal Swingers på YouTube

Svenska jazzgrupper
Henric Westin

Henric Laurentius Westin, född den 6 oktober 1824 i  Stockholm, död den 10 april 1899 i Göteborg, var en svensk teaterledare, författare, översättare och ämbetsman.

Biografi
Föräldrar var fabrikören och kaptenen infanteriet Anders Westin (1779-1840) och Christina Elisabeth Westman. Westin blev 1842 student i Uppsala, där han var med i Juvenalernas krets. Westin avlade 1845 hovrätts- och kameralexamen, och befordrades efter tjänstgöring i kämnärs- och rådhusrätterna i Stockholm samt i Svea hovrätt 1853 till fiskal i Svea hovrätt och 1856 till assessor. 

År 1859 utnämndes han till landssekreterare i Göteborgs och Bohus län, samtidigt som han blev en framträdande person i Göteborgs umgängesliv. I april 1881 förordnades Westin (med titeln överintendent) till chef för Kungl. Maj:ts hovkapell och teatrar (Operan och Dramaten), en befattning som han innehade till juli 1883, då han återgick till sin landssekreterartjänst och avböjde samtidigt ett erbjudande om att bli landshövding på Gotland.

Den konstnärliga ledningen av de kungliga teatrarna under Westins chefskap var utmärkt, och stor energi ägnades i synnerhet åt operan, där man satte upp nya stycken som blev långvariga på repertoaren (till exempel "Konung för en dag", "Nordens stjärna" och "Mefistofeles"), men hans tvååriga ledarskap innebar inga ekonomiska framgångar.

Westin var ledamot av den s.k. vägkommitten (1880) och av kommittén för avgivande av förslag till nybyggnad för riksdags-, bank- och teaterhus (1883), samt från 1866 ledamot och från 1884 vice ordförande i direktionen över Göteborgs hospital och även ledamot i direktionen för Göteborgs och Bohus läns sparbank. 

Som översättare framträdde Westin med ett flertal verk. Hans originalarbete En resa till Italien år 1865 utkom först 1919 (med förord av Sven Hedin).

År 1885 blev han ledamot av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhets-Samhället i Göteborg och dess ordförande 1888-1890. Han blev riddare av Nordstjärneorden 1869 och kommendör av första klassen av Vasaorden 1886. 

Westin var gift med Margret Gibson och de fick fyra söner och en dotter.

Bibliografi

Översättningar

Referenser 

Landssekreterare i Göteborgs och Bohus län
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Svenska översättare
Översättare från danska
Översättare från italienska
Översättare från franska
Översättare från engelska
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klass av Vasaorden
Födda 1824
Avlidna 1899
Män
Chefer vid Kungliga Operan
Personer från Stockholm
Ludovico Scarfiotti

Ludovico Scarfiotti, född 18 oktober 1933 i Turin, död 8 juni 1968 i Rossfeld i Tyskland, var en italiensk racerförare.

Racingkarriär

Scarfiotti tävlade i formel 1 under 1960-talet. Han körde ett tiotal lopp huvudsakligen för Ferrari. Scarfiotti vann Italiens Grand Prix 1966 och är den senaste italienaren som vunnit hemmaloppet. Landsmannen Riccardo Patrese vann visserligen på Imola senare, men det var i San Marinos Grand Prix 1990. 

Scarfiotti omkom i en sportvagnskrasch 1968 när han försökte väja för en annan krasch framför sig.

F1-karriär

Noter

Källor

Födda 1933
Avlidna 1968
Italienska racerförare
Italienska Formel 1-förare
Cooper F1-förare
Ferrari F1-förare
Formel 1-racevinnare
Formel 1-racevinnare under 1960-talet
Förolyckade F1-förare
Le Mans 24-timmarsvinnare
Sportvagns-VM-förare
Män
Knut Filip Bonde

Knut Filip Bonde,  född 9 mars 1815 på Eriksberg i Stora Malms församling, Södermanlands län, död 17 oktober 1871 i Stockholm, var en svensk friherre och överstekammarjunkare.

Biografi
Bonde trädde 1837 in på den militära banan, som han dock lämnade efter fyra års tjänstgöring. Därefter gjorde han vidsträckta resor och sysselsatte sig med studier i politik och statsekonomi. Han tillhörde ridderskapet och adeln vid ståndsriksdagarna 1844–1845, 1847–1848, 1850–1851, 1853–1854, 1856–1858, 1859–1860, 1862–1863 och 1865–1866.

1846 utnämndes han till överintendent vid hovet och 1852 till förste direktör vid Kungl. Maj:ts hovkapell och spektakler. Den senare befattningen innehade han till 1856, då han utnämndes till överstekammarjunkare. 1863 blev han ordförande i Svenska Slöjdföreningen, och 1870–1871 var han ledamot av riksdagens andra kammare för Södertörns domsaga samt medlem av konstitutionsutskottet. 

Bonde var kommendör av Nordstjärneorden och ledamot av Kungliga Musikaliska Akademien i Stockholm. Han uppskattade musik och medverkade på många sätt till musikens främjande i Sverige.

Bonde finns representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm.

Knut Filip Bonde var bror till Carl Jedvard Bonde och gift med lady Helena Ester Florence Robinson (1817–1900), som efter deras son Carls död 1885 ärvde och framgångsrik skötte Fituna kalkbrott. Dottern Florence var gift med kammarherren Henning von Horn och mor till Hans, Carl och Brita von Horn.

Bibliografi

Källor 

Representerade vid Nationalmuseum
Svenska teaterchefer
Svenska friherrar
Ridderskapet och adelns riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Knut Filip
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Stora Malms socken
Födda 1815
Avlidna 1871
Män
Ugglan
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Kommendörer av Nordstjärneorden
Svenska överstekammarjunkare
Mezná

Mezná (tyska Stimmersdorf) är en by i kommunen Hřensko i Böhmiska Schweiz i Tjeckien, fyra kilometer från tyska gränsen. Före andra världskriget var byn mycket viktig inom turistnäringen. I närheten finns fina sandstensformationer med bland annat den berömda "predikstolen" som finns med i första Narnia-filmen.

Externa länkar 
 Pravčická brána (Predikstolen)

Orter i Ústí nad Labem (region)
Orter i Böhmen
Svante Gustaf Schyberg

Svante Gustaf Schyberg, eg. Sven, född 15 augusti 1796 i Katarina församling, Stockholm, död 15 juli 1874 i Karlskrona, var en ämbetsman och teaterdirektör. Schyberg var student 1812 i Uppsala, där han blev filosofie kandidat 1816 och magister 1818 samt juris kandidat 1821.

Svante Gustaf Schyberg blev 1818 kopist, 1826 kanslist och 1836 protokollssekreterare i Handels- och finansexpeditionen samt 1840 förste expeditionssekreterare i K. M:ts kansli och förordnades 1844 att vara tjänstförrättande expeditionssekreterare i Finansdepartementet. Han var 26 maj 1840–1 juli 1843 och 4 september 1843–6 augusti 1844 tillförordnad direktör för ekonomiska förvaltningen vid Kungliga Teatern, 6 augusti 1844–1 december 1848 andre direktör och 1 december 1848–1 juli 1852 tillförordnad förste direktör för Kungl. Maj:ts hovkapell och spektakler och var under denna tid tjänstledig som expeditionssekreterare. Både före och efter denna tid hade han längre förordnanden som expeditionschef. Han fick 28 december 1861 avsked ur statens tjänst.

Schyberg författade Äreminne öfver kongl. rådet grefve Bengt Oxenstierna (belönad med Svenska Akademiens stora pris 1827) och En folkfest i Dalarne, divertissemang med sång och dans i 1 akt (uppförd 7 gånger i december 1851) med musik av Jacopo Foroni och koreografi av Anders Selinder.

Källor 

Födda 1796
Avlidna 1874
Svenska teaterchefer under 1800-talet
Män
Skådespelare från Stockholm
Al D'Amato

Alfonse Marcello "Al" D'Amato, född 1 augusti 1937 i Brooklyn i New York, är en amerikansk republikansk politiker. Han var ledamot av USA:s senat från delstaten New York 1981-1999. Från och med 2023 är D'Amato den siste republikanen som har representerat New York i den amerikanska senaten.

D'Amato är född i Brooklyn och uppvuxen på Long Island. Han har avlagt sin grundexamen vid Syracuse University och juristexamen vid Syracuse Law School. D'Amato har fyra barn från sitt första äktenskap. Han gifte om sig 2004 med Katuria Elizabeth Smith.

D'Amato besegrade den sittande senatorn Jacob K. Javits i republikanernas primärval inför 1980 års kongressval. Han blev sedan invald i senaten med 45% av rösterna i ett val där Javits fick många liberala röster som kandidat för det lilla partiet Liberal Party of New York. I senaten blev D'Amato känd för sina långa filibusters.

Efter tiden i senaten arbetade han som korrespondent för tidskriften George och som kommentator för Fox News Channel. Han innehar numera en chefsposition på Computer Associates.

Referenser

Noter

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress - biografi på den amerikanska kongressens hemsida

Ledamöter av USA:s senat från delstaten New York
Födda 1937
Män
Levande personer
Alumner från Syracuse University