kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Curling vid olympiska vinterspelen 1932

Curling var en demonstrationssport vid olympiska vinterspelen 1932. Tävlingen hölls i Olympic Indoor Arena i Lake Placid, New York. Åtta lag från två länder, 4 amerikanska lag och 4 kanadensiska lag, deltog i tävlingen.

Herrar
Lagets skipper är markerad med fetstil.

Källor

 III Olympic Winter Games Lake Placid 1932, 1932 (digitized version)

1932
Sporter vid olympiska vinterspelen 1932
Curling i USA
William Henry White

Sir William Henry White, född 2 februari 1845 i Plymouth, död 27 februari 1913, var en engelsk fartygskonstruktör.

White var 1867-83 assistant naval constructor vid amiralitetet och 1870-81 lärare i skeppsbyggeri vid Royal Naval College i Greenwich. Åren 1883-85 var han anställd som chef för Armstrong & Companys skeppsvarv vid Elswick samt byggde därunder för utländsk räkning en mängd krigsfartyg av framstående beskaffenhet, särskilt utmärkta för sin snabbhet. Han återinträdde 1885 vid amiralitetet och var till 1902 chief constructor of naval construction eller director of naval construction (d.v.s. överdirektör och chef för mariningenjörstaten).

White var framstående som praktisk skeppsbyggare, men gjorde även en viktig insats på det teoretiska området som lärare och genom att publicera bland annat Manual of Naval Architecture (till vilken hans föreläsningar vid ovannämnda skola ligger till grund), ett standardverk, som officiellt antogs till lärobok inom bland annat brittiska, tyska och italienska marinerna. Han adlades 1895 samt blev fellow av Royal Society 1888 och ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1900.

Källor

Noter

Brittiska ingenjörer
Skeppsbyggare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1845
Avlidna 1913
Män
Ugglan
Personer från Plymouth
Ledamöter av Royal Society
Bob vid olympiska vinterspelen 1932

Resultaten från tävlingarna i bob vid olympiska vinterspelen 1932.

Medaljörer

Deltagande nationer

Endast Österrike, Belgien och Frankrike deltog i två-mans. Elva åkare deltog i båda grenarna Totalt 41 åkare från åtta länder deltog i tävlingarna

Medaljtabell

Referenser 

1932 bobsleigh two-man results
1932 bobsleigh four-man results

Noter

Externa länkar
Sankt Stefans kyrka

Sankt Stefans kyrka kan avse:

 Sankt Stefan – enligt Bibeln diakon och räknas som kristendomens (efter Jesus själv) första martyr
 Sankt Stefanskyrkan – en kyrkobyggnad i Knivsta socken i Uppsala stift, se Knivsta gamla kyrka
 Sankt Stefans kapell – flyttades från Tulegatan/Frejgatan på Norrmalm 1904, se Sankt Sigfrids kyrka, Stockholms stift
 Sankt Stefans kapell, Falun – ett kapell vid Stefansgården i Falun
 Sankt Stefans kyrka, Lund – medeltida kyrka i Lund
 Stefanskyrkan, Stockholm – en kyrkobyggnad i Sankt Johannes församling i Stockholm
 Stefansdomen – katolska domkyrkan i Wien
Franz Volkmar Reinhard

Franz Volkmar Reinhard, född den 12 mars 1753 i Vohenstrauss i övre Pfalz, död den 6 september 1812 i Dresden, var en tysk teolog och predikant.

Efter att ha studerat vid Wittenbergs universitet började Reinhard 1777 sin akademiska lärarverksamhet där som docent i filosofi, i vilken vetenskap han 1780 utnämndes till extra ordinarie professor. År 1782 blev han ordinarie professor i teologi vid samma universitet och 1784 därjämte prost vid slotts- och universitetskyrkan samt ledamot av konsistoriet. 

År 1792 blev han överhovpredikant och ledamot av överkonsistoriet i Dresden och skapade sig där rykte som en av sin tids främsta predikanter. Han utövade även i övrigt ett kraftigt inflytande som ledare av Sachsens kyrka och undervisningsväsen. Även tillsättandet av samtliga universitets- och seminarielärarplatser lades i hans hand. 

Reinhard var en av de förnämsta förkämparna för den supranaturalistiska riktningen, som emot rationalismen sökte hävda såväl den positiva kyrkotron som bibelns gudomliga auktoritet. Därvid användes inte sällan en förståndsmässig bevisföring, som senare tider inte ansett göra full rättvisa åt uppenbarelsens innehåll. 50 band predikningar finns av honom.

Källor 

 

Tyska teologer
Lutherska teologer
Födda 1753
Avlidna 1812
Män
Bayrare
Svolværs flygplats, Helle

Svolværs flygplats, Helle (norska: Svolvær lufthavn, Helle) är en regional flygplats på ön Austvågøy, cirka 4 kilometer öster om Svolvær i Norge.

Faciliteter
Det finns inga restauranger eller butiker på flygplatsen. Det finns heller inga flygbussar men taxiservice och biluthyrning finns tillgängligt. Det finns 40 avgiftsbelagda parkeringar.

Destinationer	
Uppgifter från december 2009.

Inrikes

Framtid
Eftersom det inte längre (efter 2010) finns annat än små (under 20 säten) nya flygplan att köpa som kan använda 800-metersbanor som till exempel Svolvær, måste något göras. Det finns inte utrymme att förlänga landningsbanan har man bestämt att bygga en ny flygplats vid Gimsøy 20 km nordväst om Svolvær, och även lägga ned Leknes flygplats som också har en mycket kort bana. Den planeras byggas under 2020-talet och till dess används lite äldre flygplan.

Källor
Avinor

Externa länkar
Flygplatsens webbplats 

Flygplatser i Norge
Flygplatser invigda 1972
Transport i Nordland fylke
Vågans kommun
Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten

Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten (SIUN) är en svensk statlig förvaltningsmyndighet, som sorterar under Försvarsdepartementet och har till uppgift att kontrollera försvarsunderrättelseverksamheten hos Försvarsmakten, Försvarets radioanstalt, Försvarets materielverk och Totalförsvarets forskningsinstitut. Inspektionen ska kontrollera att dessa myndigheter, i den försvarsunderrättelseverksamhet som utförs, efterlever lagar och förordningar samt i övrigt fullgör sina skyldigheter.

Inrättande 
SIUN ersatte den 1 december 2009 Försvarets underrättelsenämnd.

Ledning 
Myndigheten leds av en nämnd bestående av högst sju ledamöter som tillsätts av regeringen.

Ordförande är Monika Sörbom, lagman, och vice ordförande är Stefan Jansson, chefsrådman. Dessutom sitter följande nuvarande eller f.d. riksdagsledamöter med som särskilda ledamöter: ClasGöran Carlsson, Margareta Pålsson, Helene Petersson,  Anders Schröder och Per Westerberg. Maria Broms Hagelin är nämndens kanslichef.

Referenser

Externa länkar 
SIUNs webbplats

Myndigheter under svenska Försvarsdepartementet
Signalspaning
Svenska underrättelseorgan
Organisationer bildade 2009
Johann Joachim Spalding

Johann Joachim Spalding, född den 1 november 1714 i Tribsees (Svenska Vorpommern), död den 25 maj 1804, var en tysk präst och författare.

Spalding blev som studerande ortodoxt utbildad, men påverkades genom privat studium av Wolffs filosofi och den engelska deistiska och supranaturalistiska litteraturen.

En tid var han sin fars hjälppräst och svensk beskickningssekreterare. Hans anseende steg. När han innehade prästerliga tjänster i Pommern 1749-64, besöktes han av bland andra Lavater 1763.

Spaldings huvudverksamhet kom att förläggas till Berlin, där han 1764 blev prost och överkonsistorialråd och där han medverkade att göra Berlin till huvudplatsen för den teologisk-religiösa upplysningen.

Spalding har ansetts som den ädlaste representanten för den övergångsform mellan ortodoxin och den fulla rationalismen (den rationala supranaturalismen), som vi enklast betecknar med namnet neologin och vilken fasthöll vid kristendomens uppenbarelsekaraktär, men blott så, att uppenbarelsen kontrollerades av förnuftet och inte fick strida mot detta.

Spaldings första korta skrift blev en av hela riktningens mest verkande: Die Bestimmung des Menschen (1748; 13:e upplagan 1794), som var en popularisering av engelsmannen Butlers tankar (Spalding översatte också Butlers berömda Analogy). Människans mål var här moral, religion och odödlighet; lycksalighet skulle eftersträvas. Alla Spaldings senare skrifter är variationer på samma tema.

Spalding blev angripen av Herder och kunde inte följa med den nya kulturella och religiösa väckelsen. Till följd av det Wöllnerska religionsediktet 1788 nedlade han sitt prästämbete, men stod kvar som överkonsistorialråd. Hans självbiografi utgavs postumt av sonen 1804.

Källor 

 

Tyska teologer
Alumner från Greifswalds universitet
Personer från Tribsees
Födda 1714
Avlidna 1804
Män
Olle Bengtzon

Olle Bengtzon, född 1919, död 2009, var en svensk journalist och samhällsbyggnadsdebattör, känd som skribent för Expressen. 

Bengtzon var kritisk till vad han kallade omänskliga förorter, som byggdes under 1960- och 1970-talen. Som rubriker kan nämnas "Stoppa byggmaffian" och "Jätteförorterna skapar otrygga, hårda människor". 

Olle Bengtzon var initiativtagare till utmärkelsen Årets stad, som skulle ge uppmärksamhet år "beröm- och belöningsvärt bostads- och samhällsbyggande" i landet.

Han var gift med Gun Bengtzon, född Karlsson (1925–1991) och sammanlevde sedan 1993 med förlagschefen Margot Höjering.

Olle Bengtzon-priset 
Sedan februari 2019 delas det årliga Olle Bengtzon-priset ut till journalister som granskar samhällsbyggande och verkar för att öka intresset i frågan. Arwidssonstiftelsen (bildad 2014) som instiftat priset vill uppmuntra journalister att verka i Olle Bengtzons anda. Juryn består av journalisten Kerstin Brunnberg, Jonas Nordling vid Dagens Arena, Sara Meidell vid Västerbottens-Kuriren, Kris Johnson-Jones från Arwidssonstiftelsen och Sara Bengtzon från Olle Bengtzons familj.

Utmärkelser (urval)
1971: Stora journalistpriset tillsammans med Bo Carlson vid Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning
1994: En stol (hederspris), av Svenska Arkitekters Riksförbund
1997: Vitterhetsakademiens Gustaf Adolf-medalj för Vadstena forum för samhällsbyggande
2001: Palmærpriset

Referenser
Ett Expressenhjärta har slutat att slå, 26 mars 2009
arkitekt.se: Olle Bengtzon: Man måste ställa till bråk och rabalder, 2003-10-20

Noter

Svenska journalister under 1900-talet
Män
Födda 1919
Avlidna 2009
Vinnare av Stora journalistpriset
Personer inom stadsplanering
Håkan Jonsson Läma

Håkan Jonsson Läma var en svensk storman, riddare, riksråd och riksmarsk, som var verksam under 1300-talets första hälft. Han är omnämnd som kung Birger Magnussons marsk 13101318 och ägde gods framför allt i Närke, men även i Östergötland, Småland och Värmland.

Under inbördesstriderna mellan kung Birger Magnusson å ena sidan och hertigarna Erik och Valdemar å andra sidan bytte Håkan Jonsson sida och anslöt sig till hertigpartiet som 1318 kunde avsätta kungen.

Deltog i konungavalet och var en av herrarna som ställde sig bakom Frihetsbrevet år 1319. Han tog därefter aktiv del i Magnus Erikssons förmyndarestyrelse.

26 mars undertecknar han dokument i Riseberga kloster:

Håkan Jonsson Läma erkänner sig vara skyldig abbedissan Rangfrid i Riseberga kloster 60 mark penningar till en nunnas underhåll och 20 mark för en bonad som han köpt, för vilken skuld han pantsätter sin gård Hammar. Skulden skall på bestämda terminer återbetalas. Utfärdaren beseglar.

Håkan Jonsson förde två snedbjälkar i vapnet och kallade sig "Läma". Hans ättlingar, liksom hans bror Tuke Jonsson Läma och dennes ättlingar, kallade sig också Läma men förde ett helt annat vapen (en fyrdelad sköld med trappskurna rutor i två fält).

Barn
Tack vare ett gåvodokument beseglat av Håkan Jonsson Lämas änka Kristina Nilsdotter, är minst tre av deras söner kända:

Kristina Nilsdotter (änka efter Håkan Jonsson Läma) ger, med sina övriga barns bifall, en gård i Näsby, i Ekeby socken i Närke, åt sin son Nils. Domprosten Mathias, Ragvald Magnusson, Birger Håkansson, Mathias Håkansson samt utfärdaren beseglar.

Nils Håkansson Läma
Birger Håkansson Läma
Mathias Håkansson Läma

Källor

Noter

Personer i Sverige under 1300-talet
Svenska marskar
Män
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Ett anstötligt liv

Ett anstötligt liv är en serie om livet på Göteborgs skuggsida. Serien är skapad av Joakim Lindengren för Faktum, där den publicerats sedan 2002. 2007 samlades ett urval av serien i albumet Ett anstötligt liv, utgivet av Faktum och Joakim Lindengren i samarbete.

Serien kretsar kring uteliggaren Skrubbefar och dennes hemlösa vänner, däribland gitarrtrubaduren Hippie-Gunnar. Också Lindengrens tidigare figur Pundar-Percy från albumet "En dag på herrturken/Fryst kalkon" gästspelar i serien liksom (som vanligt) tecknaren själv.

Referenser

Svenska serier
Joakim Lindengren
David Starr Jordan

David Starr Jordan, född 19 januari 1851 i Gainesville, Wyoming County, delstaten New York, död 19 september 1931, var en amerikansk zoolog.

Jordan var professor i biologi 1875–1879 vid Butler University och i zoologi 1879–1885 vid Indiana University, dettas rektor 1885–1891, rektor för Leland Stanford Junior University i Kalifornien 1891-1913 och detta universitets kansler 1913–1916. Han var ordförande för California Academy of Sciences 1896–1897 och 1900–1902. Hans vetenskapliga verksamhet gäller företrädesvis iktyologin. Han blev ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1915.

Bibliografi i urval
A Manual of Vertebrate Animals of Northern United States (1876)
Fishes of North and Middle America (tillsammans med Barton Warren Evermann, 1896)
The Genera of Fishes (1918)

Källor

Amerikanska zoologer
Amerikanska professorer
Amerikanska iktyologer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Amerikanska forskare under 1800-talet
Personer i USA under 1900-talet
Alumner från Cornell University
Personer från Wyoming County, New York
Födda 1851
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Tara (namn)

Tara är ett namn som främst är i bruk som förnamn och som kvinnonamn. Namnet har olika betydelser, dels är det ett kvinnonamn med ursprung från Irland och en anglicering av det iriska Teamhair som avser Tara-kullen, dels är det ett kvinnonamn med ursprung från Indien och Iran som på sanskrit och Persiska betyder stjärna. Det är också ett kurdiskt kvinnonamn som har betydelsen brudslöja.

Tara kan vara ett smeknamn på personer som heter Tamara.

Den 31 december 2010 fanns det 783 kvinnor och 7 män med förnamnet Tara i Sverige. Av dessa hade 660 kvinnor och 3 män Tara som tilltalsnamn. Antalet personer med Tara som efternamn var 10 stycken.

Personer med namnet Tara 
Tara Fitzgerald
Tara Reid
Tara Leigh Patrick, känd som Carmen Electra.

Källor 

Kvinnonamn
Illegal Stills

Illegal Stills är ett album av den amerikanska rockmusikern Stephen Stills. Det gavs ut 1976.

Låtlista
"Buyin' Time" (Stephen Stills) - 3:36
"Midnight in Paris" (Donnie Dacus/Véronique Sanson) - 4:00
"Different Tongues" (Donnie Dacus/Stephen Stills) - 3:09
"Soldier" (Donnie Dacus/Stephen Stills) - 2:59
"The Loner" (Neil Young) - 4:16
"Stateline Blues" (Stephen Stills) - 1:59
"Closer to You" (Donnie Dacus/Warner Schwebke/Stephen Stills) - 3:36
"No Me Niegas" (Stephen Stills) - 3:33
"Ring of Love" (Donnie Dacus/Stephen Stills) - 4:02
"Circlin'" (Kenny Passarelli/Stephen Stills) - 4:20

Musikalbum 1976
Album av Stephen Stills
Melbourne shuffle

Melbourne shuffle är en dans som dansas till elektronisk musik allt från hardstyle till minimalistisk techno. Dansen är populär i bland annat Australien och Malaysia, men har ännu inte uppmärksammans så mycket i Sverige.

Historia 
Melbourne shuffle började dansas under mitten av 1980-talet och kallades vid tiden för "rocking" bland lokalborna i Melbourne och kom att kallas "The Melbourne Shuffle" av de som inte bodde i Melbourne. Dansen genomfördes främst genom häl-tå-rörelsen "shuffling" som användes i ett stort antal variationer. Under 90-talet tillkom ett steg som dansarna snabbt tog till sig: "The running man". Under 2006 fick dansen en global spridning genom Internet.

Stilar  
Mängden stilar uppskattas i stort sett till mängden utövare. Dock så finns det en del specifika stilar som agerar stöttepelare och inspirationskällor för andra, mer individuella stilar. De mest framträdande stilarna idag är vanlig Melbourne shuffle som dansas till en stor variation av genrer. Till exempelvis hardstyle som för det mesta utövas till hard dance, såsom hard trance, tech trance och hardstyle. Dansare i Malaysia har utvecklat en dansstil som är relativt specifik för just deras nation.

Teknik 
Dansen i sig utgörs av ett grundsteg. Detta grundsteg är häl-tå-rörelsen "shuffling". Just dansen The Melbourne Shuffle omfattas av, för att citera Myuigon, "Shuffling + allt annat!". Shuffling är en individuell dans där utövaren själv bestämmer hur den ska se ut.

Källor

 
Danser
Polystrat fossil

Ett polystrat fossil är ett fossil som ligger i flera olika geologiska skikt. Ett exempel är trädstammar. Sådana fossil uppkommer framför allt när sedimentationen har varit mycket snabb, till exempel vid vulkanutbrott.

Fossil
Amantadin

Amantadin är en organisk förening som är ett derivat av adamantan med en extra aminogrupp. Det har formeln C10H15NH2.

Framställning
Amantadin framställs genom att adamantan behandlas med brom (Br2) eller salpetersyra (HNO3) för att skapa en bromid- eller nitro-ester som sedan får reagera med acetonitril för att bilda en acetamid. Den behandles till sist med natriumhydroxid (NaOH) för att bilda Amantadin.

Användning
Amantadin används mot Influensavirus typ A och för behandling av Parkinsons sjukdom.

Källor
Material Safety Data Sheet

Läkemedel vid Parkinsons sjukdom
Aminer
NMDA-receptorantagonister
Virushämmande läkemedel
Adamantaner
Rudolf Schenker

Rudolf Schenker, född 31 augusti 1948 i Hildesheim, Niedersachsen, Brittiska ockupationszonen, är en tysk gitarrist och grundare av det tyska rockbandet Scorpions. Han är mest kompgitarrist men har även spelat sologitarr på några av bandets låtar. 

Han spelar oftast på en Gibson Flying V.

Han har en yngre bror, Michael Schenker, som spelade i Scorpions i början fram till 1973 för att sedan gå med i gruppen UFO.

Referenser

Noter 

Tyska rockgitarrister
Musiker från Niedersachsen
Tyska musiker under 1900-talet
Tyska musiker under 2000-talet
Födda 1948
Levande personer
Män
Karnaklistan

Karnaklistan eller Karnaks Kunglista är en lista över faraoner i det Forntida Egypten från sydvästra delen av Festival Hallen i det stora templet i Karnak.
Den härstammar från Thutmosis III's tid och räknar upp sextio-en faraoner. Endast namnen på fyrtio-åtta kungar kan fortfarande läsas idag, och alla utom ett är skrivna i en kartusch.

Listan är inte komplett men är värdefull eftersom den innehåller flera namn från första och andra mellantiden som inte finns på de flesta andra listor över faraoner.

Listan nedmonterades och skickades till Paris år 1843 av äventyraren Emile Prisse. I dag återfinns den på Louvren, i Paris.

Faraoner i Karnaklistan
Listan innehåller det moderna namnet på faraon, följt av det hieroglyfiska i parentes (om känt).

Listan är delad i två delar och numrerad från sidorna mot mitten.

Noter

Se även
 Sakkaratabletten
 Abydoslistan

Historiska dokument
Forntidens Egypten
Johann Christian Storr

Johann Christian Storr, född den 3 juni 1712 i Heilbronn, död den 8 maj 1773 i Stuttgart, var en tysk evangelisk teolog.

Biografi 
Vid 19 års ålder påbörjade Storr vid universitetet i Tübingen sina teologiska studier. Efter att framgångsrikt ha avslutat dessa fick han 1735 en anställning som hjälppräst i Nagold. Redan följande år förflyttades han till samma funktion i Gültingen.

1739 befordrades Storr till kaplan i Kirchheim unter Teck och stannade där i fyra år. I mitten av 1743 övertog han kyrkoherdetjänsten i Hirsau, och 1744 kallade man honom som diakon till Leonhardskirche i Stuttgart.

Från 1757 verkade Storr som ärkediakon i stiftskyrkan i Stuttgart. Från vintern 1758 betrodde man honom med kyrkoherdetjänsten vid Leonhardskirche. 1759 utnämnde man honom till stiftspredikant och en kort tid senare till konsistorialråd. 

Från 1765 levde och verkade Storr som prelat i Bad Herrenalb. Den 3 maj 1772 höll Storr sin avskedspredikan, lade ned alla sina ämbeten och uppgifter och drog sig tillbaka till privatlivet. Knappt fyra veckor före sin 61-årsdag dog han. Hans grav befinner sig på Hoppenlaufriedhof.

Hans söner var professorn i Tübingen Gottlob Christian Storr (1746–1805), som räknas som representant för  den tübingska ortodoxin, och juristen Wilhelm Ludwig Storr (1752–1804).

Bibliografi (i urval) 
 Predigten über die Sonn- und Festtägliche Episteln und festtägliche Evangelien. Betulius, Stuttgart 1786
 Beicht- und Communion-Buch. Betulius, Stuttgart 1776
 Anleitung zum Gebet des Herzend in Fragen und Antworten. Evangelische Gesellschaft, Stuttgart 1896
Werner Raupp: Art. Storr, Johann Christian. In: Neue Deutsche Biographie (NDB), Berlin: Duncker & Humblot, Vol. 25 (2013), p. 446–447 (with genealogy and selected bibliogaphy).

Källor 

 

Tyska evangelisk-lutherska präster
Tyska teologer
Födda 1712
Avlidna 1773
Män
Burgdorf (olika betydelser)

Burgdorf kan syfta på:

Personer
 Wilhelm Burgdorf (1895–1945), general i Tyskland under andra världskriget

Geografi

Schweiz 

 Burgdorf – en kommun och ort i Bern, Emmental District, 
 Burgdorf (distrikt) – ett tidigare amtsbezirk i kantonen Bern

Tyskland 

 Burgdorf, Region Hannover – en stad och en kommun i Region Hannover i Niedersachsen 
 Burgdorf, Wolfenbüttel – en kommun i Landkreis Wolfenbüttel i Niedersachsen
Eritreansk-ortodoxa kyrkan

Eritreansk-ortodoxa kyrkan (tigrinja: ተዋህዶ ቤተ ክርስትያን ኤርትራ) är Eritreas nationella kyrka och tillhör de orientaliskt ortodoxa kyrkorna. Dess ställning som autokefal kyrka erkändes av pariarkatet inom etiopisk-ortodoxa kyrkan då Eritrea blev självständigt 1991.

2005 avsattes och fängslades kyrkans överhuvud, patriark Antonios, av regeringen i Asmara. Istället valdes, efter påtryckningar den regeringstrogne patriarken Dioskoros. Detta förfarande fördömdes av övriga orientalisk ortodoxa kyrkor vilka inte erkänner Dioskoros som patriark. 

Eritreansk-ortodoxa kyrkan finns i Sverige och står under den eritreansk-ortodoxa kyrkan och patriarken som residerar i Asmara. Medlemsförsamlingar finns i Stockholm och Göteborg och de grundades i slutet av 1980-talet.

Bilder

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Eritreansk-ortodoxa kyrkan i Nordamerika
Artikel om Eritreansk-ortodoxa kyrkan av Ronald Roberson på CNEWA-webbplatsen

Orientaliskt ortodox kristendom
Kristendom i Eritrea
Religiösa organisationer bildade 1993
Organisationer i Eritrea
Asmara
Michael Quigley

Michael Quigley, född 17 oktober 1958 i Indianapolis, Indiana, är en amerikansk demokratisk politiker. Han representerar delstaten Illinois femte distrikt i USA:s representanthus sedan 7 april 2009.

Quigley avlade 1981 kandidatexamen vid Roosevelt University. Han avlade sedan 1985 sin master vid University of Chicago och 1989  juristexamen vid Loyola University Chicago. Han arbetade sedan som advokat och som universitetslärare.

Kongressledamoten Rahm Emanuel avgick 2009 för att tillträda som Vita husets stabschef. Quigley besegrade republikanen Rosanna Pulido i fyllnadsvalet till representanthuset.

Quigley är katolik. Michael och Barbara Quigley har två döttrar: Alyson och Meghan.

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1958
Ledamöter av USA:s representanthus från Illinois
Män
Personer från Indianapolis
Levande personer
Alumner från University of Chicago
Alumner från Loyola University Chicago