kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Spelartrupper under Europamästerskapet i handboll för herrar 1994

Den här artikeln innehåller spelartrupper till Europamästerskapet i handboll för herrar 1994 som spelades i Portugal mellan 3 och 12 juni 1994.

Europamästarna -  
 Ola Lindgren
 Per Carlén
 Erik Hajas
 Jerry Hallbäck
 Stefan Lövgren
 Robert Andersson
 Pierre Thorsson
 Staffan Olsson
 Magnus Andersson
 Tommy Suoraniemi
 Mats Olsson
 Tomas Svensson
 Robert Hedin
 Magnus Wislander
 Martin Frändesjö

Silver -  
 Andrei Antonevitj
 Dmitrij Filippov
 Valerij Gopin
 Vjatjeslav Gorpisjin
 Oleg Grebnev
 Dimitri Karlov
 Oleg Kisseliev
 Vasili Kudinov
 Stanislav Kulintsjenko
 Andrej Lavrov
 Pavel Sukossian
 Dimitri Torgovanov
 Igor Vassiljev

Brons -  
 Zvonimir Bilic
 Patrik Cavar
 Darko Franovic
 Bruno Gudelj
 Vladimir Jelcic
 Nenad Kljaic
 Valter Matosevic
 Alvaro Nacinovic
 Ivica Obrvan
 Tonci Peribonia
 Goran Perkovac
 Iztok Puc
 Zlatko Saracevic
 Irfan Smajlagic
 Vlado Sola
 Ratko Tomljanovic

1994
Vjatjeslav Gorpisjin

Vjatjeslav "Slava" Nikolajevitj Gorpisjin (), född 20 januari 1970 i Chișinău, Sovjetunionen (nu Moldavien), är en rysk handbollstränare och tidigare handbollsspelare (vänsternia). Han var bland annat med och tog OS-guld 2000 i Sydney och OS-brons 2004 i Aten.

Klubbar 
 Som spelare
  CSKA Moskva (–1995)
  HG Erlangen (1995–2000)
  SG Leutershausen (2000–2003)
  TSG Friesenheim (2003–2004)
  Eintracht Hildesheim (2004–2008)
  HF Springe (2008–2015)

 Som tränare
  HF Springe (assisterande, 2015–)

Källor

Externa länkar 
 

Levande personer
Födda 1970
Personer från Chișinău
Män
Ryska handbollsmålvakter
Ryska olympiska guldmedaljörer
Ryska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Ryssland
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ryssland
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande i handboll vid olympiska sommarspelen 2004
Olympiska guldmedaljörer 2000
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Institutionsteater

Institutionsteater benämns ofta större, offentligt ägda och finansierade teaterhus/operahus och dess professionella verksamheter (används ibland i en nedsättande andemening avseende en "alltför trygg, konstnärligt förstockad offentlig verksamhet"). Institutionsteatern ägs och drivs normalt av en kommun (stadsteater), en region eller ett län (regionteater eller länsteater) eller av staten (nationalscen eller mindre specialteater) i motsats till en privatteater eller en fri teatergrupp eller annan fristående teaterverksamhet/experimentteater, vilka till större delen drivs/finansieras av privata intressen eller teaterverksamma/biljettintäkter (även om även dessa kan erhålla vissa offentliga ekonomiska verksamhetsstöd). 

Det finns olika typer av stadsteatrar. Dels de med egen produktion och dels andra som endast har gästspelsscen utan egen produktion, till exempel Lunds och Skövdes stadsteatrar. De senare räknas formellt inte som institutionsteatrar, utan endast som teaterlokaler för fristående ensembler eller turnerande produktioner, i likhet med många andra kommuners teaterhus och scener med andra benämningar.

Även teatermässig verksamhet inom TV och radio (TV-teatern på SVT och Radioteatern på Sveriges Radio i Sverige) kan räknas som institutionsteatrar.

Svenska institutionsteatrar
Nationella teatrar
Kungliga Dramatiska teatern
Kungliga Operan + Kungliga Baletten
Drottningholmsteatern
Riksteatern + Riksteatern Crea

Stadsteatrar med egen ensemble
Borås stadsteater
Göteborgs Stadsteater + Backa teater
Helsingborgs stadsteater
Malmö stadsteater
Stockholms stadsteater
Uppsala stadsteater

Läns-/Regionteatrar
Byteatern – Kalmar läns teater
Dalateatern
Estrad Norr – Jämtlands läns musik och teater
Folkteatern i Gävleborg
Folkteatern i Göteborg
Giron sámi teáhter
Länsteatern på Gotland
Länsteatern i Örebro
Norrbottensteatern
Norrlandsoperan
Regionteatern Blekinge Kronoberg
Regionteater Väst
Smålands Musik och Teater
Scenkonst Sörmland
Teater Halland
Västanå Teater – regionteater i Värmlands län
Teater Västernorrland – Scenkonst Västernorrland
Västerbottensteatern
Västmanlands teater
Östgötateatern + Ung scen/öst

Övriga
Angeredsteatern
Göteborgsoperan
Folkoperan
Malmö Opera
Skånes Dansteater
Wermland Opera

Teaterinstitutioner och teatergrupper
Anthony Knivet

Anthony Knivet, född omkring 1560, död omkring 1649, var en brittisk sjöman som vistades i Brasilien under tidig kolonial tid och hölls som portugisisk slav där.

Anthony Knivet var sjöman på ett av de fem fartygen i den brittiska kaparen Thomas Cavendishs andra expedition 1591 för att utföra raider mot portugisiska bosättningar i Sydamerika. Han blev ensam skeppsbruten samma år på ön Ilhabela i närheten av Santos.

Han hamnade som slav först på en sockerplantage hos de portugisiska kolonisterna och senare som livegen slavhandlare. Efter att ha rymt levde han en period hos en tupitalande indianstam, men blev sedan återigen fånge hos portugiserna. 

Han var portugisisk fånge under slavliknande förhållanden under tre perioder. Under den senaste gjorde han också en resa till Angola och tillbaka till Brasilien. Slutligen fördes han 1599 till Lissabon, där han var i tjänst hos familjen Salvador Correia de Sá. 

Han lyckades till slut ta sig tillbaka till England och skrev sina memoarer, vilka publicerades 1625.

Bibliografi
  "The admirable adventures and strange fortunes of Master Anthony Knivet, which went wich Master Thomas Cavendish in his second voyage to the South Sea", i volym 4 av samlingen reseskildringar  "Hakluytus postumus or Purchas his pilgrimes", London 1625

Källor
Pirate, colonist, slave - the admirable adventures and strange fortunes of Master Anthony Knivet i The Economist 17 december 2011, läst 2011-12-20 
The admirable adventures and strange fortunes of Master Anthony Knivet, läst 2011-12-20

Externa länkar
 The admirable adventures and strange fortunes of Master Antonie Knivet, nedladdningsbar på Biblioteca Digital Curt Nimuendaju

Födda 1500-talet
Avlidna 1600-talet
Män
Kolonialister
Brittiska seglare
Spelartrupper under Europamästerskapet i handboll för herrar 2000

Den här artikeln innehåller spelartrupper till Europamästerskapet i handboll för herrar 2000 som spelades i Kroatien mellan 21 och 30 januari 2000.

Europamästarna -  
 Förbundskapten:  Bengt Johansson

 Tomas Svensson
 Peter Gentzel
 Martin Boquist
 Magnus Andersson
 Magnus Wislander
 Ola Lindgren
 Mattias Andersson
 Andreas Larsson
 Staffan Olsson
 Ljubomir Vranjes
 Mathias Franzén
 Stefan Lövgren
 Thomas Sivertsson
 Martin Frändesjö
 Johan Petersson
 Pierre Thorsson

Silver -  
 Förbundskapten:  Vladimir Maksimov

 Dmitrij Filippov
 Vjatjeslav Gorpisjin
 Oleg Grebnev
 Oleg Chodkov
 Eduard Koksjarov
 Denis Krivosjlykov
 Oleg Kulesjov
 Stanislav Kulintjenko
 Vassili Kudinov
 Andrej Lavrov
 Igor Lavrov
 Pavel Sukosian
 Dmitrij Torgovanov
 Aleksandr Tutjkin
 Lev Voronin
 Sergej Pogorelov

Brons -  
 Förbundskapten:  Juan de Dios Roman

 Talant Dujshebaev
 Jaume Fort
 Antonio Ugalde Garcia
 Andriy Sjtjepkin
 Enric Masip
 Rafael Guijosa
 Iñaki Urdangarin
 Iosu Ollala
 Mariano Ortega
 Demetrio Lozano
 Jordi Nuñez
 Alberto Urdiales
 Juancho Pérez
 David Barrufet
 Alberto Entrerríos
 Antonio Ortega

Nionde plats -  
 Förbundskapten:  Heiner Brand

 Jan Holpert
 Christian Ramota
 Henning Fritz
 Stefan Kretzschmar
 Alexander Mierzwa
 Frank von Behren
 Jan-Olaf Immel
 Jörn Schläger
 Daniel Stephan
 Markus Baur
 Volker Zerbe
 Bernd Roos
 Florian Kehrmann
 Klaus-Dieter Petersen
 Matthias Hahn
 Mike Bezdicek

2000
Privatteater

En privatteater är en teater, såväl teaterhus som dess verksamhet, som ägs och drivs självständigt av privata intressenter eller bolag och som normalt inte erhåller några nämnvärda offentliga ekonomiska verksamhetsbidrag, såsom en institutionsteater eller en mer kollektivt inriktad fri teatergrupp. En privatteater är därför normalt utlämnad till att via investeringar, biljettintäkter, reklamförsäljning och andra kommersiella vägar helt finansiera sin verksamhet som en ren affärsrörelse på vinst och förlust. Av nödvändighet brukar därför privatteater kännetecknas av en mer lättillgänglig underhållningsrepertoar för en bredare publik, ofta komedi, fars, operett, musikal, revy, show etc, även om även mer dramatiska uppsättningar undantagsvis förekommer. Man satsar också gärna på välkända och populära skådespelare/artister och titlar, och uttrycket privatteater ses ibland nedlåtande som en rent kommersiellt spekulativ, ytlig  verksamhet utan djupare konstnärliga ambitioner. Dock kan dessa ofta glädja sin publik med påkostade produktioner av hög kvalitet inom sina genrer. Många privatteatrar drivs i dag i form av kedjor under internationella eller nationella teater- och underhållningsbolag och klassiska kända platser för dessa är bland annat West End i London och Broadway i New York.

Dock är tillvaron för privatteatrar ofta en ekonomiskt riskfylld verksamhet, vilket också föranlett nedläggning av flera äldre privatteatrar. I äldre tid var ju de flesta teatersällskap att betrakta som "privatteatrar", som ofta hankade sig fram med en konstnärlig ambition men under samhälleligt förakt och armod, vilket bland annat framgår av August Blanches klassiska pjäs, Ett resande teatersällskap (1848) med den ofta citerade repliken: "Fan skall vara teaterdirektör". Bland de sistnämnda återfinns den andra, i dag mer sällsynta, formen av privatteater, som ofta drivs av ett stort personligt konstnärligt engagemang eller egensinnig självständighet, ofta i form av en privatdriven experimentteater-ambition. Bland dessa finns i dag till exempel Judiska teatern och i det förflutna pionjärteatrar som August Strindbergs Intima teatern eller Albert Ranfts många teatrar såsom den klassiska Svenska teatern, Stockholm eller Hippodromen i Malmö.

Sedan 1987 utdelar de svenska privatteatrarna det årliga priset Guldmasken till framstående prestationer inom privatteaterproduktioner i Sverige.

Nutida svenska privatteatrar i urval
Cirkus
Chinateatern
Fredriksdalsteatern
Judiska teatern
Gröna Lund-teatern (tidigare Komediteatern)
Göta Lejon
Lisebergsteatern
Lorensbergsteatern
Maximteatern
Nöjesteatern
Oscarsteatern
Vallarnas friluftsteater
Vasateatern

Tidigare svenska privatteatrar
Alhambrateatern
Djurgårdsteatern
Folkteatern i Stockholm ("Folkan")
Galateatern, Malmö
Hippodromen, Malmö
Strindbergs Intima teater
Svenska teatern, Stockholm

Privatteatrar
Vridscen

En vridscen är en teaterteknisk mekanisk vridanordning, som finns i många större moderna teaterhus, normalt permanent inbyggt i scengolvet, och används för att genom önskad rotation enkelt ändra scenbild av uppbyggda kulissarrangemang eller genom att låta skådespelare förflytta sig på densamma ge illusion av vandring eller resa under spelets gång. 

Vridscener är i modernare tid känt från 1700-talets japanska dockteater och utvecklades i sin större form av den tyske teaterdekoratören Carl Lautenschläger, som byggde den första eldrivna vridscenen på Reseidentztheater i München 1896. I Sverige var Lorensbergsteatern i Göteborg 1916 först med vridscen.

Dagens moderna vridscener styrs oftast med stor exakthet av datorstyrsystem vad gäller vridlägen och hastighet och upptar, beroende på dess diameter, en större eller mindre del av den totala scenytan. Framför allt återfinnes vridscener mest i större operahus och musikdramatiska teaterhus, där de ofta är till stor nytta och ger förstärkningar av övriga dramatiska effekter. Möjligen kan liknande mekaniska scenkonstruktioner ha förekommit inom delar av antikens väldiga skådespelsarrangemang och gladiatorspelsupptåg. En mindre och enklare variant av vridscenen är den mer tillfälliga, ofta flyttbara vridskivan, inbyggd i dekormekaniken.

Vridläktare
En variant på vridscen är en så kallad vridläktare, där hela publiken sitter på en läktare som är manuellt eller maskinellt vridbar delvis eller hela varvet runt. Föreställningen utspelas då på området runt hela vridradien och aktörerna förflyttar sig runt publiken, eventuellt med olika scenbildsmiljöer uppbyggda runt om. Denna sorts arrangemang är mer ovanligt men kan brukas såväl inomhus som utomhus. Alternativt kan även roterbara stolar användas, så att varje åskådare själv får snurra runt på sin stol och följa skådespelet längs lokalens väggar. Ett exempel på en permanent stor vridläktare utomhus är installationen vid Döda fallet i Jämtland, Sveriges enda utomhusvridläktare  av sitt slag, byggd 1992 med plats för drygt 400 personer. Världens möjligen äldsta utomhusvridläktare byggdes 1959 i Finland till teatern vid åsen Pynike i Tammerfors.

Referenser

Scenteknik
Teater
Fusulina

Fusulina är ett fossilt släkte av Foraminiferer, som levde under karbon- och permperioderna.

Det spolformiga eller cylindriska, kamrade skalet skalet bildas av ett kring längdaxeln hoprullat kalkblad. I allmänhet är arterna 3-5 millimeter långa, men vissa uppnådde en längd av 10-15 millimeter. De uppträder ofta bergartsbildande i den så kallade Fusulinakalken. Fusulina betecknar det första maximum i foraminiferernas uppträdande.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Protister
Tyngsjö kapellag

Tyngsjö kapellag var en församling i Västerås stift i nuvarande Malung-Sälens kommun. Församlingen upphörde 5 maj 1922.

Kyrka var Tyngsjö kyrka.

Administrativ historik 
Församlingen bildades som ett kapellag omkring 1815 inom Malungs församling och hade egen kyrkobokföring ända till 1976. Församlingen upphörde enligt beslut 5 maj 1922 och återgick till Malungs församling. Genom nämnda beslut skulle kostnaden för byggande och underhåll av Tyngsjö kapell framdeles bäras av Malungs församling i dess helhet och därmed upphörde Tyngsjö att existera som ett kapellag. I Statistiska centralbyråns rapport om folkräkningen 1930 angavs att gudstjänst hölls i Tyngsjö varje söndag.

Befolkningsutveckling 

Tabellen visar folkmängdens förändring i Tyngsjö kapellag mellan 1860 och 1920, och därefter folkmängden inom motsvarande område i Malungs församling fram till 1970.

Referenser

Indelningar i Malung-Sälens kommun
Historiska församlingar i Västerås stift
Amo

Amo kan syfta på:

Personer
 Anton Wilhelm Amo (1703–1759), ghanansk filosof.

Idrott

 Amo Handboll, svensk handbollsklubb från Alstermo, Kronobergs län.

Geografi

Ghana 

 Volta (vattendrag i Ghana),

Kina 

 A-mo Ho, vattendrag,

Mexiko 

 Amo, Mexiko, Chiapas, Teopisca,

USA 

 Amo, Indiana, ort, Hendricks County,

Se även
Ahmo

Robotskapade Ghanaförgreningar
Robotskapade Kinaförgreningar
Robotskapade Mexikoförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Liturgisk musik

Liturgisk musik är musik som används i liturgi, det vill säga kristen mässa eller gudstjänst. Liturgiska sånger är ofta, men inte alltid psalmer.

Liturgiska musikstycken motsvaras i gudstjänstordningen ibland av talade stycken, till exempel bön eller recitativ.

Typer av liturgiska musikstycken
 Preludium, inledning, ibland till procession
 Kyrie eleison
 Gloria in excelsis Deo
 Credo (trosbekännelsen)
 Agnus Dei (Guds lamm)
 Prefation
 Sanctus (Helig)
 Offertoriepsalm
 Herrens bön
 Herrens välsignelse
 Postludium
Amo, Indiana

Amo är en ort i Hendricks County i den amerikanska delstaten Indiana med en yta av 1,6 km² och en folkmängd som uppgår till 401 invånare (2010). Amo grundades år 1850. Ortens ursprungliga namn var Morristown.

Kända personer från Amo
Chase A. Clark, politiker, guvernör i Idaho 1941–1943

Noter

Orter i Indiana
Hendricks County
Credo (liturgi)

Credo, latin för jag tror, även kallad tron, är det moment i gudstjänstordningen för en kristen mässa då trosbekännelsen läses. Uttrycket kommer från den Apostoliska trosbekännelsen och/eller Nicaenska trosbekännelsen, vars latinskspråkiga inledningar lyder "Credo".

Trosbekännelsen kan läsas gemensamt, eller sjungas som en trosbekännelsepsalm.

Referenser

Liturgi
Chase A. Clark

Chase Addison Clark, född 20 augusti 1883 i Amo, Indiana, död 30 december 1966 i Boise, Idaho, var en amerikansk demokratisk politiker och domare. Han var guvernör i delstaten Idaho 1941–1943. Han var yngre bror till Barzilla W. Clark.

Clark studerade juridik vid University of Michigan Law School utan att avlägga någon examen. Han inledde 1904 sin karriär som advokat i Idaho. Mellan 1933 och 1936 tjänstgjorde Clark som borgmästare i Idaho Falls.

Clark efterträdde 1941 C.A. Bottolfsen som guvernör och efterträddes två år senare av företrädaren Bottolfsen. President Franklin D. Roosevelt utnämnde i februari 1943 Clark till en federal domstol i Idaho och utnämningen godkändes av USA:s senat i mars samma år. Clark tillträdde domarbefattningen den 10 mars 1943 och tjänstgjorde som domstolens chefsdomare 1954–1964.

Presbyterianen och frimuraren Clark avled i en ålder av 83 år i Boise och gravsattes på Rose Hill Cemetery i Idaho Falls.

Noter

Externa länkar

Borgmästare i USA
Guvernörer i Idaho
Amerikanska domare
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Hendricks County
Födda 1883
Avlidna 1966
Män
Cypress Mountain

Cypress Mountain är ett skidområde beläget norr om Vancouver, British Columbia. Anläggningen har 47 namngivna pister, varav många är tillgängliga för kvällsskidåkning. Det finns även cirka 20 km längdskidåkningsspår. Skidområdet är byggt på två separata berg, Mt. Strachan och Black Mountain.

I Cypress Mountain hölls det tävlingar i freestyle och snowboard i de olympiska vinterspelen 2010.

Externa länkar
cypressmountain.com (Officiell webbplats)

Olympiska vinterspelen 2010
Vintersportorter i Kanada
Defiance, Iowa

Defiance är en ort i Shelby County i den amerikanska delstaten Iowa med en yta av 1 km² och en folkmängd som uppgår till 346 invånare (2000).

Den romersk-katolska församlingen St Peter Parish i Defiance grundades år 1882.

Kända personer från Defiance
C.A. Robins, politiker, guvernör i Idaho 1947–1951

Noter

Orter i Iowa
Shelby County, Iowa
C.A. Robins

Charles Armington "Doc" Robins, född 8 december 1884 i Defiance, Iowa, död 20 september 1970 i Lewiston, Idaho, var en amerikansk republikansk politiker och läkare. Han var guvernör i delstaten Idaho 1947–1951.

Robins utexaminerades 1907 från William Jewell College. Han gjorde karriär som läkare och tjänstgjorde 1943 som talman i Idahos senat. I republikanernas primärval inför guvernörsvalet 1946 besegrade Robins ex-guvernören C.A. Bottolfsen och i själva guvernörsvalet vann han mot ämbetsinnehavaren Arnold Williams.

Noter

Externa länkar

Guvernörer i Idaho
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Shelby County, Iowa
Födda 1884
Avlidna 1970
Män
Storörad klätterråtta

Storörad klätterråtta (Ototylomys phyllotis) är en gnagare som förekommer i Centralamerika. Den tillhör familjen hamsterartade gnagare och var fram till 2017 den enda arten i sitt släkte. Året 2017 tillkom Ototylomys chiapensis som art.

Beskrivning 

Individerna når en kroppslängd mellan 10 och 19 cm och därtill kommer en ungefär lika lång svans. Vikten varierar mellan 63 och 120 gram. Den långa mjuka pälsen har på ovansidan en gråbrun färg, undersidan och extremiteternas insida är ljusgrå till vit. Svansen är bara glest täckt med hår och öronen är nästan nakna.

Utbredningsområdet sträcker sig från Mexiko (delstaten Guerrero och Yucatánhalvön) till Costa Rica. Storörat klätterråtta föredrar tropiska regnskogar på klippiga bergstrakter upp till 1 900 meter över havet med förekommer även i andra habitat.

Denna gnagare är aktiv på natten och letar främst på träd efter föda, den vistas ibland på marken. Födan utgörs huvudsakligen av frukter, frön och blad.

Honor kan para sig hela året. Embryon vilar ibland före den egentliga dräktigheten som varar i 50 till 70 dagar. Per kull föds en till fyra ungar som är mycket bra utvecklade. De börjar redan efter 11 dagar med fast föda och blir könsmogna efter 29 dagar.

Arten är inte sällsynt och förekommer i några skyddsområden. Därför listas storörad klätterråtta av IUCN som livskraftig (LC).

Släktet centralamerikanska klätterråttor anses vara artens systertaxon. Tillsammans ingår de i underfamiljen Tylomyinae. Det vetenskapliga namnet för släktet är sammansatt av de grekiska orden otus (öra), tylos (knöl) och –mus (mus). Det syftar på artens stora öron och djurets utseende som påminner om en mus eller råtta.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999, 
 D. E. Wilson, D. M. Reeder: Mammal Species of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2005, 

Hamsterartade gnagare
Däggdjur i neotropiska regionen
Arnold Williams

Arnold Williams, född 21 maj 1898 i Fillmore, Utah, död 25 maj 1970 i Rexburg, Idaho, var en amerikansk demokratisk politiker. Han var viceguvernör i delstaten Idaho från januari till november 1945. Han var Idahos guvernör 1945–1947.

Williams efterträdde 1945 Edwin Nelson som Idahos viceguvernör. Senare samma år efterträdde han Charles C. Gossett som guvernör och innehade ämbetet fram till slutet av Gossetts mandatperiod. År 1947 efterträddes Williams i guvernörsämbetet av C.A. Robins. Williams tjänstgjorde som delstatens statssekreterare 1959–1966. Han avled fyra år efter att ha lämnat statssekreterarämbetet. Williams gravsattes på Fielding Memorial Park i Idaho Falls.

John V. Evans, som tillträdde år 1977 som guvernör, var den första mormonen som vann ett guvernörsval i delstaten Idaho. Williams var den första mormonen som tjänstgjorde som Idahos guvernör men han valdes aldrig till ämbetet. Han hade valts till viceguvernörsämbetet då han tillträdde 1945 och följande år förlorade han guvernörsvalet. Även Evans hade tillträtt ämbetet från viceguvernörsposten utan att först vinna ett guvernörsval men var segerrik i guvernörsvalet 1978.

Noter

Viceguvernörer i Idaho
Guvernörer i Idaho
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Millard County
Födda 1898
Avlidna 1970
Män
James H. Hawley

James Henry Hawley, född 17 januari 1847 i Dubuque, Iowa, död 3 augusti 1929 i Boise, Idaho, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han var guvernör i delstaten Idaho 1911–1913.

Hawley studerade juridik och inledde 1890 sin karriär som advokat i Idaho. Han gjorde en framgångsrik karriär både som advokat och som åklagare. Mellan 1903 och 1905 tjänstgjorde han som borgmästare i Boise.

Hawley efterträdde 1911 James H. Brady som Idahos guvernör och efterträddes 1913 av John M. Haines. Katoliken Hawley avled 1929 och gravsattes på Morris Hill Cemetery i Boise.

Källor 

Födda 1847
Avlidna 1929
Borgmästare i Boise
Guvernörer i Idaho
Män
Personer från Dubuque, Iowa
Slugga

Slugga är ett berg nära Stora Sjöfallet, dock utanför gränserna för nationalparken. Toppen är belägen 1279 meter över havet.

Berget drar ofta blickar till sig på grund av den karakteristiska vulkanliknande profilen.

Berg i Jokkmokks kommun
Berg i Lappland
Leksands och Gagnefs tingslag

Leksands och Gagnefs var ett tingslag i Dalarna i Kopparbergs län. Tingslaget motsvarade dagens Leksands kommun samt en del av Falu och Gagnefs kommuner , och omfattade knappt 1 972 km², varav land 1 778.

Tingslaget bildades 1916 genom sammanläggning av Leksands tingslag och Gagnefs tingslag. Det upplöstes 1948 och verksamheten överfördes till Nedansiljans domsagas tingslag.

Tingslaget hörde till Nedansiljans domsaga.

Socknar 
Tingslaget omfattade följande socknar: 
Hörde före 1916 till Leksands tingslag
Leksands socken
Åls socken
Bjursås socken
Siljansnäs socken
Hörde före 1916 till Gagnefs tingslag
Gagnefs socken

Se även
Dalarna för full historik om tingslagen i Dalarna

Källor
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Leksands tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)

Tingslag i Kopparbergs län