kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rättvist miljöutrymme

Rättvist miljöutrymme menas den mängd resurser som kan användas för ett lands befolkning – utan att man tvingar andra människor i världen att nöja sig med mindre och utan att förstöra miljön. Begreppet myntades av Friends of the Earth inför Rio-konferensen 1992. Friends of the Earth i Europa tog fram miljöutrymmesberäkningar för Europa. De följdes upp av Jordens Vänner genom miljöutrymmesberäkningar för Sverige, presenterade i en rapport 1997. En ny rapport kom 2011 
 
Rättvist miljöutrymme visar hur resursanvändningen i en hållbar och rättvis värld skulle kunna se ut. I ytterligare en rapport har Jordens Vänner beskrivit hur svenska kommuner kan arbeta för Rättvist miljöutrymme. 

Ingen av de två termerna, Rättvist och Miljöutrymme, kan ges en exakt definition. Miljöutrymmet kan sägas vara den förbrukning av naturresurser och de därmed sammanhängande utsläpp som kan vara acceptabel, utan att äventyra den biologiska mångfalden eller framtida generationers möjligheter att försörja sig. Rättvisan innebär att varje land eller region har rätt till samma miljöutrymme, räknat som genomsnitt per invånare, men kan också behöva anpassas till de olika förutsättningarna i olika länder. Genom den orättvisa fördelningen och det ohållbara utnyttjandet av miljöutrymmet har människor i de rika Västländerna genom åren byggt upp en ekologisk  skuld. Det kan sägas vara en skuld till framtida generationer vars miljöutrymme vi har begränsats genom rovdrift på naturresurserna. Det är också en skuld till människor i andra delar av världen som genom den orättvisa fördelningen har berövat sin rättmätiga del av miljöutrymmet.

Referenser

Se även
Ekologiskt fotavtryck 
Global uppvärmning 
Klimatförändringar 
Koldioxid 
Växthuseffekten

Miljöpolitik
Rättvisa
Hannes Wagnstedt

Hannes Oskar Wagnstedt, född 1 december 1906 i Malå i Västerbotten, död 1980, var en svensk folkskollärare målare och grafiker boende och verksam i Skellefteå med omnejd. 

Han var gift med |folkskolläraren Dagmar Margareta Arvidsson. Efter att han avlagt folkskollärarexamen arbetade han i flera år som folkskollärare i Skellefteå. Wagnstedt bedrev sina konstnärliga studier vid Otte Skölds målarskola i Stockholm 1936–1938 och för Othon Friesz och André Lhote i Paris 1939. Som konstnär var han mycket mångsidig och arbetade med bland annat måleri, litografi, mosaik, glasmålning och järnsmide. Hans verk utgörs ofta av norrländska motiv fångade i starka färger. 

Separat ställde han bland annat u på Gummesons konsthall och i Skellefteå, Luleå, Arvika, Lund, Trollhättan och Boliden. Tillsammans med Harry Sandberg ställde han ut i Skellefteå 1936 och tillsammans med Katherine Winbergh ställde han ut i Vännäs 1958. Han var representerad i utställningen Norrland i konsten som visades i Skellefteå 1945 och Norrland-nutid-framtid som visades på Nordiska museet i Stockholm 1948 samt i flera av Folkrörelsen för bildande konst och Västerbottens läns konstförenings vandringsutställningar. 

Wagnstedts till formatet största verk var den monumentala väggutsmyckningen Guldstaden i Avenytunneln vid Torget i Skellefteå med lokala motiv i klinkers från Höganäs AB. Ursprungligen var den 30 meter lång och vägde närmare 30 ton, men är nu delad i två och flyttad till Rönnskär och Skellefteå flygplats.

Wagnstedt redigerade även en bok om byn Bäck samt skrev en historik över Skelleftebygdens konstförening vid dess 25-årsjubileum 1970. Wagnstedt ansvarade även för den grundläggande utbildningen av bildkonstnären och tecknaren Björn O Wilde (1933-2008).

Wagnstedts är representerad vid bland annat Västerbottens museum, Norrbottens museum, Nationalmuseum i Stockholm och Musée des Beaux-Arts i Pau.

Verk i urval
 Från forntid, för nutid, för framtid fönster, blästrat glas 1956. Skellefteå landskommuns hus, nuvarande Västerbottensteatern.
 Folket kring älven, olja på pannå 1944. Folkets hus, Skelleftehamn.
 Guldstaden, väggutsmyckning, klinkers 1961 (ursprungligen Avenyhuset Skellefteå, numera Skellefteå flygplats och Forum Museum Rönnskär).
 I Västerbottens skog, gallerverk, järnsmide 1962. Sörböleskolan, Skellefteå.
 Thalatta, Småfisk, väggutsmyckning, mosiak 1968. Badhuset, Byske.
 Skellefteortens industri, gallerverk, kopparsmide 1969. Folkets hus, Skelleftehamn.

Källor
 Svenska konstnärer - biografisk handbok (Vänersborg 1990)
Svenskt konstnärslexikon del V, sid 539, Allhems Förlag, Malmö. 
 Biblioteksdatabasen Libris

Noter

Externa länkar
 Hannes Wagnstedt på auktionsfirman Metropol

Svenska målare under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Födda 1906
Avlidna 1980
Män
Personer från Malå socken
Representerade vid Nationalmuseum
Hallén

Hallén och Halén är två svenska efternamn med identiskt uttal. Namnen kan även skrivas utan accent. Det blir då osäkert hur det  skall uttalas. Offentlig statistik tillgänglig i juni 2018 anger följande antal personer bosatta i Sverige med namnen
 Hallén 1 464
 Halén 399
 Hallen 13
Tillsammans blir detta 1 866 personer.

Personer med efternamnet Hallén eller Halén
 Andreas Hallén (1846–1925), tonsättare, dirigent och professor
 Arne Hallén (1890–1974), skulptör och grafiker
 Anton Halén (född 1990), handbollsspelare
 Berit Hallén  (född 1935), skådespelare
 Erik G. Hallén  (1899–1975), fysiker, professor
 Harald Hallén (1884–1967), präst och politiker, socialdemokrat
 Helga Hallén (1911–1998), skådespelare
 Kerstin Hallén (1922–2012), journalist och översättare
 Lars Hallén (född 1946), företagsekonom, professor
 Ola Halén (född 1977), sångare, låtskrivare och musiker
 Olle Hallén  (1923–1990), läkare, professor i  öron-, näs- och halssjukdomar
 Olle Hallén (konstnär) (1918–1995)
 Viktor Hallén (född 1994), handbollsspelare

Se även 
 Halens, tidigare postorderföretag grundat av Hans Halén
 Hallen, flera betydelser

Källor 

Svenska efternamn
Svendsen (olika betydelser)

Svendsen är ett danskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anna Svendsen
 Arne Svendsen
 Anton Svendsen
 Birgitte Victoria Svendsen
 Carl Svendsén
 Christian Svendsen
 Conrad Svendsen
 Emil Hegle Svendsen
 Fatima Svendsen
 Hanne Marie Svendsen
 Ivar Svendsen
 Jens Blichfeldt Munthe Svendsen
 Johan Svendsen
 Jon Svendsen
 Laura Sofie Coucheron Svendsen
 Octavia Svendsen
 Olga Svendsen
 Oluf Svendsen
 Oskar Svendsen
 Poul Svendsen
 Robert Svendsen
 Sander Svendsen
 Signe Svendsen
 Svend Svendsen
 Therese Svendsen

Danska efternamn
Laura Gundersen

Laura Sofie Coucheron Gundersen, född Svendsen den 27 maj 1833 i Bergen, död den 25 december 1898 i Kristiania, var en norsk skådespelare.

Laura Gundersen blev 1849 körsångare vid Kristiania teater och debuterade 1850, med stor framgång, som Regisse i "Svend Dyrings hus" samt hävdade sedan dess alltjämt sin rang som den norska scenens främsta konstnär, i synnerhet på tragedins område; särskilt kommer man att minnas hennes tolkning av de stora rollerna i Shakespeares, Ibsens och Björnsons dramer, över dessa förstod hon att sprida ett skimmer av sann poesi och idealism, vilket jämte ett behagligt yttre, en vacker plastik och en klangfull stämma gjorde henne till en av den norska konstnärsvärldens skönaste uppenbarelser. 1864 ingick hon äktenskap med Sigvard Gundersen.

Referenser 

 

Norska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Bergen
Födda 1833
Avlidna 1898
Kvinnor
Sigvard Gundersen

Sigvard Gundersen, född den 8 november 1842 i Kristiansand, död där den 29 november 1904, var en norsk skådespelare, gift med Laura Svendsen.

Han debuterade 1862 på Kristiania teater, till vars mest använda krafter han sedermera räknades. Hans bästa roller tillhörde karaktärsfacket.

Referenser 

 

Norska scenskådespelare
Norska skådespelare under 1800-talet
Skådespelare från Kristiansand
Födda 1842
Avlidna 1904
Män
Jarosław Hampel

Jarosław "Jarek" Hampel, född 17 april 1982 i Łódź, Polen, är en polsk speedwayförare. Hampel blev silvermedaljör i VM 2010 efter Tomasz Gollob. Han kom trea i GP Challence 2010. Han vann sitt första GP i Parken 2010. I Sverige kör han för Elit Vetlanda och är även lagkapten där. Han har kört för Elit Vetlanda i 8 säsonger och innan des körde han för Lejonen och Kaparna.

Referenser

 
Polska speedwayförare
Födda 1982
Män
Levande personer
Haväng och Vitemölla strandbackar

Haväng och Vitemölla strandbackar är ett naturreservat i Simrishamns kommun.

Reservatet sträcker sig utmed cirka 2,5 km av Hanöbuktens strand från Verkeåns mynning i norr till Vitemölla i söder. I den mellersta delen av reservatet rinner Klammersbäck i en djup lövskogsbevuxen ravin. Större delen av reservatet är öppna betade hedar. Norr och söder om Klammersbäckens ravin växer även tallskog. De sandiga backarna som höjer sig in mot land är lämningar från den senaste istidens avsmältning för cirka 13 000 år sedan. Vitemölla strandbackar är en av de sista lokalerna av sandstäpp, en numera mycket sällsynt vegetationstyp i Sverige som endast finns i sydöstra Skåne.

Området har bebotts sedan de första människorna invandrade efter den senaste istiden. Av ett flertal förhistoriska gravar och boplatser i området är Havängsdösen den mest kända. Havängsdösen är en cirka 5 500-årig grav från bondestenåldern och ligger strax norr om reservatet. Strax nordväst om reservatet ligger Lindgrens länga, ett utemuseum med information om områdets historia, kultur och natur.
 	
Haväng och Vitemölla strandbackar är även ett natura 2000-område.

I reservatets norra del rinner Verkeån ut i havet. Om man följer ån uppströms kan man vandra flera mil genom Verkeåns olika naturreservat.

Flora och fauna 
På sandstäppen växer sällsynta arter som hedblomster, luktvädd, martorn, sandnejlika, sandvedel, tofsäxing samt liten och stor sandlilja. På de magra betesmarkerna växer backsippa, fältmalört, fältsippa och trift.

Det varma och torra klimatet med den speciella floran gör att även faunan är rik på sällsynta arter som sandödla, lövgroda, långbensgroda, strandpadda och sandnejlikegallmalen (en fjäril). Av fåglar finns arter som den rödlistade fältpiplärkan, sommargylling, lärkfalk och tornfalk. På hösten passer många flyttfåglar som till exempel prutgås och vitkindad gås.

Vägbeskrivning 
Från riksväg 9 svänger man av österut till Haväng vid Ravlunda för att komma till Vitemöllas strandbackar norrifrån. För att komma till Vitemölla strandbackar söderifrån svänger man av från riksväg 9 ca 1,5 km norr om Kivik till Vitemölla. Man kan även komma till mellersta delen med Klammersbäcken genom att svänga av österut till Havängs sommarby strax söder om Ravlunda.

Referenser 
Noter

Källor
 Informationsskylt vid naturreservatet
 Länsstyrelsen i Skåne

Externa länkar 

 Naturvårdsverket

Natura 2000-områden i Skåne län
Naturreservat i Simrishamns kommun
Naturskyddsområden bildade 1964
Etsning (kemi)

Etsning är en kemisk process där metall eller glas löses upp med stark syra eller annat frätande ämne. Metoden används för tillverkning av kretskort, halvledarkomponenter, delar till modellbygge, för dekoration av glas och metall och för att skapa tryckplåtar bland annat för grafisk konst. Genom att använda masker för att skydda de delar som inte ska etsas bort kan man åstadkomma avancerade mönster.

Historia 
Etsning började användas redan under medeltiden för att dekorera rustningar. Den tyske konstnären Daniel Hopfer var den första som använde etsning för att tillverka tryckplåtar.

Processen 
 Vid behov avlägsnas inre spänningar genom att materialet värms upp och sedan får svalna långsamt.
 Ytan rengörs noggrant för att masken ska fästa ordentligt.
 Masken appliceras på ytan. För grövre mönster används tejp eller lack. För finare mönster används fotoresist.
 Om fotoresist används så exponeras och framkallas den först för att producera mönstret.
 Föremålet doppas ner i etsbadet. Hur länge föremålet ska etsas beror på lösningens styrka och temperatur.
 Det färdigetsade föremålet tas upp ur badet och sköljs rent
 Masken avlägsnas.

Etsmedel 

I de flesta fall blir restprodukten ett vattenlösligt salt, men när man etsar glas med ren fluorvätesyra bildas fluorider som inte är vattenlösliga. Fluoriderna bildar en matt, mjölkvit hinna över glaset och skyddar det från vidare angrepp. Om fluorvätesyran är tillverkad in situ innehåller den även svavelsyra som kan lösa upp fluoriderna. Man kan därmed etsa djupare mönster och den färdiga ytan blir klar och genomskinlig.

Källor 
 Småskalig etsproduktion Mats Björkelund
 Mönsterkortstillverkning - kemi och praktik Daniel Uppström
 

Kemiska processer
Grafisk teknik
Påbud

Ett påbud är en uppmaning som man i vissa fall måste följa. Påbud är något förenklat beskrivet motsatsen till ett förbud, ett påbud innebär i praktiken ofta att allt annat, än det som är påbudet, är förbjudet; men det kan råda flera påbud samtidigt som kompletterar varandra.

Påbud kan framställas genom lag, dekret, kungörelse eller annat, men normalt skriftligt.

I trafiken markeras påbud genom så kallade påbudsmärken. Dessa är i de flesta länder runda med blå bakgrund och vita bilder. Den som är trafikant ska alltid följa vad som framgår av påbudsmärkena. Finns vid en väg påbudsmärket för gångtrafikanter, är det alltså otillåtet att färdas där med någon form av fordon (även cykel är alltså otillåtet).

Se även 
 Dekret
 Tvång

 
Juridiska termer
Jordbävningen i Marocko 2004

Jordbävningen i Marocko 2004, med en magnitud på 6,4 Mw, inträffade den 24 februari 2004 vid norra Marockos kust.

Minst 628 personer dödades, 926 skadades, 2 539 hem förstördes och över 15 000 personer blev hemlösa i området Al Hoceima-Imzourene-Beni Abdallah, Marocko. Maxintensiteten var IX i området Imzourene-Ait Kamra. Marken började skaka, och jordskred noterades mellan Ajdir och Beni Abdallah med maximal horisontell acceleration på 0,24 g vid Imzourene. 

Skalvet kändes från Tetouan till Nador och ända bort i Fès. Det kändes också (V) vid Melilla och (III) i många delar av södra Spanien from Algeciras och Roquetas de Mar. Dessutom kändes det (II) vid Cordoba, Granada, Huelva, Jaén och Madrid. Det kunde också kännas i Gibraltar. Flera efterskalv dödade minst tre personer och förstörde tidigare försvagade byggnader. 

Jordbävningen inträffade vid östra sluttningen vid Rifbergen, vid gränsen mellan de afrikanska och eurasiatiska plattorna. Skalvet inträffade nära epicentrum av jordbävningen i Al Hoceima den 26 maj 1994, som skadade en person och orsakade stor skada på lerstenshus.

Källor

Fotnoter 

2004 i Marocko
Marocko 2004
Marocko 2004
Naturkatastrofer 2004
Nils Dahlberg

Nils Josef Dahlberg, född den 3 juni 1894 i Landskrona, död den 24 december 1979 i Stockholm, var en svensk präst.

Dahlberg var 1913–1914 lärare vid Johannelunds missionsinstitut, avlade teologiska examina och prästvigdes 1918. Han blev 1922 anställd som missionsdirektor inom Evangeliska Fosterlands-Stiftelsens yttre mission, och företog studie- och inspektionsresor till denna missions arbetsfält i Indien och Afrika 1920–1922, och till Afrika 1924. Åren 1933–1959 var Dahlberg missionsföreståndare för Evangeliska Fosterlands-Stiftelsen (EFS). Han utgav ett stort antal populära skrifter i missionsämnen. Dahlberg blev ledamot av Vasaorden 1943 och kommendör av samma orden 1956. Han är begravd på Danderyds kyrkogård.

Bibliografi (i urval) 
 1925 – 
 1927 – 
 1929 –

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 
 Kommendörer av Kungl. Vasaorden i Sveriges statskalender 1962
 
 
 Dahlberg, Nils Josef på SvenskaGravar.se

Externa länkar 

Svenska missionärer
Präster i Svenska kyrkan
Kommendörer av Vasaorden
Svenska präster under 1900-talet
Personer från Landskrona
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1894
Avlidna 1979
Män
Svensk uppslagsbok
Wilhelm Dahlbom

Wilhelm Stefanus Dahlbom, född 3 augusti 1855 i Lunds stadsförsamling, Lund, Malmöhus län, död 15 september 1928 i Snogeröd, Gudmuntorps församling, Malmöhus län, var en svensk målare.

Wilhelm Dahlbom var son till entomologen Anders Gustaf Dahlbom. Han utbildade sig dels vid Konstakademien i Stockholm, dels utomlands, särskilt i Paris, men också i Italien och Tyskland. Han bosatte sig därefter vid Ringsjön och ägnade sig främst åt landskapsmåleri och hämtade sina motiv, skogsinteriörer och kustbilder från mellersta Sverige och Skåne, vars bokskogsnatur var ett av hans mera populära motiv. Han utförde även en del altartavlor.

Wilhelm Dahlbom är representerad på Nationalmuseum, Malmö konstmuseum och svenska statens porträttsamling på Gripsholms slott. Han är begravd på Klosterkyrkogården i Lund.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Lexikonett amanda: Wilhelm Dahlbom
 Dahlbom, Wilhelm på SvenskaGravar.se

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska landskapsmålare
Svenska målare under 1800-talet
Svenska målare under 1900-talet
Representerade vid Nationalmuseum
Konstnärer från Lund
Gravsatta på Klosterkyrkogården i Lund
Födda 1855
Avlidna 1928
Män
Danuta Siedzikówna

Danuta Helena Siedzikówna, född 3 september 1928 i Guszczewina nära Narewka, död 28 augusti 1946 i Danzig (avrättad), var en polsk sjuksköterska i den polska motståndsarmén Armia Krajowa.

Externa länkar och källor 
 Polonia Restituta
 Danuta Siedzikówna

Källor 

Polen under andra världskriget
Militära enheter under andra världskriget
Födda 1928
Avlidna 1946
Kvinnor
Personer som blivit avrättade genom arkebusering
Franz Schörg

Franz Schörg, född 1871 i München, död den 5 april 1923 i Würzburg, var en tysk-belgisk violinist.

Schörg, som var elev av Ysaye i Bryssel, var primarie i den omkring 1899 bildade Brysselkvartetten, som vann rykte för fint och klangskönt spel och från 1902 nästan årligen konserterade i Sverige. 

Schörg själv skattades högt för sin teknik, uppfattning och utmärkt rena ton. Rätt länge cirkulerande ett rykte att Schörg skulle ha stupat 1915 i första världskriget. 

Två andra medlemmar av Brysselkvartetten stupade däremot i kriget, varefter Schörg bildade en ny stråkkvartett, med vilken han konserterade i Sverige så sent som i mars 1923.

Referenser

Fotnoter 

Schörg, Franz

Födda 1871
Avlidna 1923
Tyska violinister
Män
Personer från München
Fredrik Dahlbom

Karl Fredrik August Dahlbom, född 25 december 1884 i Nyköpings västra församling, Södermanlands län, död 15 januari 1976 i Uppsala domkyrkoförsamling, Uppsala,
var en svensk teolog.

Dahlbom blev teologie doktor i Uppsala 1923 med avhandlingen A. Monod som predikant. Han blev komminister i Helga Trefaldighets församling 1924 och docent i praktisk teologi vid Uppsala universitet 1927. Han gav bland annat ut Den svenska folkskolans kristendomsundervisning 1842–1919. Fredrik Dahlbom är begravd på Uppsala gamla kyrkogård.

Referenser

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 Dahlbom i Vem är det 1969
 Dahlbom, Karl Fredrik August på SvenskaGravar.se

Noter 

Svenska präster under 1900-talet
Svenska teologer under 1900-talet
Personer från Nyköping
Gravsatta på Uppsala gamla kyrkogård
Födda 1884
Avlidna 1976
Män
Sluten krets

Sluten krets inom elektrotekniken är en elektronisk krets som det flödar ström igenom. Den är alltså inte bruten någonstans.

Källor
Nordic Hardware: Elektroniklära: Del 1 - Sluten Krets

Elektroteknik

En sluten krets betyder att strömmen inte är bruten någonstans tex. En lampa är en sluten krets så länge den är tänd och sitter i eluttaget.
Ariola

Ariola Records (även känt som Ariola and Ariola-Eurodisc) är ett tyskt skivbolag bildat 1958. Ända fram till 1980-talet var det ett dotterbolag till BMG.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats 

Tyska skivbolag och skivmärken
Företag bildade 1958
Carl Jonas Dahlbäck

Carl Jonas Dahlbäck, född den 24 november 1829 i Piteå, död den 7 december 1907 i Falun, var en svensk filosofisk författare. Han var far till författaren och advokaten Sigurd Dahlbäck.

Dahlbäck blev filosofie magister i Uppsala 1857 på avhandlingen Om atomismen. Han var därefter rektor vid högre allmänna läroverket i Falun. Han tillhörde Boströms skola och utgav bland annat Är Sofokles Antigone en tragisk personlighet? (1870), Sokrates (1875, ny upplaga 1906) med flera filosofiska verk.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Noter 

Svenska filosofer under 1800-talet
Svenska skolledare under 1800-talet
Författare från Piteå
Födda 1829
Avlidna 1907
Män
Svensk uppslagsbok
Access Motor

Access Motor grundades 2003 och ligger vid Chia-Tai Industrial Zone, Chia-Yi, Taiwan och har specialiserat sig på tillverkning av ATV (All-Terrain Vehicle), fyrhjulingar, design och motorer. 
De tillverkar fyrhjulsdrivna ATV:er och tvåhjulsdrivna.

Sportmodeller 
Beteckningen SM betyder Supermoto. De är breddade och sänkta från fabrik samt utrustade med vägdäck.

SP450SM - Supermoto modell med 448.8 cc fyrtaktsmotor och fem växlad manuell låda
SP450 - off-road modell med 448.8 cc fyrtaktsmotor och fem växlad manuell låda
SP400SM - Supermoto modell med 359.3 cc fyrtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak, H/L växel
SP400 - off-road modell med 359.3 cc fyrtaktsmotoroch automat växellåda CVT med bak, H/L växel
SP300SM - 280.4 cc fyrtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak, H/L växel
SP300 - 280.4 cc fyrtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak, H/L växel
SP250 - 249.4 cc fyrtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak, H/L växel
SP180 - 169 cc fyrtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak
SP50 - 49.3 cc tvåtaktsmotor och automat växellåda CVT med bak

Externa länkar 
 Access Motor:s officiella webbplats

Företag bildade 2003
Taiwanesiska fordonstillverkare
Wilhelm Uddén

Olof Wilhelm Uddén, född 4 augusti 1799 i Stockholm, död 3 maj 1868, var en svensk tonsättare och pianist.

Biografi
Uddén föddes 4 augusti 1799 i Stockholm han var son till kyrkoherden Johan Uddén och poeten Catharina Christina Uddén. Uddén var elev till Thomas Byström och Erik Drake. Han var anställd vid Tullverket till 1846 och grundade då ett musikinstitut i Stockholm. Uddén var medlem av Par Bricole och Harmoniska Sällskapet. Han invaldes som ledamot (associé nr 64) av Kungliga Musikaliska Akademien den 16 december 1853.

Musik 
Uddén komponerade ett betydande antal verk, såsom tonsättningen av Erik Johan Stagnelius "balett" Narcissus, sånger for mansröster, sex häften, en mässa, soldatmarscher för stor blåsorkester, sånger med mera.
 Hösten är kommen, text Carl Fredric Dahlgren för manskör
 Jagtsång, för manskör

Bibliografi

Referenser 

Associéer av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Födda 1799
Avlidna 1868
Män
Svenska musiker under 1800-talet
Adolphe Monod

Adolphe Frédéric Théodore Monod, född den 21 januari 1802 i Köpenhamn, död den 6 april 1856 i Paris, var Frankrikes mest berömde evangeliske predikant under 1800-talet. Han var bror till Frédéric Monod.

Vid tiden för hans födelse var fadern Jean Monod (1765-1836) pastor i den danska huvudstadens franska evangeliska församling. Sonen studerade i Genève och grundlade i Neapel en evangelisk församling, som han förestod 1825-27. Därefter blev han evangelisk pastor i Lyon. 

Ett mot honom avogt parti lyckades hos regeringen utverka hans avsättning efter en alltför skarp predikan ("Qui doit communier?"), som han hållit. Han kvarstannade dock i staden och utövade fortfarande en för hans förra församling ytterst betydelsefull verksamhet. 

Av regeringen kallades Monod 1836 till en teologisk lärostol vid högskolan i Montauban. Hans stigande rykte som predikant medförde 1847 hans kallelse som pastor till Paris. 

Monod utövade stort inflytande såväl genom sin helgjutna kristliga personlighet som genom sina predikningar, vilka förenade gediget innehåll med en sällsynt formskönhet. 

Hans samlade predikningar, Sermons, utgavs 1843 (3:e upplagan 1860, i 4 band). Ett stort antal av Monods skrifter (spridda predikningar med mera) är översatta till svenska. År 1885 utgavs i 2 band "Souvenirs" och urval ur Monods brevväxling (3:e upplagan 1898).

Referenser 

 

Franska präster under 1800-talet
Reformerta teologer
Personer från Köpenhamn
Födda 1802
Avlidna 1856
Män
Monod

Monod är ett franskt efternamn, som burits av bland andra:

 Adolphe Monod (1802−1856), fransk reformert väckelsepredikant av schweizisk börd
 Frédéric Monod (1794−1863), fransk teolog
 Gabriel Monod (1844–1912), fransk historiker
 Gaston Monod (1883–1914), fransk språk- och litteraturvetare
 
 Théodore Monod (1902−2000), fransk marinbiolog och Afrikakännare
 Wilfred Monod (1867−1943), fransk teolog

Franska efternamn