kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sune Sandström

Sune Olof Hilding Sandström, född 26 juni 1939 i Nyhems församling i Jämtlands län, död 22 oktober 2011 i Vällingby församling, Stockholm, var en svensk polis. 

Sandström blev ny chef för Säkerhetspolisen (SÄPO) 1987 och efterträdde Sven-Åke Hjälmroth. Han avgick 1989 till följd av Ebbe Carlsson-affären. Därefter var han bland annat operativ chef för Stockholmspolisen under 1990-talet fram till pensioneringen 2002.

Referenser

Minnesord 2011-11-28, Östersunds-Posten

Notiser

Svenska poliser
Födda 1939
Avlidna 2011
Män
Chefer och generaldirektörer för Säkerhetspolisen
Personer från Nyhems socken
Estland i olympiska vinterspelen 2002

Estland deltog i olympiska vinterspelen 2002. Estlands trupp bestod av sjutton idrottare varav fjorton var män och tre var kvinnor. Den äldsta idrottaren i Estlands trupp var Raul Olle (34 år, 32 dagar) och den yngsta var AseJens Salumäe (20 år, 332 dagar). Detta var de första spelen då Estland vann någon medalj.

Medaljer

Guld
Längdskidåkning
15 km klassisk stil: Andrus Veerpalu

Silver
Längdskidåkning
50 km klassisk stil: Andrus Veerpalu

Brons
Längdskidåkning
15 km klassisk stil: Jaak Mae

Trupp
Skidskytte
Dimitri Borovik
Roland Lessing
Janno Prants
Längdskidåkning
Indrek Tobreluts
Andrus Veerpalu
Jaak Mae
Meelis Aasmäe
Katrin Šmigun
Kristina Šmigun
Priit Narusk
Piret Niglas
Raul Olle
Pavo Raudsepp
Konståkning
Margus Hernits
Nordisk Kombination
Tambet Pikkor
Jens Salumäe
Backhoppning
Jaan Jüris
Tambet Pikkor
Jens Salumäe

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Estland
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Frederick Frelinghuysen

Frederick Frelinghuysen, född 13 april 1753 nära Somerville, New Jersey, död 13 april 1804 i Millstone, New Jersey, var en amerikansk general och politiker (federalist). Han representerade delstaten New Jersey i USA:s senat 1793-1796.

Frelinghuysen utexaminerades 1770 från College of New Jersey (numera Princeton University). Han studerade sedan juridik och inledde 1774 sin karriär som advokat i Somerset County, New Jersey. Han deltog i amerikanska revolutionskriget och befordrades till överste. Han var 1779 ledamot av kontinentala kongressen. Han deltog i kriget mot ohioindianerna som brigadgeneral.

Frelinghuysen efterträdde 1793 Philemon Dickinson som senator för New Jersey. Han befordrades 1794 till generalmajor. Han avgick 1796 som senator och efterträddes av Richard Stockton.

Externa länkar 
 Biographical Directory of the United States Congress
 Political Graveyard

Födda 1753
Avlidna 1804
Ledamöter av kontinentalkongressen
Ledamöter av USA:s senat från New Jersey
Amerikanska generaler
Män
Alumner från Princeton University
Ungdomens källa

Ungdomens källa är en mytologisk vattenkälla som påstås göra alla som doppar sig i eller dricker av vattnet yngre. 

Historier om källan har berättats på flera håll, bland annat Herodotos och de spanska upptäcktsresandena trodde sig veta var de skulle leta efter källan. Herodotos menade att källan låg i östra Afrika och att befolkningen där levde i cirka 120 år.

Referenser 

Världens historia/Var fanns ungdomens källa?

Källan
Legender
Vattenkällor
Torsten Holmgren

Torsten Andreas Frithiofsson Holmgren, född 1 augusti 1874 i Tibble, Uppsala län, död 28 maj 1934, var en svensk elektroingenjör. Han var son till Frithiof Holmgren och bror till Israel Holmgren samt svärfar till Erik Rudberg.

Holmgren blev student i Uppsala 1891, utexaminerades från Tekniska högskolans elektrotekniska avdelning 1894, hade anställning hos Siemens & Halske i Berlin 1894-1897, var 1897-1899 föreståndare för Gävle elektricitetsverk och 1899-1901 chef för W. Wiklunds Verkstäders AB:s elektriska avdelning. 

Ar 1901 övertog Holmgren tillsammans med Carl Rossander den av Axel Estelle 1892 grundlagda Elektriska prövningsanstalten. "Elektriska prövningsanstalten, Holmgren & Rossander", med Holmgren som chef, utvecklandes hastigt till landets största konsultfirma för ingenjörer inom elektroteknikbranschen. 1907 tillträdde Holmgren tjänsten som elektroingenjör hos styrelsen för Trollhätte kanal- och vattenverk och var 1910-1915 överingenjör och chef för Trollhätte kraftverk, landets största och första statliga, som konstruerades och byggdes vad gäller den elektriska utrustningen och det första ledningsnätet med understationer helt under Holmgrens ledning. 1915 återinträdde Holmgren i den ovan nämnda firman som en av de ledande cheferna. Som Svenska brandtarifföreningens inspektör för elektriska anläggningar (1901-1906 och från 1916) arbetade han verksamt för effektiva anordningar till förhindrande av brandfara, bland annat genom artiklar i tidningar och i tidskriften "Brandskydd". Holmgren planlade ur elektrisk synpunkt bland annat Dejefors kraftverk, Sydsvenska Kraftaktiebolagets första kraftanläggningar vid Lagan, Aktiebolaget Bergslagens gemensamma kraftförvaltning samt Karlskrona, Örebro och Karlstads elektricitetsverk. 

Holmgrens konstruktioner för högspänningsledningar, för automatisk frånkoppling av felaktig del i högspänningsnät samt för elektrisk uppvärmning av isgrindar och valsdammar rönte även utomlands erkännande och tillämpning. 1921 tilldelade honom Ingenjörsvetenskapsakademien (varav han var ledamot sedan 1920) stipendium för utexperimentering av ett nytt elektriskt motståndsmaterial för höga temperaturer. 

Holmgren utexperimenterade även en ny elektrisk ugnstyp, användbar för känsliga kemiska reaktioner inom 600-1,200° Celsius, och arbetade på åstadkommande av elektriska ugnar för glas- och porslinsfabrikationen. Som sakkunnig anlitades han i flera kommittéer och officiella utredningar. Holmgren utgav bland annat Handbok för elektrotekniker (del II-IV, 1921-1922), Om revision af elektriska kristidsinstallationer, Utsikterna för ett ekonomiskt utnyttjande af vindkraften, A new electric resistance furnace with reaction-zone (1924).

Källor 

Svenska elektroingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1874
Avlidna 1934
Personer från Håbo-Tibble socken
Thiago Alves

Thiago Alves d'Araujo, född 3 oktober 1983 i Fortaleza, är en brasiliansk MMA-utövare som sedan 2005 tävlar i organisationen Ultimate Fighting Championship. Alves började träna thaiboxning när han var 15 år gammal och två år senare började han träna MMA.
Alves gick sin första match inom MMA vid 18 års ålder och ett år senare flyttade han till Florida  i USA för att träna med American Top Team.

Han debuterade i UFC den 3 oktober 2005 och gick sedan ytterligare tio matcher innan han den 11 juli 2009 fick chansen att möta den regerande mästare Georges St-Pierre i en titelmatch i weltervikt på UFC 100. Alves förlorade matchen via domslut.

Referenser

Noter

Externa länkar
Thiago Alves – UFC.com
Thiago Alves – sherdog.com

Sociala media
Thiago Alves – Instagram

Födda 1983
Män
Brasilianska utövare av mixed martial arts
Levande personer
Personer från Fortaleza
Somerville, New Jersey

Somerville är en kommun av typen borough i den amerikanska delstaten New Jersey med en yta av 6,1 km² och en folkmängd, som uppgår till 12 423 invånare (2000). Somerville är administrativ huvudort (county seat) i Somerset County.

Kända personer från Somerville 
 Don Elliott, jazztrumpetare.
 Lee Van Cleef, skådespelare.
 Frederica von Stade, mezzosopran.

Referenser

Externa länkar 

 
Orter i New Jersey
Seventeen Forever

Seventeen Forever är den fjärde singeln från den amerikanska popgruppen Metro Stations självbetitlade debutalbum. Singeln utgavs 13 december 2008.

Musiksinglar 2008
Amerikanska musiksinglar
Gunnar Holmgren (läkare)

Nils Gunnar Frithiofsson Holmgren, född 27 augusti 1875 i  Uppsala, död 6 september 1954, var en svensk läkare och universitetslärare. Han var son till Frithiof Holmgren och Ann Margret Holmgren (född Tersmeden), och drev den kampanj som fick nobelpristagaren Robert Bárány till Sverige, ur ryskt fångläger.

Holmgren blev student i Uppsala 1893, 1903 medicine licentiat, 1908 medicine doktor, 1909 docent och var 1912-1940 professor i öron-, hals- och nässjukdomar (otorinolaryngologi) vid Karolinska institutet. Han var andre kirurg vid Kronprinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn 1903-05, undersökningsläkare vid Stockholms folkskolor 1905-09 och öronläkare vid Epidemisjukhuset 1907-10. Han var överläkare vid Sabbatsbergs öronklinik från 1910 samt vid Serafimerlasarettets öronpoliklinik från 1912 och praktiserande öronläkare i Stockholm från 1905. 

Holmgren var ordförande i Svenska läkaresällskapets sektion för otorhinolaryngologi, president för andra nordiska Oto-laryngologkongressen i Stockholm 1914 samt ledamot av flera utländska vetenskapliga läkarsamfund. År 1938 blev han ledamot av Vetenskapsakademien. Han tillhörde även Fysiografiska sällskapet i Lund.

Holmgren startade och lade ner mycket energi i den kampanj som han drev för att få nobelpristagaren Robert Bárány, som satts i ryskt fångläger under första världskriget, till Sverige. Arbetet var framgångsrikt, och stöddes bland annat av öronläkarorganisationer som uppvaktade neutrala stater, och Bárány blev till sist professor och svensk medborgare.

Vid sidan av sin mycket omfattande verksamhet som privat öronläkare var Holmgren verksam som universitetslärare och ledare för landets första och största öronklinik, där framför allt den kirurgiska behandlingen av öron-, näs- och halssjukdomar uppmärksammades, och där ett stort antal nya och dugande öronläkare utbildades. 

Holmgren inlade därtill stora förtjänster om organisationen av den civila och militära sjukvården inom specialområdet, om inrättande av lasarettsavdelningar för densamma, bibliotek med mera och var tillkallad sakkunnig för organisation av krigssjukhus.

Källor

Noter 

Svenska professorer i otorhinolaryngologi
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Läkare från Uppsala
Födda 1875
Avlidna 1954
Män
Ugglan
Don Elliott

Don Elliott, född 21 oktober 1926 i Somerville, New Jersey, död 5 juli 1984 i Weston, Connecticut, var en amerikansk jazztrumpetare. Hans album Calypso Jazz är känt för blandningen av calypso och jazz.

Elliott studerade vid University of Miami. Han spelade med Terry Gibbs och Buddy Rich innan han startade sin egen orkester.

Externa länkar
 Internet Broadway Database

Amerikanska jazztrumpetare
Personer från Somerville, New Jersey
Födda 1926
Avlidna 1984
Män
Fiji i olympiska vinterspelen 2002

Fiji deltog i olympiska vinterspelen 2002. Fijis trupp bestod av Laurence Thoms, 21 år, 334 dagar, han deltog i alpin skidåkning. Det här var Fijis tredje olympiska vinterspel.

Resultat

Alpin skidåkning
Storslalom
Laurence Thoms - 55
Slalom
Laurence Thoms - ?

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Fiji
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Dannemorasjön

Dannemorasjön är en sjö i Uppsala kommun och Östhammars kommun i Uppland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön avvattnas av vattendraget Fyrisån. Vid provfiske har bland annat abborre, braxen, gädda och mört fångats i sjön.

Det är en grund och näringsrik sjö med rikt fågelliv. Sjö är sänkt på 1700- och 1800-talen, vilket bidragit till igenväxningen. Sjön har sina huvudsakliga tillflöden i norr, från Filmsjön via Sundbroån och från Harvikadammen via den korta Dalån. Utflödet i söder, som gränsar till Uppsala kommun, är starten på Fyrisån.

En del av Dannemorasjön ingår i Natura 2000-området Andersby ängsbackar.

Delavrinningsområde 
Dannemorasjön ingår i delavrinningsområde (667465-161221) som SMHI kallar för Utloppet av Dannemorasjön. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 11 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Fyrisån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 3, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 3 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (41 procent), öppen mark (13 procent) och jordbruk (22 procent). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  procent. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 3 procent av avrinningsområdet.

Fisk 
Vid provfiske har följande fisk fångats i sjön:

 Abborre
 Braxen
 Gädda
 Mört
 Ruda
 Sarv
 Sutare

Se även 
 Lista över insjöar i Uppsala kommun

Källor 

 
Dannemorasjön och Skarnässjön - Uppsala kommun

Externa länkar 
 
 
 

Insjöar i Norrströms avrinningsområde
Insjöar i Uppland
Insjöar i Uppsala kommun
Insjöar i Östhammars kommun
Fyrisåns avrinningsområde
Insjöar i Sverige om minst två kvadratkilometer
Luncarty

Luncarty är en skotsk ort belägen cirka 6 km norr om Perth, omedelbart väster om vägen A9 och öster om floden Tay, i närheten av baronatet Delvine i kommunen Perth and Kinross. Folkmängden uppgick till 1 680 invånare 2012, på en yta av 0,81 km². Orten är omtalad av den skotske historikern Hector Boece.

Slaget vid Luncarty skall ha stått omkring 990 e.Kr. mellan försvarande skottar och invaderande danska vikingar.

Enligt legenden lyckades en äldre medlem ur Hay vända slagets utgång genom att mana de flyende skotska trupperna med ropet "dör ni hellre i flykt än tappert på fältet?", och därefter tillsammans med sina två söner lett ett dristigt motanfall, vilket fick de danska fienderna att tro att nya skotska trupper hade anlänt. Som tack lät kung Kenneth III samla parlamentet i Scone, tilldela åldringen och dennes två söner (efteråt kända som Hay) all mark längs floden Tay som en falk kunde flyga över innan den slog ned samt adlade dem. Vapenskölden de erhöll anspelar på deras tre sköldar. Legenden har givetvis ifrågasatts som troligen fabricerad av Hector Boece, bland annat för att efternamn inte förekom under vikingatiden

En mer trolig förklaring är att medlemmar ur familjen Hay kom till området längs Tay vid Vilhelm Erövrarens tid. Namnet Hay eller Hayas är belagt som ortnamn i Normandie och bars bland annat av den normandiska riddarättlingen William de Haya 1160 e.Kr.

Det moderna Luncarty grundades 1752 av William Sandeman för att hysa arbetare som jobbade i dennes fält med blekning av linne med mera. Orten har tidigare haft ett järnvägshållplats, och järnvägslinjen mellan Perth och Inverness går fortfarande genom samhället.

Juniorfotbollslaget Luncarty F.C. har haft det senare fotbollsproffset Jimmy Guthrie (1912–1981) som ung medlem. Denne var lagkapten i Portsmouth FC då de 1939 vann FA cupfinalen och tillika ordförande i fotbollsunionen 1946–1957

Källor 
 
Groome, Francis H. (1882-1885). "Luncarty". Ordnance Gazetteer of Scotland: A Survey of Scottish Topography, Statistical, Biographical and Historical. Gazetteer for Scotland

Noter

Orter i Perth and Kinross
5164 Mullo

5164 Mullo eller 1984 WE1 är en asteroid upptäckt den 20 november 1984 av Christian Pollas i Caussols, Frankrike. Asteroiden har fått sitt namn Mullo i keltisk mytologi. 

Asteroidens omloppsbana sträcker sig inifrån asteroidbältet till strax utanför Jupiters omloppsbana, men då omloppsbanan lutar 19° mot ekliptikan kommer den aldrig särskilt nära planeten.

Den tillhör asteroidgruppen Cybele.

Referenser

Externa länkar 

Ovanliga asteroider
Huvudbältesasteroider
Cybele-asteroider
Småplaneter namngivna efter mytologiska figurer
Astronomiska upptäckter av C Pollas
Astronomiska upptäckter 1984
Frankrike i olympiska vinterspelen 2002

Frankrike deltog i olympiska vinterspelen 2002. Frankrikes trupp bestod av 114 idrottare varav 87 var män och 27 var kvinnor. Den äldsta idrottaren i Frankrikes trupp var Dominique Dupont Roc (38 år, 139 dagar) och den yngsta var Brian Joubert (17 år, 145 dagar).

Medaljer

Guld
 Alpin skidåkning
Damer Störtlopp: Carole Montillet
Herrar Slalom: Jean-Pierre Vidal

 Konståkning
Isdans: Marina Anissina och Gwendal Peizerat

 Snowboard
Damer Parallellstorslalom: Isabelle Blanc

Silver
 Alpin skidåkning
Herrar Slalom: Sébastien Amiez
Damer Slalom: Laure Pequegnot

 Skidskytte
Herrar 12,5 km Sprint: Raphaël Poirée

 Snowboard
Damer Parallellstorslalom: Karine Ruby
Damer Half-Pipe: Doriane Vidal

Brons
 Skidskytte
Herrar 4x7,5 km stafett: Vincent Defrasne, Gilles Marguet, Raphaël Poirée och Julien Robert

 Freestyle
Herrar Puckelpist: Richard Gay

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Frankrike
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Packhus

Packhus är en äldre beteckning för en magasinsbyggnad. Uttrycket användes under 1600-, 1700- och 1800-talen. Jämför även tyska Packhaus, engelska packhouse, danska pakhus, holländska pakhuis och ryska пакгауз (pakgauz).

Med packhus avsågs en byggnad eller lokal för inpackning och uppackning av varor, vidare för förvaring och magasinering av inpackade varor för senare distribution. 

Packhus ("tullpackhus") kunde även avse en lokal eller byggnad avsedd för tulltaxering av tullpliktiga varor samt för kortare tids förvaring av varor före tulltaxering och liknande, till exempel besiktning och stämpling samt försäljning av införda handelsvaror.

Ett exempel på en byggnad med packhusfunktion är Tullhuset vid Skeppsbron i Stockholm.

Källor
 Svenska Akademiens ordbok: Packhus

Byggnadstyper
Förvaringsanläggningar
Tyykiluoto

Tyykiluoto är en mindre ort i Ijo kommun i Norra Österbotten som ligger omkring 4 mil norr om Uleåborg.

Orter i Norra Österbotten
Ijo
Georgien i olympiska vinterspelen 2002

Georgien deltog i olympiska vinterspelen 2002. Georgiens trupp bestod av fyra idrottare varav tre var män och en var kvinna. Den äldsta idrottaren i Georgiens trupp var Kakha Tsakadze (33 år, 15 dagar) och den yngsta var Robert Makharashvili (20 år, 141 dagar).

Resultat

Alpin skidåkning
Slalom herrar
Robert Makharashvili - ?
Storslalom damer
Sofia Akhmeteli - ?
Slalom damer
Sofia Akhmeteli - ?

Konståkning
Singel herrar
Vakhtang Murvanidze - 17

Backhoppning
Normal backe
Kakha Tsakadze - 46 q
Stor backe
Kakha Tsakadze - 50 q

Källor
SR/Olympic Sports

2002 i Georgien
2002
Nationer i olympiska vinterspelen 2002
Pelecanimimus

Pelecanimimus ("Pelikanhärmare") var en strutsliknande dinosaurie som levde i nuvarande Spanien, Europa. Man tror att den levde i början av krita för cirka 130 - 125 milj. år sedan. Den har kallats en primitiv ornithomimosaurie, men den är mycket lik sina senare släktingar. Man har ännu bara hittat ett skelett, med skinnavtryck och lite fossiliserad mjuk vävnad. Dessa fynd visar att Pelecanimimus hade en sorts påsliknande strupe, som påminner om en pelikans, därav dinosauriens namn. Skelettmaterialet omfattar skalle, nackkotor, revben och framben. Pelecanimimus beskrevs 1994.

Beskrivning 
Pelecanimimus var omkring 2 - 2, 5 meter lång, och var en ganska typisk ornithomimosaurie med litet huvud, stora ögon, lång hals och spinkiga framben med krökta klor. Man har inte hittat något av bakbenen, men dessa var troligen starka med långa metatarsaler, som hos andra ornithomimosaurier. Pelecanimimus skiljer sig från andra ornithomimosaurier genom att den har omkring 200 - 220 mycket små tänder. Den har även en liten kam av keratin på huvudet. Baserat på fossilen, tror en del forskare att Pelecanimimus kan ha haft något liknande fjädrar, men man vet inte säkert.

Pelecanimimus vida strupe har fått vissa forskare att spekulera i att den kanske haft en livsstil och födointag som moderna våtmarksfåglar, såsom storkar eller tranor. Att den har tänder kanske tyder på att den kan ha haft annorlunda matvanor än sina släktingar.

Källor/referenser 
 dinosaurjungle.com
 www005.upp.so-net.ne.jp
 Engelska wikipedia

Theropoder
Disclaimer

För albumet av Seether, se Disclaimer (musikalbum).
En disclaimer är en engelskspråkig term för en skriftlig förklaring som begränsar avsändarens juridiska ansvar inför mottagaren. Dessa kan ibland fylla rollen av varningstexter.

Se även
Friskrivning

Dokument
Henri Deslandres

Henri-Alexandre Deslandres, född 24 juli 1853 i Paris, död där 15 januari 1948, var en fransk astronom och fysiker.

Deslandres blev 1908 direktor för astrofysikaliska observatoriet i Meudon. Hans arbeten omfattar en mängd undersökningar inom olika grenar av astrofysiken och spektralanalysen. Av epokgörande betydelse var hans undersökningar över företeelserna i solatmosfären. Ungefär samtidigt med och oberoende av amerikanen George Ellery Hale uppfann han den spektroheliografiska metoden för iakttagelse på fotografisk väg av protuberansernas och kromosfärens struktur. Metoden fullkomnades successivt av Deslandres och han gjorde med densamma, dels ensam, dels tillsammans med sina medarbetare och lärjungar, en mängd viktiga upptäckter angående solatmosfärens sammansättning, struktur och inre rörelser. Även inom stellarastronomin utförde han ett flertal värdefulla undersökningar, särskilt över stjärnornas spektra och radialrörelser. Han blev ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala 1913 och av Vetenskapsakademien 1915.

Han tilldelades Janssenmedaljen 1896, Royal Astronomical Societys guldmedalj och Henry Draper-medaljen 1913, Jules Janssens pris 1920 samt Brucemedaljen 1921.

Asteroiden 11763 Deslandres är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Tryckta källor

Astrofysiker
Franska astronomer under 1800-talet
Franska fysiker under 1800-talet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Ledamöter av Rysslands Vetenskapsakademi
Mottagare av Janssenmedaljen
Mottagare av Royal Astronomical Societys guldmedalj
Mottagare av Henry Draper-medaljen
Mottagare av Brucemedaljen
Mottagare av Jules Janssens pris
Franska astronomer under 1900-talet
Franska fysiker under 1900-talet
Forskare från Paris
Födda 1853
Avlidna 1948
Män
Ugglan
Alumner från École polytechnique
Alumner från Paris universitet
Ledamöter av Royal Society
Torstorps säteri

Torstorps gård var tidigare ett säteri i Grimetons socken, Varbergs kommun, Halland och är känd sedan medeltiden. 

Den nuvarande mangårdsbyggnaden är uppförd vid 1800-talets mitt i knuttimring, klädd med locklistpanel. Pilastrarna i fasaden döljer timmerknutarna och bildar så kallade knutlådor. Rikt utsirade snickerier, liksom dubbla doriska träkolonner som bär upp balkongen, kännetecknar klassicistiska drag. Byggnaden vilar på en stensockel. Ladugården med kyrkfönsterliknande omfattningar i fasaden är uppförd 1880.

Historia
Den först kända ägaren är Arvid Ribbing som innehade godset omkring 1360. År 1377 ärvde farbrodern Peder Ribbing egendomen. Från 1379 tillhörde Torstorp Vadstena kloster och omkring 1400 drogs godset in till danska staten. 1452 står riddaren Gustaf Olofsson Stenbock (d. 1492) som ägare. Det ägdes redan på 1600-talet av den pommerske kanslern Herman Wulfrath (von Wolffradt) (1629-1684). Vid 1700-talets slut övergick det definitivt i denna ätts ägo genom ryttmästaren Ernst Herman Wulfrath (von Wolffradt) (1710-1770), som flyttade dit från Tyskland. Säteriet tillhörde släkten Wulfrath (von Wolffradt) till 1879. 

Riksdagsman Alfred Bexell förvärvade gården 1874 och ägde den till 1899. Han lät hugga in flera hundra tänkespråk och minnesvärda namn på stenar och klipphällar i skogsområdet Älmeberget och Lohallen. Dessa Bexeliska ristningar tillkom enligt honom själv dels för att på detta sätt för all framtid bevara vårt språk, som han trodde skulle utarmas, dels för att hindra alkoholiserade stenhuggare från att supa ihjäl sig.

Bilder

Referenser
 Torstorp, i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Thorstorp i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870
 Tv-programmet Det sitter i väggarna besökte Torstorps säteri 21 augusti 2023.

Fotnoter

Externa länkar 

Herrgårdar i Halland
Byggnader och anläggningar i Varbergs kommun