kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Doce

Doce var ett portugisiskt kvinnoband från 1980-talet. Doce representerade Portugal i Eurovision Song Contest 1982 i Harrogate, Storbritannien med låten Bem Bom. De hade 1980 och 1981 deltagit i nationella uttagningar i Portugal inför Eurovision Song Contest, men nådde inte ända fram de åren. Det var först 1982 som de lyckades vinna den nationella uttagningen och därmed representera Portugal i den internationella tävlingen där de slutade på en 13:e plats.

Medlemmarna bestod av:
 Laura Diogo
 Lena Coelho
 Fátima Padinha
 Teresa Miguel

De två sistnämnda var den kvinnliga hälften av bandet Gemini, som representerade Portugal i Eurovision Song Contest 1978.

Artister som representerat Portugal i Eurovision Song Contest
Portugisiska musikgrupper
Deltagare i Eurovision Song Contest 1982
Musikgrupper bildade 1979
Musikgrupper upplösta 1987
Oceanic-Creations

Oceanic-Creations AB är ett svenskt företag grundat 1986 baserat på den så kallade Oceanic-Creations Composite Technology (OCCT), en speciell process för tillverkning av ett byggnadsmaterial av kolfiber. Företaget har en tillverkningsanläggning i Varna i Bulgarien. Media har reporterat om ett flytande, pyramidformat Hotel Maya som är under byggnad där för att invigas i Cancún i Mexiko. Det flytande hotellet planeras att bogseras genom Bosporen 2009 eller 2010.

OCCT-processen utvecklades ursprungligen för marinens smygfartyg (däribland korvetter av Visbyklassen) vid Kockums varv i Karlskrona och utgjorde en militär hemlighet. Efter att uppfinningen avhemligades 2002, har Oceanic-Creations AB börjat utforska andra marknader. OCCT-processen är inte patenterad, utan bevaras som företagshemlighet med en 20-årig licens från Kockums. Motsvarande 6,5 miljoner dollar har investerats i bolaget.

Externa länkar
Företagets webbplats
Holidaying in a floating pyramid, artikel hos CNN Science & Space den 16 februari 2007
Bygger flytende pyramidehotell, artikel (med video) publicerad den 9 mars 2007 i norska Teknisk Ukeblad

Svenska byggmaterialtillverkare
Företag bildade 1986
Iténez

Iténez är en provins i departementet Beni i Bolivia. Det är geografiskt en av landets största provinser med 36 576 km². Befolkningen uppgår till 20 190 invånare (2006) vilket gör den till den minsta sett till densiteten på 0,55 invånare/km².

Provinsen består av tre kommuner:

 Magdalena
 Baures
 Huacaraje

Se även 
 Bolivias provinser

Referenser 

Bolivias provinser
Sloane Square

Sloane Square är ett torg i stadsdelen Chelsea i London. Det är uppkallat efter läkaren och naturaliesamlaren Hans Sloane. Torget ligger i den östra änden av King's Road. Sloane Street slutar här. Vid torget ligger Royal Court Theatre och varuhuset Peter Jones. I närheten ligger tunnelbanestation Sloane Square som trafikeras av Circle line och District line.

Sloane Square nämns i Morrisseys sång Hairdresser on Fire från 1988.

Källa: Engelska Wikipedia

Torg i London
Chelsea
Ferrari 365

Ferrari 365 är en sportbil, tillverkad av den italienska biltillverkaren Ferrari mellan 1967 och 1972.

Bakgrund
Från 1967 infördes 365-motorn från California-modellen successivt i alla Ferraris frontmotorbilar. Först ut var den nya 2+2-vagnen. Som första stora, fyrsitsiga Ferrari hade den individuell bakhjulsupphängning.

Motor
Ännu en gång ökade Ferrari på cylindervolymen genom att borra upp cylinderdiametern på Colombo-motorn, nu till 81 mm. Slaglängden 71 mm behölls oförändrad från 330-motorn.

Till introduktionen av 365 GTC/4 1971 uppdaterades motorn med dubbla överliggande kamaxlar och sex förgasare.

365 GT 2+2
Den stora 2+2-sitsiga vagnen ersatte 330 GT 2+2 från 1967. Karossen visade stora likheter med 500 Superfast men med baksäte och större bagageutrymme. De flesta bilarna såldes i USA och var fullpackade med komfortutrustning som servostyrning och –bromsar, elfönsterhissar och läderklädsel.

Produktionen uppgick till 801 exemplar.

365 GTC
Till 1969 ersattes 330 GTC av 365 GTC med den större motorn. Modellerna skiljer sig även genom motorns luftutsläpp som flyttats upp från framskärmarna på 330:n till motorhuvens bakkant på 365:an.

Produktionen uppgick till 150 exemplar.

365 GTS
Även den öppna modellen fick den större motorn till 1969.

Produktionen uppgick till 20 exemplar.

365 GTC/4
På Genèvesalongen 1971 introducerades den nya 365 GTC/4. Bilen ersatte de tre 365-modellerna ovan. Den var försedd med ett litet baksäte, men i den trånga kupén passade detta bäst som extra bagageutrymme.

365 GTC/4 kallas ibland felaktigt för en fyrsitsig Daytona. Men modellen är en vidareutveckling av de äldre 365-modellerna. Motorn har våtsumpsmörjning och en helt annan förgasarbestyckning än Daytonan, med horisontalförgasare. Växellådan sitter, som på alla fyrsitsiga Ferrari, monterad fram, tillsammans med motorn och kopplingen.

Produktionen uppgick till 500 exemplar.

Bilder

Källor

Ferrari, av Hans Tanner och Doug Nye, 1984. 

365
Bakhjulsdrivna fordon

ja:フェラーリ・365GTC/4
Uwe Krupp

Uwe Krupp, född 24 juni 1965 i Köln, är en tysk ishockeyspelare (försvarare) och ishockeytränare. Han är den första tyska spelaren som har vunnit Stanley Cup. Han var 2005-2010 förbundskapten för Tysklands ishockeylandslag. Krupp är sedan 2011 tränare för Kölner Haie.

Spelarkarriär
Krupp började sin karriär som seniorspelare i Kölner Haie 1982. Han deltog i ishockey-VM 1986 och 1990. 1986 följde en karriär i Nordamerika med spel i AHL för Rochester Americans och sedan för Buffalo Sabres i NHL fram till 1992. Han fortsatte sedan i New York Islanders och Quebec Nordiques. Under NHL-lockouten 1994-1995 spelade han hemma i Tyskland för EV Landshut. Comebacken i Colorado Avalanche (f.d. Quebec Nordiques) blev en succé med seger i Stanley Cup 1996. Det blev 4-0 i matcher i finalserien mot Florida Panthers. Krupp gjorde det avgörande målet i fjärde matchen. Samma år deltog Krupp med Tyskland i World Cup och 1998 i Nagano-OS. 1998 bytte Krupp klubb till Detroit Red Wings där han för andra gången vann Stanley Cup 2002. Hans roll i laget var dock begränsad och han deltog inte alls i själva finalspelet mot Carolina Hurricanes. Ett sista år i Atlanta Thrashers följde 2002-2003 innan han lade av. Krupp spelade 729 matcher i NHL plus 81 slutspelsmatcher och gjorde 281 poäng i grundserien samt 29 i slutspelet.

Tränarkarriär
Tränarkarriären började 2002-2003 i Atlanta Thrashers. Krupp arbetade sedan inom de tyska ungdomslandslagen (U18, U20) innan han 2005 utnämndes till förbundskapten för Tysklands herrlandslag i ishockey. En första framgång kom direkt då Krupp förde Tyskland tillbaka till spel i A-VM efter seger i B-VM i april 2006. I hemma-VM 2010 ledde han Tyskland till nationens största framgång i modern tid. Efter seger över Schweiz med 1-0 i kvartsfinalen fick Tyskland spela om medaljer med Ryssland, Sverige och Tjeckien. I semifinalen mot Ryssland gjorde Tyskland en stormatch men förlorade med 1-2. Efter förlust också i bronsmatchen mot Sverige fick Tyskland nöja sig med fjärde plats.

Referenser

Noter

Tyska ishockeyspelare
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 1998
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1998 från Tyskland
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i New York Islanders
Spelare i Quebec Nordiques (1979–1995)
Spelare i Colorado Avalanche
Spelare i Detroit Red Wings
Spelare i Atlanta Thrashers
Spelare i Landshut Cannibals
Spelare i Rochester Americans
Födda 1965
Levande personer
Män
Stanley Cup-mästare 1996
Spelare valda i NHL Entry Draft 1983
Spelare valda i NHL:s expansionsdraft 1998
Spelare valda av Buffalo Sabres i NHL Entry Draft
Ferrari 400

Ferrari 400 är en gran turismo-vagn , tillverkad av den italienska biltillverkaren Ferrari mellan 1972 och 1989.

Bakgrund
Ferraris stora, fyrsitsiga gran turismo-vagn introducerades på Bilsalongen i Paris 1972 och utvecklades successivt under sjutton år. Under huvuddelen av den tiden var den Ferraris enda frontmotorbil och den enda med den traditionella V12-motorn. Det är en rejält stor bil med ett baksäte som faktiskt kan användas av vuxna passagerare. Från 1976 kunde bilen levereras med automatlåda och därefter var huvuddelen av vagnarna utrustade med detta osportiga tillbehör.

Pininfarina tillverkade bara täckta karosser, men ett flertal vagnar har konverterats i efterhand till cabrioleter av olika fristående karosstillverkare.

Motor
De första årgångarna var försedda med 4,4-litersmotorn från föregångaren 365 GTC/4.

Från 1976 levererades bilarna med en större 4,8-litersmotor. Volymökningen uppnåddes genom att slaglängden ökades till 78 mm. Cylinderdiametern låg kvar på 81 mm från 365-motorn

1979 tvingade Ferrari att överge de klassiska Weberförgasarna till följd av de allt högre kraven på effektiv avgasrening. I dess ställe infördes mer lättreglerad Bosch K-Jetronic bränsleinsprutning. Som ett resultat av detta minskade effekten med 30 hästkrafter.

Med introduktionen av 412 1985 ökade cylindervolymen ytterligare genom att cylinderdiametern borrades upp till 82 mm. Effekten återställdes till de ursprungliga 340 hk. Detta blev den sista utvecklingen av Ferraris klassiska Colombo-motor. När 412 lades ned 1989 försvann även den ursprungliga Ferrarimotorn, efter mer än 40 år av ständig utveckling.

365 GT/4 2+2
Modellen ersatte 365 GTC/4 och byggde vidare på tekniken från denna. Men med den längre hjulbasen blev det plats för ett riktigt baksäte i den nya bilen.

Produktionen uppgick till 524 exemplar.

Se även:

Ferrari 365

400 A
På Bilsalongen i Paris 1976 presenterades den nya 400-modellen. Motorn hade förstorats, men den stora nyheten var att bilen nu kunde levereras med automatlåda från General Motors. För puristerna kunde vagnen fortfarande levereras med manuell växellåda, som 400GT.

Produktionen uppgick till 502 exemplar.

400i
Från 1979 fick motorn bränsleinsprutning, för att klara de allt tuffare kraven på avgasrening.

Produktionen uppgick till 1 306 exemplar.

412
1985 genomgick modellen en lätt ansiktslyftning, med ytterst små putsningar på karossen och en något större motor. I samband med detta bytte den även namn till 412.

När produktionen upphörde 1989 hade man tillverkat 576 exemplar.

Externa länkar

Källor

Ferrari, av Hans Tanner och Doug Nye, 1984. 

400
Bakhjulsdrivna fordon
EV Landshut

EV Landshut, under perioden 2002–2013 kända som Landshut Cannibals och 2013–1015 EVL Landshut Eishockey, är en ishockeyklubb från Landshut i Tyskland. Klubben bildades 1948 och hemmamatcherna spelas i Eisstadion am Gutenbergweg. Klubben blev västtyska mästare 1970 och 1983

Profiler
 Erich Kühnhackl
 Udo Kiessling
 Marco Sturm
 Alois Schloder

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Landshut Cannibals 

Ishockeyklubbar i Tyskland
Sportklubbar bildade 1948
Sportklubbar i Bayern
Magnus Fredrik Brahe

Magnus Fredrik Brahe, född den 15 oktober 1756 i Stockholm, död där den 12 december 1826, var en svensk greve, lantmarskalk och hovman.

Biografi
Magnus Fredrik Brahe föddes tre månader efter sin fars, Erik Brahes, död. Hans mor var Stina Piper. Han blev som sin far anhängare till dem som arbetade för en starkare kungamakt. Brahe utnämndes av Gustaf III till en av kronprisens Gustav Adolfs faddrar vid dennes dop den 10 november 1778 och fick vid drottningens kyrktagning den 27 december 1778 mottaga Gustav III:s faddertecken samt att han blev utnämnd till en av rikets herrar. Han var även serafimerriddare. Det var Brahe som bar Gustav Adolf vid dopet.

Han började sin karriär inom det militära vid Livdrabanterna och avancerade till kaptenlöjtnant. År 1787 begärde Brahe avsked och kom nu att sugas in i kretsen kring de adelsmän som motsatte sig kungens vidlyftiga planer. Han deltog vid Riksdagen 1789 då han tillhörde de adelsmän ur oppositionen som arresterades på order av kung Gustav III den 20 februari 1789, inför kungens plan på att genomdriva Förenings- och säkerhetsakten. Brahe sattes i husarrest och han släpptes efter riksdagens slut samma år. Brahe hade dock ingen del i mordet på Gustav III, men satt en kort tid fängslad efter mordet.

Som nämnts var Brahe i opposition mot kungen under dennes senare regeringstid, men han var en av dem som besökte kungen på Slottet i Stockholm efter maskeraden och de försonades vid kungens dödsbädd. Mot slutet av sitt liv drog sig Brahe tillbaka till sitt gods Rydboholms slott utanför Stockholm där han lät anlägga en stor engelsk park.

Brahe var gift två gånger. Första äktenskapet ingicks 1779 med friherrinnan Ulrica Catharina Koskull och andra äktenskapet 1806 med första hustruns brorsdotter friherrinnan Aurora Wilhelmina Koskull.

Brahe recipierades i Svenska Frimurare Orden 1785 och erhöll, som en av de första, Carl XIII:s orden 1811. I januari 1803 blev han tillsammans med första hustrun, samtidigt som greve Erik Ruuth och dennes hustru Charlotte Wahrendorff, av hertig Karl intagen i Carl Adolf Bohemans hemliga sällskap Gula Rosen. Till detta sällskaps medlemmar räknades även hertig Karl, Hedvig Elisabet Charlotta och drottningens mor.

Galleri

Referenser

Noter

Tryckta källor
 
 

Svenska fideikommissarier
Lantmarskalkar
En av rikets herrar
Mottagare av Serafimerorden
Riddare av Carl XIII:s orden
Gustav III:s faddertecken
Personer under gustavianska tiden
Svenska grevar under 1700-talet
Svenska grevar under 1800-talet
Magnus Fredrik
Bureätten
Födda 1756
Avlidna 1826
Män
Skrajsen katt

Skrajsen katt (orig. Fraidy Cat) är den fjärde kortfilmen med radarparet Tom och Jerry.

Handling
Efter att Tom blivit livrädd när han hört en spökhistoria på radion bestämmer sig Jerry för att skrämma vettet ur honom.

Externa länkar

Animerade kortfilmer
Filmer 1942
Tom och Jerry
Världsmästerskapet i ishockey för herrar 1973

Världsmästerskapet i ishockey 1973 var det 40:e världsmästerskapet i ishockey, arrangerat av IIHF, och matcherna europeiska lag emellan gällde samtidigt som det 51:e Europamästerskapet i ishockey. Mästerskapet avgjordes i tre divisioner som A-, B-, och C-VM. De tre turneringarna avgjordes som följer:

A-VM i Moskva, Sovjetunionen, 31 mars–15 april 1973 
B-VM i Graz, Österrike, 22–31 mars 1973 
C-VM i Den Haag, Nijmegen, Tilburg, Rotterdam och Utrecht i Nederländerna, 9–18 mars 1973 

22 lag var anmälda till mästerskapet. I A-VM spelade de sex bästa lagen. De åtta näst bästa lagen spelade om B-VM, medan de sista åtta lagen spelade om C-VM.

Överlägsna vinnare av världsmästerskapet för 12:e gången blev Sovjetunionen, som därmed också vann europamästerskapet för 15:e gången, och satte nytt målrekord med 100 mål på 10 matcher. Silvermedaljerna gick till Sverige, medan de försvarande världsmästarna från Tjeckoslovakien fick nöja sig med bronsmedalj.

Vid samma poäng gick resultat vid inbördes möte före målskillnad i samtliga grupper.

A-VM

EM 
Eftersom inga lag utanför Europa deltog i A-gruppen blev resultatet i Europamästerskapet samma som i A-VM.

B-VM 

B-världsmästerskapet spelades i Graz i Österrike.

C-VM 

C-världsmästerskapet spelades i Rotterdam, Nijmegen, Tilburg, Utrecht och Den Haag i Nederländerna.

Total slutställning

Laguppställningar

Sovjetunionen 
Vladislav Tretjak, Aleksandr Sidelnikov, Aleksandr Gusev, Valerij Vasiljev, Vladimir Lutjenko, Gennadij Tsygankov, Jevgenij Paldijev  Aleksandr Ragulin, Jurij Ljapkin, Boris Michailov, Vladimir Petrov, Valerij Charlamov, Aleksandr Maltsev, Aleksandr Jakusjev, Aleksandr Martynjuk, Vladimir Sjadrin, Vjatjeslav Anisin, Jurij Lebedev, Aleksandr Voltjkov, Aleksandr Bodunov

Sverige 
Målvakter: Christer Abrahamsson, Curt Larsson, William Löfqvist
Backar: Thommy Abrahamsson, Roland Bond, Arne Carlsson, Björn "Böna" Johansson, Börje Salming, Lars-Erik Sjöberg, Karl-Johan Sundqvist
Forwards: Inge Hammarström, Anders Hedberg, Stefan "Lill-Prosten" Karlsson, Tord Lundström, Ulf "Lill-Pröjsarn" Nilsson, Ulf Sterner, Dan Söderström, Kjell-Arne Vikström, Håkan Wickberg, Dick Yderström, Mats Åhlberg
Förbundskapten: Kjell Svensson

Källor
 Passion Hockey

1973 i Nederländerna
1973 i Sovjetunionen
1973 i Österrike
Internationella ishockeytävlingar i Nederländerna
Internationella ishockeytävlingar i Sovjetunionen
Internationella ishockeytävlingar i Österrike
Ishockeysäsongen 1972/1973
Sportevenemang i Moskva
1973
Sportevenemang i Haag
Sportevenemang i Rotterdam
Sport i Graz
Sport i Nijmegen
Sport i Utrecht
Moskva under 1900-talet
Haag under 1900-talet
Moldaviens riksvapen

Moldaviens riksvapen består av en stiliserad örn med ett kors i näbben, samt en spira och kvist i klorna. Vapnet ingår också i Rumäniens riksvapen.

Över örnens bröst ligger en sköld med Moldaviens traditionella symboler: en uroxe med en sol mellan hornen, två spetsrutor, en blomma med fem kronblad och en halvmåne. Sköldens motiv är i de tre traditionella färgerna rött, gult och blått. Statsvapnet förekommer i mitten av Moldaviens flagga.

Jämför med 
Rumäniens riksvapen

Referenser
 Moldaviska försvarsministeriet

Kultur i Moldavien
Riksvapen i Europa
Heraldiska vapen med örnar
Heraldiska vapen med nötkreatur
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med kors
Heraldiska vapen med månar
Heraldiska vapen med blommor
Heraldiska vapen med spiror
Viktor Tichonov

Viktor Vasiljevitj Tichonov (), född 4 juni 1930 i Moskva, död 24 november 2014 i Moskva, var en rysk ishockeytränare som framförallt är känd för att ha tränat Sovjetunionens ishockeylandslag 1976–1991. Han var också tränare för det ryska landslaget efter Sovjetunionens upplösning, både direkt efter 1991 och under en kort tid på 2000-talet.

Hans son Vasilij var ishockeytränare. Han avled 2013. Sonsonen, tillika namnen, Viktor Tichonov är ishockeyspelare för SKA Sankt Petersburg.

Meriter och utmärkelser 
 Fäderneslandets förtjänstorden, 3:e klass (20 december 1996) – för tjänster till staten och enastående bidrag till utvecklingen av nationella hockey
 Ärans orden (3 juni 2000) – för enastående bidrag till utvecklingen av nationella hockey
 Vänskapsorden (juni 2010) – för enastående bidrag till utvecklingen av nationalsport
 Leninorden (1983)
 Oktoberrevolutionensorden  (1988)
 Arbetets Röda Fanas-orden (1978)
 Folkens vänskapsorden (1981)
 Medalj "För framstående arbete" (1999)
 Medalj "För militärisk tapperhet ", 1:a klass
 Riddare av den olympiska Orden

Meriter som ishockeyledare 
 Vinst i Canada Cup 1981
 Tvåa i Canada Cup 1987
 IIHF Hall of Fame 1998
 Olympisk guldmedaljör 1984, 1988, 1992
 Vinnare i Ryska superligan 1978, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1990
 VM-guldmedaljör 1978, 1979, 1981, 1982, 1983 1986, 1989, 1990

Referenser

Noter

Externa länkar
 

Sovjetiska ishockeytränare
Ryska ishockeytränare
Russian Penguins
Tränare i HK CSKA Moskva
Idrottare från Moskva
Födda 1930
Avlidna 2014
Män
Julia Petionkina

Julia Sergejevna Petionkina (), född 21 april 1978 i Krasnojarsk är en rysk friidrottare och specialist på 400 meter häck, 

Petionkina slog igenom vid VM i Edmonton 2001 där hon blev tvåa på 400 meter häck ett resultat som hon förbättrade vid VM i Helsingfors 2005 där hon vann. Petionkina har även varit med i Rysslands lag på 4 x 400 meter vid tre världsmästerskap i rad. 

Vid en tävling 2003 i Tula slog Petionkina till med tiden 52,34 vilket då var världsrekord och stod sig i 16 år.

Meriter 
 2001
 VM inomhus: 4 x 400 m – guld
 VM: 
 400 m häck – silver
 4 x 400 m – brons
 2003
 VM inomhus: 4 x 400 m – guld
 VM
 4 x 400 m – silver
 400 m häck – brons
 2005
 EM inomhus: 4 x 400 m – guld
 VM:
 400 m häck – guld
 4 x 400 m – guld

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1978
Ryska häcklöpare
Världsmästare på 400 meter häck
Världsrekordhållare på 400 meter häck
Världsmästare på 4 x 400 meter löpning
Kvinnor
Levande personer
Personer från Krasnojarsk
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Vinexpo

Vinexpo startade år 1981 av Jean-Paul Jauffret, och är en träff för världens största vin- och spritproducenter. Den hålls i Bordeaux, Frankrike, varje udda år i juni, vanligen i Parc des Expositions de Bordeaux-Lac.

Andra vinutställningar i världen
ProWein, Düsseldorf, Tyskland
Vinitaly, Verona, Italien

Alkohol
Vin
Utställningar
Kultur i Bordeaux
Evenemang i Frankrike
Fight (musikgrupp)

Fight var ett band som Rob Halford bildade tillsammans med Scott Travis när Halford hoppade av Judas Priest. Travis hoppade aldrig av Judas Priest, utan fortsatte i bandet som vanligt. Sättningen var komplett när gitarristerna Russ Parrish och Brian Tilse kom till tillsammans med basisten Jay Jay. Halford själv spelade även gitarr på en del låtar. 

Musikstilen skiljer sig dock från Judas Priest. Den är lite mer blandad, en del hårdare låtar, en del lite mer mjuka och på deras andra studioalbum A Small Deadly Space så togs svängarna ut rejält.

Medlemmar
Senaste medlemmar
Rob Halford – sång, gitarr (1992–1995)
Brian Tilse – gitarr (1992–1995)
Jay Jay (Jack Brown) – basgitarr (1992–1995)
Scott Travis – trummor (1992–1995)
Mark Chaussee – gitarr (1994–1995)

Tidigare medlemmar
Russ Parrish – gitarr, keyboard (1992–1994)

Turnerande medlemmar
Robby Lochner – gitarr (1994)

Diskografi
Studioalbum

EP

Singlar
1993 – "Little Crazy"
1993 – "Little Crazy (Acoustic)"
1993 – "Nailed to the Gun"
1994 – "Christmas Ride"
1994 – "Immortal Sin"
1995 – "Blowout in the Radio Room"
1995 – "I Am Alive"

Samlingsalbum

 (3CD Box)

Video
2007 – War of Words - The Film (DVD + CD)

Externa länkar
Fight på allmusic.com
Metal-archives: Fight

Amerikanska metalgrupper
Musikgrupper bildade 1993
Musikgrupper upplösta 1995
Llallagua

Llallagua är en stad som ligger omkring 4 000 meter över havet i de östra Anderna i Bolivia. Staden, som har omkring 19 100 invånare, ligger i departementet Potosí, 260 kilometer från Potosí och har en medeltemperatur på 10 grader Celsius.

Llallagua var under mitten av 1900-talet en av de viktigaste platserna för tennfyndigheter i världen. I gruvan, som fortfarande är i drift, upptäcks fortfarande viktiga mineraler.

Referenser

Orter i Potosí (departement)
Greta Bondesson

Greta Bondesson, född 27 februari 1978, är en svensk artist (gitarrist och banjospelare samt sångare) och en av medlemmarna i den svenska musikgruppen Baskery och den tidigare gruppen Slaptones.

Se även
 Stella Bondesson
 Sunniva Bondesson
 Janåke Bondesson

Födda 1978
Svenska gitarrister
Svenska banjospelare
Svenska sångare
Kvinnor
Levande personer
Sunniva Bondesson

Sunniva Bondesson, född 5 oktober 1982 i Stockholm, är en svensk artist (gitarrist och sångare) och en av medlemmarna i den svenska musikgruppen Baskery och den tidigare gruppen Slaptones.

Se även
 Greta Bondesson
 Stella Bondesson
 Janåke Bondesson

Födda 1982
Svenska gitarrister
Svenska sångare
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Stockholm
War of Words

War of Words är det första studioalbumet av Rob Halfords band Fight. Albumet släpptes 1994 genom Epic Records.

Låtlista
"Into the Pit" - 4:13
"Nailed to the Gun" -3:38
"Life in Black" - 4:34
"Immortal Sin" - 4:39
"War of Words" - 4:29
"Laid to Rest" - 4:40
"For All Eternity" - 4:42
"Little Crazy" - 3:49
"Contortion" - 4:35
"Kill It" - 3:30
"Vicious" - 3:11
"Reality, a New Beginning" - 13:18

Medverkande
Sång och gitarr: Rob Halford
Gitarr: Brian Tilse
Gitarr: Russ Parrish
Bas: Jay Jay
Trummor: Scott Travis

Musikalbum 1994
Album av Fight
Dem No Know Demself

Dem No Know Demself är ett album av reggaemusikern Lutan Fyah, utgivet 2004.

Låtlista
"Keepin It Straight" - 4:17
"Clearance" - 3:42
"Dem No Know Demself" - 3:43
"Chances Are" - 3:48
"Peace feat. Luciano and Taffari" - 4:02
"A Mount of Lovin" - 4:28
"Cold Shoulder" - 3:35
"De Youth Dem" - 3:41
"Who Draw Last" - 4:24
"Getto Stress" - 3:42
"Black King feat. Jah Mason" - 3:55
"My Reputation feat. Al Pancho" - 6:33

Musikalbum 2004
Album av Lutan Fyah
Stella Bondesson

Stella Bondesson, född 20 mars 1980, är en svensk artist (basist och sångare), och en av medlemmarna i den svenska musikgruppen Baskery och den tidigare gruppen Slaptones.

Se även
 Greta Bondesson
 Sunniva Bondesson
 Janåke Bondesson

Födda 1980
Svenska basister
Svenska sångare
Kvinnor
Levande personer
Janåke Bondesson

Janåke Bondesson, född 28 augusti 1949, är en svensk artist (trumslagare och munspelare samt sångare), och var en av medlemmarna i den svenska musikgruppen Slaptones.

Se även
 Greta Bondesson
 Stella Bondesson
 Sunniva Bondesson
 Baskery

Födda 1949
Svenska trummisar
Svenska munspelare
Svenska sångare
Män
Levande personer