kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tysklands Grand Prix 1964

Tysklands Grand Prix 1964 var det sjätte av tio lopp ingående i formel 1-VM 1964.

Resultat
 John Surtees, Ferrari, 9 poäng
 Graham Hill, BRM, 6
 Lorenzo Bandini, Ferrari, 4
 Jo Siffert, Siffert Racing Team (Brabham-BRM), 3
 Maurice Trintignant, Maurice Trintignant (BRM) (varv 14, batteri), 2 
 Tony Maggs, Scuderia Centro Sud (BRM), 1 
 Richie Ginther, BRM
 Mike Spence, Lotus-Climax 
 Gerhard Mitter, Lotus-Climax
 Dan Gurney, Brabham-Climax 
 Chris Amon, Reg Parnell (Lotus-BRM) (12, upphängning) 
 Jack Brabham, Brabham-Climax (11, differential)
 Ronnie Bucknum, Honda (11, olycka)
 Peter Revson, Revson Racing (Lotus-BRM) (10, olycka)

Förare som bröt loppet
 Jim Clark, Lotus-Climax (varv 7, motor)
 Bruce McLaren, Cooper-Climax (4, motor) 
 Bob Anderson, DW Racing Enterprises (Brabham-Climax) (4, upphängning) 
 Edgar Barth, R R C Walker (Cooper-Climax) (3, koppling)
 Giancarlo Baghetti, Scuderia Centro Sud (BRM) (2, gasspjäll)
 Phil Hill, Cooper-Climax (1, motor)
 Joakim Bonnier, R R C Walker (Brabham-BRM) (0, elsystem)
 Mike Hailwood, Reg Parnell (Lotus-BRM) (0, motor)

Förare som ej startade 
 Carel Godin de Beaufort, Ecurie Maarsbergen (Porsche) (fatal olycka)

Förare som ej kvalificerade sig
 André Pilette, Equipe Scirocco Belge (Scirocco-Climax)

Noteringar
 Honda gjorde F1-debut. 
 Ronnie Bucknum gjorde F1-debut. 
 Carel Godin de Beaufort körde under lördagens träning av banan och skadades så svårt att han senare avled.

VM-ställning

 

1964 i Västtyskland
Tysklands Grand Prix
Max Fenders

Max Fenders är/var ett svenskt dansband från Hörnefors utanför Umeå, och som turnerat i Sverige, Finland och Norge. Medlemmar har varit Janne Nording, Anders Östman, Christer Ådén, Per-Örjan Ådén, Mats Långström och Theo Lundström. 

Gruppen bildades 1965. Det stora genombrottet kom 1975 med bandets tredje skiva En hjärtesak... 3, där paradnumret "Vindens melodi", som låg etta på Svensktoppen i tre veckor i maj 1975, finns med. Medverkan i Bosse Larssons underhållningsprogram Nygammalt bidrog också till ett kraftigt uppsving, och även "Ingen saknar mej i morgon" från albumet Venus låg etta på Svensktoppen i januari 1978. Ännu under 2000-talet har tillfälliga återföreningar gjorts. På senare år har bandets låt "Vi går hem till Max" blivit ett återkommande inslag i underhållningsprogrammet Doobidoo på SVT.

Gitarristen Anders Östman är far till sångerskan Tove Styrke.

Sångaren och saxofonisten Mats Långström avled i december 2022, 74 år gammal.

Diskografi

Singlar 7" 
 1965 - Livets väg / Den gamla bilen
 1967 - Evig vår / I gatlyktans sken
 1971 - Jag vill så gärna hem till byn / Lady Lolita 
 1972 - Jag drömmer om en jul hemma / Sjömansjul på Hawaii
 1973 - The Cruel Sea / Kontraster
 1973 - Goodbye, My Love Goodbye / Du är som en sommardag
 1973 - Greta, så ska vi ha't / Jag måste förstå
 1973 - Bus Stop / Take the Money and Run
 1974 - Vi kan aldrig få varandra / Sommar varje dag
 1974 - Vindens melodi / Alla vackra drömmar har ett slut
 1974 - Mexico, min dröm / Gunilla Berg
 1975 - Vem är denne man / Bye Bye Cherie
 1975 - Vi går hem till Max 
 1977 - Venus / An der schönen blauen Donau

Studioalbum 12" 
 1973 - Max Fenders - En hjärtesak...
 1974 - Max Fenders - En hjärtesak...  2
 1975 - Max Fenders - En hjärtesak...  3
 1976 - Max Fenders - 4
 1977 - Max Fenders - Venus
 1979 - Max Fenders - Maximalt

Samlingsalbum 
 1977 - Max Fenders - 16 bästa
 2006 - Max Fenders - Bästa - CD
 2011 - Max Fenders - Minnenas Dans - CD

Referenser 

Musikgrupper bildade 1965
Upplösta svenska dansband
Kultur i Hörnefors
Jeanne Matthey

Jeanne Matthey, född 25 januari 1886, död 24 november 1980, var en fransk kvinnlig tennisspelare som var aktiv åren kring 1910.

Jeanne Matthey var den tredje kvinnliga multivinnaren av singeltiteln i de Franska nationella tennismästerskapen som spelades på grusbanorna vid anläggningen på Ile de Puteaux i Paris. Hon vann titeln fyra gånger i följd (1909-1912). Före henne hade Adine Masson vunnit titeln fem gånger (perioden 1897-1903) och Kate Gillou Fenwick fyra gånger (1904-1908).

Jeanne Matthey vann sin första singeltitel i mästerskapen 1909 genom finalseger över Gallay. Hon upprepade sin seger de två efterföljande åren. I finalerna besegrade hon landsmaninnan Marguerite Broquedis, som senare kom att bli Frankrikes främsta kvinnliga tennisspelare omedelbart innan Suzanne Lenglen övertog den rollen. Sin sista titel i mästerskapen vann Matthey 1912, då hon i finalen besegrade Marie Danet. I 1913 års mästerskap förlorade hon sin titel till Marguerite Broquedis.

Grand Slam-titlar
Franska mästerskapen
Singel - 1909, 1910, 1911, 1912 (slutna nationella mästerskap)

Referenser

Källor
Franska Wikipedia

Franska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1886
Avlidna 1980
Österrikes Grand Prix 1964

Österrikes Grand Prix 1964 var det sjunde av tio lopp ingående i formel 1-VM 1964. Detta var det första VM-loppet i Österrike.

Resultat 
 Lorenzo Bandini, Ferrari, 9 poäng
 Richie Ginther, BRM, 6
 Bob Anderson, DW Racing Enterprises (Brabham-Climax), 4 
 Tony Maggs, Scuderia Centro Sud (BRM), 3
 Innes Ireland, BRP-BRM, 2
 Joakim Bonnier, R R C Walker (Brabham-Climax), 1 
 Giancarlo Baghetti, Scuderia Centro Sud (BRM) 
 Mike Hailwood, Reg Parnell (Lotus-BRM)
 Jack Brabham, Brabham-Climax

Förare som bröt loppet 
 Jochen Rindt, R R C Walker (Brabham-BRM) (varv 58, styrning) 
 Phil Hill, Cooper-Climax (58, olycka)
 Dan Gurney, Brabham-Climax (47, upphängning)
 Bruce McLaren, Cooper-Climax (43, motor) 
 Mike Spence, Lotus-Climax (41, bakaxel)
 Jim Clark, Lotus-Climax (40, bakaxel) 
 Trevor Taylor, BRP-BRM (21, upphängning)
 Jo Siffert, Siffert Racing Team (Brabham-BRM) (18, olycka)
 John Surtees, Ferrari (9, upphängning)
 Chris Amon, Reg Parnell (Lotus-Climax) (7, motor) 
 Graham Hill, BRM (5, fördelare)

Noteringar 
 Jochen Rindt gjorde F1-debut. 
 Lorenzo Bandinis första och enda F1-vinst.

VM-ställning 

1964 i Österrike
Österrikes Grand Prix
Kingisepp

Kingisepp (ryska Кингисепп; estniska/finska Jaama; svenska Jama; tyska Jamburg) är en stad i Leningrad oblast, Ryssland. Den ligger vid floden Luga, 137 km väster om Sankt Petersburg, 20 km öster om Narva och ca 50 km söder om Finska viken i det historiska landskapet Ingermanland. Staden hade 47 969 invånare i början av 2015.

Kingisepp grundades 1384 som en fästning av bojaren Ivan Fjodorovitj från Novgorod och hette fram till 1703 Jama (Яма). Åren 1703-1922 hette staden Jamburg (Ямбург), efter det svenska namnet Jamborg, alltså borgen i Jama. 1784 blev orten en stad. 1922 togs namnet Kingisepp, efter Viktor Kingissepp, en estländsk kommunist.

Kingiseppskij rajon
Kingisepp är centralort i den administrativa regionen Kingiseppskij rajon (Кингисеппский район) i Leningrad oblast. I rajonen finns följande voloster:
Bolsjelutskja volost (Большелуцкая волость)
Vistinskaja volost (Вистинская волость)
Kajbolovskaja volost (Кайболовская волость)
Kotejskaja volost (Котельская волость)
Kuzemkinskja volost (Куземкинская волость)
Nezjnobskja volost (Нежновская волость)
Opolebskaja volost (Опольевская волость)
Pustomerzjskaja volost (Пустомержская волость)
Sojkinskaja volost (Сойкинская волость)
Ust-Luzjskaja volost (Усть-Лужская волость)
Falileebskaja volost (Фалилеевская волость)

Vänorter 
 Jõhvi, Estland
 Narvik, Norge
 Reso, Finland

Referenser

Noter

Externa länkar
Stadens officiella webbplats

Orter i Leningrad oblast
Kingissepp

Kingissepp kan syfta på:
Kingisepp – en  stad i Ryssland
Viktor Kingissepp (1888–1922), en politiker och partiledare för Estlands kommunistiska parti

Se även
Kuressaare
Frou Frou

Frou Frou var en brittisk electronicagrupp bildad av Imogen Heap och Guy Sigsworth 2001. Året efter gav gruppen ut sitt enda album, Details. Båda medlemmarna skrev låtar, producerade och spelade instrumenten på spåren, medan Heap också sjöng.

Bandet upplöstes 2003.

I november 2017 tillkännagavs att Heap och Sigsworth skulle återförenas till turné som Frou Frou i samband med en Imogen Heap soloturné 2018.

Diskografi
Studioalbum
Details (2002)
Samlingsalbum
Icon (2011) (Imogen Heap & Frou Frou)
Singlar
"Breathe In" (2002) (#44 på UK Singles Chart)
"Must Be Dreaming" (2002)
"It's Good To Be In Love" (2003)

Externa länkar

Frou Frou på allmusic.com
Diskografi på Discogs

Brittiska musikgrupper

fr:Imogen Heap#Frou Frou
Julie Vlasto

Julie "Didi" Vlasto, född 8 augusti 1903, död 1985 var en fransk tennisspelare som var aktiv under 1920-talet, särskilt bekant som Suzanne Lenglens flerfaldiga dubbelpartner. 

Julie Vlasto blev 1924 den sista singelmästarinnan i de då fortfarande slutna Franska tennismästerskapen. Hon besegrade i finalen landsmaninnan Jeanne Vaussard med siffrorna 6-2, 6-3. Året därpå blev mästerskapen öppna även för utländska spelare och därmed internationella.

Säsongen 1924 var lyckosam för Vlasto också genom att hon nådde singelfinalen i de olympiska sommarspelen i Paris. Hon mötte där amerikanskan Helen Wills som dock besegrade Vlasto och därmed vann guldmedaljen, medan Vlasto fick silvermedaljen. 

Tillsammans med Suzanne Lenglen vann Vlasto dubbeltiteln i de då internationella Franska mästerskapen 1925 och 1926. Båda gångerna besegrade fransyskorna det brittiska paret Evelyn Colyer/Kathleen McKane Godfree, 1925 med 6-1, 9-11, 6-2 och 1926 med 6-1, 6-1.

Grand Slam-titlar
Franska mästerskapen
Singel - 1924 (slutna franska mästerskap)
Dubbel - 1925, 1926

Källor
 Franska Wikipedia

Födda 1903
Franska tennisspelare
Franska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1924
Tävlande i tennis vid olympiska sommarspelen 1924
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Frankrike
Kvinnor
Avlidna 1985
Idrottare från Marseille
Personer i Frankrike under 1900-talet
Riddare av Hederslegionen
Folke Nihlfors

Folke Uno Nihlfors, född 19 juni 1910 i Mariehamn, Åland, död 23 juli 1994 i Stockholm (Farsta), var en svensk ämbetsman och politiker (folkpartist).

Folke Nihlfors gjorde karriär i Riksförsäkringsverket 1930–1968, från 1964 som byrådirektör. Åren 1969–1976 var han organisationsdirektör i Försvarets rationaliseringsinstitut. Han var fackligt engagerad och var ledamot i styrelsen för Civila statsförvaltningens tjänstemannaförbund (senare Statstjänstemannaförbundet) 1943–1969, år 1954 som 2:e vice ordförande och 1963–1969 som 1:e vice ordförande.

Han var riksdagsledamot för folkpartiet i andra kammaren för Stockholms stads valkrets 1949–1960 samt 1965–1968. I riksdagen var han bland annat suppleant i statsutskottet 1950–1960 samt ledamot i samma utskott 1965–1968. Som riksdagspolitiker arbetade han främst med frågor kring statsanställdas villkor, men han engagerade sig också i bland annat skolfrågor och mot rasdiskriminering.

Folke Nihlfors är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser  
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 149

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Folkpartiet
Åländska politiker
Personer från Mariehamn
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1910
Avlidna 1994
Män
Kvasten

Kvasten är en berg- och dalbana på Gröna Lund, konstruerad av Vekoma och monterad under våren 2007. Det är Gröna Lunds största enskilda investering (55 miljoner kronor).  För att få plats med Kvasten togs Pariserhjulet och Disco Jet tillfälligt bort. Kvasten är barnvänlig med en längdgräns på 110 centimeter.

Teknisk beskrivning
Banan tillhör familjen "Suspended Family Coasters", det vill säga tåget hänger under spåret. Ett tåg med 20 separata stolar i rader om två ger en ungefärligt kapacitet på 650 personer per timme. Passagerarna sitter i djupt skålade stolar och spänns fast med en bygel över midjan samt bälte mellan benen. Byglarna öppnas genom att tillföra en elektrisk signal och kan således endast öppnas på stationen eller av teknisk personal med särskild utrustning.

Åkbeskrivning 
Åkarna dras upp cirka 20 meter upp i luften och sedan bär det av, förbi Jetline och bort mot Bläckfisken innan banan svänger bort i riktning mot Stora Scen och Spökhuset. Banan åker i en halvcirkel runt ett stort troll av trä som sedan skjuter upp en eldsflamma från sin ena arm, tillbaka över stationen igenom ett tillhörande trähus och sedan runt ner tillbaka till stationen. Det har funnits attraktionsfoto, som togs när åkturen gick genom husets tak, men detta togs bort.

Tåget drivs uppför backen med hjälp av tätt sittande drivhjul som sitter direkt på varsin motor. Backspärrar, både separata och i motorerna, försäkrar att tåget inte kan rulla baklänges om det skulle stanna på väg upp. Väl i banan är tåget utlämnat åt de fysiska lagarna. Det finns inga drivhjul eller bromsar som kan öka eller minska farten. Tåget bromsas med hjälp av magnetbromsar inne på stationen. På grund av det kedjelösa uppdraget samt den fjädrande hjulupphängningen går banan mycket tyst.

När man stod i kön till Kvasten inne i trähuset hörde man även en häxliknande röst som gjordes av skådespelerskan Margreth Weivers som senare togs bort.

Referenser

Källor 
Gronalund.com - Kvasten

Åkattraktioner på Gröna Lund
Berg- och dalbanor i Sverige
Gröna Lund
The Grand Trick

The Grand Trick är ett rockband från Linköping som bildades 2003 av Michael Karlsson, Daniel Larsson och Jonas Malmqvist. Deras musik är influerad av bland annat 1970-talsrock och -hårdrock samt The Beatles. Vissa av deras låtar balanserar mellan rock och pop.

Bandets debutalbum, The Decadent Session, gavs ut internationellt 2005 av det Malmöbaserade skivbolaget Transubstans Records vilket är distributionsbolaget Record Heavens egen etikett.

Bandet lanserade albumet Reminence Boulevard 2009.

Medlemmar 
Nuvarande medlemmar
 Toby Poynter – sång (2012–idag)
 Stefan Johansson (född 1979) – gitarr
 Daniel Larsson (född 1982) – trummor
 Magnus Nilsson – keyboard
 Michael Karlsson – gitarr

 Tidigare medlemmar 
 Jonas Malmqvist (född 1981) – basgitarr (2003–2015)
 Kalle Sellbrink – sång (2007–2008)
 Daniel Sandberg – sång (2003–2004)
 Johan Dahnberg – sång (2005–2006)

Diskografi 
Studioalbum
2005 – The Decadent Session (Record Heaven)
2009 – Reminence Boulevard

EP
2003 – The First Trick (Record Heaven)
2006 – She's on the Run (MCD; Record Heaven)

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 The Grand Trick på MySpace

Svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2003
Musikgrupper från Linköping
Lew Eggerbrecht

Lew Eggerbrecht var ansvarig för utvecklandet av spelkonsolen Amiga CD32 hos det amerikanska företaget Commodore Business Machines.

Externa länkar
Amiga User International - Intervju med Lew Eggebrecht

Commodore-personligheter
Män
Aral

Aral kan avse

 Aral (företag) – ett tyskt oljebolag

Geografi

Kazakstan 

 Aral, Kazakstan, ort, Qyzylorda,

Kina 

 Aral, Xinjiang , Xinjiang, 
 Aral Shi, härad, Xinjiang,

Se även 
Aralsjön

Robotskapade Kazakstanförgreningar
Robotskapade Kinaförgreningar
Comtesse de Kermel

Comtesse de Kermel, född Thérèse Villard 15 juni 1874, död 13 juni 1955, var en fransk tennisspelare aktiv under 1900-talets första årtionde.

Comtesse de Kermel är inskriven i tennishistorien genom sin singeltitel 1907 i de då slutna Franska Mästerskapen som spelades på grusbanorna i Ile de Puteaux i Paris. I finalen besegrade hon landsmaninnan Catherine d'Aliney d'Elva.

Grand Slam-titlar
Franska mästerskapen
Singel - 1907 (slutna nationella mästerskap)

Referenser

Källor
 Franska Wikipedia, tabell över mästarinnor
Thérèse Villard Geneanet.org (på Holländska)

Franska tennisspelare
Kvinnor
Födda 1874
Avlidna 1955
Aral, Kazakstan

Aral (kazakiska: Арал, Aral; ryska: Аральск, Aralsk) är en stad i provinsen Qyzylorda i sydvästra Kazakstan med cirka 39 000 invånare.

Staden har givit namn åt Aralsjön och var förut en viktig fiskehamn. I och med Aralsjöns minskning har man dock förlorat kontakten med sjön, vilket har lett till stor arbetslöshet. 2011 rapporterades att stadens tidigare hamn låg 20 km från den dåvarande strandlinjen.

Referenser

Externa länkar

Orter i Qyzylorda (provins)
Italiens Grand Prix 1964

Italiens Grand Prix 1964 var det åttonde av tio lopp ingående i formel 1-VM 1964.

Resultat 
 John Surtees, Ferrari, 9 poäng
 Bruce McLaren, Cooper-Climax, 6
 Lorenzo Bandini, Ferrari, 4
 Richie Ginther, BRM, 3
 Innes Ireland, BRP-BRM, 2
 Mike Spence, Lotus-Climax, 1 
 Jo Siffert, Siffert Racing Team (Brabham-BRM)
 Giancarlo Baghetti, Scuderia Centro Sud (BRM) 
 Ludovico Scarfiotti, Ferrari
 Dan Gurney, Brabham-Climax 
 Bob Anderson, DW Racing Enterprises (Brabham-Climax) 
 Joakim Bonnier, R R C Walker (Brabham-Climax)
 Peter Revson, Revson Racing (Lotus-BRM)
 Jack Brabham, Brabham-Climax (varv 59, motor)

Förare som bröt loppet
 Jim Clark, Lotus-Climax (varv 28, motor) 
 Mario Araujo de Cabral, Derrington-Francis (Derrington-Francis-ATS) (25, tändning) 
 Maurice Trintignant, Maurice Trintignant (BRM) (22, insprutning)
 Ronnie Bucknum, Honda (13, bromsar)
 Mike Hailwood, Reg Parnell (Lotus-BRM) (5, motor)
 Graham Hill, BRM (0, koppling)

Förare som ej startade
 Jean-Claude Rudaz, Fabre Urbain (Cooper-Climax)

Förare som ej kvalificerade sig
 Trevor Taylor, BRP-BRM 
 Giacomo Russo, R R C Walker (Brabham-BRM) 
 John Love, Cooper-Climax
 Ian Raby, Ian Raby Racing (Brabham-BRM)

Noteringar 
 Derrington-Francis  och Fabre Urbain gjorde F1-debut.
 Jean-Claude Rudaz och Giacomo Russo gjorde F1-debut.

VM-ställning

Källor 

 

1964 i Italien
Italiens Grand Prix
Programmable array logic

PAL, Programmable Array Logic, en tidig variant av programmerbar logik. PAL-kretsar började bli kommersiellt tillgängliga under 1980-talet. En PAL-krets har typiskt några tiotal ingångar och något färre utgångar. PAL bygger på att de flesta enkla logiska funktioner kan skrivas som ett antal AND-operationer följda av en OR-operation. Kretsen innehåller därför en s.k. AND-OR matris. Varje insignal finns tillgänglig i matrisen både som den är och som inverterad. Först utförs ett antal parallella AND-operationer mellan valfria ingångsvärden eller deras inverser. AND-operationerna utförs i diodlogik.

PAL-kretsar programmeras genom att man rent fysiskt bränner sönder de förbindelser (dioder) man inte ville ha med hjälp av ström (övriga komponenter och ledningar tålde högre ström än förbindelserna). OR-operationerna utförs av mångingångas OR-grindar som har AND-operationens utsignaler som insignaler. Antalet ingångar i OR-grindarna begränsar hur komplicerade nät man kan bygga. Icke använda OR-ingångar sätts till värdet falsk (0). PAL följdes av PLA, Programmable Logic Array, som är något mindre generell i fråga om vilka insignalkombinationer som är möjliga än PAL, men betydligt billigare. Senare kom även PAL/PLA med minnen (D-vippor) på utgångarna vilket gjorde det möjligt att konstruera till exempel räknare. Nuförtiden har PAL/PLA ofta ersatts av PGA/FPGA, Enchipsdatorer eller ASIC.

Se även
 Application Specific Integrated Circuit (ASIC)
 Complex programmable logic device (CPLD)
 Field-programmable gate array (FPGA)
 Generic array logic (GAL)
 Grindmatris
 Programmerbar logisk matris (PLA) – Både programmerbar AND-logik och OR-logik. En idag i stort sett utdaterad metod.
 System-on-a-chip (SoC)

Digitalteknik
Logik
Leathermouth

Leathermouth är ett post-hardcore-band från New Jersey, USA, som Rob Hughes (sologitarr), Ed Auletta (komp gitarr), James Dewees (trummor) och John McGuire (bas) har, tillsammans med bandets frontman, Frank Iero från My Chemical Romance. Leathermouth är sedan oktober 2008 signerat hos Epitaph Records. Deras debutalbum, XO, släpptes den 27 januari 2009. 

Iero hade under 2005 hört på några låtar från bandet och tyckte de var väldigt bra, och efter att bandet förlorade sin sångare efter att han skrivit ett flertal dåliga låttexter, blev Iero erbjuden att bli deras nya sångare. Han skriver låttexter som handlar om hur han ser på världen men också om sin personliga kamp med svår depression och ångest.

James Dewees spelade också keyboard för My Chemical Romance under deras turné för deras senaste album, Danger Days: The True Lives of the Fabulous Killjoys.

Frank själv säger att han inte är säker på om det kommer att bli något mer album, på grund av låten "I am going to kill the president of the United States of America" vilket gjorde regeringen arg. De förstod antagligen inte att han skrev låten då han såg folk protestera mot presidentvalet. Sanningen att säga röstade Frank ändå på Obama. Hur som helst tycker han, att om de får lov, att det skulle vara kul att göra ett nytt album.

Amerikanska post-hardcore-grupper
Musikgrupper bildade 2007
Musikgrupper från New Jersey
Ember to Inferno

Ember to Inferno är det amerikanska metalbandet Triviums debutalbum.
Albumet släpptes 2003 och är det enda av Triviums album som släppts av skivbolaget Lifeforce Records.

Låtlista
 "Inception the Bleeding Skies" - 0:35
 "Pillars of Serpents" - 4:35
 "If I Could Collapse the Masses" - 4:41
 "Fugue (A Revelation)" - 4:21
 "Requiem" - 4:53
 "Ember to Inferno" - 4:11
 "Ashes" - 0:53
 "To Burn the Eye" - 7:01
 "Falling to Grey" - 5:36
 "My Hatred" - 4:34
 "When All Light Dies" - 6:23
 "A View of Burning Empires" - 1:49

Musikalbum 2003
Album av Trivium
Gustaf Söderström

Gustaf Fredrik Söderström, född den 25 november 1865 i Stockholm, död den 12 november 1958, var en svensk kastare, dragkampare och även brottare. Han var bror till Bruno Söderström. Han tävlade först för Stockholms Atletförening och senare för Djurgårdens IF. Även AIK påstår att han var medlem.

Söderström arbetade som maskinist vid Norsborgs vattenverk. Senare var han bosatt på Lidingö, men ligger begraven på Botkyrka kyrkogård.

Han var "en av Sveriges första 'stora' idrottsmän och berömd för sin styrka.".

Främsta meriter

Söderström kom vid OS 1900 sexa i kulstötning och sexa eller sjua i diskuskastning. Dessutom tävlade han i det dansk-svenska lag som vann guld i dragkamp. Han vann SM-guld i kulstötning två gånger och i diskuskastning en gång.

Karriär

Kulstötning

Källorna har olika uppfattning om i vilken omgivning Gustaf Söderström satte sitt svenska rekord i kulstötning. Den mest citerade versionen är att han (den 18 maj) 1895 satte det första registrerade svenska rekordet i kulstötning (bästa hand) i modern tid, på 12,20. Det skulle stå sig i nio år tills Eric Lemming slog det 1904 med 12,23. 

En annan källa nämner hans 12,20 men även ett resultat 11,80 som ett tidigare rekord av honom. Samma källa ignorerar dock detta på annat ställe och nämner resultatet 11,90 från 1895, med vilket han skulle ha slagit det tidigare rekordet - 11,36, satt 1894 av en A. Lindblad - och då ha satt ett rekord som slogs 1902 av Otto Nilsson med 12,05.

Vid OS 1900 i Paris kom han sexa i kulstötning med resultatet 11,18.

Diskuskastning 

Den 18 juli 1897 slog han Carl E. Helgessons svenska rekord (35,75) från året innan med ett kast på 38,70. Detta stod sig som svenskt rekord tills, efter en regeländring, Eric Lemming övertog det 1903. Hans 38,70 räknas också som ett inofficiellt världsrekord.

Vid OS 1900 kom han i diskuskastning sexa eller sjua. Olika bud finns från olika källor: sjua på 33,70 (och denna källa framför också att "en uppgift, att Söderström även varit sexa i diskuskastning, är oriktig"), sexa på 33,30  eller sexa på 33,07 .

År 1902 vann han SM-guld i grenen.

Övrigt
Dessutom var han i OS 1900 med i ett kombinerat 6-mannalag från Danmark och Sverige som vann guldmedaljen i dragkamp.

Referenser

Källor

Swedish Athletic Page
Gustaf Söderström på SOK:s hemsida

Fotnoter

Födda 1865
Avlidna 1958
Svenska kulstötare
Svenska diskuskastare
Svenska dragkampare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1900 från Sverige
Tävlande i dragkamp vid olympiska sommarspelen 1900
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1900
Män
Svenska idrottare under 1800-talet
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska mästare i diskuskastning
Svenska mästare i kulstötning
Idrottare från Stockholm
Friidrottare i Djurgårdens IF