kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Vi älskar er

Vi älskar er var en revy av Beppe Wolgers som spelades i Stockholm sommarhalvåret 1967 i produktion av Knäppupp AB. Texterna skrevs av Beppe Wolgers och originalmusiken av Lars Färnlöf (med flera), för regin svarade Stig Ossian Ericson, Ulf Axén gjorde dekoren, Eva Rydberg svarade för koreografin och Lars Färnlöf var kapellmästare.

Vi älskar er spelades på Knäppupp AB:s hemmascen Idéonteatern vid Brunkebergstorg i Stockholm den 30 maj–8 oktober 1967.

Medverkande var Lars Ekborg, Lena Hansson, Sune Mangs, Nannie Porres, Catrin Westerlund, Beppe Wolgers och Monica Zetterlund med flera.

Källor 
Pygmé Musikförlags faktasida om "Vi älskar er"

Knäppupp
Herkulesbrunnen

Herkulesbrunnen är en brunn av Adriaen de Vries i Augsburg i Tyskland.

Beskrivning
Herkulesbrunnen är en av tre stora 1500-talspraktbrunnar i Augsburg, tillsammans med Augustusbrunnen av nederländaren Hubert Gerhard och Merkuriusbrunnen av Adrien de Vries. 

Brunnen står på Maximilianstrasse, framför huvudingången till Schaezlerpalatset. Den modellerades 1597-1600 av Adriaen de Vries, göts i Augsburg och sattes upp 1602. 

Högst upp, på en trekantig pelare, står den tre meter höga bronsskulpturen Herkules som strider med draken. Under Herkules sitter tre najader. Under dem finns tre flodgudar med musslor och fiskar i händerna och mellan dem tre putti med en fasthållen gås mellan benen. Vidare finns på brunnen tre förgyllda bronsreliefer mellan de tre najaderna. Den första skildrar staden Augsburgs grundande. Den andra visar sambandet mellan Rom och Augusta Vinelicorum, namnet på det romerska Augsburg. Den tredje reliefen visar stadens gudinna.

Numera är originalen till Herkulesskulpturen och till de tre najaderna utställda inomhus på innegården till Maximilianmuseet i Augsburg och kopior uppsatta på brunnen.

Herkulesbrunnen tjänade som inspiration för Nicodemus Tessin d.y. när denne skulle koncipiera Herkulesfontänen i Drottningholms slottspark i Sverige. Tessin hade sett och beundrat brunnen i Augsburg 1673 vid sin första utlandsresa och hade då också förvärvat en unik teckning av den.

Brunnens skulpturer

Litteratur 
 Martha Schad: Brunnen in Augsburg. Gondrom Verlag, Bindlach 1992, 
 Ursel Berger och Björn R. Kommer (redaktörer): Adriaen de Vries: 1556 - 1626. Augsburgs Glanz - Europas Ruhm, Städtischen Kunstsammlungen Augsburg 2000,

Källor

Noter

Externa länkar 

Webbplats för Augsburger Brunnen

Fontäner i Tyskland
Skulpturer i Bayern
Augsburg
Skulpturer av Adriaen de Vries
Skulpturer med motiv från grekisk-romersk mytologi
Skulpturer från 1500-talet
Milda makter

Milda makter! (Snobben & Co) var den svenska titeln på Clark Gesners musikal You're a Good Man, Charlie Brown, baserad på Charles M. Schulz tecknade serie Snobben.

You're a Good Man, Charlie Brown hade urpremiär off-Broadway den 7 mars 1967 och blev snabbt en stor framgång. Efter nästan 1 600 föreställningar lades musikalen ner först i början av 1971. Den sattes också tidigt upp i West End i London.

I Sverige sattes musikalen upp av Knäppupp AB och spelades på Knäppupps hemmascen Idéonteatern vid Brunkebergstorg i Stockholm den 17 november 1967–17 mars 1968. För bearbetningen till svenska svarade Povel Ramel och Beppe Wolgers, Jackie Söderman stod för regin och Leif Asp var kapellmästare.

Den svenska ensemblen bestod av Birgitta Andersson, Stig Grybe, Anders Linder, Sune Mangs, Jan Sjödin och Anna Sundqvist.

Källor 

1967 i USA
Musikåret 1967
Teateråret 1967
Kultur i New York
Amerikanska musikaler
Knäppupp
Sydsudanesiskt pund

Sydsudanesiskt pund är den officiella valutan i Sydsudan. Valutakoden är SSP. 1 pund = 100 piaster.
Man föreslog införandet av valutan redan innan Sydsudans självständighet den 9 juli 2011  och valutan ersatte officiellt det Sudanesiska pundet den 18 juli samma år.

Sedlarna pryds av den f.d. ledaren för det Sudanesiska folkets befrielsearmé, John Garang.

Valörer 
 Mynt: 10, 20 och 50 piaster, 1 och 2 SSP. 
 Underenhet: 1, 5, 25 och 50 piaster
 Sedlar: 1, 5, 10, 25, 50 och 100 SSP

Referenser

Noter 

Afrikanska valutor
Sydsudans ekonomi
Rokitunneln

Rokitunneln (georgiska: როკის გვირაბი, Rokis gvirabi; ossetiska: Ручъы тъунел, Rutjy tunel; ryska: Рокский туннель, Rokskij tunnel) är en bergstunnel längs den transkaukasiska vägen genom bergskedjan Stora Kaukasus, norr om byn övre Roka. Tunneln går mellan den autonoma republiken Sydossetien och Ryssland. Vid den norra delen av tunneln löper den ut vid staden Nizjny Zaramag i Nordossetien.

Tunneln byggdes av sovjetiska myndigheter år 1984. Den är en av en handfull rutter som passerar genom den norra delen av Kaukasus. Den ligger på en höjd av omkring 2 000 m ö.h. och är 3 730 meter lång. När tunneln löper ut i Roki är den belägen nära 3 000 meter över havet, vilket gör att den delen endast kan användas på sommaren. Andra rutter mellan Georgien och Ryssland är Kazbegi-Verchni Lars checkpointen vid den georgiska militärvägen, som är stängd sedan i juni år 2006.

Se även 
Kriget i Georgien 2008

Referenser

Noter 

Tunnlar i Ryssland
Tunnlar i Georgien
Nordossetien-Alanien
Vägar i Georgien
Bördsrättsförsäljning

Bördsrättsförsäljning var en i Sverige förekommande villkorlig skatteförsäljning av kronojord till bönder. 

Bördsrättsförsäljningen innebar att bonden fick skatterätt till hemmanet, men under villkor, dels att det skulle stå kronan öppet att återköpa detsamma och dels att bonden inte skulle få sälja, pantsätta eller bortbyta det till adelsman eller annan medlem av privilegierat stånd, i vilkens ägo hemmanet kunde bli skattefritt. Denna så kallade bördsrättshandel, som var i gång redan 1574, föranledde under Karl IX reduktion av en mängd så kallade bördsrättshemman.

Källor
 

Sveriges agrarhistoria
Sverige under vasatiden
Torsten Pehrson

Torsten Gustaf Pehrson, född 10 november 1887 i Stockholm, död 10 mars 1970 i Stockholm, var en svensk zoolog.

Pehrsson blev filosofie doktor vid Stockholms högskola 1922, var adjunkt vid Nya elementarskolan 1916–22, och var därefter 1922–48 lektor vid Norra realläroverket och studierektor för Södermalms läroverk för flickor 1930–37. Han blev docent 1942 och var 1948–56 professor i zoologi vid Stockholms högskola.

Förutom sin gradualavhandling utgav Pehrson främst läroböcker i biologi och kemi, delvis tillsammans med Olof Hammarsten och Ivar Sefve, samt populärvetenskapliga uppsatser, bland annat Naturens liv i ord och bild (två band, 1927–28)

Referenser

Noter

Tryckta källor
 Torsten Pehrsson i Vem är Det 1969
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1937.

Svenska professorer i zoologi
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Födda 1887
Avlidna 1970
Män
Klas Bergman

Klas Bergman, född 1942 i Stockholm i Sverige, är en svensk-amerikansk journalist och författare, bosatt i Los Angeles där han skriver och bloggar om USA.

Bergman har huvudsakligen verkat utomlands, framför allt i USA, dit han kom första gången 1960 som student på Santa Monica High School. År 1965 erhöll han en Bachelor of Arts examen i historia från Stanford University i Kalifornien där han också var journaliststipendiat, Professional Journalism Fellow, året 1982-83. 
 

Han har haft en lång karriär som journalist i såväl svenska som amerikanska nyhetsmedier, först på Nerikes Allehanda, Sveriges radio (Morgonekot) och Associated Press innan han 1968 kom till Dagens Nyheter som nattreporter. Där blev han kvar i tjugo år och innehade en rad positioner: politisk reporter, telegramredaktör på utlandsredaktionen och DN:s utrikeskorrespondent under många år i Belgrad, Jugoslavien, Rom, Italien och i Washington, DC. 

Han lämnade Dagens Nyheter 1989  och arbetade därefter som Östeuropa korrespondent med Warszawa som bas för den amerikanska tidningen Christian Science Monitor  och som utrikesreporter för Christian Science Monitor Television, baserad i Washington, DC.

Bergman är författare till tre böcker och är publicerad i både Sverige och USA. I april 2017 kom han ut med boken Scandinavians in the State House -- How Nordic Immigrants Shaped Minnesota Politics. Den följde på boken Amerika - drömmarnas land,  som kom ut i september 2012 och som i sin tur följdes hösten 2013 av en engelsk version med titeln Land of Dreams: A Reporter's Journey from Sweden to America. År 1981, efter åren i Östeuropa som Dagens Nyheters korrespondent, kom han ut med boken Tredje bordet från höger tillsammans med DN-tecknaren Björn Berg

Han har också verkat som kommunikatör och presstalesman för olika organisationer. År 1992 utnämndes till pressråd vid svenska ambassaden i Bonn i Tyskland. Därefter har han tjänstgjort som presschef på Världsbanken och kommunikationschef på United Nations Volunteers, Stanford University, Yale University samt på OSSE:s  parlamentarikerförsamling (Organisationen för säkerhet och samarbete i Europa).

Bibliografi 

Klas Bergman (1981). Tredje bordet från höger: Över gränser i Östeuropa. Stockholm: Liber Förlag LIBRIS 7260373

Klas Bergman (2012). Amerika—drömmarnas land. Stockholm: Carlsson Bokförlag LIBRIS 12747332.

Klas Bergman (2013). Land of Dreams: A Reporter's Journey from Sweden to America. http://www.amazon.com/: 

Klas Bergman (2017). Scandinavians in the State House -- How Nordic Immigrants Shaped Minnesota Politics. Minnesota Historical Society Press, .

Noter

Externa länkar 
Klas Bergmans blogg

Svenska journalister under 1900-talet
Födda 1942
Män
Levande personer
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Stockholm
Journalister från Stockholm
Hammingavstånd

Hammingavstånd (äldre beteckning: Hammingdistans), uppkallat efter Richard Hamming, är en storhet i informationsteorin, som i ett visst avseende anger skillnaden mellan två lika långa teckensträngar eller ord. 
Begreppet används i samband med olika slags felkorrigerande koder, vilka används för att upptäcka och korrigera fel vid informationsöverföring.

Exempel 

Hammingavståndet mellan dessa är antalet färgade tecken:
 "toned" och "roses" är 3.
 1011101 och 1001001 är 2.
 2173896 och 2233796 är 3.

Teori 

Om man har ett alfabet, som består av q ≥ 2 tecken, till exempel någon av mängderna {0,1} eller {1,x,2}, kan man bilda "ord" med n ≥ 1 tecken. Det finns  sådana ord av längden n, vilka representerar tal i det binära talsystemet eller stryktipsrader. En kod är här en mängd av ord av lika längd. En sådan kod kan korrigera e stycken fel, om Hammingavståndet mellan varje par av olika kodord är minst 2e + 1. I följande kod, som korrigerar ett fel, är orden skrivna lodrätt:

 x x x 1 1 1 2 2 2
 x 1 2 x 1 2 x 1 2
 x 1 2 1 2 x 2 x 1
 x 2 1 1 x 2 2 1 x

En kod, som korrigerar e stycken fel benämns tättpackad, om varje ord av längden n har Hammingavståndet högst 2e + 1 från något annat ord i koden. Koden ovan är tättpackad, vilket gör den användbar för konstruktion av tipssystem. Den garanterar tre rätt vid fyra tippade matcher.

Då q är en primtalspotens har man visat att det finns oändligt många tättpackade koder, som korrigerar ett fel, och att det existerar exakt två särskilda, "singulära", tättpackade koder, vilka korrigerar mer än ett fel. En av de båda singulära koderna kan översättas till ett tipssystem på  rader, som garanterar minst nio rätt vid elva tippade matcher.

Hammingvikt. Ett ords Hammingvikt är lika med antalet ettor i ordet. Om ordet u = 1101010, är således dess Hammingvikt, wt(u) = 4. Om två ord, a och b, "adderas", på så sätt att man adderar talen i motsvarande positioner modulo 2, så kallad ordaddition, kan deras Hammingavstånd, d(a,b), avläsas som Hammingvikten av den bildade ordsumman, det vill säga d(a,b) = wt(a + b).

Exempelvis: Om a = 0011101010 och b = 1010110001 blir a + b = 1001011011. Hammingavståndet, d(a,b) = wt(a + b) = 6.

Källor 
 V. Pless, Introduction to the Theory of Error-correcting Codes, Wiley, 1982.
 E.R. Berlekamp, Algebraic Coding Theory, McGraw-Hill, 1968.
 Bernt Lindström, Elementa nummer 4 1972, Tidskrift för Matematik, Fysik och Kemi.

Informationsteori
Kuber
Bound & Gagged (tidskrift)

Bound & Gagged var ett sexmagasin som publicerades av Outbound Press åren 1987 till 2005. Magasinet handlade framförallt om manlig homosexuell sex, bondage och BDSM.

Källor 

Nedlagda amerikanska tidskrifter
Amerikanska pornografiska tidningar
Tidskrifter startade 1987
Tidskrifter nedlagda 2005
Debora van der Plas

Debora van der Plas, född i Dordrecht 1616, död 1680, var en svensk entreprenör, järnexportör och redare.

Hon var dotter till den nederländske konstnären Laurens van der Plas (död 1629), som år 1618 flyttade till Sverige, där han 1621 blev hovmålare. Hon gifte sig 1644 med Jan van Ruyff, en framstående medlem av den holländska kolonin i Stockholm, som ägare av Axbergshammars bruk i Närke och handelsidkare. 

Efter makens död 1658 övertog hon kontrollen över handelsbolaget och blev en av Sveriges främsta exportörer av järn och koppar och skeppare. Bland hennes internationella affärspartners fanns Marescoe-Joyes i London, som drevs av Leonora Marescoe, och andra företag i England och Nederländerna. 

År 1672 överlät hon av hälsoskäl styrelsen på sin svärson Henrik Cletcher.

Referenser

Noter

Personer under stormaktstiden
Födda 1616
Personer i Stockholms historia
Kvinnor
Avlidna 1680
Personer inom Sveriges näringsliv under 1600-talet
Personer från Dordrecht
Svenska redare
Svenska brukspatroner under 1600-talet
Merkuriusbrunnen

Merkuriusbrunnen av Adriaen de Vries är en fontän i Augsburg i Tyskland.

Merkuriusbrunnen är en av tre praktbrunnar från 1500-talet i Augsburg, vid sidan av Augustusbrunnen av nederländaren Hubert Gerhard och Herkulesbrunnen av Adriaen de Fries. Den gjordes 1596-99 och placerades vid Sankt Moritzkyrkan på Maximilianstrasse.
Originalen till bronsskulpturerna förvaras numera på innergården till Maximilianmuseum i Augsburg.

Skulpturens delar

Litteratur
Michael Kühlental: Der Augustusbrunnen in Augsburg. Hirmer Verlag, München 2003,

Externa länkar

Webbplats för Augsburgs praktbrunnar

Skulpturer av Adriaen de Vries
Fontäner i Tyskland
Skulpturer i Bayern
Augsburg
Skulpturer med motiv från grekisk-romersk mytologi
Skulpturer från 1500-talet
Ragnhild Grågås

Ragnhild Grågås, född okänt år, död cirka 1510, var en borgare i Stockholm. Gåsgränd i Gamla stan har sitt namn efter henne.

Ragnhild Grågås anklagades 23 juni 1477 av en "Hustru Sigrid, Jens Boks hustru" för att ha haft samlag med samma man som sin dotter, vilket på den tiden var ett allvarligt brott som räknades som blodskam och medförde dödsstraff. Rätten avvisade åtalet eftersom Ragnhild och hennes dotter redan tidigare hade varit åtalade för samma brott och frikänts för det. I stället dömdes Sigrid till förvisning från Stockholm för förtal. Straffet blev dock indraget sedan Ragnhild och hennes dotter bett om nåd för henne. 

Ragnhilds testamente är känt från år 1513, och hon bör ha dött något år före detta. Ragnhilds man ägde en tomt vid Gåsgränd, som hon senare övertog själv. Rättsfallet kring Ragnhild blev uppmärksammat och gatunamnet Gåsgränd omnämns under Ragnhilds samtid, år 1492.

Källor

 http://www.stockholmstories.se/2011/07/01/ragnhild-gragas-var-en-arbar-kvinna/
 Wrangel, Fredrik Ulrik: Stockholmiana (1912)

Avlidna 1510
Kvinnor
Personer i Sverige under 1400-talet
Födda 1400-talet
Personer i Stockholms historia
Profitkvotens fallande tendens

Lagen om profitkvotens fallande tendens, eller i andra översättningar, profitkvotens tendens till fall, är en marxistisk ekonomiskritisk term och en av de två centrala tendenslagarna i Karl Marx Kapitalet. Den gör gällande att kapitalisters vinst (eller profit) i förhållande till investering minskar ju mer kapitalet ackumuleras. Det ska inte förväxlas med att den totala vinsten minskar. Termen profitkvot syftar på förhållandet mellan mervärdet — i marxistisk terminologi definierat som det överskott som uppstår då värdet av arbetarnas produkt överstiger värdet av deras lön — och det totala investerade kapitalet. Enligt Marx ökar med tiden kapitalets organiska sammansättning, det vill säga det konstanta kapitalet (råvaror, maskiner byggnader och så vidare) i förhållande till det variabla kapitalet (arbetskraften). Men eftersom det enligt Marx endast är mänskligt arbete som kan producera nytt abstrakt värde minskar följaktligen profitkvoten. För att undvika att profitkvoten faller måste mervärdekvoten växa i takt med kapitalets organiska sammansättning, vilket rent konkret innebär att utsugningen av arbetarna ökar.

Referenser

Kapitalet III: Lagen om profitkvotens fallande tendens, översättning av Ruth Bohman. Läst 20 augusti 2011.
Uppslagsorden profitkvot och mervärde från Nationalencyklopedins internettjänst. Läst 20 augusti 2011.

Se även
Avtagande avkastning
Internräntemetoden
Marginalnytta
Vinstmarginal
Ekonomikritik

Marxistisk teori
Ekonomisk historia
Macdonaldite

Macdonaldite är ett mineral med den kemiska beteckningen BaCa4Si16O36(OH)2·10H2O. Mineralen beskrevs första gången 1964 och namngavs efter Gordon Andrew Macdonald, en amerikansk vulkanolog vid University of Hawaii.

Referenser 

Mineral
Karin Åhlin

Karin Dorothea Wilhelmina Åhlin, född 25 november 1830 i Stockholm, död 1899 i Stockholm, var en svensk pedagog. Hon grundade 1847 Åhlinska skolan i Stockholm, och var dess föreståndare 1847-1899. 

Karin Åhlin var dotter till major P.P. Åhlin och Wilhelmina Gustafva Norberg. Hon ska under en tid ha varit elev och sedan lärare vid Frigellska skolan i Stockholm, en skola känd för sin höga kvalitet på språkundervisning, där eleverna fick läsa även övriga ämnen på utländska språk. Vid sin mors tidiga död uppfostrade och undervisade hon sina syskon. Hon började också ta emot elever i sitt hem, något som blev början på Åhlinska skolan, som efterhand utökades. Hennes arbete blev revolutionerande: fram till denna tidpunkt brukade de skolor som var öppna för kvinnliga elever som regel inte erbjuda någon seriös akademisk undervisning. Själv undervisade hon i geografi och språk fram till att hon 1874 ägnade sig helt åt arbetet som föreståndare. Hon anställde från 1861 och framåt främst utbildade lärare från Högre lärarinneseminariet, och skolan ska ha fått en stor uppblomstring från 1860-talets slut.  

Hon mottog på sin 60-årsdag 1890 kungliga medaljen Illis Quorum i guld i 5:e storleken för sina insatser att höja den svenska flickskolan och därmed utbildningen för flickor i Sverige.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Idun. Nr 82. 1899
 Idun. Nr 48. 1890
 Heckscher, Ebba, Några drag ur den svenska flickskolans historia: under fleres medverkan samlade, Norstedt & söner, Stockholm, 1914

Vidare läsning 
 

Födda 1830
Avlidna 1899
Kvinnor
Svenska skolledare under 1800-talet
Personer i Stockholms historia
Mottagare av Illis Quorum
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Lärare från Stockholm
Giorgio Petrosian

Gevorg  Petrosyan (armeniska: Գեվորգ Պետրոսյան), född 10 december 1985, är en armenisk-italiensk thai-kickboxare. Han är två gånger regerande K-1-mästare (2009 och 2010) och WKN Intercontinental Middleweight Muaythai-mästare. 

Vid 14 års ålder flyttade han till Italien och började träna Thaiboxning. Strax efter 2 år började han sin professionella karriär.
Giorgio Petrosian kommer att ta plats i Italien, med förvaltningen av chefen Carlo Di Blasi, av den internationella legenden om kampsport, Paolo Flex Biotti, officiell TV sparringpartner Don Wilson anses den italienska första svar på Dida Diafat, Ramon Dekkers och Pennacchio vars karriär i stor stigning mot filmens kampsport filmer industrin  och VM-titel kommer att blockeras av en dödlig bilolycka som tar honom några år till rullstolen , efter flera operationer Biotti kommer tillbaka för att strida, men bara ett fåtal gånger, och sedan blev en av de mest kända sportchef i Europa.

Referenser

Noter 

 

Kampsportare
Födda 1985
Levande personer
Män
Wallensteinträdgården

Wallensteinträdgården () är en barockträdgård vid Wallensteinpalatset i Prag i Tjeckien.

Albrecht von Wallenstein byggde 1620–1623 ett stort palats på Lilla sidan i Prag. Inom palatsområdet anlades innergårdar, en italienskinspirerad barockträdgård, en skulpturallé och en ridskola. Trädgården utsmyckades bland annat med en stor samling skulpturer av den nederländske skulptören Adriaen de Vries, som tjänstgjort som hovskulptör, Kammerbildhauer, vid kejsar Rudolf II:s hov till dennes död 1612 och därefter stannade kvar i Prag till sin död 1627. I trädgården fanns också ett aviarium, en grottvägg med konstgjorda stalaktiter och en kvadratisk damm. Det största verket är Herkules strider med draken med sidofigurer, vilken är placerad på en liten rund holme i en kvadratisk bassäng. Wallenstein beställde också på 1620-talet en Neptunusfontän av Adriaen de Vries. Några av skulpturerna levererades, bland annat huvudskulpturen Neptunus med treudd och hund gjuten 1627 efter de Vries' frånfälle, men fontänen färdigställdes aldrig.  

Under trettioåriga krigets slutskede i slutet av juli 1648 intogs Lilla sidan i Prag med Pragborgen av en svensk armé under ledning av Hans Christoff Königsmarck. Den lyckades inte ta sig över till den östra sidan av Moldau, men tog i stället ett rikligt krigsbyte, framför allt från de delar som fanns kvar av Rudolf II:s samlingar i slottet, samt i Wallensteinpalatset. Wallensteinträdgårdens skulpturer transporterade till Sverige. Något försvann på vägen, en del gavs bort av drottning Kristina och en del magasinerades för att mot slutet av 1600-talet placeras ut av änkedrottningen Hedvig Eleonora i Drottningholms slottspark. Originalen till dessa senare skulpturer, vilka gjutits i ett exemplar enligt cire perdue-teknik, finns idag i Museum de Vries på Drottningholm och på Nationalmuseum i Stockholm.

Mellan 1910 och 1913 gjordes kopior av de svenska originalskulpturerna på Herman Bergmans konstgjuteri i Stockholm och sattes upp i Wallensteinträdgården.

Fotogalleri

Källor
Görel Cavalli-Björkman: Det svenska rovet av Adriaen de Vries skulpturer i Görel Alm och Rebecka Millhagen (redaktörer):Drottningholm slott - från Hedvig Eleonora till Lovisa Ulrika, Band I, Byggförlaget, Stockholm 2004, 

Trädgårdar i Tjeckien
Skulpturer av Adriaen de Vries
Barockens trädgårdskonst
Skulpturparker i Tjeckien
Skulpturer i Prag
Marie Sallé

Marie Sallé, född 1707, död 1756, var en fransk ballerina och koreograf, och en av de första kvinnor som koreograferade sina egna baletter. Hon var också den första ballerinan som dansade utan korsett och i knäkorta kjolar. Hon var verksam i Paris mellan 1721 och 1740.

Referenser

Noter 

Franska ballerinor
Födda 1707
Avlidna 1756
Kvinnor
Franska balettdansare under 1700-talet
Franska koreografer
Glaser

Glaser är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:
 Adolf Glaser, tysk författare
 Curt Glaser, tysk konsthistoriker
 Donald A. Glaser, amerikansk fysiker
 Eduard Glaser, österrikisk forskningsresande och orientalist
 Ernst Simon Glaser, norsk musiker (cello)
 Etienne Glaser, svensk skådespelare
 Jay Glaser (född 1953), amerikansk seglare
 Julius Glaser, österrikisk jurist och politiker
 Karel Glaser, slovenisk lärd
 Lena Glaser, svensk TV-administratör
 Milton Glaser (1929–2020), amerikansk grafisk designer 
 Pernilla Glaser, svensk författare 
 Sarah Glaser (född 1961), amerikansk seglare
 Tompall Glaser, amerikansk countrysångare
 Werner Wolf Glaser, svensk-tysk tonsättare

Se även 
 Glase, ett träd i nordisk mytologi

Tyska efternamn
Efternamn som syftar på yrken
Stirling Moss Ltd

Stirling Moss Ltd, eller Moss, var ett privat brittiskt formel 1-stall som drevs av Stirling Moss och hans far Alfred Moss under  och .

F1-säsonger

Noter

Källor

Externa länkar
 Stirlingmoss.com 

Brittiska racingstall 
Privata formel 1-stall
Ecurie Bleue

Ecurie Bleue var ett privat amerikanskt racing-stall som startades  av racerföraren Laury Schell och hans hustru Lucy O’Reilly.

Historik
Ecurie Bleue fungerade närmast som den franska biltillverkaren Delahayes fabriksstall i slutet av 1930-talet och tävlade inom Grand Prix racing och sportvagnsracing. Efter andra världskriget drevs stallet vidare av sonen Harry Schell som tävlade med formelbilar i Europa.

F1-säsonger

Noter

Källor
 

Amerikanska racingstall 
Privata formel 1-stall