kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Oppmanna kyrka

Oppmanna kyrka är en kyrkobyggnad i samhället Oppmanna belägen på en höjd i närheten av Oppmannasjön. Den tillhör Oppmanna-Vånga församling i Lunds stift.

Kyrkobyggnaden
Ursprungliga tegelkyrkan i romansk stil uppfördes på 1100-talet. Under 1400-talet förlängdes kyrkan åt väster och ett vapenhus byggdes till åt söder. Samma århundrade försågs innertaket med valv. 1772 byggdes ett kyrktorn ovanpå västra tillbyggnaden från 1400-talet. Norra korsarmen uppfördes 1805 efter ritningar av murarmästaren Nils Billing i Kristianstad. Vid mitten av 1800-talet övervägde man att riva kyrkan och bygga en ny. Kyrkan bedömdes vara för liten och dessutom förorsakade dåliga grundförhållanden sprickor i tornet som rasade juldagsmorgonen 1852. Istället för att riva kyrkan genomgick den åren 1855 - 1856 en radikal ombyggnad då den breddades och förlängdes åt väster. Norra korsarmen från 1805 inlemmades i det nya och bredare långhuset. I symmetri med norra korsarmen byggdes en ny korsarm åt söder. Ovanför västra ingången byggdes ett nytt torn. Vid en restaurering 1932 byggdes norra korsarmen om till dopkapell. 1955 fick altarväggen en al freskomålning utförd av Bertil Landelius.
Av den ursprungliga kyrkobyggnaden återstår bara koret och den halvrunda absiden som är belägna bakom altarväggen. Målningar från 1200-talet finns i absiden. Ursprungskyrkans kor har ett kryssvalv från 1400-talet som saknar målningar.

Inventarier
 Dopfunten från omkring 1200 tillskrivs Calcarius. Funten är smyckad med bilder ur Jesu barndomshistoria som sträcker sig från bebådelsen fram till flykten till Egypten. Funten står i norra korsarmen som numera är ett dopkapell.
 Mittpartiet av ett altarskåp är från omkring 1500. Denna är uppsatt på östra korväggen som skiljer sakristian från kyrkorummet.
 Altaruppsatsen i kyrkans norra korsarm är från 1652. I altaruppsatsens mitt finns en tavla som skildrar Jesu instiftelse av nattvarden. En mindre målning skildrar Jesus som Smärtornas Konung.
 Predikstolen är från slutet av 1500-talet. Dess bildfält har blomsterornament istället för bilder.
 Det fristående altaret av grå granit är från 1969. Altaret smyckas av ett altarbrun från 1969 ritat av Bertil Landelius och vävt av Elisabet Holmer i Vånga.
 I tornet hänger två klockor från 1521 respektive 1904.

Orgel
1866 byggde Johan Nikolaus Söderling, Göteborg en orgel med 12 stämmor.
Den nuvarande orgeln byggdes 1964 av A. Mårtenssons Orgelfabrik AB, Lund och är en mekanisk orgel. Orgelfasaden härstammar från den första orgeln från 1866. Orgeln har 21 stämmor.

Bildgalleri

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 454, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 Svenska kyrkan Oppmanna - Vånga
 Demografisk databas för södra Sverige informerar om Oppmanna kyrka
 kyrkoguiden.se

Externa länkar
 Oppmanna-Vånga församling

Kyrkobyggnader i Lunds stift
Kyrkobyggnader i Kristianstads kommun
Augrabies Falls

Augrabies Falls eller Aughrabies Falls är forsar i Oranjefloden, i Norra Kapprovinsen i Sydafrika. De bildar under perioder med mycket vatten ett vattenfall på flera kilometers bredd med 19 åtskilda forsar. En nationalpark, Augrabies Falls nationalpark, etablerades i området 1966.

Vattenfallets namn betyder i språket av den inhemska befolkningen "plats med mycket oljud".

Källor 

Sydafrikas geografi
Lapptorvblomfluga

Lapptorvblomfluga (Sericomyia lappona) är en blomfluga som tillhör släktet torvblomflugor.

Kännetecken 
Lapptorvblomflugan är en ganska stor blomfluga med en längd på 12 till 14 millimeter. Den har orangebrun skutell och svart bakkropp med tre smala avbrutna vitgula band och svart spets. Ryggskölden är svart. Den har korta antenner med ett antennborst som är fjäderlikt och mer än dubbelt så långt som tredje antennsegmentet.

Levnadssätt 
Lapptorvblomflugan lever främst i fuktiga miljöer som myrar och mossar och även i öppen skog. Gärna i skogsgläntor och skogsbryn. Den kan ses besöka många olika slags blommor. Den kan ses främst från mitten av maj till och med juli, i norr ända till slutet av september.

Utbredning 
Lapptorvblomflugan är vanlig i hela Norden. Den finns i en stor del av Europa men saknas i medelhavsområdet. Den finns österut genom Sibirien bort till Stilla havet.

Etymologi 
Lappona betyder samisk eller lappsk på latin.

Källor

Externa länkar 

Blomflugor
IFK-Kliniken

Ortho Center IFK-Kliniken är en privat idrottsmedicinsk och ortopedisk klinik i Göteborg grundad 1997 av Leif Swärd då denne var läkare för fotbollslaget IFK Göteborg. 

Kliniken ligger på arvid wallgrens backe och har sedan 2013 en egen rehabklinik i samma lokaler som heter orthocenter rehab. 

Kliniken ägs bland annat av börsnoterade Global Health Partner

Referenser 

Svenska vårdföretag
Zelmica Morales-Asplund

Zelmica Morales-Asplund, född (Zelmica Morales Wilskman) den 9 december 1877 i Södertälje, död den 12 maj 1957 i Vasa församling i Göteborg, var en svensk pianist och pianopedagog.

Morales-Asplund studerade för Hilda Thegerström vid Stockholms musikkonservatorium 1894–1899 och var verksam i Göteborg från 1905. Hon studerade vidare för Teresa Carreño i Berlin 1899–1902.

Zelmica Morales-Asplund invaldes som ledamot nr 570 av Kungliga Musikaliska Akademien den 30 november 1921. Hon var dotter till diplomaten Olallo Morales och Selma Wilskman, syster till Olallo Morales och gift (1902) med medicine doktor Mauritz Asplund (1868–1945). Makarna Asplund är begravda på Östra kyrkogården i Göteborg.

Referenser

Svenska klassiska pianister
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musikpedagoger
Personer från Södertälje
Gravsatta på Östra kyrkogården i Göteborg
Födda 1877
Avlidna 1957
Kvinnor
Terre et Peuple

Terre et Peuple (franska: "jord och folk") är en fransk organisation som officiellt grundades 1994 och lanserades 1995 av Pierre Vial som tidigare var knuten till nya högern, Bordon Christophe och Pierre Giglio från Front National. Organisationen är identitär och ägnar sig mycket åt metapolitik i sina publikationer. Organisationen bygger vidare på den konservativa revolutionen, lyfter fram arvet från gallerna och menar att identiten hos fransoser bygger på hedendomen. 

Organisationens verksamhet utgörs av historiska vandringar, museibesök, seminarier och politisk aktivitet. Föreningen har en påkostad tidning med samma namn som kommer ut kvartalsvis och handlar om ämnen som identitet, kultur, historia, europeisk nationalism och geopolitik.

Organisationen arrangerar ett årligt utbildningsläger under sommarhalvåret som brukar locka uppemot 1000 deltagare vilket gör arrangemanget till ett av de viktigare för fransk "extremhöger".

 

Identitära rörelsen
Organisationer i Frankrike
Organisationer bildade 1994
Sanmarinska köket

Sanmarinska köket är den kokkonst som utövas i San Marino. Då San Marino är en europeisk mikrostat som är helt landomgärdad av Italien så liknar det Sanmarinska köket till stor del det italienska köket, speciellt det i de närliggande regionerna Emilia-Romagna och Marche. Även om landet till stor del liknar medelhavsköket är köket eklektiskt och har ett stort antal egna unika rätter och produkter. Några nämnvärda lokala rätter är fagioli con le cotiche, en julsoppa med bönor och bacon, pasta e cece, en kikärt- och pastasoppa med vitlök och rosmarin, nidi di rondine en ugnsbakad pastarätt med rökt skinka, nötkött, ost och en tomatsås, samt stekt kanin med fänkål. Pieda är en rätt som mestadels finns i Borgo Maggiore, och som liknar Spanikopita förutom att den är i ett pitabröd och består av mozzarella istället för fetaost.

Tårtan Torta Tre Monti, baserad på San Marinos tre torn som är en rånkaka i lager täckt med choklad, är typisk, liksom Torta Titano, en dessert i lager på kex, hasselnötter, choklad, grädde och kaffe. Bustrengo, en traditionell julkaka på honung, nötter och torkad frukt, verretta, en dessert på hasselnötter och chokladrån, cacciatello, en dessert med mjölk, socker och ägg, och zuppa di ciliegie, körsbär stuvade i sötat rött vin och serverat på rött bröd, är andra exempel.

Flera viner och likörer produceras i regionen.

Referenser

Mat och dryck i San Marino
Olika regioners kök i Europa
Tugela

Tugela är en flod i provinsen KwaZulu-Natal i Sydafrika, cirka 40 mil lång, som rinner från Mont-Aux-Sources i Drakensberg och mynnar ut i Indiska oceanen cirka tio mil norr om Durban. Tugela bildar i en serie forsar Tugelafallen som är världens näst högsta vattenfall, med en total fallhöjd på 947 meter. Det högsta av dessa fall är 410 meter.

Källor 

Vattendrag i Sydafrika
Tugelas avrinningsområde
Afrofuturism

Afrofuturism är en genre som kombinerar element av science fiction, historisk fiktion och magisk realism med en kritik av vitheten som norm. I slutet av 1990-talet började kulturkritiker benämna afroamerikansk science fiction, musik och konst som afrofuturism. I utställningskatalogen för ”Pathways to Unknown Worlds” återges Mark Dereys definition av afrofuturism som ”afroamerikanska röster med andra historier att berätta om kultur, teknologi och det som komma skall”. Derey beskriver också hur den dominerande kulturen som inte bara alltid varit vit utan också varit den som hanterat instrumentella teknologier.

Filmen Black Panther är ett exempel på afrofuturism.

Se även
Afroamerikansk musik

Referenser
officiell webbsida för "Space is the Place" 1973, filmen som baseras på Sun Ra's berättelser och filosofi och där hans band "Arkestra" medverkar.
John Corbett, Anthony Elms, Terri Kapsalis ”pathways to unknown worlds, Sun Ra, El Saturn and Chicago’s Afro futurist Underground 1954 – 68” utställningskatalog, White Walls Books

Fantasy
Science fiction
William Anson

William Reynell Anson, 3:e baronet född 14 november 1843, död 4 juni 1914, var en brittisk rättslärd och politiker.

Biografi
Anson blev 1867 medlem av All souls college i Oxford samt 1881 dettas föreståndare. 1873 ärvde Anson en baronetvärdighet. Från 1874 var han föreläsare i engelsk rätt, den ende i Oxford. Anson utgav 1879 The principles of the English law of contract, som upplevde 16 upplagor, och The law and custom of the constitution (1886-92). 1898 utsågs Anson till vice-chancellor vid Oxfords universitet och 1899 till parlamentsledamot. Som sådan kvarstod han till sin död, huvudsakligen ägnade han sig åt undervisnings- och konstitutionsfrågor. Anson var parlamentssekreterare i Balfours ministär 1902-05 och hade en verksam del i dess skolreform 1903. Han blev ledamot av Privy council 1911.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter 

Födda 1843
Avlidna 1914
Män
Brittiska jurister
Tidigare brittiska underhusledamöter
Baronetvärdiga personer
Alumner från Balliol College, Oxford
Supersport-VM 2001

Supersport-VM 2001 kördes över elva omgångar. Andrew Pitt tog hem sin första VM-titel.

Delsegrare

Slutställning

Supersport-VM-säsonger
Motorsportevenemang 2001
Martina Bonnier

Anna Martina Bonnier, född 1 mars 1966 på Lidingö, är en svensk chefredaktör och bloggare på modetidningen Damernas Värld, känd för sitt intresse för haute couture.

Martina Bonnier är dotter till Dan Bonnier och Vera Bonnier, ogift Graffman, samt sondotter till Johan "Joja" Bonnier och dotterdotter till Gösta Graffman. Hon är gift med Sverker Thufvesson, koncernchef för privatbanken Lancelot Asset Management, och de har två barn.

Bibliografi

Källor

Externa länkar

Födda 1966
Kvinnor
Svenska redaktörer
Modeskribenter
Ättlingar till Gerhard Bonnier
Levande personer
Personer från Lidingö
Christopher Anstey

Christopher Anstey, född 31 oktober 1724 och död 3 augusti 1805, var en engelsk författare.

Anstey skrev den ytterst populära New bath guide (svensk översättning Engelskt badliv, 1766) i familjär satririsk ton och med flytande fri versbehandling som i viss mån förebådar romantiken.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Noter

Födda 1724
Avlidna 1805
Män
Brittiska författare
Benedetto Antelami

Benedetto Antelami, född omkring 1150, död omkring 1230, var en italiensk arkitekt och bildhuggare, verksam mellan 1177 och 1223.

Antelami var företrädesvis verksam i Parma, där man ser hans arbeten dels i domen, dels vid baptisteriets tre huvudportaler samt i katedralen i Fidenza (Borgo San Donnino), med de stora statyerna av David och Hesekiel. Både i figurframställning och i ornamentik, till exempel i rankverket, syns att Antelami studerat antiken, men han var ännu bunden av den romanska konstens ideal.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Födda okänt år
Avlidna okänt år
Män
Italienska skulptörer
Italienska arkitekter
Skulptörer under 1200-talet
Skulptörer under 1100-talet
Italienska konstnärer under 1200-talet
Kasten Antell

Pehr Kasten Samuel Antell, född 12 maj 1845 i Helsingfors, död där 20 juni 1906, var en finländsk militär och politiker.

Biografi
Kasten Antell var son till guvernören och geheimerådet Samuel Henrik Antell (1810–1874) och Fanny Alexandra Helena Wallenius (1820–1856). Han gifte sig 1872 med Emilia Sophie de la Chapelle (1853–1919). Kurt Antell var deras son.

Antell ägnade sig åt den militära banan, men tog 1876 avsked som överste. Han var medlem av lantdagen (representerade Svenska partiet) sedan 1877, och deltog i utskottsarbetet, bland annat i statsutskottet sedan 1888, städse i kamp för landets konstitutionella oberoende. Omkring sekelskiftet var Antell livligt sysselsatt på olika poster, bland annat med frågan om allmän värnplikt, till vilken han var motståndare. Lantdagen 1900 var han vice lantmarskalk. 1904–1905 var han ordförande i särskilda besvärsutskottet, och från december 1905 fram till sin död chef för senatens finansexpedition. Antell var även 1884–1903 verkställande direktör för Finlands hypoteksförening. 1889–1904 var han ordförande i Nylands och Tavastehus läns lantbrukssällskap samt 1889 och 1900–1903 vice ordförande respektive ordförande i Helsingfors stadsfullmäktige.

Genom äktenskapet med Emilia de la Chapelle kom han från 1872 att äga Tjusterby herrgård, vilken ännu är i släktens ägo.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Ridderskapet och adelns lantdagsledamöter
Finlands senatorer
Finländska officerare
Finländska godsägare
Politiker från Helsingfors
Födda 1845
Avlidna 1906
Män
Svensk uppslagsbok
Militärer från Helsingfors
Finlandssvenska militärer
Finlandssvenska politiker
Godsägare under 1800-talet
Kasten Pehr Samuel
Herman Antell

Herman Antell kan syfta på:

 Herman Antell (jurist) (1855–1925), svensk jurist
 Herman Antell (donator) (1847–1893), finländsk donator
Dagmar Möller

Dagmar Henriette Möller, född Bosse, den 19 december 1866 i Kristiania, död 13 januari 1956 i Stockholm, var en svensk sångare (sopran) och sångpedagog.

Biografi
Möller studerade vid Stockholms musikkonservatorium 1882–1887 och var anställd vid Kungliga Teatern 1887–1894. Hon var lärare i sång vid musikkonservatoriet 1900–1926 och vid Operaskolan 1903–1913 samt i scenisk framställning 1900–1913.

Hon studerade för Désirée Artôt i Paris och debuterade på Kungliga Teatern 1887. Hon hade stor framgång i komiska roller i Stockholm och i Oslo 1891–1893. Hon hade stor betydelse för spridandet av nordisk romanssång och sjöng gärna verk av Grieg. Denne tillägnade henne sina Haugtussa-sånger. Hon hade även sånger av Emil Sjögren, Wilhelm Stenhammar och Peterson-Berger på repertoaren.

Möller invaldes som ledamot 507 av Kungliga Musikaliska Akademien den 26 mars 1903 och tilldelades Litteris et Artibus 1911.

Hon gifte sig 1888 med musikern Adolf Sterky och 1896 med arkitekten, generaldirektör Carl Möller. Hon var syster till Alma Fahlstrøm och Harriet Bosse.

Referenser

Externa länkar 
 Dagmar Möllers arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Svenska operasångare under 1800-talet
Svenska operasångare under 1900-talet
Svenska sopraner
Svenska sångpedagoger
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Födda 1866
Avlidna 1956
Kvinnor
Sångare från Oslo
Herman Antell (donator)

Herman Frithiof Antell, född 28 maj 1847 i Vasa, död 6 april 1893 i Paris, var en finländsk läkare och donator.

Biografi
Antell blev filosofie magister 1869 och medicine licentiat 1874. År 1874 ärvde Antell av sin far, kammarrådet Herman Rosenberg, en betydande förmögenhet, vilken han sedan själv avsevärt ökade. Efter att ha inköpt friherre August Wilhelm Stiernstedts till omkring 10 000 stycken uppgående samling av svenska mynt och medaljer fortsatte Antell sina inköp av konstverk, etnografiska föremål, dokument till Sveriges och Finlands historia med mera. 

Genom testamente överlämnade Antell vid sin död alla sina samlingar till Finlands folk och donerade även en stor del av sin förmögenhet till ett finländskt nationalmuseum samt vidare till Helsingfors universitet. De därigenom skapade fonderna benämns efter fadern Kammarrådet Herman Rosenbergs fonder. Av de Antellska samlingarna förvaras konstverken i Ateneum, medan de övriga föremålen bildar stommen i Nationalmuseet i Helsingfors. Över myntsamlingen uppgjorde Antell själv en outgiven katalog, de svenska mynten förtecknades dessutom av Thore Gustaf Appelgren 1906–08. Genom inköp för räntorna på det donerade kapitalet utökades samlingarna betydligt. I Antells testamente gavs även vardera 100 000 finska mark till Nordiska museet i Stockholm och Vitterhetsakademien.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1929

Vidare läsning 

 

Finländska läkare under 1800-talet
Finländska donatorer
Födda 1847
Avlidna 1893
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Vasa
Gustaf Näsström

Nils Gustaf Näsström, född 2 januari 1899 i Östersund, Jämtlands län, död 30 maj 1979 i Förslövs församling, Kristianstads län, var en svensk journalist, skribent och kulturhistoriker.

Näsströms främsta verk som författare och folkbildare är den historiska bilderboken Forna dagars Sverige (1–3, 1941–1962).

Biografi 
Gustaf Näsström avlade studentexamen vid Östersunds högre allmänna läroverk 1917 och inskrevs samma år vid Stockholms högskola, där han blev fil. kand. 1925.
Han verkade därefter som journalist och konstkritiker vid Stockholms Dagblad 1927–1931 och sedan i Stockholmstidningen 1932–1964, där han även var chefredaktör 1956–1958. 

Näsström medverkade i många radioprogram från 1932, och TV-program från 1957. 1957–1959 låg han bakom TV-serien Liv och leverne och 1959 Vi går och tittar i Sveriges Television. Näsström skapade tillsammans med Lennart Ehrenborg (1923-2017) televisionens första serie kulturdokumentärer 1957–1959, och han bidrog 1964 med speakertext till den första färgfilmen som gjordes om en svensk medeltidskyrka. 

Han var 1954–1955 ordförande i Publicistklubben, och 1952–1956 ordförande för Sveriges Pressarkiv och Pressmuseum, numera ingående i Riksarkivet.
Näsström blev korresponderande ledamot av Vitterhetsakademien 1950, och ordförande i Bellmanssällskapet 1971.
Han var också två gånger drivande i insamlingar av medel till Ytterlännäs gamla kyrka, som hans farfar hade agerat i för att rädda undan rivningshotet 1850.

Näsström blev allmänt känd som slagfärdig och raljant konstkritiker. Genom forskning, tidningsartiklar och föredrag dokumenterade han sitt stora intresse för Norrland, särskilt Jämtland och sin barndoms Östersund.

Bibliografi (urval)
Näsström utgav många böcker och artiklar, där dessa kan nämnas:
1926 – Olof Ahlberg
1928 – Det gamla Medevi
1930 – Södra Djurgården
1937 – Dalarna som svenskt ideal
1941 – Forna dagars Sverige (del 1 1941; del 2 1948; del 3 1962)
1954 – Sweden in Profiles (med fotografen Lennart Nilsson)
1956 – Flyg mot soluppgången (En kulturresa till Japan, Bangkok och Hongkong, illustrerad av Gunnar Brusewitz)

Priser och utmärkelser
1949 – Hedersledamot vid Norrlands nation
1960 – Hedersdoktor vid Stockholms universitet
1962 – Östersunds-Postens litteraturpris
1975 – Bernspriset

Källor
 Näsström, Gustaf i Vem är det 1977, sid 773

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

 Webbplats om Gustaf Näsström
 Under åren 1964–1974 filmade Gösta och Eivy Melin umgänget mellan dem själva och Gustaf och Sigrid Näsström; filmen var nyklippt, och speakertext och musik lades till, 2009
Boken TV-pionjärer – en bok om Lennart Ehrenborg

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Män
Födda 1899
Avlidna 1979
Hedersdoktorer vid Stockholms universitet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Svenska kulturhistoriker
Författare från Östersund
Journalister från Östersund
Tredingstak

Tredingstak kallas ett innertak som är tredelat, där mittpartiet är horisontellt och sidopartierna sluttar nedåt. Materialet är vanligtvis trä och sidopartierna brukar följa yttertakets lutning. En specialvariant av tredingstak är klöverbladstak som har ett treklöverformigt tvärsnitt.

Litteratur 
 

Tak
Adam Kszczot

Adam Kszczot, född den 2 september 1989, är en polsk friidrottare som tävlar i medeldistanslöpning.

Kszczot hade som junior stora framgångar på främst 800 meter. Vid junior-EM 2007 blev han trea och vid junior-VM 2008 blev han fyra. 

Hans första mästerskap som senior var inomhus-EM 2009 då han slutade på fjärde plats. Han deltog vid VM 2009 i Berlin där han blev utslagen i semifinalen. Hans första seniormedalj vann han vid inomhus-VM 2010 då han slutade på tredje plats. Vid EM 2010 i Barcelona vann Kszczot brons på distansen 800 meter.

Personliga rekord 
 800 meter - 1.43,30

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Polska medeldistanslöpare
Polska idrottare under 2000-talet
Europamästare i medeldistanslöpning
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Polen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Födda 1989
Män
Levande personer
William Collazo

William Collazo, född den 31 augusti 1986, är en kubansk friidrottare som tävlar i kortdistanslöpning.

Collazos första internationella mästerskap blev VM 2007 där han blev utslagen i semifinalen på 400 meter. Samma öde gick han till mötes både vid Olympiska sommarspelen 2008 och vid VM 2009. Sin första internationella medalj vann han vid inomhus-VM 2010 då han blev silvermedaljör bakom Christopher Brown.

Personliga rekord 
 400 meter - 44,93 från 2009

Källor 

 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1986
Kubanska kortdistanslöpare
Män
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2008 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2008
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2012 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2012
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2016 från Kuba
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2016
Lista över världsrekord i friidrott satta 2010

Det här är en lista över världsrekord i friidrott satta 2010. Det är bara rekord godkända av IAAF som återfinns i listan.

Inomhus

Utomhus

U20-rekord

U20-inomhusrekord
Vid sin kongress 2011 beslutade IAAF att införa inomhusvärldsrekord för juniorer. De nya reglerna började gälla 1 november 2011. I samband med det publicerades en lista över tidigare prestationer som godkändes som de första rekorden.

Anmärkningar

Källor 
 World records in 2010, IAAF News, Edition 119 / 25 January 2011.
 IAAF News, Edition 109–118, 2010
 Aktuella rekord och historisk rekordutveckling på World Athletics webbplats

Noter

Friidrottsrekord
Friidrottsåret 2010