kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ulva (släkte)

Ulva är ett släkte grönalger i klassen Ulvophyceae, ordningen Ulvales. Totalt finns 100 arter.

Släktet, som ursprungligen definierades av Linné 1753, har sedan splittrats upp i olika släkten. Molekylärbiologiska analyser har åter lett till att flera släkten (Enteromorpha och Chloropelta) nu åter räknas in i Ulva.

Liksom övriga medlemmar i ordningen Ulvales har Ulva generationsväxling med isomorfa generationer. Vidare är sporangier och gametangier liknande i struktur och utveckling. Alger i släktet Ulva kräver närvaro av vissa bakterier för att utveckla normal morfologi.

Längs de svenska kusterna hittar man bland annat havssallat (Ulva lactuca), tarmalg (Ulva intestinalis, tid. Enteromorpha intestinalis), grov tarmalg (Ulva compressa tid. Enteromorpha compressa), fingrenig tarmalg (Ulva procera tid. Enteromorpha procera) och spretig tarmalg (Ulva prolifera tid. Enteromorpha prolifera).

Externa länkar
Bild på livscykel hos Naturhistoriska riksmuseet

Referenser

Grönalger
Eldspruta m/41

Eldspruta m/41, kort esp m/41, är en svensk eldspruta tillverkad av AGA AB som användes under 1940-talet och fram till 1960-talet.

Beskrivning 

Eldsprutan består av en oljebehållare med tryckgasanordning och bäranordning, slang samt strålrör med avfyringsinrättning och tändgasanordning.

Måttuppgifter 
Sprutans längd är 3050 millimeter varav behållaren 650 millimeter, slangen 1300 millimeter och strålröret 1100 millimeter. Behållarens volym är 10,5 liter. Tryck i behållaren är 7 at ö (atmosfäriskt övertryck), säkerhetsventilen öppnar vid 10 at ö. Total vikt, stridsfärdig, är 29,3 kilogram.

Övriga data 
Strållängd olja är cirka 25 meter, och strållängd vatten är cirka 20 meter. Flammans temperatur med brännolja är 800-1000 °C.

Referenser

Noter

Tryckta verk 

Svenska vapen
Kampen om tungtvannet

Kampen om tungtvannet kan syfta på:

 Kampen om tungtvannet – en norsk långfilm från 1948 med den svenska titeln Kampen om atombomben
 Kampen om tungtvannet – en norsk TV-serie från 2015 med den svenska titeln Kampen om tungvattnet
Taufik Batisah

Taufik Batisah, född 10 december 1981, är en sångare från Singapore som är av indiskt påbrå. 

Han blev känd år 2004 då han vann den första säsongen av Singapore Idol, Singapores version av programformatet Idols. Sedan dess har han släppt fyra studioalbum.

Diskografi

Studioalbum 

2005 - Blessings
2006 - All Because of You
2007 - Teman Istimewa
2008 - Suria Hatiku

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Födda 1981
Män
Levande personer
Singaporianska sångare
Luigi Grotto

Luigi Grotto, född 7 september 1541 i Adria, död 13 december 1585 i Venedig, var en italiensk dramatiker, vanligen känd under namnet Il Cieco d'Adria. Namnet kommer sig av den blindhet som drabbade honom kort efter födelsen.

Trots blindheten lyckades Grotto bedriva litterära och filosofiska studier. Han vann stor framgång i Venedig, där han var bosatt, med sina verk, som förutom Orationi volgari (1586), en samling tal hållna på hemstaden Venedigs uppdrag vid några av dess fester, omfattar tragedier och komedier.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Italienska dramatiker
Italienskspråkiga dramatiker
Födda 1541
Avlidna 1585
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Adria
Copa Libertadores 1999

Copa Libertadores 1999 var 1999 års upplaga av Copa Libertadores som vanns av Palmeiras från Brasilien efter en finalseger mot Deportivo Cali från Colombia. 2 lag från varje land i CONMEBOL deltog, vilket innebar 20 lag. Dessutom deltog två lag från Mexiko. Även de regerande mästarna var kvalificerade utöver de nyss uppräknade, i detta fall Vasco da Gama. De två lagen från Venezuela och Mexiko spelade en kvalomgång för att avgöra vilka två lag som skulle till den första gruppspelsomgången. De 20 kvarvarande lagen (förutom de regerande mästarna) delades upp i fem grupper om fyra lag där varje gruppvinnare, grupptvåa och grupptrea gick vidare till slutspel. De regerande mästarna var redan kvalificerade för slutspel, vilket innebar totalt 16 lag i slutspelet.

Varje grupp representerades av två länder, med två lag från vardera land.
Grupp 1: Uruguay och två lag från kvalomgången (i detta fall ett lag från Venezuela och ett från Mexiko)
Grupp 2: Argentina och Colombia
Grupp 3: Brasilien och Paraguay
Grupp 4: Chile och Peru
Grupp 5: Ecuador och Bolivia

Kvalomgång

Gruppspel

Grupp 1

Grupp 2

Grupp 3

Grupp 4

Grupp 5

Slutspel

Slutspelsträd

Källor

1999 i Sydamerika
1999
Fotbollssäsongen 1999
Grossmann

Grossmann, Großmann och Grossman är efternamn.

 Christian Gottlob Großmann (1783–1857), tysk teolog
 David Grossman (född 1954), israelisk författare
 Ferdinand Grossmann (1887–1970), österrikisk dirigent och tonsättare
 Hermann Grossmann (1901–1948), tysk SS-man och krigsförbrytare
 Horst Großmann (1891–1972), tysk militär
 Loyd Grossman (född 1950), amerikansk-brittisk tv-presentatör
 Nicklas Grossmann (född 1985), svensk ishockeyspelare
 Rudolf Großmann (1882–1941), tysk konstnär
 Rudolf Grossmann (1882–1942), österrikisk anarkist och pacifist som använde sig av pseudonymen Pierre Ramus
 Stephan Grossmann (född 1971), tysk skådespelare
Vasilij Grossman (1905–1964), sovjetisk författare

Tyska efternamn
Jiddisch-efternamn
Grotrian-Steinweg

Grotrian-Steinweg är en pianofabrik i Braunschweig, grundad av Heinrich Steinweg 1835.

Den övertogs, då denne flyttade till USA av sonen Theodor, och när denne följde fadern av Friedrich Grotrian, Hellferich och Schultz. Firman har utvecklat förbättringar av pianots resonansbotten.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932.

Musikinstrumenttillverkare
Svensk uppslagsbok
Företag bildade 1835
Ebbe Hertzberg

Ebbe Carsten Horneman Hertzberg, född den 11 april 1847 i Holmestrand, död den 2 oktober 1912 i Kristiania, var en norsk rättshistoriker, universitetslärare och ämbetsman.  

Hertzberg blev student 1865 och juris kandidat 1870, var universitetsstipendiat 1873–75, därefter två år attaché vid legationen i Paris och 1877–86 professor i nationalekonomi vid Kristiania universitet, med avbrott april–juni 1884, då han var medlem av Schweigaard-Lövenskioldska ministären ("aprilministären"). Han uppbar sedermera ett personligt vetenskapligt statsgage, tills han 1903 blev stortingsvald medlem av hypoteksbankens direktion och samma år blev ordförande i en rad kommittéer, bland annat tulltariff- och traktatkommittéerna. År 1906 blev Hertzberg riksarkivarie och ledde å Videnskabsselskabets vägnar utgivandet av Konrad von Maurers "Vorlesungen über altnordische Rechtsgeschichte" i 5 band. 

Hertzberg utgav en rad rättshistoriska avhandlingar: Fremstilling af det norske aristokratis historie indtil kong Sverres tid (prisskrift, 1869), Grundtrækkene i den ældste norske proces (1874), De nordiske retskilder (1890), Den moderne retshistorie ("Tidsskrift for retsvidenskab", IV–V), Len og veizla i Norges sagatid (i "Germanistische Abhandlungen zum 70. Geburtstag Konrad von Maurers", 1893), Trondhjems politiske og statsretslige forhold i sagatiden (i H.G. Heggtveits festskrift "Trondhjem i fortid og nutid 997–1897"), Den förste norske kongekroning, dens aarstal og ledsagende omstændigheder (i "Norsk historisk tidsskrift", 4:e række, III), Om eiendomsretten til det norske kirkegods (1898) samt Norges statsretslige stilling (1900; flera gånger omtryckt och översatt till flera språk). Hans huvudarbete är ordboken till "Norges gamle love indtil 1387" (1895, ingår i 5:e delen av detta lagverk), ett i sitt slag enastående verk i norsk litteratur.

Källor

Bibliografi
 Glossarium zu Norges gamle Love indtil 1387. Volltextversion auf CD-ROM eingeleitet u. mit e. Bibliographie versehen von Hans Fix. Saarbrücken: AQ-Verlag 2013. 

Norska rättshistoriker
Norska nationalekonomer
Norska professorer i nationalekonomi
Alumner från universitetet i Oslo
Alumner från Uppsala universitet
Personer verksamma vid Universitetet i Oslo
Norska riksarkivarier
Personer i Norge under 1800-talet
Personer från Holmestrands kommun
Födda 1847
Avlidna 1912
Män
Heggtveit

Heggtveit är ett norskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anne Heggtveit
 Hallvard Gunleikson Heggtveit
Artur Grottger

Artur Grottger, född 11 november 1837, död 13 december 1867, var en polsk målare och illustratör.

Grottger hämtade ofta motiven för sina livfulla målningar från polskt folkliv. Främst stod han dock som tecknare, och bland hans alster märks här de fyra stora sviter av kritteckningar, till vilka han inspirerades av det polska upproret 1861-63.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.

Födda 1837
Avlidna 1867
Polska målare
Polska illustratörer
Män
Svensk uppslagsbok
Poljud

Poljud är en stadsdel i Split, Kroatien. Stadsdelens namn härstammar från latinets palus (plural paludis), 'träsk'. I stadsdelen ligger Poljudstadion som är hemmaarena för fotbollslaget HNK Hajduk Split. 

Stadsdelar i Split
Kristianisering

Kristianisering är en process där redan existerande förkristna fenomen (sedvänjor, religiösa föreställningar, traditioner, kultplatser) utan egentlig koppling till kristendom, stöps om till en kristen dräkt. Kristianisering var ett vanligt fenomen vid kristendomens införande i Norden från cirka år 1000.

Bakomliggande orsaker

Fenomenet kan sägas ha haft två huvudorsaker:

 Det orsakade mindre motstånd att införa den nya kristendomen genom att bygga den på gamla traditioner, än genom att skapa helt nya.
 Kristianiseringen var ett sätt att "ladda ur" förkristna fenomen och göra dem mindre synliga, genom att "dölja dem" i kristen dräkt. Ett exempel på det senare är julen, som hade en så stark ställning att man var tvungen att inlemma högtiden i den nya religionen, trots att något julfirande ursprungligen inte existerade inom kristendomen.

De flesta svenska högtider har enligt samma mönster ett förkristet ursprung (se jul, lucia, valborg, midsommar).

Helgondagar

Många mindre högtider och marknadsdagar gavs namn efter helgon, för att ge intrycket av att dessa var kristna högtider. Exempel på detta fenomen är Gregoriemarknaden, Mickelsmäss, Mårtensafton och Lucia.
Försök gjordes även under medeltiden att kristianisera midsommarfirandet genom att göra om det till Johannes döparens dag. Detta försök misslyckades i Sverige och Finland, men lyckades i till exempel Norge och Danmark (se Sankt Hans). I Norge och Danmark försvann i stort sett midsommarfirandet efter att det omvandlats till en helgondag.

Kyrkoplatser, kyrkobyggnader och socknar

Andra exempel på fenomenet är att kyrkobyggnader ofta placerades på redan existerande förkristna kultplatser, se exempelvis Gamla Uppsala och Vendels kyrka. Även socknarna i Uppland anses vara redan existerande förkristna geografiska enheter, som kyrkan övertog efter kristendomens införande (medan socknarna i andra delar av landet bildades bland annat baserat på var tidiga gårdskyrkor hade byggts av stormän). Ytterligare exempel är de norska stavkyrkorna, som uppvisar en förkristen hednatempelarkitektur (se Uppåkratemplet), trots att de byggts som kristna kyrkor. Ytterligare exempel är Hemse stavkyrka.

Sociala institutioner

Även sociala institutioner som äktenskap och begravning existerade innan kristendomens införande, men stöptes om till kristna seder.

Kristendomens historia
Kristen mission

fr:Évangélisation
sk:Christianizácia
Hallvard Gunleikson Heggtveit

Hallvard Gunleikson Heggtveit, född den 22 juni 1850 i Kviteseid (Telemarken), död den 17 november 1924, var en norsk kyrkohistorisk och religiös författare.

Heggtveit, som sedan 1878 var folkskollärare och klockare i Kristiania, har utvecklat en rik, populär författarverksamhet, särskilt på det kyrkohistoriska området. I flera monografier, byggda på otryckt källmaterial, belyste han åtskilliga personligheter och strömningar inom norska kyrkan. Hans huvudverk var Den norske kirke i det 19:e aarhundrede (2 band, 1905-20).

Källor 

Norska kyrkohistoriker
Personer från Kviteseids kommun
Födda 1850
Avlidna 1924
Män
Konventionen mellan Sverige och Norge om gränsöverskridande renskötsel

Konventionen mellan Sverige och Norge om gränsöverskridande renskötsel  är en ännu ej ratificerad konvention om renskötsel.

Konventionen mellan Sverige och Norge om gränsöverskridande renskötsel undertecknades av Sveriges jordbruksminister Eskil Erlandsson och Norges landbruks- och matminister Lars Peder Brekk i Oslo i oktober 2009. Den då uttalade målsättningen var att konventionen skulle träda i kraft under 2010 efter ratificering av de båda ländernas parlament och inkorporering i respektive nationella rätt. Konventionen har ännu (juli 2021) inte ratificerats.

Konventionen är avsedd att komplettera Lappkodicillen och ersätta 1972 års svensk-norska renbeteskonvention, vars giltighetstid löpte ut 2005. Arbetet har föregåtts av utredningsarbete av 1997 års svensk-norska renbeteskommission med ett betänkande i maj 2001, samt av förhandlingar mellan två av de båda regeringarna utsedda förhandlingsdelegationer. Dessa leddes till en början från februari 2002 på norsk sida av ambassadören Kjell Eliassen och på svensk sida av ambassadören Lars Norberg, vilken senare skiljdes från uppdraget i april 2005 av jordbruksminister Ann-Christin Nykvist efter att ha förespråkat en mot norska regeringen mindre eftergivlig förhandlingslinje än traditionellt inför tidigare renbeteskonventioner. Förhandlingarna har i slutskedet fram till februari 2009 letts av förre norske landbruksdirektören vid lantbruksdepartementet Almar Sagelvmo och förre generaldirektören för svenska Fiskeriverket Karl Olov Öster. 

Konventionen ska gälla i 30 år, och förlängas med tio år i taget utan sista giltighetsdatum, om den inte sägs upp senast fem år före dess utgång av endera parten. Det till konventionen bilagda områdesprotokollet omfattar 24 områden i för svenskt renbete i Norge, 16 områden för norskt renbete i Sverige och ett område i vardera Sverige och Norge för gemensamt svenskt och norskt renbete. I konventionen fastslås att den inte påverkar frågan om den på sedvana grundade rätten till renbete för ett lands renskötare i det andra landet. Talan om sådan rätt kan utan hinder av konventionen väckas i norsk domstol (alders tids bruk) respektive Sverige (urminnes hävd). Ett för en renskötare positivt domslut i sådan fråga har företräde framför konventionen.  

Förutom reglering av den gränsöverskridande renskötseln avses att inrätta två mellanstatliga organ med domstols ställning, Svensk-norska renbetesnämnden och Svensk-norska överprövningsnämnden för renskötsel.  

Sametinget sade nej till konventionen i oktober 2010. Därefter har en samisk arbetsgrupp med representanter för både norska och svenska samer arbetat med att ta fram ett nytt förslag till konventionstext.

Källor
Konventionens text på regeringen.se

Noter

Renskötsel
Samisk kultur
Samisk historia
Internationella konventioner
Relationer mellan Norge och Sverige
Drammens kommun

Drammens kommun () är en kommun i Viken fylke i Norge. Kommunen har 101 638 invånare (2. kvartal 2020) och är Norges tionde största sett till invånarantalet (2013). Den ingår i Drammenregionen. Kommunens centralort är staden Drammen. Kommunen är belägen vid Drammensälvens utlopp i Drammensfjorden.

Administrativ historik
De gamla köpingarna (norska: ladestad) Bragernes och Strømsø logs samman till kjøpstaden Drammen 1811. Inkorporeringar och sammanläggningar på 1960-talet har lett fram till den nuvarande kommunen. Den utvidgades ytterligare 1 januari 2020 genom hopslagning med de tidigare kommunerna Svelvik och Nedre Eiker.

Tätorter
Centralorten Drammen har växt ut över kommungränserna och tätorten har 109 416 invånare (2020) i fem kommuner. Därutöver finns tätorten Skoger med 1 206 invånare (2012).

Referenser

Kommuner i Viken fylke
Tidigare stadskommuner i Norge
Gex

Gex kan syfta på: 
Gex (datorspel) – ett spel släppt till 3DO 1995
 Gex, Ain – en kommun i departementet Ain
 Gex (kanton)
 Gex (arrondissementet)
 Lac Gex – en sjö i Kanada
Lista över svenska homografer

Det här är en lista över svenska homografer, det vill säga en lista över svenska ordpar där orden trots att de uttalas olika stavas likadant. Sådana ord kallas homografer eller ibland heteronymer. Ord som skiljer sig åt enbart genom ordaccent är i allmänhet homografer och finns i listan över svenska ordaccentsskilda minimala par.  

Betonade vokaler är markerade med accenttecken, som även markerar vokallängd och ordaccent. Akut ( ´ ) och grav ( ` ) accent betecknar lång vokal och akut respektive grav ordaccent. På samma sätt markerar cirkumflex ( ^ ) och hake (  ǒ ) kort vokal och akut/grav ordaccent. För tydlighetens skull används få fonetiska symboler.

Se även
 Lista över svenska ordaccentsskilda minimala par
 Lista över svenska homofoner
 Homofon
 Homonym
 Lista över svenska vokallängdsskilda minimala par

Lexikologi
Ortografi
svenska homografer
Svenska
Alliansen för patriotisk omorientering och uppbyggnad

Alliansen för patriotisk omorientering och uppbyggnad, Alliance for Patriotic Reorientation and Construction (APRC) är ett politiskt parti i Gambia. Partiet bildades 1996 av den militärjunta som två år tidigare tagit makten i en statskupp
Partiet var helt dominerande i gambiansk politik under Yahya Jammehs tid vid makten och var under långa perioder landets de facto enda tillåtna parti under denna tid. Oppositionella utsattes ofta för hot och trakasserier.

I parlamentsvalet 2007 vann APRC 42 av 48 mandat i nationalförsamlingen.
 

Valet i mars 2012 bojkottas av sex av Gambias oppositionspartier.

I valet 2016 förlorade partiet regeringsmakten.

Källor

Politiska partier i Gambia
Politiska partier bildade 1996
Hertzman

Hertzman är ett judiskt efternamn, som burits av bland andra:

 Anna Hertzman
 Gurli Hertzman
 Johan Adolf Hertzman

Jiddisch-efternamn
Johan Adolf Hertzman

Johan Adolf Hertzman, född den 23 juni 1765 på Högby prästgård i Häradshammars socken, Östergötlands län, död den 3 september 1836 i Stockholm, var en svensk historisk författare och publicist.

Hertzman blev student i Uppsala 1783 och inskrevs 1788 i Kanslikollegium, där han var protonotarie, då detta ämbetsverk 1801 upplöstes. Samma år utnämndes han till assessor i Kommerskollegium, blev 1810 kommerseråd samt tog 1831 avsked. 

Sitt litterära namn vann Hertzman som författare och översättare, särskilt av historiska arbeten. Han vann två gånger Svenska akademiens andra pris: 1800 för Svar på frågan: hvilket är det rätta sättet att skrifva historien och 1824 för Teckning af venetianska republikens stora handelsvälde, mottog 1816 av samma akademi Lundbladska priset samt utgav i en rad häften Försök till en historia om korstågen (1813–1819). 

I augusti 1800 började han offentliggöra Handelstidning, varmed han fortfor till 1823, då planen utvidgades och tidningen erhöll namnet Journal för handel, slöjd och konst. Denna upphörde i november 1834, efter vilken tid Hertzman meddelade handelsunderrättelserna i Statstidningen.

Skrifter
 Försök till en historia om första korståget i sammandrag, efter de tillförlitligaste häfdetecknare (Stockholm, 1813)
 Försök till en historia om andra korsståget, i sammandrag, efter de tillförlitligaste häfdetecknare (Stockholm, 1814)
 Försök till en historia om tredje korsståget, i sammandrag, efter de tillförlitligaste häfdetecknare (Stockholm, 1815)
 Försök till en historia om fjerde korsståget, i sammandrag, efter de tillförlitligaste häfdetecknare (Stockholm, 1817)
 Försök till en historia om femte och sjette korsstågen, i sammandrag, efter de tillförlitligaste häfdetecknare (Stockholm, 1819)
 Teckning af venetianska republikens stora handelsvälde, dess upkomst och dess minskning, genom  af begge Indierne (Stockholm, 1825)

Översättningar
 Friedrich von Schiller: Historia om trettio-åriga kriget (Geschichte des dreissigjährigen Krieges) (Stockholm, 1796-1797)
 Johann Wilhelm von Archenholz: Historia om sjuåriga kriget, som börjades år 1756, och slutades år 1763 (Stockholm, 1796)
 Johann Wilhelm von Archenholtz: Historia om drotning Elisabeth af Ängland (Stockholm, 1796)
 Julius August Remer: Den historiska werldens tilstånd i desz särskilda tidehwarf (Stockholm, 1797-1798)
 Johann Pezzl: Fältmarskalken Laudons lefwernes-beskrifning (Laudons Lebensgeschichte) (Stockholm, 1798)

Källor 
 

Födda 1765
Avlidna 1836

Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svenska historiker
Svenska journalister under 1800-talet
Svenska översättare
Översättare från tyska
Personer från Häradshammars socken
Män
Svenska kommerseråd
Assar Lindeblad

Assar Lindeblad, född den 19 december 1800 i Lackalänga socken i Skåne, död den 3 mars 1848 i Öveds prästgård, var en svensk präst och skald.

Lindeblad skrev psalmer redan som ung. Han fick faderlig uppmuntran av Esaias Tegnér, till vars prebende (Stävie pastorat) hans hemort hörde. Han blev student i Lund 1818 och prästvigdes 1823, men måste kort därefter lämna Lund till följd av ett epigram som ansågs innehålla personangrepp. 

Lindeblad skötte därefter predikoförordnande i Blekinge, blev filosofie magister 1829 och docent i estetik 1831, förestod 1834-38 estetiska professuren och tillträdde 1838 kyrkoherdebefattningen i Öveds patronella pastorat, där han utnämnts 1836. Han blev häradsprost 1847.

Lindeblad beundrade Tegnér och influerades mycket av honom i sin egen diktning. Lindeblad hade i religiöst hänseende tidigt tagit intryck av Henric Schartau, till vars stränga riktning han slöt sig. Han var för övrigt allt annat än kritiskt lagd. Livet och naturen såg han genom romantikens synglas och idéinnehållet i hans dikter är inte särskilt betydande. 

Sedan Tegnér hade flyttat till Växjö var Lindeblad, före C.V.A. Strandbergs uppträdande, Lunds representative skald. Svenska akademien gav honom tre gånger sitt andra pris. Lindeblads förstlingsalster, Cylinda (1824), ett romantiskt poem, som företer reminiscenser från Byron och Tegnérs "Axel", följdes av Månskensqvällarne (1825), Blekingsblommor (1828) och Dikter (2 band, 1832-1833).

Senare kom Religiösa sånger (1843, översatta till norska samma år; bland dem Sång vid jubelfesten 1830 och Christi seger, riktad mot David Strauss), Fosterländska sånger (samma år), bland vilka åtskilliga tilltalande bilder ur Sveriges historia förekommer, samt arton Missionssånger (1846). 

"Hans längre berättande eller monologiserande dikter (Jemtlandsbruden, Elias, Fremlingen, Missionären m. fl.) ega", skriver Eugen Fahlstedt i Nordisk Familjebok, "icke mycket värde." Anonymt skrev han noveller. Lindeblad sammanförde utdrag ur sina litteraturhistoriska föreläsningar till en mindre bok, Svenska sången (1832). 

Lindeblads andliga vältalighet presenteras i de postuma verken Högmessopredikningar (1849; 2:a upplagan 1855) samt Tillfällighetspredikningar och andliga tal (1850). Han utgav även Henrik Schartaus lefnad och lära (1837; 2:a upplagan 1864; översatt till tyska 1843). Lindeblads Samlade vittra skrifter, I, med levnadsteckning, utgavs 1851 av Peter Wieselgren.

Källor

Vidare läsning 
 Ewert Wrangel, En lundaskald och en skämtdikt om lundaflickorna (Föreningen Gamla Lunds årsbok 1922) 

Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Präster i Svenska kyrkan
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Lackalänga socken
Födda 1800
Avlidna 1848
Män
Ugglan