kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Djungelbuskvaktel

Djungelbuskvaktel (Perdicula asiatica) är en asiatisk hönsfågel i familjen fasanfåglar som huvudsakligen förekommer i Indien.

Utseende 
Djungelbuskvakteln är en liten (17 cm) vaktelliknande fågel. Hanen har tvärstrimmig undersida i svartvitt, rostorange strupe och orangebeige undergump. På huvudet syns ett vitkantat rödbrunt ögonbrynsstreck, ett vitt mustaschstreck och bruna örontäckare. Honan har vinbeige undersida med liknande huvudteckning som hanen.

Utbredning och systematik 
Djungelbuskvaktel delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Perdicula asiatica punjabi – förekommer i nordvästra Indien 
 Perdicula asiatica vidali – förekommer i sydvästra Indien
 Perdicula asiatica vellorei – förekommer i södra Indien
 Perdicula asiatica asiatica – förekommer i norra och centrala Indien 
 Perdicula asiatica ceylonensis – förekommer på Sri Lanka

Levnadssätt 
Djungelbuskvakteln förekommer i torra och ofta steniga buskmiljöer, från tunt gräs till rätt täta lövskogar. Information om födan är bristfällig, men den tros leva på frön, men även insekter. Arten häckar från slutet av regnperioden till slutet av vintern: januari till mars i Karnataka, oktober till mars på Deccan samt mars till april i östcentrala Indien och Sri Lanka. Arten är troligen stannfågel, dock flyttfågel i Nepal.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som generellt vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Rödnäbbad buskvaktel

Rödnäbbad buskvaktel (Perdicula erythrorhyncha) är en asiatisk fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Rödnäbbad buskvaktel är en 18 cm lång hönsfågel med röd näbb och röda ben samt svartfläckad ovansida. Hanen har vitt ögonbrynsstreck och även vitt på strupen, men svart haklapp och svart ögonmask. Honan är istället rostbrun i ögonbrynsstreck samt på strupe och örontäckare.

Utbredning och systematik 
Rödnäbbad buskvaktel är endemisk för Indien och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Perdicula erythrorhyncha erythrorhyncha – förekommer i västra Indien (västra Ghats)
 Perdicula erythrorhyncha blewitti – förekommer i centrala och östra Indien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig över stora delar av utbredningsområdet.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Manipurbuskvaktel

Manipurbuskvaktel (Perdicula manipurensis) är en hotad hönsfågel i familjen fasanfåglar som enbart förekommer i nordöstra Indien. IUCN kategoriserar den som sårbar.

Utseende och läten 
Manipurbuskvakteln är en 20 cm lång buskvaktel med distinkt mörk dräkt. Den är mestadels mörkgrå med en vitaktig fläck på tygeln, otydligt ögonbrynsstreck samt  gyllenbeige buk och undergump med kraftiga, svarta teckningar. Hanen har kastanjefärgad panna och strupe. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett klart och visslande "whit-it-it-t-t", som ökar i både tonhöjd och hastighet.

Utbredning och systematik 
Manipurbuskvaktel delas in i två underarter med följande utbredning:
 Perdicula manipurensis manipurensis – förekommer i Manipur och Assam Hills (söder om Brahmaputra)
 Perdicula manipurensis inglisi – förekommer i Västbengalen och Assam (norr om Brahmaputra)

Levnadssätt 
Manipurbuskvakteln hittas i fuktiga gräsmarker, ibland i träsk och mossar, där den noterats i upp till tre meter hög växtlighet. Åtminstone förr hittades den i smågrupper om fyra till tolv fåglar som var skygga och mycket svåra att få syn på när de sällan tog till vingarna. Den verkar häcka mellan januari och maj.

Status 
Manipurbuskvaktelns levnadsmiljö är mycket fragmenterat och hotas av avverkning, vilket även tros påverka fågelns bestånd negativt. Mellan 1932 och 2006 gjordes inte en enda observation och arten har heller inte setts sen dess. Sentida uppskattningar visar på att världspopulationen troligen är mindre än man tidigare trott, endast mellan 1000 och 2500 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten numera som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Stäpprapphöna

Stäpprapphöna (Perdix dauurica) är en asatisk fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar, nära släkt med den västligare rapphönan.

Utseende och läte 
Stäpprapphönan är en knubbig, 28-30 cm lång hönsfågel med brun rygg och orangefärgat ansikte med karakteristiskt borstigt "skägg" i häckningstid. Den är grå på pesten av huvudet och undersidan, beige centralt på bröstet och med en svart bukfläck. Honan har mi dre bukfläck och mattare färger än hanen. Lätet är ett hest "kieerr-ik".

Utbredning och systematik 
Stäpprapphöna delas in i två underarter med följande utbredning:
 Perdix dauurica dauurica – förekommer i stäppmarker i Mongoliet och norra Kina (Xinjiang)
 Perdix dauurica suschkini (inklusive przewalskii) – förekommer i stäppmarker från Manchuriet till västra Kina (Gansu och Qinghai)

Arten är införd till ett område kring Manilla i Filippinerna, men denna population är möjligen utdöd.

Släktskap 
Genetiska studier av släktet Perdix visar att stäpprapphönan är systerart till rapphöna (Perdix perdix), tillsammans systergrupp till tibetrapphöna (Perdix hodgsoniae).

Levnadssätt 
Stäpprapphönan hittas i öppet landskap, helst med inslag av buskar och öppen skog. Födan består av frön, säd och bär, sommartid även av insekter. Häckningen inleds i slutet av maj i kinesiska Jilin och Shanxi, medan par bildas i mitten av mars i Altaj, med äggläggning från början av april. Den lägger 18-20 ägg i en fodrad fördjupning i marken i eller nära skyddande växtlighet. Arten är mestadels stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal på grund av jakt, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn syftar på området Daurien, även kallat Transbajkal, i sydöstra Sibirien. Området är uppkallat efter det mongoliska folkslaget Dauuri eller Daguuri som bebodde området.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Tibetrapphöna

Tibetrapphöna (Perdix hodgsoniae) är en asiatisk bergslevande fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Kännetecken

Utseende 
Tibetrapphöna är en 28-31 cm lång hönsfågel med mycket distinkta teckningar på huvud och nacke: vitt på panna, haka, strupe, krage och ögonbrynsstreck, tygel och örontäckare svarta och hjässan brun. Nacken är roströd och undersidan ljus med täta roströda och svarta tvärgående band.

Läten 
Lätet som vanligen hörs på morgonen är ett skallrande "scherrrrreck- scherrrrreck" medan ett gällt "chee chee chee" hörs i flykten.

Utbredning och systematik 
Tibetrapphöna delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Perdix hodgsoniae sifanica – förekommer från östra Tibet till väst-centrala Kina
 Perdix hodgsoniae caraganae – förekommer från östra Kashmir till östligaste Tibet
 Perdix hodgsoniae hodgsoniae – förekommer i Himalaya (västra Nepal, Assam och östra Tibet)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig till lokalt mycket vanlig.

Levnadssätt 
Tibetrapphöna hittas på bergssluttningar och högbelägna alpängar med dvärgväxande en och rhododendron, vanligtvis mellan 3600 och 4250 meter, men har noterats ända upp 5600 meters höjd på sommaren. Vintertid rör den sig till omkring liggande ökenslätter och formar flockar med upp till tio till 15 fåglar. När den störs lyfter den och flyger en kort sträcka på rundade vingar. Födan är i princip okänd, men tros inta olika sorters frön och insekter. Den har noterats födosöka i närheten av jakherdar.

Häckning 
I mitten av mars bildar fågeln monogama par. Boet utgörs av en fördjupning i marken, oftast fodrad med gräs. Där lägger den åtta till tio brunbeige ägg i maj och juni.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Brian Houghton Hodgson (1800-1894), engelsk diplomat, etnolog och naturforskare boende i Nepal 1833-1844.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Grå påfågelfasan

Grå påfågelfasan (Polyplectron bicalcaratum) är en asiatisk hönsfågel i familjen fasanfåglar med vid utbredning från Indien till Vietnam.

Utseende  
Grå påfågelfasan är en gråaktig hönsfågel som uppvisar tydlig storleksskillnad mellan könen, med kroppslängden för hanen 56–76 cm och för honan 48–55 cm. Hanen har tydliga lila och gröna ögonformade fläckar, framför allt på vingtäckare och stjärt. Stjärten är lång och bred. På huvudet syns en kort, framåtriktad tofs. Den mindre honan har kortare stjärt med mindre och mer färglösa ögonfläckar.

Liknande hainanpåfågelfasanen (P. katsumatae), tidigare behandlad som en underart, är brunare, med utbredd och rödfärgad bar hud i ansiktet (ej smutsgrått till blekgul), avsakad av förlängda hjässfjädrar, prydligare armorerad fjäderdräkt samt mörkare hjässa.

Utbredning och systematik 
Grå påfågelfasan förekommer från nordöstra Indien och Bhutan österut till sydligaste Kina och söderut till norra delen av Malackahalvön, centrala Laos och centrala Vietnam. Hainanpåfågelfasanen (P. katsumatae) behandlades tidigare som underart till grå påfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Sumatrapåfågelfasan

Sumatrapåfågelfasan (Polyplectron chalcurum) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utbredning och systematik 
Sumatrapåfågelfasan delas in i två underarter:
 Polyplectron chalcurum scutulatum – förekommer i bergstrakter på norra Sumatra
 Polyplectron chalcurum chalcurum – förekommer i bergstrakter på södra Sumatra

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sumatra
Vietnampåfågelfasan

Vietnampåfågelfasan (Polyplectron germaini) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende 
Vietnampåfågelfasanen är en relativt mörk medlem av släktet, med en kroppslängd på 56-60 cm för hanen och 48 cm för honan. Den är mindre och mörkare än grå påfågelfasan, med mindre, tätare och ljusare teckningar samt mörkare och mer grönblå ögonformade fläckar på stjärten som ofta ter sig mörklila. På huvud och hals är den mycket mörkare, med tydligare ljusa band och matt blodröd bar hud i ansiktet. Vidare saknar den tofs och vitt är begränsat till övre delen av strupen.

Även honan är tydligt mörkare och därtill mer enhetligt färgad än hona grå påfågelfasan, med mindre, rätt spetsiga och mycket tydligare avgränsade ögonformade fläckar på ovansidan. Den saknar även tydlig fjällning på ovansidan och huvudet är tydligare ljust bandat eller fläckat, med vitt liksom hos hanen begränsat till övre delen av strupen.

Utbredning och systematik 
Vietnampåfågelfasan förekommer i ett fåtal fuktskogar i södra Vietnam. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Vietnampåfågelfasan har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 6 000–15 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Namn
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Louis Rodolphe Germain (1827-?1917), fransk veterinärkirurg verksam i Indokina 1862-1867. Fram tills nyligen kallades den Germains påfågelfasan även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Vietnam
Bergpåfågelfasan

Bergpåfågelfasan (Polyplectron inopinatum) är en hotad hönsfågel i familjen fasanfåglar.

Utseende och läten 
Denna art är en mörk påfågelfasan med svartaktig ovansida. Den skiljer sig från malackapåfågelfasanen genom de mycket mindre, mörkblå fläckarna på ovansidan, tydlig kastanjebrun anstrykning på bakre delarna av ovansidan, mörkare stjärt utan tydliga vita ringar kring de mörkgröna fläckarna, svartaktig undersida och mörkgrått på huvud och hals med vitaktiga fläckar. Honan har mindre fläckar och kortare, inte lika kilformad stjärt som nästan helt saknar fläckar. Hanen mäter 65 cm i kroppslängd, honan 46 cm. Hanens revirläte beskrivs som ett till fyra rätt högljudda och hårda kluckande ljud.

Utbredning och systematik 
Bergpåfågelfasanen förekommer i bergsskogar på Malackahalvön. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Enligt genetiska studier utgör den en systerart till sumatrapåfågelfasanen (Polyplectron chalcurum).

Status 
Hos denna art är både populationen och utbredningen liten och fragmenterad. Den tros också minska i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar. Världspopulationen uppskattas till under 10 000 vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Malaysia
Malackapåfågelfasan

Malackapåfågelfasan (Polyplectron malacense) är en utrotningshotad fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer i Sydostasien. Arten är fåtalig och minskar i antal på grund av jakt och skogsavverkningar. IUCN listar den som sårbar.

Utseende och läte 
Malackapåfågelfasan är en rostbrun, tofsförsedd hönsfågel som uppvisar tydlig storleksskillnad mellan könen, med kroppslängden för hanen 50–53,5 cm och för honan 40–45 cm. Hanen har tydliga gröna ögonformade fläckar, framför allt på vingtäckare och stjärt. Stjärten är lång och bred. På huvudet syns en lång, framåtriktad tofs. Den mindre honan har kortare tofs och kortare stjärt med mindre och mer färglösa ögonfläckar.

Jämfört med grå påfågelfasan är den varmare brun med grönare ögonformade fläckar. Tofsen är längre, den är svartare på hjässa och nacke, örontäckarna är mörkare och mer kontrasterande och den bara huden i ansiktet är orangeskär. Undersidan är också mindre tecknad. Honan har svartare och mer spetsiga ögonformade fläckar, otydlig ljusare fjällning ovan och gulare bar hud i ansiktet. 

Hanens revirläte är ett högljutt, långsamt och sorgsamt "puu pwoii" med andra tonen mer utdragen och stigande. Även plötsliga och explosiva kacklande ljud han höras: "tchi-tchi-tchao-tchao wuk-wuk-wuk-wuk-wuk".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer från södra Myanmar till södra Thailand och Malackahalvön. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Enligt genetiska studier utgör den en systerart till borneopåfågelfasanen (Polyplectron schleiermacheri).

Status och hot 
Malackapåfågelfasanen är beroende av låglänta skogar som försvinner i rask takt. Beståndet fragmentiseras allt mer, vilket gör fågeln sårbar för jakt. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som starkt hotad (EN).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Palawanpåfågelfasan

Palawanpåfågelfasan (Polyplectron napoleonis) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer endast på Palawan i Filippinerna. Arten är fåtalig och minskar i antal.

Utseende och läte 
Palawanpåfågelfasanen är en mörk medlem av släktet med liksom övriga påfågelfasaner stor skillnad mellan könen, i både dräkt och storlek, där hanen är 50 cm lång och honan 40 cm. 

Hanen har en spetsig mörk tofs, bar röd hud kring ögat samt vitt på ögonbrynsstreck och på örontäckarna. Resten av huvudet och undersidan är svart. Ovansidan är blågrönglänsande på mantel, vingtäckare och tertialer med mörkare fjäderbaser. Ryggen och övergumpen är svart, liksom den beigefläckade stjärten, med två rader blågröna ögonformade fläckar längst ut. 

Honan är mindre och generellt brun med otydliga beigefärgade fläckar och smutsvitt på strupe, örontäckare och ögonbrynsstreck. Lätet är ett ljudligt "angk" som upprepas regelbundet.

Utbredning och systematik 
Fågeln är endemisk för fuktiga skogar på Palawan i sydvästra Filippinerna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Enligt genetiska studier utgör arten en egen utvecklingslinje, skild från övriga arter i släktet.

Levnadssätt 
Palawanpåfågelfasanen hittas i både ursprunglig skog och ungskog upp till 800 meters höjd, tillfälligt högre upp mot mosskog och dvärgskog dominerad av "Casuarina". Undersökningar i Puerto Princesa Subterranean River National Park visar att arten föredrar ursprunglig skog över uppväxt tidigare avverkad skog, vilket i sin tur föredras före igenväxande buskmarker.

Status och hot 
Palawanpåfågelfasanen har en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 20 000–50 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust, jakt och fångst. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Palawan
Borneopåfågelfasan

Borneopåfågelfasan (Polyplectron schleiermacheri) är en fågel i familjen fasanfåglar inom ordningen hönsfåglar. Den förekommer endast på Borneo i Sydostasien. Arten har en mycket liten och krympande population. IUCN kategoriserar den som starkt hotad.

Utseende och läten 
Borneopåfågelfasanen är en rätt liten och relativt kortstjärtad påfågelfasan med vit strupe. Kroppslängden är cirka 50 cm hos hanen, hos honan 35,5 cm. Hanen har vitt på mitten av bröstet och blågrönt på bröstsidorna. Ovansidan är rostbrun strödd med små gröna ögonformade fläckar. Honan är mindre och dovare i färgerna. Båda könen har rödaktig, bar hud i ansiktet. Lätet beskrivs som en serie hårda kacklingar som ökar i ljudstyrka. Även ett högljutt, tvåstavigt och nästan kvackande "kank kank".

Utbredning och levnadssätt 
Borneopåfågelfasanen förekommer som det hörs på namnet på Borneo. Dess krav på levnadsmiljö är bristfälligt kända, men den tros föredra torrare låglandsskogar med Dipterocarpus före träskskog eller vattennära skog, från havsnivå till 1000 meter över havet.

Systematik 
Enligt genetiska studier utgör borneopåfågelfasanen systerart till malackapåfågelfasan (Polyplectron malacense). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Borneopåfågelfasanens status är dåligt känd, men den tros ha en mycket liten, minskande och fragmenterad världspopulation på endast mellan 600 och 1700 individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som starkt hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar August Heinrich Schleiermacher (1816-1892), tysk tjänsteman, jurist och museidirektör i Darmstadt.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Borneo
Stenvaktel

Stenvaktel (Ptilopachus petrosus) är en av endast två afrikanska fågelarter i familjen tofsvaktlar inom ordningen hönsfåglar.

Utseende och läten 
Stenvakteln är en liten (24-29 cm) och mörk hönsfågel med unika vanan att resa och sprida stjärten. Benen är dovt röda, en bar hudflik runt ögat likaså. På närmare håll syns bandade flanker och en gräddvit bukfläck. Stenvakteln spelar ett ihållande "weet-weet" i smågrupper, vissa i duett i gryning och skymning, under regnperioden dock dagen lång.

Utbredning och systematik 
Stenvaktel delas in i två till fyra underarter med följande utbredning:
 Ptilopachus petrosus petrosus – Senegal och Gambia till Kamerun
 Ptilopachus petrosus brehmi (inkluderas ofta i petrosus) – södra Tchad till centrala Sudan
 Ptilopachus petrosus major – norra Etiopien
 Ptilopachus petrosus florentiae (inkluderas ofta i petrosus) – södra Sudan och södra Etiopien till nordöstra Demokratiska republiken Kongo, norra Uganda och centrala Kenya

Familjetillhörighet 
Fram tills nyligen betraktades den tillhöra familjen fälthöns, men genetiska studier visar att den liksom iturivaktel (Ptilopachus nahani, tidigare i Francolinus) förvånande nog visar sig vara de enda afrikanska medlemmarna i den i övrigt amerikanska familjen tofsvaktlar.

Levnadssätt 
Stenvakteln hittas i torra och steniga sluttningar, utmed floder och i öppen skog, från 600 till 1500 mets höjd. Födan består av frön från gräs och örter, men även gröna blad, frukter, knoppar och olika insekter. Arten är stannfågel.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig till mycket vanlig.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tofsvaktlar
Fåglar i etiopiska regionen