kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Richard Wagner (författare)

Richard Wagner, född 10 april 1952 i Lovrin i Timiș, Rumänien, död 14 mars 2023 i Berlin, var en rumänskfödd tysk författare.

Efter studier i Timișoara arbetade Wagner som lärare och journalist. Han var med i Aktionsgruppe Banat. 1987 lämnade Wagner Rumänien tillsammans med sin dåvarande hustru Herta Müller och flyttade till Berlin.

Publicerat
 Klartext (1973)
 die invasion der uhren (1977)
 Der Anfang einer Geschichte (1980)
 Hotel California I. Der Tag, der mit einer Wunde begann (1980)
 Anna und die Uhren (1981, 1987)
 Gegenlicht (1983)
 Das Auge des Feuilletons (1984)
 Rostregen (1986)
 Ausreiseantrag (1988)
 Begrüßungsgeld (1989)
 Die Muren von Wien (1990)
 Der Sturz des Tyrannen. Rumänien und das Ende der Diktatur. Herausgegeben mit Helmuth Frauendorfer (1990)
 Sonderweg Rumänien. Bericht aus einem Entwicklungsland (1991)
 Schwarze Kreide (1991)
 Völker ohne Signale. Zum Epochenbruch in Osteuropa (1992)
 Der Himmel von New York im Museum von Amsterdam (1992)
 Heiße Maroni (1993)
 Giancarlos Koffer (1993)
 Mythendämmerung. Einwürfe eines Mitteleuropäers (1993)
 Der Mann, der Erdrutsche sammelte. Geschichten (1994)
 In der Hand der Frauen (1995, DVA), 
 Lisas geheimes Buch (1996)
 Im Grunde sind wir alle Sieger (1998)
 Mit Madonna in der Stadt. Gedichte (2000)
 Miss Bukarest (2001, Aufbau), 
 Ich hatte ein bisschen Kraft drüber, Materialsammlung zu Birgit Vanderbeke von Richard Wagner (2001, S. Fischer TB), 
 Der leere Himmel, Reise in das Innere des Balkan (2003, Aufbau), 
 Habseligkeiten (2004, Aufbau), 
 Der deutsche Horizont. Vom Schicksal eines guten Landes (2006, Aufbau), 
 Das reiche Mädchen (2007, Aufbau) 
 Es reicht. Gegen den Ausverkauf unserer Werte (2008, Aufbau) 
 Linienflug. Gedichte. Hg. von Ernest Wichner (2010, Hochroth) 
 Belüge mich. Roman (2011, Aufbau) 
 Die deutsche Seele (med Thea Dorn). (2011, Knaus) 
 Und meine Seele spannte weit ihre Flügel aus. Hundert deutsche Gedichte. Hg. und mit einem Nachwort von Richard Wagner(Aufbau, 2013) 
 Habsburg. Bibliothek einer verlorenen Welt (2014, Hoffmann und Campe) 
 Herr Parkinson (2015, Knaus)

Referenser

Externa länkar 
 

Födda 1952
Män
Rumänska författare under 1900-talet
Tyskspråkiga författare
Avlidna 2023  
Rumänska författare under 2000-talet
Personer från provinsen Timiș
Hase Spezialräder

Hase bikes är en tysk tillverkare av cykelramar Liggcykel, Trehjuling och Tandemcykel med modeller som Pino, Kettwiesel, Tagun m.fl.

Externa länkar 

 Officiell webbplats

Tyska cykeltillverkare
Ekologiska partiet (Sverige)

Ekologiska partiet var ett svenskt politiskt parti som bildades som utbrytning ur Miljöpartiet de Gröna i samband med att Miljöpartiet skulle anta ett ekonomiskt program våren 1985. Partiledare blev Linda Lundberg.

Historia
Under 1984 hade miljöpartiet påbörjat arbetet med sitt första ekonomiska program. Ansvarig för programarbetet var till en början Risto Liljeqvist, som 1981 hade varit med och bildat partiet. Han var till yrket universitetslektor i kommunal ekonomi vid Högskolan i Örebro. (Han hade tidigare varit kommunalkamrer i Askers kommun och Vingåkers kommun.) Olika programgrupper tillsattes för skilda områden och Liljeqvist, som i samband med kongressen 1984 lämnat det politiska utskottet, ledde en grupp som arbetade med s.k. ekologisk ekonomi.

I gruppen ingick den norske ingenjören och alternativekonomen Eirik Myrhaug, som förespråkade ett ekonomiskt system utan ränta. Naturvetaren Staffan Delin hade kommit fram till en liknande slutsats utifrån termodynamikens entropilagar. Gruppen presenterade 1985 sina tankar i boken Ekologisk ekonomi: för ett samhälle i balans (Åsak förlag).

Under programarbetet stod det alltmer klart att skillnaden mellan Gruppen för ekologisk ekonomi och övriga programgrupper var så stor att den inte kunde överbryggas. Två olika programförslag lades därför fram för kongressen i Växjö våren 1985. När den ekologiska gruppens förslag förlorade omröstningen lämnade ett antal ledamöter kongressen och förklarade att man bildat ett nytt parti, som bättre skulle tillvarata miljöpartiets grundidé. Bland dem som lämnade miljöpartiet fanns musikläraren (Nils-) Gunnar Burlin, vars inlägg från kongressens talarstol sändes i TV:s nyheter, Risto Liljeqvist och Staffan Delin.

Till brytningen bidrog det faktum att en del miljöpartister beskyllde den ekologiska gruppen för att vara  ekofascister. Detta berodde bl.a. på att norrmannen Bertram Dybwad Brochmann blivit något av en modefilosof inom gruppen. Gruppen hämtade också inspiration från den amerikanske miljöaktivisten Jeremy Rifkin.

Ekologiska partiet slogs senare samman med Hälso- och miljöpartiet, ett parti som bildats före Miljöpartiet de gröna.

Partiet tog aldrig några kommunala mandat.

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor
 Staffan Delin m.fl., red (1985): Ekologisk ekonomi: för ett samhälle i balans.
 Staffan Delin (1982): Naturens teknik och människans.
 Staffan Delin (1985): På vetenskapens grund.
 Jeremy Rifkin (1982): Entropi - en ny världsbild
 G.E. Bonde (1933): Totalitetsøkonomien : en populær fremstilling av Samfundslivets nye evangelium, B. Dybwad Brochmann's livssyn og samfundslære.
 Artikel av Krister Wistbacka i Katrineholms-Kuriren 1985-04-10.

Historiska politiska partier i Sverige
Miljöpolitik
Nutbrook Canal

The Nutbrook Canal var en kanal i England mellan Shipley, Derbyshire och the Erewash Canal. Kanalen stod färdig 1796. Merparten av kanales stängdes 1895, men 1,5 miles av den användes till 1949. Idag finns bara rester av kanalen kvar. 

Kanaler i England
Ekologiska partiet

Ekologiska partiet kan avse:
Ekologiska partiet (Sverige) – ett tidigare svenskt politiskt parti som bildades som utbrytning ur Miljöpartiet de Gröna 1985
Ekologiska partiet (Finland) – ett politiskt parti i Finland åren 1988-2003
Gottfrid Nymberg

Gottfrid Wilhelm Nymberg, född 14 december 1876 i Höganäs, Malmöhus län, död 14 februari 1958 i Friggeråkers församling, Skaraborgs län, var en svensk industrialist.

Vid 11 års ålder började Gottfrid Nymberg som bruksarbetare på Höganäsbolaget och blev kvar där i 15 år, sista tiden som bokhållare. Därefter tillbringade han åtta år i Malmö, där han gifte sig och var anställd som avdelningschef för organisation och försäljning av jordbrukskalk för de skånska kalkbrukens sammanslutning, Svensk Kalkförsäljnings Aktiebolag. Han fann snart att den brända kalken från Västergötland såldes betydligt billigare än den skånska och bildade därför ett bolag som sålde västgötakalk i Sydsverige.

1910 flyttade familjen till Falköping, där Gottfrid Nymberg etablerade Kalkkontoret som rekvirerade kalk från Kavlås alunbruk och Falköpings Kalkbruks AB. Konkurrensen från de andra västgötabruken var hård, varför han föreslog att man skulle samordna försäljningen och utnyttja den konkurrensfördel man hade i förhållande till andra kalkproducenter i Sverige tack vare den billiga bränningen med alunskiffer och goda kommunikationer. 1911 bildade så 13 kalkbruksägare Mellersta Sveriges Kalkbruks Centralförening m.b.p.a. och till verkställande direktör valdes Gottfrid Nymberg som stannade kvar på den posten till 1944 då han avsade sig nyval men kvarstod i styrelsen.

1918 bildades AB Västergötlands Förenade Kalkindustrier, VFK, och till styrelseledamot och verkställande direktör utsågs Gottfrid Nymberg. Under första året köpte bolaget upp de sju största bruken och nästa år ytterligare två. Han förvärvade aktiemajoriteten i VFK 1938 och var då sedan länge känd som Kalkkungen i Västergötland. 1938 startade han Svenska Cellbetong AB som tillverkade lättbetong till byggnadsindustrin, 1945 Lawnitfabriken, som tillverkade tennismassa och 1948 kalkhydratfabriken vid Uddagårdens kalkbruk.

1951 beslöt han att sälja alla sina aktier i VFK till Ytong för 1 850 000 kronor. I försäljningen ingick tio kalkbruk, stora arealer jordbruksmark och skog, de tre nystartade fabrikerna och Stenåsens kalkstensbrott som bland annat bröt kalkstensplattor som kallades Margaretaplattor. I försäljningen till Ytong ingick även Falköping-Uddagårdens Järnvägsaktiebolag med en sex km lång smalspårig bana och två ånglok. Gottfrid Nymberg lät försäljningssumman tillfalla GWNymbergs stiftelse. 2009 har kapitalet vuxit till 96 miljoner och delats lika mellan Höganäs kommun och en stiftelse där avkastningen går till tidigare anställda vid VFK eller Ytong och studerande ättlingar till dem. I Höganäs finns en väg och en park uppkallad efter Nymberg.  1957 insjuknade Gottfrid Nymberg i magcancer och avled 1958. Han ligger begravd på Torbjörntorps kyrkogård.

Referenser

Källor

 Svensk Industrikalender, 1947

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv
Födda 1876
Avlidna 1958
Män
Personer från Höganäs
Heanor

Heanor är en stad i civil parish Heanor and Loscoe, i distriktet Amber Valley, i grevskapet Derbyshire, i East Midlands i England. Staden ligger 13 km nordöst om Derby. Staden hade  invånare år 2021. Historiskt har stadens arbetsliv dominerats av kolgruvor och textilindustri, men dessa branscher sysselsätter nu allt färre. Staden nämndes i Domedagsboken (Domesday Book) år 1086, och kallades då Hainoure.

Kända personer från staden 
 Sergeant Major William Gregg föddes och dog i Heanor. Han mottog Viktoriakorset (Victory Cross) för sitt mod 1918. 
 Billy Bestwick (24 februari 1875—2 maj 1938) var en engelsk cricketspelare som spelade för Derbyshire och föddes i Heanor. 
 William Howitt var en författare som föddes på orten 1792.
 Henry Garnet var en jesuitpräst som dömdes och avrättades för sin medverkan i krutkonspirationen.

Referenser 

Orter i Derbyshire
Tidigare civil parishes i Derbyshire
Domesday Book
Amber Valley

Amber Valley är ett distrikt i Storbritannien. Det ligger i grevskapet Derbyshire och riksdelen England, i den södra delen av landet,  km nordväst om huvudstaden London. Distriktet har 122 309 invånare (2011). Distriktet grundades 1974 och har hämtat sitt namn från floden Amber, som löper genom området.

Kustklimat råder i trakten. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Städer i Amber Valley 
Alfreton 
Belper 
Heanor 
Ripley

Byar i Amber Valley 
Ambergate
Codnor
Crich
Denby
Duffield
Heage
Holbrook
Horsley
Kedleston
Kilburn
Lea & Holloway
Mackworth
Quarndon
Somercotes
Swanwick

Källor 

Englands distrikt
Derbyshire
Abraham Verghese

Abraham Verghese, född 1955, är en engelskspråkig författare och läkare.

Verghese föddes och växte upp i Etiopien som son till indiska föräldrar. Han lämnade Etiopien strax efter militärkuppen mot kejsar Haile Selassie I. Han kom till Boston City Hospital 1983 och kom då för första gången i kontakt med hiv-smittade patienter. Han ägnade sedan största delen av sitt yrkesliv åt patienter med hiv och senare aids. Han drömde dock om att bli författare och genomgick en skrivarkurs i Iowa.

Bibliografi 
My own country, a doctor's story
Skära för sten (Cutting for stone), 2009, svensk översättning: Hans Berggren

Källor 

Etiopiska författare
Engelskspråkiga författare
Män
Födda 1955
Levande personer
Personer verksamma vid Stanford University
Matrioshka-hjärna

En matrioshka-hjärna är en av Robert Bradbury föreslagen hypotetisk megastruktur med ofantlig beräkningskapacitet, baserad på begreppet dysonsfär. Den är ett exempel på en klass B stjärnmotor, som utnyttjar en stjärnas hela energiutflöde för att driva datorsystem. 
Detta bygge är en klar strukturell analogi till ryska matrjosjkadockor, från vilka hela konceptet tagit sitt namn.

Noter och referenser

Se även 
 Teknisk singularitet

Externa länkar
 Matrioshka Micronode

Framtidsstudier
Södra Såneby

Södra Såneby är en småort i Sunne kommun, Värmlands län.

Orten ligger i Sunne socken, söder om Sunne tätort, mellan väg E45 och sjön Mellan-Fryken.

Befolkningsutveckling

Referenser

Orter i Sunne kommun
Småorter i Sverige
Gunnarsby och Ingmår

Gunnarsby och Ingmår är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Sunne socken i Sunne kommun i Värmland. Den omfattar bebyggelse i byarna Gunnarsby och Ingmår där Ingmår används som namn för hela området.

Ingmår ligger cirka fem kilometer norr om Sunne.

Befolkningsutveckling

Byn
I byn fanns en hållplats vid Fryksdalsbanan och en skola. I anslutning finns också Askerudsberget med en utsikt över sjön Fryken och med fornlämningar.

Se även
 Sunne socken
 Sunne landskommun (1863-1951)
 Stora Sunne landskommun (1952-1962)
 Sunne köping (1963-1970)
 Sunne kommun (1971-)

Referenser

Orter i Sunne kommun
Småorter i Sverige
Södra Borgeby och Gullsby

Södra Borgeby och Gullsby är en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Sunne kommun, Värmlands län. Den omfattar bebyggelse i Södra Borgeby och Gullsby belägna strax öster om Sunne i Sunne socken

Befolkningsutveckling

Se även
 Sunne socken
 Sunne landskommun (1863–1951)
 Stora Sunne landskommun (1952–1962)
 Sunne köping (1963–1970)
 Sunne kommun (1971—)

Referenser

Orter i Sunne kommun
Småorter i Sverige
Brandsbol, Forsnäs och Norra Bråne

Brandsbol, Forsnäs och Norra Bråne var en av SCB avgränsad och namnsatt småort i Gräsmarks socken, Sunne kommun. Den omfattade bebyggelse i de sammanväxta byarna Brandsbol, Forsnäs och Norra Bråne belägna en dryg halvmil nordväst om socknens huvudort Uddheden. 2015 ändrade SCB metod för att ta fram småortsstatistik, varvid orten inte längre kom att räknas bland småorterna.

Forsnäs är upptaget i skattelängden som 1/4 skattehemman år 1617 och Norra Bråne är upptaget som 1/4 skattehemman år 1638. 
De två hemmanen är ursprungligen utmarker till Tosseberg vid Fryken.

Brandsbols gård var prästgård i Gräsmark socken mellan 1758 och 1916, och fick sitt namn efter Mattias Brand.

Befolkningsutveckling

Källor

Ej längre existerande SCB-definierade orter i Sunne kommun
Tidigare småorter i Sverige
Källinge

Källinge, även Källinge kvarn, är en by i norra delen av Torstuna socken i norra delen av Enköpings kommun, Uppland.

Byn ligger strax väster om Skattmansöån vid Skattmansöådalens nedre del. Byn består av enfamiljshus samt bondgårdar. Den är belägen vid länsväg C 558 och C 817.

Externa länkar
 Torstuna-Österunda hembygdsförening

Orter i Enköpings kommun
Georg Sibbern

Georg Christian Sibbern, född den 29 mars 1816 på Vernekloster, död där den 5 oktober 1901, var en norsk diplomat och statsminister, son till Valentin Christian Wilhelm Sibbern.

Sibbern blev juris kandidat 1837, sekreterare i Utrikesdepartementet i Stockholm 1838, legationssekreterare 1842–50, chargé d’affaires 1850, ministerresident 1854 i Washington, D.C., sekreterare hos kronprins Karl som vicekonung i Norge 1856 och medlem av interimsregeringen 1857, statsminister och (som sådan) medlem av norska statsrådsavdelningen i Stockholm var Sibbern från den 16 december 1858 till den 30 november 1861, då han tog avsked i följd av den genom striden om Riksaktens revision framkallade krisen. Han återvände dock redan den 17 december samma år till sin post.

Han kvarstannade på den till den 9 oktober 1871, då han tog avsked på grund av, att propositionen om det av andra unionskommittén (1865–67) utarbetade unionsförslaget kort förut hade lidit ett överväldigande nederlag i
stortinget.

1878–84 var han de förenade rikenas envoyé i Paris. Vid Frederik Stangs avgång den 4 oktober 1880 erbjöds Sibbern att bli hans efterträdare, men han vägrade.

Källor

Norska politiker
Norges statsministrar i Stockholm
Norska diplomater
Alumner från universitetet i Oslo
Mottagare av Serafimerorden
Riddare och kommendör av Kungl. Maj:ts Orden
Mottagare av Sankt Olavs orden
Mottagare av Hederslegionen
Födda 1816
Avlidna 1901
Män
Ugglan
Personer från Rygge kommun
Balkansjögroda

Balkansjögroda (Rana kurtmuelleri, Pelophylax kurtmuelleri eller Rana balcanica) är en art i familjen äkta grodor som tillhör ordningen stjärtlösa groddjur.

Utseende 
Balkansjögrodan är nära släkt med sjögrodan som den ersätter i sitt utbredningsområde. Utseendemässigt är den också lik sjögrodan, det vill säga med en olivbrun/gråaktig ovansida och vitaktig undersida med mörka fläckar. Mer grönaktiga former är mindre vanliga än hos sjögrodan, och den har en tydlig, ljusgrön mittlinje längs ryggen. Medellängden är 72 mm för hanarna, 78 mm för honorna. Hanen har grå strupsäckar.

Taxonomi 
Alla forskare betraktar inte sjögrodan och balkansjögrodan som olika arter. Synonymen Rana balcanica förefaller inte längre betraktas som giltig.

Vanor 
Balkansjögrodan är en i hög grad akvatisk art, som finns i våtmarker och i eller nära öppna vatten från havsytans nivå upp till 1 000 m. Den är dock ovanlig över 600 m.

Utbredning 
Arten finns i större delen av Albanien och Grekland. Den har också införts till regionen Ligurien i Italien (1941). Det finns även en, sannolikt tämligen nyligen införd (under tidigt 1980-tal) population i Fælledparken i Köpenhamn.

Status 
Grodan är klassificerad som livskraftig ("LC") och populationen minskar inte. Utdikning och vattenföroreningar är dock möjliga hot, liksom insamling som föda i norra delen av dess utbredningsområde.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Äkta grodor
The Expendables

The Expendables är en amerikansk actionfilm från 2010, regisserad av Sylvester Stallone som också spelar huvudrollen med ett gäng andra actionskådespelare.

Handling 
Ett team (The Expendables) av världens farligaste och mest välutbildade legosoldater åker på en resa till Sydamerika för att störta och mörda en mäktig, ond diktator och hans armé, som har orsakat förödelse, kaos och tortyr under de senaste tjugo åren.

Om filmen 
 Filmen är inspelad i USA och Brasilien.
 I The Expendables innehas rollerna av flera världskända actionhjältar som bl.a. Sylvester Stallone, Jason Statham, Jet Li, Dolph Lundgren, Mickey Rourke, Arnold Schwarzenegger och Bruce Willis.
 Sylvester Stallone skadade sig allvarligt vid inspelningen av en närkampsscen med Steve Austin. Stallone bröt nacken men opererades och har sedan dess en metallplatta i nacken. Detta är andra gången Stallone skadat sig så illa under en filminspelning att han behövt omgående sjukhusvård. Under inspelningen av filmen Rocky IV träffade Dolph Lundgren Stallones revben så oturligt att hans hjärta svullnade, vilket var en livshotande skada.

Rollista

Källor

Externa länkar 
 
 
 
 

Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska actionfilmer
Amerikanska actionthrillerfilmer
Filmer i regi av Sylvester Stallone
Los Angeles på film
Filmer från Lions Gate Entertainment
Caspar Frederik Harsdorff

Caspar Frederik Harsdorff, född den 26 maj 1735 i Köpenhamn, död den 24 maj 1799, var en dansk arkitekt.

Harsdorff blev 1754 elev vid den kungliga danska konstakademien, som grundades samma år, och erhöll 1756 dess stora guldmedalj. Därefter erhöll han akademiens resestipendium och reste 1757 till Paris och därifrån 1762 till Rom. Hans studier av den klassiska konsten fick ett avgörande inflytande på hans konstnärsindividualitet. År 1764 återvände han till Köpenhamn samt blev medlem av konstakademien (1765) och professor (1766). 

Bland hans arbeten finns ritningar till Fredrik V:s gravkapell vid Roskilde domkyrka, vilket färdigställdes av hans lärjungar Christian Frederik Hansen och Peter Meyn, och kolonnaderna mellan palatsen på Amalienborg (ritning 1794). Harsdorff erhöll i övrigt mest mindre uppdrag från kungahuset, som Herkuleslusthuset i Rosenborg have. Men hans ritningar och ett antal privatbyggnader visar hans talang, som den stora Erichsenska gården vid Kongens Nytorv och Peschiers hus, vid Holmens Kanal.

Källor 

 

Danska arkitekter under 1700-talet
Danska konstnärer under 1700-talet
Arkitekter från Köpenhamn
Födda 1735
Avlidna 1799
Män
Ugglan
Dinah Manoff

Dinah Manoff, född 25 januari 1958 i New York, är en amerikansk skådespelerska.

Hon spelade "Marty" Maraschino i musikalen Grease, en av medlemmarna i The Pink Ladies ("de rosa damerna").

Filmografi i urval

Källor

Externa länkar 

Födda 1958
Amerikanska skådespelare
Amerikanska scenskådespelare
Amerikanska TV-skådespelare
Kvinnor
Levande personer
Amuse-bouche

Amuse-bouche är en typ av mindre "aptitretare" som ofta serveras på mer exklusiva restauranger innan den verkliga förrätten kommer in på bordet. Många betraktar detta som ett "gratisprov" på vad köket förmår, men i praktiken är priset inbakat i den övriga menyn. På vissa restauranger serveras ett flertal amuse-bouche och det har blivit en viktig del av restaurangens möjlighet att ge gästerna en så bra helhetsupplevelse av besöket som möjligt.

Referenser 

Restauranger
Franska maträtter
Leslie Bibb

Leslie Bibb, född 17 november 1974 i Bismarck, North Dakota, är en amerikansk skådespelare och tidigare fotomodell.

Filmografi (urval)

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1974
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Amerikanska fotomodeller
Levande personer
Personer från Bismarck, North Dakota
Skådespelare från North Dakota
Comédie-Italienne

Comédie-Italienne eller Théâtre-Italien (franska för ungefär: "den italienska teatern") är en traditionell benämning på italiensk teater och opera då den uppförs i Frankrike. Italiensk operateater har uppförts i Paris med vissa avbrott sedan 1645, och utgjorde där länge närmast en permanent teaterinstitution, även om den uppfördes i olika byggnader och med vissa avbrott under seklens gång.

Historik

Italiensk drama och opera uppfördes av artister från Italien i Paris under kungligt privilegium sedan åtminstone den italienska Katarina av Medicis tid som Frankrikes drottning. Dessa teatersällskap uppträdde privat inför det franska hovet, men också för allmänheten i Paris. De agerade ursprungligen på sitt eget språk, och kallades därför Comédie-Italienne. De italienska teatersällskapen uppträdde på Hôtel de Bourgognes teater fram till 1645, och därefter på Théâtre du Petit-Bourbon 1645-1660 och på Palais-Royal 1660-1680, innan de återvände till Hôtel de Bourgogne. 

År 1680 grundades Comédie-Française (Franska teatern), som också kallades Théâtre-Français, och därför började den italienska teatern även formellt att kallas för det motsvarande Comédie-Italienne eller Théâtre-Italien. Den franska och italienska teatern delade också byggnad. 

Comédie-Italienne förvisades från Paris 1697. De återkom till Paris år 1716, och var sedan verksamma på Hôtel de Bourgogne fram till 1762. Teatern var den plats där italienska artister uppträdde på under gästspel i Paris. 

År 1762 förenades Comédie-Italienne med Opéra-Comique-teatern i byggnaden Théâtre de la Foire. Därefter uppfördes nästan enbart franskspråkiga pjäser, men namnet levde kvar och användes ofta fram till att Opéra-Comique år 1783 flyttade till Théâtre Feydeau. 1789-92 fanns Théâtre de Monsieur för uppföranden av opera buffa. 

Mellan 1801 och 1878 användes namnet Comédie-Italienne för olika italienska operasällskap verksamma i olika lokaler i Paris. Åren 1801-08 fanns en italiensk opera på Salle Favart, och 1808-18 på Théâtre de l'Impératrice (1818-27 kallad Théâtre royal italien), och slutligen 1827-78 Théâtre-Italien. 

1980 grundades en ny La Comédie-Italienne i Paris.

Referenser 

Teatrar i Paris
Operahus i Paris