kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Henrik Falkenberg

Henrik Falkenberg (af Trystorp), född den 10 mars 1634 i Stockholm, död där den 4 december 1691, var en svensk adelsman, politiker och ämbetsman.

Biografi
Henrik Falkenberg var son till Conrad Falkenberg och Catharina Bonde, bror till Gabriel Falkenberg samt far till Gabriel Henriksson Falkenberg. Efter en rad utländska resor i ungdomen anställdes han som kommissarie i reduktionskontoret. År 1664 utnämndes han till kammarråd. Åren 1676–1679 var Henrik Falkenberg landshövding i Älvsborgs län. Som ledamot av kammarkollegium blev han en av Magnus Gabriel De la Gardies svåraste motståndare och en ivrig förespråkare för ordning och sparsamhet. Han stödde också ständernas rätt att själva välja ledamöterna i alla utskott, och var en av förordnarna av fjärdepartsräfstens snara verkställande, och understödde de 1675 vidtagna åtgärderna för efterräkning och blev av Jöran Gyllenstiernas parti utsedd till lantmarskalk vid 1678 års riksdag. Han utmanövrerades dock från sin post av reduktionsfientliga krafter, och fick istället uppdrag att i Sveriges tyska besittningar understödja handel och näringar, som blivit drabbade av kriget. Hemkommen till Sverige höll han sig från vidare inblandning i partistriderna. Falkenberg började järnförädling på gården Skagersholm som hans far ursprungligen hade bildat i början av 1600-talet.

Källor

Vidare läsning 
 

Svenska riksråd under 1600-talet
Lantmarskalkar
Landshövdingar i Älvsborgs län
Födda 1634
Avlidna 1691
Män
Personer under stormaktstiden
Politiker från Stockholm
Ämbetsmän från Stockholm
Henrik
Svenska kammarråd
S:t Görans kapell

S:t Görans kapell, är ett litet kapell som finns på Kjesäters folkhögskola i Vingåker. Kapellet invigdes 1965, det vill säga ett år efter att skolan hade invigts.

Kapellet är inte knutet till någon församling, men om de studerande på skolan vill ha aktivitet där, så finns det alltid personal ifrån Västra Vingåker församling. Kapellet ligger helt under skolan, som i sin tur ägs av Svenska Scoutförbundet.

Att kapellet har fått namnet "S:t Görans kapell" beror främst på historien om S:t Göran och draken, eftersom S:t Göran är scoutrörelsens skyddshelgon.

Galleri 

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrkobyggnader i Vingåkers kommun
Scouting i Sverige
Kapell i Sverige
Kyrkobyggnader invigda 1965
1965 i Sverige
Kyrkobyggnader helgade åt den helige Göran
Plozza

Plozza är en vinproducent med vinodlingar i Tirano, Valtellina, Italien. De har även en anläggning i Brusio, den schweiziska delen av Valtellina, någon kilometer från Tirano.

Vinifiering sker i den huvudsakliga vinkällaren i Tirano. Det är även där den huvudsakliga lagringen av vin sker i två källarplan. De röda vinerna lagras där i stora, gamla fat (Botti) av kastanj för att få mjukare tannininnehåll. En del viner får sin unga ekfatskaraktär från lagring på små fat av ny ek. Detta sker i en källare som ligger just i utkanten av Tirano. Där sker även buteljering. I anläggningen i Brusio lagras och buteljeras även en del vin som då klassas som schweiziska viner.

Plozza har cirka 25 hektar egna vinodlingar, främst kring Tirano. De har ett stort antal vingårdar som underleverantörer av druvor till vinerna.

Plozza wine group består av företagen Plozza Vini i Tirano och Plozza S.R.I. i Brusio, samt dotterföretagen Weinbau Cottinelli, i Malans, med odlingar i Bündner Rheintal, och Kaufmann Weihandlung AG, i Davos.

Valtellina DOC och DOCG viner
Alla Plozzas DOC och DOCG viner görs på druvan Chiavennasca (Nebbiolo), i mer traditionell stil.
Sforzato di Valtellina Vin da Cà Sfursat, DOCG
Valtellina Superiore Riserva Inferno, DOCG
Valtellina Superiore Riserva Sassella La Scala, DOCG
Valtellina Superiore Riserva Grumello, DOCG
Rosso di Valtellina, DOC

Övriga röda viner
Övriga röda viner görs på Nebbiolo, några viner har dock även inslag av druvorna Cabernet Sauvignon och Pinot Noir. Pinot Noir-druvorna är tagna från Bündner Rheintal i Schweiz. Vissa av dessa viner är av traditionell stil, medan andra är i internationell stil.
24k, IGT
No. 1 - Numero Uno, IGT
Passione Barrique, IGT
Selezione Plozza, IGT
Intrigo
Valtellina Seduzione, IGT

Övriga vita viner
Plozza tillverkar bara vita viner av Chardonnay. Dessa är av kvalitetsmärkningarna IGT och VdT.
Chardonnay Barrique, IGT
Sinfonia, VdT

Grappa
Grappan destilleras av en underleverantör på druvrester från vinframställningen av Nebbiolo baserade vinerna respektive vinet Passione.
Grappa Passione Barrique
Grappa N° 1 - Numero Uno

Externa länkar 
Plozza Weinbau

Italienska viner
Elias Mahlangu

Elias Mahlangu, född 1881, död 1960, var en sydafrikansk evangelist som 1917 grundade pingstkyrkan Zion Apostolic Church of South Africa (ZACSA).

Han tillhörde den krets kring Pieter L le Roux som tidigare varit med om att bilda Zionist Apostolic Church, en avläggare till amerikanska Christian Catholic Church. Mahlangu och le Roux var också med om att 1908 bilda Apostolic Faith Mission of South Africa, under ledning av de amerikanska missionärerna John G Lake och Thomas Hezmalhalch.

1910 fick Mahlangu döpa Engenas Lekganyane i Johannesburg.
Lekganyane och Edward Lion följde Mahlangu när denne bildade ZACSA.
Men snart uppstod meningsskiljaktigheter mellan de tre sedan Mahlangu börjat kräva av sina anhängare att man skulle bära vita mantlar, undvika att raka sig och ta av sig skorna i kyrkorummet.

Lion och Lekganyane bröt 1920 med Mahlangu och bildade Zion Apostolic Faith Mission.

Källor
Allan H Anderson: AFRICAN PENTECOSTAL CHURCHES AND CONCEPTS OF POWER

Noter

Kristendom i Sydafrika
Födda 1881
Avlidna 1960
Män
The Benchwarmers

The Benchwarmers är en amerikansk komedifilm från 2006 med Rob Schneider, David Spade, Jon Heder och Jon Lovitz i rollerna.

Om filmen
The Benchwarmers regisserades av Dennis Dugan. Rob Schneiders tolkning av huvudpersonen Gus gav honom en nominering till en Golden Raspberry Award för sämsta manliga huvudroll.

Rollista

Externa länkar

Amerikanska komedifilmer
Filmer 2006
Filmer i regi av Dennis Dugan
Engelskspråkiga filmer
Filmer från Happy Madison
Sven Grahn

Sven Reinhold Grahn, född 14 mars 1946 i Stockholm, är en svensk ingenjör inom rymdteknik.

Verksamhet
Grahn utbildade sig vid Kungliga Tekniska högskolan (KTH) och blev 1969 civilingenjör i teknisk fysik. Efter en tid vid meteorologiska institutionen vid Stockholms universitet kom han till Rymdbolaget, där han var verksam 1975–2006. Grahn verkade där som konstruktör och projektledare inom en mängd projekt inom Rymdbolaget, inte minst flera forskningssatelliter. Han har varit drivande bakom den tidiga svenska pionjärssatsningen på små, kostnadseffektiva rymdfarkoster, något som idag alltmer efterfrågas internationellt.

År 2011 utkom hans memoarer, Jordnära rymd – min rymdhistoria.

Utmärkelser
Han promoverades 2004 till hedersdoktor vid KTH. Grahn är ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien sedan 2006. 2007 tilldelades han H.M. Konungens medalj av 12:e storleken med högblått band, och 2008 förärades han Thulinmedaljen i guld.

Publikationer 
 Photogrammetric determination of the position of diffuse objects in space, av Georg Witt, Sven Grahn. - 1969-1971
 High-latitude ozone soundings with a rocket-borne multi-wavelength solar irradiance photometer, av Sven Grahn, Georg Witt. - 1974-
 The sky is not the limit : SSC and the Swedish space effort, Sven Grahn och Claes-Göran Borg. - 1983. - 
 The Freja Mission, redigerad av Rickard Lundin, Gerhard Haerendel och Sven Grahn. - 1995. - 
 Rymdteknik, av Sven Grahn och Kristina Pålsson. - 2007  - 
 Rymdverksamhet i Sverige - snart ett halvsekel - 2007. - ingår i Dædalus (Stockholm). - 0070-2528. ; 2007(75), s. [18]-47 : ill.
 Sovjetunionen, USA och övriga : femtio års rymdfart som statistik - 2007. -  ingår i Dædalus (Stockholm). - 0070-2528. ; 2007(75), s. [128]-131
  Jordnära rymd : min rymdhistoria, Grahns memoarer- 2011. - 

 Artiklar i tidskriften Forskning & Framsteg

Källor

Noter

Externa länkar 
Sven Grahns webbplats
 

Svenska ingenjörer i teknisk fysik
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Hedersdoktorer vid Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1946
Levande personer
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Barnavårdsföreningen i Finland

Barnavårdsföreningen i Finland r.f. är en tvåspråkig barnskyddsorganisation i Finland. Föreningen bildades 1893 på initiativ av Anna af Schultén (1860–1928) och är Finlands äldsta barnskyddsorganisation. Barnavårdsföreningen har sitt huvudsäte i Helsingfors. Föreningen är en av grundarorganisationerna bakom Stiftelsen Barnens Dag som bedriver nöjesparken Borgbacken i Helsingfors.

Verksamhetens syfte är att:
verka för en sund och ändamålsenlig barnavård 
vårda och fostra socialt utsatta barn och sörja för deras yrkesutbildning 
bistå föräldrarna vid vården och fostran av deras barn  
främja undervisning i barnavård och –fostran     

Barnavårdsföreningens verksamhet omfattar vård utom hemmet, småbarnspedagogik, eftermiddagsverksamhet för skolelever, stöd till familjer, arbete för ökat välmående i skolan och psykosocialt stöd till barn och unga, information och fortbildning av personal inom vård, skola och omsorg. Organisationen driver Tölö barnhem, fyra enheter för familjearbete inklusive flera projekt, daghem och eftermiddagsklubbar i Helsingfors, samt ferie- och kurscentret Högsand i Lappvik i Hangö.

Verksamheten riktar sig till svensk- och finskspråkiga barnfamiljer och deras nätverk, barn och unga (i första hand under 18 år), samt till personal inom vård, skola och omsorg. Verksamheten finansieras genom köpavtal med kommuner och med kundavgifter och understöd från olika stiftelser och organisationer.

Ordförande

Källor 
 Barnavårdsföreningens webbplats.

Vidare läsning
 
 

Föreningar i Finland
Organisationer bildade 1893
Barnomsorg
Earl Cooper

Earl Cooper, född den 2 december 1886 i Broken Bow, Nebraska, död den 22 oktober 1965 i Atwater, Kalifornien, USA, var en amerikansk racerförare.

Racingkarriär
Cooper var en av 1910 och 1920-talens stora stjärnor inom amerikansk racing, med tre titlar i det nationella mästerskapet; 1913, 1915 och 1917. Cooper tog även pole position i Indianapolis 500 1926, men lyckades aldrig vinna den tävlingen, trots sin status som nationell mästare. Hans bästa resultat i tävlingen kom med en andraplats 1924.

Amerikanska racerförare
Racerförare från Nebraska
Indianapolis 500-förare
Personer från Custer County, Nebraska
Födda 1886
Avlidna 1965
Män
The Tear Collector

The Tear Collector är ett studioalbum av svenska sångerskan Marit Bergman, utgivet 2009.

Låtlista 
"The Tear Collector"
"I Followed Him Around"
"Snow on the 10th of May"
"Tony"
"Maybe, We'll See"
"Bang Bang"
"In the Morning"
"Let Go!"
"Carry Me Home"
"Stay 'Til It's Over
"Hey Boy"
"The Emperor"
"Out on the Piers"
"Travelling Companion"

Musikalbum 2009
Album av Marit Bergman
Skogsjan AB

Skogsjan AB var ett skogsmaskinföretag med säte i Söderhamn som var verksamt från slutet av 1970-talet fram till 1997. Företaget grundades och leddes av ingenjör Jan Eriksson (född 1945), även kallad Skogsjan efter det företag han grundade.

Historia
Jan Eriksson tillhör skaran av entreprenörer inom den svenska skogsmaskinindustrin, däribland även Börje Karlsson (Rottne Industri), Martin Östberg (ÖSA), Lars Bruun (Bruun system AB) och Lars Lameksson (LL-Skogsmaskiner AB) med flera, som tidigt förde fram nordisk skogsmaskinteknik till en ledande position i världen när det gällde tekniska lösningar och produktion av skogsmaskiner som skördare, skördaraggregat och skotare. Skogsjans produkter låg under lång tid i skogsavverkningsteknikens framkant där den mest kända maskinen var en skördare, allmänt kallad "spindeln" där de fyra drivhjulen var monterade i individuellt manövrerade pendelarmar för bästa framkomlighet och komfort för operatören i svår terräng. På slutet av 1990-talet drog Skogsjan på sig stora skulder av olika orsaker och försattes i konkurs. I mars 1997 gick det amerikanska företaget Caterpillar Inc. in som huvudägare, inordnat under division Caterpillar Forestry varvid Jan Eriksson lämnade företaget. Caterpillars ambition var att lära sig kortvirkesmetoden och ta marknadsandelar i Skandinavien och Europa men också verka för en utveckling av kortvirkesmetoden främst i USA och Kanada.. Jan Eriksson grundade senare företaget Timberjan med säte i Österfärnebo som i början av 2000-talet utvecklade ett antal nya skogsmaskinkoncept bland annat en så kallad kombimaskin som används som kombinerad bandgående skördare och skotare som idag heter Timbear Lightlogg C.

Referenser

Fotnoter

Webbkällor
Skogsaktuellt, artikel publicerad 17 december 2008.
Jordbruksaktuellt, artikel Timberjan, publicerad 28 januari 2008.

Ej längre existerande svenska verkstadsindustriföretag
Ej längre existerande svenska tillverkare av skogsmaskiner
Ej längre existerande svenska tillverkare av anläggningsmaskiner
Företag upplösta 1997
Sveriges industrihistoria
Bommerlunder

Bommerlunder är en spritdryck med 38 procent alkoholstyrka. 

Receptet på denna akvavit härstammar från en restaurang i Bommerlund, norr om Flensburg.
Bommerlunder ägs av företaget Hermann G. Dethleffsen som år 1997 tog över varumärket från den tidigare ägaren Berentzen. Sedan år 2000 framställs drycken i Haselünne efter att tidigare ha producerats i Flensburg. 

Die Toten Hosen har gjort en sång kallad Eisgekühlter Bommerlunder, namngiven efter Bommerlunder.

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Akvavit
Crocodylomorpha

Crocodylomorpha är den enda kvarlevande gruppen kräldjur inom Crurotarsi vars enda kvarlevande ordning i sin tur är krokodildjur.

Kräldjur
Björn Granath (basketspelare)

Björn Olof Imants Granath, född 15 januari 1966, är en tidigare svensk basketspelare. 

Granath började sin idrottsbana som ungdomsspelare i Södertälje med SBBK Flies 2, därefter spel med Blackeberg Basket ,  och därpå fortsatt idrottande med Norrköpings Ungdoms Basket Förening.  Granath spelade säsongerna 1983-1986 i elitserielaget Hageby Basket från Norrköping och var delaktig när Hageby Basket nådde SM-final (silvermedalj) mot Solna IF 1985. I en av SM-finalerna mot Solna gjorde Granath 14 poäng och tog 8 returer. Under övriga av dessa år (1983-86) nådde Hageby Basket SM-semifinalspel mot dels Södertälje BBK.

Granath var även landslagsman för Sverige i dåvarande ungdomslandslaget (PA) som resulterade i 10:e plats i EM-slutspelet 1983 https://archive.fiba.com/pages/eng/fa/team/p/sid/2304/tid/307/_/1983_European_Championship_for_Cadets_Final_Round/search.html i Västtyskland. Individuellt var Björn Granath den tredje bästa poängplockaren, och tog flest returer, av samtliga spelare i EM-slutspelet 1983 .Granath var lagkapten för Sverige i EM-slutspelet för Herrar Juniorer 1984, resulterade i en 12:e placering, ett EM https://archive.fiba.com/pages/eng/fa/event/p/sid/2339/_/1984_European_Championship_for_Junior_Men/index.html som spelades i Sverige. Vann Nordiska Mästerskapen för juniorer, med Sverige 1985. Avslutade sin basketkarriär 2004 som spelande tränare för Järfälla Baskets herrlag i dåvarande division 2.
Björn Granath har enligt Svenska Basketbollförbundet varit Sveriges 19:e bästa poängplockare (snittpoäng) historiskt http://iof1.idrottonline.se/SvenskaBasketbollforbundet/Landslag/Statistikrekord/?league_id=4079#mbt:11-4100$f&gender=m&inactive=1&season-type=all

Referenser 

Män
Födda 1966
Svenska basketspelare
Levande personer
Erik Hallgren

Det finns flera biografiska artiklar om personer med namnet Erik Hallgren:

För riksdagsmannen och politikern Erik Hallgren, se Erik Hallgren (riksdagsman)
För konstnären Erik Hallgren, se Erik Hallgren (konstnär)
Leonard Labatt

Leonard Labatt, född 4 december 1838 i Stockholm, död 7 mars 1897 i Oslo, var en svensk operasångare (tenor).

Labatt arbetade först i butik, han var bland annat chef för en modeaffär 1863–1867. Han fick sin första musikaliska utbildning av professor Julius Günther som förde in honom i Stockholms musikaliska värld genom att ge honom solopartier i Harmoniska Sällskapet. Han debuterade våren 1866 som Tamino i Trollflöjten på Kungliga teatern och vann stort anseende genom en rad roller: Masaniello i Reinhard Keisers opera Den stumma, Faust, Horace i Sylvia, Armand i Cherubinis Vattendragaren och Vasco da Gama i L'Africaine. 

Han anställdes som förste tenor vid operan i Dresden 1868, men huset förstördes redan året efter av en stor brand. Han fick då anställning vid Wiener Staatsoper där han stannade till 1883, under vilken tid han dock gästsjöng i både Tyskland och Sverige. Mellan 1883 och 1884 var han åter anställd vid operan i Stockholm, varefter han sjöng på flera platser bland annat Rotterdam. Till hans främsta roller räknas Vasco da Gama, Eleazar i La Juive, profeten i Le Prophète, Radameès i Aida, Harald Viking i Halléns opera med samma namn och Tannhäuser. På 1890-talet återvände han till Sverige och avled i Stockholm efter en längre tids sjukdom.

Han var son till fabriksidkaren I. D. Labatt och Bernhardina Fürstenberg.

Källor 
 Oesterreichisches Musiklexikon
 Carl Fredrik Lundqvist, Minnen och Anteckningar – en blick tillbaka på mitt Lif

Externa länkar 

 

Svenska tenorer
Musiker från Stockholm
Alumner från Kungliga Musikhögskolan i Stockholm
Födda 1838
Avlidna 1897
Män
SBH
Ugglan
Svenska operasångare under 1800-talet
Luna 2

Luna 2 () var en sovjetisk rymdfarkost som kraschlandade på månens yta 13 september 1959. Detta var den första "landningen" av ett konstgjort rymdskepp på en annan himlakropp. 

Luna 2 var en 387 kg tung rymdfarkost och hade en liknande uppbyggnad som Luna 1.

Bakgrund 
Det första uppdraget inom Lunaprogrammet var en obemannad farkost som exploderade vid uppskjutningen i september 1958. Luna-uppdrag som inte lyckades nå en bana runt månen fick inga officiella namn och uppdragen bekräftades inte i media.

Det var vid det fjärde försöket som uppskjutningen äntligen lyckades. Det var Luna 1, som sköts upp den 2 januari 1959 och skulle kraschlanda på månen. Ett tekniskt fel gjorde att raketens bränntid blev felaktig och rymdfarkosten missade målet. Den delvisa framgången följdes av en ny misslyckad uppskjutning med Luna 1959A den 18 juni 1959. Luna 2 skulle därmed bli Sovjetunionens sjätte försök att skjuta prick på månen.

Luna 1 och tre av farkosterna innan var del i E1-serien. Luna 2 var den andra farkosten som var del i den nya, förbättrade E1A-serien. I övrigt var Luna 2 snarlik Luna 1, med en sfärisk design och utskjutande antenner och instrumentering. Luna 2 var liksom Luna 1 utrustad med scintillationsräknare, Geigermätare, magnetometer, mätintrument Tjerenkovstrålning och detektion av mikrometeoriter. Luna 2 hade ingen egen framdrivning.

Flygningen 
Den 12 september 1959 klockan 12.36(svensk tid) sköts farkosten upp från Bajkonurkosmodromen i Kazakstan. Klockan 19.39 samma dag då den befann sig 150 000 km från jorden släppte raketen ut natriumånga som bildade ett lysande moln. Detta för att kunna göra en noggrann bestämning av banan och kunna vidta eventuella kurskorrigeringar. Radiosignalerna från Luna 2 upphörde plötsligt klockan 22.02 den 13 september, 33,5 timmar efter uppskjutningen och markerade därmed att den slagit ner på månens yta. Nedslagshastigheten beräknas till 3 km/sek. Den kraschade på månens yta ost om Mare Serenitatis nära månkratrarna Aristides, Archimedes och Autolycus, med månkoordinaterna 0o longitud och 29,1o N latitud. Cirka 30 minuter senare kraschade också det tredje raketsteget på månen, med en okänd nedslagsplats.

Rymdsonden bekräftade att månen har ett obetydligt magnetfält och fann inga bevis för strålningsfält på månen.

Se även 
 Lunaprogrammet

Referenser

Noter

Externa länkar 

 , Amerikansk nyhetsinslag 1959
 Zarya - Luna 2 kronologi och statistik
 LIFE Magazine, artikel i september 1959 (på engelska)

Lunaprogrammet
Utforskningen av månen
1959 i Sovjetunionen
Rymdfartsåret 1959
VIII. Fliegerkorps

VIII. Fliegerkorps var en tysk flygkår under andra världskriget.

Storbritannien

Organisation 
Sturzkampfgeschwader 1 Angers, (Major Hagen)
 I Gruppe, Junkers Ju 87, Angers, Major P. Hozzel
 II Gruppe, Junkers Ju 87, Angers, Hptm. H. Mahlke
Sturzkampfgeschwader 2 St. Malo,(Major Oskar Dinort)
  I Gruppe, Junkers Ju 87, St. Malo, Hptm. H. Hitschold
 II Gruppe, Junkers Ju 87, Lannion, Major W. Enneccerus
Sturzkampfgeschwader 77 Caen, (Major Graf von Schönborn)
 I Gruppe, Junkers Ju 87,	Caen, Hptm. von D. zu Lichtenfels
 II Gruppe, Junkers Ju 87, Caen, Hptm. W. Plewig
 III Gruppe, Junkers Ju 87, Caen, Major H. Bode
Lehrgeschwader 1 Caen, (Oberstleutnant Bülowius)
 V. Gruppe, Messerschmitt Bf 110, Caen, Hptm. Horst Liensberger
Aufklärungsgruppe 11 (Fjärrspaning)
2. Staffel, Dornier Do 17,  Messerschmitt Bf 110, Bernay
Aufklärungsgruppe 123 (Fjärrspaning)
2. Staffel, Dornier Do 17,Junkers Ju 88, Paris

Balkan

Organisation 
Flygkårens organisation i april 1941:
 Sturzkampfgeschwader 2
 Sturzkampfgeschwader 1
 II. / Lehrgeschwader 2
 7. / Lehrgeschwader 2
 Kampfgeschwader 2
 I. / Lehrgeschwader 1
 II. / Kampfgeschwader 26
 Jagdgeschwader 27
 Jagdgeschwader 77
 Zerstörergeschwader 26
 Zerstörergeschwader 76

Sovjetunionen

Organisation 
Flygkårens organisation i juni 1941:
2.(F)/Aufklärungsgruppe 11
Kampfgeschwader 2
Sturzkampfgeschwader 1
Sturzkampfgeschwader 2
Zerstörergeschwader 26
Jagdgeschwader 27

Befälhavare 
Flygkårens befälhavare:
 General Wolfram von Richthofen   (1 sep 1939 - 30 juni 1942)  
 Generalleutnant Martin Fiebig   (30 juni 1942 - 21 maj 1942)  
 Generalleutnant Hans Seidemann   (21 maj 1942 - 25 jan 1945)  
 General der Flieger Hans Seidemann   (2 feb 1945 - 28 apr 1945)

Referenser

Noter 
 

Militära enheter ur Luftwaffe
Karlskoga lasarett

Karlskoga lasarett är ett sjukhus i Karlskoga, som stod färdigt 1942. 

Lasarettet är ett av tre länsdelssjukhus inom Region Örebro län, de övriga är Universitetssjukhuset i Örebro och Lindesbergs lasarett i Lindesberg.  Lasarettet har cirka 730 anställda och fungerar som ett akutsjukhus för västra delen av Örebro län, Karlskoga och Degerfors kommuner, och östra delen av Värmlands län, Kristinehamns, Storfors och Filipstads kommuner. Totalt bor cirka 70 000 invånare i området. Karlskoga lasarett har sex kliniker och 130 vårdplatser.

2012 fick Karlskoga lasarett ta emot utmärkelsen Svensk Kvalitet.

Referenser

Externa länkar
Karlskoga lasarett

Länsdelssjukhus
Region Örebro län
Byggnader och anläggningar i Karlskoga
Sjukhus i Örebro län
1942 i Sverige
Lindesbergs lasarett

Lindesbergs lasarett i Lindesberg är ett av tre länsdelssjukhus inom Region Örebro län, de övriga är Universitetssjukhuset i Örebro och Karlskoga lasarett i Karlskoga. Lasarettet fungerar som ett akutsjukhus för norra delen av Örebro län och de 52 000 invånarna som bor i Lindesbergs, Nora, Hällefors och Ljusnarsbergs kommuner. 

På lasarettet bedrivs anestesi- och intensivvård, kirurgi, ortopedi samt medicinsk och geriatrisk vård. Det finns dessutom sex specialistmottagningar och röntgenklinik.

Galleri

Externa länkar

Lindesbergs lasarett

Länsdelssjukhus
Byggnader och anläggningar i Lindesbergs kommun
Region Örebro län
Sjukhus i Örebro län
Klove (virke)

Klove är en del av en kluven stock. Klovor (kluvor i Dalarna) används till exempel vid timring av lador, härbren, stugor, bodar med flera byggnader. Nedtyngda halv- eller kvartskluvor förekommer som takbeläggning över ett lager näver eller plast (tätskiktet). 

Denna teknik lärs ut på Sjöviks folkhögskola utanför Avesta. Skolans elever har lagt nya tak åt hembygdsgårdar ute i landet.

Källor
Svenska Akademiens ordlista

Noter

Trä
Byggnadsmaterial
Snickeri
Ann-Mari Svennerholm

Ann-Mari Svennerholm, född 1947, är en svensk medicinsk forskare.

Svennerholm disputerade 1975 vid Göteborgs universitet, där hon är professor i mikrobiologi och immunologi. Hennes forskningsområde är framför allt vacciner mot olika infektioner, bland annat kolera, diarré-orsakande Escherichia coli och Helicobacter pylori.

Utmärkelser och ledamotskap
  H.M. Konungens medalj i guld av 8:e storleken i Serafimerordens band (Kon:sGM8mserafb, 2018) för förtjänstfulla insatser inom biomedicinsk forskning
 Ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien (LVA, 2008)

Källor 

Svenska professorer i mikrobiologi
Svenska professorer i immunologi
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Kvinnor
Födda 1947
Levande personer