kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Syrisk häst

Den syriska hästen är en hästras som utvecklats i Syrien. Den kallas ibland även för Syrisk arab och är även nära släkt med det arabiska fullblodet. De syriska hästarna är små, egentligen i ponnyhöjd (oftast under 148 cm i mankhöjd) men räknas som stora hästar. Den syriska hästen har en elegant hållning och är extremt seg och tuff.

Historia
Den syriska hästen har funnits i Syrien i flera hundra år och anses ha direkt härstamning till det arabiska fullblodet. Det anses även att den syriska hästen är av ren arabisk stam men har fått sitt namn av sin hemtrakt i Syrien. Utseendet varierar dock något från araben och den syriska hästen har vissa drag som påminner om den turkmenska Achaltekeern, men detta kan även bero på skillnader i avel och miljön som den syriska hästen har utvecklats i.

Då det inte finns några dokumentationer om tidigare avel av den Syriska hästen så går det inte att bevisa några teorier. Idag är även den Syriska hästen relativt ovanlig, även om den inte är utrotningshotad, men rasen finns nästan uteslutet i Syrien och omkringliggande länder.

Egenskaper
Den syriska hästen har en tydligt orientalisk karaktär med många drag från araben. Huvudet är finlemmat med lätt inåtbuktande nosprofil. Exteriören är lätt och smalt byggd. Den syriska hästen är dock inte lika tilltalande som araben men har en lätt böjd nacke och en kort smal rygg. Halsen är dock lätt underbyggd vilket kan visa på inblandning av turkmenska hästar eller Achaltekeer.

Den syriska hästen är däremot lika seg och uthållig som araberna och är både tuff och tålig. Den är väl anpassad till det torra klimatet och klarar av både extrem hetta och extrem kyla. De syriska hästarna klarar sig även bra på näringsfattigt foder. Hästarna är utmärkta som ridhästar med bra framåtanda, även om de ibland kan vara något heta i temperamentet. Den syriska hästen förekommer som skimmel eller fux och mankhöjden varierar mellan 142 och 151 cm.

Se även 
Arabiskt fullblod
Persisk arab
Egyptisk arab

Källor 
Stora boken om hästar och ponnyer av Tamsin Pickeral, sid 234

Varmblodshästar
Hästraser från Asien
Claes de Faire

Claes Olof de Faire, född 27 september 1978, är en svensk  journalist och författare.

Han har bland annat varit chefredaktör för Resumé, Veckans Affärer och Svenska Nyhetsbrev. Han har även varit programledare och producent för Resumé och Frånvarande i TV8 samt programledare tillsammans med Anita Jekander för Nyhetsfajten, även den i TV8. Han har också skrivit för Privata Affärer och varit medarbetare i Novare AB.

Mellan januari 2017 och december 2019 var han vd för tidskriften Fokus, och under första hälften av 2020 var han chefredaktör på Mitt i, men fick gå då tidningen blev uppköpt av Direktpress.

Claes de Faire har arbetat för Moderata ungdomsförbundet, där han mellan januari 2001 och 2002 var kampanj- och strategichef. 

År 2011 debuterade han med romanen Alla lyckliga familjer liknar varandra på Wahlström & Widstrand. År 2012 kom romanen Ministern – en kärlekshistoria. År 2017 utkom Ingen lever i samma familj.

Han är gift med konstvetaren Ebba de Faire.

Bibliografi
Alla lyckliga familjer liknar varandra (roman), Wahlström & Widstrand,  2011 
Ministern : en kärlekshistoria (roman), Wahlström & Widstrand,  2012
Ingen lever i samma familj (roman), Wahlström & Widstrand, 2017

Referenser
http://www.resume.se/nyheter/artiklar/2016/12/06/claes-de-faire-blir-vd-pa-fokus/
http://www.resume.se/nyheter/artiklar/2011/11/25/claes-de-faire-ny-chefredaktor-pa-resume-/
http://www.dagensmedia.se/medier/tidskrifter/claes-de-faire-blir-chefredaktor-for-bade-resume-och-va-6132419
http://www.resume.se/nyheter/artiklar/2008/05/29/claes-de-faire-leder-tv8s-stora-hostsatsning/
https://www.wwd.se/bocker/179208/ministern-en-karlekshistoria/
http://www.dagensmedia.se/nyheter/claes-de-faires-ego-halverat-6226327

Noter

Externa länkar
 Claes de Faires blogg

Män
Födda 1978
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska krönikörer
Svenska moderater
Svenska TV-programledare
Svenska PR-konsulter
Levande personer
Rialto

Rialto kan syfta på:

Rialto (biograf, Stockholm) 
Rialto (biograf, Göteborg)
Rialto (biograf, Vårgårda)
Rialto (låt) – låt av Ulf Lundell från Den vassa eggen, tagen från bron i Venedig med samma namn
Rialto Towers – skyskrapa i Melbourne i Australien
Reliant Rialto – en mikrobil från Reliant

Geografi

Irland 

 Rialto (del av en befolkad plats), Leinster,

Italien 

 Rialto, Savona, kommun, Ligurien, Provincia di Savona, 
 Rialto (ö) – en ö i Venedig
 Ponte di Rialto – Rialtobron i Venedig

USA 

 Rialto, Kalifornien, ort, San Bernardino County, 

Robotskapade Irlandförgreningar
Robotskapade Italienförgreningar
Robotskapade USAförgreningar
Gullskära

Gullskära (Cosmos sulphureus) är en art i familjen korgblommiga växter. Växten finns i gula, röda och orangea färger. Den är väldigt populär i Korea och Japan.

Korgblommiga växter
Sommarblommor
Gu Växtindex
Souldrainer

Souldrainer är ett svenskt Melodisk death metalband bildat 1998 i Östersund av Nils Fjellström, Marcus Edvardsson och Johan Klitkou. Målet med projektet var att göra långsamma låtar, fast med en viss attityd och brutalitet som aldrig tidigare skådats. Souldrainer släppte studioalbumet Reborn 2007. Efter Johan Klitkous avhopp har Marcus Edvardsson tagit över sången i bandet.

2011 släpptes skivan Heaven's Gate.

Medlemmar
Nuvarande medlemmar
 Marcus Edvardsson – gitarr, sång (1999– ) 
 Joakim Wassberg – basgitarr, sång (2003– ) 
 Hugo Nylander – trummor (2013– ) 

Tidigare medlemmar
 Nils Fjellström – trummor (1999–2005)
 Johan Klitkou – sång (2000–2007)
 Daniel Dlimi – gitarr (2003–2010)
 Arttu Malkki – trummor (2005–2012)
 Sverker Berggren – trummor (2012–2013)

Diskografi
Demo
Daemon II Daemon (2002)
Promo 2004 (2004)
First Row in Hell (2005)
Studioalbum
 Reborn (2007)
 Heaven's Gate (2011)
 Architect (2014)
EP
Revolt III (2012)
Singlar
"The Bitch and the Machine" (2010)

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Svenska death metal-grupper
Musikgrupper bildade 1998
Musikgrupper från Östersund
Gustaf Almquist

Johan Gustaf Almquist, född 1 juni 1841 i Jönköpings församling, död där 31 december 1899, var en svensk skollärare och riksdagsman.

Almquist var anställd som adjunkt vid Jönköpings högre allmänna läroverk.

Referenser

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags första kammare
Svenska lärare under 1800-talet
Domänintendenter
Födda 1841
Avlidna 1899
Män
Politiker från Jönköping
Lärare från Jönköping
Dilba (musikalbum)

Dilba är Dilbas första studioalbum, utgivet 1996. Låten "I'm Sorry" blev en stor hit. Den svenska progressive metal-gruppen Evergrey gjorde 2003 en cover på låten.

Låtförteckning
Keep a promise
Raindrops
I'll catch a star
I'm Sorry
No one is leaving
Peaceful Place
A couple of minutes
Meanwhile
Beyond Life
Last call
We'll stay

Musikalbum 1996
Svenska musikalbum
Johanne Luise Heiberg

Johanne Luise Heiberg, född Pätges 22 november 1812, död 21 december 1890, var en av Danmarks främsta skådespelerskor under 1800-talet. Hon var sin tids ledande aktris vid Det Kongelige Teater i Köpenhamn. 

Heiberg växte upp i en fattig miljö som dotter till en värdshusägare av tyskt ursprung och hans judiska hustru. Redan som barn uppträdde hon som dansare i föräldrarnas marknadstält i Dyrehavsbakken. Heiberg visade tidigt prov på konstnärlig talang och började på Det Kongelige Teaters balett 1820. Med hjälp av utomstående bidragsgivare kunde hon utbilda sig till skådespelerska vid Kongelige Teaters dramatiska skola 1826–29. Redan 1823 gjorde hon barnroller vid teatern, och 1829–1856 och 1859–64 var hon anställd vid Det Kongelige Teater samt 1867–74 instruktris vid teaterns talscen. Bland hennes roller märks Julia i Romeo och Julia, Ofelia i Hamlet, Lady Macbeth i Macbeth och Maria Stuart.

1831 gifte hon sig med den berömde och mycket äldre kritikern och pjäsförfattaren Johan Ludvig Heiberg, ett giftermål som ytterligare förstärkte hennes position och gjorde henne känd under namnet "fru Heiberg". Makarna Heiberg blev ett begrepp och deras hem en kulturell samlingspunkt i Köpenhamn.

Heiberg skrev även 1848 den sedan 1855 även i Sverige populära vaudevillen En Søndag paa Amager och utgav 1882 en bok om svärföräldrarna, Peter Andreas Heiberg og Thomasine Gyllembourg. Postumt utgavs hennes memoarer, Et Liv, gjenoplevet i Erindringen (4 band, 1891–92).

Heiberg var avbildad på den danska 200-kronorssedeln mellan mars 1997 och oktober 2010.

Pjäsen Från regnormarnas liv (1981) av P.O. Enquist handlar om ett fiktivt möte mellan Heiberg och H.C. Andersen.

Källor 

Danska skådespelare under 1800-talet
Kvinnor
Födda 1812
Avlidna 1890
Personer från Köpenhamn
Danska författare under 1800-talet
Azmi Bishara

Azmi Bishara (arabiska: , hebreiska: ), född 22 juli 1956, är en kristen palestinier med israeliskt medborgarskap. Bishara var representant i det israeliska parlamentet, Knesset, där han företrädde partiet Balad mellan 1996 och 2007. Han är också partiledare för Balad.  

Han är en förskare och författare som har skrivit många kända böcker, han tycks vara en modern politiker i arabvärlden. Men eftersom han har kämpat för Palestiniernas frihet och pratar i Palestiniernas namn i den Israeliska Kenesset så är han inte så omtyckt i Isarel som han är i arabvärlden av dem balanserade demokraterna, liberala och religiösa politikerna.

Källor 

Israeliska politiker under 1900-talet
Israeliska politiker under 2000-talet
Israeliska partiledare
Födda 1956
Män
Levande personer
Otto Rydbeck

Om advokaten Otto Rydbeck (1945-2004), se Otto Rydbeck (advokat)

Sven Otto Henrik Rydbeck, född 25 augusti 1872 i Lund, död 13 september 1954 i Lund, var en svensk arkeolog. Han var bror till Thure Rydbeck och Ellen Rydbeck, farbror till Olof Rydbeck och farfar till Otto Rydbeck (advokat).

Rydbeck blev filosofie doktor 1905, docent i nordisk konstarkeologi 1909 samt professor i förhistorisk och medeltidsarkeologi 1919, allt i Lund. Från 1904 var han föreståndare för Lunds universitets historiska museum, som han totalt omordnade och vars föremålsantal under hans tid mer än fördubblades, på vissa avdelningar flerdubblades, och åt vilket han ägnade flera publikationer.

Med anledning av den utställning av äldre kyrklig konst från Skåne, som Rydbeck ordnade i Malmö 1914 i samband med Baltiska utställningen, redigerade och utgav han Äldre kyrklig konst i Skåne (tillsammans med Ewert Wrangel; 1921). På omsorgsfulla undersökningar vilade redan hans första vetenskapliga arbete, Medeltida kalkmålningar i Skånes kyrkor (1904); till samma område hörde Medeltidsmålningarna i Dädesjö och öfvergången från romansk stil till gotik (tillsammans med Wrangel; 1918). Rydbecks förnämsta skrifter behandlar Lunds domkyrka, åt vars undersökning han ägnade sitt arbete Bidrag till Lunds domkyrkas byggnadshistoria (1915) samt Lunds domkyrkas byggnadshistoria (1923). 

Rydbeck blev ledamot av Humanistiska vetenskapssamfundet i Lund 1919 och Vitterhets-, historie- och antikvitetsakademien 1924. En byst av honom står uppställd på Historiska museet i Lund.

Rydbeck var i unga år verksam som tecknare och skulptör och under sin studietid utförde han bland annat en byst av Otto Lindblad och en porträttrelief av Martin P:son Nilsson. Sin färdighet i teckning fick Rydbeck senare nytta av vid illustrerande av egna och andras publikationer. Han medverkade i en utställning med akademisk konst som visades på Lunds universitets konstmuseum 1935.

Otto Rydbeck är begravd på Norra kyrkogården i Lund.

Övriga skrifter i urval
Fullständig "Bibliografi över professor Otto Rydbecks utgivna skrifter" redigerad av John Tuneld återfinns i festskriften Från stenålder till rokoko. Studier tillägnade Otto Rydbeck den 25 augusti 1937, Lund 1937, s.375-391
Studier i Skånes renässans- och barockskulptur (1917)
Två märkliga konstnärer, Adam van Düren och mästaren med signaturen A.S. (1918)
Ärkebiskop Andreas Sunessons grav i Lunds domkyrka: en undersökning (tillsammans med Carl Magnus Fürst och Agnes Branting; 1926)
Stenåldershavets nivåförändringar och Nordens äldsta bebyggelse (1928)
Knut den heliges Laurentiuskyrka: grundmurar och gravar från tusentalets Lund (1942)

Källor
 
Svenskt konstnärslexikon del IV sid 563, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Svenska professorer i arkeologi
Svenska tecknare under 1800-talet
Svenska skulptörer under 1800-talet
Personer verksamma vid Lunds universitet
Ledamöter av Vitterhetsakademien
Ledamöter av Kungliga Humanistiska Vetenskapssamfundet i Lund
Konstnärer från Lund
Gravsatta på Norra kyrkogården i Lund
Födda 1872
Avlidna 1954
Män
Isabel Coixet

Isabel Coixet, född 9 april 1960 i Barcelona, är en katalansk (spansk) regissör och manusförfattare. Hon blev 2006 tilldelad en Goya i kategorin Bästa regi. 2011 fick hon filmpriset Goya för bästa dokumentärfilm (Escuchando al juez Garzón, en film om juristen Baltasar Garzón). 

Hon har studerat historia på Barcelonas universitet, och har ett förflutet som journalist och reklamfilmsregissör. 1989 gjorde hon sin regidebut med spelfilmen Demasiado viejo para morir joven, som hon även skrev manus till.

Filmografi

Spelfilmer 

 1983: Morbus (enbart manus)
 1984: Mira y verás
 1989: Demasiado viejo para morir joven
 1996: Cosas que nunca te dije
 1998: A los que aman
 2003: Mitt liv utan mig (Mi vida sin mí)
 2004: Hay motivo (delen La insoportable levedad del carrito de la compra)
 2004: Marlango (enbart manus)
 2005: The Secret Life of Words (La vida secreta de las palabras) 
 2006: Paris, je t'aime (delen Bastille)
 2007: Invisibles (delen Cartas a Nora)
 2008: Elegy
 2009: Map of the Sounds of Tokyo
 2013: Ayer no termina nunca 
 2013: Another Me
 2014: Learning to Drive
 2015: Nobody Wants the Night
 2017: The Bookshop
 2019:  Elisa y Marcela

Dokumentärer 

 2003: Viaje al corazón de la tortura
 2010: Aral. El mar perdido
 2011: Escuchando al juez Garzón
 2012: Marea blanca

Referenser

Noter

Externa länkar

 

Födda 1960
Katalanska filmregissörer
Kvinnor
Levande personer
Spanska manusförfattare
The Heavy Circles

The Heavy Circles, amerikanskt rockduo bildad av Edie Brickell och Harper Simon i New York 2006. Duon gav ut sitt självbetitlade debutalbum 12 februari 2008.

Albumet har gästartister som Sean Lennon, Martha Wainwright, Money Mark och Yuka Honda.

Diskografi
Studioalbum
2008 – The Heavy Circles

Låtlista
"Henri" – 2:47
"Better" – 3:10
"Ready to Play" – 3:45
"Confused" – 3:57
"Easier" – 4:31
"Maximo" – 3:07
"Wait and Wait" – 4:14
"Need a Friend" – 3:06
"Dynamite Child" – 1:45
"Oh Darling" – 3:52

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska rockgrupper
Grace Zabriskie

Grace Zabriskie, född 17 maj 1941 i New Orleans i Louisiana, är en amerikansk skådespelare. Hon är mest känd för att ha medverkat i ett flertal av David Lynchs verk, däribland TV-serien Twin Peaks. Hon spelar också en betydande biroll i HBO-serien Big Love.

Filmografi (urval)
2017 - Twin Peaks (TV-serie)
2007 - Bröllopsprovet
2006 - 2011 - Big Love (TV-serie)
2006 - Inland Empire
1989 - 1998 - Seinfeld (TV-serie)
1992 - Twin Peaks Fire Walk with Me
1991 - Stekta Gröna Tomater
1990 - Wild at Heart
1990 - 1991 - Twin Peaks (TV-serie)
1989 - Drugstore Cowboy
1984 - Öster om Eden (TV-serie)
1981 - 1991 - Santa Barbara (TV-serie)
1979 - Norma Rae

Källor

Externa länkar 
 
 

Födda 1941
Amerikanska skådespelare under 1900-talet
Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Personer från New Orleans
Kvinnor
Levande personer
Lista över guvernörer i Tennessee

Nedan följer en lista över personer som varit guvernör i delstaten Tennessee. William Blount (ej att förväxla med halvbrodern Willie Blount) var guvernör i Sydvästterritoriet (Southwest Territory, officiellt Territory South of the River Ohio) 1790–1796 innan delstaten Tennessee grundades. Tennessee blev delstat i USA 1 juni 1796. Tennessee utträdde ur USA 8 juni 1861 och blev därefter en av Amerikas konfedererade stater. Unionen (nordstaterna) ockuperade största delen av Tennessee redan 1862 och Andrew Johnson utnämndes till militärguvernör. Edward H. East tjänstgjorde som tillförordnad militärguvernör från mars till april 1865 under tiden som Johnson hade tillträtt som USA:s vicepresident och en ny guvernör ännu inte hade officiellt tillträtt ämbetet. Tennessee blev åter delstat i USA snabbare än de övriga sydstaterna och representerades således även i USA:s kongress på nytt redan 24 juli 1866.

Se även 
 Tennessee
 Demokratiska partiet
 Republikanska partiet
 Demokratisk-republikanska partiet
 Whigpartiet
 Populistpartiet

Externa länkar 
 2007–2008 Tennessee Blue Book

 
Tennessee, Lista över guvernörer i
Jaime Rosales

Jaime Rosales, född 1970 i Barcelona, är en spansk regissör, manusförfattare och filmproducent.

Han tillbringade tre år på Kuba där han studerade film på Escuela Internacional de Cine y Televisión i Havanna, och senare på Australian Film Television and Radio School (AFTRS) i Sydney (Australien).

Han blev för filmen La soledad tilldelad två Goya i kategorierna Bästa regi och Bästa film.

Filmografi 
Regissör och manusförfattare:
2003: Las horas del día
2007: La soledad
Producent:
2003: Las horas del día (regi: Jaime Rosales)
2003: Un instante en la vida ajena (regi: José Luis López-Linares)
2006: La linea recta (regi: José María de Orbe)
2007: La soledad (regi: Jaime Rosales)
2008: El árbol (regi: Carlos Serrano Azcona)

Källor

Externa länkar

Födda 1970
Spanska filmregissörer
Män
Levande personer
La soledad

La soledad eller Solitary Fragments är en spansk film från 2007. Den regisserades av Jaime Rosales och tilldelades tre Goya-priser i kategorierna Bästa film, Bästa nya skådespelare och Bästa regi. Den vann även The Ingmar Bergman International Debut Award.

Källor

Externa länkar
 

Spanska dramafilmer
Filmer 2007
Mount Kubor

Mount Kubor är ett berg i Papua Nya Guinea och är Oceaniens sjunde högsta med sina 4 359 meter.

Berg på Papua Nya Guinea
Wilhelm Abenius (borgmästare)

Erik Wilhelm Abenius (i riksdagen kallad Abenius i Västerås), född 19 december 1825 i Västra Skedvi församling, Västmanlands län, död 4 oktober 1903 i Västerås, var en svensk borgmästare och politiker.

Biografi 
Wilhelm Abenius, som var son till possessionaten Johan Abenius, samt bror till häradshövdingen Carl Fredrik Abenius, avlade examen till rättegångsverken vid Uppsala universitet 1845 och tjänstgjorde därefter bland annat som borgmästare i Säters stad 1856–1860 och Västerås 1865–1899. Han var också ordförande i hälsovårdsnämnden i Västerås stad och i Sala-Tillberga järnvägsaktiebolag.

Han var riksdagsledamot i andra kammaren (partilös) vid majriksdagen 1887 för Västerås och Köpings valkrets. Han invaldes inte i något riksdagsutskott och lade inte några motioner.

Abenius äktade Carolina Augusta Wilhelmina Karlström (1830–1902).

Referenser 
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970 (Almqvist & Wiksell International 1988), band 1, s. 419

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Västerås borgmästare
Säters borgmästare
Alumner från Uppsala universitet
Personer från Västra Skedvi socken
Födda 1825
Avlidna 1903
Män
Wilhelm
Willie Blount

Willie Blount, född 18 april 1768 i Bertie County, North Carolina, död 10 september 1835 i Davidson County, Tennessee, var en amerikansk politiker (demokrat-republikan). Han var guvernör i delstaten Tennessee 1809-1815.

Blount studerade vid College of New Jersey (numera Princeton University) och Columbia College (numera Columbia University). Han var privatsekreterare åt sin halvbror William Blount 1790-1796 under åren innan Tennessee blev delstat.

Blount valdes tre gånger till guvernör i Tennessee. Som guvernör tog han initiativ till värvningen av trupper till 1812 års krig. Soldaterna från Tennessee spelade en central roll i kriget och delstaten fick därmed sitt smeknamn The Volunteer State (frivilligstaten).

Blount återvände till Montgomery County efter sin tid som guvernör. Han kandiderade ännu en gång i 1827 års guvernörsval men förlorade den gången mot Sam Houston.

Blounts grav finns på Greenwood Cemetery i Clarksville, Tennessee.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Tennessee Encyclopedia

Guvernörer i Tennessee
Amerikanska demokrat-republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Alumner från Columbia University
Alumner från Princeton University
Personer från Bertie County
Födda 1768
Avlidna 1835
Män
Mons Ardeshir

Mons Ardeshir är ett berg på månen. Det ligger på månens baksida, från jorden sett, precis öster om Mons André. Berget har en diameter av 8 kilometer. Det fick sitt namn 1976 efter den persiske kungen Ardeshir.

Koordinater är 5,0 N 121,0 Ö. Eftersom den östliga koordinaten är högre än 90, ligger berget på månens frånsida, från jorden sett.

Referenser

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Ardeshir, Mons
Bluff – Storia di truffe e di imbroglioni

Bluff – Storia di truffe e di imbroglioni är en italiensk komedifilm från 1976 i regi av Sergio Corbucci. Bland skådespelarna finns Anthony Quinn, Adriano Celentano, Capucine, Corinne Cléry och Attilio Dottesio.

Externa länkar 
 

Filmer 1976
Italienska komedifilmer
Filmer om svindlare
Kjessler & Mannerstråle

Kjessler & Mannerstråle AB, KM-gruppen, var ett svenskt teknikkonsultföretag.

Företaget, som hade sitt säte i Stockholm, startades 1934 av Sven Kjessler och Otto Mannerstråle och ombildades till aktiebolag 1947. Företaget bedrev rådgivande ingenjörs- och arkitektverksamhet för arkitektur, broar, byggnadsprojektering, byggnadskonstruktioner, byggledning, geoteknik, hamnar och farleder, kartografi, maskinkonstruktioner, samhällsplanering, vatten och avlopp, väg- och trafikteknik samt kommunikationsteknik. År 1971 hade företaget 580 anställda med filialer och lokalkontor i Göteborg, Helsingborg, Luleå, Eskilstuna, Halmstad, Jönköping, Linköping, Malmö och Sundsvall. Vidare fanns dotterbolagen Ingenjörsbyrån Nils Centerlöf i Malmö och Erik Herolf Konsulterande Ingenjörsbyrå AB i Sundsvall. År 2000 köptes KM av J&W, vilket 2001 i sin tur köptes av WSP.

Verkställande direktörer 
1947–1960 Sven Kjessler
1960–1975 Bengt Olson
1976–1989 Urban Palmgren
1989–1998 Anders Alvemo

Referenser 

Ej längre existerande svenska företag
Svenska teknikkonsultföretag
Speldosan (bok)

Speldosan, (original:Tuck Everlasting) är en barnbok av Natalie Babbitt, utgiven 1975, den kom i svensk översättning 1981.

Handling 
Boken handlar om en flicka, ungefär 11 år gammal, Winnie Foster, vars familj äger skogen som de bor i. Den utspelar sig 1880. En dag hör hon någon slags musik komma från skogen. Nästa morgon smiter hon iväg från sitt hus för att utforska var ljudet hade kommit från. När hon har gått ett litet tag ser hon en pojke som sitter vid ett träd och dricker vatten som kommer från en källa vid trädet. Han heter Jesse Tuck och säger att han är 117 år gammal. Winnie tror inte på det här, men senare berättar Jesse och resten av hans familj, Angus, Mae och Miles, att källan som Jesse drack ur innehåller vatten som gjort dem odödliga. Winnie var den första, förutom familjen Tuck, att veta om vattnet. Senare säger en man som har spionerat på familjen Tuck & Winnie, till Sheriffen att familjen Tuck har kidnappat henne. Eftersom de vill ha kvar Winnie så slår Mae mannen i huvudet med någon slags hård klubba och han dör. Mae Tuck blir dömd till hängning men det går ju inte eftersom hon inte kan dö. Winnie, Angus, Miles och Jessie gör upp en plan för att få ut Mae ur fängelset. Miles bryter upp stängerna, Winnie klättrar in i fängelset och får ut Mae.
Nästa morgon när Sheriffen går förbi så ser han Winnie i stället för Mae. Familjen Tuck har nu hunnit långt bort ifrån skogen, men innan de gav sig av sa Angus till Winnie att inte dricka av vattnet, men Jesse sa att hon skulle.
I det sista kapitlet kommer Angus och Mae tillbaka till skogen ungefär 70 år senare och de går in på kyrkogården och ser en gravsten där det står

Winnie Foster 1870-1948

Filmatisering 
Boken har filmatiserats två gånger, 1981 och 2002. I filmen Tuck Everlasting från 2002, sågs bl.a. William Hurt, Sissy Spacek , Alexis Bledel och Jonathan Jackson i rollerna.

Skönlitteratur 1975
Amerikansk fantasylitteratur
1880 i skönlitteratur