kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Karl V av Lothringen

Karl V Leopold, född 3 april 1643 i Wien, i nuvarande Österrike, död 18 april 1690 i Wels, Oberösterreich, i nuvarande Österrike, var hertig av Lothringen 1675–1690. Han var Leopold I:s svåger och Niklas II:s son. Gift 1678 med Eleonora Maria Josefa av Österrike.

Biografi
Karl blev till följd av Frankrikes erövringslust fördriven från sitt land. Han fick av kejsar Leopold I befälet över ett kavalleriregemente och stred med utmärkelse under Montecuccoli först vid S:t Gotthard 1664 och sedermera i Nederländerna samt vid Rhen, där han själv fick överbefälet. Han var en av befälhavarna för den heliga ligan under slaget om Wien (1683), som belägrades av turkarna, och under fortsättningen av kriget med dessa (seger vid Mohács, 1687). Rikskriget mot Frankrike började han 1689 med intagandet av Mainz efter tappert försvar. Döden avbröt dock hans segerlopp.

Referenser

Noter

Externa länkar 

Födda 1643
Avlidna 1690
Hertigar av Lorraine
Män
Kandidater till polska tronen
Walhalla
Personer från Wien
Deltagare i slaget vid Wien
Kenneth Gustafsson (fotbollsspelare)

Kenneth Olof Gustafsson, född 15 september 1983 i Björketorps församling, Härryda kommun, är en svensk före detta fotbollsspelare som spelade för Gais i Superettan. Han kom till Gais 2002 från IFK Hindås.

Karriär
Gustafsson spelade i sin ungdomskarriär i IFK Hindås, men gick över till Gais 2002. Första säsongen spelade han åtta matcher, varav fem från start. Säsongen efter blev det spel i något fler matcher, 12 av seriematcherna och sedan två kvalmatcher där han var med om att spela upp Gais i Superettan. Säsongen 2004 etablerade han sig i startelvan och fick mycket matchtid av tränaren Roland Nilsson, totalt spelade han 28 av 30 matcher i Gais återkomst till Superettan. Året därpå avancerade Gais till allsvenskan efter en säsong med 14 spelade seriematcher och en kvalmatch för Gustafssons del.

Under en match mot AIK i maj 2006 drabbades Gustafsson av en infektion i benmärgen och blev tvungen att få specialistvård från USA. Detta resulterade i att han blev liggande på sjukhus i två och en halv vecka och fick ägna resten av säsongen åt rehabilitering. Säsongen 2007 var han dock tillbaka i startelvan och missade endast en seriematch och två träningsmatcher.

Efter säsongen 2015 slutade Gustafsson som spelare i Gais, delvis på grund av skadeproblematiken han drogs med under säsongen. Totalt spelade han 260 matcher för Gais, vilket gör att han efter säsongen 2018 intog plats nummer 9 på listan över de spelare som spelat flest matcher för Gais. I december 2015 blev det dock klart att han skulle ta över det sportsliga ansvaret i Gais akademi och har sedan dess arbetat med Gais akademi i olika former, sedan 2018 som akademichef.

Parallellt med sin fotbollskarriär har Gustafsson studerat tre år på programmet industriell ekonomi vid Chalmers och vill slutföra utbildningen när han får tid.

Källor

Noter

Svenska fotbollsspelare
Fotbollsspelare i Gais
Spelare i Superettan
Spelare i Fotbollsallsvenskan
Personer från Härryda kommun
Födda 1983
Levande personer
Män
Alaska Marine Highway

Alaska Marine Highway är en färjelinje som drivs av den amerikanska delstaten Alaska. Huvudkontoret finns i Ketchikan, Alaska.

Linjen går längs med statens sydcentrala kust, de östliga Aleuterna och Inside Passage i sydöstra Alaska British Columbia i Kanada. Färjorna anlöper hamnar i städer som saknar kontakt med vägnätet i övrigt, och fartygen kan frakta passagerare, gods och fordon. Alaska Marine Highways sträckning är på totalt cirka 5 600 kilometer, och turerna sträcker sig i syd till Bellingham i delstaten Washington, och i väst till Unalaska i Aleuterna. Totalt finns 32 färjeterminaler i Alaska, British Columbia och Washington. Alaska Marine Highway ingår i USA:s National Highway System, och finansieras delvis av staten.

Historia
Alaska Marine Highway grundades 1948 av Steve Homer och Ray Gelotte, vilka bodde i staden Haines i Alaska. Företaget köptes av Alaskas territoriala regering år 1951 och dess sträckning utökades till Prince Rupert i British Columbia år 1963, och till Bellingham år 1967.

I september 2005 fick färjelinjen status som National Scenic Byway av Federal Highway Administration.

Trafikerade områden
Färjelinjens huvudterminal ligger i Juneau, även om de administrativa kontoren nyligen flyttades till Ketchikan. Andra större terminaler är Cordova, Ketchikan och Kodiak.

Alaska Marine Highway trafikerar följande områden året runt:
Akutan; Angoon; Bellingham; Chenega Bay; Chignik; Cold Bay; Cordova; False Pass; Haines; Homer; Hoonah; Juneau; Kake; Ketchikan; King Cove; Kodiak; Metlakatla; Petersburg; Port Lions; Prince Rupert; Sand Point; Seldovia; Sitka; Skagway; Tatitlek; Tenakee Springs; Unalaska; Valdez; Whittier; Wrangell och Yakutat. Bartlett Cove trafikeras under sommarmånaderna.

Trafik
Alaska Marine Highway fraktar över 350 000 passagerare och 100 000 fordon varje år. Den är väldigt populär bland sommarturister, och är den huvudsakliga anledningen till att Bellingham och Prince Rupert ingår i nätet. Tältstäder uppstår ofta på fartygens däck, och linjen är en populär resväg till Alaska för budgetresenärer. Passagerarantalet går ner märkbart under vintern, och under denna tid brukar fartygen undergå service och renovering.

Se även
BC Ferries – British Columbias motsvarande färjesystem.
Inter-Island Ferry Authority – Ett färjesystem som utgår ifrån Prince of Wales Island och som finansieras av bosättningar som inte nås lika ofta av Alaska Marine Highway.
Hurtigruten – Ett liknande färjesystem i Norge

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Officiell webbplats
Linjekartor

Färjelinjer inom USA
Färjelinjer till/från USA
Färjelinjer till/från Kanada
Relationer mellan Kanada och USA
Transport i Alaska
Transport i British Columbia
Transport i Washington
Amerikansk sjöfart
Kanadensisk sjöfart
Den hallucinogene toreadoren

Den hallucinogene toreadoren är en målning utförd 1968–1970 av den spanske surrealistiske konstnären Salvador Dalí. Målningen är utställd på Salvador Dalí Museum, St. Petersburg i delstaten Florida, USA.

Surrealism
Målningar 1970
Målningar av Salvador Dali
Målningar i Florida
Norra Bohusläns kontrakt

Norra Bohusläns kontrakt är ett kontrakt i Göteborgs stift inom Svenska kyrkan. Det omfattar församlingar och pastorat inom kommunerna Lysekil, Munkedal, Sotenäs, Strömstad och Tanum.

Kontraktskod är 0808. Kontraktsprost år 2021 är Malin Hammarström.

Administrativ historik
Kontraktet bildades 1 april 2007 av

Vikornes norra kontrakt med

Kville pastorat: Bottna församling, Fjällbacka församling, Kville församling och Svenneby församling som 2018 uppgick i Tanums pastorat
Tanums pastorat: Lurs församling, Naverstad-Mo församling och Tanums församling
Strömstad pastorat: Idefjordens församling, Skee-Tjärnö församling och Strömstads församling
Vikornes södra kontrakt med 
Bro pastorat: Brastads församling och Bro församling uppgick 2018 i Lysekils pastorat
Lysekils pastorat: Lyse församling, Lysekils församling och Skaftö församling samt från 2018 Brastads församling och Bro församling. Dessa fem ombildades 1 januari 2023 till de två församlingarna: Lysekils södra församling och Lysekils norra församling
Tossene pastorat: Hunnebostrands församling och Tossene församling som 2018 uppgick i Sotenäs pastorat
Svarteborgs pastorat (2013 införlivat med Munkedals pastorat) med
Bärfendals församling som 2010 uppgick i Svarteborg-Bärfendals församling som 2022 uppgick i Munkedals församling
Svarteborgs församling som 2010 uppgick i Svarteborg-Bärfendals församling
Foss pastorat (som 2013 ersatts av Munkedals pastorat, som från 2022 inte längre finns som flerförsamlingspastorat) med
Foss församling som 2022 namnändrades till Munkedals församling
Sörbygdens församling som 2022 uppgick i Munkedals församling
Södra Sotenäs pastorat (som från 2014 är enbart församling, inte pastorat) med
Askums församling som 2010 uppgick i Södra Sotenäs församling som 2018 uppgick i Sotenäs pastorat
Kungshamns församling som 2010 uppgick i Södra Sotenäs församling
Malmöns församling som 2010 uppgick i Södra Sotenäs församling
Smögens församling som 2010 uppgick i Södra Sotenäs församling
Sotenäs pastorat bildades 2018 med
Hunnebostrands församling
 Tossene församling
Södra Sotenäs församling

Referenser

Noter

Kontrakt i Göteborgs stift
Dan Labraaten

Dan Labraaten, född 5 september 1951 i Arvika, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare.

Dan Labraaten blev ishockeyfostrad i Grums IK innan han började spela ishockey i Leksands IF med vilka han vann tre SM-guld. Han spelade därefter 268 matcher i NHL och 111 matcher i WHA mellan åren 1976 och 1982. Han flyttade senare tillbaka till Leksand och spelade sex avslutande säsonger i Leksands IF. Han avslutade spelarkarriären 1988.

Dan Labraaten spelade för Sveriges landslag vid sex VM, och ett Canada Cup, 1976. Han är Stor grabb nummer 93 i ishockey.

Efter karriären som ishockeyspelare blev han talangscout för New Jersey Devils till 2016. Han kom inte överens med klubben om en fortsättning och lämnade för att dra sig tillbaka. I samband med det kontaktades han av Vegas Golden Knights, och skrev på som talangscout för ett år, med option på ett andra.

Meriter 
 VM-silver: 1986
 VM-brons: 1974, 1975, 1976, 1979
 SM-guld: 1973, 1974, 1975
 Vinnare av Avco World Trophy (WHA) 1978
 Vinnare av skytteligan Elitserien 1984

Klubbar 
  Grums IK, 1966–1969, Division II
  Leksands IF, 1969–1976, Division I/Elitserien (Sveriges högsta division)
  Winnipeg Jets, 1976-1978, WHA
  Detroit Red Wings, 1978–1981, NHL
  Calgary Flames, 1981–1982, NHL
  Leksands IF, 1982–1988, Elitserien

Källor

Externa länkar 

Födda 1951
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Detroit Red Wings
Ishockeyspelare i Leksands IF
Spelare i Winnipeg Jets (1972–1979)
Svenska ishockeyspelare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Män
Levande personer
Spelare i Grums IK
Personer från Arvika
Värmländska idrottare
NHL-spelare som inte blivit valda i NHL Entry Draft
Riley 1.5

Riley One-Point-Five är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Riley mellan 1957 och 1965.

Riley 1.5 började som ett förslag till uppdatering av Morris Minor. Snart växte karossen, den försågs med BMC:s större B-motor och istället planerade man att presentera den som en större syskonmodell. Till slut lanserades bilen under de lyxigare Riley- och Wolseleynamnen.

Riley-versionen introducerades i november 1957. Motorn hade dubbla förgasare och med det kompetenta Minor-chassit var bilen riktigt körglad. Bilens enkla ursprung märktes genom att motorhuvens och bakluckans gångjärn låg utanpå karossen.

I maj 1960 kom Mk II-versionen. Största förändringen var dolda gångjärn.

Sista utvecklingen Mk III kom i oktober 1961. Bilen fick förbättrad växellåda, modifierad front och nya bakljus. Chassit uppdaterades för ännu bättre väghållning. Bilen efterträddes i april 1965 av Riley Kestrel.

Produktionen uppgick till 39 568 exemplar.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar
 Svenska Rileyregistret

1.5
Bakhjulsdrivna fordon
Wolseley 1500

Wolseley 1500 är en personbil, tillverkad av den brittiska biltillverkaren Wolseley mellan 1957 och 1965.

Wolseley 1500
1500:n började som ett förslag till uppdatering av Morris Minor. Snart växte karossen, den försågs med BMC:s större B-motor och istället planerade man att presentera den som en större syskonmodell. Till slut lanserades bilen under de lyxigare Riley- och Wolseleynamnen.

Wolseley-versionen introducerades våren 1957. Bilen var lite för tung för den klena motorn, men det kompetenta Minor-chassit gav fina vägegenskaper. Bilens enkla ursprung märktes genom att motorhuvens och bakluckans gångjärn låg utanpå karossen.

I maj 1960 kom Mk II-versionen. Största förändringen var dolda gångjärn.

Sista utvecklingen Mk III kom i oktober 1961. Bilen fick förbättrad växellåda, modifierad front och nya bakljus. Chassit uppdaterades för ännu bättre väghållning. Bilen efterträddes i april 1965 av Wolseley 1300.

Produktionen uppgick till 100 722 exemplar.

Australien
Wolseley 1500 tillverkades även vid BMC:s fabrik i Australien. Bilar exporterades härifrån till Nya Zeeland.

1958 tillkom varianterna Austin Lancer och Morris Major. Dessa vagnar hade annan kylargrill och enklare inredning. 

I juli 1959 uppdaterades Lancer och Major med större bakparti och 15 cm längre hjulbas. Detta gjorde bagageutrymmet mycket rymligt, men passagerarutrymmet var fortfarande inte större än i en Morris Minor.

I april 1962 försvann Austin Lancer, medan Morris Major uppdaterades med större motor på 1622 cc och modifierad inredning. Bilen fortsatte tillverkas till 1964.

Källor
The Cars of BMC, av Graham Robson, 1987.

Externa länkar

Australiensisk Morris Major-sida

1500
Bakhjulsdrivna fordon
Shades of God

Shades of God är det brittiska doom metal-bandet Paradise Losts tredje album, utgivet 14 juli 1992. Albumet gavs ut av Music for Nations.

Låtlista
"Mortals Watch the Day" - 5:12 
"Crying for Eternity" - 7:06 
"Embraced" - 4:29 
"Daylight Torn" - 7:53 
"Pity the Sadness" - 5:01 
"No Forgiveness" - 7:36 
"Your Hand in Mine" - 7:07 
"The Word Made Flesh" - 4:39 
"As I Die" - 3:46

Musiker

Bandmedlemmar 
Nick Holmes - Sång
Greg Mackintosh - Gitarr
Aaron Aedy - Gitarr
Steve Edmondson - Bas
Matthew Archer - Trummor

Gästmusiker 
 The Raptured Symphony Orchestra
 Sarah Marrion - sång

Referenser 

Musikalbum 1992
Brittiska doom metal-album
Patricia Wrightson

Patricia Wrightson, född 19 juni 1921 i Lismore, New South Wales, död 15 mars 2010 i Lismore, New South Wales, var en australisk barnboksförfattare.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Nargonen och stjärnorna (The Nargun and the stars) (översättning Sven Christer Swahn, Bergh, 1980)
 Bunyipens håla (The bunyip hole) (översättning Åke Ohlmarks, Sjöstrand, 1981)
 Isen kommer (The ice is coming) (översättning Roland Adlerberth, Sjöstrand, 1981)
 Det mörka, klara vattnet (The dark bright water) (översättning Roland Adlerberth, Sjöstrand, 1981)
 Bortom vinden (Behind the wind) (översättning Roland Adlerberth, Sjöstrand, 1982)
 En liten rädsla (A little fear) (översättning Roland Adlerberth, Sjöstrand, 1984)
 Jag äger travbanan! (I own the racecourse!) (översättning Birgitta Gahrton, Sjöstrand, 1986)
 Månmörker (Moondark) (översättning Ingegärd Martinell, Sjöstrand, 1989)
 Balyet (Balyet) (översättning Birgitta Gahrton, Sjöstrand, 1990)

Priser och utmärkelser 

 H.C. Andersen-medaljen 1986

Referenser 

 Dödsannons (Engelska)

Australiska författare
Engelskspråkiga författare
Författare av barn- och ungdomslitteratur
Födda 1921
Avlidna 2010
Kvinnor
Folke Björkman

Nils Gustaf Folke Björkman (i riksdagen kallad Björkman i Bromma), född 7 juni 1907 i Visby, död 30 april 1990 i Bromma, var en svensk chefredaktör och moderat politiker. 

Björkman var ledamot av Sveriges riksdags andra kammare från 1958, invald för Högerpartiet i Stockholms stads valkrets. Han är begravd på Bromma kyrkogård.

Källor

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Visby
Gravsatta på Bromma kyrkogård
Födda 1907
Avlidna 1990
Män
Amar'e Stoudemire

Amar'e Carsares Stoudemire, född 16 november 1982 i Lake Wales i Florida, är en amerikansk basketspelare som spelar för Miami Heat i NBA. Stoudemire är 2,09 meter lång och spelar antingen center eller forward. Han valdes in i NBA som nionde totalt i NBA-draften 2002 och har sedan varit en av de mer spektakulära spelarna i ligan, bland annat tack vare sina explosiva dunkar.

Stoudemire var med i laget som tog brons i OS 2004 i Aten.

19 februari 2009, under en match mot Los Angeles Clippers, ådrog sig Stoudemire en allvarlig ögonskada. På grund av detta bär han glasögon under matcher sedan dess.

Lag 
 Phoenix Suns (2002–2010)
 New York Knicks (2010–2015)
 Dallas Mavericks (2015)
 Miami Heat (2015–2016)

Referenser

Noter

Externa länkar 

 

Amerikanska basketspelare
Spelare i Phoenix Suns
Spelare i New York Knicks
Spelare i Dallas Mavericks
Spelare i Miami Heat
Amerikanska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska bronsmedaljörer 2004
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från USA
Tävlande i basket vid olympiska sommarspelen 2004
Idrottare från Florida
Personer från Polk County, Florida
Födda 1982
Levande personer
Män
Eric Svenning

Eric Adolf Svenning, , född 21 november 1901 i Malmö (Sankt Pauli), död 19 augusti 1974 i Malmö (Slottsstaden) (självmord), var en svensk socialdemokratisk politiker och redaktör. Han var far till Olle Svenning.

Svenning, vars far var typograf, genomgick Brunnsviks folkhögskola 1925–1926, var litograf vid AB Åkerlund & Rausing 1926–1941 och blev redaktör för tidningen Bostaden (senare kallad Vår bostad) i Malmö 1941. Han var ledamot av Malmö stadsfullmäktige 1945–1966, ordförande i hälsovårdsnämnden 1948–1963, ordförande i drätselkammarens tredje avdelning/fastighetsnämnden 1950–1967, andre vice ordförande i samfällda drätselkammaren 1950 och vice ordförande där 1951–1954. Han blev styrelseledamot i Malmö stadsteater 1950 och ordförande i Arbetarnas bildningsförbund i Malmö samma år (ledamot där från 1936).

Svenning var riksdagsledamot från 1957, invald för Fyrstadskretsen och suppleant i tredje lagutskottet. År 2001 kom Magnus Gerttens och Stefan Bergs dokumentärfilm Far till staden, vilken handlar om Svenning och även visats på SVT. I filmen berättar även Olle Svenning om sin far.

Referenser 
 
 Malmö stads historia, åttonde delen (register), Arlöv 1994, , sid 44, 52, 57, 59.

Noter

Vidare läsning

Litteratur 
 Olle Svenning: Lojaliteter: Min far(s), Fischer & Co 1995 ()

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Socialdemokraterna
Kommunalpolitiker i Malmö
Svenska politiker under 1900-talet
Politiker från Malmö
Födda 1901
Avlidna 1974
Män
Per-Eric Ringaby

Per-Eric Ringaby, född 16 februari 1916 i Örebro, död 1 augusti 1999 i Täby, Stockholm, var en svensk godsägare och moderat politiker.

Ringaby var godsägare i Ullersäter. I riksdagen var han ledamot 1958-1964 i första kammaren och från 1965 i andra kammaren invald i Örebro läns valkrets.

Utmärkelser 
  Kommendör av Nordstjärneorden, 6 juni 1974.

Referenser 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för högern
Svenska moderater
Födda 1916
Män
Avlidna 1999
Klänglilja

Klänglilja (G. superba) är en art i familjen tidlöseväxter. Den förekommer i tropiska områden i både Afrika och Asien och kan odlas som krukväxt i Sverige.

Arten har en knöllik jordstam. Stjälkarna är ofta klängande, till 2,5 meter. Bladen är strödda, motsatta eller kransställda, skaftlösa, ofta med ett klänge i toppen.
Blommorna kommer i bladvecken och är hängande. Kalkbladen är fria, bakåtdragna, gula till röda eller purpurfärgade, ofta tvåfärgade. Kalkbladskanterna kan vara släta, krusiga eller vågiga. Ståndarna strålar utåt och pistillen är böjd i en rät vinkel vid basen. Hela växten är giftig men koncentrationen är störst i rotstocken .

Två varieteter erkänns; var. superba och var. graminifolia.

Odling
Knölarna planteras vågrätt några cm under jordytan. Behöver en väldränerad, näringsrik jord och hålls jämnt fuktig under tillväxtperioden. Placeras i sol eller halvskugga. Vintertid förvaras knölarna helt torrt.

Sorter
Några av de gamla artnamnen används som sortnamn för att skilja olika typer som förekommer i odling.

'Abyssinica' - blommor djupt gula med släta kanter, 6-7,5 cm i diameter.
'African Gold' - blommor mörkt gula till orange, 15 cm hög.
'Carsonii' - blommorna är mer eller mindre roströda eller purpurbruna med gula kanter och bas. 200 cm.
'Citrina' - blommor gula med djupt purpur markeringar. Kanter vågiga.
'Grandiflora' - blommor djupt orange. Lik 'Simplex' men har större blommor och smalare blomblad.
'Greenii' - blommor gulgröna.
'Komos Gold Wing' - blommor mörkt gula, 150 cm.
'Lutea' - blommor ljusgula, kanter krusiga.
'Nana' - en dvärgsort.
'Oriental Super' - namnet används om det som tidigare representerade G. superba i strikt bemärkelse.
'Simplex' - ('Plantii', 'Virescens') blommor orangeröda med gul bas och undersida, något vågig i kanterna.
'Verschuurii' - blommor röda med gula kanter. 100 cm.ó
'Wilhelmina Green' - blommor gulgröna.

Synonymer
var. superbaGloriosa abyssinica A.Rich. Gloriosa angulata Schum. Gloriosa aurea Chiov. Gloriosa caerulea Mill. Gloriosa carsonii Baker Gloriosa cirrhifolia Stokes 
Gloriosa doniana Schult.f. 
Gloriosa graminifolia var. heterophylla Chiov.  
Gloriosa grandiflora (Hook.) O'Brien 
Gloriosa leopoldii van Houtte & Voss 
Gloriosa leopoldii O'Brien 
Gloriosa lutea Hort. 
Gloriosa luxurians Lour. ex Gomes 
Gloriosa nepalensis G.Don 
Gloriosa plantii Loud. 
Gloriosa ×rockefelleriana Stehle & M.Stehle 
Gloriosa simplex L. 
Gloriosa simplex D.Don 
Gloriosa superba var. angustifolia Baker
Gloriosa verschuurii Hoog 
Gloriosa virescens Lindl. 
Methonica grandiflora Hook.  

var. graminifolia (Franchet) Hoenselaar 
Gloriosa abyssinica var. graminifolia Franchet 
Gloriosa baudii Chiov. 
Gloriosa graminifolia (Franchet) Chiov. 
Gloriosa minor Rendle 
Littonia baudii (Chiov.) A.Terracc.

Referenser

Field, D.V. (1972) The genus Gloriosa. Lilies and other Liliaceae 1973:93-95.
Nordal I. G. Bingham (1998) Description of a new species, Gloriosa sessiliflora (Colchicaceae), with notes on the relationship between Gloriosa and Littonia. Kew Bulletin 53: 479-482
African Flowering Plants Database

Externa länkar

Tidlöseväxter
Kl Växtindex

en:Gloriosa (genus)
Center (basket)

Center (C), även kallat "femman", är en position inom basket. En center brukar, med få undantag, vara den längsta spelaren i laget och har som främsta uppgift att ta returer och spela inside under korg. En centers längd brukar vara från 208 cm och uppåt. Det är oftast centern som tar uppkasten. Bland de mest framträdande spelarna som spelar center finns Shaquille O'Neal, 216 cm och Yao Ming, 229 cm. Tidigare bra centrar är Kareem Abdul-Jabbar, 218 cm, Wilt Chamberlain, 216 cm och George Mikan, 208 cm.

Den längsta centern som någonsin varit med i ett NBA-lag är japanen Yasutaka Okayama som mätte hela 234 cm, han spelade dock aldrig en match i NBA. De längsta centrar som spelat NBA-matcher är rumänen George Muresan och sudanesen Manute Bol, båda 231 cm långa.

Vilka spelare som ska räknas som centrar är omtvistat. Spelarna Ben Wallace och Dennis Rodman har listats som centrar men anses av många som både för korta och alltför lika power forwards i sin spelstil och positionering på banan. Det motsatta gäller bland annat Tim Duncan som anses både vara lång som en center med sina 2,11 m och ha en utpräglad centerspelstil men trots det är han listad som power forward.

Centrar är oftast dåliga skyttar, särskilt när det gäller straffkast. Så har till exempel Shaquille O'Neal högre skottprocent på sina vanliga skott än på sina straffkast. Detta gör att många lag har som taktik att foula centrar hårt så att de i stället måste skjuta straffkast.

Kända centrar

Damer 
 Anne Donovan
 Lauren Jackson
 Lisa Leslie
 Rebecca Lobo
 Uljana Semjonova

Herrar 
 Kareem Abdul-Jabbar
 Wilt Chamberlain
 Patrick Ewing
 Dwight Howard
 George Mikan
 Yao Ming
 Hakeem Olajuwon
 Shaquille O'Neal
 Robert Parish
 Bill Russell
 Joel Embiid
 Nikola Jokic

Se även 
 Point guard
 Shooting guard
 Small forward
 Power forward

Externa länkar 

Basket
Vågig klänglilja

Vågig klänglilja (G. rothschildiana) är en art i familjen tidlöseväxter. Den förekommer i tropiska Afrika och kan odlas som krukväxt i Sverige. Ofta räknas den som en geografisk form av arten klänglilja (G. superba) och erkänns inte som fristående art.

Källor
Field, D.V. (1972) The genus Gloriosa. Lilies and other Liliaceae 1973:93-95.
African Flowering Plants Database

Externa länkar

Tidlöseväxter
Vå Växtindex
Herbert Hermansson

Herbert Eugene Hermansson, född 6 februari 1906 i Björlanda, död 20 oktober 1984 i Björlanda, var en svensk lantbrukare och politiker i Bondeförbundet.

Hermansson var riksdagsledamot i andra kammaren 1939–1940, invald i Göteborgs och Bohus läns valkrets. Han tillhörde första kammaren 1950–1970.

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare för Centerpartiet
Svenska centerpartister
Födda 1906
Avlidna 1984
Män