Volvo B10M

Volvo B10M är ett busschassi med mittmotor, tillverkat av Volvo Bussar i Europa 1978–2002 samt i Brasilien fram till 2003. Det ersatte och byggde vidare på det 1966 introducerade mittmotorchassit Volvo B58. B10M har genom åren använts av ett antal karosstillverkare i ett flertal länder, bland annat tack vare motorplaceringen under golvet framtill bakom framaxeln, nära mitten, vilket möjliggör en bättre viktfördelning jämfört med bussar byggda på bakmotorchassin men samtidigt bättre komfort jämfört med frontmotorbussar. Bussar med B10M-chassi har i samtliga fall högt golv; de finns dock med olika golvhöjd beroende på utförande. Det finns även en 3-axlad version med boggiaxel, Volvo B10MB, en 3-axlad ledbuss, Volvo B10MA, en högbyggd turistbuss med motorn ännu mer mot mitten, Volvo C10M, och i länder med vänstertrafik även en relativt sällsynt högerstyrd variant med två våningar, Volvo B10MD. En motorsvagare och vanligtvis kortare variant, kallad Volvo B9M, förekom också.

Motorn är en diesel-, etanol eller gasdriven 9,6-liters och 6-cylindrig radmotor ställd i liggande position för att inte ta upp för mycket plats höjdmässigt och därmed möjliggöra ett lägre golv än om den hade varit stående. Motorn är för sin motorvolym väldigt kompakt och har därmed fått smeknamnet pannkaksmotorn.

På de tidiga årgångarna (1978–1992) är kylaren monterad i fronten med eldriven kylfläkt, men på bussar av årsmodell 1993 och framåt är den istället monterad på vänster sida om motorn, alltså strax bakom det främre vänstra hjulhuset med remdriven kylfläkt som tillval. Chassit och bussar som har detta chassi, finns i många olika längder, höjder och konfigurationer. På den svenska marknaden fanns den endast som tvåaxlad kort buss, tvåaxlad och treaxlad normalbuss samt som vanlig ledbuss i olika längder.

I slutet av 2001, inför årsmodell 2002, ersattes Volvo B10M av Volvo B12M i Europa.

I trafik

Sverige

I Sverige var Volvo B10M under sin storhetstid på 1980- och 1990-talen det allra vanligaste busschassit sett till all typ av trafik och har förekommit i hela landet. På slutet blev det dock mindre vanligt på stadsbussar på grund av krav på låggolv och lättillgänglighet.

Svensksålda bussar fanns med karosserier från Säffle Karosserifabrik, Van Hool, Ikarus, Aabenraa, DAB, VBK och Carrus (samt med Carrus föregångare: Wiima, Kiitokori, Ajokki och Deltaplan) eller Helmark. De Säfflebyggda bussarna blev oftast stads- eller regionbussar, medan de som byggdes av Carrus eller Carrus föregångare kunde vara i olika utföranden. De Van Hool- och Helmark-byggda bussarna blev i Sverige endast långfärds- och turistbussar.

Den allra sista bussen med detta chassi att tas ur reguljär trafik i Sverige var en Volvo B10M-70 med Van Hool-kaross av årsmodell 1998, Skellefteå buss 281. Denna togs ur trafik hösten 2021.

Specialvarianter

Stadsbussar med plant golv bak

Vissa av stadsbussarna hade, precis som många äldre stadsbussar av olika märken, ett plant golv längst bak. Dessa bussar saknade säten i denna del och hade istället ett helt plant och ibland nedsänkt eller helt lågt golv bakom bakersta axeln för att skapa ett lastutrymme. Nyare stadsbussar har i de allra flesta fall bakmonterad motor vilket gör att det inte är möjligt att ha ett helt plant golv längst bak. Även det nyare mittmotorchassit Volvo B12M kunde beställas med denna typ av bakre plattform. I Sverige fanns bussar med denna chassikonfiguration i några städer som exempelvis Uppsala där det fanns 19 stycken B10M med denna typ av bakre plattform. Dessa fanns i GUB-serierna 330–347 och 350. Dessa hade dörrkonfiguration , dvs dubbeldörrar längst fram, i mitten, och längst bak. Även dåvarande Luftfartsverket hade ett antal likadana bussar på Arlanda flygplats. Detta var en unik dörrkonfiguration för bussar på B10M-chassi då dubbeldörrar bakom bakaxeln annars inte fanns på de B10M-bussar som har normal plattform och säten längst bak. I Örebro fanns också ett antal men med dörrkonfigurationen , dvs dubbeldörrar längst fram och i mitten men enkeldörr längst bak.
Hos dåvarande SL Buss AB i Södertälje fanns det fem stycken med litterabeteckningen H8C och som senare såldes till Swebus när de tog över trafiken där. Dessa hade den ovanliga dörrkonfigurationen , dvs enkeldörr längst fram och i mitten samt dubbeldörrar längst bak. Flygbussarna har haft ett antal ledbussar med plant golv allra längst bak, både med B10M- och B12M-chassin, dock med något mindre plattform och enkeldörr längst fram och längst bak samt ibland även i mitten. I övrigt var dessa busstyper inte så vanliga i Sverige. Dock var de ganska vanliga i till exempel Danmark med tillhörande områden (Rigsfællesskabet) samt i Polen där det förekommit ett antal ledbussar med denna chassikonfiguration.

Batteribussar hos SL

I Stockholmstrakten fanns det två batteribussar under 1980- och 1990-talen med Volvo B10M-chassin. Dessa kallades SL E1 och hade inventarienumren 6998 och 6999. De fanns tidigare uppställda på Spårvägsmuseet i Stockholm.

Trådbussar

Det nederländska trafikbolaget i Arnhem beställde 1989 en serie om tio trådbussar uppbyggda på detta chassi med kaross från Den Oudsten och trådbussutrustning som strömavtagare från tyska Keipe.

Bildgalleri

Källor

Noter

Externa länkar

B10M
Busschassin
Bakhjulsdrivna fordon