kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Strimmig rördrom

Strimmig rördrom (Botaurus pinnatus) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar. Den förekommer i Central- och Sydamerika. IUCN listar den som livskraftig,

Utseende och läten 
Strimmig rördrom är en 68 cm lång häger med liksom andra rördrommar lång och bred hals och korta ben. Fjäderdräkten är mestadels beigebrun med typiskt smal sotfärgad tvärbandning på hjässa och nacke. På ovansidan syns grova svartaktiga streck och band. I flykten syns kontrasterande mörka vingpennor. Lätet liknar amerikansk rördrom men är ljusare och mindre ihåligt.

Utbredning och systematik 
Strimmig rördrom förekommer från Mexiko till norra Argentina. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Botaurus pinnatus caribaeus – förekommer i låglänta områden i östra Mexiko
 Botaurus pinnatus pinnatus – förekommer från sydöstra Nicaragua till Ecuador, Guyana, norra Argentina och Brasilien

Den har också noterats i Bolivia.

Levnadssätt 
Liksom andra rördrommar hittas arten i sötvattensvåtmarker där den för en tillbakadragen tillvaro. Ibland kan man få syn på den när den reser huvud och hals ovan vegetationen. Födan är dåligt känd, men inkluderar fisk, grodor (Pseudis), ormar (Ophis), gnagare och insekter som trollsländor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 50 000 och 500 000 individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn pinnatus betyder "befjädrad", av latinets pinna ("fjäder").

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Australisk rördrom

Australisk rördrom (Botaurus poiciloptilus) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar. Den förekommer i Australien, Nya Zeeland samt på Nya Kaledonien. Arten är fåtalig och minskar kraftigt i antal. Den är upptagen på IUCN:s röda lista som sårbar.

Utseende och läte 
Australisk rördrom är liksom andra rödrommar en satt, tjockhalsad medelstor häger med brunaktig, streckad fjäderdräkt. Kroppslängden är 66–76 cm (hanen mycket större än hanen) och vingbredden 105–118 cm. Fjäderdräkten varierar med ljusare och mörkare fåglar, de senare svartaktiga på håll, men också röda varianter med rödbrunt på ovansidan och kanelbeige huvudsidor och intermediära individer finns. Arten är typiskt mörkare än rördrom, framför allt på hals och rygg, med ljusare hjässa. Näbben är gul till beigefärgad, dock mörkbrun till gråsvart på övre näbbhalvans övre del. Ögat är gult till orangebrunt, det senare möjligen under häckning, medan benen är gröngula till mörkt olivgröna. Ungfågeln är ljusare än den adulta, med undersidan streckad i rödbrunt.

I dess utbredningsområde kan den australiska rödrommen möjligen förväxlas med ung rostnatthäger, men är större och kraftigare, med mindre hukad hållning, fläckig ovansida och ses vanligen enstaka, ej i smågrupper. Svart rördrom (Ixobrychus flavicollis) är också mindre och har just svart ovansida.

Lätena är lika rördrommens, ett vittljudande dovt bölande som hörs nattetid. Det inleds med fyra korta och dämpade flämtningar följt av ett läte som i engelsk litteratur återges som "woomph", en flämtning till och ett "woom”. Även korta och hårda "craak" hörs som varningsläte och honor avger ett bubblande ljud när de återvänder till boet.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Australien inklusive Tasmanien, i Nya Zeeland och på Nya Kaledonien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Arten är nära släkt med rördrommen (Botaurus stellaris) och har tidvis behandlats som underart till denna.

Levnadssätt 
Australiska rördrommen hittas i grunda våtmarker med söt- eller brackvatten, med en blandning av låg och hög växtlighet. Den födosöker mestadels nattetid efter fisk, grodor, kräftor och vattenlevande insekter. Fågeln lägger vanligen fyra ägg.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar. Beståndet är litet, uppskattat till endast mellan ungefär 1000 och 2500 vuxna individer, varav mellan 750 och 1800 i Australien och 125 par på Nya Zeeland. Både i Australien och Nya Zeeland minskar arten kraftigt i antal, till följd av förlust av våtmarker.

Taxonomi och namn 
Australisk rördrom beskrevs taxonomiskt som art av Johann Georg Wagler 1827. Dess vetenskapliga artnamn poiciloptilus betyder "fläckad fjäder".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i australiska regionen
Svarthäger

Svarthäger (Egretta ardesiaca) är en afrikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar. Fågeln är känd för sitt unika sätt att födosöka. Den förekommer i Afrika söder om Sahara samt på Madagaskar, men har tillfälligt påträffats några enstaka gånger i södra Europa. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läten 

Svarthäger är en medelstor (42,5–66 centimeter i kroppslängd) och förutom de gula fötterna helt svartfärgad häger. I häckningsdräkt har den långa nackplymer.

Jämfört med rödstrupig häger är den svartare och har mörka ben. I proportionerna är den vidare mer korthalsad än andra svarta hägerformer. Fågeln är mestadels tystlåten, men ibland hörs djupa "kraak".

Utbredning, biotop och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i Afrika söder om Sahara och på Madagaskar. I Europa är den en mycket sällsynt gäst, med ett fynd i Grekland 2012 och ett i Italien 2017. 

Svarthägern behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Länge ansågs rödstrupig häger (Egretta vinaceigula) vara en variant av svarthäger, men urskiljs numera som egen art.

Levnadssätt

Levnadsmiljö 
Arten föredrar grunt öppet vatten sjö- och dammkanter, men också rena våtmarker, flodkanter, risfält och översvämmade fält. Den påträffas även utmed kusten vid tidvattenslätter eller sodasjöar.

Föda 
Svarthäger har ett unikt sätt att söka föda på. Den för fram sina vingar som ett paraply för att skapa skugga som lockar till sig småfisk. Den födosöker på så sätt ensam eller i grupp, ibland så stora som 200 individer, dagtid men allra helst i skymningen. Svarthägern äter huvudsakligen småfisk, men även vattenlevande insekter, kräftdjur och amfibier.

Häckning 
Svarthägerns bo byggs av kvistar och placeras i träd, buskar eller vassbälten. Den häckar i början av regnsäsongen i kolonier som kan innehålla flera hundra individer. De två till fyra äggen är mörkblå.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Populationen på Madagaskar anses dock vara kraftigt hotad.

Namn 
Svarthägerns vetenskapliga artnamn ardesiaca betyder "skifferfärgfad".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i etiopiska regionen
Sidenhäger

Sidenhäger (Egretta eulophotes) är en fåtalig och hotad östasiatisk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar. Den häckar utmed Östasiens kuster från sydostligaste Ryssland till östra Kina. Vintertid flyttar den till Vietnam, Filippinerna, Malaysia och Indonesien. Arten minskar i antal och IUCN listar den som sårbar.

Utseende och läte 
Sidenhäger är en helvit 65-68 cm lång häger. I häckningsdräkt har den korta och spretiga nackplymer, blå tygel, långa plymer på ryggen och bröstet, svartaktiga ben och gröngula fötter. Utanför häckningstid har den orangegul näbbrot på undre näbbhalvan och gult utmed nedre kanten på övre näbbhalvan.

Den liknande vita morfen av korallhäger (Egretta sacra) har kortare och mindre spetsig näbb samt kortare ben, medan silkeshägern (Egretta garzetta) har tydligare kontrast mellan gula fötter och svarta ben samt mindre utbrett blekt område på övre näbbhalvan, även om ungfåglar är svåra att skilja åt.

Dess läten är mycket dåligt kända. Det enda dokumenterade verkar vara ett gutturalt, kväkande "gwa".

Utbredning och systematik 
Sidenhägern häckar utmed kuster i Östasien i sydostligaste Ryssland, Nord- och Sydkorea samt nordöstra och östra (tidigare även sydöstra) Kina. Utbredningsområet vintertid sträcker sig söderut till Vietnam, Västmalaysia, Indonesien och Filippinerna, ibland även öster och norrut till Japan (Hokkaido) och Sachalin. Tillfälligt har den påträffats i USA. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Sidenhägern är en kustlevande fågel som ses födosöka på grund vatten i flodmynningar och på tidvattensslätter. Ibland besöker den även fiskdammar och risfält. Sedan 1985 har alla häckningsfynd skett på obebodda kustnära småöar. Fågeln livnär sig mestadels på småfisk, krabbor och räkor, men även grodor och gräshoppor. Häckning inleds mellan april och juni, med flygga ungar noterade mellan juli och augusti.

Status 
Sidenhägern har en liten världspopulation på endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den minskar dessutom i antal, framför allt på grund av exploatering av dess levnadsområden. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn eulophotes betyder "välplymad".

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Revhäger

Revhäger (Egretta gularis) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende 
Revhägern är en relativt liten häger, 55–65 centimeter lång, och liksom korallhäger (Egretta sacra) en häger med två färgmorfer, en skiffergrå med vit strupe och en vit. Dessa skiljer sig dock åt i kroppsbyggnad, där den senare har kortare och kraftigare ben och hals och med mindre tydlig vit strupe på den mörka färgmorfen. 

Den vita morfen är till förväxling lik silkeshäger (Egretta garzetta), men har längre, tjockare och något mer nedåtböjd näbb, medan benen är kortare och tjockare. Tygeln är grönaktig eller gulaktig till skillnad från silkeshägerns vanligtvis grå tygel.

Läte 
Lätena skiljer sig inte nämnvärt från silkeshägern.

Utbredning och systematik 
Revhäger delas in i två underarter med följande utbredning:
 Egretta gularis gularis – förekommer i kustnära områden från Västafrika till öar i Guineabukten och i Gabon
 Egretta gularis schistacea – förekommer i kustnära områden från Östafrika till Röda havet, Persiska viken och sydöstra Indien samt Sri Lanka

Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa, med fynd i Spanien, Italien, Frankrike, Ungern, Grekland och Portugal.

Släktskap 
Kusthäger (Egretta dimorpha) hanteras ibland som underart till revhäger, alternativt underart till silkeshäger eller som egen art. Även revhäger har behandlats som en underart till silkeshäger, men dessa skiljer sig åt ekologiskt, något morfologiskt och åtminstone gularis häckar sympatriskt med silkeshäger.

Ekologi 
Revhägern är som namnet avslöjar kustbunden och ses huvudsakligen på klippiga och sandiga stränder och rev. Mer sällan ses den i flodmynningar, saltträsk, mangroveträsk och liknande ställen. I Indien påträffas den oftast vid leriga ställen och mycket fåtaligt på rent klippiga eller sandiga stränder. Fågeln har troligen mycket liknande föda som silkeshäger, det vill säga vattenlevande och landlevande insekter, kräftdjur och småfisk, men också amfibier, mollusker, spindlar, maskar, reptiler och även småfåglar.

Revhägern häckar till skillnad från silkeshägern oftast ensam eller i små kolonier med färre än 100 bon. Boet är tre decimeter brett och en till 1,5 decimeter högt och gjort av grenar, byggt av båda könen, ibland ovanpå ett gammalt bo. Det placeras på en klipphylla, på en buske, en klippa eller ett mangroveträd. Honan lägge ett till sju grönblå ägg som ruvas i 26–28 dagar av båda könen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i etiopiska regionen
Vithuvad häger

Vithuvad häger (Egretta novaehollandiae) är en fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läte 
Vithuvad häger är en liten, grå häger med vitt ansikte och ljusa ben. Ungfåglar saknar det vita i ansiktet, vilket gör att den lätt kan förväxlas med helgrå korallhäger, men denna har mer bastanta ben, mer enfärgat mörkgrå buk och hittas olikt vithuvad häger utmed klippiga kuster. När den störs utstöter den en stönande hostning.

Utbredning och systematik 
Vithuvad häger förekommer från Indonesien till Australien och Nya Guinea. Den behandlas som monotypisk
eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Egretta novaehollandiae novaehollandiae – förekommer från södra Moluckerna och Små Sundaöarna genom södra Nya Guinea till Australien (utom i nordväst), Nya Zeeland och Nya Kaledonien; även Norfolkön, Lord Howeön, Chathamöarna och möjligen Julön
 Egretta novaehollandiae parryi – förekommer i nordvästra Australien

På senare tid har arten även etablerat sig på Tonga och Fiji i Stilla havet. Den sprider sig också vida omkring, med fynd i Salomonöarna, på Sulawesi och nyligen även i sydöstra Kina (Xiamen).

Levnadssätt 
Vithuvad häger är vanlig i våtmarker, parker och trädgårdar.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i australiska regionen
Rosthäger

Rosthäger (Egretta rufescens) är en amerikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende 
Rosthägern är en rätt stor (66–81 cm) häger som uppträder i två faser, en ljus och en mörk. Ljusa fasen är helvit och skiljer sig från andra vita hägrar förutom ägretthägern på större storlek, men har också rosa näbbas och skiffergrå ben. Fåglar av mörk fas är skiffergrå med rödbrunt på huvud, hals och halsplymer. Ungfågeln är gråbrun, undertill blek, med en huvudsakligen svart näbb.

Utbredning och systematik 
Rosthäger delas in i två underarter med följande utbredning:
 Egretta rufescens rufescens – förekommer i södra USA, Bahamas och Karibien, övervintrar i nordvästra Sydamerika
 Egretta rufescens dickeyi – förekommer i södra Baja California, övervintrar i Guatemala och El Salvador

Levnadssätt 
Rosthägern hittas i kustnära grunda vatten och ses mycket sällan i inlandet. Födan består av småfisk, grodor, grodyngel och kräftdjur som den söker efter med olika tekniker, bland annat genom att formligen springa genom vattnet. Fågeln häckar på öar och i mangroveträsk, under årets nästan alla månader.

Status 
Rosthägern har ett stort utbredningsområde, men förekommer endast fläckvist och dess levnadsmiljö är begränsad i storlek. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad. Den antas ha en liten världspopulation på mellan 10.000 och 20.000 vuxna individer som tros minska i det stora hela, även om den ökar i antal på vissa lokaler. Den största andelen finns i Mexiko och Texas.

Namn 
Rosthägerns vetenskapliga artnamn rufescens betyder "rödaktig".

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Snöhäger

Snöhäger (Egretta thula) är en amerikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läten 
Snöhägern är mycket lik sin nära europeiska släkting silkeshäger i storlek (båda 55–65 centimeter i längd) samt med sin helvita dräkt och mörka tarser men gula tår. Snöhägern är dock nästan alltid gul på baksidan av den mörka tarsen, livligt gula fotsulor och tår (silkeshägerns fotsulor är gröna och tårna matt gula) samt klargul tygel utanför parningstid (silkeshägerns är blågrå eller gröngrå). Vidare har silkeshägern i häckningsdräkt yvigare och kortare nackplym samt något kortare ben och hals. 

Lätet beskrivs som hest och raspigt, ljusare än ägretthägerns.

Utbredning och systematik 
Snöhäger delas in i två underarter med följande utbredning:
 Egretta thula thula – förekommer lokalt från USA till centrala Argentina och Västindien
 Egretta thula brewsteri – förekommer i västra USA, Baja California och kust av nordvästra Mexiko

Vissa behandlar arten som monotypisk.

Arten är en mycket sällsynt gäst i Europa, med ett fynd på Island 1983, ett från Storbritannien 2001-2002 samt ett 15-tal från Azorerna.

Ekologi

Föda 
Snöhägrar äter huvudsakligen vattenlevande djur som kräftdjur, insekter, fisk, grodor och maskar. Den födosöker ofta genom att först röra runt med sina starkt gula fötter i vattnet. Den föredrar grunda bräckvattens- eller saltvattenmiljöer.

Häckning 
Fågeln häckar i kolonier i tät vegetation på isolerade platser, som bevuxna strandrevlar, träsk och våtmarker. De häckar gärna i blandade kolonier med andra hägerarter (ägretthäger, blåhäger, trefärgad häger eller kohäger), bronsibis eller rosenskedstork. Hanen börjar bygga ett bo i toppen på eller längst ut på en gren i ett träd eller buske innan han hittat en partner. När det är gjort tar honan över bobyggandet, men får byggnadsmaterial av hanen. Honan lägger två till sex blekt blågröna ägg som båda könen ruvar. När de avlöser varandra presenterar den som går på passet ofta en liten kvist, nästan som en stafettpinne. Äggen ruvas i 24–25 dagar och när de kläcks tar båda föräldrarna hand om ungarna.

Status och hot 
I slutet av 1800-talet var silkeshägerns huvudplymer mycket populära i modeindustrin. 1886 värderades de dubbelt så högt i vikt som guld. Silkeshägerns bestånd gick hårt åt, men återhämtade sig gradvis när reformer genomfördes i början av 1900-talet för att skydda arten.

Idag har arten ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Rödstrupig häger

Rödstrupig häger (Egretta vinaceigula) är en mycket lokalt förekommande afrikansk häger. Fram tills relativt nyligen behandlades den som en variant av svarthäger (Egretta ardesiaca).

Utseende och läten
Fram tills 1971, trodde man att rödstrupig häger bara var en färgmorf av den vida spridda svarthägern. Studier visade dock att den skiljer sig på flera sätt, inte minst genom att den saknar det för svarthägern karakteristiska födosökningsbeteendet att skugga vattnet med vingarna för att fånga fisk. Den liknar svarthägern med sin mörka skifferfärgade fjäderdräkt, men har gula ben istället för svarta och uppvisar en vinröd strupe. Lätet är okänt.

Utbredning
Arten förekommer i träsk och vassområden i sydcentrala Afrika, huvudsakligen i Zambia och Botswana. Mer specifikt återfinns den från norra Botswana (Okavangodeltat och Chobefloden) och nordöstra Namibia (Capriviremsan) genom Zambezifloden i nordvästra Zimbabwe och norrut till Liuvaslätten, Kafueslätten och Bangweuluträsket i Zambia. Den förekommer möjligen också i södra Demokratiska republiken Kongo, östra Angola, Moçambique och Malawi. Tidigare förekom den även i Sydafrika.

Ekologi

Levnadsmiljö 
Rödstrupig häger trivs i flodslätter och färskvattensvåtmarker, både permanenta och säsongsmässiga. Den föredrar områden där det finns gott om låg framväxande vegetation som Cynodon dactylon och Panicum repens. Arten verkar vara talrikare i områden som blivit utsatta för brand och ses ofta tillsammans med letjevattenbock (Kobus leche).

Föda 
Arten livnär sig av småfisk, framför allt ciklider. I deras frånvaro intar den även grodor, vattenlevande ryggradslösa djur och grodyngel. Den föredrar att födosöka i vatten som är grundare än en decimeter. Den ses ensam, i småflockar om fyra till åtta individer eller i riktigt stora samlingar med upp till 60 individer.

Häckning 
Rödstrupig häckar i säsongsmässiga våtmarker när vattenståndet är som högst, gärna i säv men också på öar bevuxna med Ficus verruculosa, olika akacier eller dadelpalmen Phoenix reclinata. Den häckar parvis eller i kolonier med upp till 60 bon. Boet är en skål fodrad med fint växtmaterial placerad på en plattform av kvistar. Den lägger mellan ett och fyra ägg som ruvas i 22-24 dagar.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som sårbar (VU) på grund av dess begränsade världspopulation på endast 3.000-5.000 individer. Den minskar dessutom i antal. Det finns gott om habitat i dess utbredningsområde som passar arten, varför dess sällsynthet är lite av ett mysterium.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i etiopiska regionen
Poglavnik

Poglavnik var den titel som Ante Pavelić, ledare för den fascistiska organisationen Ustaša och statsöverhuvud 1941–1945 i Oberoende staten Kroatien, antog år 1929 då han i italiensk exil grundande Ustaša-rörelsen. Titeln användes formellt 1941–1945 och enkom av Ante Pavelić. Den kan på svenska översättas med "överhuvud".

Etymologi och användning 
Enligt Rječnik hrvatskoga jezika (Kroatiska språkets ordbok) härstammar titeln från det kroatiska adjektivet "poglavit" som i det närmaste kan översättas som "den förste och främste" eller "respektable, ädle, hederlige". Adjektivet är i sin tur en förening mellan det kroatiska prefixet "po-" och den samslaviska ordstammen "glava" (huvud).

Titeln/ordets ursprungliga betydelse, "överhuvud" eller "chef", förlorade efter andra världskriget sin ursprungliga betydelse och fick negativa konnotationer eftersom det hade använts av den fascistiska Ustaša-regimen. Titeln poglavnik blev därefter synonymt med Ante Pavelić.

Andra etymologiskt närbesläktade ord som idag används i det moderna kroatiska språket är "poglavica" (stamledare, hövding) och "poglavar" (statschef).

Se även 
 Führer

Referenser

Ej längre existerande statschefsämbeten
Härskartitlar
Politiska titlar
Ustaša
Vitryggig natthäger

Vitryggig natthäger (Gorsachius leuconotus) är en afrikansk fågel i familjen hägrar inom ordningen pelikanfåglar.

Utseende och läten 
Vitryggig natthäger är en medelstor (55 cm), satt häger med svart huvud och ett mycket stort öga omgivet av en vit fläck. Ovansidan är brunsvart med vita plymlika skapularer som formar en trekant på ryggen. Den är vit på strupen , rostfärgad på bröst och nacke samt vit även på buken men med svarta streck. I flykten syns vita fläcken på ryggen och att fötterna sticker ut något bakom stjärten. Den är vanligen tystlåten, med ett kväkande varningsläte.

Utbredning och systematik 
Vitryggig natthäger förekommer lokalt i Afrika söder om Sahara. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 leuconotus –  Senegal österut till sydvästra Nigeria
 natalensis – spridda populationer från Kamerun till östra Sudan, västra Etiopien och norra Angola genom Demokratiska republiken Kongo österut till Tanzania och söderut till norra Botswana och östra Sydafrika

Vissa placerar den som ensam art i släktet Calherodius.

Levnadssätt 
Fågeln hittas i vattenmiljöer i skog och beskogad savann. Den är huvudsakligen aktiv på natten och lever ett tillbakadraget liv. Dagtid tillbringar den i tät vegetation och ses då sällan annat än när den skräms upp. Den för ett tillbakadraget liv och framför allt honan ses sällan.

Födan är dåligt känd, men tar tydligen småfisk, groddjur, mollusker, kräftdjur, flygmyror, flugor och andra insekter.

Häckning 
Arten bygger en plattform av kvistar, vanligen väl gömd och placerad lågt i träd eller buskar överhängande vatten, tillfälligt även på torrare mark i träd, buskar, vassbälten eller mangroveträsk, eller på klippor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hägrar
Fåglar i etiopiska regionen