kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Paolo Hewitt

Paolo Hewitt, född 11 juli 1958 i Redhill i Surrey, är en brittisk journalist, författare och biografist.

Biografi
Hewitt hade en svår barndom och växte till stor del upp på barnhem. Som lite äldre bodde han under en period hos Paul Wellers föräldrar, efter att ha lärt känna Paul Weller 1975. Det är även med just Paul Weller som Hewitt mer än någon annan kommit att förknippas och de båda var nära vänner i över 25 år vilket även gav Hewitt en unik inblick i den normalt ganska slutna kretsen kring Weller. 1980 flyttade Hewitt till London. Han arbetade till en början för fanzines men fick ganska snart uppdrag för Melody Maker och blev med tiden en av Englands mer kända journalister med breda intressen inom musik, mode och annan populärkultur. Vänskapen med Weller bröts abrupt i februari 2006 utan att de båda velat kommentera orsakerna. Weller och Hewitt har sedan dess inte haft någon som helst kontakt med varandra.

Verk
Hewitt har skrivit i brittiska tidningar såsom Melody Maker men är kanske framför allt känd som biografist och skildrare av viktiga äldre eller samtida musikgrupper och musikpersonligheter. Hewitt publicerade 1984 en av de tidigaste biografierna om The Jam, två år efter gruppens upplösning. Han har vidare skildrat modsgruppen Small Faces och gruppens sångare Steve Marriott i två separata biografier. Vidare har han haft en nära relation till Oasis och har skildrat gruppen i flera verk, ibland av reportagekaraktär. Utöver musik har Hewitt även skrivit om mode inom fotboll eller olika subkulturer. Hans hittills enda roman är "Heaven's Promise" (1993) som skildrar London under acid house-eran. "The Looked After Kid" (2010) är en självbiografi om hans barndom. Under 80-talet författade Hewitt ett antal texter på Style Councils skivfodral under pseudonymen "The Cappuccino Kid". 2007 utgav Hewitt en icke-auktoriserad biografi över den före detta vännen Weller som tar avstamp i Wellers sånger och hur de avspeglar hans liv.

Bibliografi (i urval)
The Jam: A Beat Concerto (1984) 
The Rap: Beats to the Rhyme (1989) 
Heaven's Promise (1993) 
Small Faces: The Forgotten Story (1995) 
Getting High: The Adventures of Oasis (1997) 
The Soul Stylists (2000) 
Forever the People: Six Months on the Road with Oasis (2000) 
Alan McGee and the Story of Creation Records (2001) 
Forever the People: The Further Adventures of Oasis (2003) 
My Favourite Shirt: A History of Ben Sherman Style (2004) 
Steve Marriott: All Too Beautiful (2004) 
The Fashion of Football: From Best to Beckham, From Mod to Label Slave (2006) 
Paul Weller: The Changing Man (2007) 
The Looked After Kid (2010)

Källor 

Brittiska författare
Brittiska journalister
Musikjournalister
Födda 1958
Män
Levande personer
Personer från Woking
Bubbling Under Hot 100 Singles

Bubbling Under Hot 100 Singles är en topplista som publiceras varje vecka av Billboard i USA. Listan rankar tjugofem singlar som ännu inte har gått in på Billboard Hot 100. Listan hade ursprungligen femton positioner (under 1959-1960), men utvidgas till så många som trettiofem under 1960. Från 1974 till 1985, bestod listan av tio positioner. Sedan 1992 har listan tjugofem positioner.

Billboardlistor
Bildanden 1959
Wabi-sabi

står för en allsidig japansk världsåskådning eller estetik kring att godta det övergående. Estetiken beskrivs ibland som en skönhet som är "bristfällig, tillfällig och ofullständig". Det är ett begrepp som härrör från det buddhistiska förfäktandet av :
icke-permanens anicca
lidande eller otillfredsställelse dukkha 
icke-själv anattā 
och då specifikt , det obeständiga. 

Utmärkande för wabi-sabi-estetiken är asymmetri, skrovlighet (asperitet), enkelhet, ekonomi, stramhet, anspråkslöshet, intimitet och uppskattning av naturliga föremåls och processers oförställda integritet.

Beskrivning "Wabi-sabi är den mest iögonenfallande och karaktäristiska egenskapen hos traditionell japansk skönhet. Den intar ungefär samma position i det japanska pantheon av estetiska värden, som de grekiska skönhetsidealen och perfektion gör i västvärlden."

Anknytande företeelser 
 Bonsai
 Chōzubachi
 Clinamen
 Haiku
 Ikebana
 Iki
 Mono no aware
 Shakuhachimusik
 Shibumi
 Suikinkutsu
 Japansk teceremoni

Referenser

Noter

Tryckta källor 

Kultur i Japan
Japansk arkitektur
Japanska ord och uttryck
WP:Projekt Japan
Hot Dance Airplay

Hot Dance Airplay är en lista av Billboard för elektronisk dansmusik, vilken funnits sedan 17 oktober 2003. Listan är inte tillgänglig på Billboard.com, utan kan bara ses via en prenumeration på Billboard.biz.

Billboardlistor
Bildanden 2003
Elektronisk dansmusik
Tina Weymouth

Martina Michèle "Tina" Weymouth, född 22 november 1950 i Coronado, Kalifornien, är en amerikansk musiker, främst känd som basist i New Wave-gruppen Talking Heads och sidoprojektet Tom Tom Club, som hon grundade med maken och Talking Heads-trummisen Chris Frantz.

Referenser

Externa länkar 

Kvinnor
Födda 1950
Levande personer
Medlemmar i Talking Heads
Amerikanska rockbasister
Carl Nilsson (friidrottare)

Carl Nilsson, född 18 maj 1888, död 23 juni 1915, svensk maratonlöpare. Han tävlade för Djurgårdens IF och Örgryte IS.

Vid de olympiska sommarspelen i Stockholm 1912 kom han på 32:a plats i maraton.

Referenser

Källor

 

Födda 1888
Avlidna 1915
Svenska maratonlöpare
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Män
Friidrottare i Djurgårdens IF
Friidrottare i Örgryte IS
Lastcykel

Med lastcykel (även flakcykel, lådcykel, paketcykel, transportcykel) avses en större två- eller trehjulig cykel avsedd för transport av gods och barn genom en annan person. Cyklar som används av en person för transport av andra vuxna kallas i gengäld för cykeltaxi eller riksha. Lastcyklar har, i andra utföranden och under andra namn, använts av cykelbud och hamnarbetare sedan början av 1900-talet. 

Från att tidigare ha varit standardprodukter hos flertalet cykelleverantörer återstår idag endast få producenter i Europa. Lastcyklar är särskilt vanliga i bland annat Köpenhamn och Amsterdam.

På 2000-talet inledde ekologiskt sinnade designers och småskaliga tillverkare ett återupplivande av lastcykeltillverkningssektorn.

Typer av lastcyklar 
Både två- och trehjuliga lastcyklar förekommer. Tvåhjuliga lastcyklar har i allmänhet ett framhjul som är mindre än bakhjulet och en låda eller lastyta som är placerad mellan framhjul och styre. Trehjuliga lastcyklar har oftast två hjul fram och ett bak. Framhjulen är placerade på varsin sida om lådan och styrningen sker antingen genom att hela lådan vrids i förhållande till resten av cykeln eller genom att framhjulen vrids i förhållande till lådan. Vissa modeller har istället bakhjulsstyrning  kombinerat med drivning på framhjulen.

Lista över lastcykeltillverkare

Se även 
 Cykeltaxi
 Flakmoped
 Riksha

Källor 

Cyklar
Reino (artist)

Karl Otto Hilding Andersson, artistnamn Reino, född 3 november 1921 i Bro, Göteborgs och Bohus län, död 7 november 2011, var en svensk lindansare och cirkusartist. 

Reino framträdde som lindansare och akrobat, assisterad av sin maka Elsye (1923–). Han tillhör legendarerna bland svenska cirkusartister med en världsomfattande karriär bakom sig. Ännu vid 88 års ålder (2009) utförde han en enarms handstans i en show hos Cirkus Skratt, presenterad av lindansaren Johanna Abrahamsson. 

Handlingen i en kortfilm av Anna Duell från 1995 beskrivs sålunda: Den snart 80-åriga lindansaren Karl-Otto "Reino" Andersson står på huvudet på lina och undervisar sin elev Johanna Abrahamsson i en nedlagd kvarn i Uddevalla. Filmen, som är 12 minuter lång, har visats i SVT.

1984 tilldelades han Uddevalla kommuns kulturpris och 1987 avbildades han på ett svenskt frimärke, utgåvan kallad Cirkuskonsten i Sverige 200 år.

Reino avled i november 2011 nyss fyllda 90 år. Till hans minne anordnas Reinodagen av Föreningen Reinos vänner. 2013 arrangeras Reinodagen i samarbete med Kultur- och fritidsförvaltningen i Uddevalla kommun, Bohusläns museum och Bohusläningen.

Referenser

Externa länkar
Reinobilder
Reino som frimärksbild
Eftermäle i hembygdens tidning

Svenska cirkusartister
Personer från Lysekils kommun
Cirkusartister under 1900-talet
män
födda 1921
Avlidna 2011
Bredvattnet, Västergötland

Bredvattnet är en sjö i Göteborgs kommun i Västergötland och ingår i . Sjön är  meter djup, har en yta på  kvadratkilometer och befinner sig  meter över havet. Sjön är belägen söder om länsväg 190, nordost om Bergsjön och norr om Partille, Västra Götalands län, Göteborgs kommun.

Delavrinningsområde 

Bredvattnet ingår i delavrinningsområde (641226-127694) som SMHI kallar för Mynnar i Göta älvs vattendragsyta. Medelhöjden är  meter över havet och ytan är  kvadratkilometer. Räknas de 8 avrinningsområdena uppströms in blir den ackumulerade arean  kvadratkilometer. Lärjeån som avvattnar avrinningsområdet har biflödesordning 2, vilket innebär att vattnet flödar genom totalt 2 vattendrag innan det når havet efter  kilometer. Avrinningsområdet består mestadels av skog (21 %). Avrinningsområdet har  kvadratkilometer vattenytor vilket ger det en sjöprocent på  %. Bebyggelsen i området täcker en yta av  kvadratkilometer eller 63 % av avrinningsområdet.

Se även 
 Lista över insjöar i Göteborgs kommun

Källor

Externa länkar 
 
 

Insjöar i Göta älvs avrinningsområde
Insjöar i Västergötland
Insjöar i Göteborgs kommun
Stötbotten (fyr)

Stötbotten är en fyr i Östersjön ca 2,5 nautiska mil öster om Oskarshamn i Småland.

Fyren byggs 1981 
Den 26 juni 1981 bogserade fartyget M/S Poseidon den 22,5 meter höga fyrkassunen till sin position ca 2,5 sjömil ut i farleden som leder in till Oskarshamns hamn. Kassunen placerades på drygt nio meters djup och fyrljusets höjd hamnade därmed drygt 12 meter över havsytan. Fyren är av typen ledfyr och dess fyrljus är synligt omkring 13 sjömil.
 
Stötbottens fyr ersatte en lysboj som tidigare fanns på platsen.

Historiska grundstötningar 
Fyren underlättar navigering förbi grundet Flatbottnarna strax söder om fyren. Vid detta grund har bl.a. ångfartyget Sofia grundstött år 1876. Fartyget trafikerade rutten Oskarshamn-Visby och var den 27 februari på väg till in till Oskarshamn då blåst och drivis tvingade fartyget på grund. Fartyget stod hårt på och hade dessutom sprungit läck. Först dagen efter grundstötningen lyckades man få passagerare och post iland med hjälp av båtar från Oskarshamn. Den 3 mars lyckades man bärga själva fartyget som reparerades vid Oskarshamns varv.

Referenser

Noter 

Fyrar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Oskarshamns kommun
Jällö 9

Jällö 9 (även Rödkinda barnhem eller Rökinda barnhem) är en fastighet intill sjön Magelungen vid Rödkindavägen 16 i Farsta strand, södra Stockholm. Ursprungliga huset på tomten är en stor rödfärgad trävilla som uppfördes 1916-1917 för Stiftelsen Bernströms barnhem och ritades av arkitektbyrån Kellgren & Hammarling. Namnet “Rödkinda” antyder att frisk luft skulle ge barnen röda kinder.

Den stora villan i traditionell still med brutet tak ligger på en kulle med södersluttning ner mot Magelungen. Huset innehöll sju rum, kök, hall och badrummet för barnhemmets verksamhet och en lägenhet för vaktmästaren som var på två rum och kök. På sommaren 1921 flyttade Malmqvistska barnuppfostringsanstalten in, som tidigare hade sina lokaler vid Torkel Knutssonsgatan 22. 1924 var  11 barn intagna, vilka erhöll vanlig folkskoleundervisning. Rödkinda barnhem övertogs 1948 av Stockholms stad och överläts 1971 på Stockholms läns landsting. Sedan användes fastigheten för olika ungdomsverksamheter.

Efter en lång tid av ungdomsverksamhet stod huset tomt år 2008 och renoverades därefter. Byggnaden är numera i privat ägo. Den tidigare 10 100 m² stora tomten har styckats i fyra mindre. För närvarande (2011) avröjs tomten för ny bebyggelse med parhus och radhus.

Källor

 Farsta hembygdsförening: "Södertörns Villastad - idyllen som försvann".
 
 Stockholmskällan om Farsta strand

Farsta strand
Byggnader och anläggningar i Söderort
Barnhem
Jordbävningen i Georgien 2009

Jordbävningen i Georgien 2009 var en jordbävning som ägde rum i norra Georgien klockan 03:41:36 lokal tid den 8 september 2009. 

Epicentrum var beläget nära den mindre staden Oni och cirka 80 kilometer från staden Kutaisi. Skalvet mättes till 6,0 på Mw. Ingen skadades till följd av jordbävningen.

Externa länkar 
6.2-magnitude quake rattles Georgia, no casualties, Channelnewsasia

2009 i Georgien
Georgien
Jordbävningar i Georgien
Naturkatastrofer 2009
Taketori monogatari

Taketori monogatari , "Sagan om bambuhuggaren", är en japansk folksaga från 900-talet. Den betraktas som en av de äldsta japanska sagorna och även som ett tidigt exempel på science fiction. I modern japanska, med förbindande hiragana, är sagan känd även under namnen Taketori okina no monogatari (竹取翁の物語, "Sagan om den gamla bambuhuggaren") och Kaguya-hime no monogatari (かぐや姫の物語, "Sagan om prinsessan Kaguya"), efter sina figurer.

Främst handlar berättelsen om en mystisk flicka vid namn Kaguya, som upptäcks som baby inuti en bambuplanta. Hon sägs komma från Tsuki-no-Miyako (月の都), det vill säga månens huvudstad, och har ovanligt hår som lyser som månen. Namnet Kaguya syftar också på skimret av solljus genom bambu.

Bearbetning 
Sommaren 2013 kom den japanska animerade långfilmen Kaguya-hime no monogatari, baserad på folksagan. Den regisserades av Isao Takahata och animerades av Studio Ghibli.

Se även 
 Tummelisa – en annan saga om en liten flicka som är liten som en tumme

Referenser

Externa länkar 
 Utställning på Ryukoku-universitetet 

Japansk litteratur
Folksagor
Månen i fiktion
WP:Projekt Japan
Domsjö kyrka

Domsjö kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Själevads församling i Härnösands stift. Kyrkan ligger i tätorten Domsjö i Örnsköldsviks kommun.

Kyrkobyggnaden
Kyrkobyggnaden, som är en gåva av Mo och Domsjö AB, uppfördes 1966 efter ritningar av arkitekt Hakon Ahlberg. Tredje söndagen i advent 1966 invigdes kyrkan av biskop Ruben Josefson.

Kyrkorummet har ljusinsläpp genom en fönsterrad strax under taket. Till sin form med huvudskepp och lägre sidoskepp påminner kyrkorummet om de fornkristna basilikorna. I våningen under kyrkorummet finns en brudkammare.

Inventarier
 Orgeln med 13 stämmor är byggd av Grönlunds Orgelbyggeri i Gammelstad.
 I kyrktornet hänger kyrkklockor gjutna av Bergholtz klockgjuteri i Sigtuna.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor
 Själevad-Mo-Björna kyrkliga samfällighet

Fotnoter

Externa länkar 
 

Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader i Örnsköldsviks kommun
Kyrkobyggnader invigda 1966
1966 i Sverige
Grashofs tal

Grashofs tal, Gr, är en dimensionslös storhet inom strömningsmekaniken och värmeöverföringen som beskriver förhållandet mellan flytkraft och viskositet hos en fluid. Talet används till stor del vid studiet av naturlig konvektion. Talet har fått sitt namn efter den tyske ingenjören Franz Grashof.

 för en vertikal platta

 för rör

där index L och D syftar på den karaktäristiska längd som används för Grashofstalet.

 g = tyngdaccelerationen
 β = volumetrisk, termisk utvidgningskoefficient (ungefär lika med 1/T, för ideala fluider, där T är den absoluta temperaturen)
 Ts = yttemperatur
 T∞ = omgivningstemperatur
 L = längd
 D = diameter
 ν = kinematisk viskositet

Övergången till turbulent strömning sker inom spannet  för naturlig konvektion från en vertikal platta. Vid högre Grashof tal är gränsskiktet turbulent, och vid lägre är gränsskiktet laminärt.

Multipliceras Grashofs tal med Prandtls tal erhålls Rayleighs tal, en dimensionslös storhet som beskriver vissa former av konvektion inom värmeöverföringen. 

Dimensionslösa storheter
Strömningsmekanik
Köpmansgatubron

Köpmansgatubron var en järnbro byggd 1862 över Östra Hamnkanalen i linje med Köpmansgatan i Göteborg. Bron, som ersatte en äldre välvd stenbro på samma plats, knöt samman den västra delen av Östra Hamngatan med den östra och fick sitt namn 1883. Järnbron raserades i samband med att kanalen fylldes igen 1936 och såldes för sitt materialvärde till en skrothandlare.

Referenser

Noter

Källor 
, s. 182
Göteborgs Adress- och Industrikalender år 1894, [Sjuttonde Årgången], utgiven från Fred. Lindbergs Kalenderexpedition, Göteborg 1894, avsnitt "C. Broar"
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970 : centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborg 2004 , s. 18

Broar i Göteborg
Nordstaden
Broar invigda 1863
Ej längre existerande broar
1863 i Sverige
Postgatubron

Postgatubron var en järnbro byggd 1862 över Östra Hamnkanalen i linje med Postgatan, dåvarande Sillgatan i Göteborg. Bron, som ersatte en äldre välvd stenbro på samma plats, knöt samman den västra delen av Östra Hamngatan med den östra och fick namnet Sillgatubron 1883. Järnbron raserades i samband med att kanalen fylldes igen 1936 och såldes för sitt materialvärde till en skrothandlare

Referenser

Noter

Källor 
, s. 232
Göteborgs Adress- och Industrikalender år 1894, [Sjuttonde Årgången], utgiven från Fred. Lindbergs Kalenderexpedition, Göteborg 1894, avsnitt "C. Broar"
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970 : centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborg 2004 , s. 18

Vidare läsning 
, s. 91

Broar i Göteborg
Nordstaden
Broar invigda 1863
Ej längre existerande broar
1863 i Sverige
Kronhusgatubron

Kronhusgatubron var en järnbro byggd 1862 över Östra Hamnkanalen i linje med Kronhusgatan i Göteborg. Bron, som ersatte en äldre välvd stenbro på samma plats, knöt samman den västra delen av Östra Hamngatan med den östra och fick sitt namn 1883. Järnbron raserades i samband med att kanalen fylldes igen 1936 och såldes för sitt materialvärde till en skrothandlare.

Referenser

Noter

Källor 
, s. 170
Göteborgs Adress- och Industrikalender år 1894, [Sjuttonde Årgången], utgiven från Fred. Lindbergs Kalenderexpedition, Göteborg 1894, avsnitt "C. Broar"
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970 : centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborg 2004 , s. 18

Broar i Göteborg
Nordstaden
Broar invigda 1863
Ej längre existerande broar
1863 i Sverige
Spannmålsgatubron

Spannmålsgatubron var en järnbro byggd 1862 över Östra Hamnkanalen i linje med Spannmålsgatan i Göteborg. Bron, som ersatte en äldre välvd stenbro på samma plats, knöt samman den västra delen av Östra Hamngatan med den östra och fick sitt namn 1883. Järnbron raserades i samband med att kanalen fylldes igen 1936 och såldes för sitt materialvärde till en skrothandlare.

Referenser

Noter

Källor 
, s. 92
, s. 265
Göteborgs Adress- och Industrikalender år 1894, [Sjuttonde Årgången], utgiven från Fred. Lindbergs Kalenderexpedition, Göteborg 1894, avsnitt "C. Broar"
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970 : centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborg 2004 , s. 18

Broar i Göteborg
Nordstaden
Broar invigda 1863
Ej längre existerande broar
1863 i Sverige
Varning för barn (olika betydelser)

Varning för barn kan syfta på:

 Varning för barn, en krogshow av och med Magnus och Brasse
 Varning för barn (TV-program), ett TV-program på TV3
 Varning för barn (vägmärke), ett vägmärke
Lilla Bommens bro

Lilla Bommens bro var en järnvägs-, fordons- och gångbro över Östra Hamnkanalen, vid Lilla Bommens hamn i centrala Göteborg. Den knöt samman Sankt Eriks torg, väster om kanalen, med Kanaltorget, öster om. Bron hade tre järnvägsspår och var livligt trafikerad. Den raserades i samband med att kanalen fylldes igen 1936

Se även
Kanaltorgsgatan

Källor
, s. 93
, s. 189f
Bilden av Göteborg, färgfotografier 1910-1970 : centrum - österut - söderut, Robert Garellick, Göteborg 2004 , s. 18

Broar i Göteborg
Nordstaden
Ej längre existerande broar
Hans Rydin

Hans Folke Axel Rydin, född 5 oktober 1895 i Lidköping, död 3 februari 1990, var en svensk industriman och civilingenjör. Han var VD för Stockholms Superfosfat Fabriks AB 1942-1961. Han invaldes 1947 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien.

Hans Rydin var son till borgmästaren Axel Heribert Rydin. Han avlade studentexamen i Skara 1914 och utexaminerades från Tekniska högskolan 1917. 1918 anställdes han av Stockholms Superfosfat Fabriks AB som driftsingenjör för smältverket i Ljungaverk, 1941 blev han överingenjör i bolaget och 1942 företagets VD. Från 1943 var han även styrelseledamot i bolaget. På Fosfatbolagets uppdrag vistades han 1927–1939 i Sovjetunionen för anläggande av fabriker, och 1939–1940 uppförde han bolagets anläggning Stockviksverken i Stockvik. Från 1948 var han styrelseledamot i Sveriges industriförbund.

Källor

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1895
Avlidna 1990
Personer från Lidköping
Walter Kjellman

Walter Kjellman, född 29 november 1905 i Helsingborg, död 17 september 1955 i Engelbrekts församling, Stockholms stad, var en svensk forskningschef och civilingenjör. Han var förste byråingenjör vid Väg- och vattenbyggnadsstyrelsen från 1936 samt överingenjör och chef vid Statens geotekniska institut från 1944. Han mottog Polhemspriset 1935 och invaldes 1954 som ledamot av Ingenjörsvetenskapsakademien i dess avdelning III för byggnadstekniska vetenskaper.

Källor
Litteratur

Fotnoter

Svenska väg- och vattenbyggnadsingenjörer
Alumner från Kungliga Tekniska högskolan
Mottagare av Polhemspriset
Ledamöter av Kungliga Ingenjörsvetenskapsakademien
Män
Födda 1905
Avlidna 1955
Ingenjörer från Helsingborg
Transhumans

Transhumans, "bortom jorden", är den säsongsmässiga förflyttningen av människor med deras boskap mellan fasta sommar- och vinterbeten. Transhumans bör inte förväxlas med pastoralism eller nomadism.

Skandinavisk fäboddrift kan kallas transhumans men avviker från denna genom att sakna vinterbeten. Fäboddrift har krävt minst två fähus, ett på hemgården och ett på fäboden. På grund av vinterkylan har djuren (fänaden) tvingats leva inne i hemgårdens fähus hela vintern. Detta har i sin tur krävt minst en lada på hemgården eller en höskulle i en ladugård, alltså ganska många hus. Avvikande från de flesta transhumanssamhällen har också varit att kvinnor haft den ledande rollen på fäbodarna sommartid. De har assisterats av barn mellan 5 och 12 års ålder, av båda könen. Mödrar med små barn har man dock försökt hålla borta från fäbodarna. På svenska fäbodar har andelen män ökat betydligt efter andra världskriget, samtidigt som den totala bemanningen har minskat avsevärt.

Modern renskötsel bedrivs också som en form av transhumans. Här har man vanligen tillgång till både sommarbeten uppe i fjällen och vinterbeten, nedanför fjällen.

Vertikal transhumans
I bergiga trakter betyder transhumans förflyttning mellan högre belägna beten på sommaren och lägre belägna beten på vintern. Herdarna har fasta bostäder, oftast i dalgångarna. Bara hjordarna flyttar sig, med de människor som behövs för att se till dem.

Horisontell transhumans
Horisontell transhumans är mer känslig för klimatförändring, eller ekonomiska och politiska förändringar.

Förekomst
Traditionell eller regelbunden transhumans finns eller har funnits över hela världen, inklusive Skandinavien, Balkanhalvön, Skottland, England, Kaukasus, Tchad, Marocko, Frankrike, Italien, Irland, Libanon, Rumänien, Bulgarien, Grekland, Portugal, Spanien, Iran, Turkiet, Indien, Schweiz, Georgien, USA, och Lesoto.

Omfattning
Man beräknar att denna aktivitet, tillsammans med den nomadiska pastoralismen sysselsätter omkring 100–200 miljoner personer runt om i världen; och de markområden som används representerar omkring 30 miljoner km², eller dubbelt så mycket som den mark som används för jordbruket.

Källor

Referenser

Se även 
Vías pecuarias

Externa länkar 

Djurskötsel
Migration