kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Odoricus från Pordenone

Odoricus (Odorico) från Pordenone, född cirka 1286 i Pordenone, död 14 januari 1331 i Udine, var en italiensk missionär och reseberättare.

Odoricus inträdde i franciskanorden omkring 1300 och gav sig 1318 som missionär till den Fjärran östern. Färden gick över
Trabezon, Erzerum, Tabriz och Soltaniyeh, i vilka städer orden hade hus, Persepolis till Ormus, där inskeppade han sig till Indien samt fortsatte med ett kinesiskt fartyg till Sumatra, Java, Kochinkina
och Guangzhou.

Han besökte flera av Kinas huvudorter, bl. a. Hangzhou, av vars glans han liksom Marco Polo, Marignolli m. fl. ger märkliga detaljer,
och stannade 3 år i Peking, tog slutligen hemresan genom Tibet och Chorassan samt återkom till Venedig
i slutet af 1329 eller början av 1330. En irländsk munk Jakob hade följt honom åtminstone under en del av den långa färden. Kort efter sin hemkomst ingick han i minoritklostret i Padua, och där berättade han i maj 1330 om sin resa, varvid hans meddelanden upptecknades på dålig latin av munken Vilhelm av Solagna. Ryktet om hans underbara resor och sägner om mirakler efter hans död gjorde, att han redan av samtiden betraktades som helgon. Hans formliga
beatifikation ägde rum först 1775. Skildringen av Odoricus färd blev en kär läsning för medeltidens släkten;
John de Mandeville hämtade stora stycken därur och utsmyckade dem med fabler av egen uppfinning eller från andra håll. Inte mindre än 73 manuskript på latin, franska och italienska är kända. Berättelsen trycktes först 1513, på venezianskt tungomål.

Källor 
 

Italienska upptäcktsresande
Saligförklarade personer
Personer från Friuli-Venezia Giulia
Födda 1286
Avlidna 1331
Män
Ugglan
WP:Projekt Kina
Justitiesekreterare

En justitiesekreterare (tidigare revisionssekreterare vid Högsta domstolen och regeringsrättssekreterare vid Regeringsrätten) är föredragande vid Högsta domstolen eller Högsta förvaltningsdomstolen i Sverige. Justitiesekreterare ansvarar för målens beredning samt föredrar målen inför domstolens ledamöter.  

Justitiesekreterare anställs för högst fyra år med möjlighet till förlängning med högst två år. Om det finns särskilda skäl, får anställningen förlängas med ytterligare högst två år. Endast den som är svensk medborgare får inneha eller utöva anställning som justitiesekreterare. En justitiesekreterare ska vara lagfaren. Om kunskaper om ett särskilt rättsområde behövs får dock även den som inte är lagfaren anställas som justitiesekreterare vid Högsta förvaltningsdomstolen.

Historik 
Före 1972 tillhörde revisionssekreterarna det från Högsta domstolen fristående ämbetsverket Nedre justitierevisionen. Därefter tillhörde de organisatoriskt Högsta domstolens kansli.

Källor 
 med instruktion för Högsta domstolen 
 med instruktion för Högsta förvaltningsdomstolen  

Jurister 
Yrken inom rättsväsen
Lekolar

Lekolar AB är ett svenskt företag som levererar material, utrustning, möbler, inredning med mera till förskolor och skolor. Företaget har cirka 125 anställda och hade 2008 en omsättning på 512 miljoner kronor. Huvudkontoret ligger i Osby och företaget är ägt av riskkapitalbolaget 3i Group. 

Företaget har sina rötter i Brio, där verksamheten blev en egen enhet, Lek&Lär, från 1971 till 2004.

Se även
Skol-Sundström AB

Externa länkar
Företagets webbplats

Företag bildade 2004
Företag i Osby
Antti Pietilä

Antti Jaakko Pietilä, född 1878, död 1932, var en finländsk teolog.

Pietilä var professor i dogmatik och etik vid Helsingfors universitet 1919–1932, ordförande i finska kyrkans prästförbund 1918–1921. Den första större vetenskapliga dogmatiken på finska, Kristillinen dogmatiikka, utarbetades av honom.

Bibliografi 
 Kristillinen dogmatiikka (3 band, 1930–1932)

Källor

Externa länkar 
 Biografiakeskus
 Libris

Finländska professorer i teologi
Systematiska teologer
Personer verksamma vid Helsingfors universitet
Födda 1878
Avlidna 1932
Män
Personer från Norra Österbotten
Tara Browne

Tara Browne var en engelsk adelsman, född den 4 mars 1945 och död i en bilolycka den 18 december 1966. Han var son till Dominick Geoffrey Edward Browne, 4:e baron Oranmore and Browne och Oonagh Guiness.

Tara Browne var medlem av det brittiska överhuset, men han var också aktiv i Londons innekretsar åren före sin död. Han umgicks bland annat med Paul McCartney. Det anses vara Tara Brownes död som inspirerat en av John Lennons verser i låten A Day in the Life, som avslutar The Beatles LP Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band 1967.

He blew his mind out in a car
He didn't notice that the lights had changed
A crowd of people stood and stared
They'd seen his face before
Nobody was really sure
If he was from the House of Lords.

Litteratur 
 Paul Howard: I Read the News Today, Oh Boy. The short and gilded life of Tara Browne, the man who inspired The Beatles’ greatest song, London 2016.  (engelska)

Män
Födda 1945
Avlidna 1966
Engelsk adel
Bilkåren

Sveriges Bilkårers Riksförbund eller Bilkåren är en svensk frivillig försvarsorganisation som har till uppgift att rekrytera och utbilda fordonsförare till det militära försvaret. Utöver militära uppdrag har Bilkåren även civila avtal för samhällets krishantering, där myndigheter som Svenska Kraftnät, Energimyndigheten, Polismyndigheten, Trafikverket samt länsstyrelsen ingår och där Bilkåren utbildar och tillhandahåller fordonsförare för olika transportslag och andra resurser för samhällets krisberedskap. Även landets kommuner är en av Bilkårens uppdragsgivare. Organisationen har cirka 5 000 medlemmar fördelade på lokala kårer över hela landet.

Historik
Organisationen bildades 1939 av Kvinnoföreningarnas Beredskapskommitté och fick 1942 namnet Sveriges kvinnliga bilkårers riksförbund (SKBR). Fram till 2009 var föreningen endast till för kvinnor men efter ett extra riksmöte beslutade man den februari 2009 att även män skulle antas och därför ändrades namnet till Sveriges Bilkårers Riksförbund eller helt enkelt Bilkåren.

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Svenska frivilliga försvarsorganisationer
Organisationer bildade 1939
Vilho A. Pesola

Vilho Aleksanteri Pesola, född 20 november 1892 i Åbo, död 1983, var en finländsk biolog, och bror till kompositören Väinö Pesola. Han var professor vid forskningscentret för agrikultur, växtförädlare och förman för Suomen Nuorison Liitto. Han använde sig av Madison Grants pessimistiska raslära. Pesola antog att finnarna tillhörde den nordiska rasen; han ansåg att rasens positiva drag hotades av krigiska tendenser 1939, och detta drabbade i synnerhet de ädlaste manliga elementen i folken. Även Madison Grant hade ansett att de bästa hade stupat under första världskriget, medan de sämsta hade fortplantat sig. Andra världskriget skulle enligt Pesola betyda undergång.

Referenser

Externa länkar 
 Biografiakeskus

Födda 1892
Finländska rasteoretiker
Finländska botaniker
Finländska genetiker
Finländska professorer
Avlidna 1983
Män
Personer från Åbo
Karl Wohlfart

Karl Adrian Wohlfart, född 19 november 1874 i Hycklinge församling, Östergötlands län, död 30 april 1943 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk musikpedagog och tonsättare. Han var far till neurologen Gunnar Wohlfart.

Efter avlagda examina vid Musikkonservatoriet i Stockholm bedrev han ytterligare studier för Joseph Dente, Johan Lindegren och Ernst Ellberg samt i Berlin för K.H. Barth och Hans Pfitzner. 1901 blev han lärare vid Richard Anderssons Musikskola, men 1913 grundade han en egen skola i Stockholm, Karl Wohlfarts musikskola, som snabbt blev bland de främsta i Stockholm. 

Wohlfart publicerade en rad pianopedagogiska arbeten och etydsamlingar. Han framträdde också som tonsättare med ett konsertstycke för piano och orkester, körverk, solosånger och pianostycken. Wohlfart är gravsatt på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor 

Noter

Svenska klassiska kompositörer under 1800-talet
Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska musikpedagoger
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Svenska musiker under 1900-talet
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Personer från Hycklinge socken
Födda 1874
Avlidna 1943
Män
Ugglan
Gustaf Wilhelm Ladau

Gustaf Wilhelm Ladau, född 27 mars 1765, död 16 augusti 1833, var en svensk militär, Anjalaman och finsk-rysk ämbetsman.

Gustaf Wilhelm Ladau föddes som son till majoren vid Savolax infanteriregemente Fredrik Wilhelm Ladau och Anna Kristina Furumarck. Ladau hade tidigt som sin far och farfar gått in på den militära banan, och var stabsadjutant och kapten när 1788 års krig bröt ut. Han var en av konspiratörerna i Anjalaförbundet, men kunde ej gripas då han flydde över till Ryssland, han dömdes istället i sin frånvaro att mista liv, ära gods och adelskap, och hans namn skulle anslås på galgen i Stockholm, Åbo och Vasa. 

Utan tillgångar försökte han först försörja sig som handelsman, men det gick inte särskilt väl, och han tog istället anställning som förvaltare av greve Saltykoffs egendomar. Efter några års förlopp fick han en civil anställning i ryska statens tjänst, och därefter gick hans karriär snabbare. 1809 befordrades han till rysk-finskt hovråd. 1817 blev han verkligt statsråd. 1811 utnämndes Ladau till direktör för finska postverket. Senare blev han även ledamot av kejserliga finländska senaten och inregistrerades bland adelsmän på finska riddarhuset 1818. 1810 upphävdes den svenska dödsdomen mot honom. Han avled i Helsingfors 1833.

Ladau var 1804 första gången gift med Amalia Helena von Vegesack och andra gången 1817 med Fredrika Sofia Fock.

Källor

Päivi Tapola: Rakentajan elämä, Moreeni, 2011,

Finländsk adel
Finlands senatorer
Män
Födda 1765
Avlidna 1833
Finländska militärer under 1700-talet
Finländska politiker under 1800-talet
Personer från Idensalmi
Cissussläktet

Cissus är ett släkte i familjen vinrankeväxter med omkring 350 arter.

De är vanligen klättrande växter och deras skott kan bli 6-8 m långa. Deras blad är hårda, elliptiska och gröna och de har en läderaktig och glänsande yta. Blommorna är mycket oviktiga och växten förekommer i olika former. Draktandscissus, som är en avvikande sort, härstammar från Australien och är en vanlig växt både i Sverige och på andra håll. Som krukväxt kan den få 2-3 m långa projektiler. När växten först kom till Sverige på 1930-talet blev den mycket modern och snart fanns den i många hem. Dess popularitet har ibland ökat och ibland minskat. Förutom Draktandscissus finns bland annat Dvärgcissus och Quadrangulariscissus

Källor 
 Nationalencyklopedin

Trikolpater

nl:Cissus antarctica
Denis Kang

Denis Kang, född 17 september 1977 i Saint-Pierre och Miquelon, är en kanadensisk MMA-utövare som tävlar i mellanviktsklassen. Kang har vunnit över 30 professionella MMA-matcher och tävlat i bland annat UFC och Pride. Han gick sju matcher i Pride där hans enda förlust kom i finalen av welterweight grand prix-turneringen 2006. Kang har svart bälte i brasiliansk jiu-jitsu.

Kang gick sin första professionella MMA-match den 2 augusti 1998 och tävlade i början i bland annat Bas Rutten Invitational och Pancrase. Efter att under sina första 14 matcher vunnit 7 och förlorat 7 var Kang sedan obesegrad i sina nästkommande 23 (21 vinster, en oavgjord och en no contest) mellan april 2003 och november 2006. Hans nästa förlust kom i finalen av Prides Welterviktturnering den 5 november 2006 då han förlorade mot Kazuo Misaki. På vägen till finalen hade Kang bland annat besegrat Murilo Rua och Akihiro Gono.

Den 17 januari 2009 debuterade Kang i UFC vid UFC 93 då han förlorade mot Alan Belcher. På UFC 105 den 14 november 2009 förlorade han mot Michael Bisping på teknisk knockout i den andra ronden. Den 9 december 2009 meddelade UFC att man valt att inte skriva nytt kontrakt med Kang efter att denna vunnit en och förlorat två matcher i organisationen.

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Denis Kang på Sherdog.com

Födda 1977
Män
Levande personer
Kanadensiska utövare av mixed martial arts
Hyperbarisk svetsning

Hyperbarisk svetsning eller undervattenssvetsning innebär att man svetsar under ett förhöjt omgivningstryck och i en kontrollerad atmosfär.
 
Den vanligaste formen av hyperbarisk svetsning sker typiskt på rör förlagda under havsytan, och den dominerande tekniken är GTAW, men många andra svetstekniker fungerar och används också.
Hyperbarisk svetsning delas ofta in i två kategorier, svetsning i torr miljö och svetsning i våt miljö.
För att skapa en torr och kontrollerad miljö runt svetsen använder man ett så kallat "Welding Habitat" som installeras över rörändarna.
habitatet tätas mot rörkropparna med hjälp av dörrar, och töms därefter på vatten genom att en gasblandning blåses in i habitatet, och därmed pressar ut vattnet genom den öppna bottnen. Metoden används främst när det krävs ett bra resultat på svetsfogarna, men är tidskrävande och dyrt att installera och lämpar sig inte i alla situationer.

Gasblandningens syreinnehåll bestäms av det aktuella djupet där arbetet skall utföras. Den vanligaste gasblandningen är helium/syre, där partialtrycket för syret bestämmer blandningsförhållandet.Partialtrycket är direkt proportionellt mot blandningen multiplicerat med omgivningstrycket. (Vanligt partialtryck vid svetsning är 35 KPa).

GTAW processen kan antingen utföras av en manuell svetsare, eller genom fjärrstyrd svetsning, där styrningen sker med hjälp av ett dedikerat svetskontroll system +  en operatör som befinner sig på ett fartyg.
Vid fjärrstyrd svetsning används s.k "automatisk svetsning" som är baserad på pre-kvalificerad parametrar, och där operatörens inflytande på processen är väldigt begränsad, eftersom parametrarna för varje pass är fastlagda i form av datafiler som sändes ner till en styrdator i takt med att passen avverkas.

Gemensamt för båda metoderna är att både svetsparametrarna såväl som svetsare/ operatörer är pre-kvalificerade för motsvarande djup (i tryckkammare), med identiskt material som i rören, samt med samma gas blandning som på arbetsdjupet.

Vid undervattenssvetsning i våt miljö används ofta metallbågsvetsning med vattentäta elektroder. FCAW (Flux-cored arc welding) och friktionssvetsning används också, men är begränsade till stål med låg kolhalt, speciellt vid större djup på grund av väteförsprödning.

Svetsning
ADI

ADI kan syfta på:

 ADI – ett mått på hur mycket av olika tillsatsämnen i våra livsmedel som man kan äta per dag utan att det medför hälsorisker, se Acceptabelt dagligt intag
  A.D.I. – året för Jesu födelse, se Anno dominicæ incarnationis
Johan Olof Lagberg

Johan Olof Lagberg, född 19 november 1789 i Hammars socken, Närke, död 14 augusti 1856 i Skönberga socken, Östergötland, var en svensk läkare.

Biografi
Lagberg var son till klockaren Anders Lagberg och Katarina Andersdotter. Efter medicinska studier, dels i Uppsala och dels i Lund, avlade Lagberg i Lund medicine licentiatexamen 1821 och blev 1822 förordnad till docent i teoretisk medicin vid Lunds universitet. År 1823 utnämndes han till intendent vid Sankt Ragnhilds hälsobrunn vid Söderköpings brunn och var från 1827 även stadsläkare i nämnda stad. Sin ryktbarhet vann han dock först på äldre dagar, sedan han 1841 inhämtat noggrann kännedom om Gräfenbergska vattenkurmetoden, som han, återkommen till Sverige, införde vid Söderköpings hälsobrunn, som den förste i Sverige.

Skrifter
Han har utgett en rad skrifter i medicinska ämnen, mest känd är hans tidskrift: Hälsovännen, en folkskrift om vattnet och andan, såsom människans bästa läkemedel, som hann utkomma i tretton nummer under hans livstid, det fjortonde utkom efter hans död.

Källor

Noter

Svenska stadsläkare
Personer från Hammars socken
Födda 1789
Avlidna 1856
Män
SBH
Romulus-klass

Romulus-klass var en typ av kustjagare i den svenska marinen. Fartygen var till en början italienska och ingick i en klass om fyra fartyg med namnet Spica-klass. Av denna klass byggdes hela 32 fartyg på olika varv i Italien. 14 april 1940 avgick två av fartygen med svenska besättningar mot Göteborg, dit de kom fram 10 juli samma år.

Referenser

Jagarklasser
Per Johan Lagergren

Per Johan Lagergren, född 4 september 1797 i Falkenbergs församling, Hallands län, död 14 oktober 1856 i Stockholm (folkbokförd i  Sankt Olofs församling, Östergötlands län), var en svensk ämbetsman och politiker.

Per Johan Lagergren var son till borgmästaren i Falkenberg Johan Lagergren och hans hustru Johanna Brita Hammarstrand. Efter akademiska studier i Uppsala och Lund började Lagergren sin ämbetsmannabana 1820 i Svea hovrätt och kammarkollegium. Han befordrades snart till extra fiskal, ordinarie fiskal, advokatfiskal och slutligen 1830 till assessor. 1836 utnämndes han till justitieborgmästare i Norrköping. 1840-1851 var han representant för Norrköping vid riksdagen och ledare av riksdagens konservativa fraktion. Efter att ha avböjt ett anbud att bli konsultativt statsråd 1851 utsågs han till borgarståndets talman vid riksdagen 1853-54. På väg till 1856 års riksdag för att åter föra talmansklubban dog han av slag.

Norrköpings stad bekostade hans gravvård och instiftade till hans minne Lagergrenska fonden att utdelas till pension åt änkor efter stadens ämbetsmän.

Lagergren var sedan 1835 gift med Beata Kristina Pihler.

Referenser

Noter

Vidare läsning 
 

Norrköpings borgmästare
Borgarståndets talmän
Borgarståndets riksdagsledamöter
Svenska politiker under 1800-talet
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1797
Avlidna 1856
Män
Personer från Falkenberg
SBH
Indy Japan 300 2003

Indy Japan 300 2003 var ett race som var den tredje deltävlingen i IndyCar Series 2003. Racet kördes den 13 april på Twin Ring Motegi i Japan. Scott Sharp tog hem segern, med Kenny Bräck och Felipe Giaffone som övriga förare på pallen. Med sin seger, tog Sharp över ledningen i mästerskapet.

Slutresultat

2003 i Japan
Motegi
2003
Canon EOS 7D

Canon EOS 7D är en digital systemkamera från Canon. Den lanserades 1 september 2009. Kameran har en APS-C-sensor av CMOS-typ med 18 megapixels upplösning. Kameran är främst avsedd för semiprofessionella fotografer och avancerade amatörer. Modellen är inte tänkt att efterträda Canon EOS 50D utan placeras i ett högre prissegment. Bland direkta konkurrenter kan nämnas Nikon D300s och Pentax K-7.

Teknik i urval  
 18 megapixel CMOS-sensor 
 Virtuell horisont med dubbla axlar 
 ISO 100–12 800 
 8.0 bilder/s 
 Dubbla DIGIC 4-processorer 
 3,0" skärm,  punkter med Live view 
 Utbyggd filmfunktion i Full-HD med valbar upplösning och bildfrekvens (1080p, 720p samt 24, 25, 30, 50 eller 60 b/s)
 Helt ny autofokus med 19 punkter, alla korslagda och med flera olika autofokusmetoder
 Ny exponeringsmätning med 63 zoner
 Möjlighet att styra andra blixtar med kamerans inbyggda blixt
 100% täckning i sökarbilden

Externa länkar  
 EOS 7D på DPReview (Engelska)  
 Tillverkarens presentation

Canon EOS DSLR-kameror
Mode-klass

Mode-klass var en klass kustjagare som tillhörde den svenska marinen. Klassen bestod av fyra fartyg som anskaffades under andra världskriget, då man snabbt ville utöka flottans fartygsbestånd. Fartygens utformning var tydligt inspirerade av framför allt den italienska Spica-, och även den norska Sleipner-klassen. Fartygen omklassades till fregatter 1953 utrangerades omkring år 1970.

Bakgrund
Under 1930-talet hade Göteborg-klassen tillförts marinen, vilken vid andra världskrigets utbrott var den mest moderna av de svenska jagarklasserna. När man ytterligare ville utöka jagarflottan ansågs emellertid denna fartygstyp vara alltför dyr, och man tittade därför på fartyg i andra länders mariner efter lämpliga typer av jagare. Efter att fyra jagare (Psilander- och Romulus-klasserna) hade köpts från Italien hade marinförvaltningen även köpt ritningar till en modernare variant av Psilander-klassen, vilka sedan användes som inspirationskälla när de nya jagarna projekterades. Projekteringsarbetet förlades till Götaverken i Göteborg, som även byggde två av fartygen, Mode och Magne. Munin byggdes vid Öresundsvarvet och Mjölner vid Eriksbergsvarvet.

Utformning

Fartygen i klassen var 78 meter långa, 8,1 meter breda och hade ett djupgående av 2,3 meter. Standarddeplacementet var 635 ton och det maximala deplacementet var 785 ton. Skrovet var utformat med ett backdäck som sträckte sig över drygt en tredjedel av fartygets längd. På akterdäcket stod en mindre överbyggnad och den huvudsakliga överbyggnaden med kommandobryggan stod på backdäckets aktra del. Kommandobryggan var bredare än överbyggnaden vilket gav fartygen ett säreget utseende framifrån jämfört med övriga svenska jagartyper. Maskineriet utgjordes av två oljeeldade ångpannor av märket Penhoët A, vilka levererade ånga till två de Laval ångturbiner vilka drev var sin propeller. Maskineriet utvecklade 16 000 hästkrafter vilket gav fartygen en maxfart av 30 knop (55 km/h).

Bestyckning

Som jagare
Huvudbestyckningen utgjordes av tre 10,5 cm kanoner m/42. Dessa var placerade i var sitt torn, ett på backdäck, ett på akterdäck och ett på den aktra överbyggnaden. Luftvärnet utgjordes av två 40 mm luftvärnsautomatkanon m/36 och två 20 mm luftvärnsautomatkanon m/40. Tre torpedtuber för 53 cm torpeder satt i ett trippelställ för om den aktra överbyggnaden och vidare fanns två sjunkbombskastare och två sjunkbombsfällare. 42 minor kunde dessutom medföras för minfällning.

Som fregatter
År 1953 omklassades fartygen till fregatter och byggdes därför om under åren 1954–1955. En av 10,5 cm kanonerna samt torpedtubsstället togs då bort och 40 mm kanonerna m/36 ersattes av m/48 med samma kaliber. Dessutom monterades en antiubåtsgranatpjäs m/51.

Fartyg i klassen

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Jagarklasser
Bombardier 500 2003

Bombardier 500 2003 var ett race som var den femte deltävlingen i IndyCar Series 2003. Racet kördes den 7 juni på Texas Motor Speedway utanför Fort Worth. Al Unser Jr. tog karriärens sista seger, följd av Tony Kanaan och överraskningen Tora Takagi.

Slutresultat

2003 i USA
Texasjuni
2003juni
Johan Magnus Lannerstierna

Johan Magnus Lannerstierna, född 10 december 1758 i Berg, Älgå socken i Värmland, död 15 januari 1797 i Strömstad, var en svensk skald. Han var son till majoren Magnus Vilhelm Lannerstierna och Johanna Gustafva von Schening. 

Lannerstierna upptogs som ung som page vid Gustav III:s hov, och befordrades sedermera till kornett och livdrabant, men lämnade krigstjänsten och flyttade till Strömstad. Han gifte sig 1780 med Beata Maria Aronsson, vars skilsmässa från den tidigare maken Lannerstierna lyckades genomdriva. Enligt uppgift var detta en orsak till Gustav III:s motvilja mot honom och det som låg bakom hans avsked från tjänsten. Lannerstierna avled i stor fattigdom.

Redan 1777 debuterade Lannerstierna med Pageaden, i vilket han skildrade de kungliga pagernas liv och pojkstreck. Gustav III, som fått läsa manuskriptet, förbjöd dock arbetets tryckande, och endast ett exemplar finns idag bevarat i Uppsala universitetsbibliotek. Samtidigt skrev Lannerstierna en liten komedi på vers, Hvilan, som även den behandlar förhållandena under pagetiden, vilken först 1876 trycktes i kalendern Nornan. 

Hans övriga vittra arbetet utgörs främst av mindre poem och poetiska tal i ordenssällskapet Par Bricole, där Lannerstierna var medlem. Därutöver utgav han även några dramatiska arbeten: Äfventyraren, eller resan till månans ö, Adolf och Lotta samt Magistern. Han översatte och bearbetade även ett antal pjäser för scenen.

Sedan han flyttat till Strömstad utgav han där en handskriven tidning med text och illustrationer som han själv utförde.

Bibliografi
 - Innehåller bl.a. skådespelen Qvinnorna och förtroendet, Äfventyraren eller Resan till månans ö, Karavanen.

Källor

Svenskt konstnärslexikon del III sid 458, Allhems Förlag Malmö

Noter

Externa länkar 
 
 

Svenska militärer under 1700-talet
Svenska dramatiker
Svenskspråkiga dramatiker
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Svenska författare under 1700-talet
Personer under gustavianska tiden
Födda 1758
Avlidna 1797
Män
SBH
Personer från Älgå socken
Honda Indy 225 2003

Honda Indy 225 2003 var ett race som var den sjätte deltävlingen i IndyCar Series 2003. Racet kördes den 15 juni på Pikes Peak International Raceway. Scott Dixon fick åter vind i seglen, och tog sin andra vinst för säsongen, skuggad av mästerskapsledaren Tony Kanaan.

Slutresultat

2003 i USA
Pikes Peak
2003