kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Aérospatiale Gazelle

Aérospatiale Gazelle är en fransk militärhelikopter utvecklad av Sud Aviation och byggd av Aérospatiale. Den är främst avsedd för spaning men kan likaväl användas för lättare transport- eller attackuppdrag.

Utveckling
Gazelle utvecklades av Sud Aviation som en ersättare för deras Alouette-serie. Prototypen som flög första gången 1967 hade samma motor och växellåda som Alouette III men hade en ny mer strömlinjeformad flygkropp, ett nytt styvt rotorsystem utvecklat av Bölkow och en fläkt inbyggd i stjärtfenan i stället för en konventionell stjärtrotor.

Redan under provstadiet inledde brittiska regeringar förhandlingar om licenstillverkning av Gazelle för brittiska försvarsmakten. De brittiska helikoptrarna tillverkades av Westland Helicopters och den har även licenstillverkats i Jugoslavien av SOKO.

Konstruktion
Gazelle är tillverkad helt i lättmetall och har en nästan helt inglasad förarkabin vilket ger god sikt. Förarkabinen har två säten bredvid varandra för pilot och spanare och bakom dem en bänk för tre passagerare. Bänken kan fällas upp för att ge plats åt upp till 700 kg last. I versioner för evakuering av skadade finns bara pilotens säte framme till höger och ett säte för en sjukvårdare bakom. På vänster sida kan då två bårar monteras ovanför varandra.

Attackversionerna har ofta ett robotsikte monterad på taket ovanför spanarens plats. Gazelle-helikoptern har inga stubbvingar som utpräglade attackhelikoptrar, utan vapnen monteras på tubformade vapenbalkar eller direkt mot flygkroppen.

Versioner
SA 341B – Brittisk version tillverkad av Westland Helicopters
SA 341F – Fransk version tillverkad av Aérospatiale
SA 341G – Civil version
SA 341H – Exportversion
SA 342 – Uppgraderad version med starkare motor
SA 342M – Attackversion tillverkad för Franska armén med IR-dämpat motorutblås, FLIR och förbättrad navigationsutrustning.

Källor

Militärhelikoptrar
Gazelle
Erik Bo Andersen

Erik Bo Andersen, född 14 november 1970 i Dronningborg, dansk före detta fotbollsspelare.

Andersen spelade sex matcher för det danska landslaget och representerade landet vid Fotbolls-EM 1996.. Han var anfallare och vann danska Superligaen 1994/1995 med AaB Fodbold, skotska dubbeln (Scottish Premier League och Scottish Cup) två gånger med Rangers FC och norska cupen med Odd Grenland. Han spelade även för tyska MSV Duisburg  samt danska Odense BK och Vejle BK . I november 2005 valdes han in för Venstre i kommunfullmäktige i Randers kommun med 217 personröster.

Källor

Danska landslagsspelare i fotboll
Kommunpolitiker från Venstre (Danmark)
Spelare i Ålborg BK
Spelare i Rangers FC
Spelare i Odense BK
Spelare i MSV Duisburg
Spelare i Vejle BK
Spelare i Odds BK
Spelare i Superligaen
Spelare i Scottish Football League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Tippeligaen
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 1996
Födda 1970
Levande personer
Män
Fråga Alice

Fråga Alice: en sann historia, eller Fråga bara Alice (originaltitel: Go ask Alice) är en påstådd dagbok av en anonym flicka, utgiven i USA 1971. Titeln är tagen från en textrad i Jefferson Airplanes låt White Rabbit från 1967. Boken har ofta använts i engelskundervisningen i svenska skolor.

Handling
Boken utgavs från början vara en autentisk dagbok skriven av en femtonårig flicka. Dagbokens påstådda författare hamnade tidigt i missbruk och boken publicerades efter hennes död. Efter att allt större tvivel rests om bokens autenticitet som dagbok har boken sedan åtminstone 1980-talet betecknats som skönlitteratur av många utgivare.

Svensk översättning
Boken översattes till svenska 1979 under titeln Fråga bara Alice. Nyöversättningen från 2002 gavs titeln Fråga Alice och från 2:a upplagan 2006 lades "en sann historia" till titeln.

Källor

Självbiografier
Amerikansk litteratur
Skönlitteratur 1971
Conte

Conte är en kort berättelse på vers eller prosa. På franska kan ordet betyda såväl saga som novell.

Ordet är känt från 1100-talet som beteckning för litteratur. I franskan har den en betydligt vidare betydelse än i svenskan och har genom århundradena används om nästan alla slags berättelser, som medeltidens uppbyggelseberättelser contes dévots fram till författare som Anatole France och Alphonse Daudet med sin "Contes du lundi" och Guy de Maupassant med "Contes et nouvelles". Man kan dock även i franskan märka en tendens till litteraturhistorisk specialbetydelse liksom i svenskan. Till omkring 1300 var conte ungefär detsamma som folksaga, nationaliserades sedan långsamt och blev en fortsättning av fabeln under påverka av den italienska novellen. Conten fick i franskan en särskilt spirituell form. Genom författare som François Rabelais, Jean de La Fontaine och Voltaire utvecklades den till en specifik fransk litteraturform, och de fick hundratals efterföljare.

I svensk 1700-talslitteratur odlades med förkärlek conten. La Fontaine översattes av Samuel von Triewald och Olof von Dalin. Johan Gabriel Oxenstierna, Johan Henric Kellgren, Carl Gustaf af Leopold och  Anna Maria Lenngren odlade alla conten. Senare gjorde lärjungen till Anatole France Hjalmar Söderberg conten på nytt populär i Sverige.

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Litterära genrer
Litteraturhistoria
Noveller
Genrer inom poesi
Saga
Meltwater Group

Meltwater är ett globalt bolag inom omvärldsbevakning. Med hjälp av Meltwaters plattform kan kunderna bevaka redaktionella- och sociala medier samt ta fram analyser på bådadera. Som kund får man skräddarsydda e-mail varje gång t.ex. ens varumärke omnämns, om konkurrenterna lanserar en ny produkt eller om ett branschuttalande görs. Meltwaters affärsidé är att tillhandahålla affärskritisk information till sina kunder. 

Företaget grundades 2001 i Oslo av den nuvarande verkställande direktören Jørn Lyseggen. Sedan 2001 har Meltwater Group etablerat kontor i både Europa, Nordamerika, Sydamerika, Asien, Australien och Afrika. Det nuvarande huvudkontoret ligger i San Francisco, och firman tillhandahåller produkter till mer än 20 000 kunder och har över 1100 anställda. 2011 blev Meltwater Group utsett till ett av Europas 25 snabbast växande företag. Meltwater har även fått pris för "Great Place To Work" i bland annat i Sverige, Tyskland, Sydafrika och Finland.

Under Meltwater Group finns den självständiga enheten "Meltwater Foundation", som utbildar och stöttar lovande afrikanska entreprenörer genom fondens skola, 'Meltwater Entrepreneurial School of Technology (MEST) i Accra, Ghana.

Avdelningar 
 Med Meltwaters plattform kan kunder bevaka redaktionella medier, sociala medier och offentliga protokoll. Meltwater erbjuder också en tjänst för att identifiera journalistkontakter och skicka pressmeddelanden. Olika IT-lösningar möjliggör att kunderna enkelt kan sprida nyheter på sitt intranät, sin webbplats och till sina medarbetare. 
 Analyshus: Meltwater erbjuder kvalitativa medieanalyser. De kan ta fram räckviddsdata, PR-värde, budskapsanalys etc.

Referenser

Externa länkar 
 Meltwaters hemsida

Företag bildade 2001
Amerikanska IT-företag
Programvaruföretag
Norska IT-företag

no:Meltwater News
Jean-François Ducos

Jean-François Ducos, född 26 oktober 1765 i Bordeaux, död 31 oktober 1793, var en fransk politiker. Han var farbror till Théodore Ducos.

Ducos var köpman i Bordeaux, invaldes 1791 i lagstiftande församlingen och 1792 i konventet. Ducos, som tillhörde girondens vänstra flygel hade ett inte obetydligt inflytande. Han avrättades 1793.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Franska politiker
Födda 1765
Avlidna 1793
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Bordeaux
Heaven for Everyone

Heaven for Everyone är en låt är skriven av trummisen Roger Taylor. Låten utgavs ursprungligen med gruppen The Cross på deras album Shove It från 1988. Låten finns även i en version av Queen på albumet Made in Heaven från 1995. Queens version hade nummer två som högsta listplacering på UK Singles Chart.

Listplaceringar

Källor

Queenlåtar
Musiksinglar 1988
Musiksinglar 1995
Låtar skrivna av Roger Taylor
Artemis (bordell)

Artemis är den största bordellen i Berlin, Tyskland. Det är en fyra våningar hög byggnad med bland annat swimmingpool, tre basturum, två biografer och plats för upp till 70 prostituerade och 600 gäster. Likt andra tyska bordeller är den organiserad som en bastuklubb och såväl kunder som prostituerade betalar en inträdesavgift på 90 euro då de går in, och kan sedan nyttja alla husets rum så länge som de vill. Bordellen, liksom den lagliga prostitutionen i Tyskland överlag, fick extra uppmärksamhet i samband med Världsmästerskapet i fotboll 2006.

Vidare läsning
Germany backs bigger brothels to fight World Cup sex explosion, The Independent, 9 december 2005
"Soccer Fans Will Get a Kick out of Berlin's Latest Brothel", Der Spiegel, 23 september 2005
It's going to be an invasion, The Guardian, 18 november 2005

Referenser

Externa länkar
 Artemis hemsida

Bordeller
Théodore Ducos

Théodore Ducos, född 22 augusti 1801 i Bordeaux, död 17 april 1855, var en fransk politiker och skeppsredare. Han var brorson till Jean-François Ducos.

Ducos var skeppsredare i Bordeaux, blev deputerad 1834 och tog aktiv del i den liberala oppositionen mot Ludvig Filip I. Efter februarirevolutionen anslöt han sig till Ludvig Napoleon och var sjöminister från 1851 till sin död och blev senator 1853. Ducos bidrog verksamt till ångdriftens införande i skeppsfarten och vinnlade sig om utvecklingen av Frankrikes kolonialväsen, särskilt i Senegal och Nya Kaledonien. Han upprättade i Cayenne en deportationskoloni för straffångar.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Personer inom Frankrikes näringsliv under 1800-talet
Franska politiker under 1800-talet
Frankrikes sjökrigsministrar
Födda 1801
Avlidna 1855
Män
Svensk uppslagsbok
Personer från Bordeaux
Pomplamoose

Pomplamoose är en indiepop-duo från Kalifornien, USA, bestående av multinstrumentalisten Jack Conte och Nataly Dawn, (egentligen Natalie Knutsen). 

Bandet bildades sommaren 2008. 2009 hade duon sålt 100 000 låtar över internet. Pomplamoose har nått sin framgång främst genom YouTube och Myspace. 

Namnet "Pomplamoose" är en engelsk tolkning av det franska ordet "pamplemousse" som betyder grapefrukt.

Diskografi

Album
Pomplamoose VideoSongs
Utgivningsdatum: 11 mars 2009
Skivbolag: ShadowTree Music
Format: Digital nedladdning

Pas Encore
Hail Mary
Be Still
Centrifuge
Beat the Horse
Twice as Nice
Little Things
Expiration Date

Tribute To Famous People
Utgivningsdatum: 15 mars 2010
Skivbolag: ShadowTree Music
Format: Digital nedladdning

My Favorite Things
La Vie en Rose
Nature Boy
Single Ladies (Put a Ring on It)
September
Mister Sandman (featuring Ryan Lerman)
Beat It
Makin' Out
I Don't Want to Miss a Thing
Telephone

EP
3 New Songs Woot! (2010)
Utgivningsdatum: 19 januari 2010
Skivbolag: ShadowTree Music
Format: Digital nedladdning

If You Think You Need Some Lovin'''Another DayI Don't KnowPomplamoose ChristmasUtgivningsdatum: 2010
Skivbolag: ShadownTree Music
Format: Digital nedladdningUp on the House TopJingle BellsDeck The HallsDance of the Sugar Plum FairyAlways In The SeasonSinglarJungle Animal'' tillsammans med Allee Willis (2010)

Amerikanska indierockgrupper
Musikgrupper bildade 2008
Aviva Stadium

Aviva Stadium, också känd som Lansdowne Road är en fotbollsarena i Dublin, invigd 14 maj 2010 och av Uefa utsedd till femstjärnig fotbollsarena. Den har en läktarkapacitet på 51 700 där alla platser är sittplatser. Irlands herrlandslag i fotboll och Irlands herrlandslag i rugby union spelar på arenan. Försäkringsföretaget Aviva äger namnrättigheterna för arenan till 2019.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar  

 Aviva Stadium

Fotbollsanläggningar i Irland
Sportanläggningar invigda 2010
Sport i Dublin
Finalarenor i Uefa Europa League
Judiska teatern

Judiska teatern var en privatägd svensk teater och ett experimentellt sceniskt kulturcenter på judisk kulturell grund i Stockholm.

Under 1900-talet har ett antal fristående judiska teaterensembler och produktioner förekommit i Stockholm. Mellan 1995 och 2015 skapades en fast judisk-kulturell teaterplats, då Judiska teatern startade sin verksamhet med produktioner bland annat i samarbete med Dramaten, Riksteatern och Radioteatern. Teatern har varit belägen i egen byggnad i en invändigt moderniserad kägelbana från 1880-talet vid Djurgårdsbrunnsvägen 59 på Djurgården, men sedan 2013 är teatern stängd med en möjlig framtida fortsättning i annan form. Verksamheten drevs och finansierades huvudsakligen av finansmannen Robert Weil och dennes företag Proventus sedan 1997 och med regissören Pia Forsgren som konstnärlig ledare. Verksamheten var inte begränsad till enbart judiska upphovsmän eller medarbetare, men hade ett judisk-kulturellt perspektiv på produktioner, såsom Stilla vatten av Lars Norén, Aska av Harold Pinter, Försoningsdagen av Marianne Goldman, Kristallvägen av Katarina Frostenson, Savannah Bay av Marguerite Duras, och många framstående regissörer, skådespelare, musiker m.fl. har medverkat genom åren.

Verksamheten var inte begränsad till traditionell teater, utan har ofta en experimentell inriktning, och alla slags produktioner kunde rymmas däri, såsom dans, musik, film, poesi och installationer/utställningar, såsom den uppmärksammade Flykt och förvandling - Nelly Sachs, författare, Berlin/Stockholm (2010) om den landsflyktiga nobelpristagaren Nelly Sachs. I samband med denna instiftades också det ungdomliga litteraturpriset Lilla Nelly Sachspriset (efter den tyska förebilden Nelly Sachs Pris) med anknytning till teatern. Judiska teatern var från 2004 även en av utdelarna av det svenska Cikada-priset till författaren Harry Martinsons minne.

Referenser

Litteratur
Stora Kägelbanan som blev Judiska Teatern, av Margareta Cramèr, 2007
Spoonface Steinberg, av Lee Hall, Judiska Teatern 2003
MD: Marguerite Duras världspremiär: Hundarna i Prag, Judiska teatern, Stockholm 2007 / [programredaktör: Pia Forsgren och Barbro Schultz Lundestam]
The Jewish Theatre presents Lee Yanor, [redigerad av Anders Wester, Pia Forsgren and Lina Österman], Judiska Teatern 2010.

Externa länkar
Judiska teaterns webbplats
Judiska Teaterns arkiv, Musik- och teaterbiblioteket (Musikverket)

Ej längre existerande teatrar i Stockholm
Djurgården
Judisk kultur
Pia Forsgren

Pia Katarina Forsgren, född 2 mars 1957, är en svensk teaterregissör och teaterchef.

Biografi
Pia Forsgren utbildade sig till teaterregissör vid Dramatiska Institutet i Stockholm 1984–1987. I examensproduktionen Hanjo av Yukio Mishima undersökte hon den moderna Nohteatern. 1985–1995 regisserade hon inte mindre än 19 föreställningar på Dramaten, däribland Hiroshima mon Amour av Marguerite Duras, Rappaccinis dotter av Octavio Paz, Nilen, Traum och Sal P av Katarina Frostensson och Fyra små flickor av Pablo Picasso. 

1995 startade Pia Forsgren tillsammans med Robert Weil Judiska teatern i Stockholm. Under tjugo år iscensatte och möjliggjorde teatern under hennes ledning teater, dans och musikföreställningar, performances och konserter. Den största publiksuccén på Judiska Teatern var Different Trains, en av Forsgren iscensatt konsert med musik av Steve Reich, framförd av Fläskkvartetten i ett rum av glas signerat Ann Wåhlström. Efter hundraelva föreställningar på teatern åkte Different Trains på turné. 

Pia Forsgren har alltid strävat efter att låta teknologi, konst och arkitektur samarbeta för att utveckla nya vägar för det teatrala uttrycket. Syskonen i Mantua på Drottningholmsteatern 2018 var hennes andra operauppsättning. Hon har också arbetat med bokprojekt om bland annat Marguerite Duras och är medgrundare av det litterära Cikada-priset.

Teater

Regi (ej komplett)

Externa länkar
Judiska teaterns webbplats
 

Svenska teaterregissörer
Svenska teaterchefer
Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Foa (ö)

Foa är en ö i Tonga. Det tillhör ögruppen Ha'apai i mitten av landet, nordöst om huvudstaden Nukuʻalofa.

Foa är sammanbunden med den angänsande ön Lifuka genom en bro. Avståndet till grannön är 640 meter.

Öns area är 13,39 km². År 1996 var befolkningen  personer. Den hade stigit till  år 2006.

Referenser 
 

Tongas öar
Lilla Nelly Sachspriset

Lilla Nelly Sachspriset är ett svenskt litteraturpris, som instiftades av Judiska teatern 2010, uppkallat efter Nobelpristagaren Nelly Sachs.

Lilla Nelly Sachspriset instiftades av Judiska teatern i samband med den iscensatta utställningen Flykt och förvandling. Nelly Sachs, författare, Berlin/Stockholm, som visades i Stockholm under hösten 2010. Tävlingen var en del av ett omfattande integrations- och skolprojekt, som Judiska teatern initierade i samband med utställningen. Ambitionen var att uppmuntra och stimulera ungdomars skrivande, påminna om Nelly Sachs författarskap och gripande människoöde som judisk flykting till Sverige i samband med andra världskriget samt reflektera över språkets makt och betydelse för demokratin. Inspirationen kommer från Nelly Sachs Pris, som är ett tyskt litterärt pris som delas ut vartannat år av staden Dortmund. Priset är uppkallat efter Nelly Sachs, som själv var den första att få priset 1961.

Judiska Teaterns poesitävling vände sig till ungdomar i åldern 13–19 år. Prisjuryn, som bedömer de många insända verken av ungdomar från hela landet, utgjordes 2010 av författaren och översättaren Ida Andersen, poeten Johannes Anyuru, förläggarna Marie Augustsson och Anna Bengtsson samt Larry Lempert, chef för Internationella Biblioteket i Stockholm. Priset består av en resa till Nelly  Sachs Berlin och ett diplom.

Första pristagaren 2010 var 17-åriga Greta Maria Asgeirsdottir. Priset tycks inte ha delats ut någon mer gång.

Pristagare 
 2010 – Greta Maria Asgeirsdottir

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Judiska teatern om priset

Svenska litteraturpriser
Priser och utmärkelser instiftade 2010
Sainte-Clotilde

Basilikan Sainte-Clotilde (Basilique Sainte-Clotilde) är en nygotisk romersk-katolsk kyrka vid Rue Las Cases i stadsdelen Saint-Germain-des-Prés i Paris sjunde arrondissement. Kyrkan, som är känd för sina 69 meter höga tvillingspiror, är helgad åt den heliga Clotilda.

År 1827 föreslogs för första gången att kyrkan skulle byggas. Den ritades av arkitekten Franz Christian Gau från Köln. Byggandet tog fart 1846 och efter Gaus död 1853 leddes arbetet av Théodore Ballu. Basilikan konsekrerades av ärkebiskopen av Paris, kardinal François-Nicolas-Madeleine Morlot, den 30 november 1857.

Interiören är ljus och sober. Glasmålningarna är utförda av Thibaut, en av Frankrikes ledande glasmålare på 1800-talet. I övrigt är kyrkan utsmyckad med målerier av Jules Eugène Lenepveu (taket i Mariakapellet) och skulpturer utförda av James Pradier och Francisque Duret (korsvägen).  

Kyrkan dominerar den lilla Samuel Rousseau-parken med kastanjeträd, judasträd och sofora.

Kompositören César Franck och den blinde organisten Jean Langlais har varit organister i kyrkan. Kyrkans orgel, byggd av Aristide Cavaillé-Coll, är berömd.

Källor

Externa länkar

Romersk-katolska kyrkobyggnader i Paris
Nygotiska kyrkobyggnader
Paris sjunde arrondissement
Quartier des Invalides
Matraba

Matraba är ett öde och ofruktbart område i norra Kuwait. Det innehar för tillfället det asiatiska värmerekordet, det vill säga den högsta temperatur som någonsin registrerats i Asien. Det kommer från den 15 juni 2010 när kvicksilvret steg till 55°C.

Källor

Noter 

Landformer i Kuwait
André Marchal

André Marchal, född den 6 februari 1894 i Paris, död den 27 augusti 1980 i Saint-Jean-de-Luz, var en fransk organist och orgellärare. Han var en av de stora initiativtagarna till 1900-talets orgelrörelse i Frankrike.

Marchal föddes blind. Utan att låta sig hindras av denna funktionsnedsättning studerade han orgel under Eugène Gigout vid Pariskonservatoriet. Under studierna vann han 1913 första priset i orgelspel. Fyra år senare vann han även prix d'excellence för fuga och kontrapunkt.

Utöver att han gav konserter, både i hemlandet och i andra länder (England, Australien, Förenta Staterna), undervisade Marchal i orgel vid Institut National des Jeunes Aveugles i Paris. Han var dessutom organist vid Saint-Germain-des-Prés (1915–1945) och Saint-Eustache (1945–1963). Från sistnämnda post avgick han 1963 på grund av en konflikt om vilken orgelbyggare som skulle anlitas för att restaurera kyrkans instrument. Han efterträddes av Jean Guillou.

Marchal var en makalös improvisatör och uppskattades som sådan även av Fauré. Bland hans elever kan nämnas framstående musiker som Peter Hurford, Louis Thiry och Jean-Pierre Leguay, en av tre titulaires du grand orgue i Notre-Dame de Paris. Marchal blev officer av Hederslegionen 1960 och av Ordre des Arts et des Lettres 1965.

Källor 
 

Franska organister
Klassiska organister
Officerare av Hederslegionen
Franska musiker under 1900-talet
Musiker från Paris
Födda 1894
Avlidna 1980
Män
Peter Hurford

Peter Hurford, född på Sankta Cecilias dag den 22 november 1930 i Minehead i Somerset, död 3 mars 2019, var en brittisk organist och kompositör.

Han studerade både musik och juridik vid Jesus College i Cambridge. Han mottog också undervisning av André Marchal i Paris. Därefter skaffade han sig ett osedvanligt högt anseende för musikalisk kunskap och orgelspel.  

Hurford är mest känd för sina tolkningar av Bach, han har spelat in alla Bachs orgelverk för Decca och BBC Radio 3. Hans expertis omfattar även upptagningar av den romantiska litteraturen för orgel, utföranden som är särskilt anmärkningsvärda på grund av den vikt han lägger vid stilistiska detaljer. Hans spelstil är känd för ren artikulation, ett vackert uttryck och en forståelse för rätta tempi. 

Hurford utnämndes till organist och ansvarig för kören vid Saint Albans katedral 1958 och tjänstgjorde där i tjugo år. Han fick idén till en orgeltävling 1963, delvis för att fira den nya Harrison & Harrisonorgeln, designad av Ralph Downes och honom själv. Detta vågstycke lyckades huvudsakligen därför att den unge Hurfords renommé hade vuxit hastigt både i Storbritannien och i andra länder som ett resultat av hans uppfriskande meningar om autentisk spelstil. Det hela har vuxit til St Albans International Organ Festival, en festival med tävlingar som lockar många av de stora namnen inom modern orgelmusik, bland andra Gillian Weir, David Sanger, Thomas Trotter och Kevin Bowyer.  

Han innehar ett antal hedersdoktorat och utnämndes till Honorary Fellow av Jesus College 2006. Han  har också utnämnts till officer av brittiska imperieorden. Han har skrivit en bok: Making Music on the Organ (1998) och givit ut en del körmusik för den anglikanska liturgin, mycket av det har kommit ut hos ledande utgivare som Novello och Oxford University Press. Hans Litany to the Holy Spirit till en text av Robert Herrick är en ypperlig mininatyr och en klassiker i sin genre, den sjungs över hela världen.

Källor

Noter
 

Brittiska organister
Klassiska organister
Mottagare av Brittiska imperieorden
Hedersdoktorer
Brittiska musiker under 1900-talet
Personer från Somerset
Födda 1930
Avlidna 2019
Män