kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Joan Osborne

Joan Elizabeth Osborne, född 8 juli 1962 i Anchorage i Kentucky, är en amerikansk sångerska, gitarrist och låtskrivare inom blues, folkmusik, country och rock. Hon är bland annat känd för sin låt "One of Us", som blev en stor succé tillsammans med albumet Relish, båda från 1995.

Diskografi
Studioalbum
Relish (1995)
Righteous Love (2000)
How Sweet It Is (2002)
Christmas Means Love (2005)
Pretty Little Stranger (2006)
Breakfast in Bed (2007)
Little Wild One (2008)
Bring It On Home (2012)
Love and Hate (2014)
Songs of Bob Dylan (2017)

Livealbum
Soul Show: Live at Delta 88 (1991)
Early Recordings (1996)

Samlingsalbum
One of Us (2005)

Singlar
"One of Us" (1995)
"St. Teresa" (1996)
"Right Hand Man" (1996)
"Ladder" (1997)
"I've Got to Use My Imagination" (2007)
"Sweeter Than the Rest" (2008)
"Shake Your Hips" (2012)
"Thirsty for My Tears" (2014)

Externa länkar

 Officiell webbplats 

Amerikanska gitarrister
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska musiker under 1900-talet
Amerikanska musiker under 2000-talet
Amerikanska sångare
Födda 1962
Kvinnor
Levande personer
Musiker från Kentucky
Anna S

Anna S, egentligen Anna Stenbeck, född 1981, är en svensk popsångerska.

Singlar 
I Need You (2005)
Perfect Love (2005)
Love You Forever (2006)

Album 
I Need You (2006)

Källor

Externa länkar 
Officiell webbplats
Anna S @ Discogs.com

Svenska popsångare
Födda 1981
Levande personer
Kvinnor
Relish (musikalbum)

Relish är ett musikalbum av Joan Osborne, utgivet 21 mars 1995 på Blue Gorilla Records/Mercury Records. Det är Joan Osbornes andra album och blev en stor framgång för henne, både kritiker- och försäljningsmässigt. Låten "One of Us" är den största hitlåten från albumet.

Låtlista
Alla sånger är skrivna av Joan Osborne, Eric Bazilian, Rob Hyman och Rick Chertoff om inget annat noterat.
 "St. Teresa" – 5:20
 "Man in the Long Black Coat" (Bob Dylan) – 4:49
 "Right Hand Man" (Osborne, Bazilian, Hyman, Chertoff, Don Van Vliet) – 4:57
 "Pensacola" – 4:32
 "Dracula Moon" – 6:32
 "One of Us",  (Bazilian) – 5:21
 "Ladder" – 4:11
 "Spider Web" (Osborne, Chertoff, Gary Lucas, Sammy Merendino, Chris Palmaro) – 5:34
 "Let's Just Get Naked" (Osborne, Bazalian) – 5:08
 "Help Me" (Sonny Boy Williamson I, Ralph Bass) – 5:14
 "Crazy Baby" (Osborne) – 6:31
 "Lumina" (Osborne, Bazalian) – 3:08

Album av Joan Osborne
Musikalbum 1995
Engelskspråkiga musikalbum
Polski owczarek nizinny

Polski owczarek nizinny (ofta förkortat till PON), är en hundras från Polen. Traditionellt är den en vallhund, men är idag vanligare som sällskapshund. Namnet står för polsk låglandsvallhund. Rasen skall inte förväxlas med polski owczarek podhalanski som är en bergshund och vaktande herdehund. 1976 var antalet registrerade polski owczarek nizinny i Polen cirka 250 individer. Sommaren 1997 fanns det 990 registrerade hundar av rasen i Polen.

Historia 
Polska vallhundar omnämns vid handelsutbyte mellan Polen och Skottland 1514. Det antas allmänt att dessa hundar var föregångare till polski owczarek nizinny och att dessa ingår i bearded colliens härstamning. PON tillhör samma grupp vall- och herdehundar som till exempel den ungerska pulin och tros ha kommit med folkvandringar från Centralasien.

Folklivsforskaren Oskar Kolberg (1814-1890) beskrev vallhundar från Podlasien i centrala Polen som skulle kunna vara PON. Den första organiserade aveln kom igång efter första världskriget och 1924 deltog de första gången på hundutställning. Efter andra världskriget var rasen starkt decimerad. I början av 1950-talet gjordes en inventering av Danuta Hryniewicz och hon fann då sex rastypiska tikar och två hanhundar. 1955 antogs en rasstandard av den polska kennelklubben och 1959 blev rasen erkänd av den internationella hundorganisationen FCI.

De första hundarna kom till Sverige i mitten av 1970-talet, och rasen registrerades i mitten av 1980-talet. Det finns i Sverige cirka 400 polski owczarek nizinny.

Egenskaper 
Polski owczarek nizinny är en social och vänlig familjehund med ett starkt och stabilt psyke som trivs bäst när det är liv och rörelse omkring den. Den är aktiv, nyfiken och självständig med ett utomordentligt gott minne. Polski owczarek nizinny har visat prov på stort tålamod och anpassar sig snabbt till nya miljöer och den visar sällan någon nervositet eller rastlöshet.

Utseende 
Polski owczarek nizinny är en mellanstor, bred och något satt hund med kraftig muskulatur. En polski owczarek nizinny skall ge ett kompakt intryck med proportionerna höjd/längd 9:10. Huvudet är medelstort, tämligen brett men inte för tungt. Den täta pälsen i ansiktet ger intryck av att huvudet är större än vad det är. De rörliga öronen är medelstora och hjärtformade. Ögonen är ovala och nötbruna med ett levande och uppmärksamt uttryck. Nosryggen är rak och käken stark. Nosen är stor och trubbig med stora näsborrar. Tänderna är kraftiga med sax- eller tångbett. Svansen är från födelsen antingen kort eller lång. Den kuperas i de länder där det fortfarande är tillåtet. Pälsen är lång och tät med sträva täckhår samt underull som är mjuk. Alla färger och nyanser är tillåtna.

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Susanne Schou: Polski owczarek nizinny - en polsk hyrdehund, Hunden nr 5 2010, medlemsblad för Dansk Kennel Klub (DKK)

Externa länkar 

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), PON-Unionen 
PON Care - ideell förening som stöder internationell forskning om polski owczarek nizinny

Vall-, boskaps- och herdehundar
Hundraser från Polen
Sanktpersfisk

Sanktpersfisk, även kallad Sankt Pers fisk och St. Persfisk, (Zeus faber) är en fisk som tillhör klassen strålfeniga fiskar.

Utseende
Sanktpersfisk har en sidledes ihoptryckt, mycket hög kropp. Den är gråbrun till gult brunaktig, ofta med diffust flammiga markeringar. På var sida av kroppen har den en svart fläck som enligt sägen skulle vara märken efter Sankt Petrus ("Sankte Per") fingertoppar – därav namnet. Den utskjutbara munnen har kraftigt underbett.

Maximalt kan honan bli upp till och med 90 centimeter lång, hanen 45 centimeter. Största noterade vikt är 8 kilogram. Den kan bli åtminstone 12 år gammal.

Vanor
Sanktpersfisk lever på 10 till 300 meters djup, sällan långt från kusten. Fisken är vanligtvis solitär utom under parningstiden. Lever på kräftdjur, bläckfisk och andra fiskar. Då den är en tämligen dålig simmare tar den hjälp av sin utskjutbara mun för att fånga byten.

Utbredning
Sanktpersfisken förekommer i Atlantens östra kustområden, från Sydafrika i syd längs Afrikas och Europas atlantkuster, in i Medelhavet och Svarta havet samt upp till och med Brittiska öarna och södra Norge i norr. Arten förekommer dessutom i Indiska oceanens alla kustområden, och återfinns också kring Nya Zeeland och Australien, Japan och Korea.

I Norden går sanktpersfisk in i Skagerrak och Kattegatt samt delar av året i svenska vatten, men den leker inte där. Den har vid sju tillfällen påträffats i Norra ishavet.

Fortplantning
Sanktpersfisk leker under vår till sommar beroende på geografisk hemvist. Äggen är pelagiska. Fisken blir könsmogen vid 3–4 års ålder.

Referenser

Taggfeniga fiskar
Du är mitt begär

Du är mitt begär är en skiva med komikern och sångaren Anna-Lena Brundins tolkningar av Edith Piafs sånger, som gavs ut 1993 av bok- och skivförlaget Bakhåll.

Låtlista
Originaltitlar inom parentes.

"Det är i Hamburg" (C'est à Hambourg) - 2:56
"Kärlekshymn" (Hymne à l'amour) - 2:29
"Folkhopen" (La foule) - 2:37
"Du är mitt begär" (T'es l'homme qu'il me faut) - 2:48
"Står och torkar glas" (Les amants d'un jour) - 3:25
"Som ett dansande hjul" (La ville inconnue) - 3:05
"Clownen" (Bravo pour le clown) - 3:20
"Milord" (Milord) - 3:52
"Akta dig Manuel" (N'y va pas, Manuel) - 3:23
"Stackars Jean" (La goualante du pauvre Jean) - 1:49
"Jag svävar fram i rosa" (La vie en rose) - 2:47
"Kärleksord" (Les mots d'amour) - 3:23
"Min legionär" (Mon légionnaire) - 4:40
"Vita rockar" (Les blouses blanches) - 4:39
"Höstens löv" (Autumn leaves) - 2:05
"Min Gud" (Mon Dieu) - 2:46
"Jag ångrar ingenting" (Non, je ne regrette rien) - 2:43

Svenska musikalbum
Musikalbum 1993
NGC 6027

NGC 6027 är en lentikulär galax på ungefär 190 miljoner ljusårs avstånd i stjärnbilden Ormen. Den är huvudgalaxen i Seyferts sextett och upptäcktes i juni 1882 av Édouard Stephan.

Externa länkar 
Seyfert's Sextet, Hickson 79, NGC 6027

NGC 6027
Stjärnbilden Ormen
Astronomiska upptäckter av E Stephan
10116
056575
Astronomiska upptäckter 1882
6027
Jan Ramberg

Jan Ramberg, född 1 februari 1932 i Göteborg, död 28 januari 2018 i Stockholm, var en svensk professor i civilrätt och advokat.

Ramberg tog examen i juridik vid Uppsala universitet 1955. Han arbetade som advokat i 15 år på sin far Johan Rambergs Advokatbyrå (idag Vinge), blev professor i civilrätt vid Stockholms universitet 1970 samt var styrelseledamot i flera börsnoterade bolag och rektor för Riga Graduate School of Law. Ramberg var under 30 år ordförande i referensgruppen i handelsrätt inom svenska International Chamber of Commerce.

Ramberg skrev ett sjuttiotal juridiska böcker, bland annat tillsammans med sin dotter Christina Ramberg. 

Han var internationellt erkänd bland annat för sitt omfattande arbete med Incoterms, som ledamot i CISG Advisory Council  (internationella köplagen) och som en av Sveriges mest anlitade skiljemän i stora internationella skiljetvister.

Utmärkelser 
 Svenska ICC:s förtjänstmedalj i guld
 Söderbergska handelspriset 2001

Referenser

Noter

Externa länkar 
Några av Rambergs skrifter
 

Födda 1932
Svenska professorer i juridik
Svenska advokater
Alumner från Uppsala universitet
Män
Avlidna 2018
Mottagare av Söderbergska handelspriset
Jurister från Göteborg
Johann Nepomuk von Fuchs

Johann Nepomuk von Fuchs, född 15 maj 1774 i Mattenzell i Bayern, död 5 mars 1856 i München, var en tysk kemist och mineralog.

Han blev 1807 professor i mineralogi och kemi i Landshut samt 1823 konservator vid de mineralogiska samlingarna i München och 1826 professor i mineralogi där. 1835-44 var han även överbergsråd. 1852 tog han avsked från sin professur och upphöjdes i adligt stånd. Fuchs riktade mineralogin och den oorganiska kemin med flera viktiga upptäckter. I vidsträckta kretsar blev han bekant genom sitt arbete angående vattenglaset (1823) och dess användning i stereokromin (en särskild sätt at måla på väggar). Hans samlade skrifter utgavs 1856 av Kaiser.

Skrifter (urval) 
 Über den gegenseitigen Einfluss der Chemie und Mineralogie (1824)
 Über die Theorien der Erde (1837)
 Naturgeschichte des Mineralreichs (1842)
 Bereitung, Eigenschaften und Nutzanwendung des Wasserglases (1855)

Källor

Tyska kemister under 1700-talet
Tyska mineraloger
Tyska professorer
Bayrare
Födda 1774
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Tyska kemister under 1800-talet
Fuchs

Fuchs (tyska för räv) är ett efternamn, som burits av bland andra: 

 Adolf Fuchs (död 1662), dansk militär
 
 
 Arved Fuchs (född 1953), tysk polarforskare och författare
 Carl Fuchs (1838–1922), tysk pianist och musikskribent
 Carl Friedrich Fuchs (1802–1874), tysk litteraturforskare och fotograf
 Carl Johannes Fuchs (1865–1934), tysk nationalekonom
 Christian Fuchs (född 1986), österrikisk fotbollsspelare
 Erich Fuchs (1902–1980), tysk SS-officer
 
 Florian Fuchs (född 1991), tysk landhockeyspelare
 Franz Fuchs (1949–2000), österrikisk brevbombare och terrorist
 Hans Peter Fuchs (1928–1999), schweizisk botaniker
 Jenő Fuchs (1882–1955), ungersk fäktare
 Jim Fuchs (1927–2010), amerikansk kulstötare
 Johann Leopold Fuchs (1785–1853), tysk tonsättare
 
 
 Klaus Fuchs (1911–1988), tysk fysiker och spion
 Lazarus Fuchs (1833–1902), tysk matematiker
 Leonhart Fuchs (1501–1566), tysk botaniker
 Markus Fuchs (född 1955), schweiisk hoppryttare
 Martin Fuchs (född 1992),schweiisk hoppryttare
 
 Rickard Fuchs (född 1946), svensk läkare och författare
 Robert Fuchs (1847–1927), österrikisk kompositör
 Rudi Fuchs (född 1942), nederländsk konsthistoriker och utställningskurator
 Rutger Fuchs (1682–1753), svensk friherre, militär och överståthållare
 Ruth Fuchs (född 1946), tysk spjutkastare
 Samuel Fuchs (född 1984), brasiliansk volleybollspelare
 Thomas Fuchs (död 1745), tysk instrumentmakare, matematiklärare och tecknare
 Vivian Fuchs (1908–1999), brittisk geolog och upptäcktsresande
 Waldemar Fuchs (död 1876), svensk biolog
 Walter Fuchs (1914–1993), svensk PR-man, direktör och konstnär
 Wilhelm Fuchs (1898–1947), tysk agronom och SS-officer

Tyska efternamn
Jiddisch-efternamn
Paul Aymé

Paul Aymé, född 29 juli 1869 i Marseille, Frankrike, död 25 juli 1962 i Madrid, var en fransk tennisspelare, framgångsrik under 1890-talet.

Paul Aymé vann från 1897 fyra år i följd grusturneringen Franska mästerskapen, som vid den tiden spelades på Ile de Puteaux i Paris. Tävlingen var fram till 1925 öppen enbart för franska spelare och utländska spelare som var medlemmar i någon av de franska tennisklubbarna. Turneringen spelades första gången 1891, och under de första sex säsongerna blev fyra olika spelare singelmästare. Aymé kom efter fransmannen André Vacherot, som vunnit titeln de tre föregående säsongerna, att bli den andre spelaren som vunnit titeln flera gånger i följd.

Sin första titel vann Aymé 1897 genom att i finalen besegra Francky Wardan med setsiffrorna 6-7, 7-5, 6-3, 6-1. De följande tre åren finalbesegrade Aymé två olika motståndare i mycket jämna och långa matcher. År 1898 besegrade han således Paul Lebreton över fem set (0-6, 6-1, 6-0, 5-7, 8-6). De båda möttes även i final året därpå, 1899, även denna gång med Aymé som segrare (9-7, 5-7, 6-0, 9-11, 7-5). Sin sista titel vann Aymé 1900 genom finalseger över Alain Prévost (6-4, 10-8, 24-22).

Aymé deltog 1904 vid ett enda tillfälle i det franska Davis Cup-laget. Laget spelade då världsfinal mot Belgien i ett möte i Wimbledon. Belgien segrade med 3-2 i matcher och Aymé förlorade sina två singelmatcher. Däremot vann han tillsammans med Max Decugis den andra dagens dubbelmatch.

Grand Slam-titlar
Franska mästerskapen
Singel - 1897, 1898, 1899, 1900

Källor
 Franska Wikipedia
Gianni Clerici, 1974. 500 Jahre Tennis (tysk översättning 1978). Verlag Ullstein.

Franska tennisspelare
Män
Födda 1869
Avlidna 1962
Tulkört

Tulkört (Vincetoxicum hirundinaria) är en art i familjen oleanderväxter.

Habitat
Tulkört finns i stora delar av mellersta och sydligaste Europa (ej i Portugal, Storbritannien och Irland; i Spanien bara längst i norr). Den finns också i stora delar av nordvästra Asien. I Nordamerika finns tulkört på några platser öster om Stora sjöarna, men är inte ursprunglig där.

I Sverige är tulkört vanlig i östra Svealand, men finns även på Gotland, Gotska Sandön och på Öland samt något mindre vanligt södra delen av Västkusten och vidare söderut längs Öresund.

Biotop
Tulkört är en viktig värdväxt för riddarskinnbagge.

Etymologi
Förledet sval… i många av de traditionella namnen syftar på fågeln svala, med anledning av att de hårförsedda fröna "flyger såsom svalor", när de sprids av vinden.
Svalan kommer igen även i det latinska namnet hirundinaria = "svallik" som har roten hirundo, vilket är svalans namn på latin.
Namn som innehåller ledet tulk och liknande kommer av det dialektala namnet tulk (etc). Tulk är också ett dialektalt namn på fågeln rödbena, Totanus calidris, men en förmodan att detta skulle ha med varandra att göra, kan inte styrkas.
Äldre botaniker skiljde ej på gräs och ört, utan kallade även örter för gräs. Det är förklaringen till att somliga traditionella namn för tulkört slutar på gräs, medan andra, av senare ursprung, kallas örter.
Toxicum innebär att växten är giftig. Betande djur undviker den. Ursprunget är grekiska τοξικόν, toksikon = (pil)gift, av τοξικός, toksitos = har med pilbågar att göra, av τόξον, tokson = båge. Men vince kommer av latin vincere = besegra. Vincetoxicum ska alltså tolkas som motgift.
Officinale antyder att det är en medicinalväxt.

Bygdemål

Källor
 
Den virtuella floran Här finns utbredningskartor.

Noter

Trikolpater 
Tu Växtindex
Tom Tjaarda

Tom Tjaarda (egentligen Stevens Thompson Tjaarda van Starkenberg), född 23 juli 1934 i Detroit, död 2 juni 2017 i Turin, Italien, var en amerikansk bilformgivare med nederländska rötter. Tjaarda arbetade för flera stora karosserifirmor, såsom Ghia, Pininfarina och Italdesign. Av de bilmodeller Tjaarda ritat är kanske De Tomaso Pantera den mest kända, men han ligger även bakom utseendet hos Fiat 124 Spider och De Tomaso Deauville.

Hans far, John Tjaarda, var också bildesigner.

Källor
Officiell webbplats

Noter

Födda 1934
Personer verksamma inom bilindustrin
Amerikanska formgivare av bilar
Män
Avlidna 2017
Älvdals härad

Älvdals härad var ett härad i norra Värmlands län inom nuvarande Hagfors och Torsby kommuner. Häradet omfattade totalt 5 093km². Tingsplatserna låg från mitten av 1700-talet i Norra Skoga, därefter Råda (för Nedre tingslaget) samt från 1882 i Likenäs (för Övre tingslaget).

Namnet
Från var ursprungligen känt som Eikis-heradit efter centralbygden kring Ekshärad redan i mitten av 1300-talet. I början av 1400-talet börjar namnet Elwedalen användas, efter namnet på den stora älven längs med vilken i stort sett all bebyggelse fanns.

Vapen
Älvdals häradssigill visade ett armborst och en pil, vilket i olika varianter kom att användas av såväl Ekshärads som Norra Ny landskommuner innan dessa gick upp i Hagfors kommun respektive Torsby kommun år 1973.

Geografi
Älvdals härad var beläget längs Klarälvens övre lopp, och var ursprungligen känt som Eikis-heradit.

Socknar
I Hagfors kommun
Ekshärad
Norra Råda
Sunnemo bildad 1653
Gustav Adolf bildad 1789
I Torsby kommun
Norra Ny 
Nyskoga bildad 1873
Dalby
Södra Finnskoga bildad 1831
Norra Finnskoga bildad 1831

Historia
Älvdals härad bestod från början av fyra socknar som sedermera delats till nio.

Län, fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter
Häradet har från 1779 hört till Värmlands län, innan dess Närkes och Värmlands län. 

Häradets socknar hörde till följande fögderier:
1682-1825 Mellansysslets fögderi
1826-1885 Norrsysslets fögderi 
1886-1966 Älvdals fögderi
1967-1990 Hagfors fögderi för Ekshärads, Norra Råda, Sunnemo, Gustav Adolfs socknar 
1967-1990 Sunne fögderi för Norra Ny, Nyskoga, Dalby, Södra Finnskoga och Norra Finnskoga socknar 

Häradets socknar tillhörde följande domsagor, tingslag och tingsrätter:
1680-1745 Älvdals tingslag i Karlskoga, Ölme, Visnums, Väse, Kils, Frykdals och Älvdals häraders domsaga
1745-1951 Älvdals nedre tingslag för Ekshärads, Norra Råda, Sunnemo, Gustav Adlofs socknar
Älvdals övre tingslag för Norra Ny, Nyskoga, Dalby, Södra och Norra Finnskoga socknar i
1746-1755 Karlskoga, Ölme, Visnums, Väse, Kils, Fryksdals nedre, Fryksdals övre, Älvdals nedre, Älvdals övre och Nyeds häraders domsaga
1756-1825 Karlstads, Kils, Fryksdals nedre, Fryksdals övre, Älvdals nedre, Älvdals övre och Nyeds häraders domsaga
1826-1855 Fryksdals övre, Älvdals nedre och Älvdals övre domsaga
1856-1864 Älvdals nedre och Älvdals övre domsaga
1865-1951 Älvdals nedre, Älvdals övre och Nyeds häraders domsaga från 1952 kallad Älvdals och Nyeds domsaga
1952-1970 Älvdals och Nyeds tingslag i Älvdals och Nyeds domsaga

1971-2005 Sunne tingsrätt och dess domsaga 
2005 Värmlands tingsrätt och dess domsaga

Se även
Klarälvdalen

Källor

Noter

Tryckta källor
Elsa Trolle Önnerfors: Domsagohistorik - Sunne tingsrätt (del av Riksantikvarieämbetets Tings- och rådhusinventeringen 1996-2007)
Nordisk familjebok, uppl 2, band 33, 1922

Webbkällor
Älvdals häradssigill på Wermlandsheraldik.se, 2009-02-25, kl. 15:59
Nationella arkivdatabasen för uppgifter om fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter

Härader i Värmlands län

en:Älvdal Hundred
Transistor Revolt Demo

Transistor Revolt är bandet Transistor Revolts (senare kända som Rise Against) första och enda demo, inspelad och producerad under 1999 och 2000. Demon släpptes 2000 och innehåller fyra spår som tillsammans bjuder på ungefär åtta och en halv minuts speltid. Alla spår har blivit nyinspelade samt omproducerade och finns på The Unraveling.

Låtlista
 "Reception Fades" - 1:56
 "Art of Losing" - 1:47
 "Two" ("401 Kill" som nyproducerad) - 3:23
 "Join the Ranks" - 1:25

Musiker
Tim McIlrath (sång)
Joe Principe (bas)
Tony Tintari (trummor)
Dan Precision (Mr. Precision) (gitarr)

Musikalbum 2000
Album av Rise Against
Demoalbum
The Blackening

{{Album infobox |
  Namn        = The Blackening |
  Typ         = Studioalbum |
  Artist      = Machine Head |
  Bakgrund    = #E0EEEE |
  Utgivning      = Mars 2007 |
  Inspelad    = 2006 |
  Genre       = Thrash Metal, Groove Metal |
  Längd       = 61:04 |
  Skivbolag   = Roadrunner Records | 
  Producent   = Colin Richardson |
Förra album  = Through the Ashes of Empires2003 |
Detta album  = The Blackening(2007) |
Nästa album  =  |}}The Blackening'' är Machine Heads sjätte studioalbum och släpptes den 27 mars 2007.

Under 2008 kom The Blackening (Special Edition) ut vilket är en nyare version, fast med 13 ljudspår med bland annat två covers av Iron Maiden's Hallowed Be Thy Name och Metallica's Battery. Detta album innehåller också en bonus-DVD med musikvideor och livespelningar från olika platser och en dokumentär om hur musikvideorna gjordes.

Låtlista
"Clenching the Fists of Dissent" - 10:35
"Beautiful Mourning" - 4:49
"Aesthetics of Hate" - 6:35
"Now I Lay Thee Down" - 5:36
"Slanderous" - 5:18
"Halo" - 9:04 
"Wolves" - 9:04 
"A Farewell to Arms" - 10:12
"Hallowed Be Thy Name" - 7:26
"Battery" - 5:02 (Bonus Metallica Cover)

Special edition bonus DVD 
"Clenching The Fists Of Dissent" (With Full Force 2008) 
"Now I Lay Thee Down" (With Full Force 2008) 
"Halo" (With Full Force 2008) 
"Aesthetics Of Hate" (Rock In Rio 2008) 
"Davidian" (Rock In Rio 2008) 
"Imperium" (Download 2007) 
"Old" (Download 2007) 
"A Thousand Lies" (Burn My Eyes 10th Anniversary 2004) 
"The Rage To Overcome" (Burn My Eyes 10th Anniversary 2004) 
"Death Church" (Burn My Eyes 10th Anniversary 2004) 
"Blood For Blood" (Burn My Eyes 10th Anniversary 2004) 

Musikalbum 2007
Album av Machine Head
Lazarus Fuchs

Lazarus Immanuel Fuchs, född 5 maj 1833 i Moschin, Posen, död 28 april 1902 i Berlin, var en tysk matematiker.

Fuchs vistades under en stor del av sin studietid som informator för den nästan jämnårige, senare berömde matematikern Leo Koenigsberger i dennes föräldrahem och blev sedan jämte Koenigsberger Karl Weierstrass lärjunge vid universitetet i Berlin. Fuchs utnämndes till extra ordinarie professor i Berlin 1866, professor i Greifswald 1869, i Göttingen 1874, i Heidelberg 1875 och åter i Berlin 1884. Han var ledamot av Vetenskapssocieteten i Uppsala från 1892 och invaldes 1898 som utländsk ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien.

Fuchs utgivna arbeten tillhör huvudsakligen teorin för differentialekvationer. Inom teorin för de så kallade linjära differentialekvationerna har de varit av epokgörande betydelse och bilda grundvalen för nästan alla senare arbeten på detta område. Han har däri i anslutning till en föreläsning av Weierstrass på funktionsteoretisk grundval genomfört studiet av integralernas singulära ställen, vilka för den ifrågavarande klassen av ekvationer har den viktiga egenskapen att vara oberoende av integrationskonstanterna och således bero endast av den givna ekvationens koefficienter. Denna och andra de viktigaste egenskaperna hos de linjära differentialekvationerna var dock redan flera år tidigare kända av Weierstrass, som efterlämnat två fundamentala arbeten häröver, samt även av Bernhard Riemann. 

Bland hans många övriga arbeten kan nämnas undersökningen om villkoren för att integralen till en icke-linjär differentialekvation skall ha fixa singulära ställen. Efter Kronecker redigerade Fuchs från 1891 till sin död Journal für die reine und angewandte Mathematik.

Källor

Noter

Tryckta källor 

Tyska professorer i matematik
Alumner från Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Humboldt-Universität zu Berlin
Personer verksamma vid Greifswalds universitet
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Personer verksamma vid Heidelbergs universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Matematiker under 1800-talet
Matematiker under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från provinsen Posen
Födda 1833
Avlidna 1902
Män
Ugglan