kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Pansarvärnsrobot

Pansarvärnsrobot, kort pv-robot eller pvrb, är en robot vars primära syfte är att slå ut tungt bepansrade stridsvagnar och andra pansarfordon.

Pv-robotar finns i alla storlekar från axelburna vapen som kan bäras av en soldat till större system avfyrade från lavetter som kräver en liten grupp för att transport och användande till system monterade på stridsflygplan eller militära fordon.

Användbara pv-robotvapen började dyka upp på 60-talet. Första generationen krävde manuell styrning från skytten medelst en joystick eller liknande. Robotarna var trådstyrda, dvs en elkabel löpte ut efter roboten genom vilken styrsignaler kunde sändas. Ett exempel på denna typ av robot är den ryska 9K11 Maljutka.

Andra generationens robotar var förbättrade genom att man slapp använda joystickar för styrning, det krävdes bara att operatören hela tiden höll lavettens sikte på målet tills roboten träffar. Styrsignalerna skickades via radio eller tråd, alternativt följer den en laser från siktet genom en kamera monterad i robotens nos. Exempel på denna typ av robotar är de amerikanska TOW, ryska 9K111 Fagot och svenska Robot 56 Bill. Den sistnämnda slår inte heller direkt mot pansaret utan flyger ovanför målet och slår mot det tunnare takpansaret. Dessa robotar används operativt idag.

Tredje generationens robotar är så kallade fire-and-forget-vapen. De har infraröda målsökare och låser på målet på samma sätt som t.ex. flygets jaktrobotar. Amerikanska Javelin är ett exempel på en sådan robot.

De flesta moderna pv-robotar använder sig av stridsspetsar med riktad sprängverkan, specifikt utformade för att slå igenom pansar. Dubbla stridsspetsar används i en del robotar för att kunna bekämpa mycket tjockt eller laminerat pansar. Motmedel mot pv-robotar inkluderar kompositpansar, pansarkjolar (pansarplåtar utanför huvudpansaret som detonerar RSV-laddningarna och gör att kraften går förlorad innan huvudpansaret har nåtts), perforerat pansar och aktivt pansar. På senare tid har även störsändare och aktiva försvarsmedel som ska skjuta ner robotarna börjat användas. 

Introduktionen av pansarvärnsrobotar som kunde bäras av en enskild infanterist eller små grupper av infanterister och slå ut tunga stridsvagnar ändrade karaktären på det moderna slagfältet. Infanteriet kunde nu slå ut tunga stridsvagnar och stridsfordon på långa avstånd och oftast kunde de även få den ack så viktiga första träffen. Tidigare i historien var soldaterna tvungna att befinna sig relativt nära för att pansarbrytande vapen som bazooka, pansarvärnsgevär eller magnetiska stridsvagnsminor skulle ha någon verkan.

Robotvapen
 
Pansarvärnsvapen
J.J. Cale

J.J. Cale, född John Weldon Cale den 5 december 1938 i Oklahoma City, Oklahoma, död 26 juli 2013 i La Jolla, Kalifornien, var en amerikansk bluesrockmusiker och låtskrivare. Han var kanske mest känd för att ha skrivit två låtar som Eric Clapton gjort kända: "After Midnight" och "Cocaine".

Under 1970-talet hade Cale själv några mindre hitar, med låtar som "Crazy Mama", "Lies" och "Hey Baby". Tillsammans med Clapton gav han 2006 ut albumet The Road to Escondido, vilket belönades med en Grammy för bästa samtida bluesalbum.

J.J. Cale avled på Scripps Hospital i La Jolla, Kalifornien i sviterna av en hjärtinfarkt.

Diskografi (urval) 
Studioalbum

 (med Eric Clapton)

Livealbum
2001 – Live

Samlingsalbum
 1984 – Special Edition
 1997 – Anyway the Wind Blows: The Anthology
 1998 – The Very Best of J.J. Cale
 2000 – Universal Masters Collection
 2006 – The Definitive Collection
 2007 – Rewind: The Unreleased Recordings
 2011 – The Silvertone Years

Singlar
 1958 – "Shock Hop" / "Sneaky" (som Johnny Cale)
 1960 – "Troubles, Troubles" / Purple Onion" (som Johnny Cale Quintet)
 1961 - "Ain't That Lovin You Baby" / "She's My Desire" (som Johnny Cale Quintet)
 1965 – "It's A Go Go Place" / "Dick Tracy"
 1966 – "In Our Time" / "Outside Looking In"
 1966 – "After Midnight" / "Slow Motion"
 1971 – "Crazy Mama" / "Don't Go To Strangers"
 1972 – "Lies" / "Riding Home"
 1976 – "Cocaine" / "Hold On"
 1979 – "Katy Kool Lady" / "Juarez Blues"

Litteratur 
 The Very Best of J. J. Cale. Guitar, Tablature, Vocal. IMP, Woodford Green 1997, .

Källor

Externa länkar 

 
 
 

Födda 1938
Avlidna 2013
Amerikanska bluesgitarrister
Amerikanska rockgitarrister
Amerikanska bluessångare
Amerikanska rocksångare
Amerikanska låtskrivare
Män
Personer från Tulsa
Edwin M. Stanton

Edwin McMasters Stanton, född 19 december 1814 i Steubenville i Ohio, död 24 december 1869 i Washington DC, var en amerikansk politiker och jurist.

Stantons far var läkare och till religionen kväkare. Stanton inledde sin karriär som jurist i Ohio och som politiker gick han med i det demokratiska partiet och hörde till partiets slaverimotståndare.

1860-1861 tjänstgjorde han som USA:s justitieminister under president James Buchanan. Det var under den tid då Buchanan var lame duck, det vill säga att hans efterträdare Abraham Lincoln redan var utsedd. Historikerna har beskrivit Stanton som den som övertygade Buchanan om att sydstaternas utträde ur USA var grundlagsvidrigt.

Han var politisk motståndare till Abraham Lincoln och kallade republikanernas vinnande presidentkandidat original gorilla. På grund av amerikanska inbördeskriget gick Stanton ändå med på att vara krigsministerns juridiska rådgivare. 15 januari 1862 tillträdde han själv som krigsminister och sade att han gjorde det för att 'rädda landet'. Han var USA:s krigsminister under nästan hela inbördeskriget och under de första åren av rekonstruktionstiden, då han tjänstgjorde under president Andrew Johnson.

Förhållandet mellan presidenten Johnson och krigsministern Stanton var mycket dåligt. När Stanton slutligen avskedades 1868, ställdes presidenten inför riksrätt, eftersom avskedandet ansågs strida mot lagen Tenure of Office Act, som kongressen hade stiftat året före trots presidentens veto i syfte att hindra presidenten från att avskeda sina ministrar. USA:s senat fungerade som riksrätt och presidenten befriades med en rösts marginal. Då hade Stanton inget annat alternativ än att slutgiltigt lämna krigsministerämbetet. Tenure of Office Act var gällande lag i USA för en period av 20 år.

1869 utnämnde president Ulysses S. Grant Stanton till USA:s högsta domstol. Han avled dock fyra dagar efter att utnämningen hade bekräftats av senaten och innan han hade hunnit tillträda sitt ämbete som domare i högsta domstolen.

Källor

Amerikanska jurister
USA:s justitieministrar
USA:s krigsministrar
Personer från Steubenville
Födda 1814
Avlidna 1869
Män
Alumner från Kenyon College
Brott (mekanik)

Denna artikel handlar om den mekaniska termen brott. Se också Brott (olika betydelser).

Ett brott är en bristning i ett fast material, och som uppkommer när en pålagd kraft orsakar spänning i materialet. Brott sker när den tillförda energin är lika med energin som frisläpps i samband med brottet. Beroende på materialets egenskaper kan brottet bli ett sprödbrott eller ett segbrott. Vid ett segbrott deformeras materialet innan brottet sker, som ett tuggummi som dras ut och sedan brister. Vid ett sprödbrott sker brottet utan deformation, som när en polkagrisstång bryts av.

Ett brott uppkommer vanligen kring någon form av defekt i materialet, där spänningarna blir extra stora. Defekten kan vara en svag punkt i materialets struktur, såsom fel i kristallstrukturen, en por i materialet, en skarv eller något annat. Brottspänningar bildas runt svagheten, som utvecklas till en spricka, där sedan den kritiska spänningen kan leda till ett brott.

Brottmekaniska egenskaper
För att definiera ett materials brottmekaniska egenskaper beräknar man bland annat:
 Brottsegheten, KIc
 Draghållfastheten

Se även
 Spricka
Brottanvisning

Hållfasthetslära
Mekanik
Bottna

Bottna kan syfta på:

 Bottna socken – socken i Bohuslän
 Bottna landskommun – en tidigare kommun i Göteborgs och Bohus län
Bottna församling – en församling i Kville pastorat i Norra Bohusläns kontrakt i Göteborgs stift
 Bottna kyrka  – en kyrkobyggnad i Bottna församling
Bottna, Bohuslän – en bygd i sydligaste delen av Tanums kommun i norra Bohuslän
 Bottna distrikt – ett distrikt i Tanums kommun och Västra Götalands län
Bottna, Östergötland – en småort i Skällviks socken i Söderköpings kommun
Edward Bates

Edward Bates, född den 4 september 1793 i Belmont, Virginia, död den 25 mars 1869 i Saint Louis, Missouri, var amerikansk jurist och politiker.

Bates deltog i 1812 års krig och inledde sin karriär som jurist i St. Louis. Han var ledamot av USA:s representanthus för Missouri 1827-1829. Under 1840-talet blev han en ledande profil i whigpartiet. President Millard Fillmore frågade 1850 om Bates ville bli krigsminister, men han tackade nej. Bates var nära att bli whig-partiets vicepresidentkandidat 1852 men han förlorade omröstningen på partimötet mot William Alexander Graham.

Efter att whig-partiet splittrades, gick Bates med i det republikanska partiet. 1860 var han en av de tre ledande kandidaterna för att bli republikanernas presidentkandidat, men partiet valde att nominera Abraham Lincoln. Bates tjänstgjorde som USA:s justitieminister under Lincoln 1861-1864. Han ansåg att de befriade slavarna borde deporteras till Afrika, något som då och då ledde till konflikter med presidenten.

Källor

Externa länkar 

 

USA:s justitieministrar
Ledamöter av USA:s representanthus från Missouri
Födda 1793
Avlidna 1869
Män
Maia Hirasawa

Maia Elvira Hirasawa, född 5 maj 1980 i Sollentuna, Stockholms län, är en svensk musikartist och låtskrivare.

Biografi
Maia Hirasawa är född och uppvuxen i Sollentuna. Hon gick åren 1997 till 1999 på gymnasiet Rudbecksskolan i Sollentuna, med musikinriktning. Hon tillbringade ett halvår i Indien som volontär på Little Lambs School som startats av en svenska. Hon blev känd genom Annika Norlins band Hello Saferide där hon är körsångerska. Hennes solokarriär kom igång i början av 2007 med låten "And I Found This Boy". Singeln följdes upp av debutalbumet Though, I'm Just Me och singeln "Gothenburg". Under sommaren 2007 turnerade hon runt i Sverige, med spelningar på bland annat Allsång på Skansen, Hultsfredsfestivalen, Peace & Love och Arvikafestivalen.

År 2008 uppträdde hon vid finalen av den svenska Melodifestivalen i Globen med en cover av The Arks "The Worrying Kind", föregående års vinnarmelodi.

2016 kom Hirasawas första album med texter på svenska, Vacker och ful.

Priser och utmärkelser
2003 – Ted Gärdestadstipendiet
2005 – Sollentuna kommuns kulturstipendium
2008 – Årets nykomling, P3 Guldgalan

Diskografi

Album
 2007 – Though, I'm Just Me (släpptes 4 april 2007)
 2009 – GBG vs STHLM (släpptes april 2009)
 2013 – What I Saw (släpptes 24 april 2013)
 2015 – The Japan Collection (släpptes 18 februari 2015)
 2016 – Vacker och ful (släpptes 30 september 2016)
 2019 – Maias Jul (släpptes 8 november 2019)
 2023 – If this is the end it sure is a beautiful one (släpptes 3 februari 2023)

EP
2010 – Dröm bort mig igen (släpptes 26 januari 2010)
2018 – Det är som det är  (släpptes 16 november 2018)

Singlar
2007 – "And I Found This Boy" (släpptes 7 mars 2007)
2007 – "Gothenburg"
2007 – "Mattis & Maia"
2008 – "The Worrying Kind"
2009 – "South Again"
2009 – "Come with me" (feat. Nicolai Dunger) 
2009 – "The Wrong Way"
2013 – "Lights Are Out"
2013 – "Back to the start" 
2013 – "Sarah" 
2016 – "Rusar"
2016 – "Let it snow"  
2017 – "Kärleken"
2017 – "Våra Gator"
2018 – "Jag Väljer Inte Dig"
2018 – "Jag Vill Göra Det Nu"
2019 – "I Wanna Do It Now" 
2020 - "Äldre"
2021 – "Here in you arms"

Demo 
2006 – The My New Friend EP

Del i samling
2006 – Oh No It's Christmas Vol. 1, spår 11 "You Were All There"

Referenser

Noter

Externa länkar

Officiell webbplats

Födda 1980
Svenska popsångare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Sollentuna
Kinesisk opera

Kinesisk opera är en form av drama, på kinesiska vanligen kallad xi (戏), "teater"/"föreställning" eller xiqu (戏曲), "teatervisor", som blandar sång, musik, teater och akrobatik. Kinesisk opera har rötter tillbaka i den kinesiska forntiden men som den spelas idag stammar den från Ming- och Qingdynastiernas dagar. En stor mängd regionala och lokala operaformer förekommer.

Se även 
 Pekingopera (jīngjù, 京剧)
 Anhuiopera (wǎnjù, 皖剧)
 Kunqu (kūnqǔ, 昆曲)
 Sichuanopera (chuānjù, 川剧)
 Kantonopera (yuèjù, 粤剧)
 Shanghaiopera (hùjù, 沪剧)
 Shaoxingopera (yuèjù, 越剧)
 Wuxiopera (xījù, 锡剧)

 
WP:Projekt Kina
Gardesjägarregementet

Gardesjägarregementet (KAARTJR) (finska: Kaartin Jääkärirykmentti) är ett infanteriförband inom finländska armén som verkat sedan 1996. Förbandsledningen är förlagd inom Helsingfors garnison i Helsingfors.

Historik
Gardesjägarregementet bildades den 1 juli 1996, då Gardesbataljonen och Nylands jägarbataljon sammanfördes till ett förband. Genom 2015 års försvarsmaktsreformen tillkom Södra Finlands underhållsregementes underhållscentral och Idrottsskolan. Dessutom övertogs en stor del av ansvaret för Södra Finlands militärläns uppgifter, efter att det upplöstes.

Verksamhet
Gardesjägarregementet huvuduppgift är att utbilda trupper specialiserade i strid i bebyggelse för att försvara Helsingforsregionen och Nyland.

Ingående enheter

Gardesbataljonen (Kaartin Pataljoona)
 Militärpoliskompaniet
 2. jägarkompaniet
 Transportkompaniet
Nylands jägarbataljon (Uudenmaan Jääkäripataljoona)
 1. jägarkompaniet
 3. jägarkompaniet
 Stödkompaniet
Gardets musikkår (Kaartin soittokunta)
Underofficersskolan
Underhållscentralen

Förläggningar och övningsplatser
Gardesjägarregementet är lokaliserat till Helsingfors och Sandhamn.

Förbandschefer
Förbandschefen tituleras regementschef och har tjänstegraden överste.

1996–1999: Överste Kari Kasurinen
2000–2002: Överste Juha-Pekka Liikola
2002–2006: Överste Pertti Laatikainen
2006–2009: Överste Hannu Liimatta
2009–2011: Överste Jukka Valkeajärvi
2012–2014: Överste Pekka Saariaho
2015–2016: Överste Pekka Toveri
2016–2018: Överste Ahti Kurvinen
2018–2021: Överste Petteri Tervonen
2021–20xx: Överste Asko Kopra

Se även
Livgarde

Externa länkar
Gardesjägarregementets officiella webbsida 

Finländska regementen
Finländska militära enheter bildade 1996
James Speed

James Speed, född 11 mars 1812 i Jefferson County, Kentucky, död 25 juni 1887 i Louisville, Kentucky, var en amerikansk politiker och jurist.

Fadern John Speed var domare och modern Lucy Gilmer Fry dennes andra fru. Brodern Joshua Fry Speed var en nära vän av Abraham Lincoln. James Speed studerade juridik vid Transylvania University i Lexington, Kentucky. Han gick med i whigpartiet och var en stark motståndare till slaveriet. Tidigt i karriären profilerade han sig med denna fråga och när amerikanska inbördeskriget närmade sig, ville Speed att Kentucky blir kvar i USA.

Han tjänstgjorde som USA:s justitieminister 1864-1866 under presidenterna Abraham Lincoln och Andrew Johnson. Efter mordet på Lincoln hörde han till den så kallade radikalrepublikanska falangen och var anhängare av rösträtt för svarta män. President Andrew Johnsons konservativa politik var en stor besvikelse för Speed och bidrog till hans avgång som justitieminister. 1868 var han en av kandidaterna när republikanska partiet valde sin vicepresidentkandidat. Han förlorade dock mot Schuyler Colfax, som sedan blev USA:s vicepresident när republikanerna vann valet. Radikala republikaner var impopulära i Kentucky och Speed misslyckades i sina försök att bli invald i senaten och i representanthuset. I stället arbetade han som juridikprofessor vid University of Louisville.

Speed ligger begravd på Cave Hill Cemetery i Louisville.

Referenser 

USA:s justitieministrar
Amerikanska jurister
Amerikanska professorer
Amerikanska whigs
Amerikanska republikaner
Personer verksamma vid University of Louisville
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Jefferson County, Kentucky
Födda 1812
Avlidna 1887
Män
Pitful

Pitful är en rocklåt av det svenska hårdrocksbandet Blindside. Låten är från deras album Silence, (2002).

Externa länkar
Officiell webbplats 

Svenska sånger
Tavastlands regemente

Tavastlands Regemente (TavR) (finska: Hämeen Rykmentti) var ett finländskt infanteriförband inom Finlands försvarsmakt som verkade åren 1986–2014. Regementet var en del av Västra Finlands militärlän och hade sin stab förlagd i Lahtis.

Historik
På grund av den omorganisation som Försvarsmakten gjorde under åren 2012 och 2015, kom Tavastlands regemente att avvecklas. Regementet utgick från och med den 1 januari 2015, då den nya organisationsstrukturen i Försvarsmakten trädde i kraft.

Organisation
 Hämeen Ratsujääkäripataljoona (Tavastlands ryttarbataljon)
 Stabsskvadronen
 Underofficersskolan
Idrottsskolan
Underhållsutbildningscentralen
Tekniska Utbildningscentralen
Militärmusikskolan
Försvarsmaktens Värnpliktsmusikkår

Referenser

Noter

Externa länkar
Tavastlands regementes officiella webbsida 
Tavastlands regementes officiella webbsida 

Ej längre existerande finländska militärförband
Finländska militära enheter bildade 1986
Finländska militära enheter upplösta 2014
Finlands militärhistoria
12. SS-Panzer-Division "Hitlerjugend"

12. SS-Panzer-Division Hitlerjugend, ofta förkortat HJ var ett tyskt militärförband under andra världskriget.

Förbandet var en pansardivision i Waffen-SS, bildad 1943 med personal ur ungdomsorganisationen Hitlerjugend samt med kadrar av officerare och underofficerare ur Leibstandarte Adolf Hitler. HJ stred i Normandie  och Ardenneroffensiven 1944 samt i Ungern 1945 (Operation Frühlingserwachen). 

Nazitysklands ledning hade inledningsvis problem med att divisionen tog lång tid på sig att bli stridsduglig. Senare har divisionens soldater beskrivits som skickliga och uppoffrande, särskilt under insatsen i Normandie i striderna om Caen. 

Divisionen begick brott mot mänskligheten och krigsförbrytelser, såsom mordbränder, massmord och våldtäkter, i städer som Plomion, Tavaux och Namur.

Början 
Reichsjugendführer Arthur Axmann, som var chef för Hitlerjugend, var ivrig att bilda SS-divisionen Hitlerjugend, särskilt med tanke på Tysklands allt sämre läge på östfronten 1943. Himmlers reaktion var försiktig, men han gick med på att ta upp ärendet med Hitler. Hitler, som först hade varit emot att utöka Waffen-SS eftersom han ville behålla organisationen som en liten elitstyrka, gick till slut med på att skapa en ny division

Den nya divisionen godkändes våren 1943. Axmann, som hade föreslagit att divisionen skulle bära namnet Hitlerjugend, föreslog också att ett regemente skulle heta Herbert Norkus, efter en av de tidigaste förespråkarna för Hitlerjugend som hade knivhuggits till döds av kommunister 1932. Detta förslag förkastades dock till slut. Det viktigaste var nu att skaffa fram nya rekryter; hur desperat manskapssituationen var visades genom att frivilliga snart hämtades bland 17-åringar som var födda 1926. Rekryteringen blev alltmer aggressiv. Ungdomar som anmält sig till Luftwaffe eller ubåtsvapnet inom flottan och fått veta att de blivit godkända, skickades istället till Waffen-SS baracker. Det hände till och med att sovsalarna invaderades av rekryteringsofficerare med block och penna på nätterna.

Divisionschefer 
 SS-Brigadeführer Fritz Witt (24 juni 1943 - 14 juni 1944) 
 SS-Brigadeführer Kurt Meyer (14 juni 1944 - 6 sep 1944) 
 SS-Obersturmbannführer Hubert Meyer (6 sep 1944 - 24 okt 1944) 
 SS-Brigadeführer Fritz Kraemer (24 okt 1944 - 13 nov 1944) 
 SS-Brigadeführer Hugo Kraas (13 nov 1944 - 8 maj 1945)

Organisation 

Divisionens ursprungliga organisation
 SS-Panzer Regiment 12
 SS-Panzergrenadier Regiment 25 
 SS-Panzergrenadier Regiment 26 
 SS-Panzer Artillerie Regiment 12 
 SS-Kradschützen-Regiment 12 
 SS-Aufklärungs-Abteilung 12 Pansarspaningsbataljon
 SS-Panzerjäger-Abteilung 12 Pansarvärnsbataljon 
 SS-Werfer-Abteilung 12 
 SS-Flak-Abteilung 12 
 SS-Pionier-Abteilung 12 
 SS-Panzer-Nachrichten-Abteilung 12 
 SS-Instandsetzungs 12 
 SS-Nachschub-Truppen 12 
 SS-Wirtschafts-Battaillon 12 
 SS-Führerbewerber-Lehrgange 
 SS-Kriegsberichter-Zug (mot) 12 
 SS-Feldgendarmerie-Kompanie/Trupp 12 
 SS-Feldpostamt (mot) 12 
 SS-Sanitäts-Abteilung 12

Källor 

Divisioner ur Waffen-SS
Hitlerjugend
Henry Stanbery

Henry Stanbery, född den 20 februari 1803 i New York, död där den 26 juni 1881, var amerikansk politiker, USA:s justitieminister 1866-1868. Hans karriär som jurist i delstaten Ohio var lång. Sedan 1857 bodde han i Fort Thomas, Kentucky. Han var medlem av episkopalkyrkan som hör till den anglikanska kyrkogemenskapen.

Stanbery ligger begravd på Spring Grove Cemetery i Cincinnati i Ohio.

Referenser 

USA:s justitieministrar
Födda 1803
Avlidna 1881
Män
Uttis jägarregemente

Uttis jägarregemente (UTJR) () är ett jägarförband inom finländska armén som verkat i olika former sedan 1997. Förbandsledningen är förlagd i Uttis garnison, Uttis.

Historik
Uttis jägarregemente bildades den 1 januari 1997 genom ett Fallskärmsjägarskolan, Militärpolisskolan och Helikopterskvadronen överförd från flygvapnet, som organiserades 2001 som en helikopterbataljon, sammanfördes till en enhet, Uttis jägarregemente.

Verksamhet
Vid Uttis jägarregemente i Kouvola har verksamheten för arméns specialtrupper, försvarsmaktens helikopterverksamhet, samt de funktioner som stödjer dessa två koncentrerats. Helikopterbataljonen vid regementet upprätthåller beredskap dygnet runt för att stödja andra myndigheter. Finlands specialtrupper utbildas vid specialjägarbataljonen vid Uttis jägarregemente. Förutom utbildningen av specialförband genomför bataljonen militärpoliskurser för personalen. Som en del av utvecklandet av specialförband skapas en specialoperationstrupp bestående av yrkesmilitärer (stampersonal) och avtalsbundna soldater som används i EU-ledda krishanteringsoperationer. Denna trupp är specialförbandens slagkraftigaste del och är klar för internationella uppdrag från år 2007.

Ingående enheter
 Helikopterbataljonen
 Specialjägarbataljonen
 Fallskärmsjägarkompaniet
 Specialjägarkompaniet
Militärpolisskolan
 Stödkompaniet
 Underhållscentralen

Förbandschefer
Förbandschefen tituleras regementschef och har tjänstegraden överste.

 1997–1999: Överste Matti Laukkanen
 1999–2001: Överstelöjtnant Jorma Ala-Sankila
 2001–2004: Överste Timo Kivinen
 2004–2008: Överste Petri Hulkko
 2008–2010: Överste Kim Mattsson
 2010–2012: Överste Jari Kallio
 2012–2013: Överste Heikki Välivehmas
 2013–2015: Överste Petri Mattila
 2015–2017: Överste Ali Mättölä
 2017–2019: Överste Jaro Kesänen
 2019–2022: Överste Jukka Aihtia
 2022–20xx: Överstelöjtnant Jussi Kosonen

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Specialförband

Externa länkar
 Uttis Jägarregementes officiella webbsida

Finländska regementen
Finländska militära enheter bildade 1997
Uttis garnison
Northern Counties East Football League

Northern Counties East Football League är en engelsk fotbollsliga bildad 1982 genom en sammanslagning av Yorkshire League och Midland League. Den har tre divisioner – Premier Division, Division One och en reservdivision som inte är med i ligasystemet. Toppdivisionen Premier Division ligger på nivå 9 i det engelska ligasystemet. Mästarklubben flyttas upp till Northern Premier League om de klarar de arenakrav som finns; om de inte gör det kan ligatvåan flyttas upp istället. De två lag som kommer sist i Premier Division åker ned i Division One och de två bästa i Division One flyttas upp till Premier Division.

Ligan har de senaste åren haft tre av de äldsta klubblagen i England som medlemmar. Sheffield grundad 1857 anses allmänt vara den äldsta i hela världen. Hallam har spelat på världens äldsta fotbollsplan Sandygate ända sedan klubben grundades 1860. Slutligen Brigg Town grundad 1864 som bland annat vunnit FA Vase två gånger och ligan en gång. De blev uppflyttade till Northern Premier League 2004/05.

Ligan fick stor uppmärksamhet i massmedia i början av säsongen 2004/05 när Garforth Town skrev ett månadslångt kontrakt med den före detta brasilianska landslagsspelaren Sócrates. Man skrev även kontrakt med Lee Sharpe, före detta engelsk landslagsman.

Mästare Premier Division

Referenser

Webbkällor

Externa länkar 
Officiell webbplats

Fotbollsserier i England