kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Akinori Nishizawa

Akinori Nishizawa (西澤 明訓), född 18 juni 1976 i Shizuoka i Japan, är en japansk före detta fotbollsspelare som spelade som anfallare.

Under sin karriär spelade Nishizawa en större tid i det japanska laget Cerezo Osaka men har även spelat för RCD Espanyol i Spanien samt Bolton Wanderers i England. Han representerade det japanska landslaget i bland annat fotbolls-VM 2002.

Klubbkarriär

Landslagskarriär 
Akinori Nishizawa spelade för det japanska landslaget och deltog i Asiatiska mästerskapet i fotboll 2000 som Japan vann, i FIFA Confederations Cup 2001 där Japan slutade tvåa, samt i fotbolls-VM 2002.

Referenser

Externa länkar
Akinori Nishizawa på National-Football-Teams.com
Akinori Nishizawa på transfermarkt.co.uk

Födda 1976
Japanska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Cerezo Osaka
Spelare i Shimizu S-Pulse
Fotbollsspelare i RCD Espanyol
Spelare i asiatiska mästerskapet i fotboll 2000
Spelare i Fifa Confederations Cup 2001
Spelare i VM i fotboll 2002
Män
Levande personer
WP:Projekt Japan
Lexikal massjämförelse

Lexikal massjämförelse är en kontroversiell metod för att utforska släktskap mellan språk, utvecklad av den välkände lingvisten  Joseph Greenberg.  Poängerna med metoden är enligt förespråkarna två:
 Den går att använda även för mycket avlägsna relationer, där den historiska lingvistikens traditionella komparativa metod inte räcker till.
 Den är betydligt mindre arbetskrävande än den komparativa metoden, och kan därför med rimlig arbetsinsats användas för att kartlägga relationer mellan ett mycket stort antal språk samtidigt, multilateral jämförelse.

Lexikalisk likhet
Traditionell komparativ metod bygger på att rekonstruera historiska ljudförändringar och andra systematiska mönster i språk, för att därigenom kunna belägga släktskap genom att visa på hur två språk kan ha utvecklats ur en gemensam förfader, ett urspråk, via respektive språks förändringsmönster.  

I ett försök att nå bortom den komparativa metodens begränsningar och komma åt de stora dragen i språkfamiljernas relationer, uppfann Greenberg en ny statistisk metod som han kallade lexikal massjämförelse (mass lexical comparison). I den här metoden försöker man inte rekonstruera förändringsmönster eller urspråk, utan jämför helt enkelt språkens nuvarande former rakt av. Detta blir mindre träffsäkert för varje ord än den komparativa metoden, vilket kompenseras genom att jämföra ett mycket stort antal ord och behandla resultaten statistiskt.  Vissa likheter kommer att vara tillfälligheter, men med ett tillräckligt brett urval ord kan tillfälligheterna statistiskt förväntas jämna ut sig.

Referenser

Historisk lingvistik
Eolambia

Eolambia ("Gryningens Lambeosaurie") var ett släkte växtätande dinosaurier som levde i Nordamerika (Utah) för cirka 95 miljoner år sedan. Den klassas som en av de första hadrosauroiderna, därav namnet.

Arterna var antagligen växtätare. De hade en näbbliknande nos.

Beskrivning 
Eolambia var ungefär 9 meter lång, och växlade precis som andra hadrosaurier troligen mellan tvåbent och fyrbent gång. Till skillnad från de flesta andra hadrosauroider hade den en tumtagg på frambenen, precis som Iguanodonterna.

Noter

Se även 
Lambeosaurus
Iguanodon
Ornithopoda

Källor 
DinoData
internt.nhm.ac.uk
geology.Utah.gov

Hadrosaurider
Adam Brooks (filmregissör)

Adam Brooks, född 3 september 1956 i Toronto, Ontario, är en kanadensisk filmregissör, manusförfattare och skådespelare.

Filmografi
 - (som manusförfattare och skådespelare)
 - (som manusförfattare)
 - (som manusförfattare)
 - (som manusförfattare)
 - (som manusförfattare)
 - (som manusförfattare, regissör och skådespelare)

Externa länkar

Män
Födda 1956
Kanadensiska filmregissörer
Levande personer
Folkrörelsen

Folkrörelsen (Þjóðvaki) var ett vänstersocialistiskt parti på Island, bildat 1994 av utbrytare från Alþýðuflokkurinn (Socialdemokraterna). I alltingsvalet 1995 fick partiet 7,2 % av rösterna och fyra mandat.

1998 gick partiet ihop med socialdemokratiska Alþýðuflokkurinn, Kvinnolistan och  Alþýðubandalagið och bildade det nya partiet Enhetsfronten (Samfylkingin).

Historiska politiska partier i Island
Politiska partier bildade 1994
Politiska partier upplösta 1998
Socialistiska partier i Europa
Historiska socialistiska partier
Keramisk metallhalogen

Keramisk metallhalogen, CDM-lampa (Ceramic Discharge Metal-halide), är en relativt ny ljuskälla som är en energieffektivare variant av den klassiska kvicksilverlampan. Urladdningen sker i ett keramiskt rör. Under driften kan temperaturen på ljusbågsröret överstiga   Ljusbågsröret innehåller kvicksilver, argon och metallhalogensalter. På grund av den höga temperaturen är dessa salter delvis i gasform. I detta heta plasma delas salterna upp i metallatomer och jod. Metallatomerna är huvudkällan till ljuset i dessa lampor. 

Resultatet blir ett blåaktigt ljus som ligger nära dagsljusets, med färgåtergivningsindex upp till Ra 96. Den exakta färgtemperaturen och färgåtergivningsförmågan är dock beroende av hur man mixar metallhalogensalterna så även varmvita alternativ finns. De CDM-lampor som har börjat användas som färgförbättrad belysning vid övergångsställen, på gångbanor och i växande utsträckning som gatubelysning i Stockholm med förorter, samt på flera ställen i landet, är mer varmvit  och glödlampsliknande och har betydligt bättre färgåtergivning än kvicksilverlampor och natriumlampor. 

Till skillnad mot de flesta andra gasurladdningslampor, som brukar ändra färg med åldern, ska CDM-lampan under sin livstid behålla sin ursprungliga ljusfärg. 
 
CDM-lampor ger minst ca fem gånger mer ljus än motsvarande glödlampa   De är också betydligt mer energieffektiva än de gamla kvicksilverlamporna, vilka snart kommer att förbjudas i EU på grund av sin låga verkningsgrad och dåliga färgåtergivning. Om man samtidigt passar på att byta till effektivare armaturer för gatubelysning kan man spara 50-70% energi.  

Exempel på användningsområden, förutom som gatubelysning, kan vara vid film- & TV-inspelning, fotografering, butiks- & fasadbelysning. 

Glimtändaren för keramiska metallhalogenlampor (den del som skickar elektricitet till driftdonet för att starta ljusbågen) har andra specifikationer än en vanlig HQI-lampa (Hydrargyrum Quartz Iodide, kvicksilver-kvarts-jodid). Om man byter glimtändaren (vanligen en i vit plast- eller aluminiuminkapslad del av armaturen) mot fel sorts glimtändare kommer tändningen inte att fungera.

Referenser

Se även 
 Ceramic Metal Halide Lamps

Ljuskällor
Kristian Gahn

Kristian Gahn, född 17 februari 1972 i Huddinge församling i Stockholms län, är en svensk före detta ishockeyspelare med Mälarhöjden/Västertorp IK som moderklubb. Utöver AIK har han även representerat MODO Hockey, Södertälje SK och Timrå IK i Elitserien.

Gahn var i början på 2000-talet ofta Tre Kronor-spelare och deltog i VM i ishockey 2000.

Referenser

Män
Födda 1972
Svenska ishockeyspelare
Spelare i AIK Ishockey
Ishockeyspelare i Modo Hockey
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Ishockeyspelare i Timrå IK
Ishockeyspelare i Örebro HK
Levande personer
Personer från Huddinge kommun
Adrian Meyer

Adrian Meyer, född 29 oktober 1942, är en schweizisk arkitekt och professor emeritus vid ETH i Zürich.

Meyer studerade till arkitekt vid en högskola i Zürich (dock inte ETH) och flyttade senare till Baden där han 1970, tillsammans med vännen Urs Burkard, grundade kontoret Burkard Meyer Architekten. Kontoret koncentrerade sig tidigt på offentliga byggnader och har genom åren fått flera stora uppdrag i och omkring Baden. I början av 2000-talet kom man att uppmärksammas både nationellt och internationellt för sin strama och avskalade arkitektur i välbearbetad betong. Den ABB-anknutna fackskolan Berufsbildungszentrum Baden (BBB) som uppfördes mellan 2002 och 2006 är ett gott exempel på denna arkitektur, som i sin rena saklighet kan kategoriseras som nystrukturalistisk.

Adrian Meyer blev 1993 gästprofessor vid ETH och var 1994–2008 professor i arkitektur vid samma lärosäte.

Schweiziska arkitekter
Personer verksamma vid ETH Zürich
Män
Födda 1942
Levande personer
Kresol

Kresol eller metylfenol är samlingsnamnet på tre vanligt, naturligt förekommande liksom på konstgjord väg framställda organiska föreningar. De tre föreningarna tillhör ämnesklassen fenoler. Kresol kan förekomma i fast eller flytande form. I likhet med andra typer av fenoler oxideras kresol långsamt vid kontakt med luft och får då en gulaktig till brunaktig röd färg. I likhet med flera andra fenoler kan kresolens lukt ha en medicinartad karaktär. Kresol produceras ofta syntetiskt ur bensen och toluen.

Artikelursprung

Fenoler
Hälsovådliga luftföroreningar
Feng

Feng kan syfta på:

 Feng (namn) – ett vanligt kinesiskt efternamn
 Feng (auktor) – flera auktorer
 Feng, Baoji – ett härad i Shaanxi-provinsen i Kina
 Feng, Xuzhou, ett härad i Jiangsu-provinsen i Kina
 Feng shui – en gammal, ursprungligen kinesisk pseudovetenskap
 Fenghuang – mytologiska kinesiska fåglar med rötter i förhistorisk tid

WP:Projekt Kina
Fjölsvinn

Fjölsvinn (fornvästnordiska Fjǫlsviðr), med betydelsen "den mångvetande", är
 en dvärg i tulorna.
 Fjölsvinn – en jätte i Sången om Fjölsvinn 
 Fjölsvinn – ett av Odens namn, se Lista över namn på Oden

Referenser
Durrani

Durrani kan syfta på:

Huset Durrani – en afghansk dynasti
Abdalistammen – en pashtunsk stam som uppskattas ha 7 miljoner medlemmar i Afghanistan
Har

Har kan syfta på:

 HAR – ett ytmått, se hektar
 Har – ett av Odens namn, se Lista över namn på Oden
Ome, Lombardiet

Ome är en ort och kommun i provinsen Brescia, i regionen Lombardiet, Italien. Kommunen hade  invånare (2018) och gränsar till kommunerna Brione, Gussago, Monticelli Brusati, Polaveno och Rodengo-Saiano.

Referenser

Externa länkar 

 Kommunens webbplats

Kommuner i provinsen Brescia
Orter i Lombardiet
Körforum

Körforum är sedan 2001 en årligen återkommande svensk ”körriksdag” där svenskt körliv möts och debatteras. Vid Körforum möts körlivets organisationer och företrädare för institutioner, politiker, m.fl. för att samtala om körlivets villkor. Körforum arrangeras av Körsam i samarbete med Rikskonserter och tidigare även Körcentrum vid Uppsala universitet samt andra lokala arrangörer.

2011 i Stockholm 
Körforum ägde rum i Eric Ericsonhallen. Deltagare var bland andra kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth.

2010 i Malmö 
Körforum 2010 och nordiskt symposium om barn och sång.

2009 i Visby
Deltagare var bland andra kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth, biskop Lennart Koskinen, landshövding Marianne Samuelsson, Anna Skagersten, Paula af Malmborg Ward, Johannes Landgren, Eva Sjöstrand och Owe Ronström.

2008 i Uppsala
Deltagare var bland andra Anna Skagersten, Ingemar Månsson och Julie Smed Jensen.

2007 i Stockholm
Teman: ”Körsång i studiecirkel – nu och i framtiden”, ”Musikkultur i fara – svensk körsång i världsklass”. Deltagare var bland andra Björn W Stålne, Johannes Johansson, Karin Eklundh, Bengt Hall och Staffan Lindberg.

2006 i Uppsala
Tema: Utbildning. Deltagare var bland andra kulturminister Leif Pagrotsky, Stefan Parkman, Anders Eby och Ulf Blomdahl.

2005 i Göteborg 
Tema: ”Körsång som verktyg för att befrämja hälsa och integration". Deltagare var bland andra Jan Yngwe, Even Ruud, Töres Theorell, Gunnar Eriksson och Sten Källman.

2004 i Uppsala
Tema: "Sjung, svenska folk". Deltagare var bland andra Birgitta Dahl, Anders Eby, Eric Ericson, Tuomo Haapala och Charina Widmark.

2003 i Linköping
Tema: ”Den professionella amatören”. Deltagare var bland andra Hans Lundgren.

2002 i Uppsala
Deltagare var bland andra Marita Ulvskog, Barbro Kvist, Ragnhild Sandberg Jurström, Gunnel Fagius,  Lennart Reimers,  Alf Gabrielsson och Jan Fagius.

Referenser

Körsång
Folkrörelser
Carl-Johan Clemedson

Carl-Johan Clemedson, född 30 april 1918 i Toresunds församling, Södermanlands län, död 5 juni 1990 i Danderyd, var en svensk läkare och forskare som var verksam vid Försvarets forskningsanstalt (FOA) och inom Svenska försvaret.

Clemedson forskade om den medicinska verkan av, och skydd mot, olika typer av vapen, både konventionella vapen och massförstörelsevapen. Han disputerade 1949 vid Uppsala universitet på avhandlingen An experimental study on air blast injuries och blev samma år laborator vid FOA, där han och verkade som chef för den försvarsmedicinska avdelningen. Han medverkade under 1950-talet i flera böcker och rapporter inom ämnesområdet verkan av massförstörelsevapen, som bland annat gavs ut för att öka kunskapen inom det svenska försvaret.

1964 blev Clemedson generalläkare i det svenska försvaret och chef för Försvarets sjukvårdsstyrelse. Han var också ledamot av Krigsvetenskapsakademin och Vetenskapsakademien.

Clemedson gav även ut den populärvetenskapliga boken Människan i rymden (1961), flera medicinhistoriska skrifter och flera botaniska skrifter, dels om lokaler i Södermanland och dels om historiska teman. Under åren 1972-1979 var han ordförande i Svenska Linnésällskapet.

Bibliografi
 Gas-, fosfor- och radiologiska skador, Stockholm: Civilförsvarsstyrelsen (1953) .
 Atomvapenskador Stockholm: Almqvist & Wiksell/Geber (1956) , tillsammans med Arne Nelson.
 Människan i rymden, Aldusserien (1961)

Källor

Externa länkar
 

Svenska militärläkare
Svenska generaler
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Alumner från Uppsala universitet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska forskare under 1900-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Personer från Toresunds socken
Födda 1918
Avlidna 1990
Män
Pixeljunk Eden

PixelJunk Eden är ett TV-spel utvecklat av Q-Games för Playstation 3. Som det tredje spelet i PixelJunkserien släpptes det på Playstation Store den 31 juli 2008. En demoversion publicerades den 25 juli 2008. 
Musiken i spelet är skapat av Baiyon, en artist från Kyoto som anställdes av Q-Games som ansvarig för grafik samt musik.

Spelsätt
Spelaren kontrollerar en Grimp (från engelskan grip + jump), en liten varelse som förflyttar sig genom att hoppa från och ta tag i plantliknande strukturer. Varelsen kan även svinga sig från en silkesliknande tråd under en begränsad tid. Med hjälp av dessa förmågor ska spelaren samla objekt kallade "spectra" som finns på spelets banor (kallade "gardens"). Oftast är dessa placerade högt över startpositionen och för att nå dit måste spelaren aktivera frön från vilka nya plantor gror som spelaren kan klättra upp på.

När en bana börjar startar en mätare att räkna ned. När mätaren når botten anses uppdraget misslyckat och spelaren måste starta om spelet. För att öka värdet på mätaren kan spelaren samla in kristaller som är utspridda över banan. Varje gång en spelare samlar in en "spectra" återställs mätaren till max.

Co-op
Pixeljunk Eden kan spelas tillsammans med upp till tre medspelare som kontrollerar en "Grimp" var.

Övrigt
PixelJunk Eden var det första spelet som stödde trophies direkt vid release. 

Spelarna kan filma videosekvenser från spelet och lägga upp det direkt på Youtube direkt från konsolen.

Källor

Datorspel 2008
Playstation 3-spel
Playstation Network-spel
Plattformsspel
Pusselspel
Sony Interactive Entertainment-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Hot om våld

Hot om våld, ett begrepp inom folkrätten, är ett tillstånd mellan stater som beskrivits av den brittiske juristen Ian Brownlie som:

I inledningen till Wienkonventionen om traktaträtten från år 1969 nämns att såväl hot om våld som dess användning är förbjudet. Dessutom föreskriver konventionens paragraf 52 att om hot om våld förekommer under pågående diplomatiska förhandlingar medför detta att eventuella avtal som förhandlingarna leder till inte är giltiga: ett avtal är icke giltigt om dess slutande har åstadkommits under hot om eller användande om våld i strid med folkrätten så som sägs i FN-stadgan.

Se även
Kompulsivt tvång

Källor

Litteratur
Nikolas Stürchler: The Threat of Force in International Law. i Cambridge Studies in International and Comparative Law (Nr 53), Cambridge University Press, , 13 augusti 2007.
World Court Digest

Översättning

Internationell rätt
Offentlig rätt
Hotbrott
Det bästa som hänt

Det bästa som hänt är ett samlingsalbum med låtar under 1990-1993 utgivet 1993 på Frituna av dansbandet Leif Bloms.

Låtlista
Det bästa som hänt
Varför (lät jag dig gå)
Det finns ingenting att hämta
Om du ser i mina ögon
Ensam med DJ
Stopp stanna upp
Dej ska jag älska all min tid
Jag sjunger för dej
Tid att förstå
Nu och för alltid
En sommar så kort
När jag kysste lärarn

Album av Leif Bloms
Musikalbum 1993
Album utgivna på Frituna
Svenskspråkiga musikalbum
En ring av guld

En ring av guld är ett samlingsalbum från 1994 av dansbandet Leif Bloms. Låtarna är på svenska.

Låtlista
En ring av guld
Ännu en gång
Svara med en lögn
Finns det tro, finns det hopp
Årets skiftningar
Jag vill ha dig för mig själv
Hälsa Mikael från mig
Den finaste som finns
Ingen väg är för lång
True Blue
En enda vår
Ensam igen

Album av Leif Bloms
Samlingsalbum 1994
Flerspråkiga samlingsalbum
Sjuøyane

Sjuøyane (svenska Sjuöarna) är en liten ögrupp i nordöstra Svalbard. Ögruppen är det nordligaste området i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter. Ögruppens samlade areal är 65 km².

Geografi
Sjuøyane ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Den obebodda ögruppen består av de sju större öarna:

 Phippsøya, huvudön
 Martensøya
 Parryøya
 Rossøya, Svalbards nordligaste plats
 Tavleøya
 Vesle Tavleøya
 Waldenøya

och småön
 Nelsonøya samt ytterligare några mindre holmar och skär.

Phippsøya, Martensøya och Parryøya är de tre största öarna i ögruppen.

Öarna består av gnejs och granit och har endast mycket lite växtlighet som består av lav, mossa och enstaka bräckor.

Öarna är habitat för mindre kolonier av sjöfåglar som lunnefågel och den sällsynta ismåsen och däggdjur som valross och isbjörn..

Förvaltningsmässigt ingår Sjuøyane i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historik 
Sjuøyane upptäcktes möjligen redan 1618 av holländska valfångare från Enkhuizen.
Området kartlades sedan av holländare i slutet på 1600-talet.

De flesta öarna namngavs efter deltagare i de två engelska polarexpeditionerna 1773 under ledning av Constantine John Phipps och 1827 under ledning av William Edward Parry. Under Phippsexpeditionen medföljde även en ung Horatio Nelson.

Ögruppen besöktes även av Adolf Erik Nordenskiöld under dennes Svenska Spetsbergenexpeditionen 1861 och 1899 av den Svensk-ryska gradmätningsexpeditionen 1899–1902.

År 1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Källor

Noter

Externa länkar
 Om Sjuøyane (tyska)
 Bilder från Sjuøyane

Öar på Svalbard
Rossøya

Rossøya (svenska: Rossön) är en liten klippö i ögruppen Sjuøyane i nordöstra Svalbard. Ön är den nordligaste platsen i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter. Rossøya är nästan helt cirkelrund och 308 meter lång och 341 meter bred. Öns högsta punkt är 52 m ö.h.

Geografi 
Rossøya ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Ön ligger strax utanför Vesle Tavleøya och cirka 1 024 km från Nordpolen.

Rossøya ska inte förväxlas med ytterligare en ö med samma namn (Ross Island) som ligger i Antarktis.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda Rossøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historia 
Rossøya var känt av nederländska valfångare på 1600-talet och ön kan ses på nederländska kartor från århundradets sista halva.

Rossøya namngavs efter brittiske upptäcktsresande James Clark Ross som deltog i den engelska polarexpeditionen 1827 med fartyget "HMS Hecla" under ledning av William Edward Parry .

1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Källor

Externa länkar 
 Om Sjuøyane (tyska)

Öar på Svalbard
Phippsøya

Phippsøya (svenska Phippsön) är huvudön i ögruppen Sjuøyane i nordöstra Svalbard. Ögruppen är det nordligaste området i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter.

Geografi
Phippsøya ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Ön är den största i ögruppen och är cirka 11 km lång och har en av få kända ismåskolonier.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda Phippsøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historia
Sjuøyane upptäcktes möjligen redan 1618 av holländska valfångare från Enkhuizen.

Phippsøya namngavs efter brittiske upptäcktsresande Constantine John Phipps som ledde den engelska polarexpeditionen 1773 med fartygen "HMS Racehorse" och "HMS Carcass". Under denna expedition medföljde även en ung Horatio Nelson:

1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Källor

Externa länkar
 Om Sjuøyane (tyska)

Öar på Svalbard
Nelsonøya

Nelsonøya (svenska Nelsonön) är en liten klippö i ögruppen Sjuøyane i nordöstra Svalbard. Ögruppen är det nordligaste området i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter .

Geografi
Nelsonøya ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Ön ligger strax väster om Parryøya.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda Nelsonøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat .

Historia
Sjuøyane upptäcktes möjligen redan 1618 av holländska valfångare från Enkhuizen.

Nelsonøya namngavs efter brittiske upptäcktsresande Horatio Nelson  som deltog i den engelska polarexpeditionen 1773 med fartygen "HMS Racehorse" och "HMS Carcass" under ledning av Constantine John Phipps . Nelson tjänstgjorde som midshipman ombord på Carcass :

1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat .

Källor

Externa länkar
 Om Sjuøyane (tyska)

Öar på Svalbard
Martensøya

Martensøya (svenska Martensön) är en klippö i ögruppen Sjuøyane i nordöstra Svalbard. Ögruppen är det nordligaste området i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter .

Geografi
Martensøya ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Ön ligger strax sydöst om huvudön Phippsøya som den östligaste ön i gruppen.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda Martensøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat .

Historia
Sjuøyane upptäcktes möjligen redan 1618 av holländska valfångare från Enkhuizen.

Martensøya namngavs efter tyske upptäcktsresande Friderich Martens  som genomförde en expedition till området 1671 med fartyget "Jonas im Walfisch". Martens skrev 1675 boken "Spitzbergischer oder Grönländischer Reise-Beschreibung, gethan im Jahre 1671" som länge var ett standardverk inom naturhistoria.

Ön besöktes även av svenske Adolf Erik Nordenskiöld under dennes Svalbardexpedition 1861 tillsammans med geologen Otto Torell .

1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat .

Källor

Externa länkar
 Om Sjuøyane (tyska)
 Bild över Martensøya

Öar på Svalbard
Parryøya

Parryøya (svenska Parryön) är en klippö i ögruppen Sjuøyane i nordöstra Svalbard. Ögruppen är det nordligaste området i Svalbard och en av Svalbards ytterpunkter.

Geografi
Parryøya ligger cirka 350 km nordöst om Longyearbyen och cirka 50 km norr om Nordaustlandet vid Nordenskiöldbukta i Norra ishavet.

Ön ligger strax sydväst om huvudön Phippsøya som den sydligaste ön i gruppen.

Förvaltningsmässigt ingår den obebodda Parryøya i naturreservatet Nordaust-Svalbard naturreservat.

Historia
Sjuøyane upptäcktes möjligen redan 1618 av holländska valfångare från Enkhuizen.

Parryøya namngavs efter brittiske upptäcktsresande William Edward Parry som ledde den engelska polarexpeditionen 1827 med fartyget "HMS Hecla" .

Ön besöktes även av svenske Adolf Erik Nordenskiöld under dennes Svalbardexpedition 1861 tillsammans med geologen Otto Torell.

Under den Svensk-ryska gradmätningsexpeditionen åren 1898-1902 beräknade svenske Vilhelm Carlheim-Gyllensköld öns latitud i juli 1898 när expeditionen satte upp en mätpunkt på öns högsta punkt. Ryske Rubin utforskade sedan öns topografi i september 1902.

1973 inrättades Nordaust-Svalbard naturreservat.

Källor

Externa länkar
 Om Sjuøyane (tyska)

Öar på Svalbard