kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Resandefolk

Ett resandefolk är någon av de etniska eller socioekonomiska grupper som huvudsakligen lever som nomader i Europa, parallellt med det moderna samhället. De är av olika ursprung, och talar i vissa fall egna folkspråk, eller dialekter eller sociolekter av europeiska folkspråk. Många av Europas resandefolk tillhör delvis de romska grupperna rent kulturellt och historiskt. Europarådet använder begreppet Roma and Travellers.

Både de resandefolk som åtminstone delvis tillhör de romska grupperna och andra romer såsom vlaxromer (lovara-kalderash etc) har genom historien kallats zigenare eller på 1500-talet och tidigare för egyptier, därav den engelska benämningen gipsy. I Sverige på 1900-talet kallade de svenska kalderash-romerna sig för ”svenska zigenare”, medan de resande kallade sig andra saker internt medan de i folkmun var benämnda ”tattare”.

Svensk romani i skrift Resandefolkets språk 
Ordbok över svensk romani av Lenny Lindell. Den svenska romani som beskrivs i denna ordbok har talats av resanderomer i Sverige sedan 1500-talet. Språket har hållits hemligt för utomstående och överlevt mot alla odds. Det är ett rikt och varierat språk men utan officiella regler för stavning och grammatik.

»Ordbok över svensk romani – Resandefolkets språk och sånger« är den mest omfattande dokumentationen av resandefolkets språk i dag på vetenskaplig grund. Ur innehållet: – 1800 uppslagsord på romani, med utförliga exempel – 1600 uppslagsord på svenska – en första grammatisk beskrivning av språket – avsnitt om resandefolkets vistradition – flera visor. Bokens författare Lenny Lindell (f. 1981) och Kenth Thorbjörnsson Djerf (1949–2005) talar själva svensk romani. Fil. dr Gerd Carling är vetenskaplig medarbetare i ordboken.

Scandoromani: Remnants of a Mixed Language är den första, omfattande, internationella beskrivningen av svenska och norska Romanos språk, även märkt resande / resenär. Språket, ett officiellt minoritetsspråk i Sverige och Norge.

Resandefolket, tidigare kallare tattare, är ett skandinaviskt resandefolk som genom historien har talat en dialekt av romani, som är ett romskt språk. De finns i Norge och Sverige. Resandefolket själva anser att de tillhör "den första vandringens folk" till skillnad mot de andra senarekomna romska grupperna (1800- och 1900-tal). Det första omnämnandet av resande i Sverige kommer från Stockholms tänkebok 1512 då en greve Antonius med följe anlände till staden. Andra resandefolk är jeniska resande, och paveefolket från Irland.

Se även
Appleby Horse Fair
Eurasiska nomader
Europas befolkning

Referenser
Halvmåneskvätta

Halvmåneskvätta (Swynnertonia swynnertoni) är en afrikansk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den är mycket lokalt förekommande i Tanzania, Zimbabwe och Moçambique och anses vara hotad.

Utseende och läten 
Halvmåneskvättan är en 13–14 cm lång trastliknande flugsnappare. Den är blågrå på ovansida och huvud och orangefärgad på bröstet. På övre delen av strupen har den en liten vit fläck som sällan ses i fält, inramad av en tunn svart kant. Liknande stjärnskvättan är större samt har gult bröst och mörkare, längre stjärt med orangefärgade yttre stjärtpennor. Denna art är dessutom inte alls lika marklevande som halvmåneskvättan. Sången består av ett mjukt och böjd visslande "zitt zitt slurr", den sista tonen mörkare. Varningslätet är ett monotont spinnande ljud.

Utbredning och systematik 
Halvmåneskvätta placeras som enda art i släktet Swynnertonia. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Swynnertonia swynnertoni rodgersi – förekommer i Udzungwabergens nationalpark i östra Tanzania
 Swynnertonia swynnertoni swynnertoni – förekommer i bergen i östra Zimbabwe och västra Moçambique

Familjetillhörighet 
Halvmåneskvätta liksom fåglar som rödhake, näktergalar, stenskvättor, rödstjärtar och buskskvättor behandlades tidigare som en trastar (Turdidae), men genetiska studier visar att den tillhör familjen flugsnappare (Muscicapidae).

Levnadssätt 
Halvmåneskvättan föredrar högväxta skogar med tätt trädtak och lite undervegetation där den födosöker bland torra löv efter småfrukt och ryggradslösa djur. Under torrsäsongen besöker den regelbundet svärmar av vandrarmyror och fångar smådjur som myrorna skrämmer upp i sin väg. Halvmåneskvättan är ofta vanlig varhelst växten Dracaena fragans dominerar. I Udzungwabergen i Tanzania häckar den under regnperioden, från början till mitten av november till april. Den lägger två ägg.

Status 
Arten har ett litet utbredningsområde och allt mer fragmenterat utbredningsområde. Dess levnadsmiljö minskar både i omfång och kvalitet, varför populationen tros vara i minskande. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar. Världspopulationen uppskattas till under 10.000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn och släktesnamn hedrar Charles Francis Massey Swynnerton (1877–1938), engelsk bosättare i Sydrhodesia 1897-1919, förste jakttillsynsman i Tanganyika 1919–1928 samt direktör vid Tsetse Research 1928–1938.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Bellegarde-du-Razès

Bellegarde-du-Razès är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Alaigne som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Bellegarde-du-Razès  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bellegarde-du-Razès

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Belpech

Belpech är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Belpech som ligger i arrondissementet Carcassonne. År  hade Belpech  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Belpech

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Guldnäktergal

Guldnäktergal (Tarsiger chrysaeus) är en asiatisk tätting i familjen flugsnappare.

Utseende och läte 
Guldnäktergalen är en 15 centimeter lång fågel med orange eller orangebeige undersida och orange stjärtsidor. Hanen har brett orange ögonbrynsstreck, mörk ögonmask och orangefärgade skapularer. Honan är mattare med mindre tydligt ögonbrynsstreck. Ungfåglar har samma stjärtteckning som vuxna fåglar och bleka ben.

Sången består av en serie rullande och sträva toner, inte lika melodiskt som hos andra Tarsiger-arter.

Utbredning och systematik 
Guldnäktergal delas in i två underarter med följande utbredning:
 Tarsiger chrysaeus whistleri – förekommer i norra Pakistan, Kashmir och nordvästra Indien
 Tarsiger chrysaeus chrysaeus – förekommer i Nepal, nordöstra Indien, norra Myanmar och västra Kina, flyttar till norra Vietnam

Familjetillhörighet 
Arterna i Tarsiger ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, rödstjärtar, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Guldnäktergalen häckar i högbelägna buskmarker och undervegetation i skog. Fågeln födosöker på marken eller i lågt i buskage efter ryggradslösa djur, huvudsakligen insekter. Den kan också göra korta utfall i luften som en flugsnappare efter byten. Den häckar mellan maj och juni i Pakistan. Vintertid rör den sig till lägre nivåer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt i Pakistan, lokalt vanlig i centrala och östra Himalaya, vanlig i Bhutan och ovanlig i Kina.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Belvèze-du-Razès

Belvèze-du-Razès är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Alaigne som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Belvèze-du-Razès  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Belvèze-du-Razès

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Rhododendronnäktergal

Rhododendronnäktergal (Tarsiger hyperythrus) är en asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare.

Utseende och läten 
Rhododendronnäktergalen är en 15 cm lång fågel som liknar sina nära släktingar tajgablåstjärt och himalayablåstjärt i hållning och form. Hanen har mörkblå ovansida, svartaktiga örontäckare, gnistrande blå ögonbrynsstreck och axlar samt rostorange undersida. Honan har blå stjärt, jämfört med hona av båda arter blåstjärtar med orangebeige strupe och brunare bröst och flanker. Sången beskrivs som en enkel, läspande melodi, på engelska återgiven som "zeew zee zwee zwee". Lätet är ett lågt "duk".

Utbredning och systematik 
Rhododendronnäktergalen förekommer i Himalaya i nordöstra Indien, sydöstra Tibet och södra Kina. Den flyttar vintertid så långt som till Myanmar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Fåglarna i Tarsiger ansågs fram tills nyligen (liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar) vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Rhododendronnäktergalen häckar i bergsbelägen tät barrblandskog, huvudsakligen med Abies densa och trädstora rhododendron, i Himalaya på över 3200 meters höjd. Vintertid söker den sig till lägre nivåer och ses i städsegröna skogar mellan 1370 och 1525 meter över havet. Den ses på eller nära marken med upprätt hållning, födosökande efter insekter. Fågeln har setts mata ungar i maj, i övrigt saknas information om dess häckningsbiologi.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som fåtalig i östra Himalaya, sällsynt i Kina och ganska vanlig i Myanmar.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Vitbrynad näktergal

Vitbrynad näktergal (Tarsiger indicus) är en asiatisk fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitbrynad näktergal är en 15 centimeter lång fågel med upprätt hållning, rätt lång stjärt, ett långt och tunt vitt ögonbrynsstreck och, till skillnad från liknande himalayanäktergalen, mörka ben. Hanen är skifferblå ovan och rostorange under. Honan är olivbrun ovan och smutsigt orangebeige under.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad näktergal delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Tarsiger indicus indicus – förekommer i Himalaya (Nepal till Bhutan, sydöstra Tibet och Assam)
 Tarsiger indicus yunnanensis – förekommer i sydvästra Kina (Yunnan), flyttar till norra Myanmar och norra Tonkin
 Tarsiger indicus formosanus – förekommer i bergen på Taiwan

Familjetillhörighet 
Fåglarna i Tarsiger ansågs fram tills nyligen (liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar) vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Vitbrynad näktergal häckar mellan april och juli i bergstrakter på mellan 3000 och 4200 meters höjd. Den påträffas i tät, buskig undervegetation i bland- eller barrskog, huvudsakligen bland rhododendron. Den födosöker mestadels på marken efter insekter. Det skålformade boet placeras i ett hålutrymme i en jordbank. Däri lägger den tre till fyra vita ägg. Efter häckningen rör den sig till lägre nivåer.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig i östra Himalaya, ovanlig i Kina och sparsam i Myanmar.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Belvianes-et-Cavirac

Belvianes-et-Cavirac är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Quillan som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Belvianes-et-Cavirac  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Belvianes-et-Cavirac

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Taiwannäktergal

Taiwannäktergal (Tarsiger johnstoniae) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer enbart i bergsskogar på Taiwan där den är ganska vanlig till mycket vanlig.

Utseende 
Taiwannäktergalen är en 12 cm lång fågel med olika dräkter hos hane och hona. Hanen har skiffergrått huvud med ett vitt ögonbrynsstreck. Det roströda på övre delen av bröstet, manteln och skapularerna formar som ett halsband. På resten av ovansidan är den sotsvart på ryggen och på vingarna svart eller brunsvart. Den nedre delen av bröstet är beigegul och buken gråvit till beigegrön. Näbben och benen är svarta.

Honan har mindre tydligt ögonbrynsstreck, mestadels olivbrun ovansida och mörkbrunt på vingar och stjärt. Undersidan varierar: på strupe och bröst varmbrun men ibland svartaktig på strupen, och på bröstet ljusgul eller olivgul.

Läte 
Sången består av serier med fraser som var och en består av två till tre ljusa visslingar. Bland lätena hörs "tuc" med "pi" inkilat emellan, låga "grruit" och en kombination av pipiga och raspiga toner.

Utbredning och systematik 
Fågeln återfinns enbart i bergstrakter på Taiwan vanligen på mellan 2000 och 2800 meters höjd, ibland över trädgränsen. Vintertid flyttar den till lägre liggande områden. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Hybridisering har konstaterats mellan taiwannäktergalen och den lokala underarten av vitbrynad näktergal (Tarsiger indicus).

Familjetillhörighet 
Fåglarna i Tarsiger ansågs fram tills nyligen (liksom bland andra buskskvättor, stentrastar, rödstjärtar) vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Taiwannäktergal lever i undervegetationen i barrskogar med buskar och bambu. Den kan också ses i parker och utmed vägar, ensam eller i par. Födan består av insekter eller andra ryggradslösa djur som den fångar genom utfall från en sittplats, på marken eller i låg växtlighet.

Häckning 
Arten häckar från mars till augusti och lägger två kullar per år. Reviret försvaras både av honan och hanen. Honan bygger ett skålformat bo av vegetabiliskt material vari hon lägger två till tre ägg.

Status 
Taiwannäktergalen har ett begränsat utbredningsområde, men populationen anses vara stabil. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den som livskraftig. Fågeln beskrivs som ganska vanlig till mycket vanlig och beståndet uppskattas till i storleksordningen 10 000–100 000 häckande par.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Marion A. Johnstone, engelsk avikulturalist. På svenska har den även kallats halsbandsnäktergal.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Taiwan
Belvis

Belvis är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Belcaire som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Belvis  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Belvis

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Svarthuvad klippskvätta

Svarthuvad klippskvätta (Thamnolaea cinnamomeiventris) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad klippskvätta delas in i sju underarter:
 T. c. cavernicola – centrala Mali
 T. c. bambarae – södra Mauretanien, östra Senegal och sydvästra Mali
 T. c. albiscapulata – förekommer i norra Eritrea samt norra, centrala och östra Etiopien
 T. c. subrufipennis – förekommer från sydöstra Sudan och sydvästra Etiopien till Zambia och Malawi
 T. c. odica – förekommer i östra Zimbabwe
 T. c. cinnamomeiventris – förekommer i östra Botswana, östra Sydafrika, västra Swaziland och Lesotho
 T. c. autochthones – förekommer i södra Moçambique, nordöstra Sydafrika och östra Swaziland

Svarthuvad och vitkronad klippskvätta (T. coronata) betraktas ofta som samma art.

Status 
IUCN kategoriserar fågeln som livskraftig, men inkluderar vitkronad klippskvätta i bedömningen.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Berriac

Berriac är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Carcassonne 1er Canton som ligger i arrondissementet Carcassonne. År  hade Berriac  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Berriac

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Angolasnårskvätta

Angolasnårskvätta (Xenocopsychus ansorgei) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i klippiga grottor och raviner i västra Angola. Den placeras som enda art i släktet Xenocopsychus.

Status 
Arten har ett begränsat område, men beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar William John Ansorge (1850-1913), brittisk läkare i Mauritius, Uganda och Nigeria samt zoolog, upptäcktsresande och samlare av specimen verksam i tropiska Afrika.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Angola
Bessède-de-Sault

Bessède-de-Sault är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Axat som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade Bessède-de-Sault  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bessède-de-Sault

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Guldstrupig solfågel

Guldstrupig solfågel (Aethopyga bella) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Guldstrupig solfågel är en mycket liten tätting med rätt lång och nedåtböjd näbb. Den har vit buk, olivgröna vingar och en gul fläck på ryggen. Hanen är praktfull med gult på strupe och bröst, en purpurfärgad fläck på örontäckarna och ett grönspetsat purpurfärgat mustaschstreck. Noterbart är också grönt på pannan och spetsig stjärt. Den liknar något hane av smaragdvingad solfågel, men har rött i ansiktet och på ryggen. Honan är mycket mer anspråkslöst färgad och liknar flera andra solfågelhonor, men skiljer sig på relativt kort näbb och den lilla storleken. Bland lätena hörs en ljus sång och upprepade vassa "chik!".

Utbredning och systematik 
Guldstrupig solfågel förekommer i Filippinerna och delas in i sex underarter med följande utbredning:
 Aethopyga bella flavipectus – norra Luzon
 Aethopyga bella minuta – centrala Luzon, Mindoro, Polillo och Marinduque
 Aethopyga bella rubrinota – Lubang
 Aethopyga bella bella – Samar, Leyte, Dinagat, Siargao och Mindanao
 Aethopyga bella bonita – Ticao, Masbate, Panay, Negros och Cebu
 Aethopyga bella arolasi – Suluöarna

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
La Bezole

La Bezole är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Limoux som ligger i arrondissementet Limoux. År  hade La Bezole  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen La Bezole

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Aposolfågel

Aposolfågel (Aethopyga boltoni) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Aposolfågel förekommer enbart på ön Mindanao i Filippinerna och delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Aethopyga boltoni boltoni – östcentrala och östra delen
 Aethopyga boltoni malindangensis – västra delen
 Aethopyga boltoni tibolii – södra delen

Vissa urskiljer underarten tibolii som den egna arten "tbolisolfågel".

Status 
Aposolfågeln har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet anses vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Världspopulationen uppskattas till mellan 15 000 och 25 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Edward C. Bolton (död 1906), löjtnant i US Army och distriktsguvernör i Davao, Filippinerna.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Mindanao
Bizanet

Bizanet är en kommun i departementet Aude i regionen Occitanien  i södra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Narbonne-Ouest som ligger i arrondissementet Narbonne. År  hade Bizanet  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bizanet

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aude

Källor 

Kommuner i Aude
Saxstjärtad solfågel

Saxstjärtad solfågel (Aethopyga christinae) är en fågel i familjen solfåglar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Hane saxstjärtad solfågel har som namnet avslöjar en unikt kluven stjärt. Fjäderdräkten är grön ovan och vit under, med lila strupe, bröst och ett i ett brutet halsband. Honan, som saknar den kluvna stjärten, är mer färglös, med grönaktig ovansida och ljusare olivgul undersida. I stora delar av utbredningsområdet är arten den enda solfågeln.

Utbredning och systematik 
Saxstjärtad solfågel delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Aethopyga christinae christinae – Hainan (södra Kina)
 latouchii-gruppen
 Aethopyga christinae latouchii – sydöstra Kina (östra Sichuan, södra Hunan, North China Plain, Fujian) till norra Vietnam
 Aethopyga christinae sokolovi – södra Vietnam

Sedan 2016 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN underarterna latouchii och sokolovi som den egna arten Aethopyga latouchii.

Levnadssätt 
Saxstjärtad solfågel hittas i skogsområden, parker och trädgårdar. Den ses ofta födosöka bland blommor och plocka insekter från lövverket, då den ofta ryttlar som en kolibri.

Status 
IUCN hotkategoriserar  christinae och latouchii-gruppen var för sig, båda som livskraftiga.

Bildgalleri

Namn 
Engelska naturforskaren Robert Swinhoe beskrev arten 1869 och kallade den christinae för att hedra sin hustru Christina Lockie Swinhoe (cirka 1839-1914, född Stronach).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfåglar
Fåglar i orientaliska regionen
Sangihesolfågel

Sangihesolfågel (Aethopyga duyvenbodei) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen solfåglar som förekommer i Indonesien.

Utseende och läten 
Sangihesolfågeln är en stor (12 cm) och praktfullt färgad solfågel. Hanen är purpurröd på örontäckare och som i ett halsband, metalliskt grönblå i fläckar på hjässan, övre vingtäckarna och övre stjärttäckarna, gulgrön på ryggen samt gul på undersidan och i ett band på övergumpen. Honan är mycket dovare i färgerna, med gulgrön ovansida samt gul övergump och undersida. Lätet är okänt, men den antas ha liknande ljusa läten och kvittrande sång som sina nära släktingar.

Utbredning och status 
Sangihesolfågeln förekommer på Sangihe och Siauöarna utanför norra Sulawesi. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Solfåglar
Endemiska fågelarter i Indonesien
Fåglar i australiska regionen