kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tjurköbrakteaten

Tjurköbrakteaten syftar på en av tre brakteater i guld (DR IK 183, DR IK 184 och DR IK 185) från järnåldern funna på Tjurkö utanför Karlskrona, Augerums socken i Blekinge. Brakteaterna har runinskrifter skrivna med den äldre futharken, på urnordiska. Tjurköbrakteaten har signum DR IK184 och är en urnordisk brakteat (C-typ) av guld daterad till tiden från 400 till 650 e.Kr. Tidigare signum: DR BR75.

Inskriften 

Den idag (2023) auktoriserade översättningen i Samnordisk runtextdatabas är till engelska: ”Heldaz wrought runes on ’the foreign grain’ for Kunimunduz”. (Användningen av ‑z eller ‑ʀ i olika normaliseringar beror på att ett tidigt urnordiskt utljudande /z/ övergick till ett ljud som traditionellt betecknas ʀ, och som senare sammanföll med /r/ i nordiska språk, och olika forskare väljer beteckningssättet ‑z eller ‑ʀ.)

En annan tolkning till nusvenska är: ”Heldar åt Kunimund gjorde runorna på det välska kornet (= på guldsmycket?)”. Den danska översättningen i Danmarks Runeindskrifter (Tjurkö tillhör Danmark i runologiskt hänseende) är ”Hjald gjorde runerne på det vælske ’korn’ for Kunimund”.

Välskt eller utländskt korn är en kenning för solidus: om man hade skördat italienskt korn och på så sätt haft solidi att slå brakteater av, då kan man dela ut brakteater på samma sätt, som brödutdelare delar bröd och njuta av den tacksamhet hos mottagaren, som man skapar med utdelningen.

”Välsk” är ett samgermanskt ord med den ursprungliga betydelsen ”främling”, som har haft eller har betydelser som sydländsk, romansk, (romaniserat) keltisk, itali(en)sk. I moderna språk finns denna ordstam i orden valloner, Wales med flera.

Betydelsen är alltså att en betydelsefull person i Skandinavien har haft guldmynt från södra Europa (”välskt korn”), som han har kunnat omvandla till brakteater.

Se även
Eskatorpsbrakteaten

Källor 
Danske brakteater (inskriptionen)

Externa länkar
 Skaldic Project: DR IK184 U, infosida.
 Skaldic Project: förstorad bild på Tjurkö 1,  i original.
 Historiska museet:  i original.

Brakteater
Fornfynd i Sverige
Fornfynd från järnåldern
Urnordiska runinskrifter
Blekinges runinskrifter
Föremål på Statens historiska museum
Runinskrifter i Karlskrona kommun
Ola Andersson (ishockeyspelare)

Ola Andersson, född 24 november 1962, är en svensk före detta professionell ishockeyspelare. År 1978 spelade han i division 1 med Huddinge IK och stannade kvar där fram tills 1988, då han bytte lag till Djurgården. Mellan 1988 och 1990 hann Andersson med spel på elitnivå samt slutspel innan han 1990 bytte lag till Södertälje SK. När han slutligen valde att varva ned 1991–1993 i IK Tälje. Efter den aktiva karriären har han fortsatt som domare och tränare.

Källor

Födda 1962
Svenska ishockeyspelare
Spelare i Huddinge IK
Spelare i Djurgården Hockey
Ishockeyspelare i Södertälje SK
Män
Levande personer
Rei Kawakubo

Rei Kawakubo, född 1942, är en japansk modeskapare. Kawakubo saknar formell utbildning som modeskapare. Hon har inte studerat på designskola, men läst litteratur på Keiouniversitetet. Hennes första kontakt med modeindustrin var inom det textila där hon började arbeta hos det kemisk och textila företaget Ashai Kasei.

Kawakubo började designa kläder för att hon inte hittade plagg som hon ville ha, därför började Kawakubo göra dem själv. 1973 etablerade Kawakubo sitt märke Commes des Garçons och hade sin första visning för dam i Paris två år efter. Därefter lanserade hon sin första herrkollektion och strax därpå en möbellinje. Kawakubos märke håller ett progressivt mode där experimentella material som gummi, tjära och nagelpoleringsparfym finns till, men även hennes sätt att designa plagg är säreget. Kawakubo går till exempel utanför regelböckerna om skärning och mönster och arbetar i stället på ett konstnärligt sätt där inspirationen och humorn spelar roll. Formspråket tyder på ett avantgarde där asymmetrisk passform funkar både till dam och herr.

Referenser 

Japanska modeskapare
Födda 1942
Kvinnor
Levande personer
WP:Projekt Japan
Korinth (perifereiakí enótita)

Korinth (grekiska Κορινθία, Korinthia) är en regiondel (perifereiakí enótita), till 2010 en prefektur, i nordöstra änden av halvön Peloponnesos. Den hänger samman med övriga Grekland vid Korintiska näset, som genomskärs av Korintiska kanalen. Regiondelen har en yta på 2 290 m² och ett invånarantal på 144 527 (2005). Dess huvudstad är Korinth.

Regiondelen är indelad i sex kommuner . Den tidigare perfekturen var indelad i 15 kommuner.
 
Dimos Corinth
Dimos Loutraki-Agioi Theodoroi 
Dimos Nemea 
Dimos Sikyona
Dimos Velo-Vocha 
Dimos Xylokastro-Evrostina

Greklands prefekturer
Greklands regiondelar
Anders Rydell

Anders Thomas Rydell, född 20 januari 1982 i Jönköping, är en svensk författare och journalist. 

Anders Rydell växte upp i Bankeryd norr om Jönköping. Han arbetade som redaktör på magasinet Bon 2005–2008 och blev 2008 chefredaktör för tidningen Konstnären, som ges ut av Konstnärernas riksorganisation och Sveriges Konsthantverkare & Industriformgivare. År 2015 blev han kulturchef för Hallpressen i Jönköping. Sedan 2019 är han kritiker i Svenska Dagbladet och chefredaktör för Författarförbundets tidskrift Författaren.

Anders Rydell debuterade 2008 med boken Byt Namn! – och andra sätt att lyckas som journalist tillsammans med journalisten Klas Ekman. Våren 2009 gav han tillsammans med journalisten Sam Sundberg ut boken Piraterna. De svenska fildelarna som plundrade Hollywood, ett reportage om den svenska fildelningsrörelsen. År 2010 gav han ut antologin Noll Noll – Decenniet som förändrade världen (Volante) tillsammans med kulturekonomen Tobias Nielsén. År 2013 utkom boken Plundrarna. Hur nazisterna stal Europas konstskatter som 2014 nominerades till Augustpriset i kategorin Årets fackbok, följd 2015 av Boktjuvarna. Jakten på de försvunna biblioteken. 2018 förbjöds boken i Ukraina på grund av en skildring av pogromer riktade mot judar i Ukraina efter ryska revolutionen. 

2022 gav han tillsammans med Alva Herdevall ut boken Modern självhushållning (Natur & Kultur) som samma år utnämndes till Årets bästa måltidslitteratur alla kategorier av Svenska Måltidsakademien. 2023 ger han tillsammans med journalisten Jesper Huor ut boken Förgör de falska gudarna. Palmyra och kriget mot kulturarvet.

Priser 
 2023 Hislibris Historical Literature Awards in the category Best Historical Non-fiction.
 2022 Årets bästa Måltidslitteratur, alla kategorier, Svenska Måltidsakademin.
 2019 Micael Bindefelds stipendium till minne av Förintelsen.
 2019 Wallquistpriset.
 2019 Stiftelsen Bengt Janssons Minnesfonds pris.

Bibliografi 
 2008. 
 2009. 
 2009.
 2013. Plundrarna. Hur nazisterna stal Europas konstskatter. Ordfront. 2013. 
 2014. Broilers. De nya makthavarna och de samhälle som formade dem. Norstedts 2014. 
 2015 Boktjuvarna. Jakten på de försvunna biblioteken. Norstedts 2015. 
 2022 Modern självhushållning. Natur & Kultur. 2022. 
 2023 Förgör de falska gudarna. Palmyra och kriget mot kulturarvet. 2023. Albert Bonnier Förlag.

Källor

Externa länkar 
 Anders Rydells webbplats

Män
Levande personer
Födda 1982
Svenska författare under 2000-talet
Svenska journalister under 2000-talet
Journalister från Jönköping
Författare från Jönköping
Östergötlands runinskrifter 198

Östergötlands runinskrifter 198, Ög 198,  är en fragmentariskt bevarad runsten i Normlösa kyrka i Mjölby kommun. Materialet är röd kalksten. Stenen låg under slutet av 1800-talet som trappsteg i Normlösa klockaregård. Den är skadad och de två bevarade fragmenten innehåller inte hela inskriften. Fragmenten, ett större och ett mindre, finns idag i kyrkans vapenhus. På 1940-talet sammanfogade man dem två gånger, men idag hänger de inte längre ihop. Runorna, 8–10 centimeter höga, finns i huvudsak längs kanterna. Ytan därellan är försedd med ornament.

Inskriften 

Avsnittet inom parentes, som Brate lagt in på den saknade mittdelens plats, är en ren spekulation grundad på vad som är vanligt att det står på runstenar. Olov är här ett kvinnonamn. Örevad är namnet på en gård i grannsocknen Älvestad.

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över Östergötlands runinskrifter

Källor

Östergötlands runinskrifter
Östergötlands runinskrifter ATA4666/43

Östergötlands runinskrifter ATA4666/43, Ög ATA4666/43, är tre fragment av en vikingatida runristad gravhäll av kalksten. De finns i Normlösa kyrka i Mjölby kommun. Placeringen är i vapenhuset, där också Ög 198 förvaras. Dessa fragment tillsammans utgör inte hela hällen, utan delar av den saknas. Objektet påträffades 1943, i samband med en renovering av kyrkan. Sin placering i vapenhuset fick det 1948. Ristningen innehåller förutom runor även ornament.

Translitterering
I translittererad form lyder runinskriften:

... efti- ...- si(n)

Runföljden efti- finns på det största fragmentet och -si(n) på det näst minsta. Över det allra minsta fragmentet löper blott en ornamental ristningslinje.

Översättning
De båda orden tolkas som "efter" (æftiR) respektive "sin" (sinn).

Källor

Östergötlands runinskrifter
Livejasmin

Livejasmin (marknadsfört som LiveJasmin) är en interaktiv videoplattform på internet med sexuellt innehåll, för det mesta medierat via webbkamera. Plattformen har ett flertal kategorier för att täcka olika kunders preferenser. De personer som visar upp sig på sidan arbetar främst som webbkameramodeller, och de kommer från många olika länder.

Historik 
 2009 är Livejasmin det mest besökta video-chatt community alla kategorier, enligt statistik från Alexa Internet. 
 2010 fick Livejasmin utmärkelsen årets live video-chatt på XBIZ Awards-galan
 2016 hade sidan omkring 40 miljoner besökare per dag, och dess grundare, Gyorgi Gattyan, blivit Ungerns rikaste person.

Se även
Adult Webmaster Empire

Referenser 
 http://www.alexa.com/siteinfo/livejasmin.com

Noter 

Nätgemenskaper
Chatt
Pornografiska webbplatser
Bronsrandkaktus

Bronsrandkaktus (Copiapoa montana) är en art inom randkaktussläktet och familjen kaktusväxter, som har sin naturliga utbredning i Chile.

Beskrivning
Bronsrandkaktus är en tillplattat klotformad, grågrön eller bronsfärgad, kaktus som blir 4 till 20 centimeter hög och 4 till 10 centimeter i diameter. Den har en stor rörformad rot med en tunnare rothals. Själva plantan är uppdelad i 10 till 17 åsar, som är uppdelade i vårtor. På vårtorna sitter areoler mellan 5 och 15 millimeter ifrån varandra, och de är 3 till 10 millimeter i diameter. I areolerna sitter 0 till 3 raka centraltaggar som blir 1 till 3 centimeter långa. Runt dessa sitter 4 till 9, raka eller något böjda, svarta radiärtaggar som blir mellan 0,5 och 2 centimeter långa. Blommorna blir 2,5 till 4 centimeter i diameter. Frukten är rödaktig och 1 till 3 centimeter i diameter.

Synonymer
Copiapoa hypogaea var. montana (F.Ritter) G.J.Charles 1998
Copiapoa mollicula F.Ritter 1963
Copiapoa olivana F.Ritter 1980

Källor

Br Växtindex 
Krukväxter 
Kaktusväxter
Växter i Chile
Jón Kalman Stefánsson

Jón Kalman Stefánsson, född 17 december 1963 i Reykjavik, är en isländsk författare. Han är en av de internationellt mest lästa isländska författarna. I Sverige har sju av hans romaner publicerats av Weyler förlag.

Biografi 
Jón Kalman Stefánsson bodde i Reykjavik till tolv års ålder, då han flyttade till Keflavik. Han studerade litteratur vid Islands universitet och har skrivit litteraturkritik i Morgunblaðið. Han debuterade som skönlitterär författare 1988 med diktsamlingen Með byssuleyfi á eilífðina. Fyra av hans verk har nominerats till Nordiska rådets litteraturpris och Sumarljós, og svo kemur nóttin (Sommarljus och sen kommer natten) belönades 2005 med Isländska litteraturpriset. 2011 tilldelades han P.O. Enquists pris.

Bibliografi (utgivet på svenska) 
 Sommarljus och sen kommer natten (2008), svensk översättning: John Swedenmark
 Himmel och helvete (2010, Trilogin om Pojken, del 1), svensk översättning: John Swedenmark
 Änglarnas sorg (2011, Trilogin om Pojken, del 2), svensk översättning: John Swedenmark
 Människohjärtat (2013, Trilogin om Pojken, del 3), svensk översättning: John Swedenmark
 Fiskarna har inga fötter (2013), svensk översättning: John Swedenmark
 Som universum, ungefär: en släktroman (2016), svensk översättning: John Swedenmark
 Ásta: när det inte finns nån väg ut ur världen – vart beger man sig då? (2018), svensk översättning: John Swedenmark

Referenser

Externa länkar 

 Jón Kalman Stefánsson på Weyler förlag

Isländska författare
Isländskspråkiga författare
Levande personer
Födda 1963
Män
Personer från Reykjavik
William Henry Dines

William Henry Dines, född 5 augusti 1855 i London, död 24 december 1927, BA FRS, var en brittisk meteorolog.

Dines var son till George Dines, som också var meteorolog. William Henry Dines utbildades vid Woodcote House school i Windlesham och fortsatte sedan vid Corpus Christi College i Cambridge där han läste matematik och sedan undervisade i samma ämne. Därefter utförde han undersökningar för Royal Meteorological Society inom vindmätning och i samband med detta konstruerade han en anemometer som kom att kallas Dines anemometer.

År 1901 påbörjade han forskning i frågor kring högre liggande luftlager och konstruerade eller förbättrade instrument som användes tillsammans med drakar och väderballonger. Bland annat arbetade han med en variant av en låddrake liknande dem som Lawrence Hargrave konstruerat, som visade sig vara av stort värde. 1905 utnämndes han av Met Office till ledare för experiment relaterade till de högre luftlagren. Tillsammans med Napier Shaw konstruerade han en mikrobarograf, en registrerande kvicksilverbarometer och flera andra instrument.

Mellan åren 1901 och 1902 var han ordförande i Royal Meteorological Society och 1905 valdes han till Fellow of the Royal Society. Även om han aldrig var heltidsakademiker var han medlem i International Commission for Scientific Aeronautics och blev hedersmedlem i flera utländska vetenskapliga sällskap. Dines  tilldelades Symons Gold Medal 1914. Han är författare till flera viktiga artiklar som behandlade de övre luftlagrens meteorologi och publicerade i Transactions of the Royal Society, Geophysical Memoirs of the Meteorological Office och i andra tidskrifter.

William Henry Dines var far till John Somers Dines och Lewen Henry George Dines, som både följde i sin fars och farfars fotspår och blev meteorologer.

Referenser
 1911 års version av Encyclopædia Britannica

Noter 

Brittiska meteorologer
Ledamöter av Royal Society
Mottagare av Symons Gold Medal
Meteorologer under 1900-talet
Brittiska forskare under 1900-talet
Födda 1855
Avlidna 1927
Män
Natriumkromat

Natriumkromat är en jonförening (salt) av natrium och kromsyra med formeln Na2CrO4. Det uppträder som ett gult hygroskopiskt fast ämne, som kan bilda tetra-, hexa- och decahydrater och är en mellanprodukt vid utvinning av krom från dess malmer.

Framställning
Natriumkromat erhålls i stor skala genom rostning av krommalmer i luft i närvaro av natriumkarbonat:

2Cr2O3  +  4 Na2CO3  +  3 O2    →   4 Na2CrO4  +  4 CO2

Denna process omvandlar kromet till en vattenextraherbar form och lämnar järnoxider. Vanligtvis ingår kalciumkarbonat i blandningen för att förbättra syreåtkomsten och för att hålla kisel- och aluminiumföroreningar i olöslig form. Processtemperaturen är vanligtvis cirka 1 100 °C. För laboratorie- och småskaliga preparat kan en blandning av kromitmalm, natriumhydroxid och natriumnitrat som reagerar vid lägre temperaturer användas (till och med 350 °C i motsvarande kaliumkromatsystem). Efter bildandet omvandlas kromatsaltet till natriumdikromat, föregångaren till de flesta kromföreningar och material. Den industriella vägen till krom(III)oxid innebär reduktion av natriumkromat med svavel.

Natriumkromat kan också utvinnas ur kromit-malm genom att behandla den med natriumkarbonat (Na2CO3).

Syra-bas-beteende
Natriumkromat omvandlas till natriumdikromat när det behandlas med syror:
 2 Na2CrO4 + 2HCl → Na2Cr2O7 + 2NaCl + H2O

Ytterligare försurning ger kromtrioxid:
Na2CrO4  +  H2SO4   →   CrO3  +  Na2SO4  +  H2O

Användning
Bortsett från dess centrala roll i produktionen av krom från dess malmer används natriumkromat som en korrosionsinhibitor i petroleumindustrin. Det är också ett färgningshjälpmedel inom textilindustrin och ett diagnostiskt hjälpmedel för att bestämma volym av röda blodkroppar.

I organisk kemi används natriumkromat som en oxidant, som omvandlar primära alkoholer till karboxylsyror och sekundära alkoholer till ketoner. Natriumkromat är ett starkt oxidationsmedel.

Säkerhet
Som med andra Cr (VI) -föreningar är natriumkromat cancerframkallande. Föreningen är också frätande och exponering kan ge allvarliga ögonskador eller blindhet. Exponering av människor omfattar vidare nedsatt fertilitet, ärftliga genetiska skador och skador på ofödda barn.

Se även
Kromat
Natriumdikromat
Natriumsulfat

Referenser

Material Safety Data Sheet

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

Natriumföreningar
Kromater
OTP

OTP, Otp och otp kan syfta på:

 OTP - en form av kryptering som har bevisats vara omöjlig att knäcka om den används på rätt sätt från engelska One-time pad, se engångskrypto
 OTP - ett lösenord som bara är giltigt vid en inloggning eller transaktion från engelsk One-time password, se engångslösenord 
 
OTP NVM - ett Icke-flyktigt datorminne som endast kan programmeras en gång från engelska one-time programmable non-volatile memory
 OTP - en fotbollsklubb från Uleåborg i Finland, se Oulun Työväen Palloilijat
Cao Naiqian

Cao Naiqian , född 1949 i Ying härad i Shanxiprovinsen, är en kinesisk författare. Sedan 1972 har han varit verksam inom polisväsendet i staden Datong. Han började skriva skönlitteratur 1986. På svenska introducerades han med När mörkret faller trängtar mitt hjärta till dig 2006.

Bibliografi (utgivet på svenska)
 När mörkret faller trängtar mitt hjärta till dig (到黑夜想你没办法, Dao heiye xiang ni mei banfa) (översättning av Göran Malmqvist, Atlantis, 2006)
 Den allra sista gården (Zuihou de cunzhuang) (översättning av Göran Malmqvist, Atlantis, 2009)

Källor 

Kinesiska författare under 2000-talet
Födda 1949
Kinesiskspråkiga författare
Män
Levande personer
Personer från Shanxi
WP:Projekt Kina
VisionAire 500 1997

VisionAire 500 1997 var ett race som var den åttonde deltävlingen i Indy Racing League 1996/1997. Racet kördes den 26 juli på Charlotte Motor Speedway. Buddy Lazier tog hem sin första seger för säsongen, vilket till viss del räddade säsongen 1996 års Indianapolis 500-vinnare. Billy Boat slutade tvåa, följd av Scott Goodyear, medan mästerskapsledande Tony Stewart slutade sjua.

Slutresulta

1997 i USA
Charlotte
1997
William Allen (kardinal)

William Allen, född 1532 i Rossall, Lancashire, död 16 oktober 1594 i Rom, var en engelsk teolog och kardinal. 

Allen studerade först i Oxford och anslöt sig efter åtskilligt vacklande till katolicismen, varefter han gjorde dess återinförande i England till sin livsuppgift. 1561 avslutade han sina teologiska studier i Louvain och återvände 1562 till England, där han höll sig dold på det ena gömstället efter det andra och överallt eggade sina meningsfränder att orubbligt förbli vid den gamla tron. 

1565 lämnade Allen för alltid England, lät i Malines ordinera sig till katolsk präst och for 1567 till Rom, där han ivrigt påyrkade upprättandet av ett prästseminarium för katolskt sinnade engelska studerande. Ett dylikt college grundade han 1568 vid universitetet i Douai, där han 1570 blev teologie professor. Den nederländska uppresningens raska utbredning gjorde snart Douai osäkert, och 1578 utdrevs de där studerande engelsmännen. 

I Rom, dit Allen 1579 kallats för att ordna Collegium Anglorum, förmådde han påven att överlåta dess ledning åt jesuiterna, liksom han också kraftigt gynnade den jesuitmission, som 1580 började i England. Det nya engelska prästseminarium, som grundats i Rheims, förestods till 1585 av Allen och blev huvudhärden för den katolska reaktionens agitationsarbete i England, vilket på 1580-talet antog en alltmera utpräglad politisk karaktär. 

Allen intrigerade med Maria Stuart, Guiserna och de i England verkande jesuitmissionärerna samt blev 1587 av Sixtus V upphöjd till kardinal för att efter Filip II:s väntade seger kunna som ärkebiskop av Canterbury leda det katolska restaurationsarbetet. Armadans nederlag gjorde slut på dessa planer, och Allen tillbragte i tillbakadragenhet, nästan i armod, sina återstående dagar i det engelska kollegiet i Rom. 

Allens politiska planer misslyckades fullständigt, men genom grundläggningen av kollegierna i Douai, Rheims och Rom gav han åt den engelska katolicismen en hållpunkt, som räddade den från att alldeles utplånas. Hans litterära arbeten utgörs mest av religiöst politiska stridsskrifter, till exempel Apology for the two english colleges (1581). I de under hans namn utgivna, ytterligt häftiga smädeskrifter mot Elisabet, vilka utspriddes vid tiden för spanska armadans anfall, lär Allen personligen haft ringa direkt andel.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Brittiska kardinaler
Engelska teologer
Personer verksamma vid Oxfords universitet
Alumner från Oriel College, Oxford
Personer från Lancashire
Födda 1532
Avlidna 1594
Män
William George Armstrong

William George Armstrong, född  26 november 1810 i Newcastle-upon-Tyne, död 27 december 1900 i Cragside, var en engelsk ingenjör.

Biografi 
Armstrong var ursprungligen verksam på advokatkontor, men ägnade sig från 1836 åt tekniska studier och uppfinningar samt öppnade 1847 verkstäder i Elswick vid Newcastle under namnet W.G. Armstrong & Company. Redan 1840 hade han offentliggjort sin uppfinning av ångelektricitetsmaskinen. År 1846 gjorde han sin viktiga uppfinning av den hydrauliska kranen, och kort därefter konstruerade han en ackumulator för uppsamlande av mekaniskt arbete, vilken i tekniskt avseende fick stor betydelse. År 1854, under Krimkriget, började han konstruera ett slags räfflade bakladdningskanoner, för vilket han 1859 adlades och fick samma år av brittiska regeringen i uppdrag att, som chef för arsenalen i Woolwich, överta ledningen av statens kanontillverkning. Denna befattning lämnade han dock redan 1863, för att ägna sig uteslutande åt sin enskilda verksamhet. 

År 1870 övergav Armstrong bakladdningen, men återgick 1877 till denna konstruktion. Hans specialitet var tillverkning av grova kust- och fartygskanoner, men fick ej något större rykte som konstruktör av fältkanoner. Hans tillverkningsmetod var städse originell; bland annat var han den ende europeiske fabrikant, som inlåtit sig på tillverkning av ståltrådskanoner. År 1882 upptogs Charles Mitchell i firman, och 1897 sammanslogs den armstrongska firman med konkurrenten Joseph Whitworth & Co och bildade Sir W.G. Armstrong, Whitworth & Co Ltd. 

De i Elswick belägna kanon- och fartygsverkstäderna sysselsatte 1900 omkring 15 000 arbetare, vilkas familjer, sammanlagt omkring 70 000 personer, var bosatta i en särskild till verken hörande stad. Skeppsbyggeriet där fick efterhand allt större omfattning, och örlogsfartyg levererades därifrån till flera stater inom och utom Europa. Armstrong förvärvade sig ett namn även som skriftställare i tekniska ämnen. Han erhöll en mängd stora utmärkelser. År 1887 upphöjdes han till peer med titeln baron Armstrong of Cragside. År 1843 kallades han till medlem av Royal Society. Han blev hedersdoktor i Cambridge 1862 och i Oxford 1870 samt ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1896. Men trots att han till staden Newcastle skänkte såväl parken som flera nyttiga inrättningar, lyckades han vid parlamentsvalen aldrig besegra John Morley.

Källor

Externa länkar
 

Brittiska ingenjörer
Brittiska uppfinnare
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Brittiska forskare under 1800-talet
Personer från Newcastle-upon-Tyne
Födda 1810
Avlidna 1900
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Alumner från Newcastle University