kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Jan-Eve Stengård

Jan-Eve Alexander Stengård, född 25 januari 1948, är en svensk silversmed. 

Stengård utbildade sig på Nyckelviksskolan och på Konstfackskolan 1969–1970. Han arbetade som lärling hos Claës E. Giertta i Stockholm 1970–1974 samt fick gesällbrev 1974 och mästarbrev 1992. Han var representerad på en utställning på Kulturhuset, Stockholm 1974 och Galleri Hos oss i Visby året därpå. Stengård designar och tillverkar helt hantverksmässigt alla konstföremål i sin ateljé i Visby.

Stengård har gjort kyrksilver för Visby domkyrka, Ardre kyrka på Gotland, Fole kyrka på Gotland och Terra Nova-kyrkan i Visby.

Källor
Silversmedenvisby.se
Allabolag.se
Stockholms Auktionsverk
Dopskål artikel

Externa länkar
Silversmed Jan-Eve Stengårds webbplats

Svenska silversmeder
Personer från Gotland
Födda 1948
Levande personer
Män
Svenska konsthantverkare under 1900-talet
Cian

Cian, eller Ci'an, född Niuhuru 1837, död 8 april 1881, var en kinesisk kejsarinna och regent, känd i Kina som den Östra änkekejsarinnan.  Hon var gift med Xianfeng-kejsaren och, gemensamt med änkekejsarinnan Cixi, Kinas regent som förmyndare under två omyndiga kejsare: 1861-1873, och 1874-1881.

Biografi
Cian, som ursprungligen hette Niuhuru, var dotter till den mäktige ämbetsmannen Muyangga ur Manchu-klanen Niuhuru, och Giyang från Giyang-klanen. Hon blev först konkubin till Xianfeng, i april 1852 fick hon titeln kejserlig gemål, och 24 juli 1852 titeln kejsarinna. Hon fick inga barn, medan hennes make andra hustru, Yehenara, som inte var kejsarinna utan "kejserlig gemål", fick en son 1856.

Regent
Vid makens död 1861, blev hon och Yehenara gemensamt förmyndare och regenter för Tongzhi-kejsaren, och senare för Guangxu-kejsaren. Hon fick då namnet Cian, "Moderlig och lugnande", och titeln "Kejsarmodern, änkekejsarinnan", medan Yehenara fick namnet Cixi, "Moderlig och lyckosam" och titeln "Heliga moder änkekejsarinnan"; på grund av de bodde i östra respektive västra delen av den förbjudna staden, blev de kända som östra respektive västra änkekejsarinnan.           

Cian var reellt endast nominell regent och sällan politiskt aktiv: hennes mest kända handling som regent är att hon år 1869 lät avrätta Cixis favorit, eunucken An Dehai, då han under en resa till Shandong pressade pengar ur folk. Hon avled hastigt och oväntat 1881 efter ett anfall av illamående under en mottagning, och ryktades ha blivit förgiftad.

Eftermäle
Cian har ofta porträtterats som en tyst, tillbakadragen, lugn och mjuk personlighet som hänsynslöst utmanövrerades av Cixi. Historiker har dock framhållit att hennes passivitet snarare torde ha berott på ointresse för annat än hennes personliga behov, och ett lugnt lyxliv i det kejserliga palatset.

Referenser 

 

Kinesiska kejsarinnor
Födda 1837
Avlidna 1881
Kvinnor
Kvinnliga regenter under 1800-talet
WP:Projekt Kina
Manchuer
Erik de la Reguera

Erik de la Reguera, född 13 juni 1975 i Uppsala, är en svensk journalist, författare och översättare, som tidigare hette Gustafsson. Han arbetade i många år som korrespondent för Dagens Nyheter i Latinamerika, med bas i Mexico City och Buenos Aires. Sedan 2016 är han Dagens Nyheters korrespondent i Paris.

Åren 2005–2007 arbetade Erik de la Reguera på Dagens Nyheters redaktion i Stockholm och var då bland annat tidningens utsände efter bombdåden i London 2005 och under Libanonkriget 2006.

Åren 2007-2013 var han Dagens Nyheters Latinamerikakorrespondent, och rapporterade bland annat på plats om 2000-talets vänstervåg på kontinenten, orkankatastrofen i Haiti 2008, H1N1-utbrottet 2009 i Mexiko, statskuppen i Honduras 2009, jordbävningen utanför Chile 2010, Gruvolyckan i Copiapó 2010 och det pågående knarkkriget i Mexiko.

Han var 2015 med och startade tidningen Arbetets utrikessatsning Arbetet Global, tillsammans med utrikesreportern Erik Larsson.

I mars 2010 utkom han med boken Kokain: drogen som fick medelklassen att börja knarka och länder att falla samman på Norstedts förlag. Medförfattare till boken var Lasse Wierup.

I augusti 2014 utkom hans andra bok, Gränsbrytarna: den globala migrationen och nationalismens murar, på Norstedts förlag.

Bibliografi

Översättningar 
Från sydöstra Mexicos underjordiska berg (2001 och 2004) av Subcomandante Marcos. Urval av texter, översättning och en längre essä om Zapatisterna och konflikten i den mexikanska delstaten Chiapas av Erik de la Reguera (tidigare Gustafsson). Utgiven på Manifest förlag (numera ägs rättigheterna av Karneval förlag). 2004 gav Ordfront förlag ut en uppdaterad pocketutgåva av samma verk.

Osaliga döda (2006), originaltitel Muertos Incomodos, av Paco Ignacio Taibo II och Subcomandante Marcos. Roman utgiven 2006 av Ordfront förlag i översättning av Erik de la Reguera (tidigare Gustafsson).

Priser och utmärkelser 
2012 – Wendelapriset för årets bästa socialreportage.

Referenser

Externa länkar 
erikdelareguera.com är Erik de la Regueras webbplats.
Erik de la Regueras artiklar i Dagens Nyheter.
Erik de la Regueras artiklar i tidningen Arbetet.

Män
Födda 1975
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Svenska översättare
Journalister från Uppsala
Sonic the Hedgehog 4

Sonic the Hedgehog 4 (kodnamn Project Needlemouse) är ett tvådimensionellt plattformsspel i Sonic-serien, som finns för Xbox Live Arcade, Playstation Network, WiiWare och iOS. Spelet lånar mycket från tidigare Sonic-spel som släpptes på Sega Megadrive, såsom banefiender, slutbossar och annat, men använder sig även av element från senare Sonic-spel, såsom den målsökande hoppattacken. Spelet är uppdelat i flera episoder.

Spelhistoria 
Enligt spelets hemsida tar spelet plats efter Sonic the Hedgehog 3, där Sonic besegrar Dr. Eggman på hans rymdstation Death Egg. Eggman har bestämt sig att en gång för alla förgöra sin fiende genom att använda sig av sina bästa av maskiner (som användes till bossfiender i föregående Sonic-spel).

Episode One

Sonic the Hedgehog 4: Episode One är den första episoden av spelet Sonic the Hedgehog 4. Den släpptes tidigast till iOS  7 oktober 2010.

Episoden består av 5 zoner, som består av 3 akter var (förutom E.G.G Station Zone som agerar som ett bossreturmöte och den slutgiltiga bossfienden för den här episoden). Det finns även 7 bonus-banor, där spelaren navigerar en labyrint genom att rotera den för att likt föregående Sonic-spel samla på sig en chaos emerald ("kaossmaragd").
Splash Hill Zone
Casino Street Zone
Lost Labyrinth Zone
Mad Gear Zone
E.G.G. Station Zone

Partner.NET-skandalen 
I februari 2010 läcktes en tidig version av Episode One ut på internet. Det är okänt vem som läckte spelet, men man vet att personen fick det igenom Microsofts Partner.NET program, där utvecklare kan lägga upp tidiga beta-version av sina spel för både utvecklare och press.

Många fans såg detaljer i videor på läckan som lades ut på internet och klagade, och SEGA bestämde sig senare för att försena spelet till hösten 2010 för att förbättra spelet.

Referenser

Datorspel 2010
Sonic the Hedgehog
WiiWare-spel
Xbox 360 Live Arcade-spel
Playstation Network-spel
Episodiska datorspel
Datorspel med antropomorfa figurer
Bus eller godis

Bus eller godis, från engelskans "trick or treat", är en dörrknackningstradition i samband med firandet av halloween. Traditionen är vanlig i engelsktalande länder, men har på senare tid spridit sig även till andra länder i världen. Den påminner om påsktraditionen med påskkärringar i Sverige och Finland.

Utklädda i skrämmande maskeringar går barnen runt och knackar dörr. När någon öppnar säger barnen "bus eller godis" och därefter måste den boende bjuda de maskerade dörrknackarna på godis eller pengar, annars riskerar den boende att bli utsatt för ett bus av barnen i form av ett practical joke.

Förr i tiden knackade barn och fattiga i Storbritannien och Irland dörr för att sjunga och be böner för de döda i utbyte mot kakor. Utklädda barn som knackade dörr för att tigga mat och pengar förekom i Skottland och Irland i slutet av 1800-talet och traditionen fördes till USA av immigranter.

I USA och Kanada är det en av de viktigaste traditionerna under halloween. När traditionen först kom till USA var det vanligt att även vuxna klädde ut sig för att kunna umgås på samma villkor i det då strikt indelade klassamhället, men med tiden har det blivit mer som en lek för barnen. Enligt statistik från National Confectioners Association år 2005 räknade 85 procent av de vuxna i USA med att bjuda på godis i samband med traditionen, och 93 procent av barnen i USA tänkte klä ut sig och knacka dörr på halloween.

I Sverige var det en sällsynt tradition när halloween etablerades i landet under 1990-talet, men har fram till början av 2000-talet blivit allt vanligare. Det råder delade meningar om vilken dag bus eller godis bör äga rum i Sverige. Antingen på halloween den 31 oktober enligt amerikansk tradition, eller dagen före alla helgons dag i Sverige, det vill säga fredagen som infaller den 30 oktober till den 5 november. De som förespråkar det sistnämnda kan använda sig av minnesramsan "på fredag bus, på lördag ljus".

Källor

Externa länkar 

Godis
Halloween
Hamburgischer Correspondent

Hamburgischer Correspondent var Hamburgs äldsta politiska tidning. Den var högt respekterad och ofta citerad, bland annat i Post- och Inrikes Tidningar. Den politiska färgen var regeringsvänlig, national-liberal, men mesta tiden partilös. Tidningen utgavs i mer än 200 år, men lades ner under nazitiden.

Tidningen räknade sina anor från 1710 eller 1711 då boktryckaren Holle i Schiffbeck nära Hamburg började utge "Schiffbecker Posthorn" två gånger i veckan. Den hette sedan "Aviso" och 1721-1731 "Staats- und Gelehrte Zeitungen des holsteinischen unparteyischen Correspondenten". Efter att utgivningen övertogs av boktryckaren Georg Christian Grund, ändrades namnet till Staats- und gelehrte Zeitung des Hamburgischen unparteyischen Correspondenten (Hamburgs opartiska korrespondenters stats- och lärda tidning). Under det franska styret i Hamburg utgavs den med både tysk och fransk text under titeln "Journal du département des Bouches de l'Elbe".

Den var vid 1800-talets början den mest lästa tyskspråkiga tidningen. Upplagan var 30.000 exemplar (1806). År 1830 blev den daglig och utkom i början av 1900-talet med 13 nummer i veckan. Från 1852 tjänstgjorde den som officiell tidning för Hamburg. 1862 gick den samman med handelstidningen Hamburgische Börsenhalle (grundad 1805), som dock fortsatte att utges två gånger i veckan. Tidningen blev 1869 aktiebolag.

Under Weimarrepubliken (1920-talet) var tidningen partiorgan för nationalliberala Deutsche Volkspartei (DVP). Den sålde inte längre i samma stora upplaga och drogs med finansiella svårigheter. Efter nazisternas maktövertagande och deras undertryckande av oppositionell press, påskyndades nedläggningen av den finanssvaga tidningen. Från den 1 april 1934 övertogs utgivningen av förlaget Hermanns Erben och tidningen slogs samman med Hamburger Nachrichten. Hamburgischer Correspondent blev därmed den första borgerliga tidningen i Hamburg som försvann under nazisternas styre.

Chefredaktör var 1870-1874 Julius von Eckardt, 1905 Hermann Diez och 1924 Felix von Eckardt (vars son med samma namn var filmmanusförfattare och CDU-politiker).

Källor

Hamburgischer Korrespondent, Meyers Großes Konversations-Lexikon (1905)

Nedlagda tyska dagstidningar
Tyskspråkiga dagstidningar
Nedlagda tyska tidskrifter
Dagstidningar startade 1710
Dagstidningar startade 1711
Dagstidningar nedlagda 1934
Media i Hamburg
Aleksandr Jakovlev (konstnär)

Aleksandr Jakovlev, (ryska: Александр Яковлев), född 25 juni 1887 i Sankt Petersburg, död 12 maj 1938 i Paris, var en rysk-fransk målare berömd för sina porträtt av afrikaner och asiater som officiell konstnär på de bägge Citroën-ledda fordonsexpeditionerna Croisière noire och Croiiëre jaune genom Afrika respektive Asien. Jakovlev är representerad vid bland annat Göteborgs konstmuseum.

Referenser

Noter

Representerade vid Göteborgs konstmuseum
Ryska konstnärer
Franska konstnärer
Personer från Sankt Petersburg
Födda 1887
Avlidna 1938
Män
Robert Stoltenberg

Robert Stoltenberg, född 17 april 1965 i Fetsund, Norge, är en norsk skådespelare, regissör och TV-producent.

Stoltenberg är i hemlandet mest känd för TV-succén Borettslaget (tre säsonger 2002-2008), om livet och invånarna i en fiktiv bostadsrättsförening, "Tertitten Borettslag", i Oslo, där han själv skrev manus samt gestaltade flertalet karaktärer ("driftsleder Narvestad", "Miss Vesterålen 1965, Linda Johansen", den homosexuelle modeexperten "Yngve Freiholt" m.fl.)

Stoltenberg har vunnit flera utmärkelser, bl.a. norska Komiprisen 2002.

Filmografi

TV
2004 - Hundehjørnet
2002 - Boretsslaget

Källor 

Födda 1965
Norska skådespelare under 1900-talet
Norska skådespelare under 2000-talet
Norska TV-regissörer
Alumner från universitetet i Oslo
Levande personer
Män
Sebastian Ström

Sebastian Ström, född 31 januari 1988 i Helsingborg, Sverige, är en svensk ishockeyback. Han mäter 184 cm och väger 84 kilo.

Svenska ishockeyspelare
Födda 1988
Levande personer
Män
Idrottare från Helsingborg
Robert Aytoun

Sir Robert Aytoun (eller Ayton), född 1570, död 1638, var en skotsk diktare.

Vid Jakob I:s tronbestigning i England riktade Aytoun en hyllningsdikt till kungen, vilket skaffade honom anställning vid hovet. 

Hans dikter är inte många och föga betydande. Av hans latinska poesier är några upptagna i samlingen Deliciae Poetarum Scotorum.

Källor

Tryckta källor

Noter 

Skotska poeter
Alumner från Saint Andrews-universitetet
Alumner från Paris universitet
Födda 1570
Avlidna 1638
Män
Pierre Hyacinthe Azaïs

Pierre Hyacinthe Azaïs, född den 1 mars 1766, död den 22 januari 1845, var en fransk filosof.

Azaïs var lärare och en tid biblioteksinspektör samt tog varmt parti för Napoleon I. Anmärkningsvärda bland Azaïs utgivna arbeten är Des compensations dans les destinées humaines (1808; tredje upplagan i 3 band 1846) och Système universel (8 band, 1810--12), i vilka han framställer en ny filosofisk världsförklaring, byggd på "kompensationernas" lag. 

Enligt hans teori drivs varje väsen av en inneboende expansionskraft att i oändlighet utsträcka sig, men denna kraft begränsas av alla andra väsendens expansion. Ur denna motsättning uppkommer två verksamhetsmassor, utvidgningens och sammantryckningens, vilka enligt förhållandenas natur noga uppväger varandra, och därigenom åstadkoms jämvikten i världen. Azaïs idéer väckte ingen större anklang.

Källor

 

Franska filosofer under 1800-talet
Födda 1766
Avlidna 1845
Män
Ugglan
Primetime Emmy Award

Primetime Emmy Award är ett amerikanskt TV-pris som delas ut av Academy of Television Arts & Sciences för framstående egenskaper inom amerikansk primetime-TV. Den delades ut första gången 1949 och kallades ursprungligen "Emmy Awards" tills de första Daytime Emmy Award-galorna hölls på 1970-talet. Ordet "primetime" lades till för att skilja de två priserna åt. 

Primetime Emmy Award sänds i regel i mitten av september, på söndagen innan den officiella starten av höstsäsongens TV. Galan sänds för närvarande i roterande ordning bland de fyra stora TV-bolagen (CBS, ABC, NBC och Fox). På grund av NBC:s bevakning av NBC Sunday Night Football i början av september, har galan flyttats till slutet av augusti då NBC haft rollen för att sända galan 2006, 2010 och den kommande galan 2014. 

Emmys anses vara TV:s motsvarighet till Oscarsgalan (för film), Grammy Award (för musik) och Tony Award (för teater).

Kategorier 
Primetime Emmy Award delas ut i dessa aktuella priskategorier:

 Program
 Bästa komediserie
 Bästa dramaserie
 Bästa pratshow
 Bästa sketchprogram
 Bästa miniserie
 Bästa TV-film
 Bästa tävlingsprogram

 Regi
 Bästa regi av en komediserie
 Bästa regi av en dramaserie
 Bästa regi av en underhållningsserie
 Bästa regi av en miniserie, film eller dramaspecial

 Manus
 Bästa manus till en komediserie
 Bästa manus till en dramaserie
 Bästa manus till en underhållningsserie
 Bästa manus till en miniserie, film eller dramaspecial

 Skådespelare – Huvudroller
 Bästa manliga huvudroll i en komediserie
 Bästa kvinnliga huvudroll i en komediserie
 Bästa manliga huvudroll i en dramaserie
 Bästa kvinnliga huvudroll i en dramaserie
 Bästa manliga huvudroll i en miniserie eller TV-film
 Bästa kvinnliga huvudroll i en miniserie eller TV-film

 Skådespelare – Biroller
 Bästa manliga biroll i en komediserie
 Bästa kvinnliga biroll i en komediserie
 Bästa manliga biroll i en dramaserie
 Bästa kvinnliga biroll i en dramaserie
 Bästa manliga biroll i en miniserie eller TV-film
 Bästa kvinnliga biroll i en miniserie eller TV-film

 Programledare
 Bästa programledare i realityserie eller tävlingsprogram

Referenser

Emmy
Priser och utmärkelser instiftade 1949
Deane C. Davis

Deane Chandler Davis, född 7 november 1900 i Washington County, Vermont, död 8 december 1990 i Montpelier, Vermont, var en amerikansk republikansk politiker, jurist och affärsman. Han var den 74:e guvernören i delstaten Vermont 1969–1973.

Davis avlade 1922 juristexamen vid Boston University. Han arbetade sedan som advokat, åklagare och domare. Han var därefter verksam inom försäkringsbranschen. Han var verkställande direktör för National Life Insurance Company of Montpelier 1966–1967.

Davis gifte sig 1924 med Corinne Eastman och äktenskapet varade till hustruns död år 1951. Davis gifte om sig 1952 med Marjorie Smith Conzelman.

Davis efterträdde 1969 Philip H. Hoff som guvernör i Vermont. Han efterträddes 1973 av Thomas P. Salmon.

Davis var frimurare. Hans grav finns på Elmwood Cemetery i Barre.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Deane C. Davis Papers vid University of Vermont
Political Graveyard

Guvernörer i Vermont
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1900-talet
Alumner från Boston University School of Law
Personer från Washington County, Vermont
Födda 1900
Avlidna 1990
Män
Jean-Nicolas Bouilly

Jean-Nicolas Bouilly, född den 23 januari 1763, död den 24 april 1842, var en fransk dramatisk författare. 

Bouilly var först advokat i Paris, men ägnade sig sedan helt och hållet åt författarverksamhet. 1790 uppträdde han med ett dramatiskt försök, Pierre le grand (med musik av Grétry), hållet i revolutionär anda. 

Som municipaltjänsteman och allmän åklagare under revolutionen iakttog han hovsamhet och verkade ivrigt för införande av folkskolor i Frankrike. Bouilly är en mycket moralisk och inte så litet känslosam författare.

Bibliografi

Dramatik

 L'Abbé de l'Épée (1795) (Abbé de l'Épée eller Den döfve och dumbe, översättning Andreas Widerberg, Kumblin, 1801)
 René Descartes (1796) (Descartes, översättning J. D. Valerius, 1802)
 Les deux journées, ou le porteur d'eau (1800, med musik av Cherubini) (Vattendragaren, översatt av E. U. Nordforss, 1803)
 Fanchon la vielleuse (1803; tillsammans med Marie Joseph Pain) (Fanchon, eller Lyrspelerskan, översättning Johan Eric Remmer, Fr. B. Nestius, 1820) ["Uppförd första gången på kongl. stora teatern den 28 oktober 1822" (titelblad till 2. uppl., 1822). Med musik av Friedrich Heinrich Himmel)]
 Une folie (1803) (Målaren och modellerna, 1804, med musik av Méhul) (Ungdom och dårskap eller list mot list, 1814, med musik av Du Puy)
 Le désastre de Lisbonne (1804)
 Leonore, ou l'amour conjugal (1804) (Fidelio, 1832, med musik av Beethoven) (Fidelio: opera i två akter, översatt till tyska av Joseph Sonnleithner; ändrad av Georg Friedrich Treitschke; översättning av Bernhard Crusell, Bonnier, 1865)
 Madame de Sévigné (1805)
 L'intrigue aux fenêtres''' (Intrigen i fönstren, 1807, med musik av Isouard)

Skrifter för ungdomen (i flera länder använda i undervisningen i franska)
 Contes à ma fille (1809) (Berättaren: en bok för barn och ungdom efter herr Bouilly's berättelser (anonym översättning, Elméns och Granbergs tryckeri, 1822)
 Conseils à ma fille'' (1811) (Råd till min dotter, i exempel utur den verkliga verlden (översättning Dorothea Dunckel, A. Gadelius, 1815-1816)

Ej identifierade översättningar
 Gåfva till mina barn, eller En fars berättelser till bildande af sina barns förstånd och hjerta (anonym översättning, På Em. Bruzelii förlag, 1814)
 De unga fruarna: taflor af deras lefnadshändelser, tecknade efter naturen (översättning Jonas Magnus Stjernstolpe, J.A. Probsts förlag, 1824)
 Genrebilder för ungdom (anonym översättning, Flodin, 1859)
 Zizi och Zozo, de begge pudelhundarne (anonym översättning, Flodin, 1860)

Källor

Externa länkar 
 

Franska dramatiker under 1800-talet
Franska advokater
Franska ämbetsmän under 1700-talet
Personer under franska revolutionen
Födda 1763
Avlidna 1842
Män
Franska ämbetsmän under 1800-talet
Franska dramatiker under 1700-talet
Rowley, Iowa

Rowley är en ort i Buchanan County i den amerikanska delstaten Iowa med en yta av 0,9 km² och en folkmängd, som uppgick till 290 invånare år 2000. Tv-masten AFLAC Tower i Rowley är 609,4 meter hög.

Referenser 

Orter i Iowa
Buchanan County, Iowa
Lightning Strikes

{{Infobox singel
|Namn          = Lighting Strikes
|Artist/grupp  = Aerosmith
|Släppt        = 1982
|Format        = Vinyl
|Genre         = Hårdrock
|Längd         = 4:26
|Skivbolag     = Columbia Records
|Låtskrivare   = Richie Supa
|Producent     = Jack DouglasSteven Tyler
|Singel artist/grupp =Aerosmith
|Förra singel  = Remember (Walking in the Sand)(1980)
|Denna singel  = Lighting Strikes(1982)
|Nästa singel  = Bitch's Brew(1982)
|Album         = Rock in a Hard Place
}}Lighting Strikes' är en låt av Aerosmith skriven av Richie Supa. Låten släpptes som den första singeln från albumet Rock in a Hard Place'' från 1982. På låten spelar Jimmy Crespo och Rick Dufay gitarr istället för Joe Perry och Brad Whitford som hade lämnat bandet.

Låtar av Aerosmith
Musiksinglar 1982
Martin Chittenden

Martin Chittenden, född 12 mars 1763 i Salisbury, Connecticut, död 5 september 1840 i Williston, Vermont, var en amerikansk politiker (federalist). Han representerade Vermonts fjärde distrikt i USA:s representanthus 1803–1813. Han var sedan den sjunde guvernören i delstaten Vermont 1813–1815. Han var son till Thomas Chittenden som var statschef i Republiken Vermont 1778–1789 och 1790–1791 samt den första guvernören i delstaten Vermont 1791–1797.

Martin Chittenden utexaminerades 1789 från Dartmouth College. Han arbetade som jordbrukare och som domare i Chittenden County. Han blev invald i representanthuset i kongressvalet 1802. Han omvaldes fyra gånger.

Chittenden efterträdde 1813 sin svåger Jonas Galusha som guvernör i Vermont. 1812 års krig pågick under Chittendens tid som guvernör och striderna mellan brittiska och amerikanska trupper var hårda i gränstrakterna. Chittenden efterträddes 1815 som guvernör av företrädaren Galusha.

Chittendens grav finns på Old Williston Cemetery i Williston.

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations webbplats
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från Vermont
Guvernörer i Vermont
Amerikanska domare
Amerikanska federalister
Amerikanska politiker under 1700-talet
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Litchfield County
Födda 1763
Avlidna 1840
Män
Alumner från Dartmouth College
Azara

Azara kan avse:

Azara (växter) – ett släkte av videväxter

Personer
Félix de Azara –  en spansk brigadgeneral
 Azara (auktor) – en auktorförkortninmg för Félix de Azara
José Nicolás de Azara – en spansk diplomat

Geografi

Argentina 

 Azara (ort), Misiones,

Spanien 

 Azara (kommun), Aragonien, Provincia de Huesca, 
 Azara (kommunhuvudort), Aragonien, Provincia de Huesca, 

Robotskapade Argentinaförgreningar
Robotskapade Spanienförgreningar