kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Giclée

Giclée, Giclée fine art, Fine art printing, är en konstnärlig grafisk teknik i form av bläckstråleutskrift.

Historia 
Metoden föddes i Frankrike och USA med en blandning av den gamla traditionella inkjet-metoden och den senaste digitaltekniken och den används för framställning av grafisk konst i begränsade serier. Giclée-metoden möjliggör för konstnärer att erbjuda sina konstverk i små upplagor, med hög tryckkvalitet. Många använder numera datorn som ett verktyg för att göra konstnärliga bilder. Den senaste tekniska utvecklingen av skrivare gör det möjligt för en konstnär att använda datorn och skrivaren som en kombinerad enhet för direkt bildproduktion. Genom Gicleemetoden är det också möjligt att framställa upplagor utifrån original. Kvalitén på dessa bilder beror på hur och i vilken omfattning bilderna bearbetats och vilken metod som har använts vid digitaliseringen av dessa. När trycket kan anses övergå från att vara en reproduktion till ett grafiskt verk beror till stor del på hur och i vilken omfattning konstnären har varit inblandad i processen med att ta fram ett Gicleetryck.

Giclée har allmänt blivit en synonym för högkvalitativ bläckstråleutskrift, men är bara en beteckning på själva utskriftsmetoden. Skrivarens egenskaper och färgpigment, tillsammans med papperskvalitet avgör om trycket kan anses vara godkänt för signering enligt Giclée fine art principen. Precis som vid traditionella grafiska tekniker som litografi, serigrafi, koppargrafik med mera, är det till slut konstnären som avgör om trycket skall godkännas. Giclée fine art kan anses vara den moderna formen av konstnärlig tryckteknik.

Termen skapades ursprungligen för att beteckna utskrifter gjorda av en skrivare tillverkad av den israelisk-amerikanska företaget Scitex. Skrivaren hette Iris och togs först fram för att användas för att göra digitala förprovtryck inför en offsettryckning. Graham Nash, mer känd medlem i grupperna The Hollies och Crosby, Stills, Nash and Young, köpte och byggde om en sådan skrivare runt 1990. Till en början användes färger som inte var ljusäkta, men snart hade flera bläcktillverkare tagit fram mer beständiga bläck. För att särskilja vanliga Iris-utskrifter från dessa mera beständiga, skapades termen giclée.

Externa länkar 

Grafik
Noiserock

Noiserock är en musikgenre som utvecklades under 1980-talet med rötterna från punkrock. Stilen kallas ibland "noisecore", dock kan denna term även referera till snabb, distorterad hardcore techno och grindcore.

Historia
Bland influenser till den tidigaste noiserocken kan bland annat Velvet Underground nämnas, och då i speciellt hänseende till deras album White Light/White Heat.

Lista över noterbara noiserock-grupper

1970-talet

 Chrome
 Flipper
 Half Japanese
 Suicide

1980-talet
Big Black
Butthole Surfers
 The Cows
 The Ex
 Happy Flowers
 Scratch Acid
 Sonic Youth
 Rapeman
 White Zombie (de tidiga albumen)

1990-talet

 Arab On Radar
 Coachwhips
 Cop Shoot Cop
 Black Dice
 Daisy Chainsaw
 Deerhoof
 Ex Models
 Ci
 Melt-Banana
 Mercury Rev (de tidiga albumen)
 Scratch Acid
 Shellac
 Skullflower
 Unwound
 The Jesus Lizard

2000-talet

Skivbolag 
Detta är en lista över skivbolag som specialiserar sig på noiserock.

 Amphetamine Reptile Records
 Atypeek Music
 Bulb Records
 Ecstatic Peace
 Gold Standard Labs
 Hanson Records
 Homestead Records
 In The Red Records
 Ipecac Recordings
 Load Records
 Narnack Records
 Silent Explosion
 Skin Graft Records
 SYR
 Three One G
 Touch and Go Records

Se även
 Lo-fi
 Math rock
 Noise
 No Wave

Musikgenrer
Alternativ rock
Noise
Långnosad sjöhäst

Långnosad sjöhäst (Hippocampus guttulatus) en av de två europeiska arterna av släktet sjöhästar.

Utseende
Den långnosade sjöhästen har växlande kroppsfärg, röd, brunaktig till gråbrun eller mörkgrön. Den har ofta ljusare prickar eller fläckar på kroppen. Den långnosade sjöhästen blir upp till 15 centimeter lång. Nosen är som namnet antyder lång, utgör mer än en tredjedel av huvudlängden. Den har ofta långa flikar på huvud och kropp. Hanen har en yngelpåse med liten öppning.

Utbredning
Den långnosade sjöhästen finns nära kusten från Svarta havet, Medelhavet, längs spanska, portugisiska och franska kusterna fram till Nederländerna, södra Storbritannien och södra Irland. Den skyr inte brackvatten och flodmynningar, och Curry-Lindahl anger att den finns i Themsen upp till London.

Ekologi 
Den lever i kustnära, tidvattenspåverkade tångbälten, där den har stor nytta av sin gripsvans. Livnär sig av zooplankton som den suger i sig med munnen.

Lektiden sträcker sig från april till oktober. De omkring 2 millimeter stora äggen kläcks efter en knapp månad. Ynglens längd när de lämnar pappans yngelpåse är omkring 15 millimeter.

Referenser 
Delar av artikeln baseras på engelskspråkiga wikipedias artikel Long-snouted seahorse

Noter

Källor 
 Kai Curry-Lindahl (1985) Våra fiskar, 
 Per Pethon & Ulf Svedberg (1995) Fiskar i färg, 

Sjöhästar
Koppargrafik

Koppargrafik,
 Samlingsnamn för olika sätt att framställa kopparplåt för konsttryck.

Kopparstick är den äldsta konstnärliga djuptrycksmetoden med hjälp av gravyrstickel. Vid trycket framträder teckningens linjer som ristats in i kopparplåten. Ursprungligen användes begreppet för alla tryck som utfördes för hand. 

Etsning är en grafisk teknik. Ordet används ofta också om ett konstverk som har framställts genom etsning.

En kopparplåt täcks med en tunn, syrabeständig grund, på vilken konstnären tecknar med en etsarnål och därmed blottar linjer i kopparytan, vilka sedan fräts ("etsas") bort när plåten doppas i syra. Eftersom grunda linjer tar emot mindre färg än djupa, kan man erhålla graderade toner genom att hastigt doppa plåten i syrabadet för de tunnaste linjerna, sedan måla över dessa med täckfernissa och låta plåten ligga längre och längre i syran allteftersom de mörkare linjerna tecknas, och "täcka över" varje följande omgång linjer efter etsningen.

Graderingar kan göras även med en omvänd metod, som Rembrandt var en mästare i. Den med etsgrund behandlade metallplåten läggs i en grund skål. Etsvätska slås på tills den nätt och jämnt täcker plåten. Arbetet börjar med att motivets mörkaste partier markeras med etsnålen, därefter successivt ljusare och ljusare partier. Etsvätskan verkar då länge i de först markerade partierna (kanske två timmar innan hela motivet är klart), sedan kortare och kortare tid i de senare markerade partierna. I de sist markerade partierna får etsvätskan verka bara någon minut, innan plåten tas upp ur badet för efterbearbetning. Denna metod kräver att konstnären är en mycket säker tecknare, eftersom ett misstag i början av proceduren inte kan avhjälpas senare i ett framskridet skede.

Med etsning är det mycket lättare att åstadkomma subtila färgskiftningar än i kopparsticket. Det är således möjligt att med etsning skapa ett luftperspektiv. Tekniken utvecklades i början av 1500-talet, men utnyttjades till fullo först av Jacques Callot (1592—1635). Rembrandt (1606—1669) var en virtuos beträffande etsningstekniken.

I mjukgrundsetsning tecknar konstnären på grunden (utblandad med svinister) med blyerts genom ett papper; en del av grunden fastnar på pappret, och det slutliga avtrycket har en kornig yta.

Torrnålsgravyr är en tryckteknik där kopparplattan ristas med en vass nål, ofta använd i kombination med andra grafiska metoder och etsning.

Grafik

bg:Офорт
ca:Aiguafort
cs:Lept
de:Radierung
en:Etching
es:Aguafuerte
et:Ofort
fi:Etsaus
fr:Eau-forte
fy:Ets
hr:Bakropis
hu:Rézkarc
id:Etsa
it:Acquaforte
ja:エッチング
ko:에칭
lv:Oforts
nl:Ets
no:Radering
pl:Akwaforta
ru:Офорт
sk:Lept
Renalt blodflöde

Renalt blodflöde (RBF) är blodflödet till njurarna, varav ca 90% når njurbarken. Blodflödet syftar till att filtrera blodet från slaggprodukter och gifter, samt att kontrollera natrium-vätskebalansen och pH-värdet i blodet. Vad njurarna i den processen filtrerar bort bildar primärurinen, som sedan kommer att lämna kroppen som urin. Blodflödet är ungefär 1/5 av hjärtminutvolymen. Flödets tryck mäts vid utredning av njurens funktion. RBF är relaterat till renalt plasmaflöde, som avser volymen på den blodplasma som når njurarna.

Trycket från det renala blodflödet är autoregulerat genom två mekanismer: myogen mekanism samt TGF (tubuloglomerulär feedback). Båda mekanismerna leder till upprätthållande av konstant blodflöde genom njurarna. Blodflödet till njurarna regleras av hormoner som styr den glatta muskulaturen och av sympatiska nervsystemet utan att parasympatiska nervsystemet hämmar det; hämning vid för högt blodflöde regleras av vasokonstriktion som uppstår av förhöjda värden av bland annat vasopressin, katekolaminer och endotelin. TGF är en viktig del av renin-angiotensinsystemet, som reagerar dels på RBF, dels på den gradienta osmolariteten i njurbarkens kapillärkärl (njurglomerulus) och njurmärgen.

RBF brukar mätas i enheten ml/min och hos en normalfrisk person ligger det runt ca 1000 ml/min, dock är flödet åldersrelaterat och värdet minskar normalt med högre ålder. Vid graviditet ökar RBF med cirka 50%.

Källor

Kardiovaskulära processer
Blod
Njurar
Kortnosad sjöhäst

Kortnosad sjöhäst (Hippocampus hippocampus) är en av två arter inom släktet sjöhästar som förekommer i europeiska vatten.

Utseende
Den kortnosade sjöhästen har brunaktig kroppsfärg, oftast tämligen mörk. Den blir upp till 15 centimeter lång. Nosen är som namnet antyder kort, utgör mindre än en tredjedel av huvudlängden. Till skillnad från den nära släktingen långnosad sjöhäst saknar den i regel några flikar på huvud eller kropp.

Utbredning
Arten förekommer nära kusten från Svarta havet och Medelhavet, och vidare utmed spanska, portugisiska och franska kusten så långt norrut som Engelska kanalen. Sällsynt observeras den i södra Nordsjön.

Vanor
Den kortnosade sjöhästen lever i kustnära, tidvattenspåverkade tångbälten, där gripsvansen kommer till användning. Den livnär sig av zooplankton som den suger i sig med den snabelliknande munnen. Lektiden sträcker sig från april till oktober. De omkring 2 millimeter stora äggen kläcks efter en knapp månad. Ynglens längd när de lämnar pappans yngelpåse är omkring 15 millimeter.

Referenser

Noter

Källor 
 Kai Curry-Lindahl (1985) Våra fiskar, 
 Per Pethon & Ulf Svedberg (1995) Fiskar i färg,

Externa länkar 
  Artikel i Politiken: Kortnosad sjöhäst upptäckt i Danmark 2017.

Sjöhästar
Dansen på Frötjärn

Dansen på Frötjärn är en roman av Hjalmar Bergman från 1915.

Handling
Något av en fristående fortsättning på Två släkter men fokus är förskjutet mot andra delar av kretsen kring släkten Siedel. Centralt i denna roman är kvinnorna och deras uppoffringar då man får följa dels fru Gunhild Lilja (född Bourmaister) på Hviskingeholm och dels fru Barbro Rygell (född Backe) på Frötjärn. Fru Gunhilds oskyldiga fantasier för att uthärda en grå vardag övergår i sinnessjukdom medan fru Barbro förtärs av olycklig kärlek till ännu en Bourmaister, kusin till fru Gunhild. Fru Barbro försöker döva sina plågor med allehanda upptåg och danskvällar på Frötjärn varefter romanen får en dramatisk kulmen.

Källor

Externa länkar
En samling brev från Hjalmar Bergman som relaterar till denna roman finns på  hjalmarbergman.se

Skönlitteratur 1915
Svenskspråkig skönlitteratur
Svenska romaner
Verk av Hjalmar Bergman
Padangponny

Padangponnyn är egentligen ingen egen hästras utan en ponnytyp som utvecklats från den indonesiska rasen Batakponny och andra inhemska ponnyer av holländska kolonisatörer med hjälp av arabiska fullblod och Berberhästar som blandades med lokala stammar för att få fram en ponny som hade bättre förutsättningar att klara sig i det varma klimatet på Indonesien. Padangponnyn har på så sätt blivit en liten tuff och tålig ponny med ett ädelt utseende.

Historia

Under 1500-talet och 1600-talet var Indonesien en utsatt för kolonisering av européer, bland annat från Holland som fick makten över den största delen av öarna. 1602 grundades Holländska Ostindiska Kompaniet som bland annat hade hand om öarna och därmed all handel mellan Indonesien och omvärlden. Med hjälp av kompaniet importerades bland annat en hel del hästar, bland annat orientaliska hästar som araber och Berberhästar. De holländska kolonisatörerna använde dessa orientaliska hästar för att blanda ut stammar av lokala ponnyer som fanns på ön Sumatra, bland annat en ras som kallades Batakponnyer. 

Man tror dock att förfäderna till Padangponnyn var av en okänd linje som kallades "preanger" och som troligtvis var inhemska hästar som redan korsats med arabiskt blod. Dessa ponnyer utgjorde därför en bra bas för vidare utaveln med arabhästar. Indonesiens klimat och betesmarker är oftast totalt olämpliga för hästuppfödning, därför utvecklades Padangponnyn enbart med blod från orientaliska ökenhästar, som kan tillföras i raserna för att de ska klara av miljön.

Ponnyn uppnådde aldrig en status som egen ras, inte ens efter 1949 då Indonesien förklarades självständiga. Padangponnyn har alltid varit en typ av ponny, även om den egentligen är lika mycket en egen ras som vissa andra hästraser.

Egenskaper

Tack vare holländarnas selektiva avel har Padangponnyn blivit en värmetålig ponny, som klarar sig på lite foder och som tydligt visar det arabiska arvet. Ponnyn är vacker och ädel med tydlig arabisk karaktär i ansiktet som ofta har en lätt inåtbuktane nosprofil. Ponnyn är slankare och mer långbent än många av de andra indonesiska ponnyraserna och har bra och fria gångarter. 

Rasen har även ett fint huvud med många drag som påminner om stora hästar. Hovarna är hårda och välformade. Idag används den som transporthäst och även till ridning i Indonesien och ibland är den väl lämpad för lättare jordbruk på öarna.

Se även 
 
 Batakponny
 Balinesisk ponny
 Javaponny
 Timorponny
 Sandalwoodponny
 Sumba och sumbawaponny
 Deliponny
 Gayoeponny

Källor 
Bonniers stora hästlexikon av Elwyn Hartley Edwards

Ponnyer
Hästraser från Indonesien
Valars två träd

Valars två träd heter i J.R.R. Tolkiens universum Telperion och Laurelin. Telperion var det silverskimrande av de båda, medan Laurelin var det gyllene. De sjöngs fram av valan Yavanna för att lysa upp Arda efter att Melkor hade förstört de två lamporna Illuin och Ormar.

Telperion har mörkgröna blad med silverskimrande undersida och droppar ständigt silverdagg. Laurelin har ljusgrönare blad och guldkanter och släpper ett guldregn över marken nedanför. Den silverskimrande daggen från trädet samlade Varda i stora kärl och formade senare av dem stjärnorna. Samtidigt som stjärnorna skapades av Telperions dagg uppstod de första alverna vid Cuiviénen, "Uppvaknandets vatten". Tillsammans med Laurelin bildade Telperion Valinors ljus - det mest fantastiska ljus Arda någonsin skådat.

Alvsmeden Fëanor lyckades tillverka tre ädelstenar, silmarillerna, som lyste av ljus fångat från träden.

Dessa båda träd gick för alltid förlorade när Ungoliant på Morgoths befallning sög livet ur dem. Av Telperion blev bara en silverne blomma kvar som av valar kastades upp på himlavalvet och blev månen. Av Laurelin blev bara en gyllene frukt kvar som kastades upp på himlen och blev solen. Valinors ljus lever dock också kvar i de tre silmarillerna.

Se även 
 Valar (Tolkien)

Fiktiva träd
Föremål i Tolkiens värld

pl:Rośliny Śródziemia#Drzewa Valinoru
Vasa recta

Vasa recta kallas de kapillära förgreningar i njuren som går från kortikala arterioler till njurens märg. Dess förgreningar är viktiga för att man skall kunna koncentrera urinen. Genom ett motströmssystem kan syre och näringsämnen transporteras till märgen. Detta motströmssystem bidrar även till upprätthållandet av osmolaritetsgradienten mellan bark och märg i njuren. Märgen (medulla) sitter i den inre delen av njuren och omges av barken (cortex renalis).

Njurar
Kardiovaskulära systemet
Léon Delagrange

Ferdinand Léon Delagrange född 14 mars 1873 i Orléans död 4 januari 1910, var en fransk skulptör och flygpionjär med franskt flygcertifikat nr 3. 

Delagrange studerade vid konstskolan École des Beaux-Arts i Paris. Som skulptör har han blivit känd för flera offentliga skulpturer i Frankrike. Han köpte sitt första flygplan 1907 av Gabriel Voisin samma år väljs han till ordförande i Aéro-Club de France. I mars 1908 genomför han en passagerarflygning med Henri Farman. 8 juli 1908 fick skulptören Madame Peltier följa med på en 656 fot lång flygtur i Milano. Flygtyren blev startpunkten för Peltiers flygintresse och Delagrange gav henne flyglektoner under deras resor till olika flyguppvisningar. Efter att Delagrange satte ett uthållighetsrekord 23 juni 1908 med en flygtur på 18 minuter i Milano, startade tävlingen mellan honom och Henri Farman. Redan 6 juli blev tiden slagen när Farman genomförde en 20 minuter lång flygning över Gent i Belgien. 6 september flög Delagrange en 25 kilomerer lång sträcka över Issy, detta rekord tvingade Farman att genomföra en 40 kilometer lång flygtur över Champ de Chalons 2 oktober 1908. Under resan till Italien följde Gabriel Voisin med som mekaniker, i Rom frågade Mario Calderara de båda flygarna om han fick följa med till Frankrike för att lära sig flyga och bygga flygplan. Delagrange som inte var tekniskt kunnig avböjde men Voisin gav sitt medgivande. I slutet på 1908 satte Delagrange upp ett pris på 1000 francs till den kvinna som ensam lyckas flyga 1 000 meter. Han tilldelades La Légion d'Honneur 1909 och en medalj från vetenskapsakademien i Paris 1910.

Under en flygning 4 januari 1910 med ett Bleriot XI vid Pau havererade han olyckligt och avled. Flygplanet hade tidigare använts av Delagrange vid flyguppvisningen i Doncaster, men då Delagrange ansåg att motorn var för svag ersatte han den med en 50 hk roterande Gnome stjärnmotor. Troligen blev motorn för stark för flygplanet och den gyroeffekt som uppstod från motorn hindrade flygplanet att rätta upp sig efter en sväng. När Hubert Latham 7 januari 1910 genomförde sitt höjdrekord över Mourmelon-le-Grand tillägnade han Delagrange rekordet.

Källor
	

Födda 1873
Avlidna 1910
Franska skulptörer
Franska flygpionjärer
Män
Riddare av Hederslegionen
Folkpartiet (partigrupp 1895–1900)

Folkpartiet var ett liberalt parti i andra kammaren i Sveriges riksdag. Partiet bildades den 29 april 1895 av 32 riksdagsledamöter. Folkpartiets program författades av Fridtjuv Berg och David Bergström, och partiets ordförande var Jöns Bromée. Ungefär hälften var radikala liberaler från Stockholmstrakten, men gruppen hade också ett starkt inslag av lantmän från Norrland och Dalarna. Den 16 januari 1900 anslöt sig folkpartiet till det nybildade liberala samlingspartiet.

Riksdagsmän (ej komplett lista)
 Adolf Aulin (1895–1899)
 Fridtjuv Berg (1895–1900)
 David Bergström (1895–1900)
Jöns Bromée (1895–1900)
 Jakob Byström (1897–1900)
 Oskar Eklund (1895–1900)
 Gustaf Ericsson i Stockholm (1895–1896)
 Gustaf Ericsson i Väsby (1895–1896)
Johan Ericsson (1897–1899)
Erik Eriksson (1895–1899)
 Lars Eriksson (1895–1899)
 Johan Fjällbäck (1895–1899)
 Carl Johan Hammarström (1895–1900)
 Magnus Höjer (1895–1900)
 Johan Johansson (1895–1896)
Sven Kardell (1895–1899)
 Karl Karlsson (1897–1899)
Herman Kvarnzelius (1900)
 Lars Petter Larsson (1896)
 Carl Lindhagen (1897–1900)
 Julius Mankell (1895–1896)
Per Norberg (1895–1899)
Johan Nordin i Hammerdal (1895–1899)
Johan Eric Nordin i Sättna (1895–1899)
 Erik Norman (1895–1899)
Johan Nydahl (1897–1899)
 John Olsson (1895–1900)
 Olof Olsson (1897)
 Hans Pantzarhielm (1897–1899)
 Jakob Persson (1895–1900)
 Sven Palme (1894–1896)
 Karl Staaff (1897–1900)
Wilhelm Styrlander (1895–1899)
 Johannes Svensson (1895–1896)
Gustaf Thor (1895–1899)
 Anders Thylander (1897–1899)
 Carl Wallbom (1895–1896)
 Curt Wallis (1895–1900)
Olof Walter (1895–1899)
 Edvard Wavrinsky (1895–1900)
 Gustaf Österberg (1900)

Källor

 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988)

Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Liberalerna (Sverige)
Politiska partier bildade 1895
Politiska partier upplösta 1900
Isskåp

Isskåp var ett förvaringsskåp för livsmedel och som med hjälp av isblock höll drycker och matvaror kalla. Isskåpen var vanliga i hushåll under 1800-talet och första hälften av 1900-talet, och ersattes därefter av kylskåp.

Isen sågades vintertid upp ur sjöar. Isen lades sedan i enorma högar – omväxlande kallade isdösar, isstackar eller ishögar – som man täckte med tjocka lager isolerande sågspån. Detta räckte för att bevara isen under hela året. Isblocken levererades därefter till hemmen av iskarlar.

Isskåp var ofta 1–1,5 meter höga, öppnades med ett lock eller med dörrar samt hade dubbla väggar och zinkplåt invändigt. Ofta var mellanrummet i väggarna fyllt med lågkonduktiva ämnen. Isen lades in längst ner eller bredvid den avdelning av skåpet där matvarorna befann sig. Smältvattnet från isen rann ut genom ett rör.

I senare modeller placerades isrummet ovanpå utrymmet där varorna förvarades. Smältvattnet rann då ned i kanaler mellan de dubbla väggarna. En sådan anordning var mer effektiv ur ett termiskt perspektiv.

Galleri

Källor 

Vitvaror
Teknikhistoria

scn:Ghiaccera
Dennis McCarthy

Dennis McCarthy, född 1945, är en ASCAP- och Emmy Award-prisbelönt kompositör. Han har mest skapat musik för TV-program och filmer producerade i USA.

MacCarthy har producerat musikintron och annan musik till TV-serier, såsom Star Trek: Deep Space Nine, Star Trek: The Next Generation, Star Trek: Voyager, Star Trek: Enterprise, The Twilight Zone (nypremiär 1985), MacGyver, Sliders och Dawson's Creek.

Förspel till filmer: Night of the Demon, Off the Wall, McHale's Navy (1997-makeover), och Star Trek: Generations.

McCarthy producerade albumet Ol' Yellow Eyes Is Back tillsammans med Star Trek-albumet Brent Spiner.

McCarthy har tilldelats 18 stycken ASCAP-prisbelöningar, och en Emmy, tillsammans med nio andra Emmy-nomineringar för hans Star Trek-relaterade arbete, och en Emmy för musik på 63rd Academy Awards, den 63e Academy Awards-nomineringen (på svenska).

Externa länkar
Officiell webbplats
 
Dennis McCarthy (kompositör) på Memory Alpha

Födda 1945
Amerikanska kompositörer
Män
Levande personer
Bondeska diskussionsklubben

Bondeska diskussionsklubben var en liberal gruppering i riksdagens andra kammare som verkade under mandatperioden 1897-1899 under ledning av den sörmländske storgodsägaren Carl Carlson Bonde. Gruppen, som samlade ett tjugotal ledamöter från landsbygden, uppgick år 1900 i det nybildade Liberala samlingspartiet, som i sin tur är föregångare i riksdagen till Folkpartiet.

Riksdagsmän (listan ej komplett)
Carl Carlson Bonde (1897-1899)
Olof Anderson (1898-1899)
Erik Andersson (1898-1899)
Johannes Andersson (1898-1899)
Anders Henrik Göthberg (1898-1899)
August Henricson (1899)
Karl Hultkrantz (1898-1899)
Johan Lundström (1897-1899)
Anders Olsson (1897-1899)
Carl Sandquist (1898-1899)

Se även
 Andra kammarens liberala klubb

Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Liberalerna (Sverige)
Politiska diskussionsklubbar
Friesenska diskussionsklubben

Friesenska diskussionsklubben var en liberal gruppering i riksdagens andra kammare som verkade under mandatperioden 1897-1899 under ledning av lektorn Sixten von Friesen från Stockholm. Av gruppens trettiotalet ledamöter, främst från städerna, anslöt sig flertalet år 1900 till det nybildade Liberala samlingspartiet, som var föregångare till de nuvarande Liberalerna.

Riksdagsmän (listan ej komplett)
Sixten von Friesen (1897-1899)
Herman Amnéus (1899)
Anders Apelstam (1899)
Gundelach Bruzelius (1899)
Cornelius Faxe (1897-1899)
Henrik Fredholm (1897-1899)
Carl Gethe (1899)
Hugo Hamilton (1897-1899)
Emil Hammarlund (1897-1899)
Berndt Hedgren (1898-1899)
Anders Fredrik Liljeholm (1898-1899)
Bertrand Lindgren (1899)
Christian Lovén (1899)
Ernst Meyer (1899)
Wilhelm Nilson (1899)
Theodor Nordström (1899)
Fritz Pegelow (1897-1899)
Edvard Ploman (1899)
Erik Wijk (1897-1899)
Theodor Zetterstrand (1899)
August Zotterman (1899)

Se även
Frisinnade klubben

Referenser
 Tvåkammarriksdagen 1867-1970, band 1 (Almqvist & Wiksell International 1988)

Historiska liberala partier
Historiska svenska riksdagspartier
Liberalerna (Sverige)
Politiska diskussionsklubbar