kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
William Juxon

William Juxon, född 1582 förmodligen i Chichester, död den 4 juni 1663 i Lambethpalatset, London, var en engelsk biskop.

Juxon prästvigdes 1609 och blev 1621 föreståndare för St John's College i Oxford. År 1632 blev han biskop av Hereford och 1633 Lauds efterträdare som biskop av London. Juxon tillämpade i sitt stift, fastän med takt och moderation, Lauds högkyrkliga stadgar. På dennes rekommendation gjorde Karl I honom 1636 därjämte till riksskattmästare (Lord High Treasurer), vilket ämbete han nitiskt och arbetsamt skötte till maj 1641. Det över kungamakten segrande långa parlamentet lät den för sin ärlighet och fromhet allmänt aktade mannen länge ostörd residera i biskopspalatset i Fulham, och 1649 beredde han Karl I till döden och stod vid hans sida på schavotten. Samma år förklarades Juxon avsatt. Han tillbragte de elva följande åren i lantlig tillbakadragenhet. Juxon valdes efter restaurationen till ärkebiskop av Canterbury (i september 1660) och förrättade Karl II:s kröning.

Källor 
 

---Sidenote START---

Ärkebiskopar av Canterbury
Biskopar av London
Engelska präster under 1600-talet
Personer från Chichester
Födda 1582
Avlidna 1663
Män
Ugglan
Alumner från St John's College, Oxford
Nokia N86

Nokia N86 8MP är Nokias första kameramobil med 8 megapixelkamera och lanserades sommaren 2009. Telefonen ingår i Nokias produktlinje N-series som är smartphones med stöd för Nokias N-Gage-plattform och Nokia Music Store. Modellen är skjutbar åt två håll, med en vanlig nummersats åt ena hållet och medieknappar för paus och spolning åt andra hållet.

Externa länkar

 Nokia Sverige – Nokia N86 8MP

N86
Vetenskapsakademiens Nobelkommitté för kemi

Nobelkommittén för kemi är den nobelkommitté som sköter urval av pristagare till Nobelpriset i kemi. Nobelkommittén för kemi utses av Kungliga Vetenskapsakademien. Den består vanligen av svenska kemiprofessorer som är ledamöter av Vetenskapsakademien, även om akademien i princip kan utse vem som helst som ledamot av kommittén. Kommittén är dock enbart ett beredande organ; det slutliga beslutet om vem som ska få Nobelpriset i kemi fattas av hela Vetenskapsakademien på förslag av Nobelkommittén för kemi, efter att först ha diskuterats i akademiens klass för kemi.

Nuvarande ledamöter 
Nuvarande (2021) ledamöter av Nobelkommittén för kemi är:

 Johan Åqvist, invald 2015 (ordförande) 
 Peter Brzezinski, invald 2015 (även sekreterare)
 Claes Gustafsson, invald 2010
 Heiner Linke, invald 2016
 Olof Ramström, invald 2014
Peter Somfai, invald 2017
Pernilla Wittung Stafshede, invald 2020 (adjungerad ledamot)
Xiaodong Zou, invald 2020 (adjungerad ledamot)

Sekreterare 
Sekreteraren deltar vid kommitténs möten men har ingen rösträtt om denne inte är ledamot av kommittén. Sekreteraren var fram till 1973 gemensam för Vetenskapsakademiens båda Nobelkommittéer. 

 Arne Westgren, 1926–?
 Arne Ölander, 1943–1965
 Arne Magnéli, 1966–1986
 Peder Kierkegaard, 1987–1995
 Astrid Gräslund, 1996–2014, även ledamot 2010–?
 Gunnar von Heijne, 2015–2020, även ledamot 2001–2009 (ordförande 2007–2009)
Peter Brzezinski, 2021-

Tidigare ledamöter 
 Oskar Widman, 1900–1928
 Per Teodor Cleve, 1900–1905
 Otto Pettersson, 1900–1912
 Johan Peter Klason, 1900–1925
 Henrik Söderbaum, 1900–1933 (ordförande 1927-1933)
 Olof Hammarsten, 1905–1926
 Åke Gerhard Ekstrand, 1913–1924
 The Svedberg, 1925–1964 (ordförande 1940-1943)
 Wilhelm Palmær, 1926–1942 (ordförande 1934-1939)
 Ludvig Ramberg, 1927–1940
 Hans von Euler-Chelpin, 1929–1946
 Bror Holmberg, 1934–1953
 Arne Westgren, 1942–1964 (ordförande 1944-1964)
 Arne Fredga, 1944–1975 (ordförande 1972-1975)
 Arne Tiselius, 1947–1971 (ordförande 1965-1971)
 Karl Myrbäck, 1954–1975 
 Gunnar Hägg, 1965–1976 (ordförande 1976)
 Arne Ölander, 1965–1974
 Einar Stenhagen, 1972–1973
 Bo G. Malmström, 1973–1988 (ordförande 1977-1988)
 Göran Bergson, 1974–1984
 Stig Claesson, 1975–1983
 Bengt Lindberg, 1976–? 
 Lars Ernster, 1977–1988
 Sture Forsén, 1983–1995
 Ingvar Lindqvist, 1986–?  (adjung. 1985)
 Björn Roos, 1988–2000 (adjung. 1986-1987)
 Salo Gronowitz, 1988–? (adjung. 1986-1987, ordförande 1991-)
 Bertil Andersson, 1989–1997
 Carl-Ivar Brändén, 1990–2000
 Lennart Eberson, 1995–? (adjung. -1994, ordförande 1997-)
 Ingmar Grenthe, 1999–? (adjung. -1995)
 Torvard C. Laurent, 1996–1998 (adjung. 1992-1995)
 Bengt Nordén, 1998–?
 Gunnar von Heijne, 2001–2009 (ordförande 2007-2009)
 Håkan Wennerström, 2001–2009
 Lars Thelander, 2006–2011 (ordförande 2010-2011)
 Måns Ehrenberg, 2008–2014
 Astrid Gräslund, 2010– (sekreterare 1996–2014)
 Gunnar Karlström, 2011–

Källor 

Nobelpriset
Kungliga Vetenskapsakademien
Charles Gordon-Lennox, 7:e hertig av Richmond

Charles Henry Gordon-Lennox, 7:e hertig av Richmond, 7:e hertig av Lennox, 2:e hertig av Gordon, född den 27 december 1845, död den 18 januari 1928, var son till Charles Gordon-Lennox, 6:e hertig av Richmond (1818-1903).

Han var parlamentsledamot mellan 1869 och 1888, parallellt med en militär karriär, som avslutades med överstes titel. År 1901-1902 stred han i andra boerkriget . Han blev senare adjutant hos Edvard VII av England , liksom han tidigare delvis tjänstgjort hos drottning Viktoria I av England .

Gift första gången  1868 med Amy Mary Ricardo (1848-1879) och ingick ett andra äktenskap 1882 med Isobel Sophia Craven (1863-1887).

Barn

 Charles Gordon-Lennox, 8:e hertig av Richmond (1870-1935); gift 1893 med Hilda Brassey (1872-1971) 
 Lady Evelyn Gordon-Lennox (1872-1922); gift 1896 med Sir John Richard Cotterell, 4:e baronet. (1866-1937) 
 Violet Gordon-Lennox (1874-1946); gift 1894 med Henry Leonard Campbell Brassey, Lord Brassey av Apethorpe (1870-1958) 
 Lord Esmé Gordon-Lennox (1875-1949); gift 1:o 1909 med Hermione Fellowes (1886-1972) (skilda 1922) ; gift 2:o 1923 med Rosamond Lorys Palmer (d. 1961) 
 Lord Bernard Gordon-Lennox (1878-1914); gift 1907 med Hon. Evelyn Loch (1876-1944) 
 Lady Muriel Gordon-Lennox (1884-1969); gift 1:o 1904 med William Beckwith (1877-1954) (skilda 1933) ; gift 2:o 1933 med Lewis Derek Jones (d. 1968) 
 Lady Helen Gordon-Lennox (1886-1965); gift 1911 med Alan Percy, 8:e hertig av Northumberland (1880-1930)

Källor
Perthes,Justus, Hof-Kalender 1912, Gotha 1912

Brittiska hertigar
Engelsk adel
Födda 1845
Avlidna 1928
Män
Detthowska skolan

Detthowska skolan var en privat flickskola i Stockholm verksam mellan åren 1896 och 1933.

Skolan grundades av Alma Detthow 1896, efter att hon bland annat varit föreståndare för Ateneum för flickor. Det var i princip avsett som en slags övningsskola för det av Detthow samtidigt grundade Nya lärarinneseminariet (även kallat Privatskoleseminariet och Lägre lärarinneseminariet), vilket lades ned 1912. 1899 grundade Detthow det Detthowska småskoleseminariet för utbildning av småskollärarinnor och skolorna delade lokal på Birger Jarlsgatan.

1910 omfattade skolan treårig småskola, vilken även tog emot pojkar, 
åttaårig elementarskola för flickor (flickskola) och 
realskolelinje för flickor, vilken upphörde 1926.

1912 påbörjades byggandet av ett nytt skolhus på Eriksbergsgatan 10 efter ritningar av Hagström & Ekman, och höstterminen 1913 flyttade man in i de nya lokalerna.

Då riksdagen år 1925 beslöt att alla privata statsunderstödda lärarinneseminarier skulle läggas ned (p.g.a. överbefolkning på lärarinnebanan) minskade elevantalet och skolhuset blev för stort. Detthowska skolan såldes därför 1933 till Annaskolans föreståndare och ägare Edit Edelstam, och skolorna slogs samman till Annaskolan–Detthowska skolan.

Adresser  
1896–1903 Först Norrlandsgatan 37, sedan Birger Jarlsgatan 27 
1903–1913 Birger Jarlsgatan 35
1913–1933 Eriksbergsgatan 10 (nybyggt skolhus)

Fortsatt undervisning i lokalerna 
Undervisningen fortsatte i samma lokaler då Annaskolan-Detthowska skolan, i och med kommunaliseringen 1939, slogs samman med Ateneum för flickor på Sveavägen och Brummerska skolan på Johannesgatan 18 och bildade Norrmalms kommunala flickskola 
Då undervisningen 1960 koncentrerades till Johannesgatan tog Bar-lock institutet över lokalerna, och bedrev här undervisning fram till dess kommunalisering 1975, då skolan uppgick i Fridhemsplans gymnasium på Kungsholmen. Idag är byggnaden omvandlad till en modern kontorsfastighet.

Referenser

Externa länkar

Byggnader och anläggningar på Östermalm
Byggnader ritade av Hagström & Ekman
Ej längre existerande skolor i Stockholm
Utbildningsinstitutioner bildade 1896
Utbildningsinstitutioner upplösta 1933
läroverk och realskolor i Sverige
Flickskolor i Stockholm
Marcel Schelbert

Marcel Schelbert, född den 26 februari 1976, är en schweizisk före detta friidrottare som tävlade i häcklöpning.

Schelberts främsta merit var när han blev bronsmedaljör på 400 meter häck vid VM 1999 i Sevilla. Han sprang då på 48,13 vilket var en förbättring av hans personrekord med nästan en sekund.

Han deltog även vid Olympiska sommarspelen 1996 men blev då utslagen redan i försöken.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Noter

Födda 1976
Män
Schweiziska häcklöpare
Levande personer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Schweiz
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tony Dees

Tony Dees, född 6 augusti 1963 i Pascagoula i Mississippi, är en amerikansk före detta friidrottare som tävlade i häcklöpning.

Dees genombrott kom när han blev silvermedaljör vid Olympiska sommarspelen 1992 på 110 meter häck. Tiden 13,24 var tre tjugofemtedelar bakom segraren Mark McKoy.

1993 blev han trea vid inomhus-VM på 60 meter häck. Utomhus var han i final vid VM i Stuttgart där han slutade åtta med tiden 14,13. Han blev även bronsmedaljör vid inomhus-VM 1997 och hans sista stora mästerskap var VM 1999 i Sevilla där han slutade fyra på tiden 13,22.

Hans karriär tog slut 2001 då han stängdes av på livstid för dopningsbrott.

Personliga rekord 
 60 meter häck - 7,37
 110 meter häck - 13,05

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Amerikanska häcklöpare
Olympiska silvermedaljörer 1992
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från USA
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Amerikanska dopningsfall
Idrottare från Mississippi
Personer från Pascagoula
Födda 1963
Levande personer
Män
Charles Gordon-Lennox, 8:e hertig av Richmond

Charles Henry Gordon-Lennox, 8:e hertig av Richmond, 8:e hertig av Lennox, 3:e hertig av Gordon DSO MVO, född 30 december 1870 i London , död 7 maj 1935 på Goodwood, var son till Charles Gordon-Lennox, 7:e hertig av Richmond (1845-1928) och hans första maka, Amy Mary Ricardo (1848-1879).

Gift 1893 med Hilda Brassey (1872-1971).

Barn
 Lady Amy Gordon-Lennox (1894-1975); gift 1917 med sir James Stuart Coats, 3:e baronet. (1894-1966)
 Lord Charles Henry Gordon-Lennox (född och död 1895)
 Lady Doris Gordon-Lennox (1896-1980); gift 1923 med George Compton Vyner (1894-1989)
 Charles, Lord Settrington (1899- död 24 augusti 1919 av krigsskada i Ryssland)
 Frederick Gordon-Lennox, 9:e hertig av Richmond (1904-1989); gift 1927 med Elizabeth Grace Hudson (1902-1992)

Källor

Brittiska hertigar
Födda 1870
Avlidna 1935
Män
Hemming Virgin

Hemming Ivar Virgin, född 19 oktober 1918 i Kungsholms församling i Stockholm, död 19 oktober 2005 i Annedals församling i Göteborg, var en svensk botaniker. Han var son till Ivar Virgin och dotterson till Hemming Gadd.

Biografi
Virgin avlade filosofie licentiatexamen 1946 och disputerade 1951 vid Stockholms högskola. Han var docent vid Lunds universitet 1951–1958, laborator vid Lantbrukshögskolan 1958–1962 och professor i fysiologisk botanik vid Göteborgs universitet 1962–1983. Han invaldes som ledamot av Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg 1967, av Fysiografiska Sällskapet i Lund 1969, av Vetenskaps-Societeten i Uppsala 1971 och av Vetenskapsakademien 1974. I sin forskning ägnade sig Virgin huvudsakligen år ljusets inverkan på växterna. Han är begravd på Ova kyrkogård.

Källor 
  
 Hemming Virgin på Gravar.se

Noter 

Svenska professorer i botanik
Personer verksamma vid Lunds universitet
Personer verksamma vid Sveriges lantbruksuniversitet
Personer verksamma vid Göteborgs universitet
Alumner från Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps- och Vitterhetssamhället i Göteborg
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Ledamöter av Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala
Svensk obetitlad adel
Botaniker under 1900-talet
Svenska forskare under 1900-talet
Forskare från Stockholm
Hemming
Födda 1918
Avlidna 2005
Män
Japanese Language Proficiency Test

, JLPT, ungefär japanskt språkfärdighetstest, är ett standardiserat prov på språkfärdigheter i japanska som administreras av japanska utbildningsdepartementet. Testet har fem nivåer, N1, N2, N3, N4 och N5 och testar genom flervalsfrågor kanji, ordförråd, hörförståelse, grammatik och läsförståelse.

Beskrivning
Provet har fem nivåer från N1 till N5, varav nivå N5 är den enklaste, och nivå N1 är den svåraste. Provet genomförs två gånger om året, den första söndagen i juli samt den första söndagen i december. På vissa testorter genomförs testet endast en gång per år. I Norden fanns år 2023 fyra testorter: Stockholm, Kongsvinger, Helsingfors och Köpenhamn. I Sverige utförs provet vanligtvis i juli på Stockholms universitet av SAJP - Stockholm Association for Japanese Language Proficiency Test.

Historia
JLPT hölls för första gången år 1984 för att möta en ökande efterfrågan på standardiserad certifiering i japanska språkkunskaper.  Fram till 2003 var godkända resultat på JLPT ett krav på utländska studenter för att studera på japanska universitet. Sedan 2003 används en annan examen, EJU (engelska, Examination for Japanese University Admission for International Students) i detta syfte. JLPT har endast flervalsfrågor, medan EJU också testar skrivförmågan. JLPT är dock fortfarande det mest välkända språkprovet på japanska och nivå 1 eller 2 förekommer ofta som krav i platsannonser.

Äldre utformning
JLPT hade mellan 1984 och 2009 fyra nivåer, 1, 2, 3, och 4. År 2010 infördes det nuvarande systemet med fem nivåer, N1, N2, N3, N4 och N5.

Källhänvisningar

Externa länkar
The Japanese-Language Proficiency Test, officiell hemsida på engelska
Manythings Japanese, kompletta gloslistor med engelsk översättning
Drill the kanji for the JLPT, verktyg för att träna kanji online (engelska)

Japanska språkprov
WP:Projekt Japan

ka:იაპონური ენის უნარ-ჩვევათა ტესტი (JLPT)
Julli Wiborg

Juliane "Julli" Wiborg, född 1880, död 1947, var en norsk lärare och författare, främst av flickböcker. Hon var dotter till missionären och författaren Nils Landmark (1844-1923). Hennes dotter Elisabeth Wiborg var en tid förlovad med lyrikern Rolf Jacobsen (1907-1994).

Julli Wiborg studerade vid lärarskolan i Notodden, tog examen 1903 och var 1903-1907 lärare i Porsgrunn, båda i Telemark fylke i södra Norge. Hennes litterära debut kom 1908. Från 1910 var hon bosatt i Oslo.

Hennes böcker fick i sin samtid mycket hård kritik från bibliotekarier och lärare. De romantiska berättelserna ansågs vara skräplitteratur, som man borde skydda ungdomen ifrån.

Bibliografi (översatt till svenska)
 Kiss och alla de andra (Norstedt, 1913) (översättning Louise af Klercker)
 Fröken Kiss (Norstedt, 1914) (översättning Louise af Klercker)
 Studenten Kiss (Norstedt, 1916) (översättning Louise af Klercker)
 Lyckobarnet (Norstedt, 1917) (översättning Louise af Klercker)
 Karen Vangen längtar ut i världen (Hökerberg, 1922) (översättning Thea Hökerberg)
 Karen Vangen ute på egen hand (Hökerberg, 1923) (översättning Thea Hökerberg)
 Karen Vangens friare (Hökerberg, 1924) (översättning Thea Hökerberg)
 Ragna (A. V. Carlson, 1925) (anonym översättning)
 Förlovad (A. V. Carlson, 1926) (anonym översättning)
 Majen (A. V. Carlson, 1927) (anonym översättning)
 Ut (Bonnier, 1930) (anonym översättning)
 Vägen till mannens hjärta (Bonnier, 1933) (anonym översättning)
 April (Lindqvist, 1936)(anonym översättning?)
 Vivi (Lindqvist, 1937) (översättning Dora Graaf)
 Hundra procent kvinna (Lindqvist, 1938) (översättning Ragnhild Hallén)
 För första gången (Lindqvist, 1938) (översättning Dora Graaf)
 Inga förlovar sig (Lindqvist, 1941) (anonym översättning?)
 Vi flyttar hemifrån (1Lindqvist, 947) (översättning Ragnhild Hallén)

Källor

 Kjende personar i Fjaler fødde år 1850-1900, Fylkesleksikon, NRK Sogn og Fjordane

Externa länkar
 

Kvinnor
Födda 1880
Avlidna 1947
Norska författare
Norska författare av barn- och ungdomslitteratur
Spansk vattensalamander

Spansk vattensalamander (Lissotriton boscai, tidigare Triturus boscai) är ett stjärtgroddjur i familjen salamandrar.

Utseende 
Den spanska vattensalamandern har en ryggsida med mörka fläckar på gul, brun eller olivfärgad botten. Buksidan är klart orangegul. Mellan ryggsida och buk finns ofta ett ljusare band. Salamandern är en av Europas minsta salamandrar, med en längd upp till 7,5 cm för hanar, 9,5 cm för honor. Under landfasen är huden torr och besatt med fina vårtor. Könsdimorfismen är liten, bortsett från storleksskillnaden; under lektiden har båda könen en svanshudkam, som är något högre hos hanen.

Utbredning 
Arten finns endast på västra delen av Iberiska halvön.

Vanor 
Arten är i hög grad akvatisk; under vattenfasen föredrar den stillastående vatten med mycket växtlighet, som dammar och torvmossar, men kan också påträffas i djupa sjöar och även i rörligt vatten som vattendrag och bevattningskanaler. Under landfasten uppehåller den sig i fuktig terräng nära vatten, som mossa, under rötter och stenar. Den kan gå upp till 1 900 m i bergen, även om den vanligtvis håller sig mellan 400 och 1 000 m. Födan är olika ryggradslösa djur upp till en knapp centimeters storlek.

Fortplantning 
Lektiden, som tillbringas i vatten, varar från november till juli. Efter ett parningsspel där hanen viftar vatten (som antas innehålla könsferomoner) mot honan, visar denna att hon är villig genom beröra hanens svans. Han avsätter då en spermatofor på botten, som honan tar upp med sin kloak. Honan lägger mellan 100 och 240 ägg per parningssäsong. Larverna lever främst på dafnier och mygglarver, och kan tillbringa upp till ett år i vattnet innan förvandlingen. På högre höjder övervintrar de under vatten.

Referenser 

Salamandrar
Groddjur i palearktiska regionen
Mila Hallman

Matilda "Mila" Hallman, född 20 augusti 1863 i Roslagsbro, död 1 januari 1934, var en svensk romanförfattare, huvudsakligen under pseudonymen Tekla Winge. Hon var dotter till predikanten C. E. Jöngren och Johanna Hallman. Gift med kammarrättsrådet Hans Asplund, men frånskild. Hon översatte också George Sands Consuelo: en konstnärinnas historia (Fröléen, 1920).

Bibliografi
Romaner
 Jan Klopper och hans hustru och andra äktenskaps- och kärlekshistorier från flydda tider (1912)
 I virveln (1915)
 Livsoffret (1915)
 Cecilia Lange (1916)
 Doktorns hustru (1916)
 Jobbarens dotter (1916)
 Ett skiftande liv (1916)
 Tidnings-annonsen (1916)
 Vid skiljovägen (1916)
 En bröllopsresa i förväg (1917)
 En dockhustru (1917)
 De frånskilda fruarnas klubb (1917)
 På livets skuggsida (1917)
 Vampyrkvinnan (1918)
 Porslinsmålaren (1919)
 Agneta Uggla : En tidsbild från 1700-talet (1923)
 Hovmålaren och hans hustru : Konstnärsroman från Karl XII:s tid (1925)

Historiska uppsatser
 Svensken i soluppgångens land Japan 1775-1776 (1904) [om Linnélärjungen Carl Peter Thunberg]
 Målare och urmakare, flickor och lösdrivare (1907) [historier från gamla Stockholm]
 Danviksfolk, präster och vinskänkar (1908) [historier från gamla Stockholm]
 Clas Livijn : En studie (1909) [om Clas Livijn]
 Hofurmakare Jean Fredmans äktenskap (1915) [om Jean Fredman]

Källor
 Svenskt författarlexikon 1900-1940

Externa länkar
 

Kvinnor
Födda 1863
Avlidna 1934
Svenska författare under 1900-talet
Svenska översättare
Översättare från franska
Personer från Roslags-Bro socken
Författare publicerade under pseudonym
Gnarps kyrka

Gnarps kyrka är en kyrkobyggnad i Gnarp som tillhör Nordanstigskustens församling i Uppsala stift.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan består av ett rektangulärt långhus, en vidbyggd sakristia i nordost samt ett kyrktorn i väster. Ingångar finns i väster samt mitt på långhusets sydsida.

Kyrkan härrör i sin nuvarande skepnad från en om- och tillbyggnad 1785 - 1786. Vid ombyggnaden raserades merparten av den tidigare stenkyrkan från medeltiden. Delar av dess norra och östra långhusmur inlemmades i den nya kyrkobyggnaden. Likaså bevarades en sakristia av trä från 1761. Sakristian utsmyckades 1766 med målningar av hälsingekonstnären Paul Hallberg från Härnösand. Målningarna skildrar händelser från Jesu liv.

Kyrkans tidstypiska exteriör är tämligen oförändrad från byggnadstiden. Murarna är vitputsade såväl utvändigt som invändigt. Vid senare omputsningar har exteriörens ursprungliga dekoration med målade lisener tagits bort. Vid restaureringen 1978 avsåg man i görligaste mån återställa kyrkorummets och den fasta inredningens ursprungliga färgsättning.

Lämningar av gamla klockstapeln finns på kyrkbacken.

Inventarier
 En ljuskrona av malm är från 1703. Äldsta ljuskronan är från 1600.
 Kyrkklockorna härstammar från 1500-talet.
 Kyrkans första orgel invigdes andra söndagen i advent 1845.
 Kyrksilvret är från 1700-talet och 1800-talet.
 Äldsta mässhaken är från omkring 1700.

Orgel
1845 byggde Lars Niclas Nordqvist, Alfta en orgel med 16 stämmor.
1924 byggde Gebrüder Rieger, Jägerndorf, Tjeckoslovakien en orgel med 27 stämmor två manualer och pedal.
Den nuvarande orgeln byggdes 1972-1973 av Gustaf Hagström Orgelverkstad AB, Härnösand. Orgeln har mekanisk traktur, elektrisk registratur och slejflådor. Den har fyra fria kombinationer. Tonomfånget är på 56/30. Fasaden är från 1845 års orgel. 1989-1990 renoverades och omdisponerades orgeln av Johannes Menzel Orgelbyggeri AB, Härnösand.

Kororgel
1974 byggde Gustaf Hagström Orgelverkstad AB, Härnösand en mekanisk kororgel med slejflåda. Tonomfånget på orgeln är 56.

Referenser

Tryckta källor
 Våra kyrkor, sidan 81, Klarkullens förlag, Västervik, 1990,

Webbkällor
 
 Harmånger-Jättendals och Gnarps församlingar
 Se - Hälsingland

Noter

Kyrkobyggnader i Nordanstigs kommun
Kyrkobyggnader i Uppsala stift
Anders Ehrenberg

Jarl Anders Lennart Ehrenberg, född 2 maj 1926 i Falun, är en svensk kemist och biofysiker. Han är son till överläkaren Lennart Ehrenberg och hans hustru Gunhilda, född Månsson. 

Ehrenberg blev civilingenjör vid Kungliga tekniska högskolan 1950 och disputerade 1962 vid Stockholms universitet.  Han blev samma år docent i biokemi med biofysik vid Stockholms unviersitet, var 1963–1967 laborator vid Karolinska institutet och därefter 1967–1992 professor i biofysik vid Stockholms universitet. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1974.

Källor

Tryckt litteratur

Fotnoter

Externa länkar 

Svenska professorer i biofysik
Svenska kemister under 1900-talet
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1926
Levande personer
Personer från Falun