kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenska Guadeloupe

Svenska Guadeloupe var en svensk koloni som grundades 1813. Kolonin låg bland de Små Antillerna i Västindien. Ön Guadeloupe överläts till Sverige 1813 och var i svensk ägo endast till 1814. Besittningen var dock endast av formell karaktär och få svenskar vistades på ön under den 15 månader långa svenska perioden.

Bakgrund
Under Napoleonkrigen erövrades ön den 6 februari 1810 av Storbritannien.

Jean Baptiste Bernadotte (blivande kung Karl XIV Johan) var en av Napoleon I:s mest betrodda militärer. I och med flytten till Sverige 1810 förlorade han stora lantegendomar i Frankrike. Storbritannien förhandlade med Sverige om att ingå i en allians mot Napoleon och erbjöd kung Karl XIII och kronprins Karl XIV Johan sedan ön för att byta sida i kriget mot Napoleon som kompensation för eventuella ytterligare egendomsförluster.

Kolonins grundande
Den 3 mars 1813 överläts Guadeloupe formellt till Sverige efter Guadeloupeöverenskommelsen. Kolonin skulle tillhöra Kungen av Sverige och dennes efterträdare enligt Successionsordningen som hade fastställts den 26 september 1810.

Geografi 
Kolonin omfattade huvudöarna Île de Basse-Terre och Île de Grande-Terre samt kringliggande Îles des Saintes, Île Marie-Galante, Îles de la Petite Terre och Île La Désirade.

Guvernörer
Under den formellt svenska perioden förvaltades ön fortsatt av engelsmän.

 Alexander Forrester Inglis Cochrane, 30 augusti 1810 – 26 juni 1813
 John Skinner, 26 juni 1813 – 7 december 1814

Historia
Den 3 mars 1813 överläts Guadeloupe formellt till Sverige.

Svenska regeringen beslöt att utrusta en expedition för att ta ön i besittning. Löjtnanten friherre Carl August Burchard Gyllengranat utsågs till expeditionens ledare och i januari 1814 utnämndes friherre Olof Rudolf Cederström till generalguvernör. Innan expeditionen hunnit avsegla återlämnades dock ön till Frankrike och alla utnämningar återkallades. Ämbetsmannen Carl David Skogman hade dock skickats i förväg och anlände till Pointe-à-Pitre den 16 januari 1814 ombord på ett engelskt fartyg.

Redan efter freden i Paris 1814 återgick ön den 30 maj under franskt styre. Frankrikes överhöghet över ön bekräftades sedan i Wienkongressen år 1815.

Eftermäle
Frankrikes kung Ludvig XVIII kompenserade Sverige med att erkänna unionen mellan Sverige och Norge. Storbritannien kompenserade det svenska kungahuset med 24 miljoner guldfranc efter ett avtal den 13 augusti 1814. Ersättningen grundade den så kallade Guadeloupefonden.

Delar av fonden användes redan 1815 till att lösa statsskulder efter kung Karl XIV Johans olika krig.

Referenser

Litteratur

Noter

Externa länkar
 Kort om Svenska Guadeloupe
 Karta över Guadeloupe 1810

Tidigare svenska besittningar
Stater och territorier bildade 1813
Stater och territorier upplösta 1814
Guadeloupe
Västindiens historia
Näsby församling, Linköpings stift

Näsby församling var en församling i Linköpings stift inom Svenska kyrkan i Östergötland. Församlingen uppgick 1784 i Rystads församling som 2009 uppgick i Åkerbo församling.

Församlingskyrka var Näsby kyrka, som revs i anslutning till att Rystads kyrka var klar 1784.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde ett eget pastorat, stiftets minsta, tills 1784 då församlingen uppgick i Rystads församling.

Kyrkoherdar

Klockare, kantor och organister

Se även
Näsby socken

Referenser

Källor
Om Rystads församling historia lokal webbplats
om Rystads och Näsby församlingar Länsstyrelsen

Fotnoter

Historiska församlingar i Linköpings stift
Albinus Hasselgren

Albinus (Johan Albin) Hasselgren, född 20 mars 1880 i Gävle, död 9 april 1916 i Westfield, Massachusetts, USA, var en svensk-amerikansk målare. Han var bror till konstnären Elfrida Gustava Ewerlöf.

Albinus Hasselgren var ritare vid Falu Vagnsverkstad. År 1903 utvandrade han till USA där han ändrade sitt förnamn till Albinus. I sitt nya hemland kom han i kontakt med idéer om att skandinaviska vikingar upprättat kolonier i Nordamerika. Han blev övertygad om att det så kallade Newport Tower var en lämning från en sådan vikingabosättning, något han ger uttryck för i sin mest berömda målning Vinland år 1127 som publicerades i tidskriften Prärieblomman 1912 och som också kommenterades av lokalpressen. Målningen visar hur nordiska vikingar tar nattvarden tillsammans med nordamerikansk ursprungsbefolkning framför tornet i Newport.

Albinus Hasselgren målade också flera altarmålningar för lutherska kyrkor i New England. Två finns i den kyrka han själv blev medlem av, Lutheran Church i Worcester. Sina sista fyra år levde Hasselgren på sanatorium i Westfield, Massachusetts, sedan han drabbats av en av sin tids folksjukdomar tuberkulos.

Källor 
 Otto Robert Landelius, "Hasselgren, Johan Albin (Albinus), Svenskt konstnärslexikon, Allhems Förlag, 1957, band 3 sid. 61.
 Jeff Werner, Medelvägens Estetik. Sverigebilder i USA, band 2, Gidlunds 2008, sid. 28-31.
 En handskriven biografi över Albinus Hasselgren, skriven av en syster, finns på Emmigrantinstitutet i Växjö, tillsammans med några tidningsklipp (Otto Robert Landelius arkiv). Uppgifterna i den handskrivna biografin, som legat till grund för Landelius artikel från 1961 stämmer inte helt med de uppgifter som finns i amerikanska arkiv. Korrespondens mm finns även hos släkten Hasselgrens privata arkiv.

Svenska målare under 1900-talet
Födda 1880
Avlidna 1916
Män
Konstnärer från Gävle
Long John

Long John är en skotsk whisky tillverkad av Chivas Bros Ltd. Whiskyn uppkallades efter den reslige John MacDonald, som 1825 byggde upp Ben Nevis destilleri i de västra högländerna. Long John Whisky har tillverkats enligt samma recept sedan 1825 och görs på 48 olika sorters maltwhisky, bland annat Laphroaig och Highland Park.

Skotsk whisky
Mustang Jr

Mustang Jr byggdes som en entypsbåt på beställning av KSSS. Tord Byqvist ritade segelbåten 1968 som byggdes på Fisksätra varv 1968-1971.

Entypskölbåten Mustang Jr kom till genom att Pelle Gedda, KSSS tidigare ungdomsledare och ordförande, tog initiativet till utvecklingen en ny ungdomsbåt som skulle bli en modern efterträdare till populära juniorbåten Stjärnan. Tord Byqvist ritade en liten kölbåt, sjövärdig och vacker med de flesta av större båtars kappseglingsegenskaper och trimningsmöjligheter. Mustangen skulle användas framförallt vid utbildning av kappseglare. Fisksätra varv åtog sig att tillverka den första serien på 200 båtar, men KSSS fick ställa ekonomisk garanti på 100.000 kr. I grundutförande kostade Mustang Jr 8.800 kr. År 2010 kostade en båt från 1970 15.000 kr .

Mustang blev entypsbåt med eget förbund ett år senare, men fick hård konkurrens av Monark 606 som kom samtidigt .

Källor
 Fisksätra Varv mätbrev

Noter

Kölbåtar
Fisksätra varv
Näsby socken, Östergötland

Näsby socken ingick i Åkerbo härad. Den uppgick i Rystads socken 1784 som sedan 1971 är en del av Linköpings kommun.

Socknen hade 1784 omkring 200 invånare och sockenkyrkan Näsby kyrka revs i anslutning till att den nya Rystads kyrka var uppförd omkring 1784.

Administrativ historik
Näsby socken har medeltida ursprung med en kyrka från 1200-talet.

Näsby församling uppgick i Rystads församling 1784, jordeboksdelen uppgick 1889 i Rystads.

Geografi
Näsby socken låg strax söder om Roxen vid Näsby säteri och dagens Ekängen, norr om Linköping.

Se även
Näsby församling

Referenser

Fotnoter

Källor
Om Rystads sockens historia lokal webbplats
om Rystads och Näsby församlingar Länsstyrelsen

Vidare läsning
Sveriges bebyggelse : statistisk-topografisk beskrivning över Sveriges städer och landsbygd. Landsbygden. Östergötlands län, del 3 Hermes 1950 libris
Hederström, Hans, Näsby socken i Östergötland, beskriven år 1755. Lund 1917
Bjerksten, Sigfrid, Ur Näsby kyrkas och sockens historia. LSJ 29

Indelningar i Linköpings kommun
Socknar i Åkerbo härad, Östergötland
Christina Gestrin

Anna Christina Gestrin, född 12 januari 1967 i Helsingfors i Finland, är en finländsk politiker för Svenska folkpartiet (SFP), utbildad agroforstmagister, riksdagsledamot 2000–2015 och före detta vice ordförande för SFP (1998–2005).

Biografi
Gestrin är dotter till förre SFP-politikern Kristian Gestrin och Eddina Gestrin, född Furuhjelm. Hon tog studenten vid Gymnasiet Lärkan 1985 och tog 1993 examen från Helsingfors universitet som agronomie- och forstmagister. 

Gestrin inledde sin politiska bana under studenttiden. Hon satt i Helsingfors stads miljönämnd under åren 1991–1995 och var vice ordförande för Svensk Ungdom från 1992 till 1994. Efter examen arbetade hon bland annat i miljöministeriet och forststyrelsen innan hon 1998 tog steget till rikspolitiken. Hon blev då medarbetare till dåvarande EU- och utrikeshandelsminister Ole Norrback och omsorgsminister Eva Biaudet. Under åren 1998–2005 var Gestrin vice ordförande för Svenska folkpartiet.

Sedan år 2000 är Gestrin riksdagsledamot för Nylands valkrets och ledamot av Esbo stadsfullmäktige. Gestrin har under sin tid i riksdagen framförallt profilerat sig inom miljöfrågor. Christina Gestrin sitter i miljöutskottet och stora utskottet. Hon är också ordförande för miljö- och naturresursutskottet i Nordiska rådet. Hon är också medlem av den parlamentariska Östersjökonferensen BSPC 

I september 2011 valdes hon till ordförande i Folktinget, en organisation som bland annat ger utlåtanden åt olika myndigheter om frågor som berör finlandssvenskarna.

Privatliv
Gestrin bor på en bondgård i Esbo. Hon är gift och har tre döttrar.

Referenser

Externa länkar

Ledamöter av Finlands riksdag för Svenska folkpartiet
Finlandssvenska politiker
Politiker från Helsingfors
Födda 1967
Levande personer
Kvinnor
Alumner från Helsingfors universitet
Reines de France et Femmes illustres

Reines de France et Femmes illustres (Drottningar av Frankrike och berömda kvinnor) i Luxembourgträdgården i Paris är en serie om tjugo skulpturer i marmor uppställda runt den stora bassängen framför Luxembourgpalatset. Urvalet av kvinnor som hedras på detta sätt gjordes av Ludvig Filip I (som regerade 1830 till 1848).

Källor 
 

Skulpturer i Paris
Porträttskulpturer
Skulpturer från 1800-talet
Skulpturer av franska skulptörer
Jacques-Édouard Gatteaux

Jacques-Édouard Gatteaux, född 4 november 1788, död 9 februari 1881, var en fransk skulptör, son och lärjunge till medaljgravören Nicolas-Marie Gatteaux.

Gatteaux blev 1845 medlem av Franska institutet. Han utförde porträttbyster och statyer samt medaljer. Hans rika konstsamlingar gick till en del förlorade under kommunupproret 1871.

Källor 
 

Födda 1788
Avlidna 1881
Franska skulptörer
Män
Officerare av Hederslegionen
Balata

Balata, är ett ämne liknande guttaperka, som utvinns från trädet Manilkara bidentata (synonymer Manikata bidendata, Mimusops batata, Minusops globosa) som främst växer i Guyana och Västindien. Trädet bildar täta, nästan ogenomträngliga skogar och kan nå en höjd på 35 meter. 
Tappningen av mjölksaften sker genom sicksack-formade snitt i barken och upp till 1 kg mjölksaft kan erhållas från ett medelstort träd. Den insamlade saften får genomgå en jäsningsprocess varvid en grå, brun eller rödaktig massa med inslag av mörka partiklar bildas. Skillnaden mellan balata och guttaperka är att balata ej påverkas av ljus och luft medan guttaperkan blir hård och spröd.

Användning
Balata är mycket starkt och ej elastiskt, varför det är särskilt lämpat för tillverkning av drivremmar och transportband. Det har tidigare också använts till höljet på golfbollar.

Balataträdets mycket hårda ved kan användas som nyttovirke. Det är så hårt att spikning måste ske i förborrade hål, och det sjunker i vatten.

Latexen kan användas som råvara för tillverkning av tuggummi.

Frukten är ätlig.

Källor
 Engelska Wikipedia
 Meyers varulexikon, Forum, 1952

Gummi
Sankt Lars församling

Sankt Lars församling eller S:t Lars församling kan syfta på

 Linköpings S:t Lars församling – en församling i Linköpings stift
 Sankt Lars församling, Skara stift – tidigare församling - 1500-talet
Sankt Lars församling, Visby stift - tidigare församling
 Sankt Lars katolska församling – en romersk-katolsk församling i Uppsala

Se även 
 Sankt Laurentii församling
Valerij Leontiev

Valerij Jakovlevitj Leontjev (), född 19 mars 1949 i Ust-, Komi ASSR, RSFSR, Sovjetunionen, är en rysk popsångare vars popularitet var som högst under tidigt 1980-tal. Han blev utnämnd till rysk folkartist 1996. Han är känd som en av de mest framstående artisterna inom rysk musik. Under sin långa karriär har han spelat in över 30 album, varav många sålts i miljontals exemplar.

Diskografi 
 1983 Муза - "Musa"
 1984 Диалог - "Dialog"
 1984 Премьера - "Premiär"
 1986 Дискоклуб 16(Б) - "Discoklubb 16 B"
 1986 Бархатный сезон - "Indiansommar"
 1987 Valeri LEONTJEV
 1988 Я — просто певец - "Jag - bara en sångare"
 1990 Дело вкуса - "En smaksak"
 1990 Грешный путь - "Syndens väg"
 1992 Там, в сентябре. The best of Leontiev - "Där, i september. Leontievs bästa"
 1993 Ночь - "Natt"
 1993 Последний вечер - "Sista kvällen"
 1993 Полнолуние - "Fullmåne"
 1994 Прикоснись - "Beröring"
 1994 У ворот Господних - "Vid Herrens port"
 1995 По дороге в Голливуд - "På väg till Hollywood"
 1998 Санта-Барбара - "Santa Barbara"
 1999 Канатный плясун - "Lindansaren"
 1999 Каждый хочет любить - "Alla vill älska"
 2001 Августин - "Augustine"
 2002 Птицa в клeткe - "Fågel i bur"
 2003 Кленовый лист - "Lönnblad"
 2004 Ночной звонок - "Telefonsamtal i natten"
 2005 Падаю в небеса - "Jag faller till himlen"
 2009 Годы странствий - "Åren av vandrande"
 2011 Художник - "Konstnär"
 2014 Любовь-капкан - "Kärleksfällan"

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 

Ryska popsångare
Sovjetiska popsångare
Sovjetiska skådespelare
Födda 1949
Män
Levande personer
Personer från Komi
Is My Head Still On?

Is My Head Still On? är Tiger Lous debutalbum, utgivet 2004 av Startracks. Albumet släpptes även på vinyl av det tyska skivbolaget Riptide Recordings. 2008 återutgavs CD-version med nytt omslag där Rasmus Kellermans ansikte har retuscherats bort.

Från skivan släpptes singlarna Oh Horatio och Sell Out.

Låtlista 
Alla låtar är skrivna av Rasmus Kellerman.
 "The Sound of Crickets" - 3:24
 "Sell Out" - 2:55
 "Oh Horatio" - 3:12
 "Warmth" - 3:58
 "The War Between Us" - 3:56
 "Like You Said" - 3:46
 "Last Night They Had to Carry Me Home" - 2:50
 "The Wake/Hooray Hooray" - 4:30
 "All in Good Time" - 9:19
 "Lowdown" - 2:04

Personal 
Siffrorna inom parentes indikerar låtnummer.
 Rolf Klinth - bas, lap steel (4, 9), mixning, producent
 Rasmus Kellerman - sång, gitarr, producent, låtskrivare, mixning
 Pontus Levahn - trummor (2, 5, 7, 9)
 Andrea Kellerman - sång (1)
 Daniel Johansson - flugelhorn (3, 5)
 Viktor Ginner - elpiano (5), orgel (9)
 Sara Appelgren - fotografi
 Sören Elonsson - mastering

Mottagande 
Skivan fick ett gott mottagande när den utkom och snittar på 3,8/5 på Kritiker.se, baserat på fem recensioner.

Referenser 

Svenska debutalbum
Musikalbum 2004
Album utgivna på Startracks
Album av Rasmus Kellerman
Manic Pixie Dream Girl

Manic Pixie Dream Girl (MPDG, direkt översättning: manisk älvdrömflicka) är en filmstereotyp. Filmkritikern Nathan Rabin, som myntade termen efter att ha lagt märke till Kirsten Dunsts biroll i Elizabethtown, definierar den som en karaktär som ”enbart existerar i känslosamma manusförfattares och regissörers överhettade fantasi för att lära unga män med grubblande själar att omfamna livet med sina oändliga mysterier och äventyr”.

Dessa kvinnliga karaktärer ger oftast ett intryck av att vara okonventionella i sitt beteende, ibland barnsliga eller flickaktiga, och har sällan något djupare inre liv. Även om deras huvudsakliga funktion är att förse den manliga huvudpersonen med viktiga lärdomar om livet, speciellt i mörka stunder, fungerar de stundom som dennes kärleksintresse. Ett typiskt exempel är Garden State av och med Zach Braff som blir "återupplivad" av MPDG-karaktären Sam spelad av Natalie Portman .

En annan typisk MPDG-karaktär är Kate Hudson i Almost Famous'. 
Arketypen kan också hittas i tidigare filmer såsom Katharine Hepburn i Ingen fara på taket eller Audrey Hepburn som Holly Golightly i Frukost på Tiffany's. Även ett flertal nya vågen-filmer innehåller en typ av MPDG-karaktär, till exempel Jeanne Moreau i François Truffauts Jules och Jim och Anna Karina i Jean-Luc Godards En rövarhistoria''.

Referenser 

Stereotyper och arketyper
Jørn Lier Horst

Jørn Lier Horst, född 27 februari 1970 i Bamble, är en norsk kriminalförfattare och dramatiker, bosatt i Larvik. Han är utbildad vid Polishögskolan i Oslo och arbetade som utredningsledare tills han blev författare på heltid 2013.

Horsts böcker har publicerats i över 40 länder med en total upplaga på mer än 10 miljoner. Han har bland annat belönats med Bokhandlarpriset, Rivertonpriset, Glasnyckeln ock Svenska Deckarakademins pris for bästa till svenska översatta kriminalroman. 

Tillsammans med Thomas Enger skriver han thrillerserien om polisen Alexander Blix och nyhetsbloggaren Emma Ramm.

Bibliografi 
Wisting-serien

Blix & Ramm-serien tillsammans med Thomas Enger.

CLUE-serien (för barn och ungdom)
 Salamandergåten (Salamandergåtan, översättning Kersti Wittbom, Bergh, 2013)
 Maltesergåten
 Undervannsgåten
 Gravrøvergåten

Dubbeldeckarna (för barn)
 Operasjon Tordensky (Dubbeldeckarna och fallet med de mystiska stölderna, översättning Barbro Lagergren, Bonnier Carlsen)
 Operasjon Sjørøver (Dubbeldeckarna och fallet med skattkartan, översättning Barbro Lagergren, Bonnier Carlsen)

Priser och utmärkelser
 Bokhandlarpriset 2011 för romanen Vinterstengt
 Rivertonpriset 2012 för romanen Jakthundene
 Glasnyckeln 2013 för romanen Jakthundene
 Svenska Deckarakademin 2014 för romanen Jakthundene
 The Petrona Award for Best Scandinavian Crime Novel of the Year in 2016 för romanen Grottmannen
 Crimetime Specsavers Nordic Noir Thriller of the Year Award 2018 för romanen Bottenskrap

Referenser

Noter

Externa länkar

 Jørn Lier Horsts webbplats

Norska kriminalförfattare
Norskspråkiga författare
Män
Födda 1970
Levande personer
Personer från Bamble kommun
Portlak

Portlak (Portulaca oleracea) är en växtart i familjen portlakväxter. 

Portlaken är en 8–20 centimeter lång, nedliggande ettårig ört. Den är mörkgrön med spadlika blad och små, i bladvecken gula gyttrade blommor. Växtens stam och blad används till syltning, pickles och kryddade maträtter och kan även stuvas som spenat. Den förekommer även i köksträdgårdar i Sverige.

Källor

Externa länkar 
Den virtuella floran 

Portlakväxter 
Po Växtindex
Bladgrönsaker
Sultan Aji Muhamad Sulaiman flygplats

Sultan Aji Muhammad Sulaiman flygplats är en flygplats som betjänar regionen Kalimantan Timur på Borneo i Indonesien. Flygplatsen ligger omkring 4,5 kilometer öster om Balikpapan.

Historik
Arbetet med att etablera en flygplats i områden började under den holländska eran, före Indonesiens självständighet. Under den holländska tiden användes den främst för de holländska oljeföretagens räkning.

Externa länkar
Sultan Aji Muhammad Sulaiman Airport
Persero Angkasa Pura I

Flygplatser i Indonesien
Municipal Waste (EP)

Municipal Waste är Municipal Wastes debutskiva. Den är en 7" EP som släpptes i USA 2001 på Amendment Records (AR52) och i Sverige 2002 på Umeåbolaget Busted Heads Records (BHR#13).

Låtlista
 Ammunition (Intro) / Thrashin's My Business... And Business Is Good
 Detention Mosh Session
 Ratbite
 Rock-Hatchet-Knife
 Floor Score
 CxMxDx

Källor

Musikalbum 2001
Musikalbum 2002
Abum av Municipal Waste
Limehouse Blues

Limehouse Blues är en populär sång från 1922 med musik av Philip Braham och text av Douglas Furber. Den blev känd genom Gertrude Lawrence och har blivit en jazzstandard som spelats in i hundratals versioner. Inspelningarna med Sidney Bechet, Django Reinhardt, Count Basie, Louis Armstrong och Mills Brothers tillhör de mest kända.

Sången förekommer i filmerna Ziegfeld Follies (med Fred Astaire och Lucille Bremer) och Star! (med Julie Andrews).

Amerikanska jazzlåtar
Sånger 1922
Eka Kurniawan

Eka Kurniawan, född den 28 november 1975 i Tasikmalaya, Indonesien, är en indonesisk journalist, författare och designer. Han skriver bland annat noveller, essäer och filmmanuskript. 

Kurniawan studerade vid universitetet i Yogyakarta och tog examen i filosofi innan han debuterade som författare.

Bibliografi
Nedan listas originalutgåvor (på indonesiska) plus översättningar med indrag.
 Pramoedya Ananta Toer dan Sastra Realisme Sosialis, 1999
  Cantik itu Luka, 2002
 Bi wa Kizu, 2006 (Shinpusha), översatt av Ribeka Ota 
 Beauty Is a Wound, 2015 
 Skönhet är ett sår, 2017 
 Lelaki Harimau, 2004
Man Tiger, 2015 
 Gelak Sedih dan Cerita-cerita Lainnya, 2005
 Cinta tak ada Mati dan Cerita-cerita Lainnya, 2005
 Seperti Dendam, Rindu Harus Dibayar Tuntas, 2014
 Vengeance Is Mine, All Others Pay Ca$h, 2017 
 O, 2016

Priser och utmärkelser (urval) 
2016 – World Readers' Award (Winner) för Beauty Is a Wound.
2016 – Man Booker International Prize för Man Tiger.

Referenser

Externa länkar
Eka Kurniawan Project

Födda 1975
Levande personer
Män
Indonesiska författare
Projekt Kvinnliga huvudpersoner övriga
Abu Zaid Umar Durda

Abu Zaid Umar Durda (arabiska: أبو زيد عمر دوردة, Abū Zaid ʿUmar Dūrda), född 4 april 1944, död 28 februari 2022, var en libysk politiker och diplomat. Han var Libyens regeringschef mellan 1990 och 1994 och Libyens FN-ambassadör mellan 1997 och 2003. Han har också varit Libyens ambassadör i Ottawa.

År 2009 efterträdde Durda Mussa Kussa som underrättelsechef i Libyen.

Referenser

Externa länkar
Occupation is the ugliest form of terrorism, ur Durdas tal inför FN:s generalförsamling i New York år 2001

Födda 1944
Libyens premiärministrar
Libyens ambassadörer
Män
Avlidna 2022
Personer i Libyen under 1900-talet
Personer i Libyen under 2000-talet
Björkekärrs kyrka

Björkekärrs kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Björkekärrs församling i Göteborgs stift. Den ligger på en kulle vid Stabbetorget i stadsdelen Björkekärr i Göteborgs kommun.

Kyrkobyggnaden
Kyrkan ritades av arkitekt Johannes Olivegren efter att han vunnit en tävling ordnad av småkyrkorörelsen. Den invigdes på pingstdagen den 25 maj 1958 av biskop Bo Giertz.

Byggnaden är uppförd i mörkrött tegel och består av fyra delar: kyrksal, långhus och kor samt ett vidbyggt klocktorn med sakristia under. Byggnadsdelarna är sammanfogade i förskjutning till varandra och med olika höjder.  

Korets stora mosaikfönster från golv till tak, utgör både fasaddekor och invändig altartavla. Det är utfört av Ralph Bergholtz. Interiörens väggar och golv är klädda med tegel i skiftande nyanser, vilket ger ett levande intryck.

Orgel
Till en början fanns en orgel som övertogs från Härlanda kyrka 1960. Den flyttades till Brännö kyrka 1987, då en ny orgel tillverad av Robert Gustavsson Orgelbyggeri sattes upp. Den är mekanisk och har elva stämmor fördelade på två manualer och pedal.

Exteriörbilder

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Göteborg
Kyrkobyggnader invigda 1958
1958 i Sverige