kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Guldpiplärka

Guldpiplärka (Tmetothylacus tenellus) är en afrikansk fågel i familjen ärlor inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Guldpiplärkan är en 18 centimeter lång fågel som gör skäl för sitt namn med hanens mycket färgglada dräkt: lysande gula vingar och stjärtsidor, svavelgul undertill med ett svart band tvärs över bröstet. Honan har gulkantade handpennor, beigefärgad undersida med gulaktig buk. Ungfågeln liknar honan men har streckat bröst.

Läte 
Guldpiplärkan levererar en sång, i flykten eller från en sittplats, bestående av en serie flöjtlika visslingar.

Utbredning 
Guldpiplärkan förekommer i sydöstra Sydsudan, södra och östra Etiopien, Somalia, norra Uganda, östra Kenya och östra Tanzania. Den har tillfälligt påträffats i Oman, 17-24 juni 1983. Arten är delvis nomadisk eller flyttfågel.

Systematik 
Fågeln placeras som enda art i släktet Tmetothylacus. Den är närmast släkt med piplärkorna i Hemimacronyx samt sporrpiplärkorna i Macronyx. Fågeln behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Guldpiplärkan förekommer i torr Acacia-buskskog och snåriga gräsmarker. Den lever av små insekter och troligen även andra ryggradslösa djur som den fångar i gräsmarker eller plockar från bar mark eller växtlighet.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig i nordvästra och södra Somalia, lokalt vanligt i Kenya och Tanzania samt ovanlig i Sydsudan.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Ärlor och piplärkor
Fåglar i etiopiska regionen
Guineaalethe

Guineaalethe (Alethe diademata) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Kongoalethen är en 18 cm lång trastliknande flugsnappare. Undersidan är ljus med grå anstrykning på bröstet och ansiktet, medan den är kanelbrun på ovansidan och centralt på hjässan. På stjärten syns tydliga vita spetsar på yttre stjärtpennorna. Ungfågeln är kraftigt fläckad ovan. Mycket lika systerarten kongoalethe har mer roströd ovansida, orange centralt på hjässan och saknar vitt i stjärten. Sången är en ljudlig och melodisk serie i tre till fyra stavelser, återgiven på engelska som ”whooo-wheet-whooee” eller liknande. Även hårda ”chht” kan höras.

Utbredning och systematik 
Guineaalethe förekommer från Senegal och Gambia till Sierra Leone, Liberia, Ghana och Togo. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Artstatus och släktskap 
Guineaalethe och kongoalethe (A. castanea) behandlades tidigare som samma art. De skiljer sig dock något åt i utseende, även i juvenil dräkt. Genetiska studier från 2003 stödjer också uppdelningen i två arter. Artparet utgör en systergrupp till en klad i familjen bestående av trädnäktergalar, shamor och flugsnappare i bland annat Muscicapa. Tidigare inkluderades ytterligare fyra arter i släktet, men genetiska studier visar att de endast är avlägset släkt, närmare snårskvättor i exempelvis Cossypha], och har därför brutits ut till ett eget släkte, Chamaetylas.

Familjetillhörighet 
Liksom ett antal andra små trastliknande fåglar som rödhake, näktergalar, stenskvättor, rödstjärtar och buskskvättor behandlades arten tidigare som en trast (Turdidae), men genetiska studier visar att de tillhör familjen flugsnappare (Muscicapidae).

Levnadssätt 
Kongoalethe hittas i skogar i låglänta områden och bergstrakter upp till 1500 meters höjd. Där uppträder den skyggt i undervegetationen, enstaka eller i par. Ibland kan den följa svärmande vandringsmyror för att fånga insekter som skräms upp i svärmens framfart och kan då vara lätt att komma nära.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Alethe

Alethe är ett fågelsläkte i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Släktet omfattar endast två arter som förekommer i Västafrika och Centralafrika:
 Kongoalethe (A. castanea)
 Guineaalethe (A. diademata)

Referenser

Externa länkar

Alethe
Fågelsläkten
Rostbukig kortvinge

Rostbukig kortvinge (Brachypteryx hyperythra) är en asiatisk fågelart som numera placeras i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i östra Himalaya. Arten är fåtalig och tros minska i antal. IUCN kategoriserar den därför som nära hotad.

Utseende och läten 
Rostbukig kortvinge är en liten (13 cm) fågel med rostorange strupe och undersida. Hanen är mörkblå ovan med ett tunt ögonbrynsstreck. Honan är mörkt olivbrun ovan. Båda könen är vitaktiga på bukens mitt. Sången är en snabb melodi som inleds med "tu-tiu" eller "wi-tu" och avslutas abrupt.

Utbredning och systematik 
Rostbukig kortvinge är endemisk för östra Himalaya, där den är känd från Västbengalen, Sikkim, Assam, Arunachal Pradesh och möjligen Nagaland i Indien, norra Myanmar och nordvästra Yunnan i Kina. Den verkar vara sparsamt och lokalt förekommande, men det kan bero på dess otillgängliga utbredningsområde, som sannolikt även inkluderar Bhutan, möjligen Nepal och sydöstra Tibet. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Kortvingarna i Brachypteryx ansågs fram tills nyligen liksom bland andra näktergalar, stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Sommartid återfinns arten i tät undervegetion och bambu (Arundinaria) i städsegröna bergsskogar på mellan 1800 och 3000 meters höjd. Vintertid frekventerar den täta vassbälten, buskmarker och väl bevuxna raviner från 450 till åtminstone 2950 meters höjd. Nyligen har den även påträffats ner till 150 meter i elefantgräs (Saccharum ravennae). Fågeln födosöker lågt i vegetationen och på marken. I dess mage har man hittat skalbaggar. Dess häckningsbiologi är okänd, men tros häcka mellan april och juni när den sjunger som mest intensivt.

Status och hot 
Rostbukig kortvinge har ett litet utbredningsområde och tros ha en rätt liten världspopulation på mellan 6.000 och 15.000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som nära hotad (NT), men noterar att sentida studier visar att den är något vanligare och vidare spridd än man tidigare trott.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Mindre kortvinge

Mindre kortvinge (Brachypteryx leucophrys) är en asiatisk tätting som tillhör familjen flugsnappare med vid utbredning från Himalaya till Små Sundaöarna.

Utseende 
Mindre kortvinge är som namnet avslöjar en liten fågel med en kroppslängd på 13 cm, med kort stjärt och korta vingar. Den är mindre och mer kortstjärtad än himalayakortvingen och har olikt denna skära ben. Hanen är blekt skifferblå ovan, honan brun. Båda könen har vit strupe och buk, liksom ett tunt, vitt ögonbrynsstreck som dock kan vara dolt. Hanar av underarterna wrayi och langbianensis (se nedan) är mörkt gråblå på bröst och flanker.

Utbredning och systematik 
Mindre kortvinge delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Brachypteryx leucophris nipalensis – förekommer från Himalaya i norra Indien till sydvästra Kina (Yunnan) och Myanmar
 Brachypteryx leucophris carolinae – förekommer från södra Kina till norra Thailand och norra Indokina
 Brachypteryx leucophris langbianensis – förekommer i bergsområden i södra Laos (Langbian-platån) och södra Vietnam
 Brachypteryx leucophris wrayi – förekommer i bergsområden på Malackahalvön
 Brachypteryx leucophris leucophris – förekommer i bergsområden på Sumatra, Java, Bali, Lombok, Sumbawa, Alor och Timor

Familjetillhörighet 
Kortvingarna i Brachypteryx ansågs fram tills nyligen liksom bland andra näktergalar, stenskvättor, stentrastar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförstörelse och predation från invasiva arter. Den minskar dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som sällsynt i västra Himalaya och Kina till mycket vanlig i nordöstra Indien.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Rostsidig flugsnappare

Rostsidig flugsnappare (Sholicola major) är en hotad fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer endast i bergsområden i sydvästra Indien.

Kännetecken

Utseende 
Rostsidig flugsnappare är en liten (14 cm) fågel med huvud, hals och ovansida enfärgat i mörkt skifferblå. Buken är vit centralt med rostfärgade flanker och undre stjärttäckare. Liknande nära släktingen keralaflugsnapparen har skifferblå flanker, vita undre stjärttäckare och vitt ögonbrynsstreck.

Läte 
Den relativt korta sången består av gälla visslingar och hårdare toner, ibland med härmningar av andra fåglar. Bland lätena hörs en inåtandande vissling och sträva skallrande ljud.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydvästra Indien, i Västra Ghats i södra Karnataka och Nilgiri Hills. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare behandlades keralaflugsnappare som en underart till major.

Släktestillhörighet 
Taxonomin kring arten har varit omstridd. Tidigare fördes den till kortvingarna i Brachypteryx alternativt näktergalssläktet Myiomela, men sentida studier visar att rostsidig flugsnappare tillsammans med keralaflugsnappare snarare står närmare flugsnapparna i Cyornis. Dessa har därför lyfts ut till ett eget släkte, Sholicola.

Levnadssätt 
Rostsidig flugsnappare hittas i undervegetation i skog på mellan 900 och 2100 meters höjd. Den är tillbakadragen och skygg, krypande genom vegetationen och kring lågor, förmodligen på jakt efter små insekter. Arten häckar i april–maj. Boet är en prydlig skål av mjuk mossa som placeras i ett hål i en slänt, en trädstam eller en stubbe. Däri lägger den två till tre ägg.

Status 
Rostsigi flugsnappare har ett litet och kraftigt fragmenterat utbredningsområde på isolerade bergstoppar. Den tros dessutom minska kraftigt i antal till följd av omvandling av dess levnadsmiljö till förmån för plantage, jordbruk och bosättningar. Enligt internationella naturvårdsunionen IUCN anses den därför vara hotad. Fram till 2018 placerades den i hotkategorin starkt hotad (EN), men dess hotstatus har därefter nedgraderats till sårbar efter omanalys.

Namn 
Fågeln har på svenska tidigare kallats vitbukad kortvinge och nilgirinäktergal.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Indien
Javakortvinge

Javakortvinge (Brachypteryx montana) är en asiatisk tätting i familjen flugsnappare med omtvistad systematik.

Utseende och läte 
Javakortvingen är en liten och mörk tätting. Hanen är genomgående skiffergrå, på buken något ljusare. Honan är skiffergrå på huvud och bröst, men rostbrun på stjärt, övergump, rygg och vingar samt något ljusare orangebrun på buken. Båda könen har långa svarta ben och ett tunt vitt ögonbrynsstreck. Hanen är ytligt lik javanäktergalen, men har kortare stjärt och saknar vitt i pannan. Sången består av en räcka slumpmässiga tonlösa visslingar.

Utbredning och systematik 
Javakortvingen förekommer i bergstrakter på Java i Indonesien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades populationer i stora delar av södra och östra Asien i arten, då med svenska trivialnamnet blå kortvinge, men dessa urskiljs numera som egna arter: kinesisk kortvinge (B. sinensis), himalayakortvinge (B. cruralis), taiwankortvinge (B. goodfellowi), filippinkortvinge (B. poliogyna), sumatrakortvinge (B. saturata), borneokortvinge (B. erythrogyna) och floreskortvinge (B. floris). Studier visar på stora genetiska skillnader populationerna emellan, liksom tydliga skillnader i utseende och läte.

Levnadssätt 
Javakortvingen hittas i bergsbelägen regnskog. Där ses den födosöka på marken, men också hoppa fram på lågor och låga grenar.

Status 
Trots det begränsade utbredningsområdet och att den tros minska i antal anses beståndet vara livskraftigt av internationella naturvårdsunionen IUCN.

Referenser

Externa länkar

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Pärlskvätta

Pärlskvätta (Heteroxenicus stellatus) är en bergslevande asiatisk tätting som numera placeras i familjen flugsnappare.

Utseende och läten 
Pärlskvättan är en liten (12–13 cm) och mörk fågel med långa ben och smal stjärt. Den är kastanjebrun ovan och marmorerat skiffergrå undersida med små stjärnliknande fläckar på buk och flanker. Ungfågeln är streckat rödbrun på ovansidan och bröstet. Sången är en serie mycket ljusa och genomträngande som ökar i både tempo och volym.

Utbredning och systematik 
Pärlskvättan delas in i två underarter med följande utbredning:
 Heteroxenicus stellatus stellatus – förekommer i Himalaya (Nepal till Bhutan, sydöstra Tibet, sydvästra Kina och nordöstra Myanmar)
 Heteroxenicus stellatus fuscus – förekommer i bergsområden i norra Vietnam (nordvästra Tonkin)

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Brachypteryx. Genetiska studier visar dock att den utgör en egen utvecklingslinje.

Familjetillhörighet 
Pärlskvättan ansågs fram tills nyligen liksom bland andra stenskvättor, rödstjärtar och buskskvättor vara små trastar. DNA-studier visar dock att de är marklevande flugsnappare (Muscicapidae) och förs därför numera till den familjen.

Levnadssätt 
Pärlskvättan häckar i mycket höglänt miljö, i Himalaya över 3300 meters höjd i blockrika marker över trädgränsen, ofta långt från växtlighet. Vintertid ses den på lägre nivåer i raviner i rhododendron- och barrskogar, bambu och städsegrön skog nära vattendrag på mellan 1800 och 2450 meters höjd. Den håller mest till på marken på jakt efter insekter och frön. Fågeln rapporteras häcka mellan maj och juli, i övrigt är dess häckningsbiologi okänd.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs dock som fåtalig och lokalt förekommande, i Kina sällsynt.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i orientaliska regionen
Trastflugsnappare

Trastflugsnappare (Agricola infuscatus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar. Den förekommer i torra buskmarker och savann i södra Afrika. Beståndet anses vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Trastflugsnappare är en stor, beigebrun flugsnappare som närmast liknar en skvätta till utseendet. Ljusa kanter på vingpanelerna formar en ljus vingpanel. Den enfärgat bruna stjärten och övergumpen skiljer den från alla skvättor. Liknande blek flugsnappare är mindre och saknar den vita vingpanelen.

Utbredning och systematik 
Trastflugsnapparen förekommer i södra Afrika. Den delas in i fem underarter med följande utbredning.:
 Agricola infuscatus benguellensis – förekommer från torra kustnära områden i Benguela i sydvästra Angola till Kaokoveld i nordvästra Namibia.
 Agricola infuscatus namaquensis – förekommer i Namibia
 Agricola infuscatus placidus – förekommer i Botswana (förutom längst i väst och sydväst) och norra centrala Sydafrika
 Agricola infuscatus seimundi – förekommer västra centrala Sydafrika, från Norra Kapprovinsen till sydvästra Fristatsprovinsen
 Agricola infuscatus infuscatus – förekommer i sydvästra Namibia och västra Sydafrika (söderut till Västra Kapprovinsen

Arten placerades tidigare i Bradornis men DNA-studier visar att den och blek flugsnappare är närmare släkt med arterna i Melaenornis och Fraseria och förs därför till det egna släktet Agricola.

Levnadssätt 
Trastflugsnapparen hittas i torra buskmarker och svann där den ses enstaka, i par eller i löst formade grupper sittande i busktoppar, på staket och telefonledningar. Därifrån faller den ner på marken för att fånga insekter och små ryggradsdjur likt en skvätta. Den kan på mer flugsnapparvis också ses göra utfall i luften för att fånga flygande insekter.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Maricoflugsnappare

Maricoflugsnappare (Bradornis mariquensis) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende 
Maricoflugsnapparen är en stor flugsnappare med upprätt hållning, ostreckat brun ovansida med varma kanter på vingpennorna och diagnostiskt kraftigt konstrasterande vit undersida. Alla andra flugsnappare i dess utbredningsområde har brun eller beigefärgad undersida. Ungfåglar är kraftigt streckade i brunt och vitt.

Utbredning och systematik 
Maricoflugsnappare förekommer i södra Afrika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Bradornis mariquensis acaciae – förekommer på savannen från södra Angola till sydvästra Botswana och nordvästra Sydafrika (Norra Kapprovinsen)
 Bradornis mariquensis mariquensis – förekommer i sydvästra Zambia, Botswana (förutom i sydväst), västra Zimbabwe och nordcentrala Sydafrika
 Bradornis mariquensis territinctus – förekommer i nordöstra Namibia och nordvästra Botswana

Levnadssätt 
Maricoflugsnapparen hittas i torra buskmarker, framför allt i törnträd där de kan ses sitta synligt på lägre grenar varifrån de gör utfall i luften eller slår ner på marken för att fånga föda. Den uppträder vanligen i par eller små grupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Namn 
Artens svenska och vetenskapliga namn syftar på Mariquafloden (= Marikwa-, Marica- eller Maricofloden) i Sydafrika, en biflod till Limpopofloden

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Törnflugsnappare

Törnflugsnappare (Bradornis microrhynchus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Törnflugsnapparen är en mycket enfärgad gråbrun flugsnappare. Den har distinkta streck på hjässan och smutsgrå undersida. Andra flugsnappare i dess utbredningsområde saknar streckad hjässa, utom grå flugsnappare som dessutom är streckad på bröstad. Lätena är dämpade och gnissliga.

Utbredning och systematik 
Törnflugsnappare delas in i fem underarter i två grupper med följande utbredning:
 Bradornis microrhynchus pumilus – centrala Etiopien till norra Somalia
 microrhynchus-gruppen
 Bradornis microrhynchus neumanni – sydöstra Sydsudan, södra Etiopien, centrala och södra Somalia, norra Kenya och norra Uganda
 Bradornis microrhynchus burae – från östra Kenya till sydöstra Somalia
 Bradornis microrhynchus microrhynchus – sydvästra Kenya till västra Tanzania och nordöstra Zambia
 Bradornis microrhynchus taruensis – sydöstra Kenya

Underarten pumilus har ibland kategoriserats som god art.

Levnadssätt 
Törnflugsnapparen hittas i torr savann och skogslandskap. Där ses den i par eller smågrupper, ofta på exponerade sittplatser.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen
Blek flugsnappare

Ej att förväxla med blek mesflugsnappare.

Blek flugsnappare (Agricola pallidus) är en fågel i familjen flugsnappare inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Blek flugsnappare är en rätt stor och långstjärtad flugsnappare med som namnet avslöjar blek fjäderdräkt. Undersidan är gråaktig och hjässan är ostreckad, till skillnad från liknande maricoflugsnappare och törnflugsnappare. Lätet är ett torrt "cheeyp" och sången består av en snabb ramsa med liknande toner.

Utbredning och systematik 
Blek flugsnappare delas in i tre grupper med 13 underarter med följande utbredning:
 Agricola pallidus bafirawari – södra Etiopien och nordöstra Kenya
 subalaris/erlangeri-gruppen
 Agricola pallidus subalaris – kustnära östra Kenya, nordöstra Tanzania
 Agricola pallidus erlangeri – södra Somalia (Bardera och Serenli till Hanole)
 pallidus-gruppen
 Agricola pallidus pallidus – Senegal och Gambia till Sydsudan och västra Etiopien; populationen i nordöstra Demokratiska republiken Kongo denna underart eller parvus
 Agricola pallidus parvus – östra Sydsudan, sydvästra Etiopien och nordvästra Uganda
 Agricola pallidus bowdleri – Eritrea till centrala Etiopien
 Agricola pallidus duyerali – nordöstra Etiopien (Duyer Ali) till centrala Somalia (El Bur)
 Agricola pallidus modestus – Guinea till sydöstra Mali och Centralafrikanska republiken
 Agricola pallidus murinus – Gabon, Republiken Kongo och Angola österut till sydöstra Sydsudan samt västra och södra Kenya, söderut till nordöstra Namibia, norra Botswana, västra och södra Zambia samt Zimbabwe
 Agricola pallidus aquaemontis – centrala Namibia (Waterberg Plateau)
 Agricola pallidus griseus – sydöstra Kenya till centrala Tanzania, Östafrika, Zambia, östra Zimbabwe och norra Malawi
 Agricola pallidus divisus – sydöstra Zambia, södra Malawi och Moçambique till nordöstra Sydafrika (Limpopo och Mpumalanga) samt Swaziland
 Agricola pallidus sibilans - förekommer i södra Moçambique (söder om Sul do Save) och nordöstra Sydafrika (KwaZulu-Natal)

Underarten aquaemontis inkluderas ofta i murinus.

Släktestillhörighet 
Arten placerades tidigare i Bradornis men DNA-studier visar att den och trastflugsnappare är närmare släkt med arterna i Melaenornis och Fraseria och förs därför till det egna släktet Agricola.

Levnadssätt 
Blek flugsnappare hittas i fuktig savann och skogstyper som miombo. Den sitter stilla i mitten av träden under långa stunder, varifrån den plötsligt gör utfall för att fånga en insekt i luften eller på marken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som frekvent förekommande till ovanlig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Flugsnappare
Fåglar i etiopiska regionen