kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sulawesisumphöna

Sulawesisumphöna (Amaurornis isabellina) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Sulawesisumphönan är med kroppslängden 35–40 cm störst i släktet Amaurornis. Den urskiljs lätt genom gråtonad olivbrun ovansida och helt vinröd till rostbrun undersida, inklusive undre vingtäckare och axillarer. Näbben är ljusgrön, ben och fötter brungröna. Könen är lika.

Lätet är högljutt och oharmoniskt, påminnande om zebrarallen men avslutas vanligen med sett ljudligt och klart "tak-tak-tak-tak" (varifrån arten fått sitt lokala namn Taktak). Flera fåglar kan höras låta samtidigt.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är låglandet på Sulawesi. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Arten hittas i gräs med lågväxta buskar nära vattendrag med skogsklädda kanter. Den ses även i gräsmarker med Imperata cylindrica samt intill majs- och risfält. Den kan ses rätt långt från vatten och är relativt vanlig framför allt i gamla övergivna trädgårdar. Fågeln hittas från havsnivån till 800 meters höjd. Ungfåglar har hittats i maj.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och populationsutvecklingen är oklar. Den anses inte vara hotad, varför internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som livskraftig.

Namn 
Artens svenska namn syftar på färgnyansen isabell, gulvitt till smutsgult. Färgen sägs ha fått sitt namn efter den spanska prinsessan Isabella, Filip II:s dotter. Då Isabellas gemål ärkehertig  Albrekt av Österrike belägrade Ostende, ska hon ha lovat att inte byta linne förrän staden hade intagits. Då belägringen varade tre år (1601-1604) antog linnet under tiden den smutsgula färg som betecknas som isabellfärg. Samma historia berättas om drottning Isabella I av Kastilien vid Granadas belägring 1492. Benämningen är känd i svenskan sedan 1637.

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Noter 

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter på Sulawesi
Talaudsumphöna

Talaudsumphöna (Amaurornis magnirostris) är en hotad och nyligen beskriven fågel i familjen rallar. Den förekommer endast på en enda ö i nordostligaste Indonesien.

Utseende 
Talaudsumphönan är en stor (30,5 cm), mörk och kraftig sumphöna med en påtagligt kraftig näbb. Huvudet är mörkbrunt, ovansidan djupare varmbrun och undersidan mycket mörkt grå men på flanker och "lår" mer likt ovansidan. Näbben är blekgrön och benen olivbruna med gul framsida.

Läte 
Det enda lätet som med säkerhet kopplats till arten är en monoton serie med mycket höjgljudda och grodlika toner, som mörka skall.

Utbredning 
Fågeln förekommer enbart på ön Karakelong i ögruppen Talaudöarna i nordöstra Indonesien. Den kan möjligen förekomma på angränsande öar, framför allt Salibabu och Kabaruang, men mindre än 20 kvadratkilometer skog återstår på dessa två öar.

Levnadssätt 
Talaudsumphönan är en skogslevande art, men förekommer även i glesare bestånd i högt gräs, buskmarker och igenväxta plantage upp till tre kilometer från närmaste skog. Den har också rapporterats från sumpområden.

Status 
Fågeln tros ha en världspopulation som understiger 10 000 vuxna individer och som minskar i antal till följd av habitatförlust. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin sårbar.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Endemiska fågelarter på Talaudöarna
Fåglar i australiska regionen
Blekgumpad sumphöna

Blekgumpad sumphöna (Amaurornis moluccana) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Blekgumpad sumphöna är en medelstor rall. Den är dämpat gråblå på kroppen och brun på vingar och stjärt, med rödbruna undre stjärttäckare. Näbben är gulgrön med en liten sköld ovan och de långa benen är gula. Den avger ett flertal olika läten, vanligen ett högljutt upprepat skri eller ett upprört ljud som i engelsk litteratur återges som "wark-woop, wark-woop, wark-woop".

Utbredning och systematik 
Blekgumpad sumphöna förekommer från östra Indonesien österut till Salomonöarna och söderut till Australien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Amaurornis moluccana moluccana – Sangihe Island, Moluckerna, Misool Island samt västra och norra Nya Guinea
 Amaurornis moluccana nigrifrons – Bismarckarkipelagen och Salomonöarna
 Amaurornis moluccana ultima – östra Salomonöarna
 Amaurornis moluccana ruficrissa – södra och östra Nya Guinea samt norra och östra Australien

Levnadssätt 
Blekgumpad sumphöna hittas i tät vegetation kring våtmarker. Den är mycket tillbakadragen och svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar. Trots det stora utbredningsområdet tros beståndet vara relativt litet, uppskattat till mellan 1 300 och 33 000 vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i australiska regionen
Filippinsumphöna

Filippinsumphöna (Amaurornis olivacea) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Arten förekommer i större delen av Filippinerna. Beståndet anses vara livskraftigt, men den är svårsedd och dåligt känd.

Utseende och läte 
Filippinsumphönan är en 24–31 cm lång rall. Den är mycket lik blekgumpad sumphöna (Amaurornis moluccana), men är något större och mörkare. Ovansidan är mer olivgrön ovansida, undersidan mörkt skiffergrå med mörkt rostbruna undre stjärttäckare. Näbben är ljusgrön, ögat blodrött och benen gulbruna. Lätet beskrivs i engelsk litteratur som ett raspigt och morrande "kaawww keerrr" som kan pågå i flera minuter och möjligen avges av flera individer i kör. Även ihållande hesa "werk werk werk..." kan höras.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Filippinerna utom på Palawan. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Denna och blekgumpad sumphöna (A. moluccana) har tidigare behandlats som en och samma art.

Levnadssätt 
Filippinsumphönan hittas i träskartade gräsmarker, översvämmade buskmarker och grästuvor intill vattendrag. Den häckar i blöta miljöer men kan också ses i närliggande torrare gräsmarker och skogsbryn. Födan har inte noterats men tros likna blekgumpad sumphöna. Den beskrivs som skygg och svårsedd.

Häckning 
Häckningar har noterats i februari, maj och september. Fågeln bygger ett skålformat bo som placeras i högt gräs intill ett översvämmat område. Ett bo som hittats innehöll fyra gräddvita ägg med röda och lila fläckar.

Status och hot 
Artens population har inte uppskattats och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser inte att den är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Taxonomi och namn 
Filippinsumphönan beskrevs taxonomiskt av Franz Meyen 1834. Det vetenskapliga artnamnet olivacea betyder "olivfärgad". På svenska har den även kallats filippinsk sumphöna.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Endemiska fågelarter i Filippinerna
Sakalavasumphöna

Sakalavasumphöna (Zapornia olivieri) är en utrotningshotad fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar som enbart

Utseende 
Sakalavasumphönan är en liten (19 cm) mestadels svartaktig rall. Ovan är den mörkt kastanjefärgad på mantel, vingtäckare och övre skapularer. Näbben är lysande gul och benen röda.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sakalava-regionen på nordvästra Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare fördes den till släktet Amaurornis, men DNA-studier visar att den endast är avlägset släkt och förs numera släktet Zapornia.

Status 
Denna art har en mycket liten population på maximalt 1000 vuxna individer i ett kraftigt fragmenterat utbredningsområde. Den hotas av habitatförstörelse. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Vattensumphöna

Vattensumphöna (Amaurornis phoenicurus) är en vida spridd asiatisk fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Vattensumphöna är en karakteristisk 32 centimeter lång rall med mörkt grå ovansida och vitt ansikte samt bröst. De undre stjärttäckarna är tydligt rost- eller kanelfärgade. Ben och näbb är gröna. På ungfågeln är det vita utbytt mot grått och ovansidan olivbrun.

Lätet 
Lätet är mycket karakteristiskt och högljutt, med olika sorters stönande, skrattande och kväkande ljud, följt av ett monotont "kru-ak, kru-ak, kru-ak-a-wak-wak". Det hörs bara under häckningstid, mestadels morgon och kvällar, men även nattetid, ofta från toppen av en buske eller ett bambustånd.

Utbredning och systematik 
Vattensumphöna förekommer i stora delar av södra och sydöstra Asien. Den delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Amaurornis phoenicurus phoenicurus – Sydasien, malajiska arkipelagen och Filippinerna
 Amaurornis phoenicurus insularis – Andamanerna och Nikobarerna
 Amaurornis phoenicurus midnicobarica – centrala Nikobarerna
 Amaurornis phoenicurus leucomelana – Sulawesi, västra Moluckerna och Små Sundaöarna

International Ornithological Congress urskiljer även underarten leucocephalus med utbredning på ön Car Nicobar.

Ekologi 
Fågeln förekommer i en rad olika typer av våtmarker som risfält, flodbanker, sjöar, träsk, diken och vattenreningsdammar. Den påträffas längre från vatten i skogskanter och buskmarker, på Andamanerna och Nikobarerna till och med i tät skog. Arten trivs också nära människan och ses ofta i bydammar och stadsparker. Den återfinns från havsnivån till 1 500 meters höjd, i sydvästra Indien 2 000 meter.

Vattensumphönan är en allätare som intar maskar, mollusker, insekter och dess larver, spindlar och småfisk, men även gräsfrön och skott och rötter från våtmarksväxter. Den är vanligtvis inte särskilt skygg utan ses ofta ute i det öppna. Den klättrar i buskar och träd och i vattnet kan den också dyka.

Arten antas vara monogam, åtminstone under en och samma häckningssäsong. Den lägger fyra till nio ägg i en grund skål som placeras på marken i gräs eller snårig undervegetation vid en dammkant, i ett dike eller dolt i ett buskage. Äggen ruvas och unav båda könen i 20 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med okänd utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 10 000 och 100 000 individer.

Namn 
Arten har på svenska även kallats vattenhöna, men blev tilldelad ett nytt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté för att bättre överensstämma med övriga arter i släktet Amaurornis.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Utbredningskarta och läten på Xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i australiska regionen
Kortstjärtad rall

Kortstjärtad rall (Rufirallus castaneiceps) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Kortstjärtad rall är en högrest och karakteristiskt tecknad rall. Fjäderdräkten är gråbrun med en stor orange huva över huvudet och övre delen av kroppen. Ögat är lysande gult. Sången avges ofta i duett, en studsande tvådelad vissling som lätt kan härmas, "toot, toorrr, toot, toorrr...".

Utbredning och systematik 
Kortstjärtad rall förekommer i Sydamerika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 coccineipes – förekommer i tropiska skogar i sydvästra Colombia och nordöstra Ecuador
 castaneiceps – förekommer i östra Ecuador till östra Peru och nordvästligaste Bolivia (Pando)

Släktesindelning 
Det råder stor oenighet bland de internationella taxonomiska auktoriteterna i vilket släkte kortstjärtad rall bör placeras. Clements et al placerar den i Anurolimnas tillsammans med cayennerall och svartbandad dvärgrall. International Ornithological Congress, BirdLife International och Howard & Moore för den istället numera till Rufirallus tillsammans med cayennerallen, och denna linje följs här.

Levnadssätt 
Jämfört med många andra rallar förekommer kortstjärtad rall i torrare miljöer, vanligen i täta igenväxande marker. Ung, uppväxande bambu verkar i åtminstone vissa områden vara en favoritmiljö.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Svartbandad dvärgrall

Svartbandad dvärgrall (Laterallus fasciatus) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Svartbandad dvärgrall är en liten (cirka 18 cm) mörk rall. Den är djupt rödorange under med tydlig svart tvärbandning på buken. Ovansidan är svartaktig. Lätet består av en utdragen melodisk drill, mer bubblande än andra rallarter. Rödsidig dvärgrall (Laterallus melanophaius) är mindre och ljusare, med vitt på strupe och bröst samt gul näbb och gula ben. Enfärgad rall (Amaurolimnas concolor) och kortstjärtad rall (Rufirallus castaneicepsis) har även de gula näbbar och saknar även svart tvärbandning.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Colombia till östra Peru och västra amazonska Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Det råder dock stor oenighet bland de internationella taxonomiska auktoriteterna i vilket svartbandad dvärgrall ska placeras. Clements et al för den till Anurolimnas, medan BirdLife International och Howard & Moore istället placerar arten i Porzana. Genetiska studier visar dock att svartbandad dvärgrall står nära Laterallus-arterna. Tongivande International Ornithological Congress (IOC) för den därför till Laterallus och denna linje följs här.

Levnadssätt 
Svartbandad dvärgrall hittas i tät och fuktig ungskog, framför allt på flodöar under stånd av Cecropia.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Cayennerall

Cayennerall (Rufirallus viridis) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läten 
Cayennerallen är en rätt liten men knubbig rall. Ovansidan är brun och undersidan roströd. På huvudet syns grått ansikte, roströd hjässa och röda ögon. Även benen är röda. Sången består av en klickande eller klingande drill, ofta stammande.

Utbredning och systematik 
Cayennerall delas in i två underarter med följande utbredning:
 brunnescens – förekommer i östra Colombia (mitten av dalen Magdalena)
 viridis – södra Venezuela, Guyanaregionen, Amazonområdet i Brasilien, östra Peru och norra Bolivia

Släktestillhörighet 
Cayennerallens släktestillhörighet har varit och är i viss mån fortfarande omtvistad. Traditionellt placeras den i Laterallus eller  Anurolimnas. Genetiska studier visar dock att den är systerart till pärlrallen (Micropygia schomburgkii) och lyfts därför numera ut till ett eget släkte, Rufirallus, där även kortstjärtad rall placeras tentativt.

Levnadssätt 
Cayennerallen hittas i torrare miljöer än andra rallar, som buskmarker, fuktiga betesmarker och savann. Den är en rätt skygg fågel som kryper omkring på marken.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Namn 
Gråhalsad rall (Aramides cajaneus) kallades tidigare för cayennerall, men BirdLife Sverige för numera det namnet till denna art.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödhalsad rall

Rödhalsad rall (Aramides axillaris) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den förekommer framför allt i mangroveträsk, från Mexiko söderut till Peru och Surinam i Sydamerika.

Utseende 
Rödhalsad rall är en hönsliknande fågel något mindre än en rörhöna. Den är bjärt roströd på hals och bröst, och svart på flanker och undre stjärttäckare. Näbben är lång och gulaktig, benen skära, dock ofta nersmutsade av lera.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från kustnära nordvästra Mexiko till nordvästligaste Peru, Surinam och Trinidad. I juli 2013 upphöll sig en individ i naturreservatet Bosque del Apache i amerikanska delstaten New Mexico. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödhalsad rall hittas i mangroveträsk, mer sällan i sötvattensvåtmarker. Den ses vanligen promenera bland mangroveträdens rötter, ibland mer ut på öppna lerslätter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde med oklar populationsutveckling. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Arten har på svenska tidigare kallats rödhalsad skogsrall.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Gråhalsad rall

Gråhalsad rall (Aramides cajaneus) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Gråhalsad rall är en stor och bjärt färgad hönsliknande rall. Noterbart är en lång gulaktig näbb, skära ben och grått på huvud och hals som kontrasterar med orangefärgat bröst. Arten liknar centralamerikansk rall ben har en brun fläck på baksidan av huvudet.

Utbredning och systematik 
Fågeln delas in i två underarter med följande utbredning:
 Aramides cajaneus cajaneus (inklusive latens och morrisoni) – förekommer från Costa Rica söderut till nordvästra Colombia (inklusive öar utanför Panama, vidareöster om Anderna till Guyanaregionen och nordöstra Brasilien och därifrån söderut till norra Argentina och Uruguay
 Aramides cajaneus avicenniae – mangroveträsk i sydöstra Brasilien (São Paulo söderut ut åtminstone till Paraná och möjligen Santa Catarina)

Tidigare inkluderades arten centralamerikansk rall (A. albiventris) i gråhalsad rall och vissa gör det fortfarande.

Levnadssätt 
Gråhalsad rall förekommer i sötvattensvåtmarker och fuktiga skogsområden, mer sällan i mangroveträsk. Olikt många andra rallar kan den ses ute i det öppna, knixande med sin korta svarta stjärt. Den ses vanligen enstaka eller i par.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling som inte tros vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Rödvingad rall

Rödvingad rall (Aramides calopterus) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Rödvingad rall är en stor rall. Den liknar den vanligare arten gråhalsad rall, men är bjärt kanelbrun i nacken, medan undersidan är mestadels grå utan kastanjebrunt inslag. Typiska lätet är ett gnyende, fallande skri.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde sträcker sig från östra Ecuador till Loreto i nordöstra Peru, och västra Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Rödvingad rall hittas i bergsbelägen regnskog, ofta intill rinnande vattendrag. Den är sällsynt och hittas lättast i avlägsna ostörda skogar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Grånackad rall

Grånackad rall (Aramides mangle) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Grånackad rall är den minsta arten i släktet ’’Aramides’’. Undertill har den vit strupe och rostrött på bröst och buk. Näbben är grön med rött längst in. Liknande saracúrarallen har grått bröst och gråhalsad rall har grå strupe.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i kustnära östra Brasilien (Maranhão till Rio de Janeiro). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Grånackad rall hittas i magroveträsk och kustlaguner, men flyttar också inåt land till torrare områden för att häcka.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Saracúrarall

Saracúrarall (Aramides saracura) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utsende och läte 
Saracúrarallen kännetecknas av lysande röda ögon och röda ben. Undersidan är grå med rostfärgad övre delen av ryggen, medan huvud och hals är gråfärgade. Näbben är lång och grön. Lätet är ett mycket ljudligt och flötjande "kua-kua-kua".

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i skogar i sydöstra Brasilien till Paraguay och nordöstra Argentina (Misiones). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Brunrall

Brunrall (Aramides wolfi) är en hotad sydamerikansk fågel i familjen rallar.

Utseende och läte 
Brunrallen är en medelstor (33–36 cm), mestadels rostbrun rall. Huvudet är askgrått med vitaktig strupe. Den är kanelbrun på nacke, övre delen av ryggen och undersidan, medan resten av ovansidan och undersidan är ljust olivbrun. Undergump, övergump och stjärt är svarta. Näbben är grön med en gul pannsköld och ögonen röda, likaså benen. Lätet består av en vittljudande serie med ihåliga och nasala toner, återgivet som "cjuí-cjuí-cjuí" eller "cjuo-cjuo-cjuo".

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sydamerika från västra Colombia till sydvästra Ecuador och det nordligaste Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Brunrallen hittas oftast i mangroveträsk, men har också påträffats i skogsmarker, flodnära våtmarker och sumpskog på upp till 1100 meters höjd.

Status 
Brunrallen förekommer i ett område där habitatförstörelsen är stor och tros därför minska relativt kraftigt i antal. Den är vidare känd från bara några få lokaler. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som sårbar. Världspopulationen tros understiga 2500 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Franz Theodor Wolf (1841-1921), tysk geolog och mineralolog boende i Ecuador 1870-1891.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen