kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
James Paget

Sir James Paget, född 11 januari 1814 i Great Yarmouth, död 30 december 1899, var en engelsk kirurg. Han var bror till medicinprofessorn i Cambridge George Edward Paget och far till biskoparna Francis och Luke Paget samt till kirurgen  Stephen Paget.

Paget var consulting surgeon vid St Bartholomew's Hospital i London och ägnade sig främst åt patologisk histologi. Han är mest känd för Pagets sjukdom.  Bland hans skrifter märks Lectures on Surgical Pathology (tredje upplagan 1870) och Lectures on Tumours (1851). Han invaldes som Fellow of the Royal Society 1851 och som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien 1870.

Källor

Noter 

Brittiska kirurger
Brittiska professorer i medicin
Ledamöter av Royal Society
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Brittiska läkare under 1800-talet
Personer från Great Yarmouth
Födda 1814
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Omar Rodriguez-Lopez Quintet

The Omar Rodriguez-Lopez Quintet är ett sidoprojekt av Omar Rodriguez-Lopez. På sin lediga tid från hans fullspäckade schema med The Mars Volta, spelar Rodriguez-Lopez live med sin kvintett, som under 2005 omfattade tre medlemmar från The Mars Volta Group: Juan Alderete, Marcel Rodriguez-Lopez och Adrian Terrazas-Gonzales. 
2005 spelades det självtitlade debutalbumet, Omar Rodriguez in i Amsterdam. Albumet är känt för sina improvisatoriska sånger med holländska titlar och inga texter. Efter att ha spelat in The Mars Voltas album Amputechture samarbetade Rodriguez-Lopez med Damo Suzuki för att få ihop en 25-minuters EP vid namn Please Heat This Eventually. 
Ett nytt album, Se Dice Bisonte, nr Bufalo, förberedes också för att släppas på GSL. 10-låtars albumet framförs av Mars Volta medlemmarna Cedric Bixler-Zavala, Marcel Rodriguez-Lopez, Juan Alderete de la Pena, Adrian Terrazas-Gonzales samt Money Mark Ramos Nishita och John Frusciante. Musiken till albumet skrevs och in år 2006 i Kalifornien och Amsterdam. Denna inspelning släpptes på både vinyl och cd. Albumet är inspirerat av Pink Floyd; mest märkbart den i Set the Controls for the Heart of the Sun. 
En annan låt, "Rapid Fire Tollbooth", har varit en del av The Mars Volta's live set under de senaste året. The Mars Volta omarbetade spåret så att det skulle passa till Amputechtures uppföljare. 
Rodriguez-Lopez har också komponerat musiken till filmen El Bufalo de la Noche av Guillermo Arriaga och Jorge Hernandez Aldana. Övergång datum och spårinfo för denna registrering har ännu inte tillkännagivits. Dessutom är det för närvarande oklart om detta kommer att bli en Mars Volta skiva eller en Omar Rodriguez-Lopez Group skiva.

Diskografi 
Album
 Omar Rodriguez (2005) 
 The Apocalypse Inside of an Orange (2007)

Externa länkar 

 Omar Rodriguez-Lopez Quintet på MySpace 
 Omar Rodriguez Quintet på MySpace 

Amerikanska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2005
Friedrich Wilhelm Schneidewin

Friedrich Wilhelm Schneidewin, född den 6 juni 1810, död den 11 januari 1856, var en tysk klassisk filolog. Han var far till teologen och filologen Max Schneidewin.

Schneidewin blev 1833 lärare vid gymnasiet i Braunschweig, 1837 extra ordinarie och 1842 ordinarie professor i Göttingen. Schneidewin gav bland annat ut Delectus poeseos graecorum elegiacae, iambicae, melicae (1838-1839, med fragment av de lyriska poeterna), upplagor av Sofokles, Babrios och Aischylos Agamemnon. Med Ernst Ludwig von Leutsch utarbetade Schneidewin band 1 av Corpus paroemiographorum (2 band, 1839, 1851) samt grundade 1846 den bekanta filologiska tidskriften Philologus.

Källor 
 

Tyska klassiska filologer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Göttingens universitet
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Helmstedt
Födda 1810
Avlidna 1856
Män
Ugglan
Irans provinser

Detta är en listartikel. För mer allmän information om Irans provinser, se Irans administrativa indelning.
Lista över Irans provinser. Iran är indelat i 31 provinser (ostan), som är den första nivån i landets administrativa indelning.

Provinserna är indelade i ett antal shahrestan, vilka närmast kan beskrivas som delprovinser. Dessa är i sin tur indelade i distrikt (bakhsh), som indelas i städer (shahr) och landsbygdsdistrikt (dehestan).

Lista

Referenser

Externa länkar

 
provinser
Max Schneidewin

Max Paul Ernst Berthold Schneidewin, född den 24 februari 1843 i Göttingen, död den 22 januari 1931 i Hameln, var en tysk filolog, teolog och filosof. Han var son till filologen Friedrich Wilhelm Schneidewin och far till juristen Karl Schneidewin.

Schneidewin var 1887–1911 gymnasieprofessor i Hameln och gav ut flera arbeten inom klassisk filologi, politiska och litteraturhistoriska skrifter samt filosofiska arbeten, Drei populärphilosophische Essays (1883), Der Wundt-Sommersche Streit (1887), Das goldene ABC der Philosophie (tillsammans med Adolf Steudel, 1891), Offener Brief an Eduard von Hartmann (1892), Die Unendlichkeit der Welt (1900) med flera. Han anslöt sig i viss mån till Eduard von Hartmanns ståndpunkt. Oändligheten förstod han som en subjektiv förståndsteori, grundad på det ständigt möjliga fortskridandet i tänkandet.

Källor

Noter

Externa länkar 
 Texter av Max Schneidewin på tyska Wikisource.

Tyska klassiska filologer
Tyska teologer
Tyska gymnasieprofessorer
Filosofer under 1800-talet
Tyska filosofer under 1900-talet
Filologer under 1800-talet
Filologer under 1900-talet
Teologer under 1800-talet
Teologer under 1900-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Göttingen
Födda 1843
Avlidna 1931
Män
Ugglan
Örnsköldsviks rådhus

Örnsköldsviks rådhus är en byggnad i centrala Örnsköldsvik.

Byggnaden uppfördes 1907-09 enligt Gustaf Hermanssons ritningar, och har haft olika användningsområden under årens lopp. Under åren 1909-1972 huserade stadens poliskår i byggnaden, och 1976-2004 var huset en konsthall. Efter en renovering år 2011 flyttade Örnsköldsviks folkhögskola in i byggnaden.

Referenser

Rådhus i Sverige
Byggnader och anläggningar i Örnsköldsvik
Arkitekturåret 1909
Byggnader ritade av Gustaf Hermansson
Maximinus av Aix

Maximinus av Aix (franska Maximin) hedras som den förste biskopen av Aix-en-Provence i södra Frankrike.  Förmodligen var han verksam på 400-talet. Han helgonförklarades den 24 november 1900 av påven Leo XIII och hans högtidsdag är den 8 juni.

Västlig kristen tradition
Enligt en tradition sammankopplas han med en av Jesus 70 lärjungar, "den som var blind sedan födseln". Denne skall enligt samma tradition ha varit med på en båt från Palestina till Provence. Ombord på båten fanns bland annat också mariorna Maria Magdalena, Maria Salome, Maria Klopas samt följeslagare som Marta och Lasaros. Maximinus begav sig till Aix-en-Provence där han inrättade sitt högkvarter och blev dess förste biskop. Maria från Magdala fördes på ett mirakulöst sätt till Maximinus på sin dödsbädd och det var han som gav henne sista smörjelsen. Han lät sedan bygga det första kapellet för att förvara hennes stoft. Det gjordes på den plats där dagens Basilique Saint-Marie-Madeleine i staden Saint-Maximin-la-Sainte-Baume ligger, en stad som är uppkallad efter honom. I konsten avbildas han som en biskop som ger Maria Magdalena sista smörjelsen. Han avbildas också i en båt tillsammans med Maria Magdalena, Marta och Lasaros, som en äldre biskop med mitra och kräkla (biskopsstav). I kryptan i kyrkan Basilique Sainte-Marie-Madeleine finns sarkofager från 400-talet varav en uppges vara Maximinus.

Externa länkar
Norsk katolsk webbsida om helgon

Franska helgon
Franska romersk-katolska präster
Romersk-katolska biskopar
Män
Babrios

Babrios eller Babrias (latin Babrius) var en grekisk fabeldiktare aktiv omkring 150 e.Kr.

Babrios samlade Aisopos fabler och upptecknade dem i koliambiska trimetrar. Hans samling ligger till grund för alla senare såväl poetiska som prosaiska bearbetningar av de aisopiska fablerna. 

Av Babrios egna fabler fanns endast fragment kända, till dess greken Minoides Minas i klostret S:ta Laura på berget Athos år 1842 upptäckte 123 av dem; 1857 påstod han sig ha funnit ytterligare 95, men dessa anses förfalskade. 

Däremot har sex hittats i en vatikansk handskrift. De är utgivna i flera upplagor, av bland andra Alfred Eberhard (1876), William Gunion Rutherford (1883) och Otto Crusius (1897).

Källor 

 

Antikens grekiska poeter
Födda 100-talet
Avlidna 100-talet
Män
Ugglan
HMS Ajax (A252)

HMS Ajax (A252) var ett trängfartyg (bogserbåt) som byggdes 1963 på Åsiverken i Åmål för Marinförvaltningen. Fick 1995 namnet Tuggard. Återfick namnet Ajax år 2000. Ägs idag av Idäntie Ky - Österled Kb i Finland.

Referenser

Externa länkar
Bilder på HMS Ajax

Svenska trängfartyg
Fartyg sjösatta 1963
Fartyg byggda i Åmål
Svenska örlogsfartyg under kalla kriget
Bokoxe

Bokoxe (Dorcus parallelipipedus), även kallad liten ekoxe, är en skalbagge i familjen ekoxbaggar (Lucanidae). Den lever i lövskog, särskilt bokskog. Larven lever i multnande ved, som stubbar eller nedfallna grenar. Vuxna individer är mellan 20 och 30 millimeter. 

Andra träd som arten besöker tillhör släktena Castanea, Juglans, Populus, Quercus och Salix. Vuxna exemplar vistas gärna vid trädens söta vätskor och under nätter nära ljuset. I Rumänien registrerades bokoxe tillsammans med ekoxe och större ekbock på samma träd.

Utbredningen omfattar en stor del av Europa, inklusive europeiska delar av Ryssland samt över Turkiet och Kaukasus fram till Iran. Bokoxe saknas i Irland och i norra delen av Storbritannien. I Sverige framför allt i Skåne till östra Småland, Öland och Gotland. 

I Sverige var bokoxen upptagen som nära hotad (missgynnad) på 2005 års rödlistning över hotade arter. I 2010 års rödlista anges arten inte längre som hotad i landet som helhet. Året 2004 listades arten som nära hotad i Danmark. Hela beståndet anses vara livskraftig (LC) enligt IUCN.

Källor

Noter

Externa länkar

Ekoxbaggar
William Bowman

Sir William Bowman,1:e baronet, född 20 juli 1816 i Nantwich, Cheshire, död 29 mars 1892 i London, var en brittisk läkare.

Bowman anställdes 1838 såsom prosektor under Robert Bentley Todd vid Kings College Hospital i London och 1846 vid oftalmologiska kliniken i Moorfields i London. Åren 1848–56 utvecklade han dessutom en betydande verksamhet såsom lärare i fysiologi och patologisk anatomi samt deltog ivrigt i åtskilliga välgörenhetsinrättningars verksamhet. Han utgav viktiga skrifter inom såväl oftalmologi som anatomi och fysiologi. Efter hans död utgavs hans samlade skrifter. Han invaldes 1841 som fellow av Royal Society och 1878 som utländsk ledamot av svenska Vetenskapsakademien. Han tilldelades Royal Medal 1842 och upphöjdes till baronet 1884.

Bibliografi i urval
On the Minute Structure and Movements of Voluntary Muscle (1840)
Additional Note on the Contraction of Voluntary Muscle in the Living Body (1841)
On the Structure and Use of the Malpighian Bodies of the Kidney with Observations on the Circulation through that Gland (1842)
On Some Points in the Anatomy of the Eye, with Reference to its Power of Adjustment (1847)
The Physiological Anatomy and Physiology of Man (två band, 1845–59, tillsammans med R.B. Todd)
Lectures on the Parts Concerned in the Operations on the Eye (1849)

Källor

Noter

 

Brittiska anatomer
Brittiska oftalmologer
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1816
Avlidna 1892
Män
Personer från Nantwich
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Alumner från King's College London
Acceleratordrivna system

Med acceleratordrivna system avses inom kärnfysik och kärnteknik en ny variant av kärnreaktor, även kallad ”energiförstärkare” eller ”Rubbiatron” efter Carlo Rubbia, en av förslagsställarna. En sådan maskin baseras på någon typ av underkritisk reaktor som producerar fission utan att uppnå kritikalitet. Istället för en självunderhållande kedjereaktion, tar en underkritisk reaktor ytterligare neutroner från en extern källa. En kärnreaktor kopplad till en partikelaccelerator för att producera extra neutroner genom spallation kallas ett Acceleratordrivet System (ADS).

Tekniken har länge setts som en möjlighet till så kallad transmutation. Det moderna konceptet är en underkritisk reaktor, i vilken en energirik partikelstråle utnyttjas för att stimulera en reaktion, som i sin tur släpper tillräckligt med energi för att driva partikelacceleratorn och lämna ett överskott av energi för kraftproduktion.

Förhistoria 
Idén att utnyttja ADS för storskalig transmutation uppkom redan i slutet av 1940-talet i USA som ett alternativt sätt att tillverka lätt klyvbara isotoper, främst uranisotopen 233U från 232Th  och 239Pu från 238U. Då föll idén på att man inte kunde tillverka acceleratorer med tillräcklig effekt för att åstadkomma en storskalig process. Sådana svårigheter är numera övervunna dels med de mer avancerade acceleratorer, som används inom partikelfysiken dels genom andra metoder att förse underkritiska reaktorer med högintensiva neutronkällor.

Externa länkar 
 Sofia Björnsson; Framtida kärnkraftreaktorer Avsnitt 4. Acceleratordrivna system (ADS), Studsvik (2007-08-09)

Se även 
 Bridreaktor
 Spallation
 European Spallation Source

Partikelfysik
Kärnreaktorer
Energiteknik
Kärnteknik
ITN

ITN (Independent Television News) är en mediejätte med huvudkontor i Storbritannien.

Televisionsområden: ITN News, ITN Source, ITN On, ITN Factual and ITN Consulting.

Referenser 
ITN's webbplats

Television
Israel Kirzner

Israel Meir Kirzner, född 13 februari 1930, är en amerikansk nationalekonom och professor emeritus vid New York University. Kirzner föddes i London, studerade i Kapstaden och avlade doktorsexamen vid New York University 1955,, där han hade haft Ludwig von Mises som lärare. Kirzner är framstående inom forskning om entreprenörskap och är ett ledande namn inom den österrikiska skolan inom nationalekonomin.

Kirzners entreprenörsbegrepp skiljer sig från till exempel Joseph Schumpeters, i det att Kirzner fäster större vikt vid arbitrage som faktor och ser entreprenörskap inte i lika stor utsträckning kopplat till teknisk förnyelse. 2006 fick Kirzner pris av svenska myndigheten NUTEK för sin forskning om entreprenörskap.

Kirzner är utanför akademin även rabbin och lärare i Talmudstudier.

Referenser

Externa länkar
Israel Kirzners hemsida vid New York University
Global Award for Entrepreneurship Research given to Israel Kirzner
"Israel M. Kirzner: An Outstanding Austrian Contributor to the Economics of Entrepreneurship" 

Amerikanska nationalekonomer
Amerikanska professorer i nationalekonomi
Nationalekonomer av den österrikiska skolan
Personer verksamma vid New York University
Födda 1930
Levande personer
Män
Alumner från New York University
Alumner från University of London
Viski

Viski kan avse:

 Viski, en spritdryck gjord på spannmål
 Erzsébet Viski, en ungersk kanotist

Se även

 Višķi (olika betydelser)
Walter Sedlmayr

Walter Sedlmayr, född 6 januari 1926, död 14 juli 1990, var en tysk skådespelare från Bayern.

Han stympades och mördades 1990 av Wolfgang Werlé och Manfred Lauber. Fallet fick mycket uppmärksamhet.

Filmen Wambo från 2001 handlar om Sedlmayrs liv och mordet på Sedlmayr. Mordet var även tema för ett avsnitt av dokumentärserien Die großen Kriminalfälle på ARD.

Filmografi

TV

Pris
Deutscher Filmpreis, 1973

Referenser

Noter

Externa länkar 
 

Tyska skådespelare under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 1990
Män
Skådespelare från Bayern
Personer som blivit mördade i Tyskland
Stridsportion

Stridsportion är den portion mat en soldat kan få för att kunna lösa sina uppgifter i krig eller konflikt. Dagsbehovet för en soldat utomhus i kallt klimat och under fysisk aktivitet är i Sverige ca 16 800 kJ/dygn. Stridsportionen ersätter inte regelbundna måltider fullt ut, utan används då ett förband är i strid eller på marsch och inte kan få lagad mat från kokgrupp eller liknande.

Sverige

Exempel på stridsportion (två måltider) 
Som stridsportion räknas även jägarportion, men den har ett högre näringsvärde. Nedanstående stridsportion ger drygt 16 000 kJ. En jägarportion kan ha samma innehåll, men den konserverade maten ersätts ofta av frystorkade maträtter.

Konserverad mat (I Sverige paketerades den historiskt i guldfärgade konservburkar, populärt kallad "guldburkar")
Konserverat smörgåspålägg
Chokladkaka
Socker
Godis
Te och kaffe
Chokladdryck
Pulversoppa
Saftpulver
Salt/peppar
Vetekex

Källor
Soldaten i fält, 2001

Militärväsen
Livsmedelstermer
Klasatorpet

Klasatorpet är en småländsk torpstuga från 1800-talet som sedan 1969 är ett sommaröppet hembygdsmuseum. Vid inspelningen av Vilhelm Mobergs roman Utvandrarna 1969 var torpet inspelningsplats för huvudpersonernas bostad Korpamoen. Klasatorpet ligger i Långasjö, sydväst om Emmaboda i Småland.

Torpet byggdes i början av 1800-talet, och namnet fick det efter före detta ryttare Per Klase i Växjö kompani som bodde här en tid. Sedan beboddes det av flera familjer.

Klasatorpet sköts av Långasjö hembygdsförening, som äger husen och intilliggande marker efter att dessa köpts loss från kyrkan. Avsikten är att bevara torpmiljön och bruka jorden som på tidigt 1800-tal.

Emigration 
Åren 1846–1930 emigrerade omkring 1,3 miljoner svenskar till USA, varav omkring 1200 personer från Långasjö och några från Klasatorpet. Småland hade den största utvandringen av alla landskap i Sverige. Cirka hälften av Långasjö sockens invånare utvandrade.

Filminspelningen 
Inför filmatiseringen av Utvandrarna sökte filmregissören Jan Troell efter en autentisk torpmiljö som kunde föreställa Korpamoen från Vilhelm Mobergs roman. Med hjälp av Långasjö hembygdsförening fann han Klasatorpet som liknade "ett sextondels mantal Kronoskatte Korpamoen". Vilhelm Moberg godkände själv platsen som lämplig, även om han tyckte att marken kunde ha varit lite stenigare. Klasatorpet omvandlades på 6 månader till Korpamoen och på sommaren 1969 var inspelningerna på platsen klara.

Turism 

Redan när filminspelningen pågick började torpet besökas av turister. Klasatorpet ser idag precis ut som under tiden för filminspelningen. Därigenom kan man få en bild av hur livet tedde sig här på 1800-talet.

Vilhelm Moberg själv var inte förtjust i turismen kring Korpamoen. 1971 skrev han ett brev där han påpekade att Korpamoen var ett av honom påhittat namn och förbjöd användandet av namnet i marknadsföringen av Klasatorpet. Det hindrade inte att turismen kring gården fortsatt.

Bildgalleri

Referenser

Noter

Övriga källor 
https://web.archive.org/web/20100811054243/http://www.langasjo-hembygdsforening.se/site03.htm
Bilder från Klasatorpet

Externa länkar 

Sevärdheter i Kalmar län
Byggnader och anläggningar i Emmaboda kommun
Hembygdsmuseer i Småland
Paradiski

Paradiski är samlingsnamnet på ett skidområde i Vanoisedalen i Tarantaise, Savoie Frankrike. Paradiski (Les Arcs, Peisey Vallandry samt La Plagne, Montchavin, etcetera) är förbundna med kabinbanan Vanoise Express från 2003 som var världens högst belägna skidlift över marken innan Whistler Blackcomb byggde "Peak 2 Peak" 2008. Paradiski är snösäkert då man åker skidor på hög höjd inklusive två glaciärer. Les Arcs har en pist – Aguille Rouge – som har den högsta fallhöjden bland alla skidorter i Europa, på 2 100 meter.

I Tarentaiseområdet ligger den största koncentrationen av berömda skidorter i världen. Grannsystemen är Espace Killy (Val d'Isère och Tignes) samt Les Trois Vallées (Courchevel, Meribel, Val Thorens). Ett veckoliftkort i Paradiski gäller även för ett dagsbesök i grannsystemen. Det har funnits planer att bygga ihop liftarna i dessa tre system till ett som i så fall skulle bli världens i särklass största, men har omöjliggjorts då delar av Tarantaise är naturskyddsområden.

Externa länkar 
 Paradiski
 Les Arcs Officiell webbplats
 Arc 1950 Officiell webbplats
 La Plagne Officiell webbplats

Vintersportorter i Frankrike
Angelica Van Buren

Angelica Singleton Van Buren, född Sarah Angelica Singleton den 13 februari 1818, död 29 december 1877 var svärdotter till Martin Van Buren, USA:s åttonde president, och fungerade som första dam 1837–1841.

Biografi
Angelica Singleton födes i South Carolina och växte upp där på familjens plantage. Hon gifte sig med Abraham Van Buren 1838, under dennes fars tid som president. Hon hade blivit presenterad för Abraham Van Buren av Dolley Madison (fru till tidigare presidenten James Madison), som var en släkting till henne.

Eftersom Martin Van Buren var änkling (hans fru Hannah Hoes Van Buren avled 1819 och han gifte aldrig om sig), iträdde Angelica Van Buren, efter att ha gift sig med presidentens son, rollen som USA:s första dam och fungerade som Vita husets värdinna under resten av svärfaderns presidenttid 1839–1841.

Hon beskrivs som en succé som första dam. 1839 följde hon maken på en diplomatisk resa till Europa, vilket blev en massiv framgång, och vid sin återkomst introducerade hon en del europeiska sällskapsregler, som dock blev tillfälliga.

Under sin tid i Vita huset födde hon en dotter som dog kort därefter. Hon fick senare tre söner. Efter att Van Buren misslyckades att bli återvald som president 1841 flyttade hon och hennes man till Van Burens hem Lindenwald i Kinderhook i New York och tillbringade vintrarna i sitt familjehem i South Carolina. Från 1848 till sin död bodde hon i New York. Hon dog vid 59 års ålder 1877. Hennes make dog 1873.

Referenser

Externa länkar 
 Angelica Van Buren, american-presidents.org

USA:s första damer
Personer i USA under 1800-talet
Personer från Sumter County, South Carolina
Födda 1818
Avlidna 1877
Kvinnor
Disvaveldiklorid

Disvaveldiklorid är en kemisk förening av svavel och klor med formeln S2Cl2.

Egenskaper
Disvaveldiklorid reagerar med vatten och vattenånga och bildar svaveldioxid och saltsyra.

Framställning
Disvaveldiklorid framställs genom klorering av rent svavel med ett underskott av klorgas.

Disvaveldiklorid bildas också som restprodukt vid klorering av koldisulfid vid framställning av tiofosgen.

Användning
Disvaveldiklorid används inom organisk syntes för att bilda kol–svavel bindningar. Med aluminiumklorid som katalysator kan det reagera med bensen och bilda difenyldisulfid ((C6H5)2S2).

Det kan också reagera med anilin i en Herz-reaktion för att bilda aminotiofenolater.

Se även
Svaveldiklorid
Svaveldioxid

Källor
Material Safety Data Sheet

Svavelklorider
UMIST

University of Manchester Institute of Science and Technology (UMIST) var ett centralt beläget universitet i Manchester, Storbritannien. Institutionen grundades 1824 efter krav på kvalificerad arbetskraft under den industriella revolutionen, erhöll sin Royal Charter 1956 och blev ett fullt autonomt universitet 1993.

UMIST slogs i oktober 2004 samman med Victoria University of Manchester och bildade därmed ett av Storbritanniens största universitet University of Manchester. I linje med institutionens historiska och kulturella arv bedrivs idag naturvetenskaplig, matematisk och teknisk utbildning och forskning i dess byggnader.

Manchester
Manchester
Utbildningsinstitutioner bildade 1824
Victoria University of Manchester

Victoria University of Manchester var ett universitet i Manchester, Storbritannien. Grundat 1851 som Owens College (efter textilhandlaren John Owens) erhöll det sin Royal Charter 1880 och blev i samband med detta den första institutionen under det federala Victoria University.

I oktober 2004 slogs Victoria University of Manchester samman med UMIST och bildade ett av Storbritanniens största universitet University of Manchester.

Externa länkar
 University of Manchester
 Gammall webbplats frö Victoria University of Manchester (stängd i september 2004)
 Lista över studenter vid Owens College

Manchester
Manchester
Utbildningsinstitutioner bildade 1851