kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tor Österdahl

Tor Österdahl, folkbokförd Thor Haraldson Österdahl, född 6 februari 1900 i Stockholm, död 25 april 1973 i Stockholm, var en svensk friidrottare (kortdistanslöpare) som tävlade för Kronobergs IK.

1926 vann Österdahl SM på 200 meter (tid 22,3 sekunder).

Referenser

Tryckta källor

Fotnoter

Svenska kortdistanslöpare
Män
Födda 1900
Avlidna 1973
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Dagfjärilsmätare

Dagfjärilsmätare (Geometra papilionaria) är en fjäril i familjen mätare. Vingspannet är 44-50 millimeter.

Den förekommer i skog, på hedar och i kärr där det växer björk. Den är vida spridd över centrala och norra Europa.

Externa länkar 

Mätare
Sten Hammargren

Sten Tore Hammargren, född 3 januari 1906 i Hovförsamlingen i Stockholm, död 30 januari 1970 i Sankt Görans församling, Stockholm, var en svensk friidrottare (kortdistanslöpare) som tävlade för IK Göta.

Hammargren vann SM på 400 m 1929 (tid 49,8) samt på både 200 m (tid 22,3) och 400 m (50,4) år 1930.

Han utsågs 1930 till Stor Grabb/Tjej nummer 69. Hammargren är gravsatt i minneslunden på Skogskyrkogården i Stockholm.

Källor

Referenser 

Svenska kortdistanslöpare
Svenska mästare i kortdistanslöpning
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1906
Avlidna 1970
Män
Einar Biilmann

Einar Christian Saxtorph Biilmann, född den 10 maj 1873 i Köpenhamn, död den 10 augusti 1946, var en dansk kemist.

Biilmann blev professor i kemi vid Köpenhamns universitet 1907. Biilmanns arbetsfält var huvudsakligen den organiska kemin. Han erhöll 1904 doktorsgraden på en avhandling - Studier over organiske Svovlforbindelser. Hans inflytande sträckte sig även över andra delar av kemin, särskilt genom upptäckten av den så kallade kinhydronelektroden (1920), vilken förenklade metoderna för elektrokemisk bestämning av vätejonkoncentratiner och gjorde hans namn känt över hela världen. Biilmann utgav även en rad läroböcker i kemi. Han blev ledamot av Fysiografiska sällskapet i Lund 1923.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter 

Danska professorer i kemi
Personer verksamma vid Köpenhamns universitet
Ledamöter av Kungliga Fysiografiska Sällskapet i Lund
Kemister under 1900-talet
Danska forskare under 1900-talet
Födda 1873
Avlidna 1946
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Stanislav Gomozkov

Stanisłav Gomozkow, född den 3 augusti 1948, var en sovjetisk bordtennisspelare. Han var världsmästare i mixed dubbel och flerfaldig europamästare i mixed dubbel .

1967 var det nära att Gomozkow tillsammans med Anatolij Amelin vann VM-guld i dubbel. I finalen mötte de det svenska paret Hans Alsér och Kjell Johansson men förlorade trots ledning tre gånger och matchboll i femte och avgörande set. Vinsten för svenskarna gav Sverige dess första VM-guld i bordtennis. Det skulle dröja åtta år innan Gomozkow spelade en VM-final igen, den här gången var det i mixed dubbel tillsammans med Tatiana Ferdman. Det gick bättre den här gången och de vann med 3 - 0 i set över det sovjetiska paret Sarkis Sarkhojan och Elmira Antonjan.

Han spelade sitt första VM 1965 och 1977, 13 år senare sitt sista. Under sin karriär tog han 3 medaljer i bordtennis-VM 1 guld, 1 silver och 1 brons.

I EM vann Gomozkow tillsammans med Zoja Rudnova mixed dubbeln 4 gånger i rad  mellan 1968 och 1974, 1976 gick de till semifinal.

Hans största styrka var hans backhandslag som var så bra att backhandslaget som spelare som spelar idag har jämförs med det som han hade 30-40 år tidigare.

1965 och 1966 vann han 5 guld i ungdoms-EM.

Meriter 
 Bordtennis VM
 1965 i Ljubljana
 8:e plats med det sovjetiska laget
 1967 i Stockholm
 2:a plats dubbel med Anatolij Amelin
 6:e plats med det sovjetiska laget
 1969 i München
 kvartsfinal singel
 3:e plats dubbel med Anatolij Amelin
 kvartsfinal mixed dubbel 
 8:e plats med det sovjetiska laget
 1971 i Nagoya
 kvartsfinal mixed dubbel 
 1973 i Sarajevo
 4:e plats med det sovjetiska laget
 1975 i Calcutta
 kvartsfinal dubbel 
 1:a plats mixed dubbel (med Tatiana Ferdman)
 7:e plats med det sovjetiska laget
 1977 i Birmingham
 7:e plats med det sovjetiska laget

 Bordtennis EM
 1966 i London
 3:e plats dubbel 
 2:a plats med det sovjetiska laget
 1968 i Lyon
 kvartsfinal singel
 3:e plats dubbel 
 1:a plats mixed dubbel (med Zoja Rudnova)
 2:a plats med det sovjetiska laget
 1970 i Moskva
 kvartsfinal singel
 3:e plats dubbel 
 1:a plats mixed dubbel (med Zoja Rudnova)
 1972 i Rotterdam
 kvartsfinal singel
 kvartsfinal dubbel 
 1:a plats mixed dubbel (med Zoja Rudnova)
 1974 i Novi Sad
 3:e plats dubbel
 1:a plats mixed dubbel (med Zoja Rudnova) 
 1976 i Prag
 3:e plats mixed dubbel (med Zoja Rudnova)

 Europa Top 12
 1972 i Zagreb: 5:e plats
 1973 i Böblingen: 10:e plats 
 1974 i Trollhättan: 11:e plats

Källor 
 Stanislav Gomozkov i ITTFs - Databank
 Svenska Bordtennisförbundets webbplats

Referenser

Externa länkar 
 ITTF.com

Sovjetiska bordtennisspelare
Världsmästare i bordtennis
Europamästare i bordtennis
Män
Födda 1948
Levande personer
Personer från Mahiljoŭs voblasts
Svina

Svina kan syfta på flera platser:

 Svina, Harbo socken
 Svina, Östervåla socken
 Svina (vattendrag i Belarus)
Jordbro kyrka

Jordbro kyrka är en kyrkobyggnad i Jordbro i Stockholms län. Den är församlingskyrka i Österhaninge församling i Stockholms stift. Kyrkan ligger i anslutning till Jordbro centrum.

Kyrkobyggnaden
Jordbro kyrka uppfördes efter ritningar av Cederwallgruppens arkitektkontor AB och invigdes i september 1971. Kyrkobyggnaden har en stomme av betong och ytterväggar av stående träpaneler. Kyrktaket är ett pulpettak som lutar från norr till söder och som är belagt med brunsvarta tegelpannor. En smal fönsterrad löper runt hela byggnaden. Norra fasadens fönster sitter högre upp än fönstren vid de övriga fasaderna. Kyrkorummet är orienterat i nord-sydlig riktning med koret i söder. I anslutning till kyrkan finns församlingslokaler.

En fristående klockstapel invigdes 1976. Dess annorlunda konstruktion består tre stolpar som går ihop i en spets högst upp. Mellan stolparna hänger en "koja" där kyrkklockan är placerad.

Inventarier
 Altartavlan som invigdes 1980 är skuren i ek av konstnären Rolf Lilja. Ett altarbord som är samkomponerat med altartavlan skänktes till kyrkan 1981 av konstnären.
 Dopfunten av furu består av fyra ben som bär upp en dopskål av glas.

Orgel
 Den mekaniska orgeln med sex stämmor levererades 1971 och byggdes av Emil Hammer Orgelbau i Hannover. Orgeln flyttades 2010 till Nordiska musikgymnasiet i Liljeholmen, Stockholm och ersattes av en tvåmanualig digitalorgel av märket Viscount.

Galleri

Referenser

Tryckta källor
 Christina Nilsson, Kyrkguiden : vägledning till kyrkorna i Stockholms stift, sidan 74, Svenska kyrkan, Stockholms stift, 
 Våra kyrkor, sidan 722, Klarkullens förlag, Västervik, 1990, 
 Kyrkor kring Stockholm, Stig Haglund (red.) & Rolf Arensberg (ill.), sidan 173, Förlaget Kulturkonst 1981

Webbkällor

Externa länkar
 Svenska kyrkan i Haninge

Kyrkobyggnader i Stockholms stift
Kyrkobyggnader i Haninge kommun
Kyrkobyggnader invigda 1971
1971 i Sverige
Svina, Östervåla socken

Svina är en by i Östervåla socken, Heby kommun.

Byn omtalas första gången 1326 då den upptas bland gårdarna i Mats Kettilmundssons testamente, som han testamenterar till sin hustru Adelheid. Eftersom byn då var frälse är det mycket möjligt att den existerade redan före 1312, men trots det inte upptagits i markgäldsförteckningen. Några järnåldersgravar finns dock inte på byns ägor, och byn tillhör den grupp av frälsegårdar lydande under Aspnäs på gränsen mellan Östervåla och Tierps socknar som verkar ha upptagits i början av medeltiden.

1327 omtalas byn på nytt, då den tillhörde Gisle Elinesson (Sparre av Aspnäs). 1357 bytte hans son Magnus Gislesson (Sparre av Aspnäs) till sig gården i jordbyte med sin bror Barnam. Under 1500-talet fanns här endast en gård, från mitten av 1600-talet hade dock ökat till två.

Källor
Det medeltida Sverige, Tiundaland 1:4, Rune Jansson, Sigurd Rahmqvist, Lars-Olof Skoglund, Stockholm 1974

Orter i Heby kommun
Japanskt bildkryss

Japanskt bildkryss, även japanskt korsord  eller nonogram, är en sysselsättning där en enkel bild växer fram genom att man löser en gåta som handlar om antal och geometri. Det är egentligen inget korsord utan ett logiskt bildpussel.

Beskrivning
Nonogrammet består av rutor i ett rutnät eller möjligen hexagoner i ett hexagonnät. Vissa rutor i nätet ska färgas och andra lämnas ofärgade enligt tal som anges som ledtrådar för respektive rad, vid sidan om rutnätet. För varje tal i ledtråden ska det finnas en obruten rad av färgade rutor på raden. De färgade raderna ska placeras i samma ordning som motsvarande tal i ledtråden. Av detta följer att antalet färgade rader blir lika med antalet tal i ledtråden. Mellan de färgade raderna ska det finnas en eller flera ofärgade rutor. På motsvarande sätt finns ledtrådar för kolumnerna. Som exempel innebär ledtråden "4 8 3" att det finns grupper med fyra, åtta respektive tre fyllda rutor, i angiven ordning. 

Den vanligaste formen är svart-vit men det finns också varianter med flera färger. Då anger ledtråden också vilken färg den färgade raden ska ha, till exempel genom att siffrorna är färgade. I detta fall krävs ingen vit ruta mellan färgade rutor av olika färg. Som exempel en svart fyra följd av en röd tvåa innebära att fyra svarta rutor följs av några tomma rutor och två röda rutor eller att fyra svarta rutor följs direkt av två röda rutor.

Publicering

Japanska Bildpuzzel var den första tidningen i Sverige (hösten 2007) att publicera dessa pussel i tryckt form. Japanska Bildpuzzel lades ned sommaren 2020.

I varje nummer av tidningen Hjärngymnastik (utkom juni 2004–juli 2007) trycktes två stora nonogram.

Andra namn
Andra namn för det här pusslet är (på japanska eller engelska) hanjie, gameLO, griddlers och paint by numbers.

Japanska bildpussel är ett annat svenskt namn på det här pusslet.

Referenser

Externa länkar 
 Det finns tusentals gratis nonograms på gameLO-webbplatsen

Logikspel
Nina Södergren

Nina Södergren, född Benckert 1924 i Göteborg, död 23 oktober 2015, var en svensk poet och journalist, verksam i bland annat Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning. 

Nina Södergren debuterade med diktsamlingen Lust och fägring. Ölandsdikter 1973. Den sista är Högt ärade trana – Nya dikter och urval av tidigare poesi (2012). Hon medverkade sporadiskt även i Ölandsbladet och i författararrangemang över hela landet.

1994 var Nina Södergren en av poeterna i SL:s projekt ”Poesi på väg” med dikten ”Kärleken överraskade mig”. Hon fick även pris av bland annat Samfundet de nio och Svenska Akademien. 

Nina Södergrens poesi avhandlades i examensarbete, Bibliotekshögskolan i Borås 1987:  ”Nina Södergren - Senvitalist”, av Jeanna Qvarnström.  

Kandidatuppsatsen ”Birdpoetic Worlds: Sensing the more-than-human worlds through Nina Södergren’s bird poems” skrevs av Jessica Sunnebo 2023, vid Södertörns Högskola. Uppsatsen (i estetik) utforskar Södergrens poesi ur en ekokritisk och animistisk lins.

Bibliografi
Lust och fägring. Ölandsdikter (1973).
Sju Karlavagnar (1978).
Härlig är jorden (1982).
Hjärtat mot vinden (1984).
Blå är mina önskningar (1990).
Gulsparvens sju toner (1995).
Där ljuset svämmar över (Tillsammans med fotografen Astrid Broberg, 2003).
I fågelspråket (2005).
Att vara och stilla gråta (2008). 
Högt ärade trana – Nya dikter och urval av tidigare poesi (2012). 
Med hjärtat mot vinden (Skiva av Nina Södergren och Oscar Roslund, 2015.)

Källor

Noter

Kvinnor
Födda 1924
Avlidna 2015
Svenska poeter
Brittiska Togoland

Brittiska Togoland var ett brittiskt mandatområde i Västafrika, som senare blev en del av Ghana. Det bildades 1916 genom att Tyska Togoland delades upp i två enheter, Franska Togoland och Brittiska Togoland, under första världskriget. 1922 kom Brittiska Togoland formellt under brittiskt styre och Franska Togoland under franskt styre.

Efter andra världskriget ändrades Brittiska Togolands status, och det ställdes under FN:s förvaltarskap, dock fortfarande under brittisk administration. Under Afrikas avkolonisering, hölls en folkomröstning i Brittiska Togoland 1956 för att avgöra territoriets framtid. En majoritet röstade för sammanslagning med Guldkusten, en brittisk kronkoloni. Nästan tre månader efter att de två territorierna formellt slagits samman i december 1956, erhöll Guldkusten självständighet som Ghana i mars 1957.

Brittiska Togolands huvudstad var Ho, som senare blev huvudstad i Voltaregionen i Ghana, och som till stora delar består av det tidigare mandatområdets territorium.

Bakgrund
Territoriet Brittiska Togoland bildades efter Togolands delning den 27 december 1916, under första världskriget. Brittiska och franska soldater hade då redan börjat ockupera Togoland. Efter kriget, den 20 juli 1922, gav NF officiellt ansvaret till britterna.

FN-mandat
Efter andra världskriget ställdes mandatet under FN:s förvaltarskap, med brittiskt ansvar. Under dessa år administrerades Brittiska Togoland som en del av Guldkusten, under namnet Trans-Volta Togo (TVT).

Sammanslagning med Ghana
1954 meddelade Storbritannien till FN att man inte skulle kunna administrera området om Ghana blev självständigt. I december 1955 antog FN:s generalförsamling en resolution om att Storbritannien borde låta Brittiska Togolands framtida öde avgöras i en folkomrsötning  

Den 9 maj 1956 gick Brittiska Togoland till folkomröstning, övervakade av NF, för att välja om man ville gå samman med ett framtida självständigt Guldkusten eller fortsätta under brittiskt styre. Convention People's Party var för sammanslagning; Ewe-baserade Togoland Congress mot.  58% röstade för sammanslagning, med starkare stöd i nord än i syd. 

Den 13 december 1956 blev sammanslagningen verklig, och den 6 mars 1957 utropades det självständiga Ghana. 

Den södra delen blev Voltaregionen i Ghana.

Källor

Fotnoter

Stater och territorier bildade 1916
Stater och territorier upplösta 1956
Togoland
Historiska länder och riken i Afrika
Afrika under 1900-talet
Ghanas historia
Gustav Sjöström

Gustav Sjöström, född 20 mars 1883 i Lund, död 25 december 1967 i Göteborg, var en svensk bokbindare, syndikalist, agitator och redaktör.

Gustav Sjöström föddes i Lund, där han utbildade sig till bokbindare. Han blev medlem och en av de drivande i den så kallade Lunda-kommittén, vilken år 1910 förberedde bildandet av Sveriges Arbetares Centralorganisation (SAC). Han var samtida och kamrat med Anton Nilson. 1917 under de så kallade Junikravallerna, höll han ett berömt tal på Stortorget i Malmö.  Arbetarrådsrörelsen och dess centralråd i Sverige 1917-1918 kom till stånd utifrån en idé av Sjöström.

Inom Ungsocialistiska förbundet och SAC verkade han sedan på flera olika platser, i Lund bland annat på Café Framtiden som låg på Skomakaregatan 1. Under en period av sex år var han redaktör för tidningen Syndikalisten. Han redigerade även Dalarnas Arbetarblad samt innehade posten som kassör i SAC en tid och skrev artiklar i tidningen Brand fram till mitten av 1960-talet.

Gustav Sjöström var även en aktiv organisatör, skriftställare och talare. Hyresgästfrågor intresserade honom mycket, och han var engagerad inom hyresgäströrelsen i Gamlestaden i Göteborg.

Referenser

Externa länkar 
 

Svenska journalister under 1900-talet
Män
Födda 1883
Avlidna 1967
Journalister från Lund
Svenska syndikalister
Svenska anarkister
Ungsocialister
Willem Bilderdijk

Willem Bilderdijk, född 7 september 1756 i Amsterdam, död 18 december 1831 i Haarlem, var en nederländsk författare.

Bilderdijk blev 1782 advokat i Haag, han flyttade därefter 1795 till Hamburg, och 1797 till Braunschweig. År 1806 återvände han till Nederländerna, där han i Leiden utövade lärarverksamhet och språkvetenskapligt författarskap. Bilderdijk var en lidelsefull romantisk författare, som i sina dikter tog upp striden med tidens idéer. Bland hans verk märks De ziekte der geleerden (1807), De ondergang der eerste wareld (1809). Bilderdijks samlade Dichtwerken utgavs i 16 band (1856–1859).

Asteroiden 12162 Bilderdijk är uppkallad efter honom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 DBNL:Willem Bilderdijk

 

Nederländska författare
Nederländskspråkiga författare
Alumner från Leidens universitet
Födda 1756
Avlidna 1831
Män
Författare från Amsterdam
Axel Bildt

Axel Robert Bildt, född 10 november 1869 i Uddevalla, Göteborgs och Bohus län, död 23 augusti 1944 i Bro församling, Uppsala län, var en svensk affärsman och godsägare.

Bildt bildade 1915 bolaget AB Transito för att fullgöra sitt uppdrag att å engelska och ryska regeringarnas vägnar kontrollera ententemakternas varutransporter genom Sverige under första världskriget. Han tillhörde styrelsen för ett stort antal bolag, bland annat Optimus och Svensk-engelska oceankompaniet, i vilka han var styrelseordförande.

Åren 1918–1944 ägde Bildt Lejondals slott.

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Födda 1869
Avlidna 1944
Män
Axel
Harald Bildt

Harald Knut Clarence Bildt, född 31 augusti 1876 i Torquay, England, död 25 april 1947, var en svensk friherre och diplomat. Han var son till diplomaten Carl Bildt och bror till Didrik Bildt.

Harald Bildt blev legationsråd 1908, var tillförordnad chargé d’affaires i Buenos Aires 1909–1911, i Rom 1911–1919 och därefter envoyé över stat och generalkonsul och konsulardomare i Kairo 1922–1935. Bildt blev kammarherre vid kungliga hovstaterna 1912.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 70-årsdagen, 1928.
  Kommendör med stora korset av Nordstjärneorden, 25 november 1933.
  Kommendör av första klassen av Nordstjärneorden, 10 december 1926.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1911.
  Kommendör av andra klassen av Vasaorden, 1 oktober 1920.
  Rättsriddare av Johanniterorden i Sverige, tidigast 1931 och senast 1935.
  Riddare av Johanniterorden i Sverige, tidigast 1921 och senast 1925.

Utländska utmärkelser
  Första klassen av Egyptiska Ismailorden, tidigast 1935 och senast 1940.
  Första klassen av Egyptiska Nilorden, tidigast 1931 och senast 1935.
  Storkorset av Etiopiska Menelik II:s orden, 1930.
  Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden, tidigast 1928 och senast 1930.
  Storofficer av Kambodjas orden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Kommendör av Italienska Sankt Mauritius- och Lazarusorden, tidigast 1918 och senast 1921.
  Kommendör av Italienska kronorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Tredje klassen av Japanska Heliga skattens orden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Tredje klassen av Siamesiska Vita elefantens orden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Officer av Franska Hederslegionen, tidigast 1910 och senast 1915.
  Riddare av Portugisiska Kristusorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Riddare av Spanska Karl III:s orden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Riddare av Preussiska Johanniterorden, tidigast 1918 och senast 1921.

Referenser

Noter

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Sveriges generalkonsuler i Kairo
Sveriges ambassadörer i Egypten
Svenska friherrar
Svenska kammarherrar
Mottagare av Konung Gustaf V:s jubileumsminnestecken med anledning av 70-årsdagen
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Kommendörer av första klassen av Nordstjärneorden
Riddare av Nordstjärneorden
Kommendörer av andra klass av Vasaorden
Rättsriddare av Johanniterorden i Sverige
Riddare av Johanniterorden i Sverige
Mottagare av Ismailorden
Mottagare av Nilorden
Mottagare av Menelik II:s orden
Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Kambodjas orden
Kommendörer av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Kommendörer av Italienska kronorden
Mottagare av Heliga skattens ordens tredje klass
Mottagare av Vita elefantens orden
Officerare av Hederslegionen
Riddare av Portugisiska Kristusorden
Riddare av Karl III:s orden
Mottagare av Tyska Johanniterorden
Harald
Svenska diplomater under 1900-talet
Födda 1876
Avlidna 1947
Män
Schleitheimska bekännelsen

Schleitheimska bekännelsen var en deklaration över den schweiziska anabaptistiska tron, som enhälligt godkändes på ett möte i Schleitheim i det nordliga Schweiz 1527. Mötet leddes troligen av Michael Sattler.
Bekännelsen bestod av sju artiklar som skrevs under en tid av svår förföljelse:

Dop: Dopet ges till dem som medvetet ångrat sig och tror att Kristus har dött för deras synder. Spädbarn kan därför inte komma ifråga vad gäller dop.

Bannet (Uteslutning): En kristen bör leva disciplinerat och vandra i rättfärdighet. Felsteg skall åtgärdas med varningar, men kontinuerliga brott kan leda till uteslutning (som en sista utväg).

Brödsbrytelse (nattvard): En åminnelse- och gemenskapshögtid som endast de som har blivit döpta kan delta i.

Separation från det onda: Den kristna församlingen skall inte ha någon anknytning till dem som stannar vilse i olydnad och en anda av uppror mot Gud.

Pastorer i församlingen: Pastorer bör vara män med gott anseende. En del av det ansvar de troget måste utföra är undervisa, disciplinera, varna och utesluta, döpa och leda brödsbrytelsen.

Svärdet: Våld får under inga omständigheter användas av de kristna. Icke-våldets väg följer mönstret av Jesus undervisning, som aldrig uppmuntrade stridslystnad vid förföljelse.

Eden: Inga eder får svärjas eftersom Jesus förbjuder bruket.

Källor

Litteratur
 Karl Kilsmo Den tredje reformationen Den nutida frikyrkans uppkomst 1525-1556 (Gummessons 1967)

Externa länkar
 Tysk text www.museum-schleitheim.ch
 Schleitheimbekännelsen på svenska

Kristen teologi
Anabaptism
Sylvanus Olympio

Sylvanus Olympio, född i september 1902 i Lomé i Togoland (nuvarande Togo), död 13 januari 1963 i Lomé, var Togos förste president, mellan 1961 och 1963.

Olympio tillhörde ewefolket, och var på 1940- och 1950-talen delaktig i en rörelse som ville förena eweterritorierna i de båda FN-mandaten Franska och Brittiska Togoland, som hade delats när britter och fransmän invaderade det tyska protektoratet Togoland. Rörelsen misslyckades dock med detta, och Brittiska Togoland kom att tillfalla Ghana, medan Franska Togoland blev det självständiga Togo.

Olympio blev 1958 premiärminister i Franska Togoland, och sedan landet den 27 april 1960 blev självständigt vann han det första presidentvalet 1961. Han störtades i en militärkupp den 13 januari 1963, och sköts under kuppen ihjäl av Gnassingbé Eyadéma, en av kuppledarna, som senare själv skulle komma att bli president i landet. Nicolas Grunitzky insattes som president efter kuppen, som anses vara den allra första statskuppen i Afrika.

Källor

Externa länkar 

Togos presidenter
Födda 1902
Avlidna 1963
Mördade afrikanska politiker
Mördade presidenter
Män
Alumner från London School of Economics
Personer från Lomé
Modern Psykologi

Modern Psykologi är en svensk tidskrift om psykologi och hjärnforskning som ges ut av förlaget Vetenskapsmedia i Sverige AB. Vd är Jon Åsberg som efterträdde Claes de Faire 2020. Claes de Faire efterträdde i sin tur Patrik Hadenius 2018. Redaktionen består av chefredaktör och ansvarig utgivare Jonas Mattsson, som efterträdde Patrik Hadenius 2014, redaktör Karin Skagerberg och art director Agnes Dunder. Tidningen handlar om tänkande, medvetande och beteende och riktar sig till allmänheten. Dess redaktion finns i Stockholm.

Historia
Modern Psykologi lanserades i november 2009 av samma förlag som ger ut Språktidningen. Det första numret trycktes i en upplaga på 15 000 exemplar och fick 5 000 prenumeranter och sålde 5 000 lösnummer. År 2012 utsågs Modern Psykologi till Årets tidskrift av Sveriges tidskrifter.

Externa länkar
 Modern Psykologis hemsida

Svenska tidskrifter
František Bílek

František Bílek, född 6 november 1872, död 13 oktober 1941, var en tjeckisk skulptör.

Bílek ägande sig först åt måleri men övergick på grund av färgblindhet till grafik och skulptur och nådde snart stort anseende för sina mystiskt-religiösa arbeten i trä. Berömd är hans staty av Amos Comenius i Prag.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tjeckiska skulptörer
Födda 1872
Avlidna 1941
Män