kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Slovenska bergsleden

Slovenska bergsleden (slovenska: Slovenska planinska pot) eller Transverzala är en vandringsled i Slovenien som sträcker sig från Maribor till Koper. Sträckningen följer de slovenska bergen västerut för att sedan i Nationalparken Triglav vända söderut, ner mot kusten och längden är ungefär 550 km.

Tillkomst
Redan 1950 föreslog professor Ivan Šumljak (1899-1984) en vandringsled genom de slovenska bergen, men dess genomförande dröjde till 1953, när det Slovenska alpinistförbundet firade 60-årsjubileum. 1954 förklarades leden öppnad för att "visa de slovenska bergens hela skönhet" och när den öppnades så var det den första vandringsleden i Alperna. Sedan dess har dess sträckning ändrats ett flertal gånger, men den fortsätter att följa samma generella led från Maribor till Ankaran.

Punkter
Den Slovenska bergsleden består av 71 punkter som oftast utgörs av bergstoppar, men även fjällstugor och Partisansjukhuset Franja. Det finns ingen regel om att det bara är berg som är relevanta, till exempel var också Predjama en punkt längs transverzalan tidigare. I dagsläget är punkterna distribuerade så att 10 ligger i Pohorje och nordöst, 19 i Kamnik-Savinja alperna, 5 i Karawankerna, 22 i Juliska alperna och i sydvästra Slovenien finns de 15 sista.

Stämplar
I Slovenien finns det en stark tradition av att registrera var man vandrat. Detta gör man bland annat genom gästböcker som förvaras dels i fjällstugor, dels i små metallådor som finns på en del bergstoppar. Det huvudsakliga sättet är dock genom stämplar, som antingen förvaras i fjällstugor eller i metallådorna som finns på bergstoppar eller som ibland sitter fast i markörstenen på bergstoppar. För den som vill vandra den Slovenska bergsleden finns det ett särskilt häfte att köpa som är gjort för att samla alla stämplar som finns vid de olika punkterna som knyts ihop av transverzalan. Att vandra delar av leden är väldigt vanligt bland slovener och särskilt den delen som leder till Triglav har en särställning i slovensk kultur och identitet.

Källor

 Carey, Justi och Clark, Roy. Trekking in Slovenia. The Slovene High Level Route. Cicerone. Milnthrope, 2009.

Vandringsleder i Slovenien
Natur i Slovenien
Meletij Smotrytskyj

Meletij Smotrytskyj (ukrainska: Мелетій Смотрицький), född 1577, död 27 december (gamla stilen: 17 december) 1633, var en rutensk teolog och filolog.

Smoritskij studerade vid skolan i Ostrog i Volynien och i Vilnius jesuitkollegium. Han gjorde studieresor till Leipzig och Wittenberg, utgav under pseudonymen "Theofil Ortholog" 1610 den mot uniaterna och romersk-katolska kyrkan riktade stridsskriften Thränos, to j est Lament jedynej sw. powszechnej apostolskiey wschodnicy cerkwie, i vilken han försvarade ortodoxin. 

År 1620 blev han arkimandrit i Vilnius och sökte som sådan åstadkomma en kyrklig försoning mellan Ryssland och Polen-Litauen, över Konstantinopel företog han 1625 en vallfärd till Palestina. Efter många stridigheter övergick han 1627 i Kiev till den kyrkliga unionen. En litterär frukt av hans österländska resa var Apologia peregrinatiey do krajów wschodnych (1628), som han på en ortodox synod i Kiev själv nödgades förneka och bränna. Av stor språkhistorisk betydelse blev hans Grammatika slavenskija pravilnoje syntagma (tryckt första gången 1618 i Vilnius, därefter bl.a. i Moskva 1648), en språklära, som låg till grund för Johan Gabriel Sparfwenfeldts ryska språkstudier.

Källor

Externa länkar 

 Johan Gabriel Sparfwenfeldts exemplar av Smotrytskyjs grammatik, tryckt i Moskva 1648, i ALVIN

Ukrainska teologer
Ukrainska lingvister
Födda 1577
Avlidna 1633
Män
Personer från Chmelnytskyj oblast
Victor Courtney

Victor Courtney var en journalist från Western Australia.

Referenser

Externa länkar 
 Courtney's Australian Dictionary of Biography entry. - print version at — Victor Courtney — biography of journalist. Australian dictionary of biography, Vol. 13, p. 514.

Litteratur 
 Davidson, Ron, (1994) High jinks at the hot pool : Mirror reflects the life of a city  Fremantle, W.A. Fremantle Arts Centre Press.  (pbk.) former title was The Mirror.

Källor 

Födda 1894
Avlidna 1970
Australiska journalister
Män
Varbergs Boxningsklubb

Varbergs Boxningsklubb, förkortat VBK, är en boxningsklubb i Varbergs kommun bildad 1935. Klubbens första ordförande hette John Johansson.  Gemenskap, respekt och acceptans av olika bakgrund är ledord för verksamheten, som omfattar såväl tävlingsboxare som motionärer.

Redan 1921 förekom boxningsträning i organiserad form i centralorten Varberg och 1926 bildades en första klubb, som dock senare lades ner. En framträdande medlem var Osvald Karlsson, senare Cederbjer (1909-1995), som erbjöds att boxas i USA, vilket han dock avböjde av familjeskäl. 

Av aktiva klubbmedlemmar genom åren kan nämnas Sture Svensson (1927-2005), Paul Næssén (1929-) och Stig Lundberg (1925-2008) liksom Jens Daugaard (1915-2000), tränare med meriter från sitt danska födelseland. Tidig ordförande var Evert ”Topsy” Johansson (1913-1988), som på en samlingsbild från en gala i Nöjesparken ses med Åke B. Bengtsson, Monarks personalchef och återkommande konferencier.

En jubileumsskrift utgiven 1995 skildrar verksamheten under 60 år.

Externa länkar
 

Boxningsklubbar i Sverige
Sport i Varberg
Rutschebanen, Tivoli

Rutschebanen är en berg- och dalbana på Tivoli i Köpenhamn som körde sin första åktur i juni 1914. Banan är både den största och den äldsta åkattraktionen på Tivoli.

Utformning 
Tivolis Rutschebanen är 625 meter lång och högsta fart är ungefär 58 km/h. Den är en av världens äldsta ännu fungerade berg- och dalbanor av trä och har varit i kontinuerlig drift ända sedan öppnandet.  Den är konstruerad så att den endast tillförs energi på den första uppförsbacken, och därefter drivs den endast av tyngdkraften. På varje vagn finns en vagnförare, med ansvar för att bromsa vagnen i kurvorna så att hastigheten inte blir för hög.

Historik 
Uppgifter finns att Rutschebanen inte byggdes på plats i Köpenhamn. Den skulle i så fall konstruerats för 1914 års Baltiska utställningen i Malmö. Efter stängningen av utställningen skulle banan ha sålts till Tivoli.

Ovanstående uppgifter är dock en ofta spridd myt. Dessutom är de orimliga eftersom Rutschebanen i Tivoli i Köpenhamn körde sin första åktur den 12 juni 1914, medan Baltiska utställningen varade mellan maj och oktober 1914.

Jämför Bakken
Det finns även en liknande attraktion på Nordens äldsta nöjespark Dyrehavsbakken, cirka 15 km norr om centrala Köpenhamn.

Referenser

Externa länkar 
Rutschebanen - Tivoli
Rollercoaster Database

Berg- och dalbanor i Danmark
Köpenhamn
Bildanden 1914
Stepan Dzjunkovskij

Stepan Semenovitj Dzjunkovskij (ryska: Степан Семенович Джунковский), född 25 december 1762 i Lebedyn, död 3 april 1839 i Sankt Petersburg, var en rysk ämbetsman.

Dzjunkovskij tillhörde en ukrainsk familj, idkade mångåriga studier i utlandet, blev sedan lärare för Paul I:s döttrar och 1802 chef i departementet för statshushållning och allmänna arbeten. I sistnämnda befattning tog han initiativ till flera betydelsefulla ekonomiska reformer; bland annat lät han genom från England inkallade kväkare uttorka de värsta träsktrakterna i Sankt Petersburgs omgivningar. Han umgicks även med planer på livegenskapens upphävande, vilka dock strandade på adelns och byråkratins motstånd. Han åtnjöt stort anseende som författare i lanthushållning, främst genom sitt stora arbete "Neues und vollständiges System der Landwirtschaft" (15 band, 1817).

Källor

Artikel om Dzjunkovskij (på ryska)

Ryska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1762
Avlidna 1839
Män
Ugglan
Personer från Sumy oblast
Skurups station

Skurups station är en järnvägsstation på Ystadbanan i Skurup, Skåne län.

Skurups station består av en perrong på vardera sidan spåren.

Den gamla stationsbyggnaden i Skurup byggdes i samband med att “grevebanan” etablerades mellan Ystad och Malmö 1874. Det ledde till att Skurups stationssamhälle uppstod.
Idag används den gamla stationsbyggnaden som restaurang och går under namnet “Restaurang Karl Johan”.

Stationen automatiserades 1996 i samband med att Ystadbanan elektrifierades.

Källor

Externa länkar 
Karta över Skurups station.

Järnvägsstationer i Skåne län
Järnvägsstationer invigda 1874
1874 i Sverige
Transport i Skurup
Solsunda

Solsunda hette fram till 1922 Skuru gård och är belägen i Skuru vid Skurusundet i Nacka kommun. Den herrgårdslika huvudbyggnaden har alltsedan 1900-talets början fungerat som ett vilo- och behandlingshem.

Skuru gård skänktes på 1500-talet av Gustav Vasa till Danviks hospital med syfte att inkomsterna från gårdens arrende skulle bidra till hospitalets utgifter. På 1770-talet ägdes gården av majoren Carl Råberg som förbättrade byggnaderna och anlade parken och trädgården.

Gården inköptes 1903 av Stockholms sjukhem och användes som konvalescenthem. Mathilda Sundelin blev föreståndare 1919 och köpte 1922 gården och döpte om den till Solsunda vilohem. Hon kvarstod som föreståndare till 1968. På 1940-talet vårdades krigsinvalider från det finska vinterkriget på Solsunda, och 1953-68 polioskadade. De nuvarande ägarna tog över Solsunda 1968 och har sedan dess bedrivit ett behandlingshem för vuxna med psykiska problem.

Referenser

Externa länkar
 Skurusund i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Skuru i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Byggnader och anläggningar i Nacka kommun
Herrgårdar i Södermanland
Flo kyrka

Flo kyrka är en kyrkobyggnad som tillhör Flo församling i Skara stift. Kyrkan ligger i Flo socken i Grästorps kommun.

Kyrkobyggnaden
Tidigare kyrka på platsen var uppförd av sten omkring år 1200. Vid 1600-talets senare hälft bestod anläggningen av en långsträckt rektangulärt långhus, utan markerat kor och med ett romanskt torn vid västra gaveln. Vid en ombyggnad 1746 utvidgades kyrkan på bredden och längden samtidigt som kyrktornet behölls. Vid slutet av 1800-talet var murarna så svaga och skadade att kyrkan raserades.

Nuvarande kyrka uppfördes 1889-1890 på samma grund som föregående kyrka. Meningen var från början att bygga en ny kyrka i samma storlek som den gamla och utnyttja murarna under fönstren, men dessa visade sig vara för dåliga att bygga vidare på. Därmed fördyrades också kyrkbygget som tidigare varit beräknat att kosta 19 500 kr i dåvarande valutavärde. Ritningarna var gjorda av arkitekt Fredrik Lilljekvist.
Kyrkan har en stomme av natursten och består av ett brett långhus med ett tresidigt kor i öster. Öster om koret finns en vidbyggd sakristia. I väster finns kyrktorn med huvudingång. Ännu en ingång finns vid södra långsidan. Ytterväggarna är spritputsade och vitkalkade. Taken över långhus, kor och sakristia är täckta med skiffer medan tornets tak är belagt med kopparplåt. Torntaket kröns med kors på kula.

Inventarier
 Predikstolen är tillverkad på 1600-talet av bildhuggaren Georg Basselaque. 1942 sattes den upp i nuvarande kyrka.
 Dopfunten har en skål från medeltiden.
 Ett altarkrucifix är från 1738.

Orgel

 1764 byggde Jonas Gren och Petter Stråhle, Stockholm en orgel med 9 stämmor och bihängd pedal.

 Johannes Magnusson installerade kyrkans andra orgel 1891.
 Nuvarande pneumatiska orgel byggdes 1958 av Lindegrens orgelbyggeri.

Tutti, utlösare och automatisk pedalväxling.

Referenser

Tryckta källor
 
Lundahl, Ivar: Det medeltida Västergötland, Lund, 1961.

Webbkällor
Svenska kyrkan i Grästorp

Noter

Externa länkar 

Kyrkobyggnader i Skara stift
Kyrkobyggnader i Grästorps kommun
Kyrkobyggnader invigda 1890
1890 i Sverige
Yingshanosaurus

Yingshanosaurus var en Stegosaurid som levde för 145 miljoner år sedan, under jura i Kina. Eftersom Yingshanosaurus, fortfarande inte är helt beskriven av forskarna, är det mycket möjligt att den till slut kommer att få ett annat namn. I väntan på de namnet så heter den Yingshanosaurus. Den hade ett par breda, vingliknande taggar på axlarna. De var platta, precis som benplattorna den hade på ryggen och ur vilka taggarna kan ha utvecklas. Liksom taggarna på andra stegosaurier kan ha fungerat som skydd mot angripande dinosaurier. Den kunde bli upp till 5 meter lång.

Källor 
 Stora boken om dinosaurier och andra förhistoriska varelser

Externa länkar 
 Stegosauria
 Yingshanosaurus på Dinoruss.com

Stegosaurier
Svenska handskarbetareförbundet

Svenska handskarbetareförbundet var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som bildades 1890 under namnet Svenska handskmakareförbundet.

Historia
1875 bildades den första handskarbetarefackföreningen i Lund. I Skåne bildades efterhand flera liknande föreningar och inspirationen kom från Danmark.
1890 bildades Svenska handskmakareförbundet av fackföreningarna i Lund, Malmö, Helsingborg och Kristianstad. Förste ordförande blev Johan F. Carlsson.
1905 anslöt sig Svenska handsksömmerskeförbundet och förbundets namn ändrades då till Svenska handskarbetareförbundet.
1907 slogs förbundet samman med Kemisk-tekniska-, kvarn- och läderarbetareförbundet.
1911 ledde missnöje med löneavtal och annat till att handskmakarna åter bildade ett eget förbund med samma namn som tidigare: Svenska handskarbetareförbundet. 
1913 hade förbundet endast 153 medlemmar.
1920 upplöstes förbundet återigen och inträdde i De förenade förbunden.

Referenser

Tryckta källor

Vidare läsning
Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2019). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat Svenska handskarbetareförbundet)

Historiska LO-förbund
Fackliga organisationer bildade 1890
Fackliga organisationer bildade 1911
Fackliga organisationer upplösta 1907
Fackliga organisationer upplösta 1920
Arctic Blast

Arctic Blast är en kanadensisk-australisk katastroffilm från 2010, regisserad av Brian Trenchard-Smith. Filmen spelades in i Tasmanien och världspremiären ägde rum på biografen Dendy Opera Quays den 4 augusti 2010 under den kanadensiska filmfestivalen i Sydney.

Handling
Handlingen är centrerad kring ett kraftigt nerkylt luftpaket från mesosfären som trycks ner mot jorden efter en solförmörkelse. Den katastrofala händelsen hotar att uppsluka hela världen i is. När kustnära områden i Australien genomgår massiva evakueringar försöker fysikern Jack Tate (spelad av Michael Shanks) hitta en lösning och samtidigt skydda sin familj.

Rollista

Externa länkar 

Australiska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Australiska actionfilmer
Australiska äventyrsfilmer
Australiska dramafilmer
Kanadensiska actionfilmer
Kanadensiska äventyrsfilmer
Kanadensiska dramafilmer
Katastroffilmer
Kanadensiska filmer 2010
Peter Steen

Peter Steen, född 5 april 1943 i Solna, död 12 maj 2000 i Nacka, var en svensk civilingenjör och miljöforskare.

Utbildning 
Steen skaffade sig sin postgymnasiala utbildning vid Tekniska högskolans avdelning för teknisk fysik. Här fick han också timanställning som övningsassistent vid övningslaboratoriet för fysik.

Arbetsliv 
Steen började arbeta med operationsanalys vid Försvarets forskningsanstalt (FOA) i slutet på 1960-talet. I mitten av 1970-talet övergick han till att driva energifrågor och medverkade i ett flertal delrapporter för framtidsstudien Energi och Samhälle, som slutrapporterades 1978. 1993 skapade han Forskningsgruppen för miljöstrategiska studier, i samarbete mellan FOA, Stockholms universitet, KTH och Stockholm Environment Institute (SEI), och ledde den till sin död 2000. Han var adjungerad professor vid Stockholms universitet.

Bibliografi i urval 
 Sol eller Uran - att välja energiframtid, med Måns Lönnroth och Thomas B. Johansson; Slutrapport för "Energi och Samhälle", Sekretariatet för framtidsstudier, LiberFörlag (1978). 
 Energi - till vad och hur mycket?, med  Thomas B. Johansson, Roger Fredriksson och Erik Bogren; LiberFörlag (1981).
 Att ändra riktning : villkor för ny energiteknik, med Arne Mogren och  Arne Kaijser; Rapport till  Energiforskningsnämnden (1988).

Källor

Svenska ingenjörer i teknisk fysik
Personer verksamma vid Försvarets forskningsanstalt
Svenska adjungerade professorer
Personer verksamma vid Stockholms universitet
Födda 1943
Avlidna 2000
Män
Personer från Solna
Sko- och läderarbetarnas förbund

Sko- och läderarbetarnas förbund var ett svenskt fackförbund inom Landsorganisationen (LO) som ursprungligen bildades 1888 under namnet Skomakeriarbetareförbundet i Sverige och namnändrades först till Svenska skoarbetareförbundet, sedan till Svenska sko- och läderindustriarbetareförbundet för att till sist kallas Sko- och läderarbetarnas förbund. Förbundet upplöstes 1972 då det gick upp i Beklädnadsarbetarnas förbund.

Bakgrund
Då förbundet bildades 1888 fanns ännu inga skofabriker och förbundet får ses som en fortsättning på de gesällskap som fanns under skråtiden. De första maskinerna kom 1890 och fabriker uppstod i snabb takt på 1890-talet, så att det redan 1894 fanns omkring 1000 fabriksarbetare inom skoindustrin.

Historia
1882 bildades Stockholms skomakeriarbetarefackförening som var den första. 
1888 tog Stockholmsföreningen initiativ till en konferens, sedan föreningar bildats på flera håll, och Skomakeriarbetareförbundet i Sverige bildades av sju avdelningar med sammanlagt 336 medlemmar. Förste ordförande blev Anders Landqvist.
1893 bytte man namn till Svenska skoarbetareförbundet.
1906 inrättades en arbetslöshets- och reshjälpskassa.
1908 slöts det första riksomfattande avtalet.
1909 deltog förbundet i storstrejken.
1912 namnändrades förbundet till Svenska sko- och läderindustriarbetareförbundet för att svara upp mot LO:s industriförbundsprincip. Fabriksarbetarna dominerade nu över handarbetarna.
1923 hade förbundet 8843 medlemmar. 
1950 hade förbundet 83 avdelningar med 12435 medlemmar.
1962 upphörde De förenade förbunden och garveriarbetarna och handskmakarna inträdde därmed i förbundet. Även Svenska sadelmakare- och tapetserareförbundet upphörde detta år och därifrån kom 1100 skinnarbetare.
1964 ändrade förbundet namn till Sko- och läderarbetarnas förbund.
1970 fanns det till följd av den utländska konkurrensen endast ca 3000 skoarbetare mot 10770 år 1952.
1972 slogs förbundet samman med Svenska beklädnadsarbetareförbundet och Svenska textilarbetareförbundet till Beklädnadsarbetarnas förbund.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Kjellberg, Anders (2017) The Membership Development of Swedish Trade Unions and Union Confederations Since the End of the Nineteenth Century (De svenska fackförbundens och centralorganisationernas medlemsutveckling sedan slutet av 1800-talet) (Studies in Social Policy, Industrial Relations, Working Life and Mobility). Research Reports 2017:2 (uppdaterad 2018). Lund: Department of Sociology, Lund University. (om medlemsutvecklingen i bland annat Sko- och läderarbetarnas förbund)

Historiska LO-förbund
Fackliga organisationer bildade 1888
Fackliga organisationer upplösta 1972
Sekundär hyperparatyreos

Sekundär hyperparatyreos är en endokrin sjukdom som yttrar sig i en ökad frisättning av bisköldkörtelhormon från bisköldkörtlarna, som en följd av att andra sjukdomar i kroppen medför att nivån av kalcium sjunker, varvid bisköldkörtlarna stimuleras till ökad aktivitet. Detta förekommer också till exempel hos patienter med bland annat nedsatt njurfunktion och D-vitaminbrist.

Fotnoter 

Endokrina sjukdomar
Bisköldkörtlar
Kalciumomsättningsrubbningar
Cynisca

Cynisca, född 440 f.Kr., var en spartansk prinsessa och idrottare, samt den första kända kvinna som vunnit de olympiska spelen. 

Hon var dotter till kung Archidamos II av Sparta. Cynisca vann guld i hästkapplöpning 396 f.Kr. och 392 f.Kr. Hennes segrar gjorde stort intryck på det samtida Grekland, och efter henne är flera kvinnliga vinnare i antikens OS kända. Hon följdes av Zeuxo från Argos (194 f.Kr.), Euryleonis från Sparta (368 f.Kr.), Bilistiche (264 f.Kr.), Timareta, Theodota, Arstocleia och Cassia.

Källor

Noter 

Födda 440 f.Kr.
Avlidna 300-talet f.Kr.
Kvinnor
Kvinnor från antikens Grekland
Spartas prinsessor
Michail Magnitskij

Michail Leontevitj Magnitskij (ryska: Михаил Леонтьевич Магницкий), född 1778, död 1855, var en rysk statsman.

Matgnitskij fick sin politiska utbildning under den reformvänlige Michail Speranskij, men förvisades vid dennes störtande (1812) till Vologda. År 1816 återkom han och blev genom Aleksej Araktjejevs inflytande guvernör i Simbirsk (1819) och ledamot av överstyrelsen för de ryska skolorna. Som inspektör för universitetet i Kazan föreslog han, att det skulle upphävas på grund av "försnillningar och gudlös undervisning"; detta avböjdes visserligen, men universitetet förlorade all självstyrelse och vetenskaplig frihet. 11 professorer avsattes, och hela undervisningen fick en ortodox teologisk prägel. År 1823 upprättades en särskild professur för att bekämpa västerlandets "konstitutionella irrläror". Magnitskijs verksamhet upphörde 1826, då det visade sig, att han själv förskingrat statsmedel.

Magnitskij var även poet och filosofisk författare; som historiker prisade han Rysslands tatariska period som dess "räddning från Europa" och tsar Peter den stores reformperiod som gagnelig för - Europa, som "därigenom blev bekant med Ryssland".

Källor

Ryska ämbetsmän
Födda 1778
Avlidna 1855
Män
Chelidonis

Chelidonis eller Chilonis (Greek: Χελιδονίς) var en spartansk prinsessa, mor till kung Areus II.

Hon var dotter till prins Leotychidas och gift med den mycket äldre prins Cleonymus av Sparta. Hon var otrogen mot sin make med Acrotatus. 

Cleonymus lämnade Sparta och lierade sig med Pyrrhus av Epiros samt förmådde denne att anfalla Sparta. Tillsammans med de andra kvinnorna deltog Chelidonis i byggandet av ett dike framför spartanernas försvarsställningar för att sedan vid anfallet gömma sig med en snara runt halsen redo att hänga sig för att undgå att tagas levande av Cleonymus. 

Pyrrus företag misslyckades, varefter Chelidonis och Acrotatus lyckligen förenades.

Källor 
 Parallella liv av Plutarchos (engelska)
 Sarah B. Pomeroy,  Spartan Women

Födda 300-talet f.Kr.
Avlidna 200-talet f.Kr.
Kvinnor
Kvinnor från antikens Grekland
Spartaner
Antikens grekiska militärer
Leontij Magnitskij

Leontij Filippovitj Magnitskij (ryska: Леонтий Филиппович Магницкий), född 9 juni 1669 i Ostasjkov, guvernementet Tver, död 19 oktober 1739 i Moskva, var en rysk matematiker.

Magnitskij blev lärare i aritmetik vid den 1701 i Moskva inrättade skolan för matematik och navigation. Han författade den första aritmetiken på ryska (1703), omfattande även geometri och astronomi; dessutom översatte han från nederländskan logaritmtabeller och en astronomisk handbok för sjöfarande.

Källor

Noter

Externa länkar 

Ryska matematiker
Födda 1669
Avlidna 1739
Män
Personer från Tver oblast
Conor Henderson

Conor Alan Henderson, född 8 september 1991, är en engelskfödd irländsk fotbollsspelare som sedan 2014 spelar för Crawley Town.

Referenser 
Conor Henderson på Arsenal.com

Engelska fotbollsspelare
Irländska fotbollsspelare
Födda 1991
Män
Levande personer
Idrottare från London
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Coventry City FC
Spelare i Hull City AFC
Spelare i Stevenage Borough FC
Spelare i Crawley Town FC
Spelare i English Football League