kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gouldtrogon

Gouldtrogon (Trogon caligatus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utseende 
Gouldtrogonen är en relativt liten och kompakt trogon med gul buk. Hanen har gul ögonring, honan en bruten vit. Båda könen har tunna svarta och vita tvärband på stjärtundersidan. Hona gouldtrogon har till skillnad från hona svarthuvad trogon vita tvärband på vingen.

Utbredning och systematik 
Gouldtrogonen förekommer från södra Mexiko söderut genom Centralamerika till norra Colombia och Venezuela. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Trogon caligatus braccatus – förekommer från Oaxaca i södra Mexiko till Costa Rica
 Trogon caligatus concinnus – förekommer från Panama till Colombia, västra Ecuador och nordvästra Peru
 Trogon caligatus caligatus – förekommer från norra Colombia till Maracaibosänkan i västra Venezuela

Vissa behandlar den som underart till Trogon violaceus.

Levnadssätt 
Gouldtrogonen hittas i tropiska låglänta skogar, huvudsakligen i fuktiga områden. Där ses den sitta i skogens mellersta och övre skikt, ofta högt i trädkronorna. Fågeln gräver ut ett bo i stora getingbon.

Status 
IUCN erkänner den inte som art, varför den inte placeras i någon hotkategori.

Namn 
Fågeln är på svenska uppkallad efter John Gould som först beskrev arten.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstjärtad trogon

Vitstjärtad trogon (Trogon chionurus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i låglänta områden från östra Panama till västra Colombia och västra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Citrontrogon

Citrontrogon (Trogon citreolus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utseende 
Citrontrogonen är en 27 cm lång medlem av familjen. Hanen är enhetligt grå på huvud och bröst. Ovansidan är metalliskt grön, mot övergumpen övergående i violblått. Ovansidan av stjärten är blågrön med svart spets och vingarna är mörka, med vitt på handpennornas ytterfan. Den bjärt gula undersidan skiljs från det grå bröstet med ett vagt men brett vitt band. 

Honan är helt mörkgrå ovan med ljusare grått bröst och ljusare gul buk. Båda könen har mörk näbb, gula ögon och mestadels vit undersida på stjärten. Där utbredningen överlappar med svarthuvad trogon skiljer sig citrontrogonen genom att vara ljusare och med mer vitt på undersidan av stjärten, hela vägen till undre stjärttäckarna. Den saknar också svarthuvade trogonens mörka öga och vita ögonring.

Utbredning och systematik 
Citrontrogon delas in i två underarter med följande utbredning:
 Trogon citreolus citreolus – förekommer i Stillahavssluttningen i västra Mexiko (Sinaloa till västra Oaxaca)
 Trogon citreolus sumichrasti – förekommer i Stillahavssluttningen i södra Mexiko (centrala Oaxaca till Chiapas)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Endemiska fågelarter i Mexiko
Fåglar i neotropiska regionen
Costaricatrogon

Costaricatrogon (Trogon clathratus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer utmed kusten mot Karibien i Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Halsbandstrogon

Halsbandstrogon (Trogon collaris) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Halsbandstrogon delas in i tio underarter med följande utbredning:
 T. c. puella – centrala Mexiko till västra Panama
 T. c. underwoodi – nordvästra Costa Rica
 T. c. aurantiiventris – centrala Costa Rica och västra Panama
 T. c. extimus – nordöstra Panama
 T. c. heothinus – östra Panama (Darién)
 T. c. virginalis – västra Colombia till västra Ecuador och nordvästra Peru
 T. c. subtropicalis – centrala Colombia
 T. c. exoptatus  norra Venezuela
 T. c. collaris – Colombia till norra Bolivia och västcentrala Brasilien, Guyanaregionen samt Trinidad och Tobago
 T. c. castaneus – sydöstra Colombia och nordvästra Brasilien till östra Peru och norra Bolivia; östra Brasilien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Blåstjärtad trogon

Blåstjärtad trogon (Trogon comptus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga skogar i västra Colombia och nordvästra Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Blåkronad trogon

Blåkronad trogon (Trogon curucui) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Blåkronad trogon delas in i tre underarter:
 Trogon curucui peruvianus – förekommer i södra och centrala Colombia till Ecuador, Peru och östra Brasilien
 Trogon curucui curucui – förekommer i fuktiga områden i östra Brasilien, Paraguay och Bolivia
 Trogon curucui behni – förekommer i östra Bolivia till södra Brasilien, Paraguay och norra Argentina

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Kopparstjärtstrogon

Kopparstjärtstrogon (Trogon elegans) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar. Den förekommer huvudsakligen i Centralamerika, från sydligaste USA till Costa Rica.

Utseende och läte 
Kopparstjärtstrogonen är en praktfull fågel med en kroppslängd på 29 cm. Den ses ofta sitta upprätt, med den långa och smala stjärten hängande rakt ner. Hanen är grön på ovansidan samt på huvud och bröst, medan buken är röd. Honan är gråbrun med mer begränsat rött på buken och en distinkt vit teckning bakom ögat. Jämfört med liknande bergtrogonen har en avvikande teckning på stjärtens undersida, tunn svartvit bandning med stora vita spetsar. Lätet består av serier med hårda fallande skall, liknat vid en groda eller en kalkon.

Utbredning och systematik 
Kopparstjärtstrogonen förekommer huvudsakligen i två områden i Centralamerika, dels från sydligaste USA till centrala Mexiko, dels från sydöstra Guatemala till nordvästra Costa Rica. Den delas in i fem underarter fördelade på två grupper, motsvarande de två populationerna:
 ambiguus-gruppen
 Trogon elegans canescens – förekommer i ek- och tallskogar från södra Arizona till nordvästra Mexiko
 Trogon elegans goldmani – förekommer i ögruppen Islas Marías (utanför västra Mexiko)
 Trogon elegans ambiguus – förekommer från sydligaste Texas till östra och centrala Mexiko
 elegans/lubricus-gruppen
 Trogon elegans elegans – förekommer i sydöstra Guatemala
 Trogon elegans lubricus – förekommer i Honduras, Nicaragua och nordvästra Costa Rica

Sedan 2014 urskiljer Birdlife International och naturvårdsunionen IUCN ambiguus-gruppen som en egen art, Trogon ambiguus.

Levnadssätt 
Kopparstjärtstrogonen hittas i törnskog, kanjoner och bergsskogar upp till cirka 2 000 meters höjd, lokalt högre, men vanligen lägre än bergtrogonen. Liksom andra trogoner sitter den ofta stilla långa perioder på en och samma sittplats, varifrån den gör utfall för att fånga insekter. Den kan också ryttla för att plocka insekter eller frukt direkt från träden. Flykten påminner om en hackspetts, långsam och i kraftiga bågar, men är samtidigt akrobatisk och kan lätt undkomma attackerande rovfåglar.

Häckning 
Arten häckar vanligen i övergivna hackspettshål där den lägger tre till fyra ägg. Båda föräldrarna hjälps åt med att ruva och ta hand om ungarna.

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Orangenäbbad trogon

Orangenäbbad trogon (Trogon massena) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar som förekommer i Centralamerika och norra Sydamerika.

Utseende och läte 
Liksom alla trogoner har orangenäbbad trogon distinkta dräkter för hanen och honan, med mjuka och ofta färgglada fjädrar. Denna art är 33–35 cm lång med enfärgat mörkgrå stjärt. Även vingtäckarna ter sig grå, men vid närmare granskning är de mycket fint bandade i svart och vitt. Hanen är grön på rygg, huvud och bröst, medan buken är röd och näbben orangefärgad. Honan är mörkgrå där hanen är grön och större delen av övre näbbhalvan är svart istället för orange. Lätet är ett nasalt uk uk uk.

Utbredning och systematik 
Orangenäbbad trogon delas in i tre underarter med följande utbredning:
 massena/hoffmanni-gruppen
 Trogon massena massena – förekommer i låglänta regnskogar från sydöstra Mexiko till Nicaragua
 Trogon massena hoffmanni – förekommer från Costa Rica och Panama till nordvästligaste Colombia
 Trogon massena australis – förekommer från kustnära delar av Colombia till nordvästra Ecuador

Levnadssätt 
Orangenäbbad trogon är en stannfågel som hittas i trädkronor och övre delar av fuktiga tropiska skogar, men som kommer ner närmare marken i intilliggande mer öppna områden. Den livnär sig på insekter och frukt. Fågeln sitter upprätt och ofta orörlig långa stunder. Även om dess flykt är snabb flyger den sällan längre sträckor.

Häckning 
Fågeln häckar tre till 15 meter ovan mark i ett övergivet termitbo eller en ruttnande trädstam, där den vanligtvis lägger tre vita eller blåvita ägg i en kammare som nås via en uppåtgående tunnel. Båda könen hjälps åt att gräva ut tunneln.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar François Victor Masséna (1799-1863), fransk ornitolog och samlare av specimen. Fram tills nyligen kallades den massénatrogon även på svenska, men justerades 2022 till ett enklare och mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Svarthuvad trogon

Svarthuvad trogon (Trogon melanocephalus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad trogon behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Trogon melanocephalus melanocephalus – förekommer i gulfkaribiska sluttningar i östra Mexiko till nordöstra Costa Rica
 Trogon melanocephalus illaetabilis – förekommer i västra Costa Rica

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstjärtad trogon

Svartstjärtad trogon (Trogon melanurus) är en fågel i familjen trogonfåglar inom ordningen trogoner.

Utbredning och systematik 
Svartstjärtad trogon delas in i fyra underarter:
 T. m. macroura - förekommer från östra Panama (Canal Zone) till norra Colombia
 melanurus-gruppen
 T. m. melanurus - förekommer från östra Colombia till Guyana, norra Bolivia och östra Brasilien
 T. m. eumorphus - förekommer från södra Colombia till Ecuador, Peru, Bolivia och Amazonområdet i Brasilien
 T. m. occidentalis - förekommer i sydöstra Brasilien (São Paulo-regionen)

Underarten occidentalis inkluderas ofta i eumorphus.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen fem till 50 miljoner vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Ecuadortrogon

Ecuadortrogon (Trogon mesurus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Ecuador och nordvästra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Bergtrogon

Bergtrogon (Trogon mexicanus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar. Den förekommer i bergstrakter i Centralamerika. Arten tros minska i antal, men beståndet anses ändå vara livskraftigt.

Utseende och läte 
Bergtrogon är med kroppslängden 29–31 cm en relativt stor trogon. Hanen är praktfull, med grönglänsande ovansida, röd ring runt ögat, gul näbb och svartvit marmorerade vingpaneler och under grönt på bröstet som åtskiljs av lysande rött på buken av ett vitt bröstband. Honan är överlag brun, med ett smalt svart band på mestadels mörka stjärtundersidan, mörk övre näbbhalva, vitt bröstband och rött på nedre delen av buk och undergump. 

Båda könen är tydligt mörka under stjärten med slående vita teckningar, hanen med breda vita spetsar på varje par av stegvis inskurna stjärtpennor, hos honan inte lika tydligt men istället vit bandning på ytterfanen. Hanen skiljs från sympatriska kopparstjärtstrogonen genom teckningen på undersidan av stjärten och avsaknad av kopparland på stjärtovansidan. Honan har smalare svart stjärtspets och saknar det tydliga strecket bakom ögat hos hona koppartstjärtstrogon. Den mindre och mer låglänt levande halsbandstrogonen har mycket finare bandning under stjärten.

Sången består av en serie med tre till 15 dubbla visslingar, ibland åtföljd av en mjukare accelererande variant med tio till 14 toner. Bland lätena hörs olika kluckande och kacklande ljud.

Utbredning och systematik 
Bergtrogon delas in i två underarter med följande utbredning:
 Trogon mexicanus clarus – förekommer i nordvästra Mexiko (södra Chihuahua, östra Sinaloa och Durango)
 Trogon mexicanus mexicanus – förekommer i västra, östra och södra Mexiko söderut till Honduras och norra El Salvador

Levnadssätt 
Arten hittas i höglänta skogar på mellan 1200 och 3500 meters höjd. UDen häckar mellan april och juni i Mexiko, i Guatemala mars–maj. Boet placeras i ett trädhål eller i en rutten stubbe, generellt inte långt ovan mark. Däri lägger den två till tre ägg som ruvas i 19 dagar. Efter ytterligare 15–16 dagar är ungarna flygga. Ungarna matas med grönvita larver, malar och bönsyrsor.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal till följd av habitatförlust, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar därför arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Svartmaskad trogon

Svartmaskad trogon (Trogon personatus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Svartmaskad trogon delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Trogon personatus sanctaemartae – Sierra Nevada de Santa Marta (nordöstra Colombia)
 Trogon personatus ptaritepui – tepuis i södra Venezuela
 Trogon personatus personatus – subtropiska berg i västra Venezuela, östra Colombia och östra Peru
 Trogon personatus assimilis – subtropiska västra Ecuador och nordvästra Peru
 Trogon personatus temperatus – Anderna i centrala Colombia, Ecuador och Peru
 Trogon personatus heliothrix – bergsskogar i Peru
 Trogon personatus submontanus – foten av Anderna i södra Peru och Bolivia
 Trogon personatus duidae – tepuis i södra Venezuela (berget Duida)
 Trogon personatus roraimae – Auyan-tepui och på berget Roraima (gränsen mellan Venezuela / Guyana)

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Svartstrupig trogon

Svartstrupig trogon (Trogon rufus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Svartstrupig trogon delas in i sex underarter med följande utbredning:
 T. r. tenellus – tropiska sydöstra Honduras till det allra nordvästligaste Colombia
 T. r. cupreicauda – tropiska västra Colombia och västra Ecuador
 T. r. chrysochloros – södra Brasilien till Paraguay och nordöstra Argentina
 rufus-gruppen
 T. r. rufus – östra Venezuelas anslutning till Guyana och norra Brasilien (Rio Negro-regionen)
 T. r. sulphureus – östra Colombia, östra Ecuador, nordöstra Peru, södra Venezuela och västra Brasilien
 T. r. amazonicus – södra Venezuela och nordöstra Brasilien

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem miljoner vuxna individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Surucuatrogon

Surucuatrogon (Trogon surrucura) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utseende och läte 
Hane surucuatrogon är violblå på huvud och bröst, grön på ryggen och vit under stjärten. Färgen på buken och en ring runt ögat skiljer sig geografiskt, rött i söder och gult i norr. Honan har grått bröst och undersidan av stjärten är grå med vita spetsar. Lätet består av en stigande serie "kwa", likt grönryggig trogon men snabbare.

Utbredning och systematik 
Surucuatrogon delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Trogon surrucura aurantius – förekommer i östra Brasilien (Minas Gerais till Rio de Janeiro och norra São Paulo)
 Trogon surrucura surrucura – förekommer från södra Brasilien till Paraguay, Uruguay och norra Argentina

Underarten aurantius urskiljs som egen art av Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN, Trogon aurantius.

Levnadssätt 
Surucuatrogonen hittas i skogar och skogsområden. Den ses i skogens mellersta och övre skikt.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för de båda underarterna (eller arterna) var för sig, båda som livskraftiga.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Guyanatrogon

Guyanatrogon (Trogon violaceus) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Venezuela, Guyanaregionen och intilliggande norra Brasilien samt på Trinidad. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig, men inkluderar även gouldtrogon och amazontrogon i violaceus

Referenser

Externa länkar

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Grönryggig trogon

Grönryggig trogon (Trogon viridis) är en fågel i familjen trogoner inom ordningen trogonfåglar.

Utbredning och systematik 
Grönryggig trogon förekommer i Sydamerika öster om Anderna, från Colombia söderut till Peru och Bolivia samt österut till Guyanaregionen, Trinidad och östra Brasilien (till Maranhão och Mato Grosso, även Alagoas och från Bahia söderut till São Paulo). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Trogoner
Fåglar i neotropiska regionen
Asghar Farhadi

Asghar Farhadi  (), född 1 januari 1972 i Khomeynishahr, Esfahanprovinsen, är en iransk manusförfattare och regissör.

Han har bland annat regisserat Nader och Simin – En separation (2011) som belönats med en Golden Globe i kategorin Bästa icke-engelskspråkiga film. samt en Oscar i samma kategori. Farhadi var även nominerad i kategorin Bästa originalmanus.

Asghar Farhadi har regisserat filmen The Salesman som vid Oscarsgalan 2017 vann priset i kategorin för Bästa icke-engelskspråkiga film.

År 2018 tilldelades Asghar Farhadi Stockholms filmfestivals pris Stockholm Visionary Award.

Han är sedan 1990 gift med regissören Parisa Bakhtavar.

Filmografi som regissör

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Iranska filmregissörer
Iranska manusförfattare
Män
Födda 1972
Levande personer
Tjockhus

Tjockhus är lamell-, punkt- eller skivhus utan genomgående lägenheter, vanligen upp till 16 m tjockt, d.v.s. avståndet mellan långfasadernas ytterväggar. 

Tjockhus ansågs vara ekonomiskt fördelaktiga att bygga, eftersom flera smålägenheter kunde anordnas kring samma trapphus, men lägenheterna blev enkelsidiga med en mörk inre del, där i regel badrummet placerades. 

Smalhusen med bredd omkring 6–10 meter och genomgående lägenheter kan ställas i kontrast mot tjockhusen, som var den andra typen av lamellhus som slog igenom i europeiskt bostadsbyggande på 1930-talet. 

En svensk arkitekt som förordade tjockhus var Sven Wallander som ritade ett stort antal av denna hustyp i Stockholm, exempelvis bostadshusen Kungsklippan (1934–1936), Kvarteret Färjan (1928–1929) båda på Kungsholmen och Kvarteret Marmorn på Södermalm (1931).

Se även
 Smalhus

Källor
 Nationalencyklopedi om “tjockhus”.
 Bostadsbebyggelsen från 1930- och 1940-talen, varsam ombyggnad, Byggforskningsrådet, 1988, 

Byggnadstyper
Bostadshus
Antoine Perrenot de Granvelle

Antoine Perrenot de Granvelle, född 20 augusti 1517, född 21 september 1586, var en spansk statsman. Han var äldste son till Karl V:s statssekreterare Nicolas Perrenot de Granvelle.

Granvelle var en av motreformationens mäktigaste kyrkofurstar. Under studier vid universitetet i Padua och andra universitet förvärvade Granvelle förutom en grundlig juridisk och teologisk utbildning även omfattande språkkunskaper. En tid var han kanik i födelsestaden Besançon, innan han 1540, 23 år gammal blev biskop i Arras, ett ämbete han innehade under två decennier. Vid tridentiska mötets öppnande 1543 drog Granvelle hela Europas uppmärksamhet till sig med ett tal, genomandat av entusiasm för Habsburgs världsmark och ett glödande hat mot Frans I. 1574 förmedlade han underhandlingarna med Johan Fredrik I av Sachsen och Filip av Hessen och tog del i den senares förrädiska tillfångatagande. Vid faderns död 1550 inträdde Granvelle i hans ställe som kejsarens mäktigaste man och gick sedan i tjänst hos Filip II. Då Margareta av Parma samma år utnämndes till ståthållare över Nederländerna, medföljde Granvelle som den egentlige regenten. 1560 blev han ärkebiskop och följande år kardinal. Ett redskap för den despotiska politik, som nu fördes, blev Granvelle, som vinningslystet slagit under sig stora inkomster, så hatade, att kungen efter de kraftigaste påstötningar från alla håll blev tvungen att avlägsna honom 1564. 1570 deltog han i bildandet av förbundet mellan Spanien, Kyrkostaten och Venedig mot turkarna. 1571 blev Granvelle vicekung i Neapel, där han regerade med mildhet och klokhet. Efter 1579 var han Filip II:s ledande minister.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Vicekungar
Spanska biskopar
Spanska kardinaler
Födda 1517
Avlidna 1586
Män
Alumner från Paduas universitet
Personer från Ornans