kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ogesta gård

Ogesta gård som tidigare varit både herrgård och säteri är beläget i Ösmo socken och Nynäshamns kommun på Södertörn. Herrgården ligger öster om Nynäsvägen och väster om Sittuviken, en mindre vik av Östersjön som leder in till Hammersta. En allé leder från gamla Nynäsvägen in till Ogesta gård. Ny bebyggelse har etablerats i området.

Historik

Ogesta by med forntida anor låg söder om Muskån, innan denna med omgivning bebyggdes av Didrik Yxkull, son till Wollmar Yxkull och blev säteri på 1630-talet. Därefter tillhörde gården via arv och giften släkterna Yxkull, Wernstedt, Duwall, Stålhandske och Fleming. Flera av deras gravvårdar och vapensköldar finns nu bevarade i Ösmo kyrka. Ogesta är liksom de samtida grannbyarn Banksta, Kängsta och Jursta belägen i Ösmos största sprickdal, vars odlingsbara jordar togs i anspråk redan på äldre järnåldern. Mellan byarna och ner till havet slingrar en ålderdomlig väg. 

Nuvarande huvudbyggnad i två våningar uppfördes i empirstil på 1820-talet och det knuttimrade huset blev samtidigt reveterat och täckt med mansardtak. Till herrgården hör även två flyglar med brutna tak, varav den östra som lär vara från säteriets begynnelse i 1600-talets mitt, har tydliga fragment av grisaillemålningar från denna tid både på tak och väggar. Vidare hör till gården arbetarbostäder, samt en del ekonomibyggnader från 1947. Även kvarn och såg har funnits i anslutning till Muskån.

Sydväst om gården ligger ett gravfält från järnåldern med ett tjugotal fornlämningar som utgöres av tre gravhögar, sexton runda stensättningar och en rest bautasten som enligt traditionen kallas "Oges sten".

Panorama

Se även
Lista över slott och herresäten i Södermanland

Tryckta källor 
 Kulturmiljöprogram för Nynäshamns kommun. Kulturhistoriskt värdefulla områden, utg. av Länsstyrelsen i Stockholms län 1983

Referenser

Externa länkar
 Ogesta i Carl Martin Rosenberg: Geografiskt-statistiskt handlexikon öfver Sverige, Stockholm 1882-1883
 Ogesta i Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige i 7 band, Stockholm 1856-1870

Byggnader och anläggningar i Nynäshamns kommun
Herrgårdar i Södermanland
Fornminnen i Södermanland
Gravfält i Sverige
Adlerhorst

Adlerhorst, på svenska Örnnästet, var ett av Adolf Hitlers bunkerkomplex som användes som hans högkvarter under Ardenneroffensiven i december 1944 till januari 1945. Det är beläget i Hessen cirka 40 km norr om Frankfurt am Main. Det är det enda av Hitlers högkvarter som verkligen hade namnet Örnnästet, ett namn som brukar förknippas med Berghof, Kehlsteinhaus eller Burg Hohenwerfen i förbundslandet Salzburg i centrala Österrike .

Till skillnad från de andra tre platserna var Adlerhorst topphemligt före och under kriget. Det var först tänkt att användas som Adolf Hitlers högkvarter under Operation Seelöwe, invasionen av Storbritannien, som aldrig sattes i verket. Den byggdes runt slottet Ziegenberg 1939-1940 och hade en sammanlagd yta på 3800 m². Sju bunkrar låg delvis ovan jord och de kamouflerades så att de såg ut som vanliga byggnader.

Adolf Hitler lämnade Adlerhorst den 15 januari 1945 och flyttade så småningom in i bunkern i Berlin där han blev kvar till sin död strax före krigsslutet. Adolf Hitlers högkvarter flyttade med och installerade sig i Berlin i mitten av februari men Adlerhorst fortsatte användas av andra befälhavare. När de allierade fick kännedom om platsen och dess funktion attackerades det först med bomber. Tyskarna evakuerade och sprängde sedan större delen innan platsen erövrades av amerikanska styrkor 30 mars 1945.

De två bunkrarna Wachhaus, vakthuset, och Pressehaus, informationshuset, klarade sig oskadda trots att dessa låg ovan jord. De allierade bomberna missade dessa och de förstördes inte av den tyska militären. Antingen på grund av att dessa bemannades nästan uteslutande av civilpersonal eller för att det helt enkelt missades i brådskan. Dessa finns kvar idag i välbevarat skick.

Det stora garaget, Kraftfahrzeughalle, med plats för personal och 15 stycken fordon klarade sig också och användes av de allierade styrkorna till 1947. Det blev senare militärsjukhus men i slutet av 1970-talet revs stora delar av det.

Slottet Zeigberg låg i ruiner i tjugo år då en restaurering påbörjades men slutade i bankrutt. År 1987 byggdes slottet upp med lyxiga andelslägenheter.

Se även
 Örnnästet (plats)

Källor

Nazityskland
Byggnader och anläggningar i Hessen
Ardenneroffensiven
Bergrum
Stockholms sjögård

Stockholms sjögård (kort Sjögården) är en ideell förening för maritim kultur i Stockholm med syfte att sprida kunskap om ett land- och vattenområde mellan Skeppsholmen/Kastellholmen och Södra Djurgården och göra det till ett "marinkulturellt centrum". 

Området omfattar Skeppsholmen, Kastellholmen, Beckholmen, Beckholmssundet, Rosenvik, Nya Djurgårdsvarvet, Galärvarvet, Strandvägskajen och östra delen av Blasieholmen samt tillhörande vattenområden Ladugårdslandsviken och delar av Saltsjön. Stockholms sjögårds område är en del av Nationalstadsparken.

Historik
Det aktuella området har under historiska tider präglats av skeppsbyggeri och av Stockholms örlogsvarv. Efter att Svenska marinen lämnade området 1969 skapades många nya civila inrättningar i marinens gamla anläggningar, främst på Skeppsholmen, Kastellholmen och Galärvarvet. Mest känt är regalskeppet Vasas  som  1990 placerades i örlogsvarvets stora torrdocka från 1978 och blev till Vasamuseet. Andra marinhistoriska områden som Djurgårdsvarvet och anläggningarna på Beckholmen förföll dock.

På våren 2002 bildades den ideella föreningen "Stockholms Sjögård - Maritim kultur", kort Sjögården. Sjögårdens syfte är att sprida kunskap om området och göra det till ett marinkulturellt centrum samt att bevara den historiska miljön för framtiden. Sjögården vill även visa upp en levande traditionell båt- och fartygshantering  samt genom utbildning vidareföra gammalt maritimt hantverkskunnande. Tidigare fanns föreningen Skeppsholmens Marinkultur som hade ungefär samma syfte som Sjögården, men med begränsning på enbart Skeppsholmen. Sjögårdens geografiska område är väsentligt större. Medlemmar i föreningen är institutioner, museer, föreningar och företag (men inte enskilda personer), som bedriver maritim verksamhet eller har maritimt inriktat intresse inom Sjögårdens område.

Pågående aktiviteter (i urval)
  Djurgårdsvarvet upprustas och renoveras och skall stå klart under år 2011. Varvet kommer när renoveringen bli färdig att bli ett centrum för träbåtsrenovering
 Beckholmen har återuppstått som varv, här bedrivs igen kommersiell och ideell maritim verksamhet i de tre dockorna, vid kajer och i verkstäderna.
 Galärvarvet har utöver Vasamuseet, museifartygen utanför och Båthall 1 och 2 fått alltfler inslag som visar prov på Stockholms maritima kulturhistoria.
 Rosenvik, öster om Djurgårdsvarvet har inte samma flerhundraåriga maritima tradition som större delen av övriga Sjögården, men de funktioner som nu finns där har ändock motiverat dess införlivande i intresseområdet.
 Nobelcenter. Stockholms sjögård utökar sin kritik mot att en ny stor byggnad förläggs på Blasieholmen och därigenom eliminerar den båt- och sjöfartsverksamhet som pågått på platsen sedan hundratals år.

Källor

Svenska ideella organisationer
Föreningar i Sverige
Kultur i Stockholm
Stockholm under 1900-talet
 
Djurgården
Organisationer bildade 2002
Kastellholmen
Sony Ericsson Xperia Arc

Sony Ericsson Xperia Arc är en smartphone från Sony Ericsson.
Telefonen presenterades den 6 januari 2011 under mässan CES 2011 och lanserades under första kvartalet 2011.

Design 
Designen på telefonen är unik eftersom baksidan är formad som ett valv, och därmed namnet "arc" som betyder båge på engelska. Dessutom är mobiltelefonen endast 8,7 mm tunn på det tunnaste stället. Telefonen har även liknande designdrag från sin föregångare Sony Ericsson Xperia X10.

Hårdvara 
Mobiltelefonen har en 4,2" FWVGA TFT-skärm med multitouch (till skillnad från X10) och 16,7 miljoner färger. Kameran på telefonen är på 8,1 megapixlar med bland annat autofokus och bildstabilisator och en LED-blixt. Telefonen filmar i High Definition Video (720p) i 30 fps (bilder per sekund). Mobiltelefonen har sex fysiska knappar, däribland de vanliga navigeringsknapparna för Android, för kamera/video och för volym. På sidan sitter en 3,5 mm hörlurskontakt för hörlurar och ett HDMI-uttag för att kunna visa media på större skärmar. Under skalet sitter samma kraftfulla processor som i HTC:s flaggskeppstelefon Desire HD.

Mjukvara 
Mjukvaran i Sony Ericsson Xperia Arc är baserad på Android 2.3 med Sony Ericssons anpassade gränssnitt Sony Ericsson UX (från User eXperence). 
Till skillnad från de tidigare Android-telefonerna från Sony Ericsson med den äldre versionen av Android, version 1.6 som redan var föråldrat när dessa telefoner släpptes, kommer Xperia Arc ha en nyare version, Android 2.3. Sony Ericsson har även tillkännagivit att telefonens mjukvara kommer att uppdateras betydligt snabbare än dess föregångare. Till skillnad från X10-familjen har Xperia Arc stöd för multitouch-tekniken, vilket innebär att skärmen klarar av att känna av och skilja mellan två eller fler fingrar på skärmen samtidigt.

2.3.3 och Facebook Inside 
I maj 2011 släpptes en uppdatering för mjukvaran till samtliga nysläppta Xperia-smartphones. Uppdateringen medför bättre batteritid, buggfixar, samt någorlunda bättre prestanda. En annan ny funktion i uppdateringen är funktionen Facebook Inside, som integrerar Facebook globalt i telefonen, detta gäller även telefonens föregångare, Sony Ericsson Xperia X10.

Se även 
 Android (operativsystem)
 Sony Ericsson

Referenser

Externa länkar 
Officiell sida för Sony Ericson XPERIA™ arc

Mobiltelefoner med Android
Xperia Arc
Joachim Andersson

Joachim ”Pimmen” Andersson, född 1973, är en svensk boulespelare, aktiv i klubben Coccinelle Petanque Club i Malmö. Storspelare nummer 39. Han vann SM-guld i klassen trippel öppen åren 2003, 2006, 2010, 2013, 2017, 2018, 2019 och 2022. Dubbel öppen åren 2002, 2007, 2008, 2015, 2016 och 2017. Mixed dubbel öppen 2010. Och Mixed trippel öppen 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 och 2022. Historiska genom att vara först att vinna 7 raka SM-guld någonsin genom att vinna mixed trippeln 2014-2022 (Pandemi 2020-2021 Inga arrangemang).

Joachim är en av Sveriges mest meriterade boulespelare med 195 landskamper och har representerat följande klubbar:
Parkens Petanque, Malmö
Nobel Petanque, Malmö
Tyringe Boulegetingarna
Pitchoun Boule Club, Kungsbacka
Rövarekulan, Löberöd
Don Camillo Boule Club, Kosta
Ekeby Boulesällskap.
Coccinelle Petanque Club, Malmö

Övriga meriter
 Kvartsfinalist i världsmästerskapen 2002 (trippel öppen) i Grenoble, Frankrike.
 Kvartsfinalist i världsmästerskapen 2017 (mixed dubbel) i Gent, Belgien.

 Åttondelsfinal i världsmästerskapen 2016 (trippel herr) i Antananarivo, Madagaskar.
 Åttondelsfinal i världsmästerskapen 2017 (dubbel herr) i Gent, Belgien.

 1 guld (1998) och 3 brons (2000, 2003 och 2008) 4:a 2013, 5:a 2014 och 2017 i Europacupen. Deltagande 11 gånger
 23 SM-guld, 8 SM-silver och 8 SM-brons. Samtliga i öppenklass.
 Vinnare av internationella SWIO 2009 och 2010
Vinnare av Internationella Fyrlingen i Borås 2015, 2018 och 2020. 
 Vinnare av internationella Holstentor-Pokal i Travemünde 1992.
 3 guld och 2 silver i internationella Köpenhamn Open
 1 guld (2002), 1 silver (2005) och 2 brons (2006 och 2007) i Nordsjöturneringen
 8 guld i Elitserien, 3 silver
 12 guld i Svenska Cupen, 4 silver och 6 brons
 40 guld i Distriktsmästerskapen

Källor

Externa länkar
Svenska Bouleförbundet
Joachims blogg

Födda 1973
Svenska boulespelare
Män
Levande personer
Ukrainska autokefala ortodoxa kyrkan

Ukrainska autokefala ortodoxa kyrkan (ukrainskaː Українська автокефальна православна церква) var ett östortodoxt kristet trossamfund som var baserat i centrala och västra Ukraina.

Efter den ryska revolutionen följde en turbulent politisk tid i det som i dag är Ukraina. Efter att den Ukrainska folkrepubliken utropats 1918 medgav den rysk-ortodoxa kyrkan en viss autonomi till kyrkan i Ukraina, något som den dock drog tillbaka tre år senare. Många ukrainska ortodoxa blev mycket missnöjda med detta och 1921 samlades en del av dem till ett kyrkomöte och utropade en helt självständig (autokefal) ortodox kyrka. Vasyl Lypkivskyj ordinerades till metropolit och ledare för kyrkan trots att ingen biskop var närvarande. Då detta stred mot ortodox kyrkorätt, och kyrkan har aldrig erkänts av andra ortodoxa kyrkor. Efter Ukrainska SSR inlemmande i Sovjetunionen förbjöds kyrkan av kommunistpartiet.

Under andra världskriget lyckades kyrkan, under striderna mellan Tyskland och Sovjetunionen, kortvarigt återuppstå men upplöstes efter kriget åter av de sovjetiska myndigheterna, som endast erkände Moskva-patriarkatet. 

Efter Sovjetunionens upplösning återuppstod kyrkan i Ukraina ännu en gång och erkändes 1990 av myndigheterna. Kyrkans ende kvarvarande biskop från krigstiden, Mstyslav Skrypnyk valdes till patriark av Kiev och hela Ukraina. I samband med Ukrainas självständighet 1991 utropades, i konflikt med den rysk-ortodoxa kyrkan, ytterligare en självständig ukrainsk-ortodox kyrka; Kiev-patriarkatet. Med stöd av den nya nationens president Leonid Kravtjuk gick de båda kyrkorna samman 1992 under Mstyslavs ledning. När denne dog året därpå, kunde man inte enas om vem som skulle bli hans efterträdare. De båda kyrkorna gick då åter var sin väg, under var sin patriark. I december 2018 förenades de båda kyrkorna åter, med stöd av landets dåvarande politiska ledning och patriarken av Konstantinopel. Tillsammans med avhoppare från Moskvapatriarkatet bildade man den nya Ortodoxa kyrkan i Ukraina.

Bilder

Källor 
De ortodoxa kyrkorna Marcus Karlsson, Debatthuset, 10 juli 2008

Externa länkar 

Kristendom i Ukraina
Religiösa organisationer bildade 1921
Ortodoxa kyrkor
Toltorpskyrkan

Toltorpskyrkan är en kyrkobyggnad i Toltorpsdalen i den norra delen av Mölndals kommun. Den tillhör Fässbergs församling i Göteborgs stift.

Historia
År 1955 flyttades en barack, som dittills varit församlingshem i Krokslätt, till Toltorpsdalen. Den fungerade som församlingshem fram till 1962, då dåvarande Svenska Missionsförbundets kapell inköptes och blev dagens kyrka.

Kyrkobyggnaden 
Det vitmålade träkapellet ritades av byggnadsingenjören Nils Karlsson i 1920-talsklassicism med en takryttare och utsmyckning runt de runda fönstren och ingången. Det uppfördes 1931 och innehöll ursprungligen en stor gudstjänstsal, en mindre sal och en ekonomiavdelning. På övre våningen fanns bostad för vaktmästaren. Byggnaden har ett valmat, skifferklätt tak. Kyrksalen har vitmålade väggar, där de höga fönstern, som når upp till taket, har en indragen, högre och mörkmålad del. Altaret är beläget vid fondväggen.

Inventarier
Krucifix och dopfunt har hämtats från Fässbergs kyrka.

Orgel
Den mekaniska orgeln, tillverkad 1969 av orgelbyggaren Anders Persson, har åtta stämmor fördelade på manual och pedal.

Referenser

Externa länkar
Svenska kyrkan i Fässberg, Kållered och Stensjön

Kyrkobyggnader i Göteborgs stift
Kyrkobyggnader i Mölndal
Kyrkobyggnader invigda 1931
1931 i Sverige
Tjörbu

Tjörbu är dialekten på Tjörn och de omkringliggande öarna. Liksom många andra dialekter har bruket av Tjörbu minskat.

Tjörbu är en omisskännlig gren av bohuslänskan. I tjörndialekten uttalas ofta i-ljuden och sk-ljuden annorlunda (i-ljud blir ofta vassa "ij-ljud" och sk-ljud uttalas oftast som ett hårt "k"). Första stavelsen i "Skärhamn" uttalas inte med sj-ljud, utan med "S" följt av ett hårt "k", därefter "-ärrhamn", och ofta försvinner det sista n:et, så att det blir "Skärrhamm": Andra skillnader i uttal är att "t" ofta blir "d", "o" uttalas ibland som "u" och tvärtom "u" uttalas ibland som "o". Sj-ljud uttalas som det främre sj-ljudet, dvs liknandet det  i engelskans "she", eller ibland som "sk". Ord som slutar på "k" blir "g".

Källhänvisningar

Vidare läsning
 

Svenska dialekter
G-dräkt

En G-dräkt är en overall med särskilda funktioner som bärs av piloter, rymdfarare och andra som utsätts för stora G-krafter.

Funktion
När en människa utsätts för stora G-krafter pressas blod antingen ner i benen (positiva G-krafter) eller upp i huvudet (negativa G-krafter). I båda fallen kan det leda till tillfälligt synbortfall och i värsta fall medvetslöshet (”blackout” respektive ”redout”). G-dräkten motverkar detta genom att strama åt runt benen eller runt armar och bål och hindrar på så vis blodflödet. Luftblåsor insydda i dräkten blåses upp automatiskt vid höga G-krafter och får dräkten att strama åt.

Historia
Den första G-dräkten utvecklades 1941 av Wilbur R. Franks vid University of Toronto. Franks dräkter användes av Spitfire- och Hurricane-piloter i RAF och Kanadas flygvapen under andra världskriget.

I och med införandet av jetjaktplan blev behovet av G-dräkter uppenbart och är sedan 1950-talet standardutrustning för i stort sett alla stridspiloter.

Källor

Flyg
Skyddsutrustning
Prinsessan Astrid av Norge

Prinsessan Astrid, fru Ferner, Astrid Maud Ingeborg Ferner, född 12 februari 1932 på Villa Solbakken i  stadsdelsområdet Skøyen i Oslo, är en norsk prinsessa. Hon är dotter till kung Olav V och kronprinsessan Märtha och syster till kung Harald. Hon gifte sig 12 januari 1961 med Johan Martin Ferner (född 2 juli 1927, död 24 januari 2015) varvid hon förlorade titeln Hennes kungliga höghet och har titulerats prinsessan Astrid, fru Ferner. Hon var år 2017 nr. 91 i den brittiska successionsordningen.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Prinsessan Astrid av Norge på Det norske kongehus

Norska prinsessor
Levande personer
Födda 1932
Kvinnor
Mottagare av Finlands Vita Ros’ orden
Storkorset av första klassen av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Alumner från Oxfords universitet
Jacqueline Felice de Almania

Jacqueline Felice de Almania, (ursprungligen Jacobina Félicie), var en italiensk läkare verksam i Paris i Frankrike. 

Hon kom enligt uppgift från Florens i Italien och flyttade sedan till Paris, där hon var verksam som läkare. Hon var en av de få kvinnliga läkarna under medeltiden; år 1292 fanns det åtta kvinnor registrerade som läkare i Paris. År 1322 ställdes hon inför rätta anklagad för att ha praktiserat medicin utan tillstånd från stadens läkarsällskap. Patienter vittnade om att hon hade botat många som övriga läkare hade gett upp hoppet om, och ett vittne uppgav att hon hade namn om sig som en bättre läkare och kirurg än någon av de manliga läkare licensierade av stadens läkarsällskap. Trots detta belades hon med yrkesförbud med motiveringen att det var uppenbart att en man kunde förstå läkarvetenskap bättre än en kvinna på grund av sitt kön. Fallet anses ha förvisat kvinnor från studier och arbete inom medicin i Frankrike fram till 1800-talet.

Källor 

Franska läkare
Födda 1200-talet
Avlidna 1300-talet
Kvinnor
Fransk kvinnohistoria
Personer i Frankrike under 1300-talet
Personer i Italien under 1300-talet
WWK Arena

WWK ARENA är en fotbollsarena i Augsburg. Arenan hette tidigare impuls arena, men efter att SGL Carbon köpte upp namnrättigheterna i maj 2011 ändrades namnet till SGL arena. I juli 2015 köpte försäkringsbolaget WWK rättigheterna till namnet och ändrade det till WWK ARENA. Under planeringsfasen hette arenan Augsburg Arena.

Kapacitet 

WWK ARENA har: 
 19 060 sittplatser
 11 034 ståplatser
 520 loger
 46 platser för rullstolsbundna

Se även 
 FC Augsburg

Referenser

Externa länkar 

Sportanläggningar i Tyskland
Sportanläggningar invigda 2009
Thomas Sparr

Thomas Sparr, född 27 mars 1963, är en svensk före detta friidrottare (hinderlöpare). Han tävlade för IFK Mora. Sparr vann 3000 m hinder i Finnkampen 1992 på 8.37,01.

Referenser

Källor

Svenska hinderlöpare
Män
Födda 1963
Levande personer
Svenska idrottare under 1900-talet
Friidrottare i IFK Mora
Magnus Bengtsson (friidrottare)

Magnus Bengtsson, född 9 april 1966, är en svensk före detta friidrottare (hinderlöpare). Han tävlade för Ork LK.

Referenser

Källor

Svenska hinderlöpare
Svenska mästare i hinderlöpning
Svenska idrottare under 1900-talet
Födda 1966
Levande personer
Män
Gary Meek

Gary Meek, född 16 mars 1961 i Los Angeles, Kalifornien, är en amerikansk jazzsaxofonist och keyboardist.
Han började spela piano när han var fem år. Han började spela klarinett i skolan men bytte till altsaxofon när han började high scool.

Meek har medverkat på över 50 skivor och spelat med artister som The Rippingtons, Dionne Warwick, Al Jarreau och Dave Weckl Band.

Källor

 

Amerikanska jazzsaxofonister
Män
Födda 1961
Levande personer
Eddica apocryphica

Eddica apocryphica är begrepp myntat av Åke Ohlmarks på en samling Edda-dikter som inte går att klassificera på ett enkelt sätt.

Samlingen utgörs dels av klassiska guda- och hjältesångsfragment utfyllda med rekonstruktioner (av Ohlmarks) efter prosa, dels av hela den rent efterklassiska norröna diktningen i eddisk form och stil (med undantag för þulu-genren).

Samlingen innehåller följande dikter:

Efterklassiska och rekonstruerade gudasånger
Hauksbokens sierskesyn (Völuspá Hauksbókar)
Odins likgalder (Hrævagaldr Óðins)
Fragment av Odinskväden (Brot af Óðinskvædum)
Sångfragmentet om Fenrisulven (Brot af Fenrisljóðum)
Fragment av en sång om Skade (Brot af Skaðamölum)
Kvädet om Tökk (Þakkarmál)
Fragment av sången om Gnå (Brot af Gnárljóðum)
Sången om Tors färd till Geirröd (Brot af Geirraðarmölum)
Fragment av Heimdallsgaldern (Brot af Heimdallargaldri)

De rekonstruerade kvädena i Hjältesagans Sigurdscykel
Om Sigmund och Sinfjötle (Fra Sigmundi ok Sinfjötla)
Valkyrjans sömn (Skjáldmeyjarsvefn) (efter Sophus Bugges text)
Det längre Sigurdskvädet (Sigurdarkviða in meiri) (metrisk rekonstruktion efter R.C. Boers Völsungasaga-text)
Det yngre Sigurdskvädet (Sigurdarkviða in yngri) (metrisk rekonstruktion efter R.C. Boers Völsungasaga-text)
Brynhilds förtvivlan (Harmr Brynhildar) (efter Bugges rekonstruktion)

Fragment ur ättesagor och besläktad litteratur
Grettesagans fornyrðislagsstrofer (Edduvísur Grettlu)
Verser i Hårds saga (Vísur Harðarsögu)
Verser i Svarfdalasagan (Vísur Svarfdælu)
Åsbjörn den lysandes visor i Orm Storolfssons saga (Vísur Ásbjarnar prúða í Ormsþætti)
Bårdssagans eddastrof (Edduvísa Barðarsaga Snæfellsáss)
Stjärn-Oddes dröm (Draumr Stjörnu-Odda)
Dröm- och varselverser (Sjónir)
Drömvers ur Sturlungasaga (Draumavitrarnir Sturlungasögu)
Anonym historisk strövers från 1000- och 1100-talen (Lausavísur Íslendinga XI. ok XII. aldar)

Efterklassisk eddadikt i Fornaldarsagorna
Sången om Hrolf Krake (Krakamál)
Efterklassisk Orvar-Odds-diktning (Viðaukavísur Oddssögu)
Hjälteverserna i Hjälmterssagan (Vísur Hjalmþérssögu)
Gånge-Rolfs lycka (Hreggviðarvísur)
Tor och Sturlaug (Ór Sturlaugssögu starfsama)
Magnussagans strofer (Vísur Mágussögu)

De långa visdomskvädena
Solkvädet (Sólarljóð)
Den klokes sång (Hugsvinnsmál)
Merlins spådom (Merlinússpá)
Konung Heidreks gåtsvarsstrofer (Andsvaravísur Heiðreks konungs)

Referenser
Åke Ohlmarks: Den okända Eddan - Eddica apocryphica. Gebers 1956.

Fornnordiska dikter
Beatriz Galindo

Beatriz Galindo, eller Beatrix, född gissningsvis omkring 1465 i Salamanca, död 23 november 1534 i Madrid, var en spansk fysiker, pedagog, författare och humanist. Hon var lärare till drottning Isabella den katolska och dennas barn och professor i retorik, filosofi och medicin vid universitetet i Salamanca. Hon var berömd som en av sin tids mest bildade kvinnor och kallades La Latina på grund av sin kunskap i latin. Hon fick sin utbildning vid universitetet i Salerno i Italien.

Beatriz Galindo grundade i Madrid sjukhuset Hospital de la Latina, som uppkallades efter henne. Galindo har en krater på Venus uppkallad efter sig.

Referenser

Källor 
 Marilyn Bailey Ogilvie och Joy Dorothy Harvey: The Biographical Dictionary of Women in Science, Taylor & Francis  2000. 

Personer i Spanien under 1400-talet
Personer i Spanien under 1500-talet
Personer under renässansen
Födda 1400-talet
Avlidna 1534
Kvinnor
Professorer i lingvistik
Professorer i filosofi
Professorer i medicin