kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Einsteins fältekvationer

Einsteins fältekvationer (EFE) är tio ekvationer i Albert Einstein allmänna relativitetsteori, som beskriver gravitationen som ett resultat av att rumtiden kröks av materia och energi. 

Ekvationerna publicerades första gången av Einstein 1915 som en tensorekvation, med rumtidens krökning på ena sidan likhetstecknet, och rymdens innehåll av energi och materia på andra sidan.

Einsteins fältekvationer används för att beräkna vilken krökning rumtiden får utifrån det rymden innehåller i form av energi och materia, på ett sätt som liknar hur Maxwells ekvationer används för att beräkna elektromagnetiska fält utifrån rymdens innehåll av laddningar och strömmar. 

EFE bevarar energi och rörelsemängd lokalt i rumtiden.  Där gravitationsfältet är svagt och all materia rör sig långsamt i förhållande till ljusets hastighet kan EFE reduceras till Newtons gravitationslag som en approximation..

Matematisk form 
Einsteins fältekvationer kan skrivas på formen:

där  är Riccis krökningstensor,  den skalära krökningen,  metriktensorn,  är den kosmologiska konstanten,  Newtons gravitationskonstant,  ljusets hastighet, och  stressenergitensorn.

EFE är en tensorekvation som beskriver relationerna mellan en uppsättning symmetriska 4 x 4 tensorer.  Varje tensor har tio oberoende komponenter, och därför kan tensorekvationen skrivas ut som tio icke-linjära partiella differentialekvationer.  Friheten att välja koordinatsystem i rumtiden gör att antalet oberoende komponenter kan reduceras till sex.

Referenser

Noter

Källor 
 Aczel, Amir D., 1999. God's Equation: Einstein, Relativity, and the Expanding Universe. Delta Science. En populär översikt. 
 Charles Misner, Kip Thorne, and John Wheeler, 1973. Gravitation. W H Freeman.

Externa länkar 
 Caltech Tutorial on Relativity — En enkel introduktion till Einsteins fältekvationer.
 The Meaning of Einstein's Equation — En förklaring och härledning av EFE, tillsammans med några av dess konsekvenser
Videoföreläsning om EFE av fysikprofessorn vid MIT Edmund Bertschinger.

Relativitetsteori
Elton John's Greatest Hits Volume II

Elton John's Greatest Hits Volume II är det andra samlingsalbumet av Elton John, utgivet den 13 september 1977.

Låtlista
Alla låtar är skrivna av Elton John och Bernie Taupin om inget annat anges.

Internationell version

Nordamerikanska version

Polydor-nyutgåva från 1992

Greatest hits-album
Samlingsalbum 1977
Samlingsalbum av Elton John
Slutspel med två springare

Ett slutspel med två springare är i schack ett slutspel med kung och två springare mot kung, möjligen med bönder.

En kung och två springare kan inte forcera matt emot en ensam kung, i motsats till slutspel med två löpare eller slutspel med löpare och springare. Schackmatt inträffar endast om den ensamma kungen spelar mycket dåligt och gör blundrar. Edmar Mednis, en amerikansk stormästare, hävdar att denna oförmåga att forcera matt är "en av de stora orättvisorna i schack". Däremot är det möjligt att forcera patt.

Emellertid är det möjligt att forcera schackmatt om motståndaren också har en bonde. Detta beror på att en pattsituation inte kommer uppstå, ty motståndaren har en bonde att flytta när kungen blir inlåst. Detta slags slutspel kan dock inte garantera vinst, eftersom vissa positioner kräver fler än 50 drag (se 50-dragsregeln). Den längsta vinsten kräver 115 drag vid optimalt spel.

Två springare kan i vissa fall vinna när motståndaren har fler än en bonde. Först bör springarna blockera bönderna och sedan slå alla förutom en. Två springare kan dock inte ställa upp en effektiv blockad emot en bondekedja bestående av fyra eller fler bönder. Vanligtvis resulterar ett slutspel emot fyra bönder i remi, medan fler än fyra bönder brukar ge vinst för motståndaren.

Referenser

Schackslutspel
Hotel Tylösand

Hotel Tylösand är ett strandnära hotell i Tylösand utanför Halmstad. Det grundades i början av 1900-talet med namnet Tylösands havsbad och ägs sedan mitten av 1990-talet av Per Gessle och Björn Nordstrand.

Till hotellet hör konferensanläggning, spa och flera restauranger, däribland Restaurang Akvarell. I nattklubben Leifs Lounge har  Gessle inlett flera turnéer och den är bland annat dekorerad med Gyllene Tiders och Roxettes guldskivor. Hotellet har också en omfattande konstsamling.

Historik
Grunden till hotellet lades 1915 då Restaurang Tylösand uppfördes av hovfotografen Johan Hallberg. Förebild var den franska badorten Trouville. Den vackra byggnaden med tinnar och torn, som innehöll restaurang och tio gästrum, blev snabbt en populär mötesplats. Tylösand låg på denna tiden mycket otillgängligt utan ordentlig vägförbindelse; man tog sig därför ut med båt som avgick från centrala Halmstad.

1920 bildades AB Tylösands Havsbad. Företaget växte snabbt under Johan Hallbergs ledning och efter några år bestod det av Hotel Tylösand, Tjuvahålans Pensionat och ett varmbadhus. I samband med den stora Halmstadsutställningen 1929, då surrealismen introducerades av Halmstadgruppen, fick Tylösand sitt genombrott som internationell badort. För att klara behoven utökades anläggningen med Restaurang Tylöhus och Hotel Tylöhus. Samtidigt förvärvades den närliggande Tylögården.

Externa länkar
Hotel Tylösands webbplats

Företag i Halmstads kommun
Tylösand
Erik Wiklund

Erik Wiklund, född 1874, död 1945, var en svensk allroundidrottsman. Han tävlade för Gefle IF i så olika sporter som medel- och långdistanslöpning, skidlöpning, cykling och fotboll.

I friidrott vann Wiklund SM-guld på 1 500 meter åren 1898 och 1899, på 10000 meter år 1898 samt (mer udda distans) på 500 meter år 1898.

Han vann Skidfrämjandets 3-milslopp åren 1894, 1895 och 1899 (en föregångare till SM) samt prins Carls vandringspris för alltid. I gång satte han inofficiellt skandinaviskt rekord på 5000 meter med tiden 22.30. Wiklund blev år 1893 sexa i cykeltävlingen Mälaren Runt. Han spelade högerinner i Gefle IF:s fotbollslag och vann även priser inom skytte och segling.

Wiklund var åren 1900 till 1906 anställd i Baku, Ryssland. Härvid fick han avbryta sin idrottsbana, men var på äldre dagar god bowlingspelare.

Referenser

Källor

Födda 1874
Avlidna 1945
Svenska medeldistanslöpare
Svenska långdistanslöpare
Män
Svenska idrottare under 1800-talet
Svenska idrottare under 1900-talet
Svenska bowlare
Svenska fotbollsspelare
Svenska tävlingscyklister
Svenska längdåkare
Spelare i Gefle IF Fotboll
Svenska seglare
Svenska sportskyttar
Multisportare
Väringsö

Väringsö är en ö i Stockholms norra skärgård tillhörande Vettershaga i Länna socken i Uppland. Den är belägen intill Furusundsleden sydväst om Yxlan. Väringsö saknar landförbindelse och är till största delen skogbeklädd. På ön finns två åretruntboende. Ön Ängsö tillhörde Väringsö innan den avstyckades för att bli nationalpark år 1909. Väringsö såldes av statliga Domänverket år 1996 tillsammans med de närliggande öarna Nämmarö och Rävsund samt Växlets fyrar och är idag privatägd.

Historik
Namnets förled väring- antyder en koppling till vikingatiden och på norra delen av Väringsö finns järnåldersgravar. Öns placering i Furusundsleden och ett av inloppen till Bergshamraviken gjorde den lämplig för en vårdkase, ett signalsystem med eldar som kunde tändas för att varna om fientliga båtar närmade sig. Det bekräftas av att den södra udden bär namnet Varnäset och platser med förledet var- har i allmänhet varit en plats för dessa. Därmed är namnets ursprung förmodligen varnäsön snarare än att den namngivits av väringar. Väringsös äldsta omnämnande i skrift är från kyrkans tiondelängd 1541 där två bönder från Väringsö upptas efter att ha betalt tionde till kyrkan. På den äldsta bevarade kartan från 1639 är två gårdar inritade, Norrgården och Södergården. Gårdarna är placerade på den norra delen av ön på samma plats som dagens bebyggelse finns. På en karta från 1709 anges att ön har tre bönder.

Under de så kallade rysshärjningarna mellan 1719 och 1721, när Ryssland anföll Sverige och brände östersjökusten, landsteg de även på Väringsö. Det finns 36 ryssugnar som kartlades vid en inventering 1957. Det äldsta huset på Väringsö är byggt år 1696 och skonades i rysshärjningarna, enligt traditionen för att det huserades av ryska officerare. Någon gång mellan 1719 och 1731 förlänades den nyinstiftade kronofogden Väringsö. Väringsö blev då kronofogdeboställe, strategiskt belägen mitt i fögderiet nära segelleden. Den första kronofogden hette Isac Gåse och var son till prästen i Länna. Han omnämns första gången i skrift den 15 december 1731. Den sista kronofogden, Zephyrius Blomqvist, lämnade Väringsö 1884.

När kronofogden lämnade Väringsö arrenderades byggnader, odlingsmark och betesmark ut av Kronan, det vill säga staten. Skogen förvaltades även i fortsättningen av kronan, sedermera genom Domänverket. Under mitten av 1990-talet beslutades att Domänverket skulle sälja av mindre skogsbestånd och Väringsö såldes till Göran och Eva Andersen.

Byggnader
Den äldsta byggnaden kallas gammelgården och är byggd 1696. Övriga byggnader är samtliga med på ett besiktningsprotokoll från 1858.

Referenser

Externa länkar

Wäringsö Gård

Öar i Norrtälje kommuns skärgård
Lars Magnusson

Lars Magnusson är namnet på flera personer, se:

Lars Magnusson (ekonomihistoriker)
Lars Magnusson (operasångare)
Lars Magnusson (komiker)

Se även
Lars-Erik Magnusson
Långsjön, Åland

Långsjön är en av Ålands största insjöar, sjön är vattentäkt för Ålands Vatten och känd för sin höga kräftpopulation. Sjöns medeldjup är 6 meter, den har två djupfickor på omkring 16 meter vardera och ett maxdjup på 19 meter. Långsjön och den intilliggande Markusbölefjärden bildades vid sekelskiftet 1800–1900 då de på grund av landhöjningen avsnördes från havet. Längs Långsjöns stränder finns byarna Stornäs, Godby, Grelsby, Ämnäs och Emkarby i Finströms kommun samt Gölby i Jomalas kommun.

Källor 

Insjöar i Åland
Finström
Jomala
Heat (olika betydelser)

Heat eller The Heat kan syfta på:

 H.E.A.T – ett svenskt band
 Heat – en amerikansk film från 1995
 HEAT – en raketmotor i danska rymdfärdsprojektet Copenhagen Suborbitals
 The Heat – album av Toni Braxton
Gilbert Arenas

Gilbert Jay Arenas, Jr. (), född 6 januari 1982 i Tampa, Florida, är en amerikansk basketspelare. Han spelar för det kinesiska laget Shanghai Sharks som point guard och shooting guard.

Externa länkar 

  
Basketball-Reference.com 
Profil på NBA.com 

Födda 1982
Levande personer
Män
Amerikanska bloggare
Amerikanska basketspelare
Spelare i Golden State Warriors
Spelare i Washington Wizards
Spelare i Orlando Magic
Spelare i Memphis Grizzlies
Color of Night

Color of Night är en amerikansk långfilm från 1994 i regi av Richard Rush.

Handling 
Psykologen Bill lämnar sin praktik efter att en patient begått självmord genmom att hoppa ut genom fönstret på hans mottagning. Han besöker sin vän Bob, som berättar att han mordhotats och misstänker en av deltagarna i hans terapigrupp. Bill hjälper polisen med utredningen och tar över terapigruppen för att lära känna deltagarna.

Om filmen 
Filmen spelades in den 19 april-4 september 1993 i Los Angeles, Beverly Hills och West Hollywood.

Den hade världspremiär i USA den 19 augusti 1994 och svensk premiär den 16 december samma år. Den svenska åldersgränsen är 15 år. Filmen har även visats på TV4 och Kanal 5. Den släpptes på video i Sverige i juni 1995.

Rollista 
 Bruce Willis - Bill Capa 
 Jane March - Rose 
 Rubén Blades - Martinez 
 Lesley Ann Warren - Sondra 
 Scott Bakula - Bob Moore 
 Brad Dourif - Clark 
 Lance Henriksen - Buck 
 Eriq La Salle - Anderson 
 Shirley Knight - Edith Niedelmeyer

Musik i filmen 
 The Color of the Night, skriven av Jud Friedman, Lauren Christy och Dominic Frontiere, framförd av Lauren Christy, instrumentalversionen framförd av Brian McKnight
 Just to See You, skriven och framförd av Eric Lowen och Dan Kayarrd
 Rain, skriven av Lauren Christy och Gary Clark, framförd av Lauren Christy
 Roses's Theme, skriven av Dominic Frontiere, framförd av Jonathan Bane
 Body, skriven och framförd av Brent Woods och Ted Silbert

Utmärkelser 
 1995 - Razzie Award - sämsta film, Buzz Feitshans och David Matalon

Referenser

Noter

Externa länkar 
  

Amerikanska dramafilmer
Amerikanska mysteriefilmer
Amerikanska romantikfilmer
Amerikanska thrillerfilmer
Filmer 1994
Filmer från Hollywood Pictures
Filmer om sexualitet
Bankfack

Ett bankfack är ett mindre individuellt säkrat förvaringsutrymme, vanligen inne i ett större kassaskåp eller bankvalv. De finns mestadels i banker, postkontor eller andra institutioner och används för att skydda värdeföremål eller dokument. Den som hyr facket betalar en avgift för att använda det, facket kan endast öppnas med rätt nyckel och korrekt signatur. Vissa banker använder även biometrisk teknik som extra säkerhet.
 
Säkerhetsföremål
Bankväsen
Rumba i Engelska parken

"Rumba i Engelska parken" är en sång av Owe Thörnqvist. Singeln utkom i december 1955.

Sångens handling utspelar sig i Engelska parken i Uppsala.

Källor

Fotnoter

Låtar av Owe Thörnqvist
Musiksinglar 1955
Singlar utgivna på Metronome
Uppsalasånger
Jupiters (musikgrupp)

Jupiters var ett dansband från Hagfors i Sverige som var verksamt mellan åren 1962 och 1968. Det grundades med namnet Swennys och bytte 1963 namn till The Jupiters för att 1965 ta namnet Jupiters. Bandet släppte en skiva med låtarna Min vän och Marguerite på skivmärket Dollar Records år 1968. Låten min vän prövades på Svensktoppen.

Bandet är mest känt för att sångaren Christer Sjögren spelade orgel och sjöng i bandet.

Hagfors
Musikgrupper bildade 1962
Musikgrupper upplösta 1968
Upplösta svenska dansband
Anastasia (film)

Anastasia kan syfta på:

*Anastasia (film, 1956) – en långfilm med bland andra Ingrid Bergman
Anastasia (film, 1986) – en TV-film med originaltiteln Anastasia: The Mystery of Anna
Anastasia (film, 1997) – en animerad långfilm
Liechtensteins herrlandslag i ishockey

Liechtensteins herrlandslag i ishockey upptogs i det internationella ishockeyförbundet som associerad medlem 2001. 2003 spelade Liechtenstein sin första landskamp, en vänskapsmatch mot Luxemburg och förlorade med 1–7. Man mötte återigen Luxemburg i en vänskapsmatch 2007, och förlorade med 2-4.

Spelade matcher 
Avser matcher fram till 7 november, 2012

Referenser

Landslag startade 2003
Herrlandslaget
Ishockeylandslag
Ishockey
Golkonda

Golkonda är en ruinstad, belägen 10 km väster om Hyderabad i delstaten Andhra Pradesh i Indien.
På 1500-talet var den huvudstad för sultanatet Golkonda.

Fästningen i Golkonda påbörjades 1143 av den hinduiska Kakatiya-dynastin (del av folkgruppen Telugu), som då härskade i området. 1363 överlämnades den till Muhammad Shah Bahmani som var den andre sultanen i Bahmanisultanatet (grundat 1347). Efter Bahmanis död förklarade Sultan Quli Qutb Mulk, som var subadar för Golkonda under Bahmani, sig självständig. Han grundade därmed Qutb Shahi-dynastin som kom att leda Golkonda under 170 år, från 1518 till 1687. 

Dynastins fjärde kung, Ibrahim Quli Qutb Shah Wali (1550-1580), gjorde den mest omfattande utbyggnaden av fästningen, bland annat för att kunna försvara sig mot anfallande moguler från norr. En av fästningens fascinerande egenskaper är dess akustik; en handklappning vid huvudporten kan höras på toppen av citadellet som ligger på en 90 meter hög granitkulle.

Dynastins femte kung, Muhammad Quli Qutb Shah (1580-1611), fann att den knappa tillgången på vatten i Golkonda var ett så stort problem att han år 1591 grundade en ny huvudstad, Hyderabad, vid floden Musi.

Qutub Shahi-sultanatet bestod till 1687 då det besegrades av stormogulen Aurangzeb.

Namnet Golkonda kommer enligt legenden från de telugiska orden Golla Konda, som betyder fåraherdens kulle.

Diamanter
Golkonda var en gång känt för de diamanter som fanns i Paritalai i nuvarande Krishna-distriktet, och som slipades i Golkonda redan under Kakatiya-dynastins tid. Indien hade vid den tidpunkten de enda kända diamantgruvorna i världen. 

De flesta diamanter som nådde Europa under senare delen av 1300-talet kom från Indien. Handelsrutten från Golkonda gick från Indien till Brygge, Paris och slutligen till diamantbörserna i Antwerpen. Eftersom den enda rutten gick landvägen genom Persien via Sidenvägen hände det ofta att diamanter föll i persiska händer som "avgift" för att få passera persiskt territorium. Senare efter att Bartolomeu Dias år 1488 upptäckt sjövägen till Indien via Godahoppsudden, kunde man transportera diamanter på ett för européerna billigare och säkrare sätt.

Bland kända diamanter som tros komma från området kring Golkonda finns:

 Daria-i-Noor ("Sea of light"), 182 carat, tillhör Irans kronjuveler, utställd i Teheran.
 Noor-ul-Ain, fanns i brudens tiara vid bröllopet mellan Farah Pahlavi och Mohammad Reza Pahlavi 1959, tillhör Irans kronjuveler.
 Koh-i-noor, har varit i indisk och persisk ägo, nu i brittisk ägo.
 Hope-diamanten, ägs nu av Smithsonian Institution i Washington, D.C..
 Regent-diamanten, finns nu på Louvren i Paris.
 Wittelsbach-diamanten

Referenser

Källor 
 https://web.archive.org/web/20170405123004/http://www.7wondersofhyderabad.com/
 http://www.allaboutgemstones.com

Befästningar i Indien
Ruinstäder
Orter i Andhra Pradesh
Bay of Quinte

Bay of Quinte (uttalas ) är en vik på norra stranden av Ontariosjön. Viken skiljer Prince Edward County från resten av Ontario. I öster öppnar den sig mot Ontariosjöns huvuddel via Adolphus Reach, och i väster finns en kanal, Murray Canal, genom näset som förbinder Prince Edward County med resten av fastlandet. Viken ingår också i Trent–Severn Waterway, en farled som förbinder Ontariosjön med Huronsjön via flera kanaler. 

Kommunerna runt viken, förutom Prince Edward County även bland annat Quinte West, Belleville och Greater Napanee, kallas Quinte Region eller Bay of Quinte Region efter viken.

Stora sjöarna
Bukter i Ontario
Matija Ban

Matija Ban, född 16 december 1818 i Dubrovnik, död 13 mars 1903 i Wien, var en kroatisk-serbisk poet och publicist.

Ban var först lärare i franska och italienska vid ett lyceum i Konstantinopel och sedan informator för furst Alexander Karađorđevićs barn i Belgrad. Han var starkt politiskt intresserad och ivrade för en sammanslutning mellan serber och kroater mot turkar, ungrare och tyskar samt fick många politiska uppdrag av den serbiska regeringen, som enligt beslut av nationalförsamlingen (Narodna skupština) 1868 gav honom en liten pension. 

Såsom patriotisk poet utbildade Ban sig dels efter folkepiska mönster, dels efter italienska (särskilt Vittorio Alfieri och Alessandro Manzoni), på vilket språk han även skrev. I dramat sökte han, utan större framgång, likna William Shakespeare, och hans många historisk-romantiska skådespel, bland vilka märks Vanda (polskt ämne), Jan Hus (tjeckiskt), Tsar Lazar (serbiskt), Mejrima (bosniskt) och Marojica Kaboga (dalmatiskt), blev snabbt föråldrade. Förutom diverse politiska och pedagogiska skrifter utgav han 1849-53 en litterär tidskrift, "Dubrovnik".

Källor

Noter

Kroatiska författare
Serbiska författare under 1800-talet
Födda 1818
Avlidna 1903
Män
Ugglan
Personer från Dubrovnik
Jepifanij Slavinetskyj

Jepifanij Slavinetskyj (ukrainska: Єпіфаній Славинецький, ryska: Епифаний Славинецкий), födelseår okänt, död 19 november 1675 i Moskva, var en rutensk teolog och filolog.

Slavinetskyj var lärare vid "brödraskolan" i Kiev och kallades 1650 till Moskva för att översätta grekiska böcker och undervisa i tjudovska klosterskolan. År 1674 utförde han en översättning av Nya testamentet från grekiska till kyrkslaviska och av Moseböckerna samt var patriarken Nikon behjälplig vid textrevidering och tolkning av kyrkofäderna. Hans tolkningar var tunga och svårfattliga på grund av den pedantiska formella troheten mot originalen, men hans egna skrifter röjer en ganska ren språkbehandling. Dessutom författade han ett fortfarande otryckt Leksikon greko-slavjano-latinskij och ett på Nya testamentets ordförråd grundat Leksikon filologiljeskij.

Källor

	

Ukrainska lingvister
Ukrainska teologer
Födda okänt år
Avlidna 1675
Män
Ugglan
Hans Bjørset

Hans Bjørset, född 1856, död den 23 november 1931, var en norsk dövpedagog.

Bjørset var lärare vid olika dövskolor 188-98, och blev 1898 föreståndare vid Fru Rosings taleskole for døve i Kristiania. Efter skolans förflyttning till Holmestrand blev han dess ledare fram till 1928. Bjørset har utgett Talmetodens utvikling i vort aahundrede (1884) samt ett flertal läro- och läseböcker. Han var en flitig författare i dövstumstidningar och läseböcker, särskilt i Nordisk tidskrift för dövstumskolan, för vilken han från 1911 var norsk redaktör.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Norska lärare under 1800-talet
Födda 1856
Avlidna 1931
Män
Norska lärare under 1900-talet
Dövpedagoger
Karl von Blaas

Karl von Blaas, född 1815, död 1894, var en österrikisk konstnär.

von Blaas tillhörde en välkänd österrikisk konstnärfamilj, och var verksam i Venedig. Han var professor vid akademierna i Venedig och Wien. von Blaas tog starka intryck av nasarenerna och ägande sig vanligen åt det religiösa och historiska monumentalmåleriet. I sina porträtt och folklivsbilder använde han ett friare manér.

Karl von Blaas var far till konstnärerna Eugen von Blaas (född 1843) och Julius von Blaas (1845-1922).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Externa länkar 

Österrikiska konstnärer under 1800-talet
Födda 1815
Avlidna 1894
Män
Christian Blache

Christian Vigilius Blache, född 1 februari 1838 i Århus, död 14 mars 1920 i Köpenhamn, var en dansk konstnär.

Biografi
Christian Blache var son till Århus katedralskolas rektor H.H. Blache (1787–1871) och Elise Marie Kold (1811–74). Efter att ha tagit studentexamen 1857 i Århus var han lärling i skeppsbyggnad och gick på Teknisk institut. Han utbildade sig sedan på Det Kongelige Danske Kunstakademi 1861-67 för Carl Frederik Sørensen. Han gjorde en lång resa i Europa 1872.  Han reste senare runt mycket i Danmark, Skottland, Island och Färöarna och målade fartyg. 

Han tillhörde de första konstnärerna, som vistades i Skagen, innan konstnärskolonin Skagenmålarna fick sin storhetstid. Inspirerad av Christian Blache gjorde Holger Drachmann ett första besök i Skagen 1871. 

Han fick Eckersbergmedaljen 1868.

Han var far till ingenjören och uppfinnaren Hans Henrik Blache (1874–1952).

Bildgalleri

Källor 
 Om Christian Blache i Dansk Biografisk Leksikon

Noter

Externa länkar 

Danska marinmålare
Skagenmålarna
Danska målare
Födda 1838
Avlidna 1920
Män
Svensk uppslagsbok
Mottagare av Eckersbergmedaljen
Evighetens dårar III

Evighetens dårar III är den tredje EP/demo i Torture Divisions andra demotrilogi, utgiven 2010 och sammanlagt den sjätte EP:n bandet släppt. 

Låtarna är inspelad sommaren 2010 i Soundlab Studios och Big Balls Productions, och mixade av Dan Swanö. Liksom all musik av Torture Division släpptes EP:n för gratis nedladdning på bandets hemsida, där även omslaget kan laddas ned. All text och musik av Torture Division och omslaget är designat av Guger.

Låtlista
 The Axe Murderer - 00:09
 Under Fire Command - 02:30
 Ravishing Rampage Sluts - 02:36
 Evighetens Dårar - 03:13

Medlemmar
Lord K. Philipson (gitarr)
Jörgen Sandström (sång)
Tobias Gustafsson (trummor)

Övrig medverkan 
 Pär Hulkoff (Raubtier), gästsång på titelspåret Evighetens Dårar
 Dan Swanö, mixning
 Guger, omslagsdesign.

Referenser

Externa länkar
 Officiell webbplats

Album av Torture Division
Svenska EP-skivor
EP-skivor 2010
Käpplunda

Käpplunda är en stadsdel nordväst om Skövdes centrum, mellan Havstena och Dälderna.

Käpplunda ligger nedanför Billingens fot med 2 km till centrum och lika långt till Elins Esplanad. Där finns en slalombacke och en skola med låg- och mellanstadium. Bakom skolan ligger två sjöar, Käpplundasjön och Havstenasjön. Käpplunda Gärde är ett äldreboende i området. Där finns även vårdcentral, tandläkare och ett apotek.

Käpplunda park är ett bostadsområde som har byggts bredvid äldreboendet.

Referenser

Stadsdelar i Skövde