kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Privat sektor

Den privata sektorn består enligt definition av privatägda företag av olika slag, det vill säga - i Sverige - företag som inte ägs av stat, kommun eller region. Den andra stora sektorn i ett lands ekonomi brukar vara den offentliga sektorn, dvs kommunerna, sekundärkommunerna, staten och de eventuella EU-institutioner, FN-institutioner eller andra mellanstatliga institutioner som finns i ett land. 

Privat och offentlig sektor brukar särskiljas och mätas bland annat med avseende på organisation och styrelseformer, andel av landets ekonomi (BNP, produktion, konsumtion, med mera), antal anställda, lagstiftning. De ekonomiska måtten är vanligast. Mellan den privata och den offentliga sektorn befinner sig en tredje sektor, dvs de organisationer som brukar räknas till civilsamhälle och idéburen sektor.

Privat sektor består av sammanslutningar som drivs i vinstsyfte (företrädesvis företag). Ägandet av dessa företag kan dels ske direkt av privatpersoner, dels indirekt genom banker, fonder och andra finansiella institutioner.

Ofta sker en sammanblandning mellan privat och idéburen sektor. De organisationer som inte drivs i vinstsyfte räknas vanligtvis till den idéburna sektorn. Men framför allt skiljs privat sektor och idéburen sektor åt genom ägandeform – där vinstsyftande aktiebolag, kommanditbolag, handelsbolag och enskilda firmor räknas till den privata sektorn, medan ekonomiska föreningar, stiftelser, ideella föreningar och svb-bolag räknas till den idéburna sektorn. 
Vissa organisationer och företag kan vid en första anblick vara svåra att kategorisera i termer av privat/offentlig och ideell/vinstinriktad sektor. Ett exempel på en sådan organisation är Handelshögskolan i Stockholm, en stiftelseägd högskola i Stockholm. 

En stor variation av lagliga strukturer existerar inom den privata sektorn, beroende på i vilken jurisdiktion de har sin lagliga hemort. Individer kan leda affärer utan att behöva vara medlem av någon organisation. 

I privat sektor förekommer såväl nationell som internationell handel på en sk internmarknad (se: b2b) mellan aktörer, där målet är att få ner långsiktiga alternativkostnader för samtliga involverade parter till en, inom rimligt mån, så låg nivå som möjligt.

Den privata sektorn anställer den största delen av arbetskraften i en stor del av världens länder – i andra länder, som Kina, anställer den offentliga sektorn den största delen av arbetskraften.  

Den privata sektorn samverkar ofta med den offentliga sektorn, genom den offentliga sektorns användning av offentlig upphandling. Därmed är den offentliga sektorn en viktig kund för den privata sektorn, och den privata sektorn en viktig utförare för det offentliga. Detta fenomen kallas offentlig konsumtion.

Se även 
 Aktiebolag
 Handelsbolag
 Kommanditbolag
 Enskild firma
 Fri marknad
 Privatisering
 Offentlig sektor
 Idéburen organisation
 Förstatligande
 Civilrätt

Källor 

Näringsliv
Ekonomiska sektorer
Prime time

Prime time eller Primetime kan syfta på:

 Prime time (bok) –  en kriminalroman från 2002 av Liza Marklund.
 Prime Time (film) – en svensk thriller från 2012.
 Prime time – de tider på dygnet då flest människor ser på TV.
 Primetime – svensk direktsänd onlinefrågesport startad 2018.
Lista över Anhalts regenter



Regenter av Anhalt, medeltiden
 Esico ?–1059/1060, förste greven av Anhalt
 Otto den rike, greve av Ballenstedt
 Albrekt Björnen ?–1170
 Bernard I ?–1212
 Henrik I 1212–1252, furste från 1218
''Delat mellan Anhalt-Aschersleben, Anhalt-Bernburg, och Anhalt-Zerbst år 1252

Hertigar av Anhalt, 1863–1918
 Leopold IV 1863–1871
 Friedrich I 1871–1904
 Friedrich II 1904–1918
 Eduard 1918
 Joachim Ernst 1918

Överhuvud för Huset Anhalt sedan 1918
 Hertig Joachim Ernst 1918–1947
 Friedrich 1947–1963
 Eduard 1963–nutid

Anhalt-furstehus
Sachsen-Anhalt
Anhalt
Teistisk evolution

Teistisk evolution och evolutionär kreationism är tänkesätt som hävdar, att liberala tolkningar av klassiska religiösa läror om Gud är förenliga med den moderna vetenskapliga förståelsen om biologisk evolution.

Uppfattningen innebär att Gud existerar, att Gud är skaparen som har stiftat naturlagarna, och därigenom har skapat det materiella universum och indirekt det biologiska livets uppkomst och dess utveckling. Teistisk evolution är en form av kreationism som förenar tron på en skapande gud med bevisen för biologisk evolution. Livets biologiska utveckling är enligt detta synsätt en konsekvens av en naturprocess, och naturlagarna och evolutionen är Guds metod för skapelse. 

Teistisk evolution följer den vetenskapligt accepterade tidsskalan för universums, jordens och livets skapelse. Dess anhängare kan ses som en av de grupper som förnekar att det måste föreligga en konflikt (konflikttesen) mellan religion och vetenskap. Till skillnad från den vanliga naturvetenskapliga synen så har evolutionen enligt detta synsätt dock ett mål, nämligen att intelligent liv som liknar Gud skulle utvecklas och Gud uppnå sina syften. Vissa förespråkare för teistisk evolution menar att Gud fortfarande har kontroll över processen och är ansvarig för resultatet, och kan göra ingrepp i utvecklingen som bryter mot naturlagarna. Vissa menar dessutom att evolutionen är otillräcklig som förklaring av människans särställning bland djuren, och att Gud har lagt ned en själ eller ande i människan, inklusive en evig natur (dualistisk människosyn). Men många teistiska evolutionister tänker att människans själ (självmedvetande, samvete, gudsmedvetande, med mera) är emergenta fenomen som uppkom naturligt, när livet nådde en viss komplexitetsnivå.           

Teistisk evolution är inte en teori i vetenskapligt avseende, utan ett filosofiskt perspektiv på hur evolutionsvetenskapen relaterar till religiös tro och uttolkning. Anhängare av teistisk evolution kan ses som en av de grupper som förkastar konflikttesen gällande relationen mellan vetenskap och religion – det vill säga de anser att religiösa läror om skapelsen och vetenskapliga teorier om evolution inte är sinsemellan motstridiga. När man talar om tidiga anhängare till synsättet, beskrivs de ibland som "kristna darwinister"..

Referenser

Se även 
 Kreationism

Evolution och religion
Kreationism
Anhalt-Dessau

Anhalt-Dessau var ett furstendöme och senare ett hertigdöme i Tyskland. Det skapades 1396 efter delningen av furstendömet Anhalt-Zerbst. Huvudstaden i staten var Dessau. Anhalt-Dessau genomgick ett flertal delningar under sin existens med att Anhalt-Köthen skapades 1471. Furstendömet delades en andra gång 1544 när Anhalt-Zerbst, Anhalt-Plötzkau skapades. Från 1561 till 1603 var Anhalt-Dessau under styret av fursten av Anhalt-Zerbst, och år 1603 blev Anhalt-Dessau återskapat och upphöjdes till hertigdöme 1807.

Efter att den siste hertigen av Anhalt-Bernburg dött 1863 blev alla Anhalt-länderna förenade under hertigen av Anhalt-Dessau som antog den nya titeln hertig av Anhalt för det nya hertigdömet Anhalt.

Furstar av Anhalt-Dessau 1396-1561 
 Sigismund I 1396–1405
 Waldemar V 1405–1417
 Sigismund II 1405–1448
 Albert VI 1405–1448
 Georg I 1405–1471
 Ernest I 1471–1516
 Georg II 1471–1509
 Sigismund III 1471–1487
 Rudolph IV 1471–1510
 John V 1516–1544
 Georg III 1516–1544
 Joachim I 1516–1561
Till furstendömet Anhalt-Zerbst 1561.

Furstar av Anhalt-Dessau 1603-1807 
 Johan Georg I 1603–1618
 Johan Casimir 1618–1660
 Johan Georg II 1660–1693
 Leopold I 1693–1747
 Leopold II 1747–1751
 Leopold III 1751–1807
 Prins Dietrich Regent 1751-1758
Upphöjt till hertigdöme 1807.

Hertigar av Anhalt-Dessau 1807-1863 
 Leopold III 1751–1817
 Leopold IV 1817–1863
Gavs namnet hertigdömet Anhalt 1863.

Historiska tyska stater
Huset Askanien
Sachsen-Anhalts historia
 
Stater och territorier bildade 1603
Stater och territorier upplösta 1863
Historiska hertigdömen
Historiska furstendömen
Välfärdsmysteriet

Välfärdsmysteriet är en dokumentär av Pär Fjällström som visades i Dokument inifrån i SVT i april 2005.

Med utgångspunkt i frågan när Sveriges välfärd var som bäst, undersöker programmet hur utbildning, vård, och omsorg har utvecklats sedan 1970-talet, mot bakgrund av larmrapporter om kris och resursbrist.

Dokumentären kommer fram till att den svenska välfärden nu på 2000-talet verkar med större ekonomiska resurser (justerat för inflation) än någonsin tidigare, med undantag för området barnomsorg (där toppen låg kring 1991) och då framförallt fritidshem. Dock har även kostnaden för barnomsorg över perioden 1970-2002 sett en markant ökning med cirka 250 procent.

Rapporten Välfärdsmysteriet från Sveriges Kommuner och Landsting 
Välfärdsmysteriet är även titeln på en rapport från Sveriges Kommuner och Landsting presenterad i augusti 2008. Enligt rapporten har kostnaden för områdena sjukvård, skola och omsorg ökat med i genomsnitt över 50 procent sedan år 1980 och allra mest för handikappomsorgen, som fått 232 procent mer resurser under perioden. Endast 12 procent av kostnadsökningarna uppges i rapporten ha demografiska skäl.

Källor 

Svenska dokumentärfilmer
TV-året 2005
Välfärdssamhälle
Fredsbevarande insatser

Fredsbevarande insatser (på engelska Peacekeeping, PK) är trupper som utför fredsbevarande operationer. Dessa utförs med stöd av FN-stadgans kapitel VI. Vanligast och mest känd är FN:s fredsbevarande styrkor, varav Sverige varit delaktig i flertal. Dessutom finns, eller har funnits fredsbevarande styrkor som organiserats av NATO, Afrikanska unionen, USA, ECOWAS med mera.

Militära styrkor som genomför fredsbevarande insatser brukar ha lättare beväpning och lättare utrustning än sådana som genomför fredsframtvingande insatser.

Se även 
Fredsframtvingande insatser
Fredsfrämjande operationer

Referenser

Noter 

Fredsbevarande styrkor
Mobiliseringsförråd

Mobiliseringsförråd (vardagligt mobförråd) är speciella förråd som innehåller militär materiel eller civilförsvarsmateriel och syftar till att ett land snabbt skall kunna mobilisera sina militära styrkor i händelse av mobilisering.

Sverige
I Sverige fanns under det kalla kriget mobiliseringsförråd utspridda på strategiska platser över hela landet och vissa källor anger dem till så många som 6 000-8 000 st. Efter andra världskriget fanns många mobiliseringsförråd i ladugårdar runt om i landet som hyrdes av kronan. Under de sista årtiondena av kalla kriget tillfördes många av krigsförbanden ny, tyngre materiel som ställde högre krav på förvaring och säkerhet. För att möta behoven byggdes en stor mängd nya mobiliseringsförråd upp runt om i landet. Vid mobilisering skulle materielen flyttas till mobiliseringsplatser några kilometer från mobiliseringsförrådet. Vid denna mobiliseringsplats samlades soldaterna för att hämta ut sin utrustning. 

Materielen och vapnen i förråden var avsedda att brukas i krig men användes också vid övningar i fredstid. I takt med att det kalla kriget avklingade omorganiserades Försvarsmakten och antalet krigsförband minskades. Omställningen från detta så kallade invasionsförsvar medförde att stora mängder materiel avyttrades och mobiliseringsförråden återlämnades till sina ägare. Avvecklingen kritiserades delvis av Riksdagens revisorer. Istället flyttades stora delar av vapen och materiel till centralförråd på garnisonsområdena. 1986 sprängdes ett mobiliseringsförråd vid vapenkuppen i Järna.

Se även
Vapenkassun

Referenser

Militära termer och begrepp
Militär logistik
Sverige under kalla kriget
Guldmakrillfiskar

Guldmakrillfiskar (Coryphaenidae) är en familj i ordningen abborrlika fiskar (Percoidei) som består bara av ett släkte med två arter. Arterna blir 1,2 till 2,4 meter lång och lever is stim i tropiska och subtropiska havsområden över hela världen.

Deras ryggfena täcker hela överkroppen och stjärtfenan är starkt kluven. Guldmakrillfiskar livnär sig av mindre fiskar och andra havsdjur.

Coryphaena är ett släkte av fiskar. Coryphaena ingår i familjen Coryphaenidae.

Coryphaena är enda släktet i familjen Coryphaenidae.

Arter enligt Catalogue of Life:

 Coryphaena equiselis
 guldmakrill (Coryphaena hippurus)

Källor

Externa länkar 

Abborrartade fiskar
Coryphaena
Havsbraxenfiskar

Havsbraxenfiskar (Bramidae) är en familj i underordningen abborrlika fiskar (Percoidei). Det finns 8 släkten med tjugotalet arter som lever i tempererade och subtropiska havsområden av Atlanten, Indiska oceanen och Stilla havet.

De har bara en ryggfena som står mycket högt. Analfenan är vanligtvis lika formad som ryggfenan så att fiskarna verkar vara symmetrisk. Stjärtfenan är hos unga individer rund och hos vuxna djur kluven. Havsbraxenfiskar lever i mindre grupper. Kroppslängden ligger beroende på art mellan 28 och 85 centimeter.

De flesta arter når ett djup av 200 meter och några kan dyka till ett djup av 600 meter. Födan utgörs av små fiskar, bläckfiskar och kräftdjur.

Släkten och arter 

 Brama  Bloch & Schneider, 1801.  8 arter 
 Brama australis  Valenciennes, 1837 
 havsbraxen (Brama brama)  (Bonnaterre, 1788) 
 Brama caribbea  Mead, 1972 
 Brama dussumieri  Cuvier, 1831 
 stillahavsbraxen (Brama japonica)  Hilgendorf, 1878 
 Brama myersi  Mead, 1972 
 Brama orcini  Cuvier i Cuvier & Valenciennes, 1831 
 Brama pauciradiata  Moteki, Fujita & Last, 1995 

 Collybus  Snyder, 1904.  1 art
 Collybus drachme  Snyder, 1904 

 Eumegistus  Jordan & Jordan, 1922.  2 arter
 Eumegistus brevorti  (Poey, 1860) 
 Eumegistus illustris  Jordan & Jordan, 1922 

 Pteraclis  Gronow, 1772.  3 arter
 Pteraclis aesticola  (Jordan & Snyder, 1901) 
 Pteraclis carolinus  Valenciennes i Cuvier & Valenciennes, 1833  
 Pteraclis velifera  (Pallas, 1770) 

 Pterycombus  Fries, 1837.  2 arter
 fengömmare (Pterycombus brama)  Fries, 1837 
 Pterycombus petersii  (Hilgendorf, 1878) 

 Taractes  Lowe, 1843.  2 arter
 högfenad havsbraxen (Taractes asper)  Lowe, 1843 
 Taractes rubescens  (Jordan & Evermann, 1887) 

 Taractichthys  Mead & Maul, 1958.  2 arter
 långfenad havsbraxen (Taractichthys longipinnis)  (Lowe, 1843) 
 Taractichthys steindachneri  (Döderlein i Steindachner & Döderlein, 1883) 

 Xenobrama  Yatsu & Nakamura, 1989.  1 art
 Xenobrama microlepis  Yatsu & Nakamura, 1989

Källor 

 NRM
 FishBase
 Integrated Taxonomic Information System (Bramidae)
 World Register of Marine Species

Noter 

Abborrartade fiskar
Havsgäddfiskar

Havsgäddfiskar (Gempylidae) är en familj i underordningen makrillika fiskar (Scombroidei). De lever i varma regioner av Atlanten, Stilla havet, Indiska oceanen och Medelhavet i djupare zoner 100 meter under vattenytan.

Ryggfenan är lång och den därefter följande fettfenan kortare. Bröstfenorna är små eller saknas och analfenan är symmetrisk till fettfenan. Kroppsfärgen är på ryggen blåaktig eller brunaktig och på sidorna silverfärgade. Havsgäddfiskar blir 20 centimeter till 2 meter lång och livnär sig av mindre fiskar, kräftdjur och bläckfiskar.

Systematik 

Det finns 16 släkten med tillsammans 24 arter.

 Diplospinus
 Epinnula
 Gempylus
 Lepidocybium
 Nealotus
 Neoepinnula
 Nesiarchus
 Paradiplospinus
 Promethichthys
 Rexea
 Rexichthys
 Ruvettus
 Thyrsites
 Thyrsitoides
 Thyrsitops
 Tongaichthys

Referenser 

Abborrartade fiskar
Havsgösfiskar

Havsgösfiskar (Sciaenidae) är en familj i underordningen abborrlika fiskar (Percoidei). Familjen består av 66 släkten med tillsammans ungefär 280 arter. De har en särskilt lång uppriktad ryggfena. Några arter kan nå en längd av 2 meter och en vikt av 100 kg. Hanarna utför under parningsleken ljud med simblåsan som liknar trummans klang.

Havsgösfiskar lever i Atlanten, Stilla havet och Indiska oceanen i närheten av korallrev. De är aktiva under natten och gömmer sig på dagen i håligheter.

Det vetenskapliga namnet är bildat av det grekiska ordet skiaina som är namnet för en fisk.

För släkten och arter , se :kategori:Sciaenidae.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Havsrudefiskar

Havsrudefiskar (Sparidae) är en familj i underordningen abborrlika fiskar (Percoidei). Det finns 38 släkten med tillsammans över 154 arter.

Trots namnet finns även arter i familjen som besöker bräckt vatten eller sötvatten. De största familjemedlemmarna når en längd av 120 cm.

Havsrudefiskar lever i tropiska och subtropiska öppna havsområden i stim. Ungefär hälften av alla kända arter finns i Sydafrikas närhet och 24 arter förekommer i Medelhavet.

I familjen finns både arter som lever av växter, arter som tar animalisk föda och allätare.

Havsrudefiskar är ofta tvåkönade eller byter kön under sitt liv.

Taxonomi 
Släkten enligt Fishbase:

 Acanthopagrus, 20 arter
 Archosargus, 3 arter
 Argyrops, 4 arter
 Argyrozona, en art
 Boops, 2 arter
 Boopsoidea, en art
 Calamus, 13 arter
 Centracanthus, en art
 Cheimerius, 2 arter
 Chrysoblephus, 6 arter
 Crenidens, en art
 Cymatoceps, en art
 Dentex, 13 arter
 Diplodus, 16 arter
 Evynnis, 2 arter
 Gymnocrotaphus, en art
 Lagodon, en art
 Lithognathus, 4 arter
 Oblada, en art
 Pachymetopon, 3 arter
 Pagellus, 6 arter
 Pagrus, 6 arter
 Parargyrops, en art
 Petrus, en art
 Polyamblyodon, 2 arter
 Polysteganus, 8 arter
 Porcostoma, en art
 Pterogymnus, en art
 Rhabdosargus, 6 arter
 Sarpa, en art
 Sparidentex, 4 arter
 Sparodon, en art
 Sparus, en art
 Spicara, 8 arter
 Spondyliosoma, 2 arter
 Stenotomus, 2 arter
 Virididentex, en art

Referenser 

Abborrartade fiskar
Ponnyfiskar

Ponnyfiskar (Leiognathidae) är en familj i underordningen abborrlika fiskar (Percoidei). Det finns 9 släkten med tillsammans 48 arter som lever i västra Stilla havet och Indiska oceanen. En art flyttade över Suezkanalen till Medelhavet. De förekommer främst i kustlinjens närhet och i regioner med tidvatten. Några arter vistas ibland i sötvatten.

Kroppslängden är beroende på art 5 till 28 centimeter.

De livnär sig av mindre ryggradslösa djur som de hittar på havsbotten.

Arterna har en avplattad bål och små fjäll, förutom på huvudet.

Det vetenskapliga namnet är bildat av de grekiska orden leio (mjuk, platt) och gnathos (käke).

Taxonomi 

Släkten enligt Fishbase:

 Aurigequula, en art.
 Equulites, 10 arter.
 Eubleekeria, 4 arter.
 Gazza, 5 arter.
 Karalla, 2 arter.
 Leiognathus, 8 arter.
 Nuchequula, 7 arter.
 Photopectoralis, 3 arter.
 Secutor, 7 arter.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Smörfiskar

Smörfiskar (Stromateidae) är en familj i underordningen smörfisklika fiskar (Stromateoidei). De lever i stim i Atlanten, Indiska oceanen och Stilla havet.

Som ungdjur tar de skydd i maneternas skärm. De livnär sig av maneter och manteldjur.

Systematik 

Det finns tre släkten med tillsammans 17 arter.

 Pampus
 Pampus argenteus (Euphrasen), 1788).
 Pampus chinensis (Euphrasen, 1788).
 Pampus cinereus (Bloch, 1795).
 Pampus echinogaster (Basilewsky, 1855).
 Pampus minor Liu & Li, 1998.
 Pampus punctatissimus (Temminck & Schlegel, 1845).
 Peprilus
 Peprilus alepidotus (Linné, 1766).
 Peprilus burti Fowler, 1944.
 Peprilus medius (Peters, 1869).
 Peprilus ovatus Horn, 1970.
 Peprilus paru (Linné, 1758).
 Peprilus simillimus (Ayres, 1860).
 Peprilus snyderi Gilbert & Starks, 1904.
 Peprilus triacanthus (Peck, 1804).
 Stromateus
 Stromateus brasiliensis Fowler, 1906.
 Stromateus fiatola Linné, 1758.
 Stromateus stellatus Cuvier, 1829.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Svartfiskar

Svartfiskar (Centrolophidae) är en familj i underordningen smörfisklika fiskar (Stromateoidei). De förekommer i tropiska och subtropiska havsområden rund hela jorden med undantag av de mellersta regionerna av Indiska oceanen och Stilla havet. Deras kroppsfärg är oftast brun, grå eller mörkgrön.

Unga djur söker ofta skydd i närheten av maneter. Svartfiskar äter mindre fiskar, manteldjur av klassen Thaliacea, maneter och kräftdjur.

Systematik 

Det finns 31 arter i sju släkten.

 Centrolophus
 Svartfisk, Centrolophus niger (Gmelin, 1789).
 Hyperoglyphe
 Hyperoglyphe antarctica (Carmichael, 1819).
 Hyperoglyphe bythites (Ginsburg, 1954).
 Hyperoglyphe japonica (Döderlein, 1884).
 Hyperoglyphe macrophthalma (Miranda-Ribeiro, 1915).
 Svartfening, Hyperoglyphe perciformis (Mitchill, 1818).
 Hyperoglyphe pringlei (Smith, 1949).
 Icichthys
 Icichthys australis (Haedrich, 1966).
 Icichthys lockingtoni (Jordan & Gilbert, 1880).
 Psenopsis
 Psenopsis anomala (Temminck & Schlegel, 1844).
 Psenopsis cyanea (Alcock, 1890).
 Psenopsis humerosa (Munro, 1958).
 Psenopsis intermedia (Piotrovsky, 1987).
 Psenopsis obscura (Haedrich, 1967).
 Psenopsis shojimai (Ochiai & Mori, 1965).
 Schedophilus
 Schedophilus griseolineatus (Norman, 1937).
 Schedophilus haedrichi (Chirichigno F., 1973).
 Schedophilus huttoni (Waite, 1910).
 Schedophilus maculatus (Günther, 1860).
 Schedophilus marmoratus (Kner & Steindachner, 1867).
 Engelsk svartfisk, Schedophilus medusophagus (Cocco, 1839).
 Schedophilus ovalis (Cuvier, 1833).
 Schedophilus pemarco (Poll, 1959).
 Schedophilus velaini (Sauvage, 1879).
 Seriolella
 Seriolella brama (Günther, 1860).
 Seriolella caerulea (Guichenot, 1848).
 Seriolella porosa (Richardson, 1845).
 Seriolella punctata (Forster, 1801).
 Seriolella tinro (Gavrilov, 1973).
 Seriolella violacea (Guichenot, 1848).
 Tubbia
 Tubbia tasmanica (Whitley, 1943).

Referenser 

Abborrartade fiskar
Takht-e Soleyman

Ej att förväxlas med Takht-e-Sulaiman i Pakistan och Sulaymanbergen i Kirgizistan. 
Takht-e Soleyman, (persiska: تخت سليمان, Salomos tron) är det moderna namnet på platsen Shiz or Adur Gushnasp, ordagrant "Krigarnas eld"). Adur Gushnasp är den viktigaste helgedomen för zoroastriska och sasanidiska imperiet. Den 3 juli 2003 blev helgedomen, som ligger nära den moderna staden Takab i Västazarbaijan, Iran, ett världsarv.

Det befästa området ligger bland odlingsfält i en dal cirka 400 km väster om Teheran. Platsen omfattar lämningar av en zoroastrisk helgedom delvis återuppbyggd under Ilkhanidiska perioden, såväl som ett tempel från sasanidisk tid, som var helgat till Anahita (på modern persiska kallad Nahid). Likt många andra platser i Iran, som Firuzabad, anses utformningen av eldtemplet, palatset och allmänna planen ha influerat utvecklingen av islamisk arkitektur.

Folkliga legender säger att kung Salomo brukade fängsla monster innanför den 100 meter djupa kratern i det närliggande Zendan-e Soleyman ("Salomos fängelse"). En annan krater innanför befästningarna är fyllt med källvatten; Salomo sägs ha skapat en flödande damm som än idag finns kvar. I vilket fall tillhör Salomo semitiska legender och därför anses sägnen och namnet (Salomos tron) ha blivit till efter den islamiska erövringen av Persien. Ett armeniskt manuskript från 300-talet, som relaterar till Jesus och Zarathustra, och ett antal historiker från den islamiska perioden, nämner denna damm. Grunderna till eldtemplet omkring dammen hör till denna legend.

Arkeologiska utgrävningar har avslöjat spår att området använts på 500-talet f.Kr. under den akemenidiska perioden, såväl som spår av senare partiska bosättningar i citadellet. Mynt från de sasanidiska kungarnas regeringstid, har också hittats. Enligt legenden, reste varje potentiell sasanidisk härskare hit för att ödmjuka sig själv vid det helgade eldaltaret innan de tillträdde tronen.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Takht-e Soleyman - UNESCO World Heritage Site
 image from takht e suleiman

Arkitektur i Iran
Världsarv i Iran
Världsarv inskrivna 2003
Fornminnen i Iran
Salomo