kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tobias Ollén

Tobias Joakim Ollén, född 11 februari 1977 i Malmö Sankt Petri församling, Malmöhus län, är en svensk filmproducent och entreprenör. 

Ollén studerade litteraturvetenskap och internationell ekonomi vid Lunds universitet 1996–2000 samt i New York 1999.  Hösten 2000 inledde han filmproducentutbildning vid Kalix folkhögskola och startade 2002 produktionsbolaget Stollywood för produktion av reklamfilmer, animationer och imagefilmer åt organisationer som ICA, DUX och Malmö FF.

År 2008 producerade han långfilmen Kärlek 3000 som hade premiär på SF:s biografer i 16 kopior runt om i Sverige.

Vinnare av Folkets Pris på svenska reklamfilmsgalan Roygalan för Kia. Även vinnare av silver i Årets Reklamfilm 2012.

Han är sedan 2014 vd för Tusca AB med verksamheter inom hälso- och skönhetsbranschen med mera.

Sedan 2018 även investerare I start-ups, såsom doktor.se, Coala Life Group, Klarna, BrainLit, eEducation Albert, m.fl.

Han är son till Joakim Ollén och Eva Östling, barnbarn till Gunnar Ollén, barnbarns barn till Johannes Ollén och barnbarns barnbarn till Per Ollén.

Filmografi
2008: Kärlek 3000

Referenser

Noter

Svenska filmproducenter
Svenska entreprenörer under 2000-talet
Födda 1977
Män
Levande personer
Näringslivspersoner från Malmö
Luo Ruiqing

Luo Ruiqing, född 31 maj 1906 i Nanchong, Sichuan, död 3 augusti 1978 i Heidelberg i Västtyskland, var en kinesisk kommunistisk politiker och general.

Luo kom från en rik familj i Sichuan som kommit på obestånd på grund av faderns opiummissbruk. Han gick med i kommunistpartiet 1928 och Röda armén 1929. Han deltog i Långa marschen, det andra kinesisk-japanska kriget och det kinesiska inbördeskriget i ledande militära poster. 1955 befordrades han tillsammans med nio andra veteraner i Folkets befrielsearmé till fyrstjärnig general.

Luo var en av Mao Zedongs trognaste män och efter kommunisternas maktövertagande 1949 var han minister för offentlig säkerhet fram till 1959, då han gjorde sig känd för sina hårda metoder. Under den tredje antikampanjen 1951 uppgav Luo bland annat att "det överväldigande flertalet av den kinesiska befolkningen uppfostrats genom att närvara vid offentliga avrättningar". Åren 1959-1965 var han stabschef i Folkets befrielsearmé. Sonen till en trestjärnig general inom armén som 1971 föll i onåd p.g.a. att han stått Lin Biao nära berättade 2006 hur Luo Ruiqing när han ringde upp fadern hade för vana att fråga om denne stod i givakt när han svarade honom på telefon… (detta som en illustration till Luos "hårda metoder").

Under 1960-talet led försvarsministern Lin Biao av dålig hälsa, varför han lät Luo sköta många av sina arbetsuppgifter. Kring 1964 började Lin få misstankar mot Luo och i samband med att Mao förberedde kulturrevolutionens fick Lin tillåtelse att rensa ut Luo i utbyte mot sitt stöd i Maos kamp mot sina rivaler i partiet. I december 1965 avsatte politbyråns ständiga utskott honom från sin post som stabschef och han utsattes för fysisk och psykisk tortyr av rödgardister, vilket drev honom till att försöka ta livet av sig genom att hoppa från en byggnad i april 1966. Luo överlevde dock självmordsförsöket och utsattes för fler politiska kampanjer, trots svåra skador från självmordsförsöket. Han fick sitta i fängelse under större delen av kulturrevolutionen och fick amputera sitt vänstra ben.

Efter Maos död 1976 rehabiliterades han. Luo avled i Heidelberg, Tyskland, dit han sommaren 1978 flugit för att söka läkarvård.

Källor

Officiell biografi

Kinesiska kommunister
Kinesiska generaler
Födda 1906
Avlidna 1978
Män
Personer från Nanchong
WP:Projekt Kina
Informationsfrihet

Informationsfrihet är rätten att ta del av och inhämta information och andras yttranden. 

I Sverige regleras informationsfriheten bland annat som en självständig rättighet i regeringsformens paragraf om opinionsfriheter, men även inom Europakonventionens artikel 10, som en förlängning av yttrandefriheten.

Rättigheten förekommer också i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna under artikel 19, och brukar betraktas som en central mänsklig och medborgerlig rättighet.

Se även 
 Offentlighetsprincipen

Referenser 

Friheter
Censur
Informationsfrihet
Yttrandefrihet
Katarina av Genua

Katarina av Genua, född Caterina Fieschi, kallad Caterinetta, född 5 april 1447 i Genua, Italien, död 15 september 1510 i Genua, Italien, var en italiensk mystiker som utförde ett omfattande välgörenhetsarbete bland sjuka och fattiga. Hon vördas som helgon inom Romersk-katolska kyrkan; hennes helgondag firas den 15 september.

Katarina föddes i adelsfamiljen Fieschi och gifte sig när hon var 16 år gammal. Hennes make, Giuliano Adorno, levde till en början ett mycket utsvävande liv, men han ändrade sin livsföring och makarna flyttade till distriktet Portoria i Genua för att där vårda fattiga och sjuka vid Pammatone-sjukhuset. Katarina blev änka 1497 och intensifierade då sina insatser för de sjuka. Hon utsågs till föreståndare vid Pammatone-sjukhuset och effektiviserade dess administration.

Katarina författade flera skrifter, bland annat en traktat om skärselden. Hon upplevde även en rad mystiska uppenbarelser.

Källor 
 Cruz, Joan Carroll, The Incorruptibles: A Study of the Incorruption of the Bodies of Various Catholic Saints and Beati. Rockford, Illinois: TAN Books and Publishers 1977. 
 Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. 
 The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994. 

Födda 1447
Avlidna 1510
Kvinnor
Mystiker inom kristendomen
Italienska helgon
Miguel Ventura Terra

Miguel Ventura Terra, född 14 juli 1866, död 30 april 1919, var en portugisisk arkitekt.

Ventura Terra studerade i Porto och senare vid École de Beaux-Arts i Paris och blev lärjunge till arkitekt Victor Laloux, upphovsman till Gare de Orsay, i dag Orsaymuseet. När Ventura Terra återvände till Portugal blev även han en ryktbar arkitekt och ritade flera prisbelönta projekt.

Ventura Terra uppmärksammades av kung Karl I som erbjöd honom den passare som tillhört Johann Friedrich Ludwig, arkitekt till Konventet i Mafra. 

År 1908 valdes han in i Lissabons kommunalfullmäktige. 

De flesta av hans verk ligger i Lissabon, till exempel Politeama Teater (1912), Lissabons synagoga (1902-1904), Alfredo da Costa barnbördshus och renoveringen av São Bento Palace (tidigt 1900-tal), som inrymmer det portugisiska parlamentet. I Lissabon har han också byggt flera privata herrgårdar och byggnader, av vilka flera har vunnit det prestigefyllda Valmor Prize som utdelas av Lissabons kommun. 

I Viana do Castelo konstruerade han i nybysantinsk stil Santa Luzia-kyrkan (1903-1940).

Ventura Terra är begravd i Seixas i Caminha.

Projekt
Casa Ventura Terra - Valmorpriset, 1902.
Casa Viscondes de Valmor - Valmorpriset, 1906.
Palacete Mendonça - Valmorpriset, 1909.
Edifício na Rua Alexandre Herculano, n.º 25 - Valmorpriset, 1911.
Renovering av Palácio de São Bento, inklusive Sessionssalen, Sala dos Passos Perdidos och inledande skedet av Escadaria Nobre.
Alfredo de Costa BB
Lissabons synagoga
Lyceu Camões (för närvarande Escola Secundária de Camões)
Teatro-Club de Esposende (idag Kommunalt museum för Esposende)
Teatro Politeama (Lissabon)
Santa Luzia, Viana do Castelo

Källor

Noter

Födda 1866
Avlidna 1919
Portugisiska arkitekter
Män
Enwp
Ptwp
Personer i Portugal under 1900-talet
Motorprotein

Motorproteiner är en grupp av proteiner som fungerar som molekylmotorer. De använder energin från hydrolys av adenosintrifosfat (ATP) för att röra sig över ytor av lämpliga typer som bland annat cellskellet. Några viktiga motorproteiner är myosiner, som rör sig längs aktinfilament, samt kinesiner och dyneiner, som rör sig längs mikrotubuli. Motorproteiner medverkar bland annat i muskelkontraktionen och i celldelningen. Motorproteinerna kan fästa sig vid stora vesiklar och på så sätt transportera olika molekyler runt om cellen.
Isabella Hökmark

Kerstin Isabella Hökmark, tidigare Jernbeck, född Lehander den 22 juni 1962 i Nyköping, är en svensk politiker (moderat). Hon var riksdagsledamot 2006–2014 och 2014–2018, invald för Stockholms läns valkrets.

I riksdagen var hon ledamot i försvarsutskottet 2006–2010, socialutskottet 2010–2014 och kulturutskottet 2015–2018, samt ledamot i Nordiska rådets svenska delegation 2010–2014. Hon var även suppleant i finansutskottet, skatteutskottet, sammansatta civil- och kulturutskottet och sammansatta utrikes- och försvarsutskottet.

Hökmark är bosatt i Djursholm. Hon är sedan 2014 gift med Gunnar Hökmark.

Referenser

Externa länkar 

Ledamöter av Sveriges riksdag för Moderaterna
Svenska politiker under 2000-talet
Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
Billy Falcon

William "Billy" Falcon, född 13 juli 1956 i Valley Stream, New York, är en musiker och låtskrivare. Han har gett ut ett antal album men också skrivit låtar för andra artister, bland annat Bon Jovi, Cher och Stevie Nicks. Bland hans mest kända låtar som artist är "Power Windows" från albumet Pretty Blue World (1991).

Diskografi
Album

 (inspelad 1995)

EPs
 (under namnet "Billy Falcon Group")
 (Billy & Myla)

Externa länkar 
Officiell webbplats

Amerikanska sångare
Amerikanska låtskrivare
Födda 1956
Män
Levande personer
Valley Stream

Valley Stream är en ort i Nassau County i delstaten New York, USA. Enligt 2000 års folkräkning hade Valley Stream 36 368 invånare. Den har enligt United States Census Bureau en area på 9,0 km².

Referenser 

Orter i delstaten New York
Nassau County, New York
Sturla Thordarson

Sturla Tordarson, även Sturla Tordsson eller Sturla Þórðarson (hans isländska namnform), född 1214, död 1284, var en isländsk hövding, lagman, historiker och skald, samt bror till Olaf Tordsson och brorson till Snorre Sturlasson. Han är känd för att ha skrivit bland annat Håkon Håkonssons saga, Íslendinga saga (som ingår i Sturlungasagan), den delvis bevarade Magnus Lagabötes saga och den delvis bevarade Hrafnsmál diktad efter år 1264.

Isländska historiker
Personer på Island under 1200-talet
Isländskspråkiga författare
Isländska författare
Isländska politiker
Födda 1214
Avlidna 1284
Män
Lagmän
Olaf Tordsson

Olaf Tordsson (isl. Óláfr Þórðarson), född omkring 1210, död 1259, var en isländsk skald och lärd. Han kallades vanligen Hvitaskald till skillnad från en samtida Olaf Svartaskald, bror till Sturla Tordarson och brorson till Snorre Sturlasson, i vars hus han tillbragte sin ungdom och erhöll del av den tidens vetenskapliga bildning. Efter faderns död, 1237, drog han till Norge, där han vistades hos kung Håkon Håkonsson och hertig Skule, samt besökte därefter Valdemar Sejr i Danmark och antagligen Erik den läspe och halte i Sverige. År 1240 deltog han såsom Håkan Håkonssons hirdman i slaget vid Oslo och var 1252-1256 lagsagoman på Island. Olaf var en berömd skald och diktade kväden om de tre nämnda nordiska konungarna, delvis återgivna i Håkon Håkonssons saga, som hans bror skrev. Han anses också på goda skäl ha skrivit Knytlingasagan, vartill han fick ämne under vistelsen i Danmark, samt den tredje av de till Snorres Edda fogade avhandlingarna om språk och skaldskap.

Referenser 

Personer på Island under 1200-talet
Isländskspråkiga författare
Isländska författare
Norröna skalder
Avlidna 1259
Män
Födda 1210
Leo Allatius

Leo Allatius (italienska: Leone Allacci), född omkring 1586 i Chios, nuvarande Grekland, dåvarande Osmanska riket, död 19 januari 1669 i Rom, var en grekisk akademiker och teolog, som konverterade till Katolska kyrkan och blev bibliotekarie vid Vatikanbiblioteket.

Biografi 

Leo Allatius föddes i Chios som ett par årtionden dessförinnan hamnat under Osmanska riket, efter att ha lytt under Genua. Miljön var utpräglat grekisk-ortodox. Han tillbringade uppväxten i Kalabrien och i Rom, studerade vid Collegio Greco i Rom, och undervisade i grekiska. Påve Gregorius XV blev hans beskyddare.

År 1622 förlorade den protestantiske Fredrik V av Pfalz Heidelberg till Johann Tserclaes Tilly, som företrädde Katolska ligan och Maximilian I av Bayern. Som en följd av detta överlämnade Maximilian det enorma pfalziska biblioteket, till påven. Leo Allatius fick i uppdrag att överse transporten av böckerna och handskrifterna, en karavan om 200 mulor över Alperna till Rom, där biblioteket införlivades i Vatikanbiblioteket. Merparten av detta bibliotek ingår ännu i Vatikanens boksamlingar.

Allatius blev personlig bibliotekarie åt kardinal Francesco Barberini, och år 1661 utnämnde påve Alexander VII honom till prefekt över Vatikanbiblioteket, en befattning han kvarblev i till sin död. Under sina sista år samlade han grekiska och syriska handskrifter att utöka biblioteket med.

Den unika bakgrund en som Allatius hade, med rötter i såväl den östliga och västliga världen, gjorde honom högt skattad, och medgav honom en särskild insikt i problematiken runt schismen mellan katolska och ortodoxa kyrkan. Han blev omtalad för att förorda teologisk förståelse för att överbrygga motsättningarna. Av den anledningen utgav han Georgios Akropolites verk 1651, och utgav själv teologiska pamfletter som fick spridning och debatterades.

Han var även en skicklig läkare, och skrev med den utgångspunkten världens första metodologiska översikt över vampyrer, De Graecorum hodie quirundam opinationibus. I sitt verk Drammaturgia gör han en förteckning över samtliga operor och musikdramer som satts upp i Rom till katalogens utgivning, år 1666.

Huvudkällan till Allatius liv är den ofullbordade Leonis Allatii vita av Stephanus Gradi.

Referenser 

Födda 1586
Avlidna 1669
Grekiska teologer
Romersk-katolska teologer
Grekiska bibliotekarier
Män
Balduin II av Jerusalem

Balduin II av Jerusalem, även Balduin II av Edessa, Balduin av Bourcq, född Balduin av Rethel greve av Burg, död 21 augusti 1131, var regent av kungadömet Jerusalem och greve av grevskapet Edessa. 

Balduin var son till greve Hugo I av Rethel, deltog i första korståget och efterträdde 1110 kusinen Balduin I av Jerusalem som greve av Edessa. Han regerade korsfararstaten Jerusalem 1118-31. Balduin var 1123-24 i fångenskap hos muslimerna, men lyckades annars kämpa med framgång mot dem och lyckades ansenligt utvidga sitt rike. Han avled 1131 och efterträddes av sin dotter Melisende av Jerusalem och sin måg, greve Fulko av Anjou.

Referenser 

 Svensk uppslagsbok, Lund 1929

Noter

Externa länkar

Kungadömet Jerusalems regenter
Födda okänt år
Avlidna 1131
Män
Ugglan
Svensk uppslagsbok
Ärla socken

Ärla socken i Södermanland ingick i Österrekarne härad, ingår sedan 1971 i Eskilstuna kommun och motsvarar från 2016 Ärla distrikt.

Socknens areal är 135,82 kvadratkilometer, varav 128,31 land. År 2000 fanns här 2 173 invånare. Slottet Rinkesta, tätorten Ärla samt kyrkbyn Hamra med sockenkyrkan Ärla kyrka ligger i socknen.

Administrativ historik
Ärla socken har medeltida ursprung. 

Vid kommunreformen 1862 övergick socknens ansvar för de kyrkliga frågorna till Ärla församling och för de borgerliga frågorna till Ärla landskommun. Landskommunen inkorporerade 1952 Stenkvista landskommun och uppgick 1971 i Eskilstuna kommun. Församlingen uppgick 2006 i Stenkvista-Ärla församling.

1 januari 2016 inrättades distriktet Ärla, med samma omfattning som församlingen hade 1999/2000.

Socknen har tillhört län, fögderier, tingslag och domsagor enligt vad som beskrivs i artikeln Österrekarne härad.  De indelta soldaterna tillhörde Södermanlands regemente, Öster Rekarne kompani.

Geografi
Ärla socken ligger sydost om Eskilstuna och delas av Kjulaåsen och har Mälarmården i söder. Socknen är odlad slättbygd vid ett antal sjöar och är i övrigt en skogsbygd.

Socknens huvudort, Ärla, uppstod som stationssamhälle när Norra Södermanlands järnväg invigdes 1895. Orten är belägen omkring 7 km nordost om socknens tidigare centrum vid Ärla kyrka. I Ärla socken ligger Rinkesta slott med anor tillbaka till 1379 och en praktfull huvudbyggnad från 1600-talet.

Fornlämningar
Boplatser från stenåldern och gravrösen från bronsåldern är funna. Från järnåldern finns tolv gravfält. Två fornborgar och en runristning vid Skogshall är kända.

Namnet
Namnet (1278 Ärlä) kommer från den steniga backterrängen vid kyrkan och innehåller äril, 'härd; bottenstenen i ugn; småstenig jord, grusblandad alv'.

Enligt beslut den 22 oktober 1927 fastställdes socknens namn som Ärla. Innan hade namnet Ärila också förekommit.

Referenser

Externa länkar

Socknar i Österrekarne härad
Indelningar i Eskilstuna kommun
Ärla församling

Ärla församling var en församling i Strängnäs stift och i Eskilstuna kommun i Södermanlands län. Församlingen uppgick 2006 i Stenkvista-Ärla församling.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och var till 2006 annexförsamling i pastoratet Stenkvista och Ärla. Församlingen uppgick 2006 i Stenkvista-Ärla församling.

Kyrkor 
 Ärla kyrka

Se även
Ärla socken

Källor 

Historiska församlingar i Strängnäs stift
Indelningar i Eskilstuna kommun
Denny Hamlin

Denny Hamlin, född den 18 november 1980 i Chesterfield, Virginia, USA, är en amerikansk racerförare i NASCAR.

Racingkarriär
Hamlin slog igenom relativt sent med dagens NASCAR-mått mätt, då han inte körde några tävlingar i någon av de tre officiellt sanktionerade serierna förrän 2004, då han körde några race i Craftsman Trucks. Året därpå fick han köra en hel säsong i Busch Series, vilket gav en femteplats totalt, och även chansen att köra i Nextel Cup mot slutet av säsongen, vilket gav honom en pole.

Året därpå fick han köra heltid för Joe Gibbs Racing, och vann Pocono 500, och vann även Pennsylvania 500, båda på Pocono Raceway. Han blev årets rookie och slutade trea i tabellen, ett sensationellt resultat för honom, då framgångar för rookies är sällsynta. Efter det har det inte gått lika bra, och 2008, blev han totalt undanskymd av stallkamraten Kyle Busch i grundserien.

Referenser

Amerikanska racerförare
Racerförare från Virginia
NASCAR-förare
Personer från Chesterfield County, Virginia
Födda 1980
Levande personer
Män
Formel 3000 1995

Formel 3000 1995 kördes över 8 omgångar. Mästare blev Vincenzo Sospiri.

Delsegrare

Slutställning

Formel 3000-säsonger
Motorsportevenemang 1995
Lewis B. Schwellenbach

Lewis Baxter Schwellenbach, född 20 september 1894 i Superior, Wisconsin, död 10 juni 1948 i Washington, D.C., var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Washington i USA:s senat 1935-1940. Han var USA:s arbetsmarknadsminister från 1 juli 1945 fram till sin död.

Schwellenbach flyttade 1902 till Spokane. Han avlade 1917 juristexamen vid University of Washington. Han tjänstgjorde sedan i USA:s armé i första världskriget och befordrades till korpral. Han inledde 1919 sin karriär som advokat i Seattle.

Schwellenbach kandiderade utan framgång i demokraternas primärval inför 1932 års guvernörsval i Washington. Han vann sedan senatsvalet 1934. I senaten var han en varm anhängare av Franklin D. Roosevelts reformprogram New Deal. Hans närmaste bundsförvanter i senaten med vilka han kämpade på för att få presidentens lagförslag igenom var Joseph F. Guffey, Sherman Minton och Harry S. Truman. En av motståndarna inom det egna partiet var Huey Long som till och med hade använt filibustertaktik för att försvåra New Deals framfart. Long och Schwellenbach var inte särskilt länge kollegor i senaten, eftersom Long mördades i september 1935.

Schwellenbach avgick 1940 som senator efter att ha blivit utnämnd till en federal domstol. Han efterträddes som senator av Monrad Wallgren.

Efter fem år som domare återvände Schwellenbach 1945 till politiken. Han efterträdde Frances Perkins som USA:s arbetsmarknadsminister. Schwellenbach stod för en aktiv arbetsmarknadspolitik. Han avled i ämbetet. Schwellenbachs grav finns på Washelli Cemetery i Seattle.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
U.S. Department of Labor - Lewis B. Schwellenbach
Political Graveyard

Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Washington
USA:s arbetsmarknadsministrar
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Superior, Wisconsin
Födda 1894
Avlidna 1948
Män
Johan Petter Johnsson

Johan Petter Johnsson (i riksdagen kallad Johnsson i Norr-Kärra), född 8 oktober 1838 i Kville socken, Göteborgs och Bohus län, död 15 september 1912 i Grebbestad, var en svensk sjökapten och riksdagsman.

Johnsson var ledamot av riksdagens andra kammare.

Referenser 

Tvåkammarriksdagen 1867–1970, band 4, sid. 101.

Noter 

Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Personer från Kville socken
Födda 1838
Avlidna 1912
Män
British Touring Car Championship 2005

Dunlop MSA British Touring Car Championship 2005 var den 48:e säsongen av det brittiska standardvagnsmästerskapet, British Touring Car Championship. Säsongen kördes över 30 race, under 10 helger. Mästare i både förarmästerskapet och privatförarcupen blev Matt Neal i en Honda Integra Type-R för Team Halfords, som vann teammästerskapet. Märkesmästare blev Vauxhall.

Tävlingskalender

Slutställning

Externa länkar

Säsonger 

2005
Motorsportevenemang 2005
2005 i Storbritannien
L-P Anderson

Lars-Peter Göran Anderson, född 20 juni 1968, är en svensk musikjournalist och skivproducent. Anderson har tidigare varit aktiv som musiker i banden Voodoo Dolls (1983–87), Cry (1989–97) och Royal Beat Conspiracy (1997–2004). Sedan 2002 skriver Anderson bland annat i Sonic. Hans artikel om den mytomspunne amerikanske sångaren och låtskrivaren Jim Ford publicerad hösten 2006 blev internationellt omtalad. Anderson sammanställer också cd-utgåvor till ett flertal olika skivbolag.

Källor
Se referenser
http://wwwc.aftonbladet.se/puls/9906/11/royal.html
http://dagensskiva.com/2002/09/29/the-royal-beat-conspiracy-dig-it/
http://dagensskiva.com/2000/05/26/the-royal-beat-conspiracy-gala-galore/
https://web.archive.org/web/20080515200919/http://www.i94bar.com/ints/royalbeat.html
https://web.archive.org/web/20080704104843/http://www.nobrainszine.com/interviews3.htm

Referenser

Födda 1968
Svenska musikjournalister
Män
Levande personer
Wade Cunningham

Wade Cunningham, född den 19 augusti 1984 är en nyzeeländsk racerförare.

Racingkarriär
Cunningham vann Gokart-VM 2003, och flyttade sedan till USA där han vann Infiniti Pro Series 2005. Han har testad bilar i IndyCar Series under 2008, men inte haft någon körning, men han kan få en styring i IndyCar till 2009.

Födda 1984
Nyzeeländska racerförare
Män
Levande personer
Lehman Brothers

Lehman Brothers var en amerikansk investmentbank som grundades 1850. Huvudkontoret låg i New York.

Konkursskydd 
Banken drabbades av en finansiell kris i september 2008, och natten till 15 september 2008 ansökte den om konkursskydd. Ett internationellt konsortium, bestående av de globala bankerna Bank of America, Barclays, Citibank, Credit Suisse, Deutsche Bank, Goldman Sachs, JP Morgan, Merrill Lynch, Morgan Stanley och UBS, samlades för att förhindra att andra finansinstitut drogs med av Lehman-krisen. Investmentbanken redovisade 639 miljarder dollar i tillgångar och 613 miljarder dollar i skulder när den lämnade in sin konkursansökan till en federal domstol i New York.

Barclay planerades att överta stora delar av Lehman Brothers verksamhet inom investment och kapitalmarknad i Nordamerika. Banken skulle betala 1,75 miljarder dollar för verksamheten som värderats till 72 miljarder dollar. Britternas ordförande Robert Diamond kallade övertagandet för "världens chans för Barclays".

Bankens konkurs bidrog till att ta den rådande finanskollapsen till en ny nivå.

Källor 

Ej längre existerande amerikanska banker
Banker bildade 1850
Banker upplösta 2008
Företag som gått i konkurs
New York
Samuel Johnson (politiker)

Samuel Johnson, född 8 juni 1820 i Bäckseda församling, Jönköpings län, död 6 juli 1902 i Vetlanda församling, Jönköpings län, var en svensk hemmansägare och riksdagsman.

Johnsson var hemmansägare i Vetlanda. Han företrädde bondeståndet i Östra härad, Jönköpings län vid ståndsriksdagen 1865–1866 och var 1870–1887 ledamot av riksdagens andra kammare, invald i Östra härads domsagas valkrets.

Referenser 
 Förteckning på hedervärda bonde-ståndets ledamöter vid lagtima riksdagen i Stockholm år 1865, bondeståndets protokoll 20/10 1865

Noter 

Bondeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Sveriges riksdags andra kammare
Svenska politiker under 1800-talet
Födda 1820
Avlidna 1902
Män
Personer från Bäckseda socken