kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
GP d'Ouverture La Marseillaise

Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise är en endagstävling inom cykelsporten som hålls årligen i februari runt Marseille, i det område som kallas Bouches-du-Rhône, Frankrike. Sedan 2005 tillhör tävlingen UCI Europe Tour och kategoriseras som 1.1. GP d'Ouverture La Marseillaise är den första professionella tävlingen på året i den europeiska tävlingskalendern. Några dagar senare startar etapploppet Étoile de Bessèges, i södra Frankrike.

Tävlingen kallades för La Marseillaise mellan 1980 och 1992. Sedan säsongen 1993 heter tävlingen Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise. Tävlingen sponsras av den sydfranska tidningen La Marseillaise.

Segrare

Grand Prix d’Ouverture La Marseillaise 

2022  Amaury Capiot
2021  Aurélien Paret-Peintre
2020  Benoît Cosnefroy
2019  Anthony Turgis
2018  Alexandre Geniez
2017  Arthur Vichot
2016  Dries Devenyns
2015  Pim Ligthart
2014  Kenneth Vanbilsen
2013  Justin Jules
2012  Samuel Dumoulin
2011  Jérémy Roy
2010  Jonathan Hivert
2009  Rémi Pauriol
2008  Hervé Duclos-Lassalle
2007  Jeremy Hunt
2006  Baden Cooke
2005  Nicki Sørensen
2004  Baden Cooke
2003  Ludo Dierckxsens
2002  Xavier Jan
2001  Jakob Piil
2000  Emmanuel Magnien
1999  Frank Vandenbroucke
1998  Marco Saligari
1997  Richard Virenque
1996  Fabiano Fontanelli
1995  Stéphane Hennebert
1994  Gilles Delion
1993  Didier Rous

La Marseillaise 

Cykeltävlingar i Frankrike
UCI Europe Tour
See See Rider Blues

See See Rider Blues även känd som See See Rider och C.C. Rider, , är en populär bluestolva först inspelad av Gertrude "Ma" Rainey 1924, senare känd som Elvis Presleys öppningslåt under hans konserter på 1970-talet.

Bluessånger
Musiksinglar 1957
Sånger 1924
Sånger framförda av Elvis Presley
Turkiets riksvapen

Republiken Turkiet har inget officiellt nationellt emblem, men stjärnan och halvmåne (turkiska: ay-yıldız) -designen från den nationella flaggan används som de facto-emblem, bland annat tryckt på turkiska pass, på turkiska identitetskort och diplomatiska beskickningar av Turkiet.

Stjärnan och halvmånen behålls från 1800-talets osmanska flaggan och har förvärvat sin status som de facto nationell emblem efter avskaffandet av det ottomanska vapenskölden 1922. Det användes på nationella identitetskort vid 1930-talet (med hornen av crescenten vänster vänster istället för den nu vanligare orienteringen mot höger).

Riksvapen i Asien
Riksvapen i Europa
Turkiets nationalsymboler
Heraldiska vapen med stjärnor
Heraldiska vapen med månar
Ernst Ulrich Deuker

Ernst Ulrich Deuker, född 13 juli 1954 i Trier, är en tysk basist och kontrabas klarinettist. Han blev känd med bandet Ideal.

1979 grundade han Neue Deutsche Welle-bandet Ideal. 1980 gavs det första albumet Ideal ut. 1981 kom sedan albumet Der Ernst des Lebens som producerades av Conny Plank. Därpå följde turnéer och festivaler både hemma och utomlands (Montreux Jazz Festival och Roskildefestivalen 1982) liksom olika TV-framträdanden. Idag arbetar han som jazzmusiker. Sedan 2009 spelar Deuker med Theo Jörgensmann i Deep Down Clarinet Duo.

Källor

Externa länkar
 Ideal auf ichwillspass.de

Födda 1954
Tyska basister
Tyska kompositörer
Tyska jazzmusiker
Tyska klarinettister
Män
Levande personer
IRC (olika betydelser)

IRC kan syfta på:

 IRC – ett kommunikationsprotokoll för textkommunikation i realtid över Internet, se Internet Relay Chat
 IRC-bot – ett datorprogram eller skript som används som en virtuell användare över chattprotokollet IRC
 IRC-server – möjliggör kommunikation mellan två eller flera personer på IRC
 IRC – en rallyserie under World Rally Championship, se Intercontinental Rally Challenge
 IRC – en kupong som kan lösas in mot ett frimärke eller flera frimärken (International Reply Coupon), se Internationell svarskupong
Nederlandse kooikerhondje

Nederlandse kooikerhondje, även kallad kooiker, är en hundras från Nederländerna. Den är en typ av spaniel och räknas något oegentligt till de stötande hundarna, men är framförallt en sportig sällskapshund.

Historia
Kooikerhondjen har fått sitt namn efter en särskild fälla, eendenkooi, som användes vid andjakt. Kooikerns hade ett speciellt jaktsätt, liknande det som nova scotia duck tolling retriever har. Hundens uppgift var att leka i strandkanden för att locka ändernas nyfikenhet. Hundar som liknar kooikerhondje har identifierats på målningar av Jan Steen (1626-1679) och Jan Vermeer (1632-1675).

Vid början av 1900-talet var rasen närmast utdöd. 1939 inledde en friherrinna ett restaureringsarbete och lät inventera rastypiska hundar som dock inte var förmodat renrasiga. 1942 föddes den första kullen. Inte förrän 1966 erkändes rasen av den nederländska kennelklubben Raad van Beheer op Kynologisch Gebied in Nederland. Fem år senare, 1971, blev rasen erkänd av den internationella hundorganisationen FCI.

Rasen kom till Sverige 1994 och nu finns här drygt 450 hundar. I Finland är den vanligare och används där ofta till agility, bland annat har en finsk kooiker blivit världsmästare i agility. I Nederländerna finns det cirka 10 000 kooikrar.

Egenskaper
Kooikern är pigg, aktiv, intelligent och lättlärd. Mentaliteten varierar inom rasen. Det är en hund som tål kyla och vatten bra. Den brukar inte vara speciellt skällig och är ofta ointresserad av främmande människor och hundar. För att trivas kräver kooikern ordentlig aktivering. Kooikern är en väldigt mångsidig hund som kan användas till agility, freestyle, lydnad eller bruksprov.

Utseende
Kooikerhondje är en liten rektangulär hund som bär huvudet högt. Pälsen är medellång och vit med orangeröda fläckar. Pälsen är ganska lättskött, endast regelbunden borstning behövs, speciellt under fällningsperioderna.

Hälsa
Kooikern blir relativt gammal, i genomsnitt 13 år. Den har få medfödda sjukdomar och är en relativt frisk ras.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Marianne Hedegaard: En alsidig hollænder, Hunden nr 12 2008, medlemsblad för Dansk Kennel Klub (DKK) 
 Rasebeskrivelse, Norsk Kooikerklubb (läst 2012-02-16)
 Svenska Kooikerhondjeklubben

Externa länkar 

Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Svenska Kooikerhondjeklubben 
Vereniging Het Nederlandse Kooikerhondje, Nederländerna

Stötande och apporterande hundar
Hundraser från Nederländerna
All We Know Is Falling

All We Know Is Falling utgavs den 26 juli 2005 och är Paramores debutalbum.

Låtlista 

Album av Paramore
Amerikanska debutalbum
Musikalbum 2005
Nova Vulgata

Den latinska bibelöversättningen Nova Vulgata Bibliorum Sacrorum Editio, vanligen benämnd Nova Vulgata, "den nya allmänna bibeln", är en modernisering av Vulgata och utgavs av den Romersk-katolska kyrkan år 1979. Bearbetningen utfördes på uppdrag av Andra Vatikankonciliet.

Externa länkar
 Nova Vulgata på Vatikanens webbplats
 Novum testamentum
 Vetus testamentum

Bibelöversättningar
Latinskspråkig litteratur
Litteratur 1979
Religionsåret 1979
Romersk-katolska kyrkans dokument
Erik Adlerz

Erik "Loppan" William Adlerz, född 23 juli 1892 i Klara församling, Stockholm, död 8 september 1975 i Göteborg, var en svensk simhoppare.

Han deltog i fyra OS, 1908–1924. Vid OS i London 1908 blev han utslagen i försöken i varierade höga hopp. Vid OS i Stockholm 1912 tog han guld i både varierade och raka höga hopp. Vid OS i Antwerpen 1920 tog han silver i varierade höga hopp och blev fyra i raka höga hopp. I sitt sista OS som aktiv, i Paris 1924, blev han fyra i varierade höga hopp och utslagen i försöken i raka höga hopp.

Under åren 1910–1922 tog Adlerz sammanlagt 22 SM-guld (9 i varierade höga hopp, 6 i raka höga hopp och 3 i svikthopp). Under samma tid tog han även 7 NM-guld (i raka och varierade höga hopp).

Adlerz blev professionell 1925. 1930–1931 var han siminstruktör i bl.a. Oslo. 1932 blev han Svenska simförbundets rikstränare och kvarstod som det ända till 1957. 

Han var äldre bror till Märta Adlerz som deltog vid OS i Stockholm 1912. Erik Adlerz är begravd på Skogskyrkogården i Stockholm.

Referenser

Källor

 Adlerz, Erik William på SvenskaGravar.se

Externa länkar 
 

Svenska simhoppare
Svenska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1912
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1908 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1912 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1920 från Sverige
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1924 från Sverige
Svenska idrottare under 1900-talet
Idrottare från Stockholm
Gravsatta på Skogskyrkogården i Stockholm
Födda 1892
Avlidna 1975
Män
Division II i fotboll 1953/1954

Division II i fotboll 1953/1954 bestod av tre serier med 10 respektive 14 lag. Det var då Sveriges näst högsta division. Varje serievinnare gick upp till Allsvenskan och de tre sämsta degraderades till Division III. Det gavs 2 poäng för vinst, 1 poäng för oavgjort och 0 poäng för förlust.

Förändringar inför säsongen 
Eftersom lag från Norrland (norr om Hälsingland) skulle inkluderas i det nationella seriesystemet denna säsong, vilket de tidigare inte hade tillåtits, så kom division 2 att utökas från två serier till tre inför denna säsong. Detta genomfördes genom införandet av norrlandsserien.

Nya lag 
De nya lagen inför säsongen var:

Norrlandsserien:

Svealandsserien:

Götalandsserien:

Serier

Norrland 

Sandvikens AIK gick upp till Allsvenskan och GIF Sundsvall, Sollefteå GIF och Ljunga IF flyttades ner till division III. De ersattes av Sandvikens IF från Allsvenskan och från division III kom IFK Holmsund, IF Friska Viljor och Skutskärs IF.

Svealand 

Hammarby IF gick upp till Allsvenskan och Västerås IK, Falu BS och Avesta AIK flyttades ner till division III. De ersattes av Köpings IS, Södertälje SK och Karlstads BIK från division III.

Götaland 

Halmstads BK gick upp till Allsvenskan och BK Häcken, Örgryte IS och Redbergslids IK flyttades ner till division III. De ersattes av Jönköpings Södra IF och IF Elfsborg från Allsvenskan och från division III kom Nybro IF, Kinna IF och IS Halmia.

Källor

Referenser 

Fotboll i Sverige 1953
Fotboll i Sverige 1954
1953/1954
Fotbollssäsongen 1953/1954
Pressure (Paramore)

Pressure är debutsingeln från Paramores första album All We Know Is Falling. Den handlar om pressen man känner som tonåring.

Musiksinglar 2005
Bremer County

Bremer County är ett administrativt område i delstaten Iowa, USA, med 24 276 invånare. Den administrativa huvudorten (county seat) är Waverly.

Geografi 
Enligt United States Census Bureau har countyt en total area på 1 139 km². 1 134 km² av den arean är land och 4 km² är vatten.

Angränsande countyn 
 Chickasaw County - nord
 Fayette County - öst
 Floyd County - nordväst
 Black Hawk County - syd
 Buchanan County - sydost
 Butler County - väst

Orter 
 Denver
 Frederika
 Janesville (delvis i Black Hawk County)
 Plainfield
 Readlyn
 Sumner (delvis i Fayette County)
 Tripoli
 Waverly (huvudort)

Källor 

 
Stater och territorier bildade 1851
Modern Guilt

Modern Guilt är det åttonde studioalbumet av den amerikanska musikern Beck, som släpptes den 8 juli 2008. Albumet slutför Becks skivkontrakt med Interscope Records. Utanför Nordamerika släpptes skivan av XL Recordings.

Modern Guilt innehåller två låtar där sångaren Cat Power medverkar,  och producerades av Beck och Danger Mouse.

En vinylutgåva av albumet inklusive nedladdningskoder släpptes den 22 juli 2008.

Låtlista 

Samtliga låtar är skrivna av Beck och producerade av Danger Mouse.

 "Orphans" (med Cat Power) – 3:15
 "Gamma Ray"  – 2:56
 "Chemtrails" – 4:40
 "Modern Guilt" – 3:14
 "Youthless" – 2:59
 "Walls" (med Cat Power) – 2:22
 "Replica" – 3:25
 "Soul of a Man" – 2:36
 "Profanity Prayers" – 3:43
 "Volcano" – 4:28

Referenser 

Musikalbum 2008
Album av Beck
Album producerade av Danger Mouse
Hästen

Hästen kan syfta på:

 Häst – en domesticerad underart av vildhästen
 Hästen – en tidskrift
 Hästens – ett svenskt företag
 Havre och betong - en staty på Guldheden i Göteborg som ofta kallas "Hästen"

Geografi

Finland

 Hästen, Vörå, Österbotten, 
 Hästen, Korsholm, Österbotten, 
 Hästen, Kimitoön, Åboland, 
 Hästen, Ingå, Nyland,

Sverige

 Hästen, Gästrikland, sjö i Hofors kommun, 
 Hästen, Dalarna, en sjö i Avesta kommun,

Se även
Häst (olika betydelser)
Svarta Hästen
Torra Hästen
Industricentralen

Industricentralen är en kulturhistoriskt värdefull byggnad i kvarteret Blästern vid korsningen Hudiksvallsgatan / Gävlegatan i Vasastan i Stockholm. Byggnaden uppfördes på 1930-talet efter ritningar av arkitekt Ragnar Östberg och representerar ett av hans sista större arbeten i Stockholm. I byggnaden finns idag flera konstgallerier. Fastigheten ingår i utredningen "Värdefulla industrimiljöer i Stockholm", utgiven 1984 av Stockholms fastighetskontor, Stockholms stadsbyggnadskontor och Stockholms stadsmuseum. Byggnaden är blåmärkt av Stadsmuseet, vilket innebär att de utgör "synnerligen höga kulturhistoriska värden".

Historik och byggnad
Byggnaden var från början ett industrihotell och tänkt att fungera som ett flexibelt småindustrihus för olika verksamheter. Bakom satsningen stod Frank och Erik Hirsch som grundade Industricentralen 1929 och gav uppdraget att rita huset till Östberg. Byggnaden färdigställdes i två etapper mellan 1930 och 1931 samt mellan 1932 och 1937. Bland de första hyresgästerna fanns en trikåfabrik, bilagentur och ett tryckeri. Hit flyttade även verkstadsföretaget AB Galco som tidigare låg vid Hälsingegatan 41 och producerade den kända Agrippa-pärmen.

Fastigheten är en av få byggnader av Östberg som närmar sig funktionalismen, även om banden till tysk tegelarkitektur är starkare. Fastigheten har en stomme med pelare och balkar av betong och fasader i profilerat rött tegel. Profileringen åstadkoms genom att vartannat tegelskift utkragar någon centimeter och ger en effektfull skuggverkan. Insidan präglas av puts, sten, smidesjärn och trä. Byggnaden har behållit sin karaktär av industribyggnad, även om den idag är kontoriserad.

Nutid
Idag finns det inte längre någon industriverksamhet kvar i huset, istället domineras av arkitektkontor, reklambyråer och it-företag. I bottenvåningarna finns ett antal av Stockholms främsta gallerier, bland annat Nordenhake, Andréhn-Schiptjenko och Brandstrom Stockholm.

Framför byggnaden står skulpturen "Arbetaren" skapad av Michail Katz i svart granit och rest 1937. Skulpturen var en gåva av Industricentralen.

Se även
 Bröderna Hedlunds industribyggnad i samma kvarter.
 Svenska Philips-huset i samma kvarter.

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar

Byggnader ritade av Ragnar Östberg
Byggnader och anläggningar i Vasastan
Industribyggnader i Sverige
Blåmärkta byggnader i Stockholm
Platitude

Platitude var ett svenskt hårdrocksband bildat 1995, splittrat 2008. Bandet spelade hårdrock med inslag av progressiv metal.

2003 fick bandet ett skivkontrakt med Scarlet och släppte där debutskivan "Secrets Of Life" som fick goda recensioner. Särskilt framhölls sångaren Erik Ez, han blev i vissa recensioner jämförd med Black Sabbaths sentida sångare Tony Martin. Efter releasen åkte bandet på turné med metalbanden Threshold och Manticora. Bandet gick sedan in i studion för att spela in sin andra skiva, "Nine" som släpptes på våren 2004. Albumet sålde mindre än debuten och blev försäljningsmässigt en besvikelse men har i efterhand blivit något av en kultklassiker.

Efter diverse avhopp tog bandet ett kort uppehåll och skrev nytt material till den tredje skivan "Silence Speaks" som släpptes 2006 på Metal Heaven. Soundet var nu långt ifrån debutens power metal och plattan bjöd istället på melodisk progressive metal. Responsen var överväldigande. Efter ett par spelningar för att marknadsföra skivan drabbades bandet återigen av medlemsavhopp och tog därför återigen en längre paus, medlemmarna har sedan dess spelat i andra band och konstellationer. Bandet splittrades 2008.

Medlemmar
Senaste medlemmar
 Erik Ez  – sång (1995–2008)
 Patrik Janson   – basgitarr (1995–2008)
 Gustav Köllerström  – gitarr (2000–2008)
 Kristofer von Wachenfeldt  – keyboard, sång (2002–2008)
 Erik Wigelius  – trummor (2007–2008)

Tidigare medlemmar
Marcus Höher – trummor (?–2004)
Andreas Brobjer – trummor (2004–2007)
Daniel Hall – gitarr (?–2004)
Tommie Lundgren – keyboard (?–2003)
Andreas Lindahl – keyboard (?–2005)

Turnerande medlemmar
Gabriel Hjelm – gitarr
Johan Randén – sologitarr (2004)

Diskografi
Demo
2001 – Wings of Time

Studioalbum
2003 – Secrets Of Life
2004 – Nine
2006 – Silence Speaks

Referenser

Externa länkar
Platitude på Encyclopaedia Metallum

Svenska musikgrupper
Musik i Nässjö
Musikgrupper bildade 1995
Svenska progressive metal-grupper
Andorras riksvapen

Andorras riksvapen antogs 1969 i sin nuvarande utformning men ursprunget har funnits i århundraden. Vapenskölden är delad i fyra rutor. I den övre vänstra rutan syns en mitra och en kräkla som symbol för biskopen av La Seu d'Urgell. I det övre högra hörnet visas tre röda och tre guldstöttor som symbol för greven av Foix. Den nedre vänstra visar fyra guldstöttor från Katalonien. Den nedre högra har två röda kor från Béarn. Under vapenskölden syns texten Virtus Unita Fortior som kan översättas som Förenade är vi starka från latin.

Riksvapen i Europa
Andorras nationalsymboler
Heraldiska vapen med nötkreatur
Heraldiska vapen med mitror
Heraldiska vapen med kors
Volframdisulfid

Volframdisulfid, kemisk beteckning WS2, är ett ämne som länge använts som fast smörjmedel på grund av dess låga friktionskoefficient. Dess goda lågfriktionsegenskaper beror på en lagrad struktur där hexagonala "flak" ligger lager-på-lager och glider lätt mot varandra.

Volframdisulfid kan köpas i pulverform, och tex blandas i smörjfett för att sänka friktionen i applikationer med glidande kontakter. Det finns företag som belägger komponenter med volframdisulfid. Det rör sig då oftast om en blästringsprocess där pulver skjuts fast på ytan, och på så sätt ger smörjande egenskaper.

Dagens metoder att belägga ytor med volframdisulfid är dyra. Det anses dock vara ett av de mest effektiva fasta smörjmedel att tillgå.

Ämnet har följande egenskaper:
Extremt låg friktionskoefficient
Klarar höga temperaturer (upp emot 600 grader Celsius)
Hög lastbärande förmåga
Inert och miljövänligt material

Volframföreningar
Sulfider
Djurkampen

Djurkampen (Animal Face-Off) är ett amerikanskt TV-program från Discovery Channel, där djurexperter gör biomekaniska tester av djurs fulla styrka för att se vem som skulle vinna i en kamp, exempelvis: Svartbjörn - alligator, brunbjörn - Sibirisk tiger, Lejon - tiger och gorilla - leopard. Djurkampen har visats även i Sverige på svenska Discovery Channel.

Om programmet 
Ett antal experter på olika djur låter mäta djurens krafter, för att se vad de kan inför en strid med varandra. Djurens vapen såväl som storlek används som argument för vem som skulle ha övertaget.

Se även 
The truth about killer dinosaurs

Amerikanska TV-program
Jan-Olof Johansson

Jan-Olof Johansson, född 22 april 1948 i Lekeryd, är biskop emeritus i Svenska kyrkan. Han var biskop i Växjö stift 2010–2015. Han är teologie kandidat och filosofie kandidat.

Biografi 
Johanssons far Gunnar Johansson var predikant i Svenska Alliansmissionen. Jan-Olof Johansson läste pedagogik och sociologi i Göteborg innan han påbörjade teologistudier, först i Stockholm och sedan i Uppsala. Han tillbringade ett stipendieår i Jerusalem där han läste teologi, hebreiska och arabiska. Men då han kom tillbaka med bara en termin kvar på prästutbildningen, flyttade han 1977 med sin fru till ett kollektiv där man tog emot ungdomar med besvärligt förflutet, först vid Åtvidaberg, senare nära Sävsjö.
 
Efter samtal med biskop Sven Lindegård bestämde Johansson sig för att slutföra prästutbildningen. Han prästvigdes 1980. Efter ett halvårs tjänst som präst i Sävsjö kallade biskopen honom till stiftskansliet i Växjö. Sedan 1995 är han extra ordinarie hovpredikant och 2006 blev han domprost i Växjö.  

2010 valdes han till biskop i Växjö stift. I första valomgången fick han 60 procent av rösterna (382 röster av 649 röstdeltagare). Johansson blev då den andra personen efter Antje Jackelén som, efter relationsförändringen kyrka–stat år 2000, valts till biskop i första valomgången. Biskopsvigningen ägde rum i Uppsala domkyrka på domssöndagen 2010.

Som biskopligt valspråk har Johansson antagit "Gaudium omni populo". Valspråket är hämtat ur julevangeliet, där det i svensk översättning heter: "En glädje för hela folket".

Johansson är ordförande i Svenska Jerusalemsföreningen som driver en flickskola i Betlehem, Den Gode Herdens skola, med 400 platser från förskola till och med gymnasium. Han var också preses i Smålands akademi fram till 2019.

Bibliografi

Priser och utmärkelser
2017: H.M. Konungens medalj, 8:e storleken i högblått band

Referenser

Noter

Biskopar i Växjö stift
Domprostar i Växjö
Svenska hovpredikanter
Präster i Svenska kyrkan
Mottagare av Hans Majestät Konungens medalj
Svenska präster under 1900-talet
Svenska präster under 2000-talet
Personer från Lekeryds socken
Födda 1948
Levande personer
Män
Yrkesföreningen Miljö och Hälsa

Yrkesföreningen Miljö och Hälsa bildades 1920 och hette då Svenska Hälsovårdstjänstemannaförbundet (SHTF). Föreningen bytte namn 1984 till Miljö- och hälsoskyddstjänstemannaförbundet (MHTF). Yrkesföreningen Miljö och Hälsa (YMH) fick sitt slutliga namn 2004. Föreningens namn på engelska var The Swedish Association of Environmental Heath Professionals. Föreningen var medlem i den internationella paraplyorganisationen The International Federation of Environmental Health (IFEH).

Yrkesföreningen Miljö och Hälsa var en partipolitiskt och fackligt obunden intresseförening för dem som arbetar inom miljö och hälsoskyddsområdet. Föreningen skulle bland annat verka för god utbildning och fortbildning inom miljö- och hälsoskyddsområdet, bevaka och ta tillvara intressen på yrkesområdet och verka för ändamålsenlig lagstiftning för och organisation av landets miljö- och hälsoskydd. Föreningen gav ut medlemstidningen Miljö&Hälsa.

Yrkesföreningen Miljö och Hälsas symbol var den grekiska gudinnan Hygieia.

Föreningens verksamhet upphörde år 2018.

Externa länkar
Yrkesföreningen Miljö och Hälsas webbplats
The International Federation of Environmental Health

 
Yrkesföreningar i Sverige
Organisationer bildade 1920
Incisivosaurus

Incisivosaurus var ett släkte dinosaurier som levde i det som idag är Kina under äldre krita. Det var en theropod som man tror var släkt med Oviraptor.

Beskrivning 
Man vet väldigt lite om Incisivosaurus, eftersom man inte har hittat så mycket efter den. Dock var den troligen som de flesta andra theropoder - den gick på bakbenen, hade kortare framben, och svans. Det som är iögonfallande hos Incisivosaurus är dess underliga uppsättning med tänder - de flesta oviraptorider brukade inte ha tänder. Varför Incisivosaurus hade tänder är ett mysterium, och vad den åt är också en obesvarad gåta, även om man misstänker att den var växtätare.

Källor 
 Dinosaur-world
 DinoData

Oviraptorosaurier
Theropoder
VM i snooker 1977

VM i snooker 1977 (Embassy World Snooker Championship) spelades i The Crucible Theatre i Sheffield, England, den 18–30 april 1977. Det var första gången som VM spelades i denna arena som fortfarande används som spelplats. Valet av arena gjordes av promotorn Mike Watterson, vars fru hade sett en teaterpjäs i arenan och tyckt mycket om den.

Händelser under turneringen 
 John Spencer vann sin tredje och sista VM-titel, det var även hans första sedan 1971.
 Detta var den första VM-turneringen som spelades sedan snookerns världsranking hade införts 1976. Världsmästaren John Spencer blev dock inte världsetta eftersom rankingen baserades på VM-resultat tre år bakåt i tiden.
 Cliff Thorburn blev den förste (och hittills ende) spelaren från Nordamerika att gå till final i VM.
 BBC sände från semifinalerna och finalen.

Resultat

Externa länkar 
 

1977 i Storbritannien
Snookersäsongen 1976/1977
1977
Sportevenemang i Sheffield