kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sweet Sacrifice

"Sweet Sacrifice" är en låt av det amerikanska rockbandet Evanescence, utgiven som den tredje singeln från albumet The Open Door den 25 maj 2007. Den skrevs av sångerskan Amy Lee och gitarristen Terry Balsamo. Enligt Lee har låten en starkare ståndpunkt än de på albumet Fallen; "It's not saying 'I'm trapped in fear and somebody save me.' It's saying, 'Fear is only in our minds ... I'm not afraid anymore.'", säger hon i en intervju med VH1.

Till skillnad från deras tidigare singlar blev inte försäljningen i Europa lyckad då den aldrig låg med på några av ländernas singellistor. Trots att man gav ut singeln som både enkel- och maxisingel är båda dessa sällsynta. "Sweet Sacrifice" är en spelbar låt i tv-spelet Guitar Hero On Tour: Modern Hits.

Musikvideo
Musikvideon till låten regisserades av den amerikanska videoproducenten P. R. Brown och filmades i Burbank, Kalifornien mellan 9 och 10 mars 2007. Den läckte ut på Internet den 4 april samma år medan premiärvisningen kom att bli dagen efter på Yahoo! Music. Evanescence fanclub anordnade även en tävling där två vinnare fick närvara och se på inspelningen av videon.

Under en intervju med MTV News sa Lee:

Låtlista
Alla låtar skrivna av Amy Lee och Terry Balsamo

Enkel-CD (Wind-Up; 88697088592)
 "Sweet Sacrifice" (Album Version) – 3:05
 "Weight of the World" (Live from Tokyo) – 3:44

Maxisingel (Wind-Up; 88697088612)
 "Sweet Sacrifice" (Album Version) – 3:05
 "Weight of the World" (Live from Tokyo) – 3:44
 "Sweet Sacrifice" (Radio Mix) – 3:03
 "Interview with Amy Lee and Troy McLawhorn" – 5:07

Medverkande
 Amy Lee – sång, piano
 Terry Balsamo – sologitarr
 Troy McLawhorn – kompgitarr, tillagd programmering
 Tim McCord – bas
 Will Hunt – trummor

Listplacering

Referenser

Externa länkar
"Sweet Sacrifice" på Discogs (lista över utgåvor)
Officiell musikvideo på Youtube

Evanescence-låtar
Musiksinglar 2007
Engelskspråkiga sånger
Erik G. Hallström

Erik Gunnarsson Hallström, född 17 november 1905 på Björkö i Adelsö församling, Uppland, död 26 mars 1993 i Sofia församling, Stockholm, var en svensk konstnär.

Han var son till konstnären Gunnar Hallström och miniatyrmålaren Signe Hallström, född Löfgren. Efter några ungdomsår utomlands, bland annat som fåraherde i Australien, började han på Edward Berggrens målarskola. Mellan 1934 och 1940 studerade han för Isaac Grünewald på Konsthögskolan. 
 
Hallström målade natur, figurer och porträtt. Tillsammans med hustrun, konstnären  Gunnel Frisell-Hallström, målade han mycket utomlands, bland annat i Italien, Spanien och Frankrike, men framför allt i Grekland. Hans bilder av natur och byggnader fångade det speciella ljus som finns i de länderna. Man kan se att han studerat Cézanne och neoimpressionisterna.

Hallström drabbades sedermera av en hjärnblödning som gav honom motoriska svårigheter, men det hindrade honom inte från att fortsätta att måla till hög ålder. Han är begravd på Adelsö kyrkogård.

Källor

Svenska målare under 1900-talet
Personer från Adelsö socken
Födda 1905
Avlidna 1993
Män
Brosjön, Säffle kommun

Brosjön är en uttorkad insjö i närheten av Värmlandsbro i Säffle kommun i Värmlands län. På våren och ibland på hösten översvämmas området, men största delen av året är sjön torrland. Den gamla sjöbotten är näringsrik och vegetationen av gräs, starr och buskar är riklig. Under slutet av 1800-talet och fram till mitten på 1900-talet användes Brosjön för slåtter, men den dåliga bärigheten vid blöt väderlek gör det svårt att använda maskiner på marken.

Källor

Insjöar i Värmland
Insjöar i Säffle kommun
Ej längre existerande insjöar
Murtaz Dausjvili

Murtaz Dausjvili (georgiska: მურთაზ დაუშვილი) född 1 maj 1989, är en georgisk fotbollsmittfältare som för närvarande spelar för Diósgyőri VTK. 

Dausjvili gjorde sin debut för Georgiens herrlandslag i fotboll den 19 november 2008 i en match mot Rumänien.

Referenser 
Profil på Worldfootball.net 
Profil på Zestaponis webbplats

Noter 

Födda 1989
Män
Levande personer
Spelare i FK Zestaponi
Spelare i Dinamo Tbilisi
Spelare i FK Karpaty Lviv
Idrottare från Tbilisi
Spelare i georgiska högstadivisionen i fotboll
Georgiska landslagsspelare i fotboll
Where Do the Children Play?

Where Do the Children Play? är en låt av brittiske folkrockartisten Cat Stevens, senare känd som Yusuf Islam. Den var inledningsspår på albumet Tea for the Tillerman 1970. 

Sångtexten beskriver medvetandet om det sena 1960-talets tumult, med krig, stadsutbredning, fattigdom, miljöproblem, och mänsklighetens historia. Samma teman och oro förekommer senare i många av hans låtar.

I sångtexten formuleras en retorisk fråga om man inte glömmer nödvändigheter, vilket även upprepas i refrängen:  We're changing day to day,but tell me, where do the children play?

Låten användes även som musik till filmen Harold and Maude 1971.  Filmen, regisserad av Hal Ashby och skriven av Colin Higgins, visar en scen medan låten spelas, där en av huvudkaraktärerna, Harold, kör förbi gravstenar från kriget.

2005 spelades låten in av Dolly Parton på albumet Those Were the Days.

Referenser

Fotnoter

Låtar av Cat Stevens
Sånger 1970
Engelskspråkiga sånger
Sånger om fattigdom
Zurab Ionanidze

Zurab Ionanidze (georgiska: ზურაბ იონანიძე) född 2 december 1971 i Kutaisi, Georgiska SSR, är en georgisk före detta fotbollsspelare. Ionanidze spelade tidigare för Zjemtjuzjina-Sotji och Lokomotiv Nizjny Novgorod i Premjer-Liga.

Referenser 

Georgiska fotbollstränare
Födda 1971
Spelare i Samgurali Tsqaltubo
Spelare i Torpedo Kutaisi
Spelare i FK Samtredia
Spelare i Zjemtjuzjina-Sotji
Spelare i SK Tavriya Simferopol
Spelare i FK Zestaponi
Personer från Kutaisi
Män
Levande personer
Spelare i georgiska högstadivisionen i fotboll
Georgiska landslagsspelare i fotboll
Dzjaba Dvali

Dzjaba Dvali (georgiska: ჯაბა დვალი) född 8 februari 1985 i Tbilisi, är en georgisk fotbollsspelare. Dvali spelar för närvarande för Divizia Națională-klubben Dacia Chișinău i Moldavien, samt för Georgiens herrlandslag i fotboll.

Referenser 
Profil på Zestaponis webbplats , 
Statistik på soccerway.com 
UEFA-profil 

Födda 1985
Män
Levande personer
Spelare i Dinamo Tbilisi
Spelare i FK Sioni Bolnisi
Spelare i Tjichura Satjchere
Spelare i Metalurgi Rustavi
Spelare i Dacia Chişinau
Spelare i FK Zestaponi
Spelare i FK Qarabağ
Idrottare från Tbilisi
Spelare i georgiska högstadivisionen i fotboll
Georgiska landslagsspelare i fotboll
Birger jarls ek

Birger jarls ek (även Kung Valdemars ek) är en ek som står mitt i Essingeledens trafikplats Kristinebergsmotet på västra Kungsholmen i Stockholm. Eken är uppemot 800 år gammal och därmed lika gammal som Stockholm och bär därför namnet efter stadens grundare Birger jarl. Eken har fortfarande lite liv i sig, som visar sig i en grönskande gren och utgör numera högsta naturvärde, naturvärde klass 1, vilket motsvarar naturreservat.

Birger jarls ek är idag en solitär ek. På 1600- och 1700-talen växte den tillsammans med andra ekar i Stora Hornsbergs slottspark. Fortfarande på 1930-talet stod den orörd på en äng mellan Kristinebergs slott samt dåvarande Iris-Hornsbergs trädgårdskoloni och Hornsbergsvelodromen. Sedan dess har koloniträdgården och velodromen rivits och bebyggelsen krupit närmare. På 1930-talet mättes eken av Rutger Sernander då hade den en omkrets på 6,10 meter mätt 1,5 meter över marken.

Eken blev så småningom  ihålig och fylldes med betong i slutet av 1950-talet. När Essingeleden planerades, i början av 1960-talet, sägs det att man flyttade den planerade vägsträckningen för att bevara eken. Numera står eken bara drygt tio meter väster om Essingeleden vid trafikplatsen i Kristineberg. Trädet har en diameter på 202 cm i brösthöjd och är därmed en av nio ekar i Stockholms stad som har en diameter över 200 cm enligt en dokumentation från 2007 (de övriga åtta ekarna finns samtliga på Djurgården).

Se även
 Stockholms natur

Referenser

Externa länkar

Birger jarl
Kristineberg
Enskilda träd i Stockholm
Sokratis Papastathopoulos

Sokratis Papastathopoulos, född den 9 juni 1988 i Kalamata, är en grekisk fotbollsspelare som spelar för Real Betis.

Klubbkarriär
I maj 2011 värvades Papastathopoulos tillbaka till Genoa efter en säsong i Milan.  

Den 2 juli 2018 värvades Papastathopoulos av Arsenal. Den 20 januari 2021 kom Arsenal överens med Papastathopoulos om att bryta kontraktet hans kontrakt med klubben. 

Fem dagar senare, den 25 januari 2021, värvades Papastathopoulos av Olympiakos, där han skrev på ett 2,5-årskontrakt. Han fullföljde sitt kontrakt med klubben fram till att det gick ut under sommaren 2023.

Den 26 oktober 2023 värvades Papastathopoulos av Real Betis på ett ettårskontrakt.

Landslagskarriär
Den 29 juni 2014 gjorde Papastathopolous sitt första landslagsmål i åttondelsfinalen av fotbolls-VM 2014 mot Costa Rica.

Källor
 Sokratis Papastathopoulos spelarprofil på uefa.com

Noter

Grekiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AEK Aten FC
Spelare i Genoa CFC
Spelare i AC Milan
Fotbollsspelare i SV Werder Bremen
Spelare i Borussia Dortmund
Spelare i Arsenal FC
Spelare i Olympiakos FC
Spelare i Real Betis
Spelare i Grekiska superligan
Spelare i Serie A
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premier League
Spelare i La Liga
Spelare i VM i fotboll 2010
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2012
Spelare i VM i fotboll 2014
Födda 1988
Levande personer
Män
Uniform m/1952

Uniform m/1952 var en arbets- och paraduniform som användes inom svenska krigsmakten/försvarsmakten.

Användning 
Denna uniform var den första uniformen som ej användes i samtliga funktioner. Uniformen var mycket lik Uniform m/1939 och skillnaderna är ganska små, vissa persedlar är även densamma som hos uniform m/39. Uniformen användes som arbetsuniform samt paraduniform och utgick slutgiltigt efter den 31 mars 1966. Den kom att ersättas av Uniform m/1960.

Persedlar 
Baskermössa m/1952 (endast Fallskärmsjägarskolan)
Kappa m/1939
Koppel (endast officerare och underofficerare)
Livrem av textil
Livrem m/1939 (endast officerare och underofficerare)
Lågskor
Långbyxor m/1939 (endast officerare och underofficerare)
Långbyxor m/1952
Paradskärp m/1939
Permissionsmössa m/1952
Ridbyxor m/1939 (endast beriden personal)
Ridstövlar med svarta sporrar (endast beriden personal)
Skjorta m/1952
Skjorta, vit
Skärmmössa m/1952 (endast officerare, underofficerare och underbefäl från och med furirs grad)
Slips m/1952
Slips m/1952 i siden
Slips m/1939 (före 1 juli 1953)
Sommarmössa m/1952 (endast i tjänsten)
Strumpor
Vapenrock m/1952
Vintermössa m/1943/Vintermössa m/1950 (endast av korpraler/konstaplar, vice korpraler/vice konstaplar samt manskap)

Referenser

Externa länkar
Kulturradion

Kulturradion är ett tidigare namn för Sveriges Radios kulturredaktion, och användes i olika former fram till och med 2015. De riktar sig till den som är intresserad av författarskap, film, kultur och samhällsfrågor i övrigt. Kulturradion producerade både längre och kortare program i radiokanalen P1, bland andra Kino, Nya Vågen, K1 & K2, Kosmo, Biblioteket och Klassikern (som alltjämt finns kvar).  
Sveriges Radios Kulturredaktion har fasta medarbetare i Stockholm, Göteborg, Malmö, Umeå, Luleå och Jönköping och producerar idag bland annat Kulturnytt, ett nyhetsprogram om kultur i P1, P2 och P4. 18 januari 2016 lanserades P1 Kultur, det första dagliga fördjupande kulturmagasinet i svensk public service där också OBS ingår. Redaktionen gör också Lundströms Bokradio och Filosofiska rummet.

Tidigare program i Kulturradion 
 I programmet Biblioteket lästes och diskuterades böcker tillsammans med inbjudna gäster. Inslaget Bokcirkeln ingår numera i Lundströms Bokradio.
 Nya Vågen handlade om debatt och kritik, och ersattes 2014 av programmen Kritiken och OBS Magasin.
 K1 & K2 var programtitlar för kulturdokumentärer med skiftande ämnen i så kallad gestaltad radio, där lyssnaren introducerades till kulturella genrer, olika kultursfärer och konstnärskap.
 På fredagarna sändes Kino fram till och med 2015, ett program om film, TV, och Internet.
 På lördagar sändes fram till och med 2013 det internationellt inriktade kulturmagasinet Kosmo där kultur och samhällsfrågor togs upp till diskussion. Under lördagar sänds också Klassikern där man diskuterar och gör nedslag i klassiska kulturfenomen.

Priser 
Kulturredaktionen delar årligen ut Sveriges Radios lyrikpris på 30 000 svenska kronor. Man delar årligen även ut Sveriges Radios romanpris till en framstående svensk roman från det gångna årets produktion.

Källor

Referenser 



Sveriges Radio
Kultur i Sverige
Gøtudanskt

Gøtudanskt (färöiska: gøtudanskt, IPA: [ˈgøːtʊdaŋ̊kst], betyder ordagrant "gatudanska" eller "Gøta-danska") är den särskilda accenten av danska som talas av delar av befolkningen på Färöarna som främmande språk. Denna form av danska talas i synnerhet av äldre färingar och personer utan regelbunden kontakt med språket, samt då man sjunger traditionella danska sånger.

Gøtudanskt påminner om de norska accenterna och är därmed mer lättförståeligt för svenskar och norrmän. Accenten har ett färöiskt tonfall och kännetecknas av att den i högre grad uttalar stavelserna i ett ord än riksdanskan. Den har inte heller det kännetecknande stötljudet som de danska dialekterna har och har en hårdare klang.

Den färöiska språkforskaren Jógvan í Lon Jacobsen skriver följande om gøtudanskt i språkundervisningen på Färöarna:

Namnet gøtudanskt härstammar sannolikt från namnet på orten Norðragøta (Gøta) på Eysturoy, i betydelsen «så som de talar danska i Gøta». Förklaringen att namnet står för den ordagranna betydelsen gatudanska är inte sannolik då danska aldrig har talats ”på gatan” på Färöarna.

Litteratur 
 Jógvan í Lon Jacobsen: "Føroyskt - Færøsk". I: Sprogforum Nr 19, Vol. 7, 2001 side 40 - 45

Danska
Språk på Färöarna
Uniform m/1958

Fältuniform m/1958 är ett tidigare fältuniformssystem som användes inom Krigsmakten/Försvarsmakten.

Användning 
Denna uniform togs fram parallellt med uniform m/1959, vilka var avsedda att användas för vinter- respektive sommarbruk. Dessa två uniformer var resultatet av åtskilliga testuniformer bland annat Försöksuniform fm/1955. En rad äldre fältuniformer ändrades även i samband med uniformens införande till Fältuniform m/1939-58 och Fältuniform m/1952-58. Uniformen ersattes av Fältuniform 90 och utgick slutgiltigt efter den 31 december 1999.

Persedlar 
Här nedan följer de persedlar som utgör grunden till Fältuniform m/1958.

Beklädnadspersedlar 
Fältbyxor m/1958
Fältmössa m/1958
Halsduk av bomull
Halsduk av ylle
Handskar
Livrem till stridssele/Livrem m/1952 av textil
Pälsmössa m/1959
Regnkappa, grön
Ridbyxor m/1959/Ridbyxor m/1939 (endast beriden personal)
Marschkängor
Strumpor
Vantar
Vapenrock m/1958
Vindrock m/1959 med foder

Övrig utrustning 
Hjälm m/1937

Referenser
Grupp 7 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 (Uefa)

Grupp 7 i kvalspelet till världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 (Uefa) var en av åtta Uefa-kvalificeringsgrupper till världsmästerskapet i fotboll för damer 2011 och som spelades mellan 19 september 2009 och 25 augusti 2010. I gruppen spelade Armenien, Finland, Italien, Portugal och Slovenien. Italien vann gruppen och gick vidare till playoffspel där de fick möta Frankrike.

Tabell
Not: SM = Spelade matcher, V = Vinster, O = Oavgjorda, F = Förluster, GM = Gjorda mål, IM = Insläppta mål, MSK = Målskillnad, P = Poäng

{| class="wikitable" style="text-align:center;"
|-
!width=175 |Lag
!width=30 |SM
!width=30 |V
!width=30 |O
!width=30 |F
!width=30 |GM
!width=30 |IM
!width=30 |MSK
!width=30 |P
|- style="background:#cfc;"
|style="text-align:left;" |  || 8 || 7 || 1 || 0 || 38 || 3 || +35 || 22
|-
|style="text-align:left;" |  || 8 || 6 || 1 || 1 || 25 || 6 || +19 || 19
|-
|style="text-align:left;" |  Portugal || 8 || 4 || 0 || 4 || 17 || 10 || +7 || 12
|-
|style="text-align:left;" |  Slovenien || 8 || 2 || 0 || 6 || 7 || 27 || -20 || 6
|-
|style="text-align:left;" |  Armenien || 8 || 0 || 0 || 8 || 1 || 42 || -41 || 0
|}

Resultat

Externa länkar
 VM-kvalgrupp 7 på Uefa:s hemsida

Fotbollsåret 2009
Fotbollsåret 2010
2009 i Europa
2010 i Europa
Trafikplats Kristineberg

Trafikplats Kristineberg, avfartsnummer 161, (även kallat Kristinebergsmotet) är en trafikplats på Essingeleden som ligger i Kristineberg på västra Kungsholmen i Stockholm.

Historik
Kristinebergsmotet anlades 1968–1969, efter Essingeledens invigning i samband med ledens förlängningen norrut. Trafikplatsen leder trafiken till och från Lindhagensgatan. Avfarten från norrgående körfält börjar direkt norr om Trafikplats Fredhäll och går via Kristinebergsavfarten ner till Lindhagensgatan. Från södergående körfält leder en slinga ner till Lindhagensgatan.

Under åren 2013–2015 byggdes trafikplatsen om till en mindre ytkrävande lösning. Därigenom frigjordes mark för bebyggelse på Kristinebergshöjden, väster om Essingeleden.

Bilder

Essingeledens övriga trafikplatser
Från söder till norr.
 Trafikplats Nyboda
 Trafikplats Nybohov
 Trafikplats Gröndal
 Trafikplats Stora Essingen
 Trafikplats Lilla Essingen
 Trafikplats Fredhäll
 Trafikplats Tomteboda
 Trafikplats Karlberg

Externa länkar

Motorvägar i Sverige
Gator och torg på Kungsholmen
Essingeleden
Turkiska frihetskriget

Turkiska frihetskriget ( eller Kurtuluş Savaşı, som ordagrant betyder Frihetskriget) var ett självständighetskrig som utspelades den 19 maj 1919 till den 24 juli 1923 och som fördes av turkiska nationalister mot allierade efter att landet delades upp av de allierade efter det osmanska rikets nederlag i första världskriget. Turkiska nationella rörelsen i Anatolien kulminerade i bildandet av en ny nationalförsamling som framgångsrikt mobiliserade sina resurser under ledning av Mustafa Kemal Pascha. Efter militära fälttåg mot offensiver i Grekland och turk-armeniska och fransk-turkiska kriget, tvingade turkiska revolutionärer de allierade att överge Sèvresfördraget och förhandla fram Lausannefördraget i juli 1923 och lämnade Anatolien och Östra Thrakien för att bilda Republiken Turkiet i oktober 1923. Inrättandet av den turkiska nationella rörelsen ledde till slutet av det osmanska millet-systemet och med Atatürks reformer skapades en modern, sekulär nationalstat på den politiska fronten.

Referenser

Noter

Externa länkar

Turkiska krig
Armeniska krig
Franska krig
Grekiska krig
Osmanska krig
Ryska krig
1919 i Osmanska riket
1920 i Osmanska riket
1921 i Osmanska riket
1922 i Osmanska riket
1923 i Turkiet
Flaggjunkare

Flaggjunkare var en militär grad, som sedan 1796 tilldelades underofficerare vid Arméns flotta vilka avlagt officersexamen. År 1799 infördes denna grad även i örlogflottan. Graden var en ren hedersbevisning då innehavaren bibehöll sin tjänst och lön på stat. Vid skärgårdsflottans och örlogsflottans sammanslagning 1824 upphörde graden att utdelas.

I skärgårdsartilleriet var flaggjunkare den högsta underofficersgraden, över styckjunkare och sergeant. När kustartilleriet bildades blev flaggjunkare en specialbenämning för flaggunderofficerare vid minavdelningen. Vid tjänsteställningsreformen 1972 blev kustartilleriets flaggjunkare kaptener i kompaniofficerskåren.

Militära grader i svenska flottan
Militära grader i kustartilleriet
Militära grader
Gatans lag (roman)

Gatans lag (originaltitel: The Brass Verdict) är en kriminalroman från 2008, skriven av Michael Connelly. Detta är den andra boken om försvarsadvokaten "Mickey" Haller, Connellys nittonde roman totalt.

Handling
Advokaten Mickey Haller har under två år tagit igen sig efter en skottskada och ett tablettberoende. Han kastas in i tjänsten igen när hans advokatvän Jerry Vincent mördas. Haller ärver Vincents fall där en berömd Hollywoodregissör står anklagad för mordet på sin fru och hennes älskare. Haller får lova att inte begära uppskov om han ska få behålla fallet, trots att rättegången ska starta inom kort.

Samtidigt undersöker LAPD-polisen Harry Bosch mordet på Jerry Vincent. Bosch varnar Haller att han kan vara nästa offer och övertygar advokaten om att samarbeta. Vad var det som stod i den försvunna datorn? Kan Haller hitta "den gyllene kulan" så han kan vinna rättegången?

Skönlitteratur 2008
Amerikanska kriminalromaner
Flaggfurir

Flaggfurir var sedan 1957 den högsta underbefälsgraden i kustartilleriet, motsvarande rustmästare i armén. Vid tjänsteställningsreformen 1972 blev flaggfurirerna fanjunkare i plutonsofficerskåren.

Militära grader i kustartilleriet
Militära grader
Uniform m/1960

Uniform m/1960 var en arbets- och paraduniform som användes inom svenska krigsmakten/försvarsmakten.

Användning 
Denna uniform var avsedd som arbets- samt paraduniform och utvecklades som komplement till de i dessa sammanhang olämpliga fältuniformerna m/1958 och m/1959. Uniformen användes som vardagsdräkt, daglig dräkt, högtidsdräkt, musikdräkt, trupparaddräkt samt truppmusikdräkt, i de två senare fallen tillsammans med vit utrustning m/1954. Senast vid årsskiftet 1994/1995 skulle uniformen vara tagen ur bruk. Den levde emellertid kvar som musikdräkt i ytterligare några år. Den kom att ersättas av Uniform m/1987 och föregicks av Uniform m/1952.

Persedlar 
Ankelsockor
Baskermössa m/1960/Baskermössa m/1952
Byxbälte m/1960
Båtmössa m/1960
Handskar, bruna
Handskar/Vantar, bruna
Lågskor, svarta
Långbyxor m/1960
Marschkängor
Paradskärp m/1960
Skärp m/1817
Pälsmössa m/1959
Ridbyxor m/1960 (beriden personal)
Ridstövlar (beriden personal)
Skjorta m/1960
Skjorta, vit
Skärmmössa m/1960 (befäl från furir och uppåt)
Slips m/1960, Ylle
Slips i siden, mörkblå
Vapenrock m/1960
Vindrock m/1959
Vintermössa m/1960 (till kappa)
Vintermössa m/1960 med skärm (till kappa)

Referenser
AKOS Arkitekter & Ingenjörer

AKOS Arkitekter & Ingenjörer AB är ett arkitektkontor och en ingenjörsbyrå i Göteborg, som grundades av den tyskfödde byggmästaren och arkitekten August Krüger under namnet A. Krüger.

Historia
August Krüger började sin verksamhet i Danmark, men till följd av de politiska förhållandena flyttade han till Sverige i slutet av 1840-talet. Han startade firma i Göteborg och snart anslöt kompanjonen Johan August Westerberg. Firman växte och Krüger räknades snart  som en av Västsveriges större byggmästare. I Göteborgsområdet utarbetade han själv ritningarna till Göteborgs synagoga (1855). Han vann tillbyggnaden av Göteborgs bank på Drottninggatan 11 (1861) och Askims kyrka 1878–1879. I Vänersborg ritade han stadshuset (1869), länslasarettet (1876), vattentornet (1882) och flickskola (1885) och Vänersborgs museum (1885). 

Efter det att arkitekten Johan August Westerberg anslutit till firman, bytte den namn till Krüger & Westerberg. August Krüger två söner, Georg Krüger (1847-94) och Ernst Krüger (1859-1926), anslöt sig 1891, och det nya namnet blev A. Krüger & Son, som 1914 omvandlades till ett aktiebolag.

Ernst Krüger blev något av en bankspecialist strax efter förra sekelskiftet med ett tiotal bankbyggnader i bland annat Göteborg, Arvika, Borås och Alingsås. Hans glastäckta bankhallar utmärks enligt arkitekturhistorikern Fredrik Bedoire av "en luftighet och spänst, som förhöjs av glastakens fintecknade spröjsning", och håller en hög valör. Därtill ritade han några av de mer betydande industri och kontorsanläggningarna i Göteborg så som kontorshuset Merkurius på Skeppsbron (1897) och SKF:s anläggning i Gamlestan (1909).

Krüger var även fastighetsägare, bland annat Södra hamngatan 17 som då innefattade Ölhallen Weise. Kring sekelskiftet sålde han fastigheten till Göteborgs handelsbank och fick samtidigt i uppdrag att uppföra en ny bankbyggnad i fyra våningar på tomten. 1904-1905 stod den fyra våningar höga byggnaden färdig med en barockinspirerad fasad av granit. Den glasövertäckta bankhallen placerades på innergården.

På 1950-talet tog Owe Svärd över företaget. Bolaget hade återkommande uppdrag för AB Volvo.

Byggnader i urval 
 Göteborgs Enskilda Bank vid Västra Hamngatan 1
 Merkurhuset
 Göteborgs synagoga 
 SKF:s fabrik och arbetarbostäder
 Göteborgs handelsbank vid Södra Hamngatan 17 
 Valandhuset
 Stora Nygatan 17 ½
Göteborgs konsthall (1922)

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 
 AKOS Arkitekter & Ingenjörers webbplats

Svenska arkitektfirmor
Företag i Göteborgs kommun