kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Julius Klaproth

Heinrich Julius von Klaproth, född den 11 oktober 1783 i Berlin, död den 20 augusti 1835 i Paris, var en tysk orientalist och forskningsresande, son till Martin Heinrich Klaproth.

Klaproth blev 1804 adjunkt i orientalisk filologi och litteratur i Sankt Petersburg. Året därefter medföljde han en till Kina avsänd rysk beskickning och vann en riklig skörd för sina asiatiska språkstudier, trots att beskickningen knappt hunnit över gränsen till Mongoliet, då den måste vända om.

En annan resa, som Klaproth företog till Georgien och övriga Kaukasus 1807-08, lämnade i flera avseenden viktiga resultat, framlagda i det av honom utgivna Archiv für asiatische Litteratur, Geschichte und Sprachkunde (1810) samt i hans Reise in den Kaukasus und nach Georgien (1812-14) med flera arbeten. I december 1810 fick Klaproth anledning att bege sig till Berlin och av oklara skäl han fann han snart bäst att inte återvända till Ryssland.

År 1815 flyttade han till Paris, där han med preussiska regeringens tillstånd förblev bosatt, även sedan han 1816 av nämnda regering fått titel professor i asiatiska språk med åtföljande lön. I Paris deltog han i stiftandet av "Société asiatique" (1822), grundade tidskriften Magasin asiatique (1825-27) och var en flitig medarbetare i Journal asiatique.

Bland Klaproths många särskilt utgivna arbeten, av vilka i synnerhet de geografiska på senare tiden stämplats såsom mindre pålitliga, kan nämnas Asia polyglotta (1823), Chrestomathie mandchou (1828), Chrestomathie chinoise (1833) samt det för kännedomen om Japans historia viktiga verket Aperçu général des trois royaumes, traduit de l'original japonais-chinois (samma år).

Bland Klaproths lärda fejder märkas hans misslyckade angrepp på egyptologen Jean-François Champollion, avslutade med skriften Examen critique des travaux de feu M. Champollion sur les hiéroglyphes (1832).

Källor

Tyska sinologer
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Berlin
Födda 1783
Avlidna 1835
Män
WP:Projekt Kina
Johannisfors

För järnbruket i Johannisfors i Sävar, Västerbotten, Se Johannisfors bruk

Johannisfors är ett före detta järnbruk i Forsmarks socken, Östhammars kommun, Uppland. Bruket, som ligger vid det nedersta fallet i Forsmarksån, hade sitt ursprung i det år 1622 grundade Karbida hammarverk. Detta lades emellertid ned redan 1634. Det skulle sedan dröja till mitten av 1700-talet innan någon tillverkning kom till stånd igen. Ägaren, den på sin tid betydande handelsfirman Finlay & Jennings, anlade 1753 ett nytt manufakturverk på platsen. Det var också nu som bruket fick namnet Johannisfors efter John Jennings, delägare i firman. Johannisfors, som tillhörde samma administration som Forsmarks bruk, var i drift till slutet av 1800-talet. En såg och en trämassefabrik anlades därefter i stället. Det definitiva slutet för bruksepoken i Johannisfors kom 1932 då sulfatfabriken förstördes vid en brand.

Kvar i dag finns en kvarn från slutet av 1700-talet, en ladugårdsbyggnad, några äldre bostadshus samt den imponerande stenvalvsbron över Forsmarksån. Bron är från 1700-talets mitt och har initialerna J.J., John Jennings.

Externa länkar

Orter i Östhammars kommun
Svenska järnbruk
Luleå Eskimos

Luleå Eskimos är ett svenskt lag i amerikansk fotboll från Luleå och deras Headcoach är Viktor Triumf.

Historia
Laget har spelat sedan 1992 och började i Division 2 Norra och spelade mot lag från Umeå, Sundsvall och Jämtland.

Under 2011-2016 spelade laget inte seriespel på grund av dålig ekonomi. Då en bortamatch kostar över 50 000 kronor med resa och hotell för hela lagen de hade svårt att hitta sponsorer. Laget diskuterade att starta ett damlag också. 

År 2017 spelade laget i Division 1 Östra och mötte Arlanda Jets, Djurgårdens IF, STU Northside Bulls, Telge Truckers,Upplands-Bro Bronocos, Västerås Roedeers.

2018 innebar inget seriespel för Eskimos. De lånade istället ut spelare till Rovaniemi Nordmen och jobbade på med att bygga upp laget och framförallt juniorverksamheten.

Noter

Externa länkar
Officiell webbsida

Klubbar för amerikansk fotboll i Sverige
Sportklubbar i Luleå kommun
Holly Valance

Holly Valance, egentligen Holly Rachel Vukadinović, född 11 maj 1983 i Melbourne, Australien, är en australisk skådespelare och sångerska. Hon har haft flera framgångsrika låtar på topplistorna, bland andra "Kiss Kiss" och "Naughty Girl". Hon har även varit med i filmen DOA: Dead or Alive 2006.

Diskografi

Studioalbum
 2002 – Footprints
 2003 – State of Mind

Singlar
 2002 – "Kiss Kiss"
 2002 – "Down Boy"
 2003 – "Naughty Girl"
 2003 – "State of Mind"

Filmografi

Externa länkar
Officiell webbplats

Födda 1983
Kvinnor
Australiska sångare under 2000-talet
Australiska skådespelare under 2000-talet
Levande personer
Skådespelare från Melbourne
Musiker från Melbourne
Gidget Gein

Gidget Gein, egentligen Bradley Stewart, född 11 september 1969 i Hollywood, Florida, USA, död 9 oktober 2008 i Burbank, Kalifornien, var en amerikansk musiker. Han var basist i bandet Marilyn Manson från 1990 till 1993. Hans artistnamn är bildat av den fiktiva TV-karaktären Gidget och seriemördaren Ed Gein.

Biografi
Gein medverkar på Portrait of an American Family (1994), där han bland annat har ett finger med i låtar som "Lunchbox", "Dope Hat" och "Get Your Gunn".

Gein fick avsked från Marilyn Manson efter att ha överdoserat heroin julen 1993.

Han medverkar även i Marilyn Mansons kontroversiella video till låten "(s)AINT" från 2003. Det är han som är transvestiten som injicerar droger på Mr. Manson. Det var Manson, ett par kompisar, ett par tjejer och regissören Asia Argento som låste in sig i ett hotellrum med en massa droger i fyra dygn. 

Den 9 oktober 2008 påträffades Gein död efter en överdos.

Källor
Former Marilyn Manson Bassist Gidget Gein Dead At 39 Gil Kaufman. MTV.com 13 oktober 2008. Läst 30 augusti 2016.

Noter

Amerikanska basister
Amerikanska musiker under 1900-talet
Personer från Hollywood, Florida
Födda 1969
Avlidna 2008
Män
Olivia Newton Bundy

Olivia Newton Bundy, egentligen Brian Tutunick, född 31 mars 1968, är en amerikansk musiker. Han är en av originalmedlemmarna i Marilyn Manson och var bandets basist från 1989 till 1990, då han ersattes av Gidget Gein. 

Hans artistnamn är bildat av den australiska sångerskan och skådespelerskan Olivia Newton-John och den amerikanske seriemördaren Ted Bundy.

Tutunick har sedan tiden i Marilyn Manson spelat i band som Collapsing Lungs och Nation of Fear.

Källor
 

Födda 1968
Amerikanska basister
Män
Levande personer
Umeå Energicentrum

Umeå Energicentrum är ett museum och utflyktsmål byggt kring Umeås första vattenkraftverk i Klabböle, cirka 5 km uppströms på den södra sidan av Umeälven från Umeå centrum räknat.

Verksamhet
Kraftverksmuseet, som drivs av det kommunala energibolaget Umeå Energi, innehåller förutom museidelen en 150 år gammal fungerande ramsåg, en skvaltkvarn, en äventyrslekpark, kafé och rum för teknikexperiment. Vid museet ordnas sommartid ofta musikarrangemang.

Umeå Energicentrum är diplomerat av Etour som kvalitetssäkrat turistmål och har sedan 2005 också status som särskilt intressant besöksmål. Umeå Energicentrum har cirka  besökare varje sommar och är ett av Umeås mest populära besöksmål.

Historia

Klabböle vattenkraftverk projekterades av ingenjörsbyrån Qvist & Gjers och byggdes åren 1898–1899 för att ersätta den dåvarande ångkraftstationen inne i Umeå centrum. Kraftverket var det första i sitt slag längs Umeälven och byggdes ut 1910 och 1932 innan det slutligen lades ned när Stornorrfors kraftstation togs i bruk 1958.

I närheten
Via hängbron Notvarpsbron kan man ta sig över till Arboretum Norr och Baggböle herrgård på norra sidan av älven.

Fotnoter

Externa länkar
Umeå Energicentrum 

Byggnadsminnen i Västerbottens län
Museer i Västerbottens län
Sevärdheter i Umeå kommun
Museer i Umeå
Arbetslivsmuseer i Sverige
Ashley Hutchings

Ashley Hutchings, född 26 januari 1945 i Southgate, London, är en brittisk basist och kompositör. 

Han var 1967 med och startade Fairport Convention, men lämnade gruppen 1970 för att starta Steeleye Span. Under 1970-talet startade han sedan Albion Country Band, först som kompband på dåvarande hustrun Shirley Collins skiva No Roses, sedan som permanent grupp. Gruppen bytte namn till Albion Dance Band, för att senare bli Albion Band, en grupp som levt sig igenom otaliga medlemsbyten. År 2004 bildade han gruppen Rainbow Chasers.

Hutchings har också varit med om att skapa teatermusik, främst trilogin Lark Rise to Candleford för National Theatre i London.
Hutchings har även populariserat den traditionella engelska Morris Dance, först genom skivan Morris On, som fått tre uppföljare, Son of Morris On, Grandson of Morris och Great Grandson of Morris On. Under 1970- och 1980-talen gjorde han också en rad temaskivor, bland annat The Compleat Dancing Master och Rattlebone & Ploughjack. Dessa blandar talade passager med musik.

Externa länkar

Ashley Hutchings' webbplats
The Complete Morris On

Brittiska basister
Brittiska folkmusiker
Födda 1945
Män
Levande personer
Personer från Southgate
Musiker från London
Fairport Convention 1st

Fairport Convention 1st är den brittiska folkrockgruppen Fairport Conventions första album, det enda de spelade in på bolaget Polydor. Det gavs ut i juni 1968. Albumet föregicks av singeln "If I Had a Ribbon Bow", som finns med som bonusspår på CD-utgåvan.

Gruppen var på denna tid mycket inspirerad av amerikanska grupper och singer-songwriters. De beskrevs som en engelsk version av Jefferson Airplane, och scenrepertoaren innehöll låtar av Bob Dylan, Leonard Cohen och Joni Mitchell.

Låtlista
"Time Will Show the Wiser" (Emitt Rhodes) - 3:04 
"I Don't Know Where I Stand" (Joni Mitchell) - 3:43 
"If (Stomp)" (Ian MacDonald/Richard Thompson) - 2:45 
"Decameron" (Paul Ghosh/Andrew Horvitch/Richard Thompson) - 3:42 
"Jack O'Diamonds" (Ben Carruthers/Bob Dylan) - 3:28 
"Portfolio" (Judy Dyble/Ashley Hutchings) - 1:59 
"Chelsea Morning" (Joni Mitchell) - 3:03 
"Sun Shade" (Paul Ghosh/Andrew Horvitch/Richard Thompson) - 3:46 
"The Lobster" (Ashley Hutchings/George Painter/Richard Thompson) - 4:46 
"It's Alright Ma, It's Only Witchcraft" (Ashley Hutchings/Richard Thompson) - 3:12 
"One Sure Thing" (Harvey Brooks/Jim Glover) - 2:54 
"M.1 Breakdown" (Ashley Hutchings/Simon Nicol) - 1:24

Medverkande på albumet
Martin Lamble, trummor, percussion, fiol
Simon Nicol, gitarr
Judy Dyble, sång, autoharp, blockflöjt, piano
Richard Thompson, sång, gitarr, mandolin
Iain Matthews, sång, mungiga
Ashley Hutchings, bas

Övriga musiker 

 Clare Lowther, cello

Referenser

Noter 

Musikalbum 1968
Album av Fairport Convention
Album producerade av Joe Boyd
Brittiska debutalbum
Chris Drury

Christopher Ellis Drury, född 20 augusti 1976 i Trumbull, Connecticut, är en amerikansk före detta professionell ishockeyspelare.

Biografi
Drury var under sin ungdom en talangfull spelare i baseboll. Han valde till slut att satsa på ishockeyn. Han började sin karriär i skollaget Boston University Terriers i mitten på 1990-talet. I NHL Entry Draft 1994 valdes Drury av Colorado Avalanche som nummer 72 totalt. 1998 fick han motta Hobey Baker Award som USA:s bäste collegespelare. Han debuterade i NHL säsongen 1998-1999 då han gjorde 44 poäng (20 mål och 24 assist) på 79 matcher och fick motta Calder Trophy som ligans bästa nykomling. Tre år senare vann Drury Stanley Cup med Colorado.

I oktober 2002 blev han bortbytt till Calgary Flames där han spelade fram till sommaren då han byttes till Buffalo Sabres. Med Buffalo vann Drury Presidents Trophy som grundseriens bästa lag och tog sig till två semifinaler i Stanley Cup-slutspelet. Efter två år i Buffalo flyttade Drury till New York Rangers tillsammans med New Jerseys förre spelare Scott Gomez. Han spelade sammanlagt fyra säsonger i New York Rangers och var under en tid lagets kapten.

Drury har deltagit vid två OS-turneringar (2002 och 2010) och har vunnit två silvermedaljer.

Den 19 augusti 2011 meddelade Drury officiellt att han avslutar sin karriär.

Statistik

Klubbkarriär

Privat
Han är bror till Ted Drury och farbror till Jack Drury. Båda två har spelat alternativt spelar i NHL.

Referenser
Chris Drury - eliteprospects.com

Noter

Födda 1976
Amerikanska ishockeyspelare
Spelare i Colorado Avalanche
Spelare i Calgary Flames
Spelare i Buffalo Sabres
Spelare i New York Rangers
Män
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2002 från USA
Levande personer
Amerikanska olympiska silvermedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 2002
Olympiska silvermedaljörer 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2010 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2010
Tävlande vid olympiska vinterspelen 2006 från USA
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2006
Tävlande i ishockey vid olympiska vinterspelen 2002
Stanley Cup-mästare 2001
Ishockeyspelare i Boston University Terriers (herrar)
Vinnare av Calder Memorial Trophy
Alumner från Boston University
Spelare valda i NHL Entry Draft 1994
Lagkaptener i Buffalo Sabres
Lagkaptener i New York Rangers
Spelare valda av Quebec Nordiques i NHL Entry Draft
Befattningshavare i New York Rangers
Spjutliljeväxter

Spjutliljeväxter (Doryanthaceae) är en monotypisk familj med enhjärtbladiga växter av ordningen Asparagales. Familjen består alltså av ett enda släkte, Doryanthes som innehåller två arter.

Källor
Angiosperm Phylogeny Website

Australian Plant Name Index

Enhjärtbladiga växter
Doryanthaceae

en:Doryanthaceae
Weed Road Pictures

Weed Road Pictures är ett amerikanskt filmproduktionsbolag som drivs av manusförfattaren och producenten Akiva Goldsman. Bolagets första produktion var action-komedin Starsky & Hutch (2004) med bland annat Ben Stiller och Owen Wilson.

Akiva Goldsman, som började som manusförfattare, har sedan debuten som producent med Lost in Space (1998) ägnat sig mer och mer åt jobbet som producent, även om han fortfarande skriver en hel del, bland annat A Beautiful Mind (2001) och Da Vinci-koden (2006). Sedan 2004 har bolaget producerat nästan alla de filmer som Goldsman har agerat producent för.

Filmografi
Starsky & Hutch (2004)
Mindhunters (2004)
Constantine (2005)
Mr. & Mrs. Smith (2005)
When the Wind Blows (2007)
The Cure (2007) (TV)
I Am Legend (2007)
Eddie Dickens and the Awful End (2008)
The Losers (2009)
Jonah Hex (2010)

Se även
Akiva Goldsman

Källor

Biografi över Akiva Goldsman på Hollywood.com

Amerikanska filmbolag
Företag bildade 2004
Archelaos I av Makedonien

Archelaos I (grekiska: Αρχέλαος Α΄),  var kung av Makedonien från 413 f.Kr. till 399 f.Kr. Archelaos I är känd för de stora förändringar han gjorde inom statsadministrationen, militären och handeln.

Han anlade vägar, byggde fästningar, reorganiserade härväsendet och verkade för den högre bildningen genom att inkalla konstnärer och skalder. Under hans regering började Makedonien inträda i det helleniska statssystemet.

Referenser

Externa länkar 
 Drachmer med Archelaos I

Makedoniens monarker
Män
Födda 400-talet f.Kr.
Avlidna 399 f.Kr.
Antikens idrottare
The Man Who Cried

The Man Who Cried är en brittisk-fransk film från 2000 skriven och regisserad av Sally Potter. 

I filmen medverkar bland andra Christina Ricci, Cate Blanchett, Johnny Depp, Harry Dean Stanton och John Turturro.

The Man Who Cried blev den franske filmfotografen Sacha Viernys sista film.

Handling 
Filmen kretsar kring Fegele (Christina Ricci), en rysk jude som skiljs från sin far som barn 1927.

Hon får namnet Suzie och placeras i fosterfamilj. Hon har en vacker röst och börjar att sjunga. När hon blir äldre åker hon till Paris och träffar ryskan  (Cate Blanchett) och de blir vänner. 

Cesar, (Johnny Depp) är en romsk underhållningsryttare som förälskar sig i Suzie, men då nazisterna marscherar in i Paris och upptäcker hennes ursprung släpper han henne. 

Hon reser till Amerika och återförenas med fadern.

Festivaler 
Filmen hade premiär på Filmfestivalen i Venedig 2 september 2000.

Den visades på många festivaler däribland; London Film Festival, London; Mar del Plata Film Festival, Argentina; Tokyo International Film Festival, Japan; the Reykjavik Film Festival, Island

Rollista 
 Christina Ricci som Suzie
 Oleg Jankovskij som Father
 Cate Blanchett som Lola
 Miriam Karlin som Madame Goldstein
 Johnny Depp som Cesar
 Harry Dean Stanton som Felix Perlman
 John Turturro som Dante Dominio
 Dantes och Suzies sångröster görs av Salvatore Licitra och Iva Bittova.

Priser 

Vinster
 National Board of Review: NBR Award; Bästa kvinnliga biroll, Cate Blanchett; 2001.
 Chlotrudis Awards, Massachusetts: Audience Award; Bästa kvinnliga biroll , Cate Blanchett; 2002.
 Florida Film Critics Circle Awards: FFCC Award; Bästa kvinnliga biroll, Cate Blanchett; 2002.

Nomineringar
 Fuknfestivalen i Venedig: Guldlejonet, Sally Potter; 2000.

Källor

Externa länkar

Brittiska dramafilmer
Franska dramafilmer
Filmer 2000
Filmer i regi av Sally Potter
Engelskspråkiga filmer
Jiddischspråkiga filmer
Ryskspråkiga filmer
Franskspråkiga filmer
Italienskspråkiga filmer
Rumänskspråkiga filmer
En dåres försvarstal

För filmen, se En dåres försvarstal (TV-serie).

En dåres försvarstal är en självbiografisk roman skriven av August Strindberg under hans medelålder. Boken skrevs på franska 1887–1888, översatt och utgiven på tyska som Die Beichte eines Thoren,  "en dåres bikt", 1893, för vilket Strindberg blev åtalad i Tyskland. 1895 gavs den ut på franska som Le plaidoyer d'un fou och 1914, efter Strindbergs död, gavs boken ut starkt förmildrad i svensk översättning av John Landquist.

Bakom boken ligger uppslitande familjescener. De tycks ha börjat med att Strindberg och hustrun Siri von Essen hade olika åsikter om kvinnans ställning och hennes arbete i hemmet och om barnens uppfostran; och snart förvandlades samlivet mellan den överretade mannen och kvinnan, som inte kunde uppge sin dröm om att bli skådespelerska, tidtals till ett sannskyldigt helvete – men tidtals levde de som turturduvor.

Slutligen kommer svartsjuka med i spelet. Hans misstankar mot hustrun stegras till det vanvettiga. Hans hat mot sin ungdoms älskade har blivit lika glödande hett som hans tidigare dyrkan av henne. Nu misstänker han henne för otrohet och beskyller henne för att vara begiven på dryckenskap och perversa laster. Allt detta och mer därtill ger han som slut på sin kärlekssaga i denna "förfärliga bok", som Strindberg själv kallar den i företalet. Han hade skrivit den för att "tvätta sitt lik, innan det gömdes i kistan". På ett annat ställe betecknade han bokens tillkomst som en hämndeakt och en åtgärd av självförsvar mot de smygande angrepp som hustruns släktingar riktade mot honom. 

År 1999 publicerades den som nr. 25 i Nationalupplagan med den franska texten översatt av Hans Levander.

Boken finns i Litteraturbanken.

2012 valdes En dåres försvarstal till årets Stockholm läser-bok.

Källor

Externa länkar
En dåres försvarstal i Litteraturbanken
En dåres försvarstal i Projekt Runeberg (Observera att bokens text ej är tillgänglig då den svenska översättningen av John Landquist är upphovsrättsskyddad fram till år 2044!)

Självbiografier
Romaner av August Strindberg
Skönlitteratur 1893
Svenska romaner som blivit film
Davis Cup 1988

Davis Cup 1988 var den 77:e upplagan av tennisvärldens viktigaste lagtävling på herrsidan, Davis Cup. 16 landslag deltog i elitdivisionen, och 58 stycken i de lägre divisionerna. I finalen vann Västtyskland på bortaplan mot Sverige med 4-1 i Scandinavium i Göteborg.

Lottning

Elitdivisionen

Källor

Fotnoter

Externa länkar

1988
Sportåret 1988
Henry Westerberg

John Henry Westerberg, född 13 oktober 1901 i Örebro, död 8 mars 1991 i Västra Frölunda, svensk ingenjör. Han var anställd som konstruktör på AB Volvo från hösten 1925 med en månadslön på 300 kronor. Westerberg var den första som anställdes i det som skulle bli AB Volvo, men också den första som avskedades, då han på våren 1926 fick sluta på företaget. Han fick dock tillbaka sin anställning på hösten samma år, och blev kvar i företaget i 55 år. Henry Westerberg övertog Jan G. Smiths arbete 1925 med framtagning av de grundläggande mekaniska delarna till Volvos första personbil, Volvo ÖV4.

Henry Westerberg gick i pension 1980, vid 79 års ålder.

Referenser

Fotnoter

Tryckta källor
Volvo Personvagnar-från 20-tal till 80-tal av Björn-Eric Lindh, 1984. 
En bok om Volvo, red. Richard Plate, utgiven av AB Volvo, Ljungföretagen, Örebro 1985
Volvo 75 år 1927-2002, Jean Christer Olsson & Henrik Moberger, Norden Media GmbH, Elvins Grafiska, Helsingborg 2002 
Sveriges dödbok 1947-2003, (CD-ROM version 3.0) Sveriges Släktforskarförbund 2003

Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer med anknytning till Volvo
Män
Födda 1901
Avlidna 1991
Finlands nationalfilmografi

Finlands nationalfilmografi, på finska Suomen kansallisfilmografia, är ett på 1980-talet påbörjat finskspråkigt uppslagsverk över långfilmer producerade i Finland från 1907 till år 2000. Det har utgivits av förlaget Edita i samarbete med Finlands filmarkiv och omfattar 12 band. Huvudredaktörer har varit Kari Uusitalo och för band 9-12 Sakari Toiviainen. Finlands filmarkiv bytte 1.1 2008 namn och heter numera Nationella audiovisuella arkivet (Kavi).

Delar
1-12 hela verket,  och 

  1 (1907-1935), 2002, 690 sidor, 
  2 (1936-1941), 2002, 799 sidor, 
  3 (1942-1947), 2002, 735 sidor, 
  4 (1948-1952), 2002, 654 sidor, 
  5 (1953-1956), 1989, 574 sidor, 
  6 (1957-1961), 2002, 674 sidor, 
  7 (1962-1970), 2002, 797 sidor, 
  8 (1971-1980), 2002, 664 sidor, 
  9 (1981-1985), 2000, 627 sidor, 
 10 (1986-1990), 2002, 715 sidor, 
 11 (1991-1995), 2004, 781 sidor, 
 12 (1996-2000), 2005, 868 sidor,

Externa länkar
Nationella audiovisuella arkivet (på svenska)
Suomen kansallisfilmografia, information (på finska) från Nationella audiovisuella arkivet

Filmhistoria
Finländsk film
Facklitteratur
Music in Motion

Music in Motion är Amy Diamonds tredje studioalbum, och släpptes 2007. Albumet innehåller 13 spår. Första singeln heter Is It Love? och släpptes den 26 september 2007. Den andra singeln heter Stay My Baby och släpptes den 21 november 2007. En specialversion av albumet, Music in Motion (Gold edition), släpptes 2008.

Låtlista
Stay My Baby
Is it Love?
Sleepy Sunday
We're in this Together
Look the other Way
Domino
Takes One to Know One
Graduation Song
So 16
Yellow Shirt
Speed of Light
Looks Like We Made It
We Could Learn a Lot

Music in Motion (Gold edition)

Specialversionen Music in Motion (Gold edition) från 2008 innehåller förutom spåren på originalalbumet tre stycken Karaoke-versioner, en musikvideo och låten Thank You som Amy framförde i Melodifestivalen 2008.

Låtlista

Listplaceringar

Källor

Album av Amy Deasismont
Musikalbum 2007
Engelskspråkiga musikalbum