kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Gräshoppsstekel

Gräshoppsstekel (Sphex funerarius) är en art i insektsordningen steklar som tillhör familjen grävsteklar. Den förekommer i södra och centrala delarna av Europa och spritt österut till Centralasien. En isolerad nordlig population finns på Gotland och Fårö. I Sverige är arten rödlistad som sårbar. Igenväxning av dess habitat och att bon förstörs är de främsta hoten mot arten.

Kännetecken 
Gräshoppsstekeln blir 15-23 millimeter stor och är svart med rött på bakkroppen. Den röda färgen täcker bakkanten på bakkroppens första led samt hela andra och tredje leden. Honorna har även delvis rödaktiga ben och honorna har också grävborst på frambenen. På huvudet och mellankroppen har stekeln en ljusare, fin och tunn behåring.

Levnadssätt 
Gräshoppsstekelns hona gräver ut ett bo i marken och förser sin avkomma med föda genom att leta upp och paralysera nymfer av gräshoppor eller vårtbitare som hon sedan för till boet. Boet är utformat som en tunnel, cirka 15 centimeter lång, försedd med flera larvkamrar, i vilka honan lägger äggen. Larvkamrarna är utgrävda horisontellt. Tre till fem byten fångas per cell. Efter tre till fyra dagar kläcks äggen och efter ytterligare 18 dagar är larverna fullväxta. Fullbildade individer kan ses söka nektar i blommor som blåmunkar och backtimjan. Honan flyger vid bytesjakt lågt, gärna i vindskyddade svackor, nära vegetationen och sällan över den. På Gotland kan fullbildade steklar ses flyga i juli och augusti.

Referenser 
Artdatabankens faktablad om gräshoppsstekel, läst 26 maj 2010.

Externa länkar 

Steklar
Feiler

Feiler är ett efternamn som kan avse: 
 Dror Elimelech Feiler
 Gunilla Sköld-Feiler
 Hertha Feiler (1916-1970), österrikisk skådespelare

Tyska efternamn
Misja

Misja (ryska: Миша, engelska: Misha), även känd som Misjka (ryska: Мишка) eller olympiska Misjka (ryska: Олимпийский Мишка) är namnet på den ryska björnen som var maskot för de olympiska sommarspelen 1980 i Moskva, Sovjetunionen. Björnen var designad av barnboksillustratören Viktor Tjizjikov.

Historik
1977 arrangerade spelens organisationskommitté en tävling för att få den bästa illustrationen av en björn. Domarna valde Viktor Tjizjikovs design med en leende björn med ett bälte med de fem olympiska färgerna; blå, svart, gul, grön, röd, och ett guldspänne i form av de olympiska ringarna. Misja blev officiellt den olympiska maskoten den 19 december 1977.

Under avslutningsceremonin framträdde Misja med en tår i sitt öga.

Misja var den första maskoten till ett sportevenemang att nå stora kommersiella framgångar som handelsvara. Den stora Misja-dockan användes kraftigt under invignings- och avslutningsceremonin. Björnen hade också ett eget tecknat TV-program och dök upp på flera produkter. Nu för tiden är detta betydligt mer vanligt, inte bara vid olympiska spelen utan även vid andra stora mästerskap.

Misja var också med i ett avsnitt av det ryska tecknade barnprogrammet Nu, pogodi!s OS-upplaga. Då delade Misja ut pokaler till en varg och en hare.

Efter spelen i Moskva 1980 mötte Misja Musse Pigg i Moskva i programmet Mickey's 60th Birthday som var ett firande av Musses 60-årsdag 1988.

Ursprunget till namnet Misja
I ryskan är Misja ofta kort för Michail (Mikael). De flesta björnarna som finns i ryska sagor har detta namn, då det är likt det ryska namnet för björn – medved''' (ryska: медведь).

Se även
Olympiska maskotar

Externa länkar
Bear Cub Misha Lover's Association, Misha's fan page. 
Moscow Olympics' site, includes the Misha farewell song До свиданья, Москва''
Translation of the Misha song to English at the China Daily website
Olympics Logos and Mascots: Official image of Misha

Olympiska sommarspelen 1980
Sportmaskotar

it:L'orsetto Mysha
ja:こぐまのミーシャ
Unsraw

UnsraW (アンスロウ ansurō) är ett japanskt metalband bildat 2006.

Bandmedlemmar 
Senaste medlemmar 
Yuuki (勇企) – sång, piano, programmering (2006–2011)
Madoka (円) – gitarr (2010–2011)
Tetsu (哲) – gitarr (2006–2011)
Jin (迅) – basgitarr (2009–2011)
Shou (匠) – trummor (2006–2011)

Tidigare medlemmar
Jun (准) – basgitarr (2006–2009)
Rai (礼) – gitarr (2006–2010)

Diskografi

Studioalbum 
 Spiral Circle -Complete- (24 januari 2007)

EP 
 Spiral Circle (20 december 2006)
 Calling (28 mars 2007)
 Abel (29 augusti 2007)
 Kein (26 september 2007)
 Guilty (21 april 2010)

Singlar 
 "-9-" (30 augusti 2006)
 "Gate of Death" (25 oktober 2006)
 "Lustful Days" (27 juni 2007)
 "Reborn" (23 september 2009)
 "Kleza in Utero" (19 november 2010)
 "Kleza in Marsh" (21 december 2010)
 "Kleza in Red Clay" (16 januari 2011)

Samlingsalbum 
 Abel/Kein (26 september 2007)

DVD
 Screaming Birthday (27 juni 2007)
 Gate of Birth (Januari 2013)

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Japanska metalgrupper
Visual kei-grupper
Musikgrupper bildade 2006
WP:Projekt Japan
West Adelaide SC

West Adelaide Soccer Club är en fotbollsklubb från Adelaide i Australien. Klubben spelar numera i FFSA State League som är tredjedivisionen i delstaten South Australia ligasystem. De har tidigare spelat i National Soccer League (NSL) som då var den högsta ligan i Australien innan den lades ner 2004. Totalt spelade de 19 säsonger i NSL mellan 1977 och 1999. De vann den andra säsongen av NSL 1978 och blev australiensiska mästare.

Externa länkar 
 West Adelaides officiella hemsida

Källor 

Fotbollsklubbar i Australien
Sportklubbar bildade 1962
Sport i Adelaide
Sportklubbar i South Australia
Pierre-Joseph Cambon

Pierre-Joseph Cambon, född 10 juni 1756 i Montpellier, död 15 februari 1820 i Saint-Josse-ten-Noode, var en fransk politiker.

Cambon var ursprungligen affärsman. Politiskt intresserad blev Cambon president i Montpelliers jakobinklubb och invaldes 1791 i lagstiftande församlingen, och 1792 i konventet. Vid inrättandet av välfärdsutskottet 1793 blev han en av dess första medlemmar. Sin viktigaste insats gjorde han dock i finanskommittén såsom en av franska revolutionens ekonomiskt mest sakkunniga politiker. Hänsyn till ekonomiska faktorer spelade en stor roll i Cambons politik; och därför var det statsfinansiella skäl, som betingade hans arbete på skilsmässa mellan stat och kyrka och beslagtagandet av den senares egendomar. Cambon tillhörde jakobinernas parti men var ingen ytterlighetsman och motarbetade såväl girondisternas våldsamma störtande som reaktionen mot skräckväldets koryféer. Efter 1795 spelade han inte någon politisk roll. Cambon landsförvisades 1816 som kungamördare och avled i Belgien.

Referenser

Noter

Övriga källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930.

Externa länkar

Personer från Montpellier
Franska politiker
Födda 1756
Avlidna 1820
Män
Belomys pearsoni

Belomys pearsoni är en gnagare i släktgruppen flygekorrar och den enda arten i sitt släkte. Den beskrevs först av Gray 1842.

Beskrivning 
Utbredningsområdet sträcker sig från östra Himalaya över Sydostasiens och södra Kinas bergstrakter till Thailand. Trots denna jämförelsevis stora utbredning är beståndet inte sammanhängande. Arten hittas även på Taiwan. Populationerna är liksom öar fördelade över nämnda region. Bergstrakternas toppar ligger mellan 1 500 och 2 400 meter över havet och dalgångarna vid 500 meter över havet eller högre.

Pälsens färg är på ovansidan rödbrun och på buken vitaktig. Kännetecknande är långa hår på fötterna som även täcker klorna. Håren skyddar foten för kyla och hetta. Ovansidans hår är svarta nära roten och ljusbruna eller rödbruna vid spetsen vad som ger ett spräckligt utseende. På flygmembranens topp är den svarta andelen tydligare vad som göt utseendet mörkare. Den ljusa buken kan ha en röd skugga. Typiskt är dessutom tofsar vid öronen och en vit fläck bakom varje öra. Kroppslängden (huvud och bål) är 13 till 26 centimeter och därtill kommer en 10,2 till 16 centimeter lång svans. Arten väger cirka 217 g.

Djurets närmaste släkting är Trogopterus xanthipes och vissa zoologer räknar båda arter till släktet Trogopterus.

Födan utgörs av blad, frukter och barr.

IUCN kategoriserar arten globalt som otillräckligt studerad. Inga underarter finns listade i Catalogue of Life. Wilson & Reeder (2005) skiljer mellan två underarter.

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Walker's Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, 1999

Externa länkar 

 avbildning

Ekorrar
Däggdjur i orientaliska regionen
Belomys
Louise-Elisabeth de Bourbon

Louise Élisabeth de Bourbon, född 22 november 1693, död 27 maj 1775, var en fransk adelsdam (prinsessa de Conti), kusin till kung Ludvig XV av Frankrike, dotter till Louis III av Bourbon och Louise-Françoise de Bourbon, som var erkänd utomäktenskaplig dotter till Ludvig XIV av Frankrike och Madame de Montespan. Gift med Louis Armand de Bourbon, prins de Conti. Hon var nominellt fransk vasall (hertiginna) av Étampes och (grevinna) Sancerre och lät uppföra Hôtel de Brienne, som senare blev säte för Frankrikes försvarsministerium. Hon är känd för att ha presenterat Madame de Pompadour vid det franska hovet år 1745.

Biografi
Då hon var 17 år (1710) föreslogs ett äktenskap med hennes kusin prins Charles, hertig av Berry, men hon blev i stället gift med sin kusin prins de Conti 6 juli 1713 ; hennes bror Ludvig Henrik av Bourbon gifte sig med en annan medlem av familjen Conti, Marie Anne de Bourbon. Elisabeth Charlotte av Pfalz skrev om henne, att hon var charmerande och graciös snarare än vacker, naturligt snäll, informell och välbalanserad men även kokett, bortskämd och ofta i dåligt sällskap. 

Äktenskapet var välkänt stormigt. Hon tyckte illa om maken på grund av hans brutala uppträdande och oattraktiva utseende och hade flera kärleksaffärer, den mest kända med Philippe Charles de La Fare; hon vägrade ha samlag med sin make och ska ha sagt att han inte kunde göra en kunglig prins utan henne – medan hon kunde göra en utan honom. Hon lämnade honom på grund av misshandel och flyttade till sin mor, och de första åren var fulla med domstolsförhandlingar där hon krävde att få leva skild från honom på grund av hans brutalitet. Efter att år 1725 ha gått med på att återvända till honom blev hon fängslad av sin make på Château de l'Isle-Adam. Han tillät henne att återvända till Paris för födseln av deras dotter 1726, och året därpå blev hon änka. Maken gjorde sig en förmögenhet på sitt stöd för John Laws introduktion av papperspengar. 

Som änka levde hon efter 1727 ett aktivt hovliv tillägnat etikettsregler och resande mellan sin kusin kungens olika slott. Hon arrangerade äktenskapet mellan sin son Condé och sin kusin Orléans, och äktenskapet mellan sin dotter Louise Henriette av Bourbon och sin kusins brorson  Ludvig av Bourbon-Orléans (1743) för att försona familjerna Condé och Orléans, vilka befann sig i fejd på grund av hennes mor och moster. 1745 ombads hon av Ludvig XV att presentera Madame de Pompadour, och gick med på det på villkor att han betalade hennes skulder.

Referenser

Noter

Externa länkar

    
Franska hertiginnor
Födda 1693
Avlidna 1775
Louise-Elisabeth
Kvinnor
Jules Cambon

Jules Cambon, född 5 april 1845, död 19 september 1935, var en fransk ämbetsman. Han var bror till diplomaten Paul Cambon.

Han blev advokat 1866, auditör i det provisoriska utskott, som bildades 1871 för att ersätta Conseil d'état, prefekt i Constantien 1878, samt generalguvernör i Algeriet 1891. Cambon blev 1897 fransk ambassadör i Washington, D.C., och fick i uppdrag av Spanien att för dess räkning föra de preliminära fredsunderhandlingarna med USA. Cambons stora diplomatiska framgång här gav honom anseende som en diplomat av första rang. 1902-07 var han ambassadör i Madrid och 1907-14 i Berlin, en på grund av Marockofrågan synnerligen ansvarsupp period, som gav honom tillfälle att utveckla hela sin diplomatiska skicklighet. De rapporter som han sände hem till sin regering, visar på hans klarsyn och kloka förutseende. 1918 blev han medlem av Franska akademin, 1920 president i Conseil des ambassadeurs, som efter första världskrigets slut fick många viktiga uppdrag.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Franska advokater
Franska ämbetsmän
Generalguvernörer
Frankrikes ambassadörer i USA
Frankrikes ambassadörer i Spanien
Frankrikes ambassadörer i Tyskland
Ledamöter av Franska Akademien
Födda 1845
Avlidna 1935
Män
Svensk uppslagsbok
Salasser

Salasser var en liten keltisk folkstam som bodde i Cisalpina Gallien i norra Italien. Deras område var framförallt dalen Dora Balteas. De hade rika guldvaskerier. De erövrades av romarna under Augustus 26 f.Kr.

Källor

Kelter
Äldre folkgrupper i Europa
William Cheselden

William Cheselden, född den 19 oktober 1688 i Leicestershire, död den 10 april 1752 i Bath, var en engelsk läkare.

Cheselden blev 1718 assistent surgeon och 1719 surgeon vid St Thomas' Hospital i London, utnämndes 1727 till kirurg hos drottning Karolina, utsågs 1733 till kirurg vid St. George's Hospital och 1737 till kirurg vid Chelsea Hospital. Cheselden var en av sin tids mest berömda engelska anatomer och kirurger. Hans Anatomy of human body (1713, med illustrationer av Joseph Highmore) utkom 1778 i 11:e upplagan. Synnerligt framstående var han såsom operatör för blåsstenar och skrev därom bland annat Treatise on the high operation of the stone (1723). Vidare var han den förste, som gjorde en artificiell pupill i ögat (1728), varigenom han inlade en mycket betydande förtjänst om ögonläkekonstens utveckling.

Källor

Urologer
Engelska läkare
Brittiska anatomer
Brittiska kirurger
Brittiska läkare under 1700-talet
Personer från Leicestershire
Födda 1688
Avlidna 1752
Män
Ugglan
Ledamöter av Royal Society
Valkyrie

Valkyrie kan syfta på:

 North American XB-70 Valkyrie – ett bombflygplan
 Valkyrie profile – ett rollspel
 Valkyrie Lake – en sjö i Kanada
 Mount Valkyrie – ett berg i Antarktis
 Ride of the Valkyrie  – en film från 1967
 Honda Valkyrie – en motorcykel från 1997
 Valkyrie pipe – en vulkan i Alberta, Kanada, se Lista över vulkaner i Kanada
 The Valkyrie – avsnitt 10, säsong 5 av TV-serien Highlander, se Lista över avsnitt av Highlander
 The Flight of the Valkyrie –  avsnitt 5, säsong 1 av TV-serien Hogans hjältar

Se även 
 Valkyria (olika betydelser)
 Valkyrja (olika betydelser)
Joseph Highmore

Joseph Highmore, född den 3 juni 1692, död den 3 mars 1780, var en engelsk målare.

Highmore gick den juridiska vägen, men odlade samtidigt konsten. Mest bekant är Highmore som porträttmålare, hans teckningar till The knights of the Bath skaffade honom många beställningar hos "ridderna"; till hans huvudverk räknas: Hertigen av Richmond (gruppbild), Hertigen av Cumberland, Prinsen och prinsessan av Wales (1742); ungefär vid samma tid har han målat ett porträtt av drottningen av Danmark; i National Portrait Gallery i London ses hans bilder av Samuel Richardson. Till hans tidigaste verk hör teckningarna till Cheseldens Anatomy.

Källor

Externa länkar 

 

Engelska målare
Brittiska porträttmålare
Födda 1692
Avlidna 1780
Män
Personer från London
Björkviks kyrka

Björkviks kyrka ligger i Björkviks församling i Katrineholms kommun och tillhör Strängnäs stift.

Kyrkobyggnaden
Den nuvarande kyrkan som uppfördes i 1800-talsgotik i byn Vedeby invigdes 1875. Arkitekt var Per Ulrik Stenhammar. Den 6 november 1900 brann kyrkan men restaurerades under ledning av arkitekt Fritz Eckert. 1902 var kyrkan färdig för återinvigning. Kyrkan är orienterad i nord-sydlig riktning, med kyrktorn i norr och kor i söder. Breda korsarmar sträcker sig ut åt öster och väster. I vinkeln mellan koret och den västra korsarmen ligger sakristian.

Inventarier
 Altartavlan från 1700-talet kommer från Hjälsta kyrka i Uppland och är tillverkad av bildhuggaren Gabriel Beutin († 1742).
 Dopfunten från 1949 är i gotländsk sandsten. Bakom dopfunten hänger en bildvävnad komponerad 1965.
 I västra korsarmen finns två antependier från 1700-talet uppsatta.

Orgel
1903 byggde E. A. Setterquist & Son, Örebro, en orgel med 13 stämmor fördelade på två manualer och en pedal. Den blev avsynad och godkänd 16 april 1903 av musikdirektör och dirigenten Otto G. Settergren i Nyköping.

Björkviks gamla kyrka
Den gamla medeltida kyrkan, som brann 1869, var uppförd på 1100-talet men hade byggts till flera gånger under århundradena och var vid branden Sörmlands läns största. Branden uppstod sedan en gnista från prästgården antände taket till sakristian. Alla inventarier i sakristian, kyrksilver, mässkrudar, antependier och kyrkoarkivet kunde räddas. Bland det som förstördes i branden var bland annat predikstolen och altartavlan, tillverkade av snickaren Anders Larsson från Stavhälla i Björkviks socken samt ett epitafium som sattes upp på tornrummets norra vägg 1687. 1936 konserverades ruinen och används numera för friluftsgudstjänster.

Referenser
 
 
 Strängnäs stift informerar

Noter

Kyrkobyggnader i Strängnäs stift
Kyrko- och klosterruiner i Södermanland
Kyrkbränder i Sverige
Kyrkobyggnader i Katrineholms kommun
Kyrkobyggnader invigda 1875
1875 i Sverige
Bränder 1900
Insubrer

Insubrerna var ett  keltiskt folk som förmodas ha kommit till Cisalpina Gallien i norra Italien omkring 400 f.Kr. Insubrerna trängde undan etruskerna och intog den etruskiska staden Melpum.

Insubrernas område gränsade i söder till bojerna där Padus (nuvarande Po) var gränsflod. I nordöst gränsade insubrernas område till cenomanerna och i norr utgjorde bergskedjan Alperna en gräns. Insubrernas huvudstad var Mediolanum (dagens Milano).

År 224 f.Kr. erövrade romarna bojer och lingoner. Strax därefter, 222 f.Kr., angreps insubrerna av romarna och besegrades först vid Clastidium (där deras kung, Virdumanrus, omkom) och senare vid Mediolanum, då insubrerna underkastade sig Rom. Romarna byggde kolonierna Placentia (dagens Piacenza) och Cremona på vardera sidan av Padus för att befästa sin närvaro.

Efter andra puniska kriget revolverade åter gallerna i norditalien men efter nederlag 197 f.Kr. och 196 f.Kr. fick insubrerna åter underkasta sig romarna och efter hand blev området fullständigt romaniserat.

Källor
 

Kelter
Ugglan
Äldre folkgrupper i Europa
Delage D8

Delage D8 är en personbil, tillverkad i två generationer av den franska biltillverkaren Delage mellan 1929 och 1939.

Delage D8 (1929-35)
Efter första världskriget växte Delage fram som ett av Frankrikes främsta bilmärken. Man ägnade sig framgångsrikt åt bilsport och vann bland annat Världsmästerskapet i Grand Prix racing 1927. I den sexcylindriga Type GL hade man en mycket åtråvärd lyxbil. 

För att ersätta GL-modellen introducerades den åttacylindriga D8 på bilsalongen i Paris 1929. Bilen hade en stötstångsmotor på fyra liter och en fyrväxlad växellåda. Senare tillkom Cotal-växellåda som tillval. Chassit var ytterst konventionellt, med stela axlar fram och bak upphängda i längsgående bladfjädrar och mekaniska bromsar. Chassit kläddes sedan med karosser från tidens främsta karossbyggare, som Carrosserie Pourtout, Letourneur et Marchand och Henri Chapron. Snart tillkom modellen D8S, med ett lägre chassi och starkare motor med nyutvecklat cylinderhuvud. Denna Gran Sport-modell fick oftast sportiga tvådörrarskarosser. Delage byggde även ett litet antal D8SS med ännu lite starkare motor och kort hjulbas.

Den stora depressionen i början av 1930-talet var ingen bra tid för att sälja dyra lyxbilar. 1934 kompletterade Delage utbudet med två mindre åttor på 2,7 respektive 3,6 liter, men redan året därpå tvingades Louis Delage sälja sitt företag till huvudkonkurrenten Delahaye.

Motorer

Delage D8-100/120 (1936-39)
Efter Delahayes övertagande introducerades en ny D8-modell, baserad på Delahaye 135. Bilens chassi hade individuell hjulupphängning fram med tvärställda bladfjädrar och hydrauliska bromsar. Motorn var närmast en åttacylindrig version av Delahayes sexa. Bilen byggdes i två varianter: D8-100 var avsedd för mer formella sedan- och limousine-karosser. D8-120 hade större motor och med kortare hjulbas var den avsedd för mer spektakulära tvådörrarskarosser. Modellen tillverkades fram till andra världskrigets utbrott.

Motorer

Källor
Classic Cars av Graham Robson, 1989.

Noter

Externa länkar

 Les Amis de Delage  
 ultimatecarpage.com 

D8
Bakhjulsdrivna fordon
Cenomaner

Cenomaner var en keltiskt folkstam. Folket bodde först i Gallien mellan floderna Loire och Seine. En spillra fanns kvar i Gallien, och återfinns nu i Le Mans. Senare utvandrade de till Italien omkring år 400 f.Kr. De slog sig ned i östra delen av Gallia transpadana. Deras största städer var Brescia, Verona och Cremona. 

Cenomanerna beskrivs som bundsförvanter till romarna, med undantag för ett uppror 197 f.Kr. som slogs ned.

Källor
 

Kelter
Ugglan
Äldre folkgrupper i Europa
Carrosserie Pourtout

Carrosserie Pourtout är en fransk karossmakare med verksamhet i Rueil-Malmaison.

Företaget startades 1925 av Marcel Pourtout. Under trettiotalet byggde man specialkarosser till franska lyxbilar som Bugatti, Delage, Delahaye, Talbot-Lago och Voisin. Tillsammans med designern Georges Paulin och Peugeot-försäljaren Emile Darl’mat utvecklade Pourtout ett fällbart plåttak. Karossen, kallad Eclipse, debuterade på en Peugeot 601 1935. Eclipse-karosser byggdes till flera Peugeot-modeller, men även andra märken.

Pourtout lämnade bilbyggarbranschen i början av femtiotalet, men företaget lever kvar idag som reparationsverkstad.

Externa länkar

Carrosserie Pourtouts webbplats. 
www.coachbuild.com, om Carrosserie Pourtout. 

P
P
Large eddy simulation

Large eddy simulation (LES) är en numerisk teknik som används inom beräkningsbar strömningsmekanik (CFD) för att simulera turbulent flöde. Principen består i att flödet delas upp i stora och små virvlar, eftersom de beter sig olika när flödet hindras av en geometri. De stora virvlarna påverkas i stor utsträckning av beräkningsområdets geometri varför man simulerar dessa som de är, utan några förenklingar. De små virvlarna påverkas däremot inte lika mycket och modelleras därför med en universell modell som bygger på energiöverföringar mellan de små och stora virvlarna.
Strömningsmekanik
Beräkningsfysik
Karner

Karner (engelska: carni, grekiska "Καρνίοι) var en keltisk folkstam. Karnerna bodde på sydsluttningarna av de karniska alperna. Karnerna sammanblandas ibland med illyrerna. Karnerna kom från början från slätterna mellan floderna Rhen och Donau. Kring år 400 f.Kr. bosatte de sig i områdena Friulien, Steiermark, Kärnten samt nord-västra Slovenien.

Referenser

Kelter
Äldre folkgrupper i Europa
Ugglan