kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Alfahydroxisyra

α-hydroxisyror eller alfahydroxisyror (AHA från engelskans alpha hydroxy acid) är en klass av kemiska föreningar som består av en karboxylsyra med en extra hydroxylgrupp  fäst vid kolatomen intill karboxylgruppen.
Exempel på alfahydroxisyror är:
Glykolsyra
Mjölksyra
Citronsyra
Äppelsyra
Vinsyra
Mandelsyra

Även om dessa föreningar är relaterade till de vanliga karboxylsyrorna och därför är svaga syror, möjliggör deras kemiska struktur bildandet av en inre vätebindning mellan vätet vid hydroxylgruppen och en av syreatomerna i karboxylgruppen. Nettoeffekten är en ökning av surheten. Till exempel är pKa av mjölksyra 3,86, medan den för den osubstituerade propionsyran är 4,87. En full pKen-enhet i skillnad innebär att mjölksyra är tio gånger starkare än propionsyra.

Industriella tillämpningar

Fodertillstaser
2-Hydroxi-4-(metyltio)smörsyra produceras kommersiellt som en racemisk blandning för att ersätta metionin i djurfoder. I naturen är samma förening en intermediär i biosyntesen av 3-dimetylsulfoniopropionat, föregångare till naturlig dimetylsulfid.

Syntes och reaktioner
α-hydroxisyror framställs klassiskt genom tillsats av vätecyanid till en keton eller aldehyd, följt av sur hydrolys av den resulterande cyanohydrinprodukten.

Diliterade karboxylsyror reagerar med syre för att ge α-hydroxisyror efter en vattenhaltig upparbetning:

RCHLiCO2Li  +  O2  →  RCH(O2Li)CO2Li
RCH(O2Li)CO2Li  +  2H+  →  RCH(OH)CO2H  +   2Li+   +  ... 

α-keto-aldehyder genomgår Cannizaro-reaktionen för att ge α-hydroxisyror:

RC(O)CHO  + 2OH−  →  RCH(OH)CO2−  +  H2O

α-hydroxisyror är användbara byggstenar i organisk syntes. Till exempel är α-hydroxisyror föregångare i preparatet aldehyder via oxidativ klyvning. Föreningar i denna klass används i industriell skala och inkluderar glykolsyra, mjölksyra, citronsyra och mandelsyra. De är mottagliga för syrakatalyserad dekarbonylering för att ge, förutom kolmonoxid, en keton/aldehyd och vatten.
 
α-hydroxisyror kan bilda polyestrar och membranlösa protocellulära strukturer.

Säkerhet
AHA är i allmänhet säkra när de används på huden som ett kosmetiskt medel med den rekommenderade dosen. De vanligaste biverkningarna är mild hudirritation, rodnad och fjällning. Svårighetsgraden beror vanligtvis på pH och koncentrationen av den använda syran. Kemiska peelingar tenderar att ha allvarligare biverkningar inklusive blåsor, brännande och missfärgning av huden, även om de vanligtvis är milda och försvinner en dag eller två efter behandlingen.

United States Food and Drug Administration har också varnat konsumenterna för att försiktighet bör iakttas när man använder AHA efter att en studie visade att de kan öka ljuskänsligheten mot solen. Andra källor tyder på att i synnerhet glykolsyra kan ha en fotoskyddande effekt.

Se även
 Betahydroxisyra
 Hydroxismörsyra
 Omega hydroxisyra

Referenser

Noter

Vidare läsning

Externa länkar

 U.S. Food and Drug Administration: Alpha Hydroxy Acids in Cosmetics
 The Ordinary Application of AHA technology in cosmetic production
La Fortaleza

La Fortaleza, (Fästningen) är Puerto Ricos guvernörs officiella residens. Det uppfördes mellan 1533 och 1540 för att försvara inloppet till San Juans hamn. Byggnaden är också känd som Palacio de Santa Catalina (Santa Katarinas palats). Byggnaden är det äldsta förvaltningshuset i den Nya världen och blev tillsammans med San Juan ett världsarv 1983.

Under rekonstruktionen på 1640-talet, revs Santa Catalinakapellet, vilket ursprungligen legat utanför murarna och integrerades i dem. Detta gav upphov till namnet Palacio de Santa Catalina.

Externa länkar 

 Government of Puerto Rico - Executive Mansion: Santa Catalina's Palace 
 UNESCO - World Heritage Center: La Fortaleza Historic Site Information  

Världsarv i Puerto Rico
Maricica Puică

Nation:  

Maricica Puică, född den 29 juli 1950 i Iași, är en rumänsk före detta friidrottare som tävlade under 1980-talet i medeldistanslöpning.

Puică inledde sin internationella karriär genom att vinna VM i terränglöpning 1982 och 1984. Hon deltog sen vid de olympiska sommarspelen 1984 i Los Angeles där hon sprang både 1 500 meter och 3 000 meter. I grenen 3 000 meter (ny gren i olympiska sammanhang) var Mary Decker-Slaney och Zola Budd de stora favoriterna men de krockade med varandra under loppet och Puică tog guldet. På 1 500 meter blev det brons efter Gabriella Dorio och landsmannen Doina Melinte. 

Puică deltog även vid VM 1987 i Rom där hon blev silvermedaljör på 3 000 meter efter ryskan Tatjana Samolenko. Året innan tog hon ett EM-silver i Stuttgart på samma distans.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1950
Rumänska medeldistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 1984
Olympiska bronsmedaljörer 1984
Rumänska olympiska guldmedaljörer
Rumänska olympiska bronsmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1976 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1976
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1980 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1980
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1984 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1984
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Rumänien
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Kvinnor
Levande personer
Jelena Romanova

Jelena Nikolajevna Romanova (), född 20 mars 1963 i Neschenskoje i dåvarande Sovjetunionen, död 28 januari 2007 i Volgograd, var en rysk friidrottare som tävlade i medeldistanslöpning.

Romanovas första internationella mästerskap var VM i Rom 1987 där hon slutade femma på 5 000 meter. Hon ställde även upp på 10 000 meter men fullföljde inte loppet. Hon deltog även vid Olympiska sommarspelen 1988 i Seoul och slutade där fyra på 3 000 meter. Tiden från det loppet 8.30,45 blev hennes personliga rekord på 3 000 meter. 

Hennes genombrott kom vid EM 1990 i Split där hon vann guld på 10 000 meter och silver på 3 000 meter. Ytterligare en framgång blev VM 1991 i Tokyo där hon blev silvermedaljör på 3 000 meter endast slagen av landsmannen Tatjana Samolenko. Återigen ställde hon upp på 10 000 meter och inte heller denna gång fullföljde hon loppet. 

Romanovas främsta merit kom vid de Olympiska sommarspelen 1992 i Barcelona där hon tävlade för det Förenade laget på 3 000 meter. I finalen slog hon den regerande mästarinnan Samolenko och vann guld. 

Efter OS-guldet var hon med vid VM 1993 i Stuttgart där hon slutade på sjätte plats. Hon deltog även vid de Olympiska sommarspelen 1996 där hon slutade på sjätte plats på 5 000 meter. 

Romanova anträffades död i sin lägenhet i Volgograd i januari 2007.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1963
Sovjetiska medeldistanslöpare
Ryska medeldistanslöpare
Ryska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Ryssland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Kvinnor
Avlidna 2007
Personer från Volgograd
Huina Xing

Huina Xing, född den 25 februari 1984, är en kinesisk friidrottare som tävlar i långdistanslöpning.

Xings genombrott kom vid VM i friidrott 2003 i Paris där hon slutade på sjunde plats i finalen. Hennes tid 30.31,55 blev världsrekord för juniorer. Hon deltog även på 5 000 meter men lyckades inte att kvalificera sig till finalen. 

Xing deltog vid de Olympiska sommarspelen 2004 i Aten där hon slutade på nionde plats på 5 000 meter men mycket oväntat vann hon olympiskt guld på 10 000 meter precis före storfavoriten Ejegayehu Dibaba från Etiopien. Xings tid i finalen 30.24,36 var en förbättring av hennes personliga rekord.

På VM i Helsingfors 2005 blev hon fyra på 10 000 meter och femma på 5 000 meter.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1984
Kinesiska långdistanslöpare
Olympiska guldmedaljörer 2004
Kvinnor
Levande personer
Kinesiska olympiska guldmedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Kina
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Personer från Weifang
WP:Projekt Kina
Mons Wolff

Mons Wolff är ett berg på norra delen av den sida av månen som är vänd mot jorden. Den har fått sitt namn efter den tyske filosofen och matematikern friherre Christian von Wolff.

Mons Wolff har en bas med en diameter på 35 kilometer. Det ligger i den sydvästra delen av bergskedjan Montes Apenninus, intill den allra västligaste, låga delen av bergskedjan som sträcker sig till den stora kratern Erathostenes. Norr och väster om berget utbreder sig det stora månhavet Mare Imbrium och söderut ligger den östra delen av det lilla månhavet Sinus Aestuum.

Se även
Lista över månens berg
Lista över månens hav
Lista över månens kratrar

Källor
Rükl, Antonín, Mondatlas, Prag 1990

Wolff, Mons
Turkey in the Straw

Turkey in the straw, , är en folkvisa som skapades i USA i början av 1800-talet av en okänd upphovsman. Den brukar framföras på fiol, och finns bland annat med i kortfilmen Musse Pigg som Ångbåtskalle.

Den första kända texten lyder:

Turkey in de straw, turkey in de hay
Turkey in de straw, turkey in de hay
Roll 'em up an' twist 'em up a high tuc-ka-haw
An' twist 'em up a tune called Turkey in the Straw

Den svenska musikgruppen Mora Träsk har skrivit en egen låttext till originalmusiken som heter "Hänger öronen på dig ner".

Folkmusik
Oh! Susanna

Oh! Susanna, , är en amerikansk visa av Stephen Foster som publicerades 1848. Den har kommit att associeras med guldrushen i Kalifornien.

En inspelning från 1965 med The Singing Dogs nådde som högst 22:a-platsen på Billboard Hot 100-listan. En inspelning gjordes 1965 även av The Byrds på albumet Turn! Turn! Turn!. James Taylor spelade in sången på albumet Sweet Baby James 1970. Den spelades också in på albumet Americana av Neil Young och Crazy Horse från 2012.

Källor

Fotnoter

Amerikanska sånger
Engelskspråkiga sånger
Visor
Verk 1848
Jean Le Maingre

Jean II Le Maingre, född år 1366, död år 1421, var en fransk marskalk och riddare. En hel del av hans heroiska titel som krigare gick till spillo efter att han flytt undan ett slag mot de osmanska turkarna i slaget vid Nikopolis år 1396.

Referenser 

Födda 1366
Avlidna 1421
Franska riddare
Män
Marskalkar av Frankrike
Militärer under 1300-talet
Militärer under 1400-talet
Personer i Frankrike under 1300-talet
Neornithes

Underklassen Neornithes, ibland kallade nutida fåglar är arter av klassen Aves som har överlevt fram till historisk tid. Nutida fåglar karakteriseras främst av sin tandlösa näbb då merparten av gruppen förhistoriska fåglar hade just tandförsedda näbbar.

Taxonomi 
Nutida fåglar delas upp i två infraklasser, paleognata fåglar (Paleognathae) vilket är en mindre grupp där merparten saknar flygförmåga, och den större gruppen neognata fåglar (Neognathae) som är mycket variationsrik och omfattar resterande arter. Allmänt anses Neornithes ha utvecklats under Krita-perioden och uppdelningen av de båda kladerna Galloanserae (den grupp som bland annat omfattar Anseriformes) och övriga neognata fåglar skedde före Krita-Tertiär-utdöendet för cirka 65,5 miljoner år sedan. Dock råder det delade meningar om huruvida följande uppdelning i klader skedde före eller efter de övriga dinosauriernas utdöende.

För klassificering se artikeln fåglar

Fylogeni 
Nutida fåglars basala klader baserat på Sibley-Ahlquists taxonomi.

Referenser

Noter

Källor 

Fåglar
Ronnie Hazlehurst

Ronald "Ronnie" Hazlehurst, född 13 mars 1928 i Dukinfield, Cheshire, död 1 oktober 2007 i Saint Martin på Guernsey, var en brittisk musiker och dirigent. Han var chef för BBC:s avdelning för populärmusik och dirigerade Storbritanniens bidrag i Eurovision Song Contest vid ett flertal tillfällen under 1970-, 1980- och 1990-talen.

Brittiska musiker
Brittiska dirigenter
Födda 1928
Avlidna 2007
Män
Långholmsbadet

Långholmsbadet är ett strandbad på ön Långholmen i Stockholm. Det ligger på Långholmens norra sida vid Riddarfjärden nära Västerbron.

Långholmsbadet fick 1998 utmärkelsen Blå Flagg för bland annat hög vattenkvalitet och säkerhet. Det var då det enda badet i en europeisk huvudstad som fick den utmärkelsen. Mitt emot Långholmsbadet på andra sidan Riddarfjärden ligger Smedsuddsbadet. Vid Långholmens norra sida, öster om Västerbron finns Långholmens klippbad.

Källor

Externa länkar

Badplatser i Stockholms län
Långholmen
Yixingkannor

Yixingkannor är tekannor gjorda av yixinglera från staden Yixing i den kinesiska provinsen Jiangsu. De är högt värderade i Kina. De senaste tio åren har dessa kannor blivit väldigt populära även bland te-entusiaster över hela världen, bland annat för att de ofta är mycket vackra, men framför allt för sin egenskap att framhäva teets smak. I Yixingkannor dricker man vanligtvis bara Oolong-te, åldrat (eller shou) Pu'er-te och svart te.

Användning 

Storleken och materialet på kannorna beror på vilket sorts te man ska dricka. Eftersom kannan är oglaserad tar den upp smak och färg av teerna man dricker; därför bör man inte dricka Oolong-te och Pu'er-te ur en och samma kanna. Många använder olika kannor för mörka och gröna Oolong-teer, eller till och med en kanna till varje Oolongsort, eftersom smakerna kan vara väldigt olika.
De yixingkannor som används till Oolongte, exempelvis vid kung fu-te är i regel ganska små (från 80 ml till 200 ml). Till Pu'er-teer är de ofta något större, mellan 200 ml och över 1 l. Prydnadskannor i yixinglera kan rymma mer än 10 liter, men används aldrig till att brygga te i.

Rengöring
Man bör aldrig använda diskmedel i kannan för att rengöra, eftersom kannan kan ta smak av det, då den inte är glaserad. Efter användning bör man tömma kannan från teblad och sen skölja ur med kokat vatten samt låta den torka upp-och-ned utan lock. Om man låter bladen ligga kvar finns det risk att det börjar mögla, och då kan kannan få bismak av mögel. Om en kanna fått en dålig smak kan man lägga den i en kastrull med kokande vatten och teblad från den tesort man vill att kannan ska ta smak från. Detta kan man göra innan man använder kannan första gången, men den goda effekten är ifrågasatt.

Referenser 
 https://web.archive.org/web/20080905210147/http://www.yixing.com/teapotinfo.html (engelska)
 https://web.archive.org/web/20080724105638/http://www.learn-about-tea.com/yixing.html (engelska)

Te
Köksredskap
WP:Projekt Kina
Mat och dryck i Kina
Das Boot

Das Boot kan syfta på:

Ubåt (roman) – en roman av Lothar-Günther Buchheim, originaltitel Das Boot.
Das Boot (film) – tysk krigsfilm från 1981.
Das Boot (TV-serie) – tysk TV-serie från 2018–2020.
Das Boot (sång) – sång komponerad av Klaus Doldinger 1981. Cover av U 96 1991.
Das Boot (musikalbum) – album av U 96 från 1992.
Ubåt (roman)

Ubåt (tysk originaltitel Das Boot, "båten"), är en roman från 1973 av den tyske författaren Lothar-Günther Buchheim. Den gavs ut i svensk översättning 1976.
Boken bygger på Buchheims egna upplevelser från sin tid som krigsreporter i den tyska marinen under andra världskriget. Romanen filmatiserades 1981, se Das Boot.

Källor

Tyska romaner
Skönlitteratur 1973
Andra världskriget i skönlitteratur
Noel Kelehan

Noel Kelehan, född 26 december 1935 i Dublin, död 6 februari 2012 i Dublin, var en irländsk musiker (pianist), dirigent och tidigare musikchef på RTÉ. Han är mest känd som den flitigaste dirigenten i Eurovision Song Contest där han under perioden 1966-1998 dirigerade totalt 29 bidrag, varav 24 för Irland.

Källor

Födda 1935
Irländska dirigenter
Irländska pianister
Avlidna 2012
Män
Personer från Dublin
Wilhelm Paijkull

Carl Wilhelm Paijkull, född 22 oktober 1836 i Knivsta, död 12 juni 1869 på Samuelsberg nära Motala, var en svensk geolog och skriftställare.

Biografi
Carl Wilhelm Paijkull var son till kammarherren Carl Samuel Paijkull och friherrinnan Lovisa Stiernstedt samt sonson till Gustaf von Paykull. 

Han blev student i Uppsala 1853, och ägnade sig först åt den militära banan samt utnämndes till underlöjtnant vid ingenjörskåren 1855. Redan samma år förflyttades han på egen begäran till Hälsinge regemente, men återvände kort därefter till Uppsala universitet för studier och han promoverades till filosofie doktor 1860. Efter att ha utnämnts till docent i mineralogi vid universitetet gjorde han 1865 en resa till Island, vilken han skildrade i En sommar på Island (1866). 

Paijkull flyttade på hösten 1866 till Stockholm, där han anställdes som adjunkt i matematik och fysik vid Nya Elementarskolan samt öppnade en kemisk-analytisk byrå. Under sina två år i huvudstaden ägnade han sig åt en livlig litterär verksamhet, utgav en mindre Lärobok i geologi och mineralogi, Lärobok i naturlära, Stenriket, Istiden i Norden, egentligen en serie föreläsningar på Stora Börssalen hösten 1867, samt översatte flera utländska skrifter. År 1867 utnämndes han till folkskoleinspektör i Östergötland och tillträdde året därpå. Han avled dock redan 1869 32 år gammal.

Paijkull var en ivrig skandinavist och deltog i Nordiska nationalföreningens arbeten och såg i Nordens politiska sammanslutning enda villkoret för de skandinaviska ländernas framtid. Under sin sista tid ägnade han stort intresse åt folkbildningen, och ämnade vid tiden för sin bortgång förena sin befattning som skolinspektör med ledningen av Östergötlands folkhögskola. Han gifte sig 1862 med Fredrika Augusta Broström, känd som Fredrique Paijkull. Efter makens frånfälle öppnade hon Sveriges första folkhögskola för kvinnor.

Källor

Externa länkar
 
 

Svenska geologer under 1800-talet
Hedersledamöter vid Norrlands nation
Födda 1836
Avlidna 1869
Män
Personer från Knivsta socken
Folkskoleinspektörer
Aston Martin DBS

Aston Martin DBS kan syfta på:

Aston Martin DBS (1967) – en bil från 1967
Aston Martin DBS (2008) – en bil från 2008
Grand basset griffon vendéen

Grand basset griffon vendéen är en hundras från Frankrike. Den är en av fyra strävhåriga (griffon) drivande hundar av braquetyp som är namngivna efter departementet Vendée i västra Frankrike.

Historia 
Fram till 1950 var basset griffon vendéen en ras som man då skilde åt efter storlek: grand basset griffon vendéen (den större) och petit basset griffon vendéen (den mindre). 1975 slöts stamböckerna och man kunde inte längre korsa raserna fritt med varandra. De båda lågbenta bassetraserna står nära grand griffon vendéen och briquet griffon vendéen men har funnits som separat typ åtminstone sedan 1700-talet. Renaveln inleddes mot slutet av 1800-talet av greven Christian d'Elva och något senare Paul Dézamy som avlade bort de krökta benen som kom av dvärgväxtmutation.

Egenskaper 
Strävhåriga hundar är mer tåliga mot risiga snår och buskar; landskapet i Vendée är känt för sin täta undervegetation. I hemlandet används basset griffon vendéen för jakt i koppel (pack). De används vid jakt på kanin, hare, rådjur, hjort, räv och vildsvin. Den är skalldrivande och är känd för sitt klangfulla skall.

Grand basset griffon vendéen är en liten, kraftig och livlig hund. Den är charmig, vänlig, nyfiken, tålig och är energisk. Den kan vara något skällig. Den har ett stabilt temperament och är en trevlig familjehund.

Rasen har ett stort arbetsbehov - att få jaga alternativt aktiveras mycket, att ofta få vistas i skog och mark, att bli rejält motionerad, att ofta få vara lös, att få social närhet med såväl familjen som andra hundar.

I Sverige används basset griffon vendéen som ensamdrivande hundar. Som en följd av att de avlats för att jaga i grupp anses de lätta att samarbeta med. För att få högre utmärkelser på hundutställning måste en basset griffon vendéen ha meriter från jaktprov för drivande hund.

Utseende 
Jämfört med petit basset griffon vendéen har granden längre nosparti, öron och svans, liksom längre rygg och päls, alltså väsentliga skillnader i helhetsintrycket.

Pälsen skall vara sträv och lång. Den får inte vara för lång och aldrig mjuk eller ullig. Täckhåret skall nå så långt att det på delar av kroppen bildar behäng. Läpparna skall vara täckta av mustascher och hunden skall ha kraftiga ögonbryn. Kroppsformen är avlång och svansen, som är sabelformad, är högt ansatt och skall bäras stolt. Rörelserna ska vara mycket lediga och lätta. Huvudet skall ha en markerad pannavsats, ganska välutvecklad nackknöl och svart nosspegel. Öronen är långa, lågt ansatta och hängande. Frambenen skall vara raka med kraftiga överarmar. Ögonen skall vara ganska stora och intelligenta och ge ett vänligt uttryck.

Källor 
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Carl-Johan Adlercreutz: Hundar i världen, Västerås 2006, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Extended Breed Standard of Grand Basset Griffon Vendéen, Australian National Kennel Council (ANKC) 
 Grand Basset Griffon Vendéen, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC) (läst 2012-07-01)

Externa länkar 
 Club du Griffon Vendéen, Frankrike

Drivande hundar, samt sök- och spårhundar
Hundraser från Frankrike
Basset griffon vendéen

Basset griffon vendéen är två hundraser: 

 Grand basset griffon vendéen
 Petit basset griffon vendéen

Se även
 Briquet griffon vendéen
 Grand griffon vendéen
 Basset (olika betydelser)
 Griffon (olika betydelser)

Hundrastyper
Fredrik II av Hessen-Homburg

Fredrik II (Fredrik med silverbenet, tyska Friedrich), född 30 mars 1633, död 24 januari 1708, var en tysk furste, lantgreve av Hessen-Homburg från 1680 till 1708.

Biografi
Fredrik var son till Fredrik I av Hessen-Homburg och studerade en längre tid vid akademien i Genève. När Karl X Gustav stigit upp på den svenska tronen 1654 skyndade Fredrik till Stockholm och fick av kungen en överstefullmakt och uppdrag att värva ett tyskt kavalleriregemente. Efter många äventyr anlände han till Danzig med sitt regemente och deltog i de polska fälttågen.

Han befordrades då också till generalmajor. År 1657 följde han med kungen till Danmark. Vid Köpenhamns belägring miste han sitt vänstra ben och var tvungen att använda ett konstgjort ben med silverleder. Karl X Gustav hade bestämt att han skulle bli ståthållare i Livland, men efter kungens död lämnade han den svenska tjänsten.

Fredrik gifte sig i Stockholm 1661 med den 30 år äldre Margareta Brahe, som var änka efter greve Johan Oxenstierna. Förmögenheten som han fick vid giftet använde han till att köpa in stora egendomar i Tyskland. Margareta dog 1669 och året efter gifte han om sig med Lovisa Elisabet, dotter till Jakob av Kurland och gick över från den lutherska till den reformerta läran. Samma år gick han även i brandenburgsk tjänst och fick 1672 befälet över samtliga trupper.

I slaget vid Fehrbellin anförde han förtruppen och öppnade striden. 1681 blev han lantgreve sedan hans äldre bröder avlidit utan att efterlämna några manliga avkomlingar. Han var mycket mån om sitt lands utveckling och stödde invandringen av hugenotterna som flytt från Frankrike. Han byggde också den nya staden Homburg. Fredrik ingick 1691 ett tredje äktenskap, med Sofia Sibylla av Leiningen-Heidesheim.

Fredrik är också huvudperson i en pjäs av Heinrich von Kleist, "Prinz Friedrich von Homburg" som sedermera tonsattes av Hans Werner Henze i operan Der Prinz von Homburg. Där framställs han dock som en mer vek och romantisk figur än den beslutsamma och praktiska person som han var i verkligheten.

Skönlitteratur
Fredrik med silverbenet. I: Ivar Lo-Johansson: Furstarna. Albert Bonniers, Stockholm, 1974.

Referenser

Externa länkar

Tyska furstar
Svenska militärer under 1600-talet
Tyska officerare
Födda 1633
Avlidna 1708
Män
Deltagare i belägringen av Köpenhamn
Huset Hessen-Homburg
Mottagare av Elefantorden