kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Eduard Albert

Se även Eduard Albert (ingenjör)

Eduard Albert, född 20 januari 1841 i Senftenberg in Böhmen, död där 26 september 1900, var en österrikisk läkare och skriftställare.

Albert, vars far var urmakare, blev 1867 medicine doktor samt 1873 professor i kirurgi i Innsbruck och 1881 i Wien, där han verkade till sin död. Hans forskning i anatomi, fysiologi och kirurgi vann erkännande i hela medicinska världen, och han betraktades efter Theodor Billroths död såsom den kirurgiska vetenskapens nestor i Wien. 

Albert utgav många lärda skrifter, däribland Lehrbuch der Chirurgie och Vorlesungen über die Diagnostik der chirurgischen Krankheiten (åttonde upplagan 1900), samt populära småskrifter i filosofiska, hygieniska och sociala ämnen. 

Även skönlitterärt har Albert ett namn dels genom sin på tjeckiska skrivna studie över sin vän skalden Jaroslav Vrchlický, dels genom fyra band Poesie aus Böhmen (1893-95), ett utmärkt urval tjeckiska dikter i tysk tolkning, till stor del utförd av Albert själv. Även såsom originalskald debuterade han - efter sin död. Han skrev nämligen 42 smärre reflexionsdikter, "I himmel och på jord", som skulle utges anonymt, men genom hans plötsliga död röjdes författaren.

Albert var ledamot av österrikiska herrehuset och ledamot av vetenskapsakademien i Wien.

Källor

Österrikiska kirurger
Tjeckiskspråkiga författare
Tyskspråkiga författare
Österrikiska författare under 1800-talet
Österrikiska politiker under 1800-talet
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1841
Avlidna 1900
Män
Ugglan
Michael K. Williams

Michael Kenneth Williams, född 22 november 1966 i Brooklyn i New York, död 6 september 2021 i Brooklyn i New York, var en amerikansk skådespelare. Han är bland annat känd för sina roller som Omar Little i TV-serien The Wire och Chalky White i Boardwalk Empire.

Biografi
Som tonåring hamnade han ofta i trubbel men började sedan på National Black Theatre i New York. Han lämnade skolan och arbete för att satsa på en karriär som dansare. Efter en tid av hemlöshet och jobbsökande blev han bakgrundsdansare i en musikvideo för Kym Sims. Han arbetade sedan som dansare för bland annat George Michael och Madonna. Han fick rollen som Omar Little i TV-serien The Wire efter endast en audition. Han upptäckte Felicia Pearson, som medverkar i The Wire, i en bar i Baltimore. Han medverkade i flera filmer och Tv-serier.

Filmografi (urval)

Källor

Externa länkar

Amerikanska skådespelare under 2000-talet
Amerikanska TV-skådespelare
Födda 1966
Män
Avlidna 2021
Skådespelare från New York
Personer från Brooklyn
The Pink Panther Theme

"The Pink Panther Theme" är en instrumental låt skriven av Henry Mancini som huvudtema till filmen Den rosa pantern 1963. Låten ledde till att filmen nominerades till en Oscar vid Oscarsgalan 1965. Den animerade figuren rosa pantern skapades av David DePatie och Friz Freleng för filmens öppningssekvens där låten spelas.

RCA Records släppte låten som en singel 1964. Den nådde topp tio på listan Hot Adult Contemporary Tracks och vann tre Grammy-utmärkelser. Singeln sålde guld (minst 500 000) exemplar i USA.

Låten spelas i öppningssekvenserna till alla Rosa pantern-filmerna förutom Skott i mörkret (1964) och Kommissarie Clouseau (1968).

Användning i andra medier
 En variant av ”The Pink Panther Theme”, framförd av Hollywood Studio Orchestra, användes i filmen Charlies änglar - Utan hämningar (2003) som bakgrundsmusik på en strippklubb.
Mellan 1976 och 1993 användes låten i TV-leken ”Safe Crackers” i den amerikanska showen The Price Is Right.
I femte säsongen av Par i brott användes den i episoden ”Shirts and Skins”
I filmen Isprinsessan används låten när rollfiguren Nikki åker konståkning.

Andra versioner
I den sjätte Rosa Pantern-filmen, Rosa Panterns hämnd från 1978, är låten och större delen av filmmusiken omgjorda med influenser från 1970-talets diskotrend. Huvudtemat arrangerades om så att det inkluderade en mer dansant basgång, elpiano och gitarrsolo.

Allen Toussaints orkester framförde en variant av låten på albumet ”Sound of Movies: 20 Great Themes” 1988.

I filmen Rosa panterns son (1993) gjordes låten om och framfördes av Bobby McFerrin i öppningsscenen. Denna version är unik på så sätt att det är den enda versionen av låten som är framförd acapella.

Det japanska punkrock-bandet Hi-Standard spelade in en punk-cover av låten och hade den som ett gömt spår på albumet Angry Fist (1997).

La Pantera Mambo är det colombianska salsa-bandet La 33:s mest kända låt och är baserad på The Pink Panther Theme.

Christophe Beck omarrangerade musiken för 2006 års filmversion, Rosa pantern, liksom för dess efterföljare, Rosa pantern 2 (2009).

2007 spelade saxofonisten Dave Koz in en jazzversion av låten på albumet At the Movies. 

Guns N' Roses-gitarristen Ron "Bumblefoot" Thal körde låten solo under en turné 2009/2010.

Referenser 
Denna artikel är baserad på en översättning från engelska Wikipedia (läst 2010-10-27)

Noter 

Sånger 1963
Musiksinglar 1964
Singlar utgivna på RCA Victor
Sankt Anne kvarn

Sankt Anne kvarn är en medeltida byggnad belägen på en halvö vid Forsfallet i Nyköpingsån i Nyköping. 

När kvarnen uppfördes är okänt. Säkert är att det fanns en kvarn vid Forsfallet på 1400-talet. År 1458 skänkte Erik Axelsson kvarnströmmen till Nicolai-kyrkans Sankta Anna-altare.

Kvarnen totalförstördes vid den stora stadsbranden den 1 juli 1665, då hela staden ödelades. Däremot klarade sig kvarnen helt då ryssarna brände Nyköping 1719.

Kvarnen är ombyggd flera gånger. Det nuvarande huset är uppfört 1778, sedan det äldre huset ”legat för fäfot” från 1761, då den starka vårfloden förstörde delar av anläggningen. Till skydd för den nya kvarnen höggs en staty av Sankta Anna.

Källor
 Södermanlands Museum, Historien i Sörmland - Fors

Kvarnar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Nyköping
Bartolomeo Cavalcanti

Bartolomeo Cavalcanti, född 1503, död 1562, var en italiensk retoriker.

Cavalcanti författade bland annat en lärobok i retorik, Retorica (1559) och en jämförande studie över den antika och moderna republiken, Trattati...sopra gli ottimi reggimenti delle repubblice antiche e moderne (1571).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Retoriker
Italienska författare
Födda 1503
Avlidna 1562
Män
Jodid

Jodider är de salter som innehåller den envärt negativa jodidjonen (I−), och därmed är salter av vätejodid (jodvätesyra, HI). Jodidjoner är jodatomer som mottagit en elektron och därmed blivit negativt laddade anjoner.

De flesta jodider är lösliga i vatten, men normalt mindre lösliga än motsvarande klorider och bromider.

Elektronegativa ämnens jodider är kovalenta, exempelvis koltetrajodid (CI4), tionyljodid (SOI2) och fosforpentajodid (PI5). Organiska jodider räknas som halogenerade kolväten, ett viktigt sådant är tyroxin.

 
Anjoner
Giovanni Battista Cavalcaselle

Giovanni Battista Cavalcaselle, född 22 januari 1820, död 31 oktober 1897, var en italiensk konsthistoriker.

Cavalcaselle studerade i Tyskland, Frankrike, Storbritannien och Spanien. Cavalcaselle har tillsammans med Joseph Archer Crowe utgett det länge mycket betydelsefulla verket History of painting in Italy (1864-1872, flera senare upplagor), samt flera arbeten om gammalnederländskt måleri.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Italienska konsthistoriker
Födda 1820
Avlidna 1897
Män
Carl Heitzmann

Carl Heitzmann, född 2 oktober 1836 i Vinkovci i Kroatien (dåvarande Österrike), död 6 december 1896, var en österrikisk läkare.

Heitzmann blev medicine doktor 1859. Han är bekant genom en mycket använd Atlas der descriptiven und topographischen Anatomie des Menschen (1870; nionde upplagan 1904).

Källor

Österrikiska läkare
Personer i Österrike under 1800-talet
Personer från Vinkovci
Födda 1836
Avlidna 1896
Män
Ugglan
Personer i Kroatien under 1800-talet
Carl Ludwig Sigmund

Carl Ludwig Sigmund Ritter von Ilanor, född 27 augusti 1810 i Schässburg, död 1 februari 1883 i Padua, var en österrikisk läkare.

Sigmund blev 1837 medicine doktor i Budapest och 1843 docent samt var 1849-83 professor i syfilidologi vid Wiens universitet. Han var en av sin tids främsta syfilidologer, och han inlade stora förtjänster i avseende på en riktig uppfattning av syfilis som folksjukdom och om dess behandling. Också inom balneologin, klimatologin och epidemiologin vann han ett berömt namn och arbetade för radikala reformer i det då rådande karantänsväsendet.

Källor

Österrikiska läkare
Österrikiska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Wien
Födda 1810
Avlidna 1883
Män
Ugglan
Personer från Sighişoara
Jean Cavalier

Jean Cavalier, död 1698, var en fransk-tysk elfenbenssnidare.

Cavalier var verksam i flera av Europas huvudstäder, och kom slutligen omkring 1695 till Stockholm. Han har efterlämnat ett par hundra små elfenbensporträtt, flera troligen utförda som modeller för medaljer, bland annat av det pfalziska kungahusets medlemmar och flera svenska stormän. Cavalier är representerad vid bland annat Nationalmuseum.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter 

Representerade vid Nationalmuseum
Tyska konstnärer under 1600-talet
Franska konstnärer under 1600-talet
Födda 1600-talet
Avlidna 1698
Män
SDHK

SDHK kan syfta på:
 SDHK – ett numera digitalt register över de svenska medeltidsbreven, se Svenskt Diplomatariums huvudkartotek
 SDHK – en specialklubb under Svenska Kennelklubben, se Svenska Dvärghundsklubben
Karl-Henrik Wikström

Karl-Henrik Wikström, född 5 oktober 1913 i Jörn, Västerbottens län, död 28 augusti 1999 i Skellefteå, var en svensk tidningsman. Han tog studentexamen 1932 och var ansvarig utgivare på Norra Västerbotten (numera Norran) i Skellefteå 1935–1978. Han tog över efter sin far Anton Wikström efter dennes död. Fadern hade varit med och startat tidningen 1910. Från 1953 var han även chefredaktör.

Källor

Noter 

Svenska chefredaktörer
Personer från Jörns socken
Födda 1913
Avlidna 1999
Män
Karl Ignatius Lorinser

Karl Ignatius Lorinser, född 24 juli 1796 i Niemes, Böhmen, död 2 oktober 1853 i Patschkau, var en österrikisk läkare: Han var far till Franz Lorinser.

Lorinser verkade 1825–51 i Oppeln som regerings- och medicinalråd samt var från 1835 direktor för barnmorskeanstalten där. Han skrev bland annat Untersuchungen über die Rinderpest (1831) och Die Pest des Orients (1837) samt gav 1831, genom en i "Jahrbücher für wissenschaftliche Kritik" införd avhandling över koleran, anledning till uppgivande av militärkordongsystemets användning mot nämnda farsot. En broschyr av Lorinser, Zum Schutze der Gesundheit in den Schulen (1836; nytryck 1861), framkallade den "lorinserska skolstriden", med mer än 70 stridsskrifter, och medförde gymnastikens upplivande vid de tyska gymnasierna. Hans självbiografi utkom i två band 1864.

Källor

Noter

Österrikiska läkare
Personer i Böhmen under 1800-talet
Födda 1796
Avlidna 1853
Män
Ugglan
Strasbourgs spårväg

Strasbourg återinförde spårvägstrafik 1994. Ett äldre spårvägssystem fanns tidigare i staden mellan 1878 och 1960. 

Systemet omfattar år 2020 sammanlagt 6 linjer, som istället för numrering eller egennamn är bokstaverade, från A till F. Linje D fortsätter över Rhen in i Tyskland till grannstaden Kehl i förbundslandet Baden-Württemberg som är belägen på andra sidan floden.

Banlängden uppgår till 49,8 km och det finns totalt 86 hållplatser.

Bakgrund

Under det sena 1980-talet stod valet för stadens styrande mellan en spårväg eller en automatbana av typ VAL. Det enda som numera påminner om det projekterade VAL-projektet är tunnelsträckan från innerstaden som passerar centralstationen (med en underjordisk hållplats) och vidare under bangården till de nordvästra förorterna.

Ett av de uttalade målen med valet av spårväg har varit att minska biltrafiken i stadens centrala delar. Spårvägen går på reserverat utrymme för spårvagnar nästan överallt och stora ytor har gjorts om till gågator. Längs med linjen har flera parkeringshus byggts för att uppmuntra till kollektivtrafikresande då parkeringsbiljetter där även fungerar som biljett på spårvägen.

Vagnpark
Vagnparken består av sammanlagt 103 multiledade spårvagnar av låggolvstyp. Samtliga spårvagnar är tvåriktningsvagnar med dörrar på båda sidor. 
 Den äldsta vagntypen heter Eurotram och tillverkades av ABB i Storbritannien i 40 exemplar. De första 26 vagnarna levererades mellan 1994 och 1995. En senare beställning på 14 vagnar levererades mellan 1998 och 2000. 23 stycken av vagnarna är 33 meter långa och 17 är i ett 43-metersutförande. Spårvagnar av samma modell finns även i Milano samt i Porto. Av kostnadsskäl valdes Eurotram bort för nästa beställning.
 Därefter kommer Citadis 403 och tillverkades av Alstom i 41 exemplar och levererades mellan 2005 och 2007. Samtliga av dessa är i 45 metersutförande. Citadis är en vanligt förekommande spårvagnsmodell i Frankrike liksom i resten av världen.
 Nästa generation heter Citadis 403 NG, finns i 22 exemplar och levererades mellan 2016 och 2018. Dessa är 45,5 meter långa.

Linjenät
Den nord-sydliga linje A var den första linjen som invigdes 1994. Flera förlängningar och utbyggnader har ägt rum därefter. 

Sedan 2017 går spårvägen över Rhen och tyska gränsen till Kehl.

Referenser

Noter

Externa länkar 
 Compagnie des Transports Strasbourgeois
 Urbanrail.net

Spårvägar i Frankrike
Transport i Strasbourg
Strasbourg
Byggnader och anläggningar i Strasbourg
Hans Cavalli

Hans Cavalli, född 20 november 1892 i Malmö Sankt Petri församling, död 13 oktober 1980, var en svensk journalist. Han var brorson till Henrik Cavalli.

Cavalli blev filosofie kandidat 1914 filosofie licentiat 1919 och filosofie doktor i Uppsala 1920 på avhandlingen Arbetsfördelningen mellan de svenska statsdepartementen efter 1840. Han var biträdande amanuens vid Landsarkivet i Göteborg 1911–14, medarbetare i Sydsvenska Dagbladet Snällposten 1914–30 (chefredaktör och ansvarig utgivare från 1928). År 1942 blev han filosofie doktor vid Stockholms högskola på avhandlingen Om statslån och statsskulder: rättsliga studier kring § 76 regeringsformen. 

Cavalli var ledamot av styrelsen för Malmö biblioteks- och föreläsningsförening 1918–27, för Malmö föreläsningsförening 1928–30, för Svenska Journalistföreningens södra krets 1922–24, ledamot av styrelsen för Sydsvenska tidningsmännens understödsförening 1925–30, vice ordförande där 1930, för Publicistklubbens södra krets 1926–30, vice ordförande 1928–29, ordförande 1930.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Svenska chefredaktörer
Personer i Malmös historia
Journalister från Malmö
Födda 1892
Avlidna 1980
Män
Svensk uppslagsbok
Samuel Johan Cavallin

Samuel Johan Cavallin, född den 27 april 1772 i Källs-Nöbbelövs socken, död den 25 november 1841 i Borlunda socken, var en svensk präst. Han var far till Severin, Samuel Gustaf och Christian Cavallin.

Cavallin blev kyrkoherde i Bjärshög och Oxie 1809, prost över egna församlingar 1813, kyrkoherde i Borlunda och Skeglinge 1818 (med tillträde 1820) samt kontraktsprost i Frosta härad 1822. Cavallin var en uppskattad predikant. Han var starkt påverkad av herrnhutismen, med vilken han även uppehöll nära förbindelser. Cavallin var även en ivrig nykterhetskämpe. Han är begravd på Borlunda kyrkogård.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930
 Cavallin, Samuel J på SvenskaGravar.se

Vidare läsning 
 

Svenska kontraktsprostar
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Källs-Nöbbelövs socken
Födda 1772
Avlidna 1841
Män
Svensk uppslagsbok
Bartholda van Swieten

Bartholda van Swieten, född 2 april 1566 i Haag, död 15 oktober 1647 i Haag, var en holländsk adelsdam; en diplomat som fungerade som medlare mellan Nederländerna och de Spanska Nederländerna. Hon är föremål för romanen Een haagsche joffer (1856).  

Dotter till Adriaan van Swieten (1532-1584), guvernör i Gouda, och Josina van Naaldwijk (1540-1575). Gift i Haag 1588 med Floris T'Serclaes (1540-1612), fogde i Schoonhoven. Hon tillhörde en familj som tagit protestanternas sida under kriget och fått fly undan hertigen av Alba. Hon återvände till Bryssel 1586, men bosatte sig med maken i Haag 1588; efter freden 1609 pendlade hon ofta mellan de fria Nederländera där hon bodde, och de Spanska Nederländerna, där hon hade egendom och där hennes döttrar var bosatta. Hon utförde med tiden en del medlaruppdrag, bland annat för Charles de Ligne, greve av Aremberg: 1615 fick hon av Nederländerna titeln generaldirektör och fick utföra ett uppdrag gällande en värdefull matta. År 1621 agerade hon som medlare och sändebud mellan Spanska Nederländernas regent, ärkehertig Albert i Bryssel, och Nederlädernas ståthållare Moritz av Nassau, gällande ett återförande av en del provinser under Spanien. Hon hade formellt bemyndigande att föra förhandlingar mellan de två hoven och for då öppet mellan dem för att förhandla om statsangelägenheter. Hon hade också ansvaret för en fångutväxling 1624, samt fängslandet av jesuiter i Brasilien. 1625 förde hon förhandlingar mellan ärkehertiginnan Isabella och Fredrik Henrik av Oranien. Hennes sista officiella medling, vilkens omkostnader betalades av staten, utfördes 1629; därefter tycks hon inte längre ha anlitats. 

Swietens karriär som diplomat var på sin tid unik för hennes kön. Omdömena om henne är delade: Venedig bedömde henne som en dåraktig kvinna som blandade sig i saker som inte angick henne medan Frankrike var imponerad av henne, medan guvernör Albert i Bryssel samarbetade väl med henne och kallade henne en god katolik. Hennes uppdrag var sällan framgångsrika, då misstron mellan nord och syd vid denna tid var mycket svår, men hon intog en mycket ovanlig position för en kvinna för sin tid och tycks ha åtnjutit respekt som diplomat. 

Hon har skildrats inom fiktion, bland annat i en pjäs.

Se även
 Catharina Stopia, ännu en samtida kvinnlig diplomat

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Swieten

Personer i Nederländerna under 1600-talet
Nederländska diplomater
Nederländsk adel
Personer i Spanska Nederländerna under 1600-talet
Diplomater under 1600-talet
Personer från Haag
Födda 1566
Avlidna 1647
Kvinnor
Samuel Gustaf Cavallin

Samuel Gustaf Cavallin, född den 6 april 1828 i Borlunda socken, död den 17 juni 1883 i Falun, var en svensk präst och pedagog. Han var son till Samuel Johan Cavallin, bror till Severin och Christian Cavallin, far till Gustaf och Clemens Cavallin samt farfar till Thor Cavallin.

Cavallin blev filosofie doktor i Lund 1850. Han blev därefter lektor i Kristianstad i klassiska språk och hebreiska 1859, samt rektor 1861. Cavallin prästvigdes 1868, och blev därefter kyrkoherde i Ystad 1870, i S:t Peters kloster i Lund 1877 samt kontraktsprost 1878. Cavallin var pedagogisk sakkunnig i flera skolfrågor, och utgav flera skrifter i ämnet. Han utgav även flera läroböcker, bland annat kommenterade utgåvor av Ovidius och Cicero för skolbruk.

Samuel Gustaf Cavallin är begravd på Klosterkyrkogården i Lund.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Lund 1930

Noter

Externa länkar 
 

Svenska kontraktsprostar
Svenska skolledare under 1800-talet
Svenska präster under 1800-talet
Personer från Borlunda socken
Gravsatta på Klosterkyrkogården i Lund
Födda 1828
Avlidna 1883
Män
Svensk uppslagsbok
Charlotta Elisabeth van der Lith

Charlotta Elisabeth van der Lith, född 21 november 1700 i Haag, död 5 augusti 1753 i Paramaribo, var guvernörsfru i Surinam 1724–1737, under tre guvernörer, plantageägare och ledare för oppositionspartiet Cabale 1742–1753.    

Dotter till Diederich van der Lith (1660–1723), luthersk präst, professor i filosofi, och Elisabeth Baldina Helvetius (1679–1748). Gift 1722 med Hendrik Temming (1680–1727) guvernör i Surinam, 1729 med Charles Emilius Hendrik de Cheusses, (1702–1734), guvernör i Surinam, den 2 mars 1737 med Joan Raye (1698–1737), guvernör i Surinam, den 7 januari 1742 med Antoine Audra, präst, och den 27 maj 1748 i Paramaribo med Martin Louis Duvoisin (d. 1751), präst. 

Hon ärvde vid sin första makes död en plantage i Surinam, och hon blev en förmögen plantageägare genom sin skötsel av den. Hon kvarblev i guvernörsresidenset sina två första makars död och gifte sig varje gång med näste guvernör som anlände; 1735 lät hon bygga om guvernörsresidenset i sten. De nederländska bosättarna förenade sig under denna tid i ett parti, kallat Cabale, som stod i opposition till guvernören och statsmaktens påbud, och från 1742 agerade Lith som Cabales främsta företrädare gentemot guvernören Jan Jacob Mauricius: 1747 utsåg Cabale-partiet under ledning av "den berömda Madame du Voisin", som hon då hette, advokaten Solomon du Plessis (1705-1785), far till Susanna du Plessis, för att föra deras talan i Nederländerna och lyckades 1751 åstadkomma att Mauricius avsattes. 

Historieskrivningen om Lith har baserats främst på Mauricius subjektiva rapportering om hennes oppositionsarbete, där hon beskrivs som centrum för Surinams politiska intriger.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/deLith

Personer i Nederländerna under 1700-talet
Födda 1700
Avlidna 1753
Personer från Haag
Kvinnor
Surinams historia
Plantageägare
Godsägare under 1700-talet
Elisabeth Buys

Elisabeth Buys, född i Paramaribo 1728, död 1775, plantageägare och guvernörsfru i Surinam 1770-1775. Som färgad person anses hennes ställning som guvernörsfru anmärskningsvärt i ett rashistoriskt perspektiv, och hennes liv har därför skildrats inom forskningen.   

Dotter till plantageägaren Hendrijk Buys (d. 1750?), och Anne Julien (1705-1779). Gift år 1747? med plantageägaren Isaac Stolkert (d. 1757), armékapten, och 1767/08/20 med Jan Nepveu (1719-1779), officer, senare landshövding och 1770 guvernör. Hon blev genom sin son Cornelis Frederik 1767 svärmor till Susanna du Plessis. Hon var en framgångsrik plantageägare med ansvaret för en rad välskötta plantager.  Buys var färgad, vilket hade stor betydelse i ett samhälle där rättigheterna berodde av gradering av olika hudtoner. Det är dock inte exakt fastställt på vilket sätt hon var färgad: hon kan ha varit mestis. Hennes ställning som guvernörsfru var närmast unikt inom de slavägande koloninerna i Latinamerika och Västindien, men anses också illustrera vilken hög ställning även färgade kvinnor kunde uppnå trots rasismen på grund av kvinnobristen i kolonierna.

Källor 

 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/ElisabethBuys

Personer i Nederländerna under 1700-talet
Avlidna 1775
Födda 1728
Kvinnor
Personer från Paramaribo
Marretje Arents

Marretje Arents, född 1712, död 1748 i Amsterdam, mest känd som Mat van den Nieuwendijk, och het limoenwijf, känd som ledare för de så kallade Pachterupploppen 1748.  

Hon hade fem barn - någon make är inte känd - och sålde fisk i Amsterdam. Marretje Arents blev känd tack vare hennes deltagande i Pachterupploppen 1748: från måndagen den 24 juni plundrades i nitton dagar bostäderna för de som arrenderar ut jord, hus och driver in skatt. Hon var närvarande då två upproriska beväpnade män sköts ned civila och deltog vid attacken och plundringen av en postmästares hus. Hon förklarade att uppbådet snart skulle erövra rådhuset, göra revolution och bli landets härskare, varefter hon visade sin skinkor och förklarade att hon skulle be myndigheterna att slicka dem rena. 

Efter upploppet arresterades hon och ställdes emot vittnesuppgifter i rätten anklagad för upplopp och uppror. Hon erkände efter att ha hotats med tortyr och dömdes till döden som en av tre som betraktades som upploppets ledare. Hon ska vid avrättningen ha skrikit slagord och förklarat att hon lett ett uppror för alla mot de orättfärdiga hyresvärdarnas tyranni.

Källor 
 http://www.inghist.nl/Onderzoek/Projecten/DVN/lemmata/data/Arents

Personer i Nederländerna under 1700-talet
Avlidna 1748
Födda 1712
Kvinnor
Upprorsledare
Mimmi Bæivi

Mimmi Bæivi, född den 10 juni 1950 i Sørøysund, är en norsk politiker som representerar Arbeiderpartiet. Hon valdes till Stortinget 1993 och återvaldes en gång. Hon har även varit lokalpolitiker i Sørøysund 1979-1983, där hon även var borgmästare 1987-1991.

Födda 1950
Levande personer
Norska socialdemokrater
Kvinnor
Christian Nilsson (golfspelare)

Christian Nilsson, född 25 maj 1979 i Karlstad, är en svensk professionell golfspelare. Han blev professionell golfspelare 1999, och hade då ett handicap på 3.

Källor

Externa länkar
Officiell webbplats
Official Website
Official Website

Män
Födda 1979
Levande personer
Svenska golfspelare
Idrottare från Karlstad