kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ljusdals landskommun

Ljusdals landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Ljusdal och kommunkod 1952-1962 var 2125.

Administrativ historik
Ljusdals landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Ljusdals socken i Ljusdals tingslag i Hälsingland  när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft.

Den 28 juni 1889 inrättades Ljusdals municipalsamhälle inom kommunen. Den 1 januari 1914 bröts sedan municipalsamhället ut ur kommunen för att bilda Ljusdals köping.

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952.

Den 1 januari 1954 överfördes från Ljusdals landskommun och församling till Färila landskommun och församling ett område (Måga 4:9 och Skogsta 4:18) omfattande en areal av 0,05 km², varav allt land, och med 1 invånare som dock redan förut var kyrkoskriven i Färila församling.

Den 1 januari 1958 överfördes till Ljusdals landskommun och församling från Delsbo landskommun och församling ett område (Bjart) med 12 invånare och omfattande en areal av 2,53 km², varav 2,27 km² land.

Den 1 januari 1959 överfördes från Ljusdals landskommun och församling till Ramsjö landskommun och Ramsjö församling ett område med 43 invånare och omfattande en areal av 1,79 km², varav 1,77 km² land. I motsatt riktning överfördes ett obebott område omfattande en areal av 1,85 km², varav 1,83 km² land. Samma datum överfördes till Ljusdals landskommun och församling från Järvsö landskommun och församling ett obebott område (Hybo 1:4-1:9) omfattande en areal av 2,00 km², varav 1,97 km² land.

Den 1 januari 1963 uppgick Ljusdals landskommun i köpingen. Sedan 1 januari 1971 tillhör området den nya Ljusdals kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ljusdals församling.

Kommunvapen
Ljusdals landskommun förde inte något vapen.

Geografi
Ljusdals landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 176,82 km², varav 1 083,94 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar samt områdesöverföringar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 1 306,03 km², varav 1 209,21 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 44,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1958

Se även
 Ljusdals församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Ljusdals kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Ljusdals köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Ljusdals köping. För orten se Ljusdal, för dagens kommun, se Ljusdals kommun.

Ljusdals köping var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Ljusdal och kommunkod 1952-1970 var 2161.

Administrativ historik

Den 28 juni 1889 inrättades Ljusdals municipalsamhälle inom Ljusdals landskommun. Detta bröts sedan ut ur kommunen för att bilda Ljusdals köping den 1 januari 1914. Den 1 januari 1947 (enligt beslut den 29 mars 1946) överfördes till köpingen från landskommunen ett område med 1 147 invånare och omfattande en areal av 4,69 kvadratkilometer, varav 4,36 km² land.

Köpingen förblev opåverkad av kommunreformen 1952. Den 1 januari 1963 återförenades Ljusdals köping och Ljusdal landskommun, då landskommunen med dess 6 502 invånare inkorporerades i köpingen.

Den 1 januari 1971 blev köpingen, tillsammans med landskommunerna Färila, Järvsö, Los och Ramsjö, en del av den nya Ljusdals kommun.

Kyrklig tillhörighet
Köpingen hörde i kyrkligt hänseende till Ljusdals församling, som var delad mellan Ljusdals köping och Ljusdals landskommun fram till 1 januari 1963.

Köpingsvapnet
Blasonering: I svart fält inom en bård av guld ett avslitet bockhuvud av samma tinktur med röd beväring.

Detta vapen antogs av kommunen den 20 november 1958. Vapnet var ej fastställt av Kungl. Maj:t. Se artikeln om Ljusdals kommunvapen för mer information.

Geografi
Ljusdals köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 6,45 km², varav 5,82 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar färdiga den 1 januari 1961 omfattade köpingen samma datum en areal av 7,01 km², varav 5,84 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Ljusdals köping fanns del av tätorten Ljusdal, som hade 4 352 invånare i köpingen den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 98,4 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Ljusdals församling

Referenser

Fotnoter 

 
Indelningar i Ljusdals kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Anna d'Este

Anna d'Este, på franska Anne d’Este, född 16 november 1531 i Ferrara, död 17 may 1607 i Paris, var en politiskt aktiv fransk (ursprungligen italiensk) adelskvinna, hertiginna av Aumale och hertiginna av Nemours och Genevois.  Hon utövade ett betydande inflytande vid det franska hovet och spelade en viktig roll under de franska religionskrigen; hon var en nära vän till drottning Katarina av Medici och anses bära ansvaret för attentatet mot Gaspard de Coligny, som utgjorde startpunkten på Bartolomeinatten 1572.

Biografi
Anna var dotter till Ercole II d'Este, hertig av Ferrara och Modena, och Renée av Frankrike. Hon gifte sig 1548 med Frans av Guise (1519–1551), hertig av Aumale, och 1566 med prins Jacques av Savojen (1531–1585), hertig av Nemours. Anna växte upp i Ferrara, där hon studerade musik, dans, sång och historia. 

Hon gifte sig efter långa förhandlingar med Frans av Guise den 16 december 1548 i Saint-Germain-en-Laye utanför Paris. I egenskap av dotterdotter till en fransk kung räknades hon till det franska kungahuset, genom äktenskap var hon medlem av den mäktiga klanen Guise, och som italienare blev hon en nära vän till drottning Katarina de Medici.  År 1550 blev hertiginna av Guise vid sin svärfars död och administrerade då släkten de Guises stora egendomar med sin svärmor, Antoinette de Bourbon. Hennes position vid det franska hovet var stark, och hon agerade ofta diplomat och medlare mellan Ferrara och Frankrike. 

År 1563 mördades hennes man i ett attentat. Hon utpekade Gaspard de Coligny som den skyldige och försökte få honom dömd, men han blev förklarad oskyldig 1566. Många utpekade henne som skyldig till det attentat mot Coligny som utlöste Bartolomeinatten 1572. Efter sitt andra äktenskap delade hon sin tid mellan makens hem i Annecy i Savojen, där hon agerade medlare mellan maken och Savojens monark, och det franska hovet, där hon intog en plats i hovceremonierna och arbetade för sina söners karriärer. 

Vid sin andre makes död 1585 flyttade hon till Hôtel de Nemours i Paris, där hon fick en framskjuten ställning som medlem av sönernas katolska liga. Hon fängslades av Henrik III 1588–1589, och ryktades ligga bakom mordet på honom.  Anna erkändes som drottningmoder av katolska ligan i Paris under belägringen 1590, och var då ligans de facto ledare.  

Hon erkände 1594 Henrik av Navarra som Frankrikes monark och försökte också övertala sina söner att ge upp. Hon var under sina sista år hovmästarinna åt drottning Maria de Medici.

Barn 
Med Frans av Guise: 
 Henrik I av Guise (1550–1588)
 Catherine de Guise (1552–1596), gift med Louis II, hertig av Montpensier.
 Charles de Lorraine, hertig av Mayenne (1554–1611)
 Louis II, kardinal av Guise (1555–1588), ärkebiskop av Reims
 Antoine (1557–1560)
 François (1559–1573)
 Maximilien (1562–1567)
Med Jacques av Savojen: 
Charles Emmanuel, prins av Genevois, hertig av Nemours (1567–1595)
Marguerite (1569–1572)
Henrik, Markis av Saint-Sorlin, hertig av Nemours (1572–1632)

Referenser

Noter

Externa länkar

Franska hovdamer
Franska hertiginnor
Födda 1531
Avlidna 1607
Kvinnor
Personer i Frankrike under 1500-talet
Katarina av Medici
Personer under hugenottkrigen
Lilian Baylis

Lilian Mary Baylis, född 9 maj 1874 i Marylebone i London, död 25 november 1937 i Lambeth i London, var en brittisk teaterledare. Hon kom 1898 in i ledningen för The Old Vic Theatre, blev chef 1912, och gjorde det gamla folkliga förlustelsestället till Englands ledande Shakespeare-scen. Före sin död hann hon uppleva att nästan alla landets största scenkonstnärer blev knutna till Old Vic. Det var även Baylis som genom att engagera Ninette de Valois lade grunden till Sadler's Wells-teatern som scen för balett och opera.

Källor 
 

Brittiska teaterchefer
Födda 1874
Avlidna 1937
Kvinnor
Teaterchefer under 1900-talet
Alexandra Marinina

Alexandra Marinina, född 16 juni 1957, Lvov, Ukrainska SSR, Sovjetunionen, är en sovjetisk/rysk deckarförfattare.

Bibliografi (verk utgivna på svenska) 
 1999 - Mördare mot sin vilja
 2000 - De som dör först
 2001 - Död och lite kärlek
 2002 - Den stulna drömmen

Källor

Externa länkar 
Det svenska förlagets författarpresentation

Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Ryskspråkiga författare
Ryska kriminalförfattare
Personer från Lviv
Alumner från Moskvauniversitetet
Hendrik Conscience

Hendrik Conscience, född 3 december 1812 i Antwerpen, död 10 september 1883 i Ixelles, var en flamländsk författare.

Conscience var på fädernet av fransk härstamning. Han har betraktats som den moderna flamländska litteraturens fader. År 1841 blev han sekreterare vid konstakademien i Antwerpen, 1868 konservator vid kungliga museet i Bryssel. Conscience debuterade med de historiska romanerna In't wonderjaar 1566 (1837, svensk översättning "1566", 1850) och De leeuw van Vlaanderen (3 band, 1838), den senare en skildring av segern över fransmännen i Slaget vid Courtrai 1302. Båda romanerna hyllades av de flamländska nationalisterna, en krets som Conscience kom i beröring med i Antwerpen. Conscience var tydligt influerad av Walter Scott, i de tidiga romanerna märks tydligt hans ovana med det flamländska språket.

Senare utgav han en rad skildringar av flamländskt folkliv; Wat eene moeder lijden kan (1843), Siska van Rooesemael (1844), De loteling (1850, svensk översättning "Rekryten" samma år), De arme edelman (1851, "Den fattige ädlingen" 1861), Rikke-tikke-tak (1861) med flera. Förutom flera historiska romaner, som Jacob van Artevelde (1849, svensk översättning 1850) och Simon Turchi (1858) skrev Conscience sina ungdomsminnen under titeln Geschiedenis mijner jeugd (1888). Consciences samlade skrifter utgavs i 10 band 1867-1869, och hans Romantische werken i 41 band, 1878-1881.

Asteroiden 12524 Conscience är uppkallad efter honom.

Källor

Noter

Tryckta källor
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.

Externa länkar 
 

Flamländska författare
Belgiska författare under 1800-talet
Personer från Antwerpen
Födda 1812
Avlidna 1883
Män
Los landskommun

Los landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Los och kommunkod 1952-1970 var 2122.

Administrativ historik
Los landskommun (från början Loos landskommun) inrättades den 1 januari 1863 i Los socken i Hälsingland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952. 

Den 1 januari 1954 överfördes till Los landskommun och församling från Färila landskommun och församling ett obebott område (Lillskog 1:3) omfattande en areal av 0,32 km², varav 0,30 km² land.

Den 1 januari 1971 då den kom att bli en del av den nya Ljusdals kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Los församling, från 1931 också Hamra församling.

Kommunvapnet
Blasonering: I fält av silver ett upprest rött lodjur med beväpning av guld.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 30 januari 1953. Se artikeln om Ljusdals kommunvapen för mer information.

Geografi
Los landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 1 687,11 km², varav 1 589,66 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar samt områdesöverföringar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 1 652,65 km², varav 1 547,70 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 45,1 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även

 Los församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Ljusdals kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Lita Prahl

Lita Prahl, även kallad Lizzie Prahl, född 21 mars 1905 i Bergen, död 7 maj 1978, var en norsk kostymdesigner och skådespelare.

Hon var skådespelare vid Den Nationale Scene 1925-1937, och var samtidigt elev till teaterns scenograf Rahe Raheny. Mellan 1938 och 1975 var hon kostymchef vid Nationaltheatret.

Prahl spelade även mlle de Polignac i filmen Tante Pose (1940), för vilken hon även designade kostymerna.

Källor 

Noter

Externa länkar 

Norska skådespelare under 1900-talet
Norska kostymörer
Födda 1905
Avlidna 1978
Kvinnor
Skådespelare från Bergen
Oskar Hergt

Oskar Gustav Rudolf Hergt, född 22 oktober 1869 i Naumburg an der Saale, död 9 maj 1967 i Göttingen, var en tysk politiker.

Hergt var först lokal förvaltningsämbetsman, sedermera 1905–14 geheime-finansråd och föredragande råd i preussiska finansministeriet, blev regierungspresident 1914 i Liegnitz och 1916 i Oppeln samt var augusti 1917 till november 1918 preussisk finansminister. 

Efter novemberrevolutionen 1918 deltog Hergt i stiftandet av den nya konservativa sammanslutningen Tysknationella folkpartiet och blev i december samma år partiets ordförande. Han var ledamot av preussiska författningsgivande landsförsamlingen 1919 och företrädde som ledamot av Weimarrepublikens riksdag (från 1920) och av preussiska lantdagen (från 1921) med skärpa den tysknationella ytterlighetsgruppens opposition mot Weimarrepublikens växlande ministärer. Under perioden januari 1927 till juni 1928 var han riksjustitieminister i Wilhelm Marx koalitionsregering. I samband med det nazistiska maktövertagandet 1933 lämnade han helt det politiska livet.

Källor

Tysklands justitieministrar
Preussens finansministrar
Födda 1869
Avlidna 1967
Män
Ugglan
Personer från Naumburg an der Saale
Krystyna Rokiczańska

Krystyna Rokiczańska, född ca 1330, död efter 1365, var gift med kung Kasimir III av Polen. Eftersom hon var gift med honom i ett morganatiskt äktenskap, var hon inte drottning. 

Krystyna var gift med den rike köpmannen Mikuláš Rokiczan i Prag. Hon var som änka hovdam vid kejsarhovet, där hon mötte Kasimir, som blev förälskad i henne och tog henne till Polen där han 1356 gifte sig med henne. Äktenskapet ska enligt legenden ha avslutats snabbt, efter att Kasimir upptäckt dolda fysiska defekter hos henne, men det är i själva verket okänt hur länge det varade; hon ska fortfarande ha befunnit sig i Polen vid Kasimirs omgifte 1365, men det är okänt när hon dog. 

Krystyna spelar en viktig roll i romanen Böndernas kung Józef Ignacy Kraszewski från 1884.

Referenser 

 

Kvinnor
Morganatiska gemåler
Födda 1330
Avlidna 1300-talet
Polska hovdamer
Personer i Polen under 1300-talet
Ramsjö landskommun

Ramsjö landskommun var en tidigare kommun i Gävleborgs län. Centralort var Ramsjö och kommunkod 1952-1970 var 2124.

Administrativ historik
Ramsjö landskommun inrättades den 1 januari 1863 i Ramsjö socken i Hälsingland när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft. 

Kommunen påverkades inte av kommunreformen 1952.

Den 1 januari 1959 överfördes till Ramsjö landskommun och Ramsjö församling från Ljusdals landskommun och församling ett område med 43 invånare och omfattande en areal av 1,79 km², varav 1,77 km² land. I motsatt riktning överfördes ett obebott område omfattande en areal av 1,85 km², varav 1,83 km² land.

Den 1 januari 1971 blev Ramsjö landskommun en del av den nya Ljusdals kommun.

Kyrklig tillhörighet
I kyrkligt hänseende tillhörde kommunen Ramsjö församling.

Kommunvapnet
Blasonering: Sköld medelst klyvning och vågskuredelning kvadrerad av guld och svart, upptagande i vartdera fält 1 och 2 en inåt vänd korp med lyftad vinge samt i fält 3 och 4 två av vågskuror bildade bjälkar, allt av motsatta tinkturer.

Detta vapen fastställdes av Kungl. Maj:t den 18 december 1964. Se artikeln om Ljusdals kommunvapen för mer information.

Geografi
Ramsjö landskommun omfattade den 1 januari 1952 en areal av 768,95 km², varav 726,50 km² land. Efter nymätningar och arealberäkningar samt områdesöverföringar färdiga den 1 januari 1961 omfattade landskommunen samma datum en areal av 770,68 km², varav 726,02 km² land.

Tätorter i kommunen 1960

Tätortsgraden i kommunen var den 1 november 1960 36,3 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1938-1966

Se även
 Ramsjö församling

Referenser

Fotnoter 

Indelningar i Ljusdals kommun
Sveriges kommuner 1863-1951
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Gävleborgs län
Adelheid av Hessen

Adelheid av Hessen, född 1324, död 1371, var en drottning av Polen, gift med kung Kasimir III av Polen.

Biografi

Hon var dotter till lantgreve Henry II av Hessen och Elisabeth av Thüringen. 

Vigseln ägde rum i Poznań 29 september 1341, och följdes av hennes kröning till drottning. Kasimir hade två döttrar från sitt första äktenskap, och äktenskapet med Adelheid hade arrangerats för att producera manliga arvingar, men förblev barnlöst. 

Paret separerade snart efter bröllopet, och Adelheid bodde i femton år utan Kasimir på slottet i Żarnowiec. Prästerskapet tog Adelheids parti och försökte förgäves övertala Kasimir att försona sig med Adelheid, men han beskrivs som ständigt otrogen och frånvarande. I september 1356 förklarade sig Kasimir för skild och gifte om sig med sin älskarinna Krystyna Rokiczańska. Adelheid lämnade samma år Polen och återvände till Hessen. Påven ingrep till Adelheids förmån och förklarade hennes äktenskap med Kasimir för lagligt och Kasimirs skilsmässa och omgifte olagligt. 

Kasimir förklarade sig 1364 åter skild och gifte 1365 om sig med Hedvig av Żagań. Påven förklarade dock även detta äktenskap för olagligt för Adelheids skull. 1368 förklarade dock påven slutligen äktenskapet mellan Adelheid och Kasimir för annulerat. 

Efter Kasimirs död 1370 gjorde Adelheids anspråk på sin arvsrätt efter honom, och 26 maj 1371 uppmanade påven Kasimirs efterträdare att respektera Adelheids egendom.

Referenser 

 

Kvinnor
Polens drottningar
Födda 1324
Avlidna 1371
Personer i Polen under 1300-talet
Aldona av Litauen

Aldona av Litauen, senare kallad Ona eller Anna, född cirka 1309, död 26 maj 1339 i Kraków i Polen, var en drottning av Polen, gift med kung Kasimir III.

Biografi
Hon var dotter till storfurste Gediminas av Litauen och Jaunė. Litauen var vid denna tid hedniskt och Aldona växte upp som hedning. 

Äktenskapet mellan Aldona och den jämnårige polske tronföljaren prins Kasimir arrangerades som en allians mellan Litauen och Polen mot Tyska orden. Alliansavtalet är inte fullständigt känt, men både länderna låg då i konflikt med Tyska orden: Litauen på grund av ett nytt kristningsförsök från Tyska ordens sida, och Polen på grund av en konflikt om Pommern. För att äktenskapet skulle kunna komma till stånd övergav Polen en annan tänkbar äktenskapsallians med Böhmen, och Litauen frigav 25 000 polska krigsfångar. De båda länderna invaderade gemensamt Brandenburg 1326. Alliansen bröts cirka 1330, men freden mellan Litauen och Polen varade fram till hennes död. 

Vigseln ägde rum den 30 april eller den 26 oktober 1325. Aldona konverterade till från hedendomen till kristendomen och lät döpa sig till Anna (eller Ona) inför bröllopet. Hennes make besteg Polens tron i mars 1333, och hon kröntes till drottning 25 april 1333. 

Aldona var drottning i sex år. Hon är känd för sin kärlek till musik. Hon förde med sig ett hov av musiker överallt under sina resor, och det har föreslagits att de cymbaler hon så gärna lyssnade på kan ha haft någon religiös betydelse i hennes ursprungliga hedniska litauiska religion. Hon fick två döttrar. 

Hon avled hastigt och oväntat.

Referenser

Fotnoter 

Kvinnor
Polens drottningar
Födda 1309
Avlidna 1339
Personer i Polen under 1300-talet
Hedvig av Kalisz

Hedvig av Kalisz, född 1266, död 1339, var en polsk drottning, gift med kung Vladislav I Lokietek.

Biografi

Hon var dotter till hertig Bolesław av Storpolen och Jolanda av Ungern. Hon gifte sig 1293 med Vladislav I Lokietek, då furste av Kujavien. Paret fick sex barn. 

Hedvig var makens medarbetare i hans strävan för ett återförenat Polen under en monark, och förhandlade med flera stormän för att säkra stöd. Hon överförde 1296 sina arvsrättigheter till Storpolen på sin make. Under denna kamp fick hon åren 1300-1305 gömma sig med sina barn för att undvika att tillfångatas av makens rival Wencel II av Böhmen under dennes regeringstid i Polen. Efter 1305 började maken vinna alltmer kontroll över Polen. 

Under makens frånvaro fick hon flera gånger ansvar för hans domäner. 1311-1312 fungerade hon som hans ställföreträdande befälhavare över borgen i Kraków när ett uppror ägde rum under makens frånvaro i Ungern, som syftade till att överlämna borgen till kungen av Böhmen. Hedvig tog då befälet och lyckades undvika hotet. 

1318 hade Vladislav säkrat sin kontroll över Polen tillräckligt för att planera kröningen av sin själv till kung över ett enat Polen. 30 januari 1320 kröntes Vladislav I Lokietek och Hedvig av Kalisz till kung och drottning över ett återförenat Polen i katedralen i huvudstaden Krakow. En ny krona skapades för Hedvig inför kröningen, och denna krona användes sedan av Polens drottningar, och hon kallades vid titeln "totius Poloniae regina" (drottning av hela Polen).  

Vladislav I Lokietek avled 2 mars 1333 och efterträddes av hennes son Kasimir III. Efter makens död fick hon Stary Sacz som änkeförläning, tillsammans med fulla guvernörsbefogenheter. Hedvig försökte behålla sin ställning och motsatte sig sin svärdotters kröning till drottning med motiveringen att det bara kunde finnas en drottning i riket. Hon tvingades till slut ge upp detta krav genom sin sons uthållighet. Efter att slutligen ha gett tillstånd för sin svärdotters kröning, lämnade Hedvig hovet i Krakow och bosatte sig i klostret i Stary Sącz. Trots trycket från omgivningen, särskilt från hennes son, som ville ta över hennes änkeförläning, vägrade Hedvig att bli nunna, utan bodde i klostret som sekulär gäst med sitt eget hov och utövade fulla rättigheter som feodalherre över sin förläning från klostret.

Referenser 

 

Kvinnor
Polens drottningar
Födda 1266
Avlidna 1339
Personer i Polen under 1300-talet
Viola Elisabeth av Cieszyn

Viola Elisabeth av Cieszyn, född 1291, död 1317, var drottning av Böhmen, Polen och Ungern, gift 1305 med kung Wenzel III av Böhmen, Polen och Ungern. 

Hennes far hertig Miezsko I av Cieszyn var en vasall; äktenskapet betraktades som en mesallians, och orsaken till det är okänt. Viola beskrivs som en skönhet och antog efter vigseln namnet Elisabeth. Äktenskapet var barnlöst. Efter makens död hade hon ingenstans att ta vägen och bosatte sig med sin före detta svägerska Elisabeth i ett kloster. Då Elisabeth blev drottning blev Viola bortgift med dennas anhängare Peter I av Rosenberg år 1316. Hon dog barnlös.

Referenser 

 

Böhmens drottningar
Polens drottningar
Ungerns drottningar
Födda 1291
Avlidna 1317
Kvinnor
Elisabeth Rikissa av Polen

Elisabeth Rikissa av Polen, född 1 september 1286 i Posen, död 19 oktober 1335 i Brünn, var drottning av Polen och Böhmen, och enda överlevande barn till kung Przemyslaw II av Polen och hans andra hustru Rikissa Valdemarsdotter, dotter till den svenske kungen Valdemar Birgersson. Hon gifte sig 1300 med kung Wencel II av Böhmen, som därigenom kunde efterträda sin svärfar som polsk kung år 1300; han hade varit böhmisk kung sedan 1278.

Referenser

Noter

Externa länkar

Böhmens drottningar
Polens drottningar
Födda 1286
Avlidna 1335
Kvinnor