Härjulf Hornbrytare

Härjulf Hornbrytare (handskrift Heriulfuer hornbriotr, normaliserat Herjólfr Hornbrjótr) var en norrman som skall ha levt på 800-talet och är huvudperson i  "Härjulfssagan", som berättar om hur Härjedalen fick sin första fasta befolkning.

Bakgrund
Härjulf omnämns i ett gränsdokument från ett allting i Svegs socken år 1273, som är den äldsta skriftliga källan till Härjedalens historia och som nu förvaras i Riksarkivet i Köpenhamns diplomatarium. Dokumentet avhandlar riksgränsen mellan Sverige och Norge, bland annat den mellan Dalarna och Härjedalen. En av de ingående delarna i dokumentet är en berättelse av Tord i Trosavik (Trasviken vid Hedeviken), som tillsammans med tolv åldermän på tinget vittnade om att det var norrmän som först bebyggde Härjedalen, och att den förste var Härjulf med tillnamnet Hornbrytare.
Tord i Trosavik räknar därefter upp femton generationer av ättlingar till Härjulf. 
Den åttonde ättlingen, cirka 250 år efter ankomsten i slutet av 800-talet, skall ha hetat Ljot Dagsson och det var han som enligt Tord byggde den första kyrkan i Härjedalen (idag Lillhärdals kyrka), förmodligen någon gång mellan 1050 och början av 1100-talet.

Härjulfsberättelsen
Enligt Tord i Trosavik var Härjulf märkesman, bar kungens märke (baner) i strid och processioner, hos den norske kungen Halvdan Svarte, och ingick alltså i kungens hird. 
Härjulf råkade så småningom i onåd hos kungen då han vid ett bråk vid ett stort gille slog ihjäl en av kungens närmaste män genom att krossa dennes skallben med Halvdans silverbeslagna kungliga dryckeshorn. Härjulf slog med sådan kraft att hornet brast, därav namnet hornbrytare, och tvingades därefter fly från kungens hov. Han flydde till svearna och kung Anund i Uppsala  där han fick en fristad.
Han blev först väl mottagen av Anund, men efter en tid  upptäcktes han i "sängalag" med kung Anunds yngre släkting Helga och tvingades då att fly. Helga följde med Härjulf, och de flydde tillsammans med några trogna män åt norr till gränstrakterna mot Norge, och kom  slutligen till en dal som var öde, men nu kallas Heriardal. Härjulf och Helga slog sig ned  vid en plats som fick namnet Sliarosvellir, där Slyån mynnar ut i Härjån, nära gränsen till Särna i Dalarna.

Huckerholmen 
Enligt folklig tradition skall Härjulf Hornbrytares son Hucker ligga begravd på Huckerholmen i Orrmosjön, endast några kilometer söder om Lillhärdal. Enligt traditionen blev han ihjälslagen av sin bror Enfast. På ön finns ett gravfält bestående av ett 15-tal runda stensättningar.

Övrigt 
Nära nuvarande Lillhärdal i Härjedalen finns en plats som kallas Slyos, som av folktraditionen utpekas som Härjulfs boplats, och där har påträffats kulturlager från både vikingatiden och medeltiden. 
En gymnasieskola i Sveg, Härjulfskolan, har fått hans namn.

Härjulf (Heriolfr horna briotr) omnämns också i den isländska Landnamsboken nedskriven på 1200-talet.

Referenser

Tryckta källor
 Härjulf Hornbrytare i Norrländsk uppslagsbok, Band 2, 1994

Noter

Vidare läsning
 Nils-Erik Eriksson: "Sägnen om Kettil Jamte och Härjulf Hornbrytare" i Jamtlis årsbok Jämten, 1993
 Olof Holm: "The Integration of Härjedalen into the Norwegian Kingdom" i The Norwegian Domination and the Norse World c.1100-1400, ed. Steinar Imsen, Trondheim: Tapir Academic Press, 2010
 "The Herjólfr Legend from Härjedalen and Its Resemblances to the Stories of Landnámabók" i The 14th International Saga Conference, s. 390, Uppsala, 9th–15th August 2009, edited by Agneta Ney, Henrik Williams and Fredrik Charpentier Ljungqvist (Gävle University Press, 2009) Vol. 1

Externa länkar
Lillhärdal – historia
Om Härjedalen
Härjulf och Helga – de ”första” härjedalingarna

Personer i Norge under 800-talet
Personer i Sverige under 800-talet
Män
Härjedalens historia