kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Impetigo

Impetigo eller svinkoppor, vardagligt även kallat sandlådesjukan, är en ytlig hudinfektion som orsakas av bakterier, oftast stafylokocker men även streptokocker, ibland i kombination. Den drabbar framför allt barn. Infektionen yttrar sig i vätskefyllda sår som är fuktiga hela tiden och inte går att få torra. Den sätter sig ofta i ansiktet eller på armar och händer. Om den får läka ut av sig själv bildas normalt inga ärr.

Behandling
Mindre infektioner av impetigo kan rengöras, desinficeras och sedan smörjas med bakteriedödande väteperoxidsalva för att påskynda läkningen och förhindra vidare spridning. Väteperoxidsalva är ett receptfritt läkemedel. Vid svårare infektioner kan receptbelagd antibiotika som täcker stafylokocker användas. Mer information om antibiotikabehandling återfinns under resistensutveckling.

Resistensutveckling
Över hela Sverige pågår en spridning av en viss stafylokockstam (stam = bakterier av samma ursprung, med samma arvsmassa) som kan ge bullös impetigo. Denna bakteriestam har ökad motståndskraft mot fusidinsyra – ett antibiotikum som vanligtvis är verksamt mot stafylokocker. Samtidigt med stammens utbredning har användningen av kräm som innehåller fusidinsyra ökat. Det är inte fastställt att den ökade användningen av fusidinsyrakräm har bidragit till stammens spridning, men om användningen fortgår leder detta troligen till att stammen lättare sprids.

Utomlands har stafylokocker setts utveckla resistens mot läkemedlet mupirocin, och svenska experter avråder därför från användning av mupirocin vid impetigo.

På grund av resistensproblemet rekommenderas inte lokal antibiotikabehandling i form av salva eller kräm för rutinmässig behandling av impetigo. Världshälsoorganisationen (WHO) rankar den snabba utvecklingen av antibiotikaresistens som ett av de största hoten mot människors hälsa.

Källor

Externa länkar
Impetigo - svinkoppor på 1177 Vårdguiden

Hudsjukdomar
Bakteriella infektioner
Min svärmor - dansösen

Min svärmor - dansösen är en svensk komedifilm från 1936 i regi av Thor Brooks. I det ledande rollerna ses Isa Quensel, Tollie Zellman och Åke Ohberg.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Europa Studio i Sundbyberg med exteriörer från Grand Hôtel i Stockholm och Höstsol i Täby av Hilmer Ekdahl. Filmen hade premiär på biograferna Rialto och Rivoli i Stockholm den 12 oktober 1936.

Som förlaga har man Alexandre Bissons och Antony Mars' roman Les surprises du divorce som utgavs 1888. Romanen dramatiserades samma år och uruppfördes på Théâtre de Vaudeville i Paris.

Rollista 
Tollie Zellman – fru Palm 
Karin Albihn – Eva, hennes dotter 
Åke Ohberg – Sven Falck, schlagerkompositör 
Karl Kinch – John Falck, skådespelare 
Kotti Chave – Gösta Falck, pianist 
Gösta Cederlund – Svante Holmenius 
Isa Quensel – Sylvia, hans dotter 
Tore Lindblad – Ivan Markin 
Erik A. Petschler – Jansson, detektiv 
Josua Bengtson – poliskommissarie 
Edith Lambert – Hildur 
Valborg Granberg – Fanny

Musik i filmen 
Barcelona, kompositör Sten Axelson, text Isa Quensel 
Ein Sommernachtstraum. Hochzeitmarsch (En midsommarnattsdröm. Bröllopsmarsch), kompositör Felix Mendelssohn-Bartholdy 
Jag har undrat många gånger, kompositör Sten Axelson, text Sven Paddock
 Junker Nils sjunger till lutan. Ur (Ur Gustaf Wasas saga), kompositör Andreas Hallén, text Daniel Fallström
Nu ska' vi vara snälla, kompositör Jules Sylvain, text Karl Gerhard
Nästan ingenting, kompositör Sten Axelson, text Harry Iseborg

Referenser

Externa länkar 
 
 

Filmer 1936
Svenska komedifilmer
Svenska filmer baserade på romaner
Stockholm på film
Svenskspråkiga filmer
Svenska 1930-talsfilmer
Trädtaklök

Trädtaklök (Aeonium arboreum) är en suckulent växt inom släktet Aeonium och familjen fetbladsväxter. Trädtaklök har klargröna, glänsande, spatelformade blad som bildar cirkelrunda samlingar i grentopparna på plantan. Varje bladsamling är omkring 10 centimeter i diameter. I det naturliga beståndet kan en planta bli 150 centimeter hög, men som krukväxt når den sällan dessa mått. Blommorna är gula och cirka 1,5 centimeter breda. De sitter samlade i klasar på upprätta stänglar. Formen atropurpureum har mörkt purpurröda blad.

Namnet aeonium är ett gammalt namn som användes av Dioscorides på en växt som liknar trädtaklöken. Arboreum betyder trädlik.

Förekomst
Trädtaklök påträffas som vilt bestånd i torrt och varmt klimat i Marocko, Madeira.

Odling
Trädtaklök bör odlas så ljust som möjligt, även direkt sol går bra. I synnerhet den röda formen kräver sol för att utveckla sin djupa färg. Eftersom trädtaklöken är en suckulent har den förmåga att lagra vatten i bladen och tål därför torka bra. Den bör vattnas rikligt vid varje vattning, men jorden bör få torka upp helt mellan vattningarna, särskilt vintertid. Näringsbehovet är inte stort. Näringstillskott en gång i månaden från vår till höst räcker bra. Under växtperioden är normal rumstemperatur att rekommendera, men vintertid är det en fördel med lägre temperatur. Trädtaklök tål ända ned till 8°C, men då bör även vattningen nästan helt utebli. Bästa vintertemperaturen är 10-15°C. Omplantering på våren i väl dränerad jord med extra sand och Lecakulor i. Plantera om med ett par års mellanrum i ganska små krukor. Plantorna kan stå utomhus under sommaren, men bör skyddas under längre regnperioder.
Trädtaklök förökas genom att man skär av hela bladrosetter och sätter dem i krukor, som sticklingar. Den kan även förökas med bladsticklingar, som först får ligga några dagar så att snittytan torkar.

Externa länkar

Fetbladsväxter
Krukväxter
Tr Växtindex
Madeiras flora
Marockos flora
Socialistische Partij

Socialistische Partij var ett revolutionärt nederländskt vänsterparti, bildat 1918 som den politiska grenen av den syndikalistiska fackföreningen Nationella arbetarsyndikatet.

I parlamentsvalet 1918 fick partiet omkring 9000 röster (0,7 %) och erövrade ett mandat i det nederländska parlamentets andra kammare. Det tillföll Harm Kolthek, som valde att gå med i den revolutionära parlamentsgruppen, som förutom Socialistische Partij även bestod av Kristna Socialistförbundet och Socialdemokratiska Partiet.

Efter att vallagarna skärpts lyckades partiet aldrig ta sig in i parlamentet igen.
Misslyckade försök gjordes i valen 1922 och 1925.

1928 upplöstes partiet officiellt och året därpå anslöt sig de flesta av partiets medlemmar till det nybildade Revolutionära socialistpartiet.

Historiska politiska partier i Nederländerna
Historiska socialistiska partier
Politiska partier bildade 1918
Politiska partier upplösta 1928
Lista över innevarande patriarker

Detta är en lista över innevarande kristna patriarker.

Patriarker och påve i den katolska kyrkan

Patriarker i Östortodoxa kyrkan

Patriarker i Orientaliskt ortodoxa kyrkan

Patriarker i Nestorianska kyrkor

Patriarker av Katolska apostoliska nationalkyrkan av Brasilien 

 
Patriarker
Listor med anknytning till romersk-katolska kyrkan
Antikoagulantia

Antikoagulantia är läkemedel som hämmar blodets koagulering, till exempel warfarin (Waran) och så kallade NOAK (nya orala antikoagulantia). De används exempelvis för patienter med förmaksflimmer för att förhindra slaganfall (blodpropp från i första hand hjärtat till hjärnan) liksom proppbildning i lungor och ben, svåra komplikationer särskilt efter operation. De kallas ibland för blodförtunnande läkemedel.

Världshälsoorganisationens (WHO) ATC-kod, som också används i svenska FASS delar in antikoagulantia i sju grupper: vitamin K-antagonister, heparingruppen, trombocytaggregationshämmande medel exklusive heparin, enzymer, direkt trombinhämmande medel, direktverkande faktor Xa-hämmare, samt övriga antitrombotiska medel, ATC-kod B01: Antikoagulantia.

Vitamin-K antagonister 
Antivitamin K (-läkemedel/behandling) (AVK) (Vitamin K antagonist, VKA).
 Acenocumarol
 Dicumarol
 Fenprocoumon
 Warfarin

Heparin och dess derivat 
 Heparin

Lågmolekylärt heparin 
 Dalteparin
 Enoxaparin
 Tinzaparin

Trombocythämmande medel 
 Klopidogrel

 Även acetylsalicylsyra (ASA) (exempelvis Acetylsalicylsyra Actavis(R) och Trombyl(R)) är ett trombocythämmande medel (antiplatelet agent), men finns även i ATC-registret bland N02 Analgetika (smärtmediciner) som exempelvis Albyl(R), Aspirin(R) och Bamyl(R))

Enzymer 
Exempelvis:
 Alteplas (Actilyse(R))

Direkt trombinhämmare 
Denna grupp verkar genom att inhibera trombin och på så sätt minska aktiveringen av fibrinogen till fibrin. Läkemedel i denna grupp påminner mycket om den delen (peptidsekvensen) av fibrinogen som klyvs av trombin, men är inte helt identisk vilket gör att de inhiberar trombinet när de binder till det aktiva sätet.  
 Argatroban
 Dabigatran (Pradaxa(R)) (NOAK)
 Lepirudin
 Ximelagatran

Faktor Xa-hämmare 
 Rivaroxaban (Xarelto(R)) (NOAK)
 Apixaban (Eliquis(R)) (NOAK)

Övriga antitrombotiska medel 
 Fondaparinnux

Se även 
 Blodkoagulering (avseende var och hur antikoagulantia påverkar)

Referenser

Noter

Källor 

Farmakologi
A.-B. Gifta Bort Baron Olson

A.-B. Gifta Bort Baron Olson är en svensk dramafilm från 1928 i regi av Erik A. Petschler.

Om filmen
Filmen premiärvisades 26 december 1928. Filmen spelades in i Filmstaden Råsunda med exteriörer från Råsunda, Älvvik, Lidingö och Torshälla av Hugo Edlund. Filmen var en fristående fortsättning på Baron Olson från 1920.

Roller
Erik A. Petschler -Baltzar Casimir von Gahl, "Baron Olson"
Bror Berger - Efraim Kahn
Anita Dorr - Märta Grooth
Nils Ekstam - Jönson, förvaltare
Gustaf Aronsson - Weller, godsägare
Julia Cederblad - Rose, hans dotter
Georg Blomstedt - Grooth, stadsfiskal
Sonny von Kothen - Käthie
Carlo Hultman - Lindeberg, lantmätare
Selma Hellander - Blenda, piga
Olof Ås - Jakob, dräng
Bertil Loqvist - betjänt
Agnes Ahlstedt
Helga Brofeldt
Ossian Brofeldt
I filmen medverkar flera elever från Petschlers filmskola.

Svenska dramafilmer
Filmer 1928
Svenska 1920-talsfilmer
Filmer i regi av Erik A. Petschler
Angelo Scola

Angelo Scola, född 7 november 1941 i Malgrate, är en italiensk kardinal och ärkebiskop av Milano. Han var ärkebiskop av Milano från 2011 till 2017; dessförinnan var han 2002–2011 patriark av Venedig.

Biografi
Efter filosofistudier i Milano prästvigdes Angelo Scola den 18 juli 1970, varefter han avlade en andra doktorsexamen i teologi med en avhandling om Thomas av Aquino. Han var tidigt politiskt aktiv, först i studentföreningen i Azione Cattolica, och sedan i Comunione e Liberazione tills han blev biskop, då han lämnade denna rörelse. Han hade från 1979 en lärartjänst vid universitetet i Freiburg i politisk filosofi, och blev sedan biträdande professor i moralteologi. År 1982 utnämndes han till professor i teologisk antropologi i Rom och professor i samtida kristologi. Åren 1986–1991 tjänade han i Troskongregationen vid kurian.

Johannes Paulus II utnämnde honom till biskop av Grosseto 1991. I denna tjänst genomförde Angelo Scola flera reformer, men han avsade sig senare detta ämbete för att istället ta tjänst som rektor i Rom.

Den 5 januari 2002 utsågs han till patriark av Venedig och han blev därtill kardinalpräst av Santi XII Apostoli den 21 oktober 2003. Den 28 juni 2011 utsågs han till ärkebiskop av Milano.

Angelo Scola är en uppmärksammad teolog och har skrivit ett flertal böcker om teologi och pedagogik i ämnen som till exempel biomedicinsk etik, teologisk antropologi, människans sexualitet och äktenskap. Hans böcker har blivit översatta till en mängd språk. Därtill har han skrivit mer än 120 artiklar som publicerats i vetenskapliga tidskrifter. Han har grundat det akademiska institutet Studium Generale Marcianum och tidskriften Oasis som utkommer på italienska, engelska och arabiska och har läsare i såväl den kristna som den muslimska världen.

Scola deltog i konklaven 2005 som den 19 april valde kardinal Joseph Ratzinger till påve.

Källor

Externa länkar

 

Födda 1941
Italienska kardinaler
Latinska patriarker
Män
Levande personer
Patriarker av Venedig
Italienska romersk-katolska ärkebiskopar
Personer från provinsen Lecco
EFL League Two

English Football League Two, kallad Sky Bet League Two av sponsorskäl men oftast bara kallad League Two, är en nationell professionell fotbollsdivision i England. Den är den fjärde högsta divisionen i det engelska ligasystemet, under League One, och den lägsta divisionen i English Football League (EFL).

Divisionen fick namnet League Two 2004. Närmast dessförinnan hette den fjärde högsta divisionen i England Third Division och ännu längre tillbaka i tiden (fram till 1992) Fourth Division.

Divisionen består av 24 klubbar där alla klubbar möter varandra två gånger, en hemmamatch och en bortamatch. De tre bästa klubbarna blir vid säsongens slut direktuppflyttade till League One, och klubbarna på plats fyra till sju möts i ett uppflyttningsslutspel där fyran möter sjuan (hemma och borta) och femman möter sexan på samma sätt, och där vinnarna av dessa båda matchserier går till en slutspelsfinal på Wembley Stadium. Vinnaren av slutspelsfinalen flyttas upp till League One.

De två sämst placerade klubbarna vid säsongens slut, det vill säga tabellpositionerna 23–24, flyttas ned till National League, om inte någon av eller båda klubbarna som ska flyttas upp från National League saknar en hemmaarena som möter EFL:s krav.

Fram till säsongen 2016/17 hette English Football League endast The Football League. League Two kallades då också för Football League Two.

Mästare 
Nedan följer en lista med mästare och uppflyttade klubbar per säsong:

Referenser

Noter

Externa länkar
Unge greven ta'r flickan och priset

Unge greven ta'r flickan och priset är en svensk komedifilm från 1924 i regi av Rune Carlsten.

Om filmen 
Filmen spelades in vid Bonnierateljén på Kungsholmen med exteriörer från Wicanderska villan på Djurgården, Falsterbo, Malmö, Lund, Landskrona, Helsingborg, Värnamo, Jönköping, Linköping och Slussen i Stockholm av Ragnar Westfelt. Filmen baserades på en filmidé av Torsten Ohlson.

Filmen premiärvisades 17 november 1924 i Kalmar, Landskrona, Jönköping, Halmstad, Linköping, Örebro och Norrköping. Den hade Stockholmspremiär den 1 december på Röda kvarn.

I filmen debuterade Anita Brodin som via en tävling i Bonniers Veckotidning fått rollen som Sonja Behrencrona.

Rollista i urval 
Karin Swanström - grevinnan Euphrosyne Behrencrona 
Anita Dorr - grevinnan Sonja Behrencrona 
Nils Arehn - greve Casimir Lewenstierna, ägare till Stensiöö slott nära Falsterbo 
Gösta Ekman - greve Hans Lewenstierna, greve Casimirs nevö och arvtagare 
John Ekman - förvaltare på Stensiöö 
Ernst Brunman - Carlsson, Behrencronas chaufför 
August Lundmark - hovmästare på Stensiöö 
Nils Ohlin - betjänt på Stensiöö 
Hasse Ekman - vinnaren i barnbiltävlingen i Falsterbohus 
Mona Geijer-Falkner - tjänarinna på Stensiöö 
Knut Pehrson - konstapel 38

Externa länkar 
 
 

Filmer 1924
Svenska komedifilmer
Svenska stumfilmer
Svenska 1920-talsfilmer
Stanislav Ianevski

Stanislav Ianevski, född 16 maj 1985 i Sofia, Folkrepubliken Bulgarien, är en bulgarisk skådespelare. 

Ianevski filmdebuterade i Harry Potter och den flammande bägaren (2005) som Viktor Krum.
Han spelade också i filmen Hostel 2 (2007).

Källor 

Födda 1985
Bulgariska skådespelare
Män
Levande personer
Pippi Långstrump (musikal)

Pippi Långstrump, musikal baserad på Astrid Lindgrens böcker om flickan med samma namn. Staffan Götestam svarade för regin och på Astrid Lindgrens begäran spelades Pippi av Siw Malmkvist.

Föreställningen spelades med stor framgång på Folkan i Stockholm mellan åren 1980 och 1981. Sommaren 1981 fortsatte musikalen på turné i folkparkerna och 1983 sändes föreställningen i TV.

Under 1990-talet har musikalen spelats med Pernilla Wahlgren i titelrollen som Pippi.

Rollista 
 Siw Malmkvist - Pippi
 Bengt Stenberg - Tommy
 Pernilla Wahlgren - Annika
 Gunnar Ernblad - Kling
 Hans Wahlgren - Klang
 Ulf Brunnberg - Dunder-Karlsson
 Sune Mangs - Blom
 Meg Westergren - Prussiluskan

Bland barnskådespelarna märktes bland andra Kristin Kaspersen och Malin Berghagen. Lars Kühler gjorde koreografin.

Musik 
Musiken ur föreställningen gavs ut på LP-skiva 1980.

Referenser

Noter 

1980 i Sverige
Musikåret 1980
Teateråret 1980
Kultur i Stockholm
Svenska musikaler
Scenuppsättningar baserade på Astrid Lindgrens böcker
Pippi Långstrump
Sarlat-la-Canéda

Sarlat-la-Canéda (eller kort Sarlat) har  invånare () och ligger i det franska departementet Dordogne, även känt under det gamla provinsnamnet Périgord.

Staden besöks årligen av en och en halv miljon turister. Sarlats historia sträcker sig tillbaka till 800-talet och den har en mycket väl bevarad medeltida stadskärna från 12-1500-talen. Det stora antalet byggnader som förklarats ha historiskt intresse gör Sarlat till en av Europas främsta kulturarvsstäder och den är flitigt använd som inspelningsplats för filmer.

Under hundraårskriget var Sarlat gränsstad mellan Frankrikes och Englands kungar och under ungefär tio år under Henrik IV:s styre byggdes Saint-Sacerdos-katedralen. På 1700-talet stagnerade ekonomin och de medeltida byggnaderna blev kvar. Från 1964 och framåt har de blivit föremål för ett omfattande restaureringsprogram. På lördagsförmiddagarna hålls marknad på flera platser i staden med stort utbud av lokala varor och gatuartister.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Sarlat-la-Canéda

Referens:INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Dordogne

Källor

Externa länkar 
 
 Sarlat

Orter i Nouvelle-Aquitaine
Tentativa världsarv i Frankrike
Kommuner i Dordogne
Elefantvinda

Elefantvinda (Argyreia nervosa) är en art i familjen vindeväxter från Indien och Myanmar. Växten kan bli ett ogräs där den trivs och är numera förvildad i många andra områden i världen, bland annat Hawaii, Afrika och Västindien. Odlas också som prydnadsväxt och kan i Sverige odlas som krukväxt. Den uppskattas för sina blommor som är trumpetformade och rosa som övergår till lila inuti. 

Klängande buske som kan bli flera meter lång, hela växten är sammetshårig. Bladen blir 15–25 (–30) cm långa, 13–20 (–30) cm breda, hjärtlika, uppspetsiga. Blommorna kommer i vitluddiga vippor i bladvecken, och blir 5–7,5 cm långa med 1,3–1,5 cm långa foderblad, blomskaften kan bli upp till 15 cm långa. Kronan är klocklik med en kort blompip, lavendelblå till rosa med ett mörkare svalg. Frukten är ett bär med typiska, förvedade foderblad runt om.

Odling 
Lättast från frö. Fröna är hårda och kan behöva sandpappras för att lättare ta till sig fuktighet och senare gro. Plantera i näringsrik, väldränerad jord. Vattna och gödsla regelbundet, växten bör inte få torka ut. Trivs bäst i halvskugga. Till skillnad från nästan alla andra vindeväxter växer elefantvindan långsamt. Det kan ta två år från frö för den att bli 30 cm hög. Den kräver stora krukor för att blomma.

Synonymer 
 Argyreia speciosa (L. f.) Sweet
 Convolvulus nervosus Burman f., 1768
 Convolvulus speciosus L.f., 1782
 Ipomoea speciosa (Persoon, 1805 nom. illeg.
 Lettsomia nervosa (Burman f.) Roxburgh, 1814
 Lettsomia speciosa (L.f.) Roxburgh, 1814
 Rivea nervosa (Burman f.) Hallier f., 1768
 Samudra speciosa (L.f.) Rafinesque, 1836

Externa länkar 
 Svensk Kulturväxtdatabas - Argyreia nervosa
 Erowid om Hawaiian Baby Woodrose

Vindeväxter
Krukväxter
El Växtindex
Boma

Boma är en hamnstad i provinsen Kongo-Central i Kongo-Kinshasa, på norra stranden av Kongoflodens mynning, cirka 90 km från dess utlopp i Atlanten. Staden har omkring 460 000 invånare (2015). Floden är vid Boma segelbar för även de största fartygen, och staden är utskeppningshamn för olika exportprodukter, som bananer, kakao, palmprodukter och timmer. Tidigare var Boma även en viktig centralpunkt för slavhandeln.

Boma har varit en europeisk handelsstation sedan 1700-talet, och var huvudstad i Kongostaten (från och med 1908 Belgiska Kongo) under åren 1886–1923, varefter huvudstadsfunktionerna under sex års tid flyttades till Léopoldville, nuvarande Kinshasa. Staden var även huvudstad i distriktet Boma i Kongostaten. Det var hit Henry Morton Stanley anlände 1877 efter att som andre europé någonsin (efter Verney Lovett Cameron) ha färdats tvärs över den afrikanska kontinenten.

Den finlandssvenska författaren Wava Stürmer är född i Boma.

Källor

Noter 

Orter i Kongo-Central
Städer i Kongo-Kinshasa
Hamnstäder i Afrika
Hilding Fagerberg

Hilding Fagerberg, född 17 september 1913 i Grönahög, uppvuxen i Hjälmseryd, och död 2 februari 2006 i Norrahammar, var evangelist inom Svenska Alliansmissionen och författare. Han var känd för sina dråpliga och otroliga berättelser talade från hjärtat. Han använde sig av humor för att lätta upp stämningen under möten som han höll. Fagerberg har av många kallats för ett original. Han förekommer på flera ställen i bokserien Humor i helgade hyddor av Roberth Johansson.

Bibliografi
Med Volvo till Kanaan, 1954 (översatt till tyska 2003, den svenska versionen finns med tillstånd utlagd på Internet)
Resor och äventyr i två världsdelar, 1956
Bakom järnridån till Orienten, 1958
Bortom Bosporen, 1959
Frälsningens budskap, 1961
Säckpipa och herdelur, 1963
På minnets bildruta, 1965
Sommar i Portugal, 1968
Israel i Bibelns ljus, 1969
Budskap i tält och kyrka, 1972
Tre Kors, 1984

Referenser

Externa webbplatser
Hilding Fagerberg

Personligheter i svensk frikyrkorörelse
Svenska författare inom kristen litteratur
Svenskspråkiga författare
Svenska pastorer
Personer från Grönahögs socken
Födda 1913
Avlidna 2006
Män
Trommers prov

Trommers prov är ett kemiskt test som används för att påvisa reducerande sockerarter som glukos, maltos, laktos med flera. Dessa innehåller alla den funktionella gruppen aldehyd, vilken har lätt för att reagera. Trommers prov kan användas för att påvisa glukos i urinen, vilket är ett tecken på diabetes. Testet är uppkallat efter den tyske kemisten Karl August Trommer (1806 - 1879).

Man tillsätter 6 droppar kopparsulfat och natriumhydroxid (så kallad Fehlings lösning) i lösningen som skall undersökas, tills denna ändrar färg till ljusblå. Sedan uppvärms lösningen. Om lösningen färgas tegelröd innebär det att den innehåller reducerande sockerarter.
Sockerarten oxideras till motsvarande karboxylsyra, medan Cu2+ reduceras till Cu+ enligt:
Cu2+blå (eg. [Cu(H2O)4]2+) → Cu+tegelröd (eg. Cu2O)      

Där Cu2+ är blå till färgen och Cu+ är tegelröd.

Det är aldehyd gruppen i sockerarten som oxideras och blir till en karboxylgrupp.

Se även 
Jodprovet
Xantoproteinprovet

Referenser

Noter

Analytisk kemi
Den permanenta revolutionen

Den permanenta revolutionen är en bok skriven av Lev Trotskij 1930, i vilken författaren fördjupar sig i och vidareutvecklar sin teori om permanent revolution. 

Från bokens förord: "Den permanenta revolutionen i den meningen Marx lade i begreppet betyder en revolution som inte kompromissar med någon form av klasstyre, som inte stannar upp vid det demokratiska stadiet utan går över i ett socialistiskt system, och bekämpar reaktionen utifrån, dvs. en revolution, vars successiva utveckling har sina rötter i den föregående, och som endast kan sluta genom en fullständig likvidering av klassamhället."

Teorin om den permanenta revolutionen 
Permanenta revolutionen är en marxistisk term och användes först av Karl Marx och Friedrich Engels mellan år 1845 och 1850 men kom att bli förknippad med Leo Trotskij. Teoretiker har använt termen med olika definitioner. Marx använde termen för att beskriva en strategi för den revolutionära klassen att kompromisslöst och självständigt fortsätta kämpa för sina klassintressen. 

Trotskij använde termen som en förklaring att samhällen som inte ännu genomgått den kapitalistiska fasen kan göra en socialistisk revolution. En del av hans teori är omöjligheten att utveckla socialism i ett land - Marx var av samma uppfattning men sammansmälte inte det i konceptet. Trotskijs teori menar också att underutvecklade länder inte har möjlighet att skaffa sig de produktivkrafter som behövs för att uppnå kapitalism och den medföljande industrialiseringen. Proletariatet måste därför ta kontroll över den sociala, ekonomiska och politiska makten i samarbete med bönderna (som ska ha en underordnad roll gentemot proletärerna).

Externa länkar
Läs den permanenta revolutionen online 

Verk av Lev Trotskij
Litteratur 1930
Socialistisk litteratur