kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rödpannad ara

Rödpannad ara (Ara rubrogenys) är en sydamerikansk utrotningshotad papegojfågel som är endemisk för Bolivia.

Utseende och läte 
Rödpannad ara är en medelstor (55-60 cm), huvudsakligen starkt grön ara. Den är orangeröd från pannan till mitten på hjässan samt i en liten fläck vid örat, likaså i en större fläck på skuldrorna och fläckat vid låret. Handpennorna är ljusblå. Den stora näbben är svart och kring ögat syns en smal ring med ljusrosa bar hud. Liknande mindre soldatara förekommer i andra miljöer, är större och saknar rött i vingen. Lätet beskrivs som rätt musikaliska och ljusa, morrande ljud, men även hårdare gnisslingar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i dalgångar i Anderna i centrala Bolivia. Den har en mycket liten och minskande världspopulation på endast mellan 134 och 272 vuxna individer. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bolivia
Dvärgara

Dvärgara (Ara severus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Dvärgara är som namnet avslöjar en liten ara, men är ändå större än någon annan parakit i området. Fågeln är mestadels grön med vitaktigt ansikte och röda vingundersidor som dock bara ses i flykten. Könen är lika. Lätena är mycket hårda och skrapiga.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från tropiska östra Panama till Guyanaregionen, norra Bolivia och Amazonområdet i Brasilien. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Dvärgaran hittas i skogar, men även i mer påverkade öppna miljöer som odlingsbygd och hyggen. Den ses i par eller småflockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Kubaara

Kubaara (Ara tricolor) är en utdöd fågelart i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar. Arten förekom tidigare endemiskt på öarna Kuba och Isla de la Juventud, men har inte rapporterats förekomma i naturen sedan år 1864. Den internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som utdöd.

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Blåkronad parakit

Blåkronad parakit (Thectocercus acuticaudatus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Blåkronad parakit är en lysande grön fågel med lång och spetsig stjärt. Karakteristiskt är blått på hjässa och ansikte samt en tydlig vit ögonring. Lätet är ljust och raspigt.

Utbredning och systematik 
Blåkronad parakit delas in i fem underarter, fördelade på två grupper, med följande utbredning:
 haemorrhous-gruppen
 Thectocercus acuticaudatus koenigi – förekommer i nordöstra Colombia och norra Venezuela
 Thectocercus acuticaudatus neoxenus – förekommer på Isla Margarita (Venezuela)
 Thectocercus acuticaudatus haemorrhous – förekommer i inre nordöstra Brasilien
 acuticaudatus-gruppen
 Thectocercus acuticaudatus neumanni – förekommer i högländerna i östra Bolivia
 Thectocercus acuticaudatus acuticaudatus – förekommer från östra Bolivia till Paraguay, södra Brasilien, västra Uruguay och norra Argentina

Släktestillhörighet 
Blåkronad parakit placeras som enda art i släktet Thectocercus. Tidigare placerades den i släktet Aratinga, men detta har delats upp i flera mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Blåkronad parakit hittas ursprungligen i låglänta torra skogar och buskmarker. I områden där den är införd ses den i byar och städer. Den ses ofta i små flockar. Arten kan flyga långa avstånd mellan områden där den födosöker och där den tar nattkvist.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Guldpannad parakit

Guldpannad parakit (Eupsittula aurea) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Guldpannad parakit är en karaktistisk och mycket ljudlig papegojfågel. Den är mestadels grön med gul buk, tydligt orangefärgad panna, ljusorange ögonring, blåaktig hjässa och grå strupe.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Surinam till södra Brasilien, sydöstra Peru, östra Bolivia, Paraguay och norra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades guldpannad parakit i Aratinga, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför brutits upp i flera mindre släkten, där guldpannad parakit med släktingar förs till Eupsittula.

Levnadssätt 
Guldpannad parakit hittas i öppet skogslandskap, savann och jordbruksmarker, men kan också röra sig in i mer urbana områden. Fågeln ses vanligen i par eller smågrupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Bilder

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Guldkronad parakit

Guldkronad parakit (Aratinga auricapillus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Guldkronad parakit är en 30 cm lång grön papegojfågel. På huvudet är den röd på pannans främre del, tygel och runt ögonen övergående i orange och sedan gult längre bak på hjässan. En matt orangeröd fläck syns på buken, med inslag av gula fläckar. Vingundertäckarna är rödaktiga, medan handpennorna är blåaktiga med en grön fläck. Stjärten är matt blåaktig med grönt längst in och rött på de centrala stjärtpennorna. Fjädrarna på nedre delen av ryggen är rödaktigt kantade. Näbben är svartaktig. Underarten aurifrons (se nedan) är jämfört med nominatformen grönare med mer utbrett rött på huvudet, mindre röd bukfläck och inget rött på manteln. Lätet beskrivs som ett mycket kraftigt "kee-keet".

Utbredning och systematik 
Guldkronad parakit delas in i två underarter med följande utbredning:
 Aratinga auricapillus auricapillus – förekommer i östra centrala Brasilien (norra och centrala Bahia)
 Aratinga auricapillus aurifrons – förekommer i sydöstra Brasilien (södra Bahia till södra Paraná)

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Kaktusparakit

Kaktusparakit (Eupsittula cactorum) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Kaktusparakiten är en medelstor parakit med kontrasterande grön rygg, gulorange buk och ljusbrunt ansikte. Kring ögat syns en vit ring med bar hud.

Utbredning och systematik 
Kaktusparakit delas in i två underarter:
 Eupsittula cactorum caixana – förekommer i caatinga i nordöstra Brasilien (från Pará till nordvästra Bahia)
 Eupsittula cactorum cactorum – förekommer i inlandet i caatinga i nordöstra Brasilien (i Bahia och närliggande Minas Gerais)

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aratinga, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar.

Levnadssätt 
Kaktusparakiten hittas i snåriga områden (caatinga) med inslag av buskar och kaktus, men kan också frekventera jordbruksmarker intill, som betesmarker eller fält med ris eller majs. Den ses i par eller smågrupper.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Elfenbensparakit

Elfenbensparakit (Eupsittula canicularis) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Elfenbensparakiten är en 23–25 cm lång parakit med rätt lång och spetsig stjärt. Fjäderdräkten är huvudsakligen grön, med orangefärgad panna och tygel, gul ögonring, mattblå hjässa och olivbrunt på strupe och bröst. Vidare är buken mer gulgrön och vingpennorna blå. I flykten hörs gälla skrin, från sittande fåglar tjattrande ljud.

Utbredning och systematik 
Elfenbensparakiten förekommer i Centralamerika. Den delas in i tre underarter med följande utbredning:
 Eupsittula canicularis clarae – förekommer i västra Mexiko (Sinaloa till Colima, Durango och Michoacán)
 Eupsittula canicularis eburnirostrum – förekommer i sydvästra Mexiko (östra Michoacán till Guerrero och Oaxaca)
 Eupsittula canicularis canicularis – förekommer i torra områden från tropiska västra Mexiko (Chiapas) till västra Costa Rica

Nominatformen är introducerad till Puerto Rico.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades elfebensparakiten i Aratinga, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför brutits upp i flera mindre släkten, där elfenbensparakiten med släktingar förs till Eupsittula.

Levnadssätt 
Arten hittas i olika miljöer som skogsbryn, lövskog, sumpskog, savann, törnskog och till och med betesmarker och urbana områden. Den ses vanligen i små flockar eller par. Födan består huvudsakligen av frukt och blommor. Den hackar vanligen ut sitt bohål ur termitbon i träd, men kan också utnyttja ett gammalt hackspettshål eller en naturlig hålighet.

Elfenbensparakiten och människan 
Elfenbensparakiten är jämsides vitpannad amazon den vanligast förekommande papeogjfågeln utmed Centralamerikas Stillahavssluttning. Beståndet uppskattas bestå av mellan en halv och fem miljoner vuxna individer. Den verkar ha påverkats relativt lite av habitatförstörelse. Däremot har beståndet minskat relativt kraftigt till följd av illegal fångst för burfågelhandeln. Sedan 2020 anses den därför som utrotningshotad av internationella naturvårdsunionen IUCN, listad i kategorin sårbar. På senare år verkar dock omfattningen av fångsten ha minskat, åtminstone i delar av utbredningsområdet.

 

Utanför häckningstid kan större flockar orsaka skada på majs- och bananodlingar.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Hispaniolaparakit

Hispaniolaparakit (Psittacara chloropterus), tidigare i släktet Aratinga, är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Hispaniolaparakiten är en 30–33 cm lång övervägande grön papegojfågel med rött på vingknogen och undre vingtäckarna. Runt ögat syns en vitaktig ring med bar hud och ibland vissa inslag av rött även på huvudet. Den är vifare gröngul på undersidan av vingpennor och stjärt. Liknande olivbröstad parakit är mindre och inte lika lysande grön. Den saknar även helt rött i fjäderdräkten. I flykten och från sittande fågel hörs olika skriande läten, mörkare än hos olivbröstad parakit.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart på Hispaniola. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter. Tidigare inkluderades den utdöda puertoricoparakiten (P. maugei) som underart.

Släktestillhörighet 
Hispaniolaparakiten placerades tidigare i släktet Aratinga, men genetiska studier visar att arterna som traditionellt placeras där inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför delats upp i flera mindre släkten, där hispaniolaparakiten med släktingar lyfts ut till Psittacara.

Status och hot 
Hispaniolaparakiten har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Även världspopulationen är liten, bestående av uppskattningsvis endast 1 500–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och fångst för burfågelindustrin. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Rödmaskparakit

Rödmaskparakit (Psittacara erythrogenys) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer längs torra stränder i västra Ecuador och nordvästra Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Bilder

Noter

Externa länkar

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Kubaparakit

Kubaparakit (Psittacara euops) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Kubaparakiten är en 26 cm lång helgrön papegojfågel med rött i vingknogen och på undre vingtäckarna. Spridda röda fjädrar syns också på huvudet och bröstet. Den är vidare mer gulgrön på undersidan av vingpennorna och stjärten. Runt ögat syns en ring av bar vit hud. I flykten hörs ett ljudligt "crick-crick-crick" i flykten, under födosök mjukare läten.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sydvästra Kuba (Zapata Swamp, "skokärret"), tidigare fanns den också på ön Isla de la Juventud. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Kubaparakiten placerades tidigare i släktet Aratinga, men genetiska studier visar att arterna som traditionellt placeras där inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför delats upp i flera mindre släkten, där kubaparakiten med släktingar lyfts ut till Psittacara.

Status och hot 
Kubaparakiten har ett litet och fragmenterat utbredningsområde. Även världspopulationen är liten, bestående av uppskattningsvis endast 1 500–7 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust och fångst för burfågelindustrin. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter på Kuba
Karmosinpannad parakit

Karmosinpannad parakit (Psittacara finschi) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Karmosinpannad parakit är en mestadels grön papegoja med en lång och spetsig stjärt och rött i pannan. I flykten syns en röd fläck under skuldran. Flyktlätet är raspigt och gnissligt.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i fuktiga låglänta områden i sydöstra Nicaragua, Costa Rica och västra Panama. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aratinga, men detta har delats upp i flera mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Karmosinpannad parakit hittas i skogsbryn, ungskog och trädgårdar. Där ses den nästan alltid i flock, försynt födosökande efter frukt.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till i storleksordningen en halv miljon till fem milnoner vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den tyske zoologen Otto Finsch (1839-1917).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Grön parakit

Grön parakit (Psittacara holochlorus) är en papegojfågel som förekommer i Centralamerika. Dess systematik är omstridd.

Utbredning och systematik 
Systematiken kring grön parakit är omstridd. Traditionellt delas in i fyra underarter:
holochlorus-gruppen
 P. h. holochlorus – förekommer i öppna skogar och tallskogar i södra Mexiko
 P. h. brewsteri – förekommer i bergsområdena i nordvästra Mexiko (Sonora, Sinaloa och Chihuahua)
 P. h. brevipes – förekommer på Socorro Island (bland Revillagigedo-öarna utanför västra Mexiko)
 P. h. rubritorquis – förekommer på höglandet i östra Guatemala och norra Nicaragua

Dessa taxon behandlas på olika vis av olika auktoriteter. International Ornithological Congress (IOC) urskiljer både brevipes och rubritorquis som egna arter, socorroparakit respektive rödhakad parakit. Clements et al  urskiljer enbart socorroparakiten och BirdLife International enbart rubritorquis.

Status 
IUCN kategoriserar rubritorquis och övriga underarter för sig, båda som livskraftiga.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Vitögd parakit

Vitögd parakit (Psittacara leucophthalma) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Vitögd parakit är en medelstor parakit med en lång och avsmalnad stjärt. Kroppen är mestadels grön med varierande mängd röda fläckar på huvud, hals och skuldror. Runt ögat syns en vit ring med bar hud och näbben är ljus.

Utbredning och systematik 
Vitögd parakit delas in i tre underarter:
 Psittacara leucophthalma nicefori – fynd kända från östra Colombia (Meta)
 Psittacara leucophthalma callogenys – förekommer från sydöstra Colombia till östra Ecuador, nordvästra Peru och nordvästra Brasilien
 Psittacara leucophthalma leucophthalma – förekommer i Venezuela, Guyana, Brasilien, Bolivia, Paraguay, norra Argentina

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aratinga, men detta har delats upp i flera mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Vitögd parakit hittas i olika typer av miljöer, som skog, savann, mangrove och till och med urbana områden. Den ses ofta i stora ljudliga flockar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Rödfläckig parakit

Rödfläckig parakit (Psittacara mitratus) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende och läte 
Rödfläckig parakit är en medelstor (31–38 cm) grön papegoja med lång stjärt och spridda röda fjädrar i ansiktet. Den liknar rödmaskparakiten, men har mindre rött i ansiktet och saknar rött på undersidan av vingen. Från kordiljärparakiten skiljer den sig genom avsaknad av rött på vingknogen. Lätena är högljudda skrin.

Utbredning och systematik 
Rödfläckig parakit förekommer naturligt i centrala Anderna, från centrala Peru söderut till nordvästra Argentina. Ett förmodligen isolerat bestånd finns även i norra Peru. Burrymlingar har även etablerat friflygande populationer i Hawaii, Kalifornien och Florida i USA.

Artens inre systematik är omtvistad. Clements et al urskiljer fyra underarter med följande utbredning:
 mitrata-gruppen
 Psittacara mitratus mitratus – förekommer i Anderna i centrala Peru till Bolivia och nordvästra Argentina
 Psittacara mitratus chlorogenys – förekommer i östra Anderna i norra Peru
 Psittacara mitratus tucumanus – förekommer i Tucumán och Córdoba, Argentina
 Psittacara mitratus alticola – förekommer i Anderna i sydöstra Peru (Cusco)

Underarten alticola liksom formen hockingi behandlades tidigare som egna arter, på grund av stabila karaktärer och sympatrisk förekomst med mitratus. Senare observationer har dock visat att dessa istället utgör variationer bland ungfåglar, varför exempelvis International Ornithological Congress (IOC) synonymiserat ’’alticola med nominatformen. Vidare verkar underarten tucumanus rymmas inom variationen inom nominatformen.

 Släktestillhörighet 
Tidigare placerades arten i släktet Aratinga'', men detta har delats upp i flera mindre släkten efter genetiska studier.

Levnadssätt 
Rödfläckig parakit hittas i bergsbelägna skogsbryn, dungar av molnskog och fuktiga buskmarker på mellan 1000 och 3400 meters höjd, dock med ett möjligt fynd på 4000 meter. Underarten ’’chlorogenys’’ förekommer på mellan 1200 och 2900 meters höjd. I norra delen av utbredningsområdet är den begränsad till fuktiga dalar, medan närbesläktade rödkronad parakit bebor torra dalar. I södra delen där rödkronad parakit inte förekommer är rödfläckig parakit mera vida spridd.

Föda 
Födan är dåligt känd, men mogna bär och majs har noterats. Viktig föda för det införda beståndet i Kalifornien utgörs av frukt från plataner och ’’Myoporum laetum’' samt eukalyptusblommor.

Häckning 
I Argentina har arten noterats häcka i december. Den har sitt bo i ett trädhål, men även på klipphyllor, vari den lägger två till tre ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen
Olivbröstad parakit

Olivbröstad parakit (Eupsittula nana) är en fågel i familjen västpapegojor inom ordningen papegojfåglar.

Utseende 
Olivbröstad parakit är en rätt liten papegoja med en lång och något spetsig stjärt. Fjäderdräkten är övervägande grön, med blå vingar, brunaktig anstrykning på bröstet och en vitaktig ögonring.

Utbredning och systematik 
Olivbröstad parakit delas in i tre underarter:
 astec-gruppen
 Eupsittula nana vicinalis – förekommer i nordöstra Mexiko, från Tamaulipas till nordöstra Veracruz
 Eupsittula nana astec – förekommer längs Centralamerikas östra kust från sydöstra Mexiko till västra Panama
 Eupsittula nana nana – förekommer på Jamaica; en population på Hispaniola (Sierra de Baoruco, Dominikanska Republiken) tros härstamma från en sentida introduktion från Jamaica

Birdlife International och internationella naturvårdsunionen IUCN urskiljer sedan 2014 underarterna astec och vicinalis som den egna arten, "aztekparakit" (Eupsittula astec).

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades olivbröstad parakit i Aratinga, men DNA-studier visar att arterna i släktet inte är varandras närmaste släktingar. Aratinga har därför brutits upp i flera mindre släkten, där olivbröstad parakit med släktingar förs till Eupsittula.

Levnadssätt 
Olivbröstad parakit är rätt vanlig i tropiska låglänta områden. Den ses framför allt i halvöppna områden med spridda träd, öppet skogslandskap och lokalt i byar och lummiga urbana områden. Den ses ofta i småflockar, men även i par.

Status 
IUCN bedömer hotstatus för underartsgrupperna (eller arterna) var för sig, astec (inklusive vicinalis) som livskraftig, nana som nära hotad.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Västpapegojor
Fåglar i neotropiska regionen