kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Kai Møller (politiker)

Kai Bisgaard Anker Møller, född den 22 maj 1859 i Halden, död den 22 september 1940 i Torsnes, var en norsk godsägare, organisationsman och politiker, gift med Katti Anker Møller och far till Tove Mohr.

Møller tog examen vid Den høiere landbrugsskole i Ås 1880. 1885 övertog han Thorsø herregård i Torsnes, som hade varit i släktens ägo sedan 1818. Mest känd är han för sin verksamhet i Det Kongelige Selskap for Norges Vel, där han var preses mellan 1906 och 1922. Han var huvudgrundare av Felleskjøpet och var med om att grunda Bøndernes Bank och Bøndernes Hus i Oslo. Han var ordförande i Torsnes i flera år, och stortingsrepresentant för Venstre mellan 1900 och 1903.

En minnessten, utförd av Sigurd Nome, avtäcktes vid Sannesund 1960.

Källor

Noter 

Norska Stortingsledamöter
Födda 1859
Avlidna 1940
Män
Personer från Haldens kommun
John Vernon Lord

John Vernon Lord var professor i illustration vid University of Brighton. Han föddes 1939 i Glossop, Derbyshire i England.

Han studerade vid Salford School of Art 1956 - 1960, och vid the Central School of Arts and Crafts i London.

Lord började arbeta som "freelancande" illustratör 1961. 

1968 blev Lord lärare på Brighton College of Art.

1986 blev Lord utsedd till professor i illustration vid University of Brighton.

Lords bilder är fulla av detaljer, nästan inga ytor lämnas tomma. I Sverige är kanske det enda kända arbetet omslaget till musikalbumet "Deep Purple: The Book of Taliesyn".

Weblänkar 
 Biografi på illustrationcupboard.com

Födda 1939
Brittiska illustratörer
Män
Levande personer
Personer från Derbyshire
Habicht

Habicht är ett tyskt efternamn, som betyder hök. Det har burits av bland andra:

 Christian Habicht
 Ludwig Habicht
 Maximilian Habicht

Se även 
 Habicht (berg), Tyrolen, Österrike
 DFS Habicht

Tyska efternamn
Mats Ytter

Mats Ytter, född 23 juli 1963 i Stockholm, är en svensk före detta ishockeymålvakt som främst är känd för sina sju elitseriesäsonger i Västerås Hockey (tre säsonger i Djurgårdens IF).

Ytter är innehavare av rekordet för flest matcher i rad i VIK-tröjan med 294st (i Elitserien). Utsedd till elitseriens bästa målvakt säsongen 91/92. Ytter har även blivit utnämnd till årets ishockeyspelare i VIK vid 2 tillfällen. 

Mats Ytter vann SM-guld med Djurgårdens IF säsongen 1988/1989 och har även spelat proffshockey i Österrike (European Hockey League, Austrian Hockey League, Alpenliga)

Två år efter att ha lagt skydden på hyllan återvände Ytter till Rocklundahallen för att återigen spela för gulsvart. Han bidrog därmed till att klubben kunde avancera i seriesystemet.

Ytter är numera utbildad polis.

Klubbar
  Stocksunds IF 
  IF Vallentuna BK 
  Djurgården Hockey 
  Västerås Hockey 
  Wiener EV/Vienna Capitals 
  (Västerås Hockey)

Meriter
 Elitserien SM-Silver 1984/85
 Elitserien SM-Guld 1988/89
 Elitserien Minst insläppta mål/match 1988/89
 Mest Värdefulle Spelare (MVP) 1989/90 
 Elitseriens bästa räddningsprocent 1991/92
 Mest Värdefulle Spelare (MVP) 1991/92
 VLT:s pris för bäste spelare i VIK 1994/95
 Mest Värdefulle Spelare (MVP) 1996/97
 Erste Bank Bästa Räddningsprocent 1996/97
 Publikens Pris WEV/Vienna Capitals 1996/97

Externa länkar
Spelarprofil på eliteprospects.com
Sverigesradio.se Mats Ytter intervju 2010
http://en.wikipedia.org/wiki/Vienna_Capitals

Födda 1963
Män
Svenska ishockeymålvakter
Målvakter i Djurgården Hockey
Ishockeymålvakter i Västerås IK
Levande personer
Idrottare från Stockholm
Svenska idrottare under 1900-talet
Galbanum

Blomsläktet, se Galbanum (växter)

Galbanum, Gummi-resina galbanum, är ett så kallat gummiharts och består av den mjölkliknande avsöndring som efter insektsstyng sipprar ut från stjälkarna, men som sannolikt också utvinns genom medvetna ingrepp från människans sida.

Galbanum erhålls från ett flertal arter av Ferhula, såsom Ferula galbaniflua och Ferula rubricaulus hemmahörande i Iran och de turanska stäpperna.

Ämnet förekommer i olika former, varav den bästa, in granis'', består av 0,5 – 1 cm stora, gula-rödbruna eller grönaktiga, ofta sammanhängande korn. En mindre god form förekommer som sammanklibbade korn, ofta förorenade av växtrester med mera. Ämnet har en aromatisk kryddartad smak och doft. Den innehåller 5 – 10 % flyktig olja, 60 % harts, 20 % gummi samt något umbelliferon.

Användning
Drogen har främst kommit till medicinsk användning och ingår bland annat i gummiplåstret emplastrum gummi-resinosum.

Ämnet används i modern parfymtillverkning och är den ingrediens som ger den distinkta doften hos "Mysk" av Cartier, "Vent Vert" av Balmain "Chanel No 19" och "Vol de nuit" av Guerlain. Användningen av galbanum i fina moderna parfymer tros allmänt vara ursprunget till den "Gröna" familjen av dofter, exemplifierad av doften "Vent Vert" som först lanserades av Balmain 1945.

Källor

Hartser
Parfym
Katti Anker Møller

Cathrine "Katti" Anker Møller, (född Anker) född 23 oktober 1868 i Hamar, död 20 augusti 1945 i Torsnes, var en norsk kvinnosakskämpe, kallad "mödrarnas förkämpe" för sitt arbete med att ge ogifta mödrar större rättigheter i samhället. Bland annat utarbetade hon tillsammans med sin svåger Johan Castberg de så kallade "Castbergska barnlagarna", som antogs 1915 och gav oäkta barn arvsrätt efter fadern och rätt att bära hans namn.

Møller upprättade 1902 i Kristiania ett Mødrehjem för fattiga barnaföderskor, vilket kom att bli mönster för andra liknande anstalter. Bland hennes skrifter märks Moderskabet frigørelse (1915), Kvindernes födselspolitik (1919), Mödrelön (1920) med flera.

Familj 
Katti Anker Møller var dotter till Herman Anker, syster till Ella Anker, gift med Kai Møller och mor till Tove Mohr. Dottern Tove publicerade 1968 en biografi över modern: Katti Anker Møller, en banebryter.

Källor

Fotnoter

Externa länkar 
 Länk till mer information om Katti Anker Møller i Store Norske Leksikon

Norska feminister
Födda 1868
Avlidna 1945
Kvinnor
Personer från Hamars kommun
Smend

Smend är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Friedrich Smend
 Günther Smend
 Julius Smend
 Rudolf Smend, flera personer

Tyska efternamn
Sigurd Nome

Sigurd Nome, född 1911 i Marnardal, död 1979, var en norsk skulptör, bror till teologen John Nome.

Nome var elev till Wilhelm Rasmussen 1935–37. Han har bland annat utfört Rormannen för Oslo rådhus (1945), Gardisten i Husebyleiren i Oslo (1947), ett krigsminnesmärke i Mandal (1948) och statyn av Hans Nielsen Hauge i Oslo (1972). Av hans många statyetter, ofta i terrakotta, märks Lyrikeren (1949) och Sittende gutt (1962), båda i Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet i Oslo.

Källor

Noter

Norska skulptörer under 1900-talet
Födda 1911
Avlidna 1979
Män
Personer från Marnardals kommun
Rudolf Smend

Rudolf Smend kan syfta på följande personer:

 Rudolf Smend (1851–1913), tysk teolog
 Rudolf Smend (1882–1975), tysk stats- och kyrkorättsexpert
 Rudolf Smend (född 1932), tysk teolog
Morgonbad

Morgonbad är en fontänskulptur av Anders Zorn. Den skapades 1908-1909 och finns förutom i Zorngårdens trädgård bland annat i Rosenbadsparken i Stockholm. Morgonbad var ett av Zorns sista skulpturarbeten.

Historik

Zorn berättade själv om tillkomsten av fontänskulpturen i boken Skulptören Anders Zorn: "Det var 1908 som min hustru hade bett mig få göra en cementbrunn att vattna ifrån. Så rann det mig i sinnet varför ej göra en av porfyr […] Det kunde bli vackert och varför inte göra en fontän samtidigt. Vatten hade vi och bra tryck och vad vore lämpligare än en flicka med svamp som hon pressade på det silade mellan fingrarna […] Samma dag griper jag mig an uppgiften. Modellerna var tre systrar Mjöberg, vad som fattades den ena fanns hos den andra…"

Den ursprungliga titeln på skulpturen var Svampen men den döptes senare om till Morgonbad. Zorns unga kvinna i morgonbadet är en meter hög och tillverkad i brons. Hon pressar händerna kring en svamp och står i ett av en pelare upphöjd näckrosblad, även det i brons. Vattnet sprutar i små fontäner från svampen, rinner över kvinnans nakna kropp ner i näckrosbladet och därifrån till fontänbassängen. Morgonbad har samma konstnärliga uttryck som Zorn använt för sina badande kvinnor i många av sina målningar.

Morgonbad göts ursprungligen i tre exemplar på Otto Meyers konstgjuteri i Stockholm. Ett exemplar visades vid konstutställningen i Venedig och ett installerades i juni 1909 i Zorngårdens trädgård i Mora. Den tredje utställdes på Konstindustriutställningen 1909 i Stockholm. Året därpå uppsattes detta exemplar i Rosenbadsparken i Stockholm. Ytterligare en upplaga göts 1920 för Botaniska trädgården i Västerås. En variant av Morgonbad är Fontänfigur i brons från 1911 som blev Zorns sista skulptur.

Bilder

Källor

 Skulptur Stockholm om “Morgonbadet”.

Externa länkar

Skulpturer av Anders Zorn
Skulpturer i Dalarna
Konstverk i Mora
Skulpturer på Norrmalm
Fontäner i Stockholm
Skulpturer 1909
Skulpturer i Västerås kommun
Ottfjället

Ottfjället är ett jämtländskt fjäll strax norr om Vålådalen i Åre kommun. Den högsta toppen (Östertoppen) är 1 265 m ö.h.
På fjällets norra sida ligger Ottsjön och byn Ottsjö. Fjället ligger inom Vålådalens naturreservat

Berg i Jämtland
Berg i Åre kommun
Stormfront

Stormfront är ett vit makt- och nynazistiskt Internetforum, vilken beskrivs som den första riktigt stora hatsidan. Forumet grundades 1996 och ägs privat av amerikanen Don Black, som har bakgrund i diverse rasistiska och högerextremistiska rörelser och grupper inom USA, däribland Ku Klux Klan. Black förnekar dock att forumet skulle vara rasistiskt och nazistiskt, och menar att sajten representerar vad han kallar vit nationalism.

Forumet omfattar mer än politik. Det finns exempelvis ett datingforum, "white dates", en sektion för ungdomar, en för musik, samt en för kampsporter. På Stormfront förekommer också öppna forum, där gäster, meningsmotståndare och andra som inte kvalificerar sig till att vara vanliga medlemmar (exempelvis icke-vita) kan skriva. En stor internationell sektion finns också, med brittiska, franska, spanska, ryska, ungerska och serbiska och skandinaviska subforum.

Se även 

 Vit nationalism

Referenser 

Webbplatser
Rasism
Förintelseförnekelse
Högerextremism
Nynazism
Wilhelm Rasmussen

Wilhelm Robert Rasmussen, född 15 juni 1879 i Skien, död 6 december 1965 i Oslo, var en norsk skulptör.

Rasmussen var elev till Brynjulf Bergslien och Lars Utne mellan 1895 och 1900, och studerade i Paris 1902 och Italien 1906. Mellan 1907 och 1917 deltog han i arbetet på Nidarosdomen och skapade en mängd fantasifulla grotesker influerade av Gustav Vigeland och gotisk katedralskulptur, som han studerade på en resa 1909. Senare utförde han karaktärsfulla byster, bland annat av Harald Stormoen (1920) i Nationaltheatret och Magnus Poulsson (1921) och Olav Aukrust (1929–1932) i Nasjonalmuseet/Nasjonalgalleriet i Oslo, samt statyerna av Fredrik II i Fredrikstad (1917) och Olav Tryggvason i Trondheim (1921).

Åren 1921–1945 var han professor vid Statens Kunstakademi. På grund av hans medlemskap i nazistpartiet Nasjonal Samling under andra världskriget, då han bland annat gjorde NS-monumentet i Stiklestad, avbröts hans arbete på Eidsvollmonumentet efter kriget.

Källor

Noter

Norska skulptörer under 1900-talet
Födda 1879
Avlidna 1965
Män
Personer från Skien
Adolf Faxe

Ej att förväxla med sonsonen Adolf Faxe (1878–1964)
Adolf Faxe, född 16 juli 1811 i Malmö, död där 31 juli 1878, var en svensk handelsman. Han var son till handlaren och rådmannen Cornelius Faxe och ingick 1846 äktenskap med Cecilia Kockum, dotter till Lorens Kockum.

Faxe kom vid 19 års ålder i handelslära hos morbrodern Gustaf Schiuberg och efter dennes död var han i tjänst hos handlaren Mathias Flensburg 1834–1840. Efter att 1840 själv ha erhållit burskap bedrev han affärer med först specerier, men senare även timmer, stenkol, spannmål och spirituosa. Han förvärvade den fastighet som kommit att kallas Faxeska huset  och 1842 även Ribersborg.

År 1876 ombildade han sin firma under namnet Ad. Faxe & Söner i vilken sönerna Cornelius och Lorens Faxe ingick. Under de båda sönerna blev firman främst en betydande vin- och spirituosaaffär. Adolf Faxe var 1867–1878 ledamot av Malmö stadsfullmäktige. Makarna Faxe är begravda på Gamla kyrkogården i Malmö.

Källor
Svenskt biografiskt lexikon, band 15 (1956), sid. 395f.
 Faxe, Adolf på SvenskaGravar.se

Grosshandlare i Malmö
Kommunalpolitiker i Malmö
Svenska grosshandlare under 1800-talet
Näringslivspersoner från Malmö
Politiker från Malmö
Gravsatta på Malmö Gamla kyrkogård
Födda 1811
Avlidna 1878
Män
Barsebäckshamns fyr

Barsebäckshamns fyr är belägen på hamnpiren i Barsebäckshamn, Kävlinge kommun, Skåne län. Fyren tillkom år 1881, för att underlätta seglationen för det nya bolaget Skånska Kustens ångbåtar. Samtidigt tillkom hamnfyrar i de andra två hamnarna som skulle trafikeras, nämligen Skanör och Mölle.

År 1900 flyttades det första fyrhuset till Limhamn, och en ny gjutjärnsfyr uppfördes. Denna fick Aga-belysning år 1912 och elektrifierades år 1939. Dagens fyr, den tredje i ordningen, härstammar från 1960. 

Barsebäckshamns fyr är alltjämt aktiv.

Referenser

Fyrar i Sverige
Byggnader och anläggningar i Kävlinge kommun
Harald Stormoen

Harald Stormoen, född den 8 september 1872 i Nord-Odal, död den 14 november 1937 i Oslo, var en norsk skådespelare.

Stormoen slog igenom 1896 vid Harald Ottos norska teatersällskap i USA som Seladon Andrisen i Storken av Hans Aanrud. På Centralteatret befäste han sin ställning som en utmärkt karaktärsskådespelare med Engstrand i Henrik Ibsens Gengångare och Ressman i Gunnar Heibergs Balkongen. 

Stormoen var vid Nationaltheatret 1899–1918, 1921–1928 och 1935–1937, och hörde under denna tid till huvudkrafterna. På Det Nye Teater 1928–1935 var han den centrala konstnärliga kraften, och här blev geheimerådet i Gerhart Hauptmanns Före solnedgången och professorn i Leonid Andrejevs Tanken höjdpunkter i hans karriär.

Stormoens främsta rollskildringar var äldre män i samtida pjäser, en rolltyp som passade hans realistiska fantasi. Inom detta område spände hans begåvning från komediroller som Lundestad i Ibsens De unges forbund till tragiska skildringar som kaptenen i August Strindbergs Dödsdansen. Stormoen sägs ha haft en enastående förmåga att skildra onda krafter i sinnet. Han hade också en stor Ibsenrepertoar.

Stormoen var halvbror till Hans Stormoen, och gift först med Inga Bjørnson, senare med Alfhild Stormoen.

Filmografi

Källor

Noter

Externa länkar 
 

Norska skådespelare under 1800-talet
Norska skådespelare under 1900-talet
Födda 1872
Avlidna 1937
Män
Allmänna Sången Visby

Allmänna Sången Visby grundades 1844 av Carl Laurin som Wisby Allmänna Sångförening. Kören var då en manskör, men är sedan 1972 en blandad kör. Kören är en av Sveriges äldsta körer och är baserad i Visby. Kören består idag av omkring 40 sångare och leds sedan 1995 av Mats Hallberg. På körens repertoar står folkmusik, jazz, visor och klassiskt.

Allmänna Sången Visby uppträder sedan 1995 varje första advent i en av kyrkoruinerna i Visby. Utöver detta uppträder kören i många olika sammanhang på Gotland.

Diskografi 
Allmänna Sången Visby har spelat in två skivor, Volund och Utlottningen. Texterna till Volund och Utlottningen är skrivna av Eva Sjöstrand till musik av Jan Ekedahl som arrangerats för kör och solister av Mats Hallberg. På Volund medverkar även Gunnfjauns kapell.

Referenser

Externa länkar 
Officiell webbplats

Kultur på Gotland
Svenska blandade körer
Lars Utne

Lars Utne, född 24 november 1862 i Midttun i Utne i Ullesvang, död 8 augusti 1922 i Asker, var en norsk skulptör.

Efter att ha gått i lära hos träsnidaren Lars Kinsarvik blev Utne år 1880 elev hos Mathias Skeibrok. Han studerade 1882–83 i Paris och 1877–88 i Köpenhamn. Utne arbetade därefter fram till 1896 under Otto Lessing i Berlin, där han utförde dekorativa skulpturer för riksdagshuset och det kejserliga slottet i Berlin samt för riksrättsbyggnaden i Leipzig.

I Oslo arbetade han 1896–99 med Nationaltheatrets utsmyckning, bland annat gavelgruppen Brynhilds død, och med plastiska detaljer till bland annat Historisk museum, Kunstindustrimuseet, Justisbygningen och Norges Bank (de två kolossalfigurerna Arbeid och Fred, cirka 1906), samt reliefen på Harald Hårdråde-minnesstenen i Gamlebyen (1905). Som hans vackraste arbete brukar den graciösa Gutten med beltet (1915) på Nasjonalgalleriet i Oslo nämnas.

Från 1893 undervisade han vid Statens håndverks- og kunstindustriskole.

Källor 

Norska skulptörer under 1800-talet
Födda 1862
Avlidna 1922
Män
Norska skulptörer under 1900-talet
Louis Asp

Louis Aron Joachim Asp, född 23 februari 1848 i Malmö, död 1922, var en svensk dekorationsmålare och senare direktör. 

Han var gift med Emma Zielfeldt (1852–1922) och far till Hjalmar Asp samt bror till Rudolf Asp. Han utbildade sig till  dekorationsmålare under 1860- och första delen av 1870-talen genom grundliga studier vid konstakademierna i München, Berlin, Wien och Budapest med understöd av Malmö Industriförening. Efter återkomsten till Sverige blev han på kort tid ansedd som den främsta dekorationsmålaren i Malmö. I november 1875 startade Louis Asp en Rit-och Konstskola i ritning och målning i sin ateljé vid Mäster Johansgatan 7 i Malmö. I mars 1876 ingick han kompanjonskap med dekorationsmålaren Johan August Zielfeldt i dennes Målerifirma. Hos Zielfeldt hade Louis Asp tidigare varit lärling, innan sin studietid. Han lämnade konsten för att övergå till affärsverksamhet och kom efter några år att bli direktör för Skånska Dagbladet som hans bror Rudolf Asp grundat. Huvudparten av hans arbeten finns i släktens ägo och består av stilleben teckningar efter antiker och akademimodeller utförda i akvarell eller pastell. Asp är representerad vid Malmö museum.

Asp blev 1898 ledamot av styrelsen för AB Skånska Dagbladet och var efter broderns död dess verkställande direktör 1907–20. Han var även ledamot av styrelsen för Malmö folkbank 1909–17.

Källor
Einar Bager: Skånska Dagbladet 1888–1938. Minnesskrift till 50-årsjubileet (1938), sid. 119, 121
Svensk biografisk kalender I. Malmöhus län (Gullberg, Hjalmar - Uggla, Torsten, utg., 1919), sid. 19
Svenskt konstnärslexikon del I sid 98-99, Allhems Förlag, Malmö.

Noter 

Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer i Malmös historia
Födda 1848
Avlidna 1922
Män
Näringslivspersoner från Malmö
Gravsatta på Sankt Pauli mellersta kyrkogård
Mer än bara vänner?

Mer än bara vänner? är en skulpturgrupp av konstnären och formgivaren Thomas Nordström. Skulpturgruppen finns i Hammarby sjöstad, södra Stockholm, nära Förskeppsgatan.

För konstnärlig utsmyckning av kvarteret Sjöfarten i Hammarby sjöstad beställde AB Familjebostäder 2008 en skulptur av Thomas Nordström. Det blev en ljusskulptur kallad Mer än bara vänner? och den står på en innergård mellan Heliosgatan och Hammarby allé. Skulpturen för tanken till två gigantiska skalbaggar med väldigt långa ben. Skalen är gjorda av fasetter i laminerat glas och stommen består av rostfritt stål. På undersidan/insidan finns en ljusramp av LED-ljus som tänds när det blir mörkt. Den ena "vännen" lyser rött, den andra gult.

Bilder

Se även
 Fält, en annan av Nordströms skulpturer i Hammarby sjöstad.

Källor

Externa länkar

Södra Hammarbyhamnen
Skulpturer i Stockholms kommun
Skulpturer i rostfritt stål
Skulpturer från 2000-talet
Skulpturer av Thomas Nordström
Magnus Poulsson

Magnus Poulsson, född den 14 juli 1881 i Drammen, död den 18 mars 1958 i Asker, var en norsk arkitekt.

Biografi 
Poulsson utbildade sig vid Kunst- og håndverksskolen i Oslo 1900–1903, som elev av Herman Major Schirmer, och vid Tekniska högskolan i Stockholm 1905. Åren 1905–1909 var han assistent hos Carl Westman, och senare blev han praktiserande arkitekt i Oslo. Han var bosatt först i Lysaker, därefter på Nesøya.

Av Poulssons större arbeten kan nämnas Oslo kommuns bostadsbebyggelse på Lille Tøyen (1916–1922), Det Forenede Dampskibsselskabs hus på Karl Johans gate 1 (1917–1919), KNA-hotellet (nu Scandic Hotel KNA, 1932), samtliga i Oslo, och Bærums rådhus (1925–1926, utbyggt 1958). Därtill kommer ett stort antal villor och lantställen samt flera kyrkor, bland andra Dombås kyrka, Kvams kyrka i Gudbrandsdalen (återuppbyggnad), Gravbergets kyrka (ofta räknat som ett av huvudverken i norsk 1900-talsarkitektur, 1956) och Vadsø kyrka (1958). Sina två största uppdrag utförde han i samarbete med Arnstein Arneberg: Telegrafbygningen i Oslo (1916–1924) och Oslo rådhus (1916–1951), båda två efter vinster i arkitekttävlingar.

Poulsson är en av förgrundsgestalterna bland de som ville skapa en ny och norsk arkitektur, inspirerad av 1600- och 1700-talsarkitektur. Merparten av hans tidiga produktion präglas av denna nationella eller nordiska barock, och byggnaderna kännetecknas av en tung, kraftik karaktär. Senare präglades han mer av funktionalismen, även om han i sina stugor och lantställen ofta höll sig till den nationella stilen.

Källor

Noter

Norska arkitekter under 1900-talet
Födda 1881
Avlidna 1958
Män
Personer från Drammen
Långrock

Långrock kan även avse en äldre slags spinnrock.

Långrock är en längre modell av ytterrocken. 

Den förekommer främst i herrmodell och motsvaras av en långkappa i dammodell. För att räknas som långkappa bör den nå nedanför knäna. Långrockarna brukar oftast vara gjorda med krage och knappar och kan ha ett skärp runt. Materialet kan variera, till exempel bomull, ull eller läder, beroende på om det är en sommar eller vintermodell. En vintermodell är fodrad till skillnad från en sommarmodell som oftast inte är fodrade.

Andra modeller  
Långrock är även en lång mansrock såsom bonjour, redingot och syrtut samt justaucorps.

Se även 
 Trenchcoat

Referenser 

Ytterkläder
Herrkläder
Härlanda Skogsväg

Härlanda Skogsväg – alternativt Härlanda skogsväg – är en gata i Göteborg. Den löper från Nedergårdsgatan till  Smörslottsgatan och eventuellt längre.

Geografi
Vägen sträcker sig från Nedergårdsgatan i nordväst, där bebyggelsen i Kålltorp möter skogsområdet. Därifrån leder den söderut och förbi Apslätten precis innan den möter änden på Olbersgatan. Vägen svänger strax därefter åt öster. Den rundar berget och går rätt österut, där vägen möter syndänden av Studiegången och en av ändarna på Skatåsvägen. Därefter löper vägen längs med norra stranden av Härlanda tjärn fram till mötet med Smörslottsgatan. Eventuellt fortsätter vägen längs med öst- och sydkanten av tjärnen.

Härlanda Skogsväg sammanbinder sålunda det bebyggda Kålltorp med parkområdet runt Apslätten, Skatås motionscentral, Delsjöterrängen, studenthusbebyggelsen i Björkekärr och Härlanda tjärn. Den löper genom hela sin sträckning genom skogsmark, som åtminstone i väster till viss del domineras av ek.

Användning
Vägen är inte asfalterad, men den har elljusbelysning. Den brukas genom sin strategiska sträckning bland annat som motions- och rekreationsstråk.

Historik
Vägen namngavs efter beslut i Göteborgs Stads kulturnämnd den 22 mars 2010, i samband med namngivningen av ett antal gator, vägar och platser.

Referenser

Gator i Göteborg
Kålltorp