kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Rune Wahlberg

Rune Anders Wahlberg, född 15 mars 1910 i Gävle, död 26 januari 1999 i Vänersborg, var en svensk tonsättare, dirigent och pianist.

Biografi 
Rune Wahlberg studerade vid musikkonservatoriet i Stockholm 1928-1935 och musikkonservatoriet i Leipzig 1936-1937 där han avlade examen med dirigering som huvudämne. Han debuterade som pianosolist i Gävle 1929 och som dirigent där 1935. Han framträdde som pianosolist med symfoniorkestrar i Stockholm, Göteborg, Helsingborg och Gävle och som dirigent med många svenska orkestrar och körer. Statens tonsättarstipendium 1939. Under åren 1943-1951 var han kapellmästare vid Stora Teatern i Göteborg. Åren 1953-1957 var han kommunal musikledare i Kramfors, 1957-1964 i Hofors, 1964-1969 i Härnösand och 1969-1975 i Hudiksvall. Han verkade även som musikrecensent i dagspress.

Verk (urval) 
Sju symfonier
Nr 5 h-moll "Havet" 1979
Nr 7 "Jordesång" 1981
Pianokonsert nr 1 1938
Festspel 1941
Ballad för piano och orkester 1946
Preludium, larghetto och fuga för orkester 1952
Concerto barocco för violin och stråkorkester 1960
Konsert för basklarinett och orkester 1961
Nordisk svit 1963
Pan och nymfer: Lyriskt intermezzo för flöjt och stråkorkester 1966/1974
Kammarmusik
Stråkkvartett 1972
Pianotrio 1977
Sonat för violoncell eller viola och piano 1983
Pianoverk
Körverk
Sånger

Referenser 

Svenska klassiska kompositörer under 1900-talet
Svenska dirigenter
Svenska klassiska pianister
Musiker från Gävle
Födda 1910
Avlidna 1999
Män
Pierre McGuire

Pierre McGuire, född 8 augusti 1961 i Englewood, New Jersey, är en kanadensisk-amerikansk ishockeyanalytiker och tidigare ishockeytränare som medverkar i NHL on NBC på TV-kanalen NBC i USA. McGuire, som är känd för sin entusiastiska och hängivna kommentatorsstil, arbetade tidigare på den kanadensiska TV-kanalen TSN. Säsongen 1993–94 tränade han Hartford Whalers i NHL.

Scout
Pierre McGuire arbetade som spelarscout för Pittsburgh Penguins organisation från 1990 till 1992 och var med om att vinna två Stanley Cup med laget, 1991 och 1992.

Tränare
McGuire fick jobb som assisterande tränare i Hartford Whalers säsongen 1992–93 under huvudtränaren Paul Holmgren. Han fungerade dessutom som assisterande general manager för Whalers samma säsong. Whalers missade slutspelet efter att ha slutat näst sist i Prince of Wales Conference med 58 poäng på 84 matcher.

16 november 1993, 17 matcher in på säsongen 1993–94, tog McGuire över Holmgrens sysslor som huvudtränare då Holmgren utsågs till lagets nye general manager. McGuire ledde Whalers under 67 matcher med 23 vinster, 37 förluster och 7 oavgjorda matcher som resultat. Whalers missade åter igen slutspelet efter att ha samlat ihop 63 poäng på 84 matcher. 19 maj 1994 fick McGuire sparken från sin position som tränare för Hartford Whalers.  

Säsongen 1996–97 tränade McGuire Baton Rouge Kingfish i ECHL. Laget slutade på sjunde plats i South Division med 31 vinster, 33 förluster och 6 oavgjorda matcher.

Statistik
M = Matcher, V = Vinster, F = Förluster, O = Oavgjorda, P = Poäng

Ishockeyanalytiker
Efter att McGuire inte fått förnyat kontrakt med Baton Rouge Kingfish antog han en ny karriär som expertkommentator för Montreal Canadiens på radiokanalen CJAD i Montreal, samma stad som han vuxit upp i. 1999 fick han jobb som expertkommentator på TV-kanalen TSN. 2006 anslöt McGuire även till NBC Sports som lagt beslag på sändningsrättigheter till NHL. 2011 lämnade han TSN för att arbeta heltid på NBC Sports och NBC Sports Network.

Referenser

Kanadensiska ishockeytränare
Amerikanska ishockeytränare
Tränare i Hartford Whalers
Amerikanska idrottare under 2000-talet
Kanadensiska idrottare under 2000-talet
Personer från Englewood, New Jersey
Födda 1961
Levande personer
Män
Stanley Cup-mästare 1992
Stanley Cup-mästare 1991
Victor D’Hondt

Victor d’Hondt, född 20 november 1841 i Gent, död 30 maj 1901, var en belgisk rättslärd.

d'Hondt var  från 1885 professor i civilrätt vid Gents universitet. Han var en av de mest framträdande kämparna för den proportionella valmetoden. 1882 gav han i Bryssel ut Système pratique et raisonné de représentation proportionelle, som med sin klarhet och precision blev epokgörande i proportionalismens historia. Den så kallade d'Hondts metod, som fick omfattande praktisk användning i bland annat Sverige, innebär att vid fördelningen av platserna mellan tävlande partier tillfaller platserna successivt partierna efter storleken av dessas "jämförelsetal".

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13, s. 277.
 

Belgiska professorer i juridik
Belgiska matematiker
Födda 1841
Avlidna 1901
Män
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Fredrik Tiger

Fredrik Tiger, född 11 september 1972 är en svensk rallycrossförare.

Racingkarriär 
Fredrik Tiger är en av Sveriges bästa rallycrossförare med en mycket lång meritlista. Han har även tävlat framgångsrikt i den närbesläktade sporten isracing, gemensamt är att han alltid har tävlat för Kalix MK.

Tekniskt och taktiskt så har Tiger ofta gått sin egen väg och valt att satsa på lösningar och koncept som ligger något utanför vad som normalt betraktats som optimalt. Ett exempel är att han tidigt var en av de förare som valde att bygga på en större, tyngre och starkare motor än vad som är vanligt i klassen.

Övrigt 
2010 var Fredrik Tiger med i Robert Aschbergs och Gert Fylkings "Ystad–Haparanda, ett steg i taget".

2014 utgavs en bok om Tiger, med titeln Eye of the Tiger - Fredrik Tiger, skriven av Jenny Hapasari-Niemi.

Meriter 
 Guld rallycross i Super Nationell SM 2012
 Guld Rallycross Norden 2010
 Guld isracing SM långnabb 2010
 Guld rallycross i Super Nationell SM 2010
 Guld  i Super Nationell SM 2009 
 Brons rallycross i Super Nationell SM 2008 
 Silver rallycross i Super Nationell SM 2007
 Guld isracing SM långnabb 2007

Källor

Externa länkar 
Team Tiger

Födda 1972
Svenska rallycrossförare
Män
Levande personer
Utvecklingsteori (samhällsvetenskap)

Utvecklingsteorier inom samhällsvetenskaperna grundar sig på idén att samhällen är stadda i utveckling är urgammal och har legat till grund för politiska strävanden av både reformistisk och omdanande karaktär. Synen på denna utvecklings obeveklighet och riktning har dock växlat. Dagens utvecklingsdiskussion präglas i mycket av att världen allmänt ses som uppdelad i "utvecklingsländer" och "utvecklade länder". Utvecklingsteorier behandlar främst den historiska dynamiken och utvecklingshinder (låsande mekanismer, onda cirklar).

En vanlig tolkning av utveckling är att den är i det närmaste synonym med ekonomisk tillväxt. I högre eller lägre grad försöker man dock beakta sociala indikatorer. Om individer och grupper därvid betraktas som passiva mottagare av utvecklingshjälp tenderar koncentrationen att ligga på hur grundläggande behov skall tillgodoses. En vidgning av utvecklingsbegreppet sätter fokus på mänsklig potential att relatera till andra grupper, att lösa problem, kontrollera resurser och skapa mänsklig värdighet. Begreppet utveckling blir därmed närmast synonymt med befrielse eller emancipation.

En grov klassifikation och karakteristik av vanliga utvecklingsteorier 
Moderniseringsteorier ser världen som bestående av en traditionell del och en modern del, med olika ekonomisk struktur, värden och mänskliga relationer. Förhållandena i den moderna delen, som ses som synonyma med västlig civilisation, är eftersträvansvärd. Övergången till det moderna kan antingen leds av nationella eliter eller tvingas fram av yttre påverkan.

Klassisk marxistisk teori ser kolonialismen som något nödvändigt ont, som möjliggör för de förtryckta att skapa ett mer utvecklat samhälle. Detta samhälle skiljer sig i grunden från existerande samhällen.

Beroendeteorier uppfattar att underutveckling och utveckling går hand i hand. Länkarna mellan länderna i världssamhällets centrum och dem i dess periferi hindrar periferins utveckling eftersom de skapats för att gynna centrum. Enligt Baran kan de förmögna i periferin inte skapa ett nationellt produktionssätt utan drar nytta av underutvecklingen. Nymarxism som betonar produktionsförhållandena anser att ett överskott går från periferin till centrum men hävdar att flera produktionssätt kan samexistera. (Laclau, Rey, Amin).

Nypopulistiska teorier (en misslyckad term som kan uppfattas som pejorativ) brukar användas om varierande idéer som ifrågasätter storskalig ekonomisk aktivitet. Ofta betonas den informella sektorns roll och de fattiga människornas individuella initiativ. Många eko-teoretiker kan räknas in i denna grupp, liksom Nyerere, Lipton och Schumaker. Nyliberalismen utgår ifrån att ett undanröjande av ett stort antal hinder för privat företagande och kapitalackumulation skulle leda till att den därav följande ökande produktionen gradvis skulle komma allt fler människor till del.
Samhällsvetenskap
Utveckling
Moderniseringsteorin

Moderniseringsteorin är en teoribildning i utvecklingsteori och kulturell evolution. Enligt denna teori genomgår en stat eller annat samhälle flera faser av modernisering.

Se även
 Beroendeteorin

Samhällsvetenskap
Anders Johan Roman

Anders Johan Roman, född 16 januari 1847 i Alsters socken, Värmlands län, död 30 november 1919 i Landskrona, var en svensk kemiingenjör.

Efter skolstudier i Karlstad ägnade Roman sig åt den på 1860-talet uppblomstrande träoljeindustrin, genomgick därefter Teknologiska institutet, varifrån han utexaminerades 1869. Han fick samma år anställning vid Inedals vitbetssockerfabrik i Stockholm, blev kemist vid Landskrona sockerbruk 1870, var verkmästare vid Halmstads sockerfabrik 1871–74, verkmästare vid Reymersholms spritfabrik 1876–77 samt vid Karlshamns spritfabrik 1879–84 och disponent vid sockerfabriken i Staffanstorp 1885–94. Han medverkade även vid anläggningen av sockerfabrikerna i Örtofta 1889 samt i Jordberga och Kävlinge 1890. Han uppehöll sig i Landskrona såsom konsulterande ingenjör för sockerbruksanläggningar under åren 1895–1904 och var direktör för Sockerfabriks AB Union i Ystad 1905–17. Han var även ledamot av styrelsen för Sockerfabriks AB Union 1897–1908 och av styrelsen för Svenska Sockerfabriks AB 1908–17.

År 1870 erhöll Roman resestipendium av Lantbruksakademien för studium av sockerindustrien i Tyskland; besökte sedermera i tekniskt syfte även Österrike, Belgien och Frankrike. Han var redan på Teknologiska institutet kamrat med Carl Tranchell, till vilken han trädde i ännu närmare förhållande under vistelsen i Landskrona och Halmstad. I socker- och maltdryckskommittén av 1891 var han och Gustaf Ekman tillsammans med Tranchell representanter för sockerindustrin, och Roman var därefter under många år varit en av Tranchells förnämsta medhjälpare i arbetet för den svenska sockerindustrin. Har sedan 1894 tillhört Kemistsamfundet. Vid sin död hade han testamenterat avsevärda summor till åtskilliga ändamål bland annat till Kungliga Tekniska högskolan.

Källor
Svensk biografisk kalender I. Malmöhus län (Gullberg, Hjalmar - Uggla, Torsten, utg., 1919), sid. 279.

Svenska kemiingenjörer
Personer inom Sveriges näringsliv under 1800-talet
Födda 1847
Avlidna 1919
Män
Personer från Alsters socken
Helios (olika betydelser)

Helios kan syfta på:

 Helios – personifiering av solen
 Helios (förlag) – ett tidigare svenskspråkigt bokförlag i Helsingfors
 Helios (rymdsonder) – rymdsonder från Västtyskland och NASA
 Helios 1 – en västtysk och amerikansk rymdsond
 Helios 2 – en västtysk och amerikansk rymdsond
 Helios Airways – ett tidigare lågprisflygbolag som hade reguljära och charterflygningar mellan Cypern och flera europeiska destinationer
 Helios Airways Flight 522 – en 737-31S från Helios Airways Boeing som havererade 2005
 Tankesmedjan Helios – en frihetlig tankesmedja för Centerpartiet
 Värmeslag – en form av för hög kroppstemperatur
Johann Nikolaus von Hontheim

Johann Nikolaus von Hontheim, född 27 januari 1701, död 2 september 1790, var en tysk romersk-katolsk teolog.

Hontheim blev juris professor i Trier och vigbiskop 1748. Han utgav under pseudonymen Justinus Febronius, varefter hans teorier fick namnet febronianism, skriften De statu ecclesiæ et legitima potestate Romani Pontificis (1763), där han gentemot påvens supremati företrädde biskoparnas självständighet och kyrkomötets överhöghet. Hontheims skrift fick inflytande på kyrkopolitiken i flertalet av Europas länder.

Källor 
 Carlquist, Gunnar (red.) (1932). Svensk uppslagsbok. Malmö: Svensk Uppslagsbok AB:s förlag, band 13 s. 286.

Noter

Externa länkar 
 

Tyska teologer under 1700-talet
Romersk-katolska biskopar
Personer från Trier
Födda 1701
Avlidna 1790
Män
Svensk uppslagsbok
Lovers Are Lonely (sång)

"Lovers Are Lonely" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2004. Låten utgör spår nummer två på dennes debutalbum med samma namn, Lovers Are Lonely (2005). Låten utgavs även som singel, vilken föregick albumet (2004).

Låtlista 
 "Lovers Are Lonely" (Timo Räisänen)
 "Didn't We Almost Have It All" (Michael Masser, Will Jennings)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Musiksinglar 2004
Engelskspråkiga sånger
Don't Let the Devil Ruin It All

"Don't Let the Devil Ruin It All" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2005. Låten utgör spår nummer tio på dennes debutalbum Lovers Are Lonely (2005), men utgavs också som singel samma år.

Låtlista 
 "Don't Let the Devil Ruin It All"
 "Time for Me to Fly"

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2005
Pussycat (sång)

"Pussycat" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2005. Låten utgör spår nummer sex på dennes debutalbum Lovers Are Lonely (2005), men utgavs också som singel samma år.

Låtlista 
 "Pussycat"
 "Dirty Work"

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2005
Fear No Darkness, Promised Child

"Fear No Darkness, Promised Child" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2006. Låten utgör spår nummer tre på dennes andra studioalbum I'm Indian (2006), men utgavs också som singel samma år.

Låtlista 
 "Fear No Darkness, Promised Child" (Timo Räisänen)
 "Without You" (Pete Ham, Tom Evans)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2006
Let's Kill Ourselves a Son

"Let's Kill Ourselves a Son" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2006. Låten utgör spår nummer åtta på dennes andra studioalbum I'm Indian (2006), men utgavs också som singel samma år.

Låtlista 
 "Let's Kill Ourselves a Son" - 3:15 (Timo Räisänen)
 "Drive Dead Slow" - 3:37 (Sahara Hotnights)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2006
Sweet Marie

"Sweet Marie" är en sång av den svenske indierockartisten Timo Räisänen från 2007. Låten utgör spår nummer tre på dennes tredje studioalbum Love Will Turn You Around (2007), men utgavs också som singel samma år.

Låtlista 
 "Sweet Marie" (Timo Räisänen)
 "You Are Loved (Don't Give Up)" (Molly Kaye, Thomas Salter)

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Låtar skrivna av Timo Räisänen
Engelskspråkiga sånger
Musiksinglar 2007
Paul Mardirossian

Paul Mardirossian, född 1968, är en armenisk-svensk f.d. krögare samt narkotika- och vapensmugglare.

Mardirossian kom vid fyra års ålder från Beirut till Sverige, och bodde i Rinkeby till 18 års ålder. Han har uppgett att han började begå brott i 13-årsåldern, och snabbt kunde tjäna pengar på dem, vilket gjorde att han vid 15 års ålder hade stamgästkort på Alexandra och vid 18 års ålder hade råd att flytta till Östermalm. Han hade levt på brottslighet i över 10 år när han första gången dömdes för ett brott 1995. Han greps tillsammans med Milan Sevo och dömdes till fyra års fängelse för grovt vapenbrott och grovt narkotikabrott, och frigavs villkorligt 1997.

Krögare
1999 öppnade Mardirossian restaurangen Beirut Café på Engelbrektsgatan på Östermalm. Han öppnade 2001 en ytterligare libanesisk restaurang på Östermalm, Pascha, på Grevgatan, tillsammans med Emilio Ingrosso. Denna restaurang låg granne med restaurangen Il Conte som Mardirossian och Ingrosso också drev tillsammans.

Il Conte försattes 2003 i konkurs, Ingrosso och Mardirossian åtalades 2006 och fälldes 2008 för grovt bokföringsbrott i samband med konkursen.

Narkotika- och vapensmuggling
I februari 2010 inledde Mardirossian en serie möten i olika länder med vad han trodde var representanter för den colombianska FARC-gerillan, i syfte att byta militära vapen mot kokain. Mardirossian erbjöd bland annat AK-47:or, granattillsatser och ammunition, och "varuprov" på detta lämnades i början april 2011 över i Köpenhamn, efter att Mardirossian i januari 2011 utanför Panama City hade fått inspektera ett parti på 50 kg kokain av den kvalitet som den förmodade FARC-representanten skulle leverera. Dock hade Mardirossian och hans medhjälpare i själva verket haft kontakt med agenter från amerikanska Drug Enforcement Administration, som var ute efter att sätta fast smugglare. 27 april 2011 greps Mardirossian i Panama City i samband med att han skulle gå ombord på ett flygplan till Sverige, och överfördes till USA misstänkt för "narkotikaterrorism". Han nekade först till anklagelserna, men i januari 2012 erkände sig Mardirossian skyldig till fem brott i samband med smugglingsverksamheten, och kan som mest dömas till livstids fängelse.

Källor

Svenska krögare
Armenier
Födda 1968
Män
Levande personer
Svenska brottslingar
Järnvägens museum Ängelholm

Järnvägens Museum i Ängelholm är ett nationellt museum, som visar järnvägens historia - hur Sveriges järnvägar byggdes, vilka människor som låg bakom och hur bantekniken har utvecklats fram till idag. Museet grundades i Banverkets regi 1998 och är sedan 2012 i kommunal drift.

Beskrivning
Museet finns strax söder om Ängelholms järnvägsstation och Trafikverksskolan, i direkt anslutning till Kronoskogen, Ängelholm. Lokalerna ligger i ett om- och tillbyggt lokstall från 1898 med en utställningsyta på cirka 2 000 kvadratmeter. Här finns rallare, järnvägssignaler, dressiner, ställverk, banvakter, ånglok, en stor modelljärnväg, loksimulatorn LOCOMOTION och mycket annat.

Historik 
Åren 1898-1900, 13 år efter Ängelholms nuvarande station togs i bruk, byggdes i bangårdens södra ände ett lokstall med 16 platser och en vändskiva med 15 meters diameter. Lokstallet kostade 41 162 kr att uppföra.

1917 byggde man ännu ett lokstall med 6 platser och en 20 meters vändskiva söder om det gamla stallet. Båda stallen byggdes ihop med reparationsverkstad, förråd och personalrum.1955 startades SJ-skolan, idag kallad Trafikverksskolan, i lokalen med utbildning och undervisning. Under 1990-talet tog Banverket fram planer för ett museum i en del av byggnaden. 

Järnvägens Museum i Ängelholm öppnade 1998 under namnet Banmuseet. Invigningen förrättades av dåvarande kommunikationsministern Ines Uusmann och Banverkets generaldirektör Bo Bylund.

År 2003 tog Banverket över Sveriges Järnvägsmuseum i Gävle från SJ. Banverket hade nu två museer. Den 1 juli 2005 slogs museerna samman med en gemensam museichef placerad i Gävle. Banmuseet bytte namn till Sveriges Järnvägsmuseum Ängelholm året efter, den 1 maj 2006.

Den 1 april 2010 tog det nybildade Trafikverket över de verksamheter som tidigare fanns inom bland annat Banverket. Trafikverket blev ny ägare till Sveriges Järnvägsmuseum och Banverket avvecklades.

Den 1 januari 2012 övergick Sveriges Järnvägsmuseum Ängelholm från Trafikverket till Ängelholms kommun. Våren 2012 bytte man namn till Järnvägens Museum.

Se även 
 Järnvägsmuseet
 Museijärnväg
 Lokmuseet

Källor

Noter

Externa länkar 

 webbplats för Järnvägens museum Ängelholm

Museer i Ängelholms kommun
Järnvägsmuseer i Sverige
Lokstallar
Kommunala museer i Sverige
Museijärnvägar i Sverige
Victoria Cougars

Victoria Cougars var ett kanadensiskt professionellt ishockeylag i Greater Victoria, British Columbia, som spelade i Pacific Coast Hockey Association, Western Canada Hockey League och Western Hockey League. Victoria Cougars vann Stanley Cup säsongen 1924–25 efter att ha besegrat Montreal Canadiens i finalserien med 3-1 i matcher. Victoria Cougars var det sista laget som inte var medlem av NHL att vinna Stanley Cup.

Historia
Victoria Cougars bildades 1911 som Victoria Senators. Från 1913 till 1916 hette laget Victoria Aristocrats. Säsongen 1916–17 flyttade laget till Spokane, Washington, där det omvandlades till Spokane Canaries. Canaries upplöstes efter endast en säsong och säsongen 1919 startades Victoria Aristocrats upp igen i Victoria. 1922 bytte laget namn till Victoria Cougars och 1925 vann Cougars Stanley Cup efter att ha besegrat Montreal Canadiens i finalserien med 3-1 i matcher. Säsongen 1925–26 var Cougars åter igen i Stanley Cup-final men förlorade mot Montreal Maroons med 3-1 i matcher. Året efter upplöstes laget och rättigheterna såldes till Detroit där laget omformades till Detroit Cougars. Detroit Cougars gick med i NHL säsongen 1926–27. 1930 bytte laget namn till Detroit Falcons och 1932 till Detroit Red Wings.

Victoria Cougars 1924–25
Laget som vann Stanley Cup 1925: Jocko Anderson, Wally Elmer, Frank Foyston, Gordon Fraser, Frank Fredrickson, Haldor Halderson, Harold "Gizzy "Hart, Harry "Hap" Holmes, Clem Loughlin, Harry Meeking, Jack Walker samt tränaren Lester Patrick.

Referenser
Victoria Cougars sportslogos.net

Noter

Upplösta ishockeyklubbar i Kanada
Sportklubbar i British Columbia
Sportklubbar bildade 1911
Herrarnas terränglopp i mountainbike vid olympiska sommarspelen 1996

Herrarnas terränglopp i mountainbike vid olympiska sommarspelen 1996 ägde rum den 30 juli 1996 i Georgia International Horse Park.

Mountainbike-loppet är en masstart. Endast ett lopp hålls varefter den som kommer först i mål vinner. Cyklister som blir varvade på banan avslutar det varv de befinner sig på, därefter avbryter de tävlingen.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida för Atlanta-OS

Cykling vid olympiska sommarspelen 1996
Damernas terränglopp i mountainbike vid olympiska sommarspelen 1996

Damernas terränglopp i mountainbike vid olympiska sommarspelen 1996 ägde rum den 30 juli 1996 i Georgia International Horse Park.

Mountainbike-loppet är en masstart. Endast ett lopp hålls varefter den som kommer först i mål vinner. Cyklister som blir varvade på banan avslutar det varv de befinner sig på, därefter avbryter de tävlingen.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida för Atlanta-OS

Cykling vid olympiska sommarspelen 1996
Herrarnas poänglopp i bancykling vid olympiska sommarspelen 1996

Herrarnas poänglopp i bancykling vid olympiska sommarspelen 1996 ägde rum den 28 juli 1996 i Atlanta.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida för Atlanta-OS

Cykling vid olympiska sommarspelen 1996
Emil Rietz

Emil Teodor Rietz, född 16 december 1882 i Hudiksvall, död 20 juni 1958 i Ängelholm, var en svensk elektroingenjör. Han var sonson till Ernst Rietz.

Efter studentexamen i Sundsvall 1900 och avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolan i Stockholm 1904 var Rietz anställd vid Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft (AEG) i Berlin, Tyskland, 1904–1905 och vid Elektriska AB AEG i Stockholm 1905–1910. Han var chef för sistnämnda bolags filial i Göteborg 1911–1912 och i Malmö från 1912, befattningar som föranledde upprepade resor till Tyskland. Han var vice ordförande i Elektriska Arbetsgivareföreningen från 1922 och ordförande i dess malmöavdelning från 1921.

Källor
Hjalmar Gullberg & Torsten Uggla: Svensk biografisk kalender, band I, Malmöhus län, Stockholm 1919, sid. 278.

Svenska elektroingenjörer
Svenska ingenjörer under 1900-talet
Personer inom Sveriges näringsliv under 1900-talet
Personer från Hudiksvall
Födda 1882
Avlidna 1958
Män
Damernas tempolopp i landsvägscykling vid olympiska sommarspelen 1996

Damernas tempolopp i landsvägscykling vid olympiska sommarspelen 1996 ägde rum den 3 augusti 1996 i Atlanta.

Medaljörer

Resultat

Referenser

Externa länkar
Officiell hemsida för Atlanta-OS

Cykling vid olympiska sommarspelen 1996