kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Sacha Vierny

Sacha Vierny, född 10 augusti 1919 i Bois-le-Roi i departementet Seine-et-Marne, död 15 maj 2001 i Paris, var en fransk filmfotograf. Har är mest berömd för sitt samarbete med Alain Resnais och Peter Greenaway (Kocken, tjuven, hans fru och hennes älskare, Prosperos böcker).

Karriär 
Sacha Vierny gjorde 10 filmer tillsammans med Alain Resnais från 1955 till 1984, med Natt och dimma som första film (Nuit et brouillard på franska) och L'amour à mort som sista. Han var Peter Greenaways favoritfotograf från och med deras första film tillsammans, Z00, liv skönhet död från 1985, och fick därefter filma allt som Greenaway regisserade, TV-produktion som filmproduktion.
   
Han arbetade även med regissörer som Luis Buñuel (Belle de jour), Raoul Ruiz, Pierre Kast, Chris Marker och Paul Paviot.

Filmografi 

 The Man Who Cried (2000)
 8½ kvinnor (1999)
 Dormez, je le veux! (1998)
 The Pillow Book (1996)
 Autoreverse (1995)
 The Baby of Mâcon (1993)
 L'Autre Célia (1992)
 Rosa (1992)
 M Is for Man, Music, Mozart (1991) (TV)
 Prosperos böcker (1991)
 A Walk Through Prospero's Library (1991) (TV)
 Final (1990)
 Kocken, tjuven, hans fru och hennes älskare (1989)
 Dränkta i nummerordning (1988)
 Fear of Drowning (1988)
 Arkitektens mage (1987)
 Flügel und Fesseln (1985)
 Z00, liv skönhet död (1985)
 L'amour à mort (1984)
 La femme publique (1984)
 Les trois couronnes du matelot (1983)
 Le Rose et le blanc (1982)
 Beau-père (1981)
 Mon oncle d'Amérique (1980)
 Le fils puni (1980)
 Le chemin perdu (1980)
 L'hypothèse du tableau volé (1979)
 Baxter, Vera Baxter (1977)
 Le Conseiller Crespel (1977)
 Le Diable dans la boîte (1977)
 La vocation suspendue (1977)
 Stavisky (1974)
 Le Moine (1973)
 Les Granges brulées (1973)
 Le Fusil à lunette (1972)
 La Sainte famille (1972)
 Bof... Anatomie d'un livreur (1971)
 La Main (1969)
 La Nuit Bulgare (1969)
 Le Tatoué (1968)
 Caroline chérie (1968)
 Belle de jour (1967)
 La Bien-aimée (1967) (TV)
 La Musica (1967)
 La Guerre est finie (1966)
 De dans van de reiger (1966)
 Aimez-vous les femmes? (1964)
 Muriel ou Le temps d'un retour (1963)
 Climats (1962)
 Portrait-robot (1962)
 L'année dernière à Marienbad (1961)
 Main chaude, La (1960)
 Merci Natercia! (1960)
 La Morte saison des amours (1960)
 Une question d'assurance (1960)
 Hiroshima mon amour (1959)
 Le Bel âge (1959)
 L'Opéra mouffe (1958)
 Lettre de Sibérie (1957)
 Le Mystère de l'atelier quinze (1957)
 Natt och dimma (1955)
 Pantomimes (1954)

Externa länkar 

 Cinematographers.nl

Födda 1919
Avlidna 2001
Män
Franska filmfotografer
Realobligation

Realobligationer (också realränteobligation) är räntebärande värdepapper som är skyddade mot inflation. De har en fast realränta, dvs en fast ränta plus en ersättning för inflationen under värdepapperets löptid.

Det innebär att eventuell inflation inte kan urholka penningvärdet under placeringen.

Källor
Riksgälden om realobligationer

Obligationer
Orthrelm

Orthrelm är en noiserockduo från Washington DC, USA som bildades sommaren 2000 och består av gitarristen Mick Barr och trummisen Josh Blair. Orthrelm är mest känd för Barr och deras instrumentala kompositioner som sällan upprepar sig. Det har lett till att ett flertal lyssnare har trott att det är improvisation. Barr kommenterar i en intervju  Blair har också sagt  Ett exempel på detta är deras skiva "Asristir Veildrioxe" från 2002 som innehåller 99 låtar på ca 12 minuter utan någon större repetition. En stor kontrast är deras kanske mest kända verk "OV", som är en 45 minuter lång komposition som utnyttjar repetition.

Historia
Bakgrunden till Orthrelm börjar 1995 då Barr bodde i Connecticut och spelade i ett band som hette "Or Rathol Nok". Or Rathol Nok bestod av Barr på gitarr och sång, Jeff Caxide (som numera spelar is Isis) på bas och Danny på trummor. Barr sjöng med påhittade ord som han sedan använt sig av i större delen av sin karriär. De spelade in en demokassett med 5 låtar på cirka 7 minuter och spelade en konsert innan de splittrades.

Efter att Barr hade flyttat till Washington DC 1996 började han, under pseudonymen Mobo, en gitarr/trum-duo tillsammans med Malcolm McDuffie, under pseudonymen Floater, som hette "Crom-Tech", döpt efter ett college i en berättelse som Barr hade skrivit. Musikstilen var densamma som Or Rathol Nok, men utan bas. De spelade in fyra skivor mellan 1996 och 1998 och blev hyllade av Ian MacKaye i radio innan de splittrades.

Sommaren 2000 skickade Barr en kassett med låtar han jobbat på och ville lägga åt sidan till Josh Blair. Blair svarade och spelade in trummor till låtarna och de grundade Orthrelm. År 2001 spelade Orthrelm in nästan allt de hittills har gjort, både material som Barr skrivit innan de träffades och nyskrivna kompositioner som de gjort tillsammans. Mycket av detta släpptes under 2001 och 2002 och utgör mer än hälften av deras katalog.
De turnerade flitigt och spelade tillsammans med band som The Locust, Pig Destroyer och Zombi under åren och spelade 2004 in sin skiva "OV" som de jobbat på under en längre tid. "OV" är en minimalistisk komposition som byggde mycket på repetition under långa tidsperioder och kan beskrivas som en långsam studie i musikstruktur. Skivan släpptes av Mike Patton på hans skivbolag Ipecac Recordings 2005 och är deras mest kända och hyllade verk både bland kritiker och fans. Den blev bland annat nominerad som "avant album of the year" på PLUG galan (Independent Music Awards).

Tidigt 2006 avbröts turnén på grund av att en av medlemmarna blivit sjuk. Sedan "OV" har Orthrelm inte varit särskilt aktiva men de säger att det fortfarande finns planer på att återuppliva bandet och skriva musik igen. Det står också på deras myspace att bandet är "still active though dormant for much of the time".

Diskografi

Externa länkar 

 Orthrelm på MySpace
 Diskografi på Discogs

Amerikanska rockgrupper
Noiserock-grupper
Timothy Treadwell

Timothy Treadwell, född Timothy Dexter 29 april 1957 på Long Island, New York, USA, död 5 oktober 2003 i Katmai Nationalpark i Alaska, USA, var en amerikansk björnentusiast, naturalist och dokumentärfilmare. 

Han levde tillsammans med grizzlybjörnar i Katmai Nationalpark i Alaska, USA i ungefär tretton säsonger. 

Treadwell ville visa att nutidsmänniskan, trots civilisation och komfort, i kraft av intuition, kunskap, förståelse, taktik och offensivt förhållningssätt vid möten och konfrontationer med björn kunde framkalla social acceptans och i varje fall uteblivna angripanden. 

Treadwell och hans flickvän Amie Huguenard dödades och åts av en eller möjligen två grizzlybjörnar efter den trettonde sommaren med björnarna, i oktober 2003. Det var första gången de underlät att flyga ut ur grizzlyreservatet efter sommarsäsongen. Därmed kom de att konfronteras med björnar som hade svårare att finna föda och i högre grad övergick till att se honom som ett potentiellt bytesdjur. Av ljudupptagningen från dödskampen framgår att Treadwell enträget uppmanade flickvännen att fly tältet där björnen anföll dem. 

Endast benfragment och klädesdetaljer hittades senare av piloten som skulle hämta paret. Björnen som dödat dem sköts ganska snart, och kroppsdelar och tygbitar från paret hittades i dess matsmältningssystem. Ljudinspelning av attacken finns, men har aldrig spelats upp offentligt, på de anhörigas begäran. Att det saknas bilder beror på att objektivskyddet satt kvar på kameran, som var igång under hela attacken.

Det har spekulerats i att Treadwell efter alla framgångsrika år blev benägen att möta utmaningen att samleva med sina "vänner" även under björnarnas karga period fram till vintervilan. Som framgår av efterlämnat dokumentärt material talade, funderade och raljerade Treadwell mycket om huruvida han skulle bli björnarnas byte.

Werner Herzog spelade in en film om Treadwells liv, arbete och död, kallad Grizzly Man, 2005.

Se även
Grizzly Man

Källor 

Födda 1957
Avlidna 2003
Män
Amerikanska dokumentärfilmare
Djurrättsaktivister
Brocken

Brocken (i folkmun även kallad Blocksberg) är ett berg i Sachsen-Anhalt i Tyskland. Berget är 1 142 meter högt och är den högsta toppen i bergskedjan Harz. På toppen byggdes 1936–1937 världens första TV-torn.

Under kalla kriget fanns här också en mycket stor signalspaningsanläggning med vilken östblocket kunde avlyssna stora delar av teletrafiken i Västtyskland. Till Brocken går en bandel av den smalspåriga järnvägen Harzer Schmalspurbahnen.

Berget ligger inom Harz nationalpark.

Vid Brocken upprinner de mindre floderna Bode, Ecker, Ilse och Oder. På grund av bergets position i norra Tyskland ligger toppen över trädgränsen. Sommaren är kort och vintern lång. Nederbörden är genomsnitt 1 400 mm per år.

Andra genomsnittliga väderdata:
 cirka 175 dagar täckt med snö
 85 dagar med temperaturer under 0°C
 årsmedeltemperatur vid 2,9°C
 vindhastigheter upp till 263 km/h

Flora och fauna 

Bergets fauna och flora kan jämföras med situationen i norra Skandinavien eller i Alperna. Av träd finns bara enstaka mindre gran. Största delen är täckt med hed. 1890 inrättades en inhägnad trädgård på Brocken där områdets växter visas för besökare. Bland dessa växter kan nämnas en lokal variant av alpsippa (Anemone alpina), hökfibblor (Hieracium), vårbroddar (Anthoxanthum), islandslav (Cetraria islandica) och grå renlav (Cladonia rangiferina).

Nära toppen förekommer även några högmossor med arter av ullsläktet (Eriophorum), av sileshårssläktet (Drosera) och dvärgbjörk (Betula nana).

Även faunan är anpassade till bergets kalla klimat. Fåglar som häckar vid Brocken är vattenpiplärka (Anthus spinoletta) och ringtrast (Turdus torquatus). På sommaren hittas skogsödlan och vanlig groda. Fjärilar som till exempel vitfjärilar (Pieridae) utvecklar bara en generation per år medan fjärilar i låglandet kring Brocken har två generationer. Vissa däggdjur som nordisk fladdermus (Eptesicus nilssoni) och näbbmusarten Sorex alpinus är kvar från senaste istiden.

Blocksberg i litteratur och folktro
Blocksberg benämns i Tyskland åtskilliga berg, på vilka häxorna troddes under valborgsmässonatten samlas för att fira sin årsfest. Berg med detta namn finns i Mecklenburg, före detta Preussen och Holstein. Mest känt är det genom Goethes Faust ryktbara Blocksberg eller Brocken, som utgör högsta delen av Harz. I tyska orter betecknades dock även åtskilliga andra berg såsom häxornas samlingsplatser, utan att de därför erhållit ifrågavarande namn. Så var till exempel förhållandet med Pilatusberget i Schweiz. Jämför Blåkulla.

Referenser 

 Thorsten Schmidt, Jürgen Korsch: Der Brocken, Berg zwischen Natur und Technik. Wernigerode 1998, 
 Gerhard Eckert: Der Brocken, Berg in Deutschlands Mitte. Gestern und heute. Husum 1994,

Se även 
 Brockenspöke, ett optiskt fenomen som fått namn av berget.

Externa länkar 

Berg i Tyskland
Sachsen-Anhalts geografi
Folktro
Perpetual Flame

Perpetual Flame är ett musikalbum av gitarristen Yngwie Malmsteen och hans grupp Rising Force, utgivet 2008.

Låtlista
 "Death Dealer" - 5:25
 "Damnation Game" - 5:03
 "Live to Fight (Another Day)" - 6:13
 "Red Devil" - 4:06
 "Four Horsemen (of the Apocalypse)" - 5:23
 "Prieast of the Unholy" - 6:46
 "Be Careful What You Wish For" - 5:29
 "Caprici di Diablo" - 4:28
 "Lament" - 4:30
 "Magic City" - 7:26
 "Eleventh Hour" - 8:03
 "Heavy Heart" - 5:58

Banduppsättning
 Yngwie Malmsteen - Gitarr, Bas, Keyboard
 Tim "Ripper" Owens - Sång
 Derek Sherinian - Keyboard
 Patrik Johansson - Trummor

Musikalbum 2008
Album av Yngwie Malmsteen
Tonårspop

Tonårspop (eng. Teen pop), kallas popmusik som främst är riktad till en yngre publik, oftast tonåringar. Tonårspopen täcker genrer och stilar som "vanlig pop", rock, country, danspop, R&B, hiphop och "stadsmusik".

Historia
Tonårsorinterad populärmusik hade blivit vanligt vid swingerans slut, under det sena 1940-talet, med Frank Sinatra som då var en tidig tonårsidol. Under 1960-talet fanns tonårspopidoler som Paul Anka, Fabian och Frankie Avalon. En ny våg av tonårspop skedde under 1980-talet, med artister som Debbie Gibson, Tiffany och New Kids on the Block, och låg på topplistorna i Nordamerika tills grunge slog igenom kring 1991-1992. Tonårspopen var dock fortsatt populär i Storbritannien med pojkband som Take That, fram tills Britpopvågen kring 1995-1996, precis som grunge redan gjort i Nordamerika .

1996 släppte tjejgruppen Spice Girls sin singel "Wannabe", som gjorde dem till stora popstjärnor i Storbritannien, liksom i USA följande år. I deras kölvatten steg under andra halvan av 1990-talet en ny våg av tonårspop fram, med artister och grupper som Hanson, Backstreet Boys, 'N Sync och All Saints . Kring 1998-1999 slog artister som Christina Aguilera, Britney Spears och Jessica Simpson igenom, en utveckling som Allmusic kallade "pop-Lolita"-trenden, och jämförde dem med Madonna,  och framgångsrika tonårspop tonårs-R&B-sångare som Brandy, Aaliyah och Monica blev också populära, och kallades "heliga treenighetsläran om R&B-stjärnor" av MTV.com .

Enligt Gayle Wald berodde bakslagen för det sena 1990-talets tonårspop på: 1) mättnad på marknadsföring av tonårspop under åren 2000 och 2001, 2) allmänhetens attityd till tonårspop att vara alltför "ytlig" och främst producerad genom stora bolag, 3) Människorna som var före och i tonåren under åren kring 1997-1999 blev äldre och unga vuxna (och medföljande förändringar i musikintresset), och 4) Unga vuxna män klassade musiken, framför allt pojkbanden, som "feminin"  1990-talets tonårspopartister gjorde ett uppehåll och drog sig alltmer tillbaka ('N Sync, Britney Spears) eller ändrade musikinriktningen (Backstreet Boys). 2005 nådde tonåriga sångerskor som Rihanna och Chris Brown framgångar, och en ny våg av tonårsorienterad popmusik.  En annan populär popgrupp bland tonåringar under samma tid var Tokio Hotel .

I Sverige och Norge nådde i början av 1980-talet svenska popgrupper som Freestyle, Gyllene Tider och Noice stora framgångar. Flertalet av fansen var tonåringar. Musiken kallades ofta tonårspop, och innehöll främst lättsama texter om tonårskärlek, kända sådana låtar är bland annat Gyllene Tiders När vi två blir en och Freestyles Vill ha dej och Fantasi.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
 Teen pop på Allmusic
Högtryckstvätt

En högtryckstvätt är ett redskap som huvudsakligen används för rengöring. Den fungerar genom hydromekanisk bearbetning samtidigt som vatten och rengöringsmedel löser smuts och fett. Grundfunktionen är en motor som driver en pump som i sin tur pressar vätskan genom ett munstycke. Förutom ett traditionellt spruthandtag finns olika tillbehör och munstycken för olika typer av uppgifter. Det finns högtryckstvättar som använder varmt respektive kallt vatten.

Historia 
Högtryckstvättarna utvecklades i USA under 1930-talet och framåt. Till Europa kom de via de amerikanska trupperna som var stationerade i Västtyskland efter 1945. Alfred Kärcher gavs i uppdrag att underhålla och reparera de amerikanska maskinerna. Utifrån dessa högtryckstvättar utvecklade Kärcher en egen variant med förbättringar, bland annat förbättrat tryck, en variant vars konstruktion än idag är gällande. Högtryckstvätten kan därmed sägas ha vidareutvecklats 1950 av Kärcher och hans företag Kärcher. I Tyskland har verbet Kärchern bildats för att beskriva rengöring med högtryckstvätt och på franska har varumärket bildat substantivet le kärcher för att ange högtryckstvätt.

Beskrivning och funktion 
Högtryckstvättar kan indelas i två huvudtyper: kall- och hetvattentvättar. Kallvattentvättar kan användas med varmt eller kallt vatten. Hetvattentvättar är generellt dyrare och värmer kallt vatten för att effektivare lösa smuts och fett. Ofta sker uppvärmning genom förbränning av till exempel diesel.

Högt tryck och effektiv rengöring gör att utrustningar med goda prestanda kan spara upp till 80 procent av den vattenförbrukning som en vanlig vattenslang med bevattningsmunstycke skulle använt för samma uppgift. inblandning av i vattnet och begränsat behov av rengöringsmedel bidrar ytterligare till att högtryckstvätten kan reducera miljöpåverkan för många rengöringsuppgifter.

Tekniken att använda en högtryckt vattenstråle som verktyg återfinns även i Vattenbilning och Vattenskärning.

Galleri

Tillverkare
Kärcher 
Nilfisk-Alto
Bosch 
Stihl

Källor

Maskiner
Tvätt
Rengöring
Kaukasisk orre

Kaukasisk orre (Lyrurus mlokosiewiczi) är en hönsfågel i familjen fasanfåglar.

Utseende 
Tuppen är runt 50–55 cm lång, medan hönan är mindre med sina 37–42 cm. Den kaukasiska orren liknar orren (Lyrurus tetrix) men skiljer sig utseendemässigt då kaukasisk orre saknar vitt vingband, hos tuppen är stjärten längre, lyran mindre och de undre stjärttäckare helt svarta. Den kaukasiska orrhönans fjäderdräkt är gråare jämfört med orrhönan och stjärten är längre.

Läte 
Hanen är nästan helt stum. Under spelet hörs endast fint visslingande vingljud från när den utför flaxiga hopp. Honans lockläte är ett orrlikt kacklande.

Utbredning och vistelseort 
Kaukasisk orre förekommer enbart i bergstrakter i Kaukasus, framför allt i Georgien, men även i Ryssland, Azerbajdzjan och nordöstra Turkiet. Små populationer finns också i Armenien och nordvästra Iran. Den häckar vid trädgränsen och fuktiga alpängar mellan 1 500 och 3 000 meter över havet). Vintertid rör den sig nedåt till skogslandet.

Systematik 
Kaukasisk orre beskrevs taxonomiskt första gången 1875 av Władysław Taczanowski under det vetenskapliga namnet Lyrurus mlokosiewiczi och placerades då i det lilla släktet Lyrurus tillsammans med orre. 1967 slogs orrarna ihop med tjädrarna i släktet Tetrao, men för att bättre beskriva det nära släktskapet mellan systerarterna inom dessa båda grupper delas släktena upp igen och placerar orre i släktet Lyrurus. De båda grupperna skiljer sig även åt osteologiskt, och fossil visar att de varit uppdelade sedan pliocen.

Tjädrar placerades tidigare tillsammans med järpar, orrar, präriehöns och ripor i den egna familjen skogshöns (Tetraonidae). Genetiska studier visar dock att de utgör en del av familjen Phasianidae. Där utgör de en klad närmast släkt med kalkoner (Meleagris) och dessa två tillsammans med koklassfasan (Pucrasia macrolopha). Tjädrar och orrar är närmast släkt med nordamerikanska arten  granjärpe (Canachites).

Status 
Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som nära hotad eftersom den antas minska i antal på grund av vägbyggen för turiständamål. Även om populationsutvecklingen i delar av utbredningsområdet är oklart tros den komma att minska allt snabbare. Den hotas av ökad jakt, bete och skogsavverkning. Man tror att det finns mellan 30 000 och 63 000 individer i världen.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Ludwik Franciszek Młokosiewicz (1831-1901), polsk naturforskare och botaniker verksam inom ryska armén och som skogsarbetare i Kaukasus.

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Fasanfåglar
Fåglar i palearktiska regionen
Tintin (TV-serie)

Tintin är en animerad TV-serie baserad på Tintins äventyr, en serie album av tecknaren Hergé. Den började att visas 1991 och består av 39 halvtimmeslånga avsnitt, producerad i tre säsonger. Noterbart är att serien innehåller 18 tvådelade avsnitt.

Rollista

Se även
Tintins äventyr

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 

Tintin
Kanadensiska animerade TV-serier från 1990-talet
TV-seriestarter 1991
TV-serieavslutningar 1992
Engelskspråkiga TV-serier
TV-program i Family Channel
TV-serier från Nelvana
TV-serier baserade på tecknade serier
Glidflykt

Glidflykt eller glidflygning är när en kropp tyngre än luft, rör sig genom luften utan att falla, enbart med hjälp av tryckkraft från de yttre luftströmmarna. Detta ska skiljas från flygning som grundar sig på att kroppen är lättare än luft, eller anbringar en lyftkraft inifrån.

Glidflygande organismer
I växtriket glidflyger många typer av pollen och frön. Några glidflygande djur är flygfisk och flygekorre. Många fåglar använder sig både av olika glidflyktstekniker, exempelvis dynamisk glidflygning, uppblandat med aktiv flykt. Även vissa bläckfiskar (som Todarodes sagittatus, "europeisk flygbläckfisk") kan ägna sig åt glidflykt.

Exempel
Ecnomiohyla (och andra flyggrodor)
Flygekorrar
Flygfiskar
Flygormar
Pälsfladdrare
Todarodes (och andra flygbläckfiskar)

Glidflygande farkoster

Glidflygplan används framför allt som hobbyfarkost, men har också förekommit i militära operationer.

Referenser 

Aerodynamik
Jana (sångare)

Jana (serbisk kyrilliska: Јана), född 15 mars 1974 i Pristina som Dragana Stanojević (Драгана Станојевић), är en serbisk folksångerska.

Hon började sin karriär 1998 med albumet "Sokolica". Redan 1999 släppte hon sitt andra album, "Prolaznica". Sedan kom "Ostavi mi drugove" år 2000, "Prevara do prevare" 2001 och "Nek sama večera" 2002.

Hon flyttade till München i Tyskland i oktober 1997, där hennes make Ivan Todorović (Ивaн Тодоровић) grundade ett skivbolag, VIP Production, vilket han fortfarande äger och driver. I december 2003 släpptes Janas sjätte album, "Jana 2003/Jana 6" genom VIP Production. 2004 släpptes ett livealbum, "Jana LIVE", och 2005 släpptes hennes sjunde och senaste album, "Jana 2005/Jana 7".

Vid nyår 2005 uppträdde hon i Sölvesborg i Sverige tillsammans med Šeki Bihorac.

Diskografi
 1998 - Sokolica
 1999 - Prolaznica
 2000 - Ostavi mi drugove
 2001 - Prevara do Prevare
 2002 - Jana 5
 2003 - Koje li su boje njene oči
 2005 - Crna Kutija
 2007 - Kući Kući

Födda 1974
Serbiska folksångare
Kvinnor
Levande personer
Personer från Pristina
Mononymt kända personer
T Tauri-stjärna

{{Sidoruta begrepp|260px|namn=T Tauri-variabel|

Teckning av en T-Tauri-stjärna med en cirkumstellär ackretionsdisk.

Huvudtyp: Orionvariabel
Förkortning: INT, IT, TTS
Prototypstjärna: T Tauri
Närliggande variabeltyper: FU Orionis-variabel (FU), YY Orionis-variabel (IN(YY)), Herbig-Ae/Be-stjärna
Karaktäristika: Unga stjärnor som uppvisar oregelbundna och eruptiva ljusvariationer på grund av stjärnfläckar
Antal: 59 stjärnor fanns upptagna som IT-variabler i GCVS (2009) och ytterligare 1630 stjärnor i den övergripande IN-gruppen
}} 
T Tauri-stjärnor (eng.: T Tauri stars''), ofta förkortat TTS''', är en klass variabla stjärnor som har fått sitt namn efter prototypen - T Tauri. De existerar nära molekylmoln och kan identifieras av deras optiska varierande styrka och starka kromosfäriska linjer.

Egenskaper 
T Tauri-stjärnor befinner sig i ett utvecklingsstadium före huvudserien och är de yngsta synliga stjärnorna med spektraltyp F, G, K, och M (<2 solmassor). Deras yttemperatur är liknande för huvudseriestjärnor, men de är markant mer ljusstarka på grund av deras större radie. Temperaturen i kärnan är för låg för vätefusion. Istället drivs de av gravitationell energi som frigörs när stjärnan drar ihop sig till en huvudseriestjärna, vilka de blir efter ungefär 100 miljoner år. Normalt roterar de med en period mellan en och tolv dagar, jämfört med en månad för solen, och de är väldigt aktiva och uppvisar en varierande ljusstyrka.

Det finns tecken på att stora delar täcks av stjärnfläckar, de sänder ut intensiv och fluktuerande röntgen- och radiostrålning (omrkring 1000 gånger mer än solen). Många har extremt kraftiga solvindar. Runt T Tauri-stjärnor misstänks finnas en stor mängd mindre objekt (protoplaneter och planetesimaler) i ackretionsskivan, vilket också bidrar till ljusstyrkan.

Analogt till T Tauri-stjärnor finns motsvarigheter för tyngre stjärnor. De med massa mellan 2 och 8 solmassor genomgår en fas som Herbig-Ae/Be-stjärnor. För än tyngre stjärnor med en massa över 8 solmassor kan detta stadium i stjärnans utveckling inte observeras eftersom de utvecklas väldigt fort och när det omkringliggande molnet av gas och stoft skingras har vätefusion redan påbörjats och de är huvudseriestjärnor.

Se även 
 Stjärna
 Stjärnbildning
 Herbig-Ae/Be-stjärnor

Referenser 

 T Tauri Stars, Immo Appenzeller and Reinhard Mundt, 1989, Aston.Astrophys.Rev. 1, 291
 Discussion of V471 Tauri observations and general T-Tauri properties, Frederick M. Walter, Stony Brook University, April 2004
 An empirical criterion to classify T Tauri stars and substellar analogs using low-resolution optical spectroscopy, David Barrado y Navascues, 2003

Noter 

Stjärntyper
Stjärnbildning
Variabeltyper