kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Luise von Geyersberg

Luise Caroline von Geyersberg, född 26 maj 1768 i Karlsruhe, död 23 juni 1820 i Karlsruhe, var en tysk adelsdam.

Biografi 
Luise var dotter till överstelöjtnant friherre Ludvig Henrik Filip Geyer von Geyersberg och Maximiliana Christiane av Sponeck. Hon utbildades i en flickskola i Colmar och blev hovdam åt hustrun till Badens tronföljare, Amalia av Hessen-Darmstadt. 

Den 24 november 1787 giftes hon med storhertig Karl Fredrik av Baden i dennes andra äktenskap, efter att hans hustru Luise Caroline av Hessen-Darmstadt avlidit. Äktenskapet var morganatiskt, och Luise hade officiellt titeln baronessa och upphöjdes till grevinna av Hochberg 1796.

År 1817 förklarades hennes söner arvsberättigade till Badens tron. Hennes barnbarnsbarn, Victoria av Baden, ingiftes i ätten Bernadotte av Sverige som maka till kung Gustaf V.

Barn:
 Leopold av Baden (1790-1852) 
 Wilhelm av Baden (1792-1859)
 Fredrik Alexander (född o död 1793)
 Amalia (1795-1869)
 Maximilian (1796-1882)

Referenser

Noter

Externa länkar

Tyska grevinnor
Födda 1768
Avlidna 1820
Kvinnor
Morganatiska gemåler
Personer från Karlsruhe
Tyska hovdamer
Alejandro Sanz

Alejandro Sanz, född 18 december 1968 i Madrid, är en spansk sångare som har vunnit 15 Latin Grammy Awards och tre Grammy Awards. Han är känd för sina  flamencoinspirerade ballader och har samarbetat med många latinamerikanska musiker, som till exempel Shakira i låten "La Tortura".

Diskografi

Referenser

Noter 

Födda 1968
Spanska popsångare
spanskspråkig musik
Musiker inom latinsk musik
Musiker från Madrid
Män
Levande personer
Fear of a Black Planet

Fear of a Black Planet är den Amerikanska hiphop-gruppen Public Enemys tredje Studioalbum, utgiven av Def Jam Recordings 1990.

Låtlista 
 "Contract on the World Love Jam"
 "Brothers Gonna Work it Out"
 "911 is a Joke"
 "Incident at 66.6 FM"
 "Welcome to the Terrordome"
 "Meet the G that Killed Me"
 "Pollywanacraka"
 "Anti-Nigger Machine"
 "Burn Hollywood Burn"
 "Power to the People"
 "Who Stole the Soul?"
 "Fear of a Black Planet"
 "Revolutionary Generation"
 "Can't Do Nuttin' for Ya Man"
 "Reggie Jax"
 "Leave This Off Your Fu*kin Charts"
 "B Side Wins Again"
 "War at 33 1/3"
 "Final Count of the Collision Between Us and the Damned"
 "Fight the Power"

Musikalbum 1990
Album av Public Enemy
Jon Schillaci

Jon Savarino Schillaci, född den 14 december 1971 i Oklahoma, är en amerikansk sexualbrottsling som lades till FBI Ten Most Wanted List den 7 september 2007 efter en rymning. Han var då den 488:e rymlingen som lades till listan. Han fångades in den 5 juni 2008 i San José de Gracia, Michoacán, Mexiko efter nästa nio år på rymmen.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

The Internet Wayback Machine's archive of Schillaci's FBI Top 10 Most Wanted Fugitive Alert
FBI:s press release om att Schillaci lagts till listan 
FBI:s  press release om Schillaci
Schillacis profil på America's Most Wanted

Amerikanska brottslingar
Personer i USA under 2000-talet
Personer från Oklahoma
Födda 1971
Levande personer
Män
Boog & Elliot 3 – Cirkusvänner

Boog & Elliot 3 – Cirkusvänner är en amerikansk animerad film från 2010 och efterföljaren till filmen Boog & Elliot 2 – Vilda vänner mot husdjuren.

Rollista

Externa länkar 
 

Amerikanska filmer 2010
Amerikanska animerade filmer
Amerikanska familjefilmer
Amerikanska komedifilmer
Sony Pictures Animation
Animerade filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Öglunda

Öglunda är kyrkbyn i Öglunda socken i Skara kommun i Västergötland på berget Billingens västra sida.  Från 2015 avgränsar SCB här en småort. 

I byn finns Öglunda kyrka men ingen skola eller affär. Naturreservatet Jättadalen-Öglunda grotta ligger i anslutning till byn.

Källor 

Småorter i Sverige
Orter i Skara kommun
Feydeau

Feydeau kan avse: 

 Feydeau-släkten:
 Ernest-Aimé Feydeau (1821–1873) – fransk författare
 Georges Feydeau (1862–1921) – fransk dramatiker känd för sina många farser, son till Ernest-Aimé Feydeau
 Jean-Pierre Feydeau (1903–1970) – fransk manusförfattare och regissör, son till Georges Feydeau

Franska efternamn
Ulf I. Eriksson

Ulf Ingemar Eriksson, född 13 september 1942, är en svensk författare och kritiker. Eriksson har framför allt skrivit om och intresserat sig för den mystiska och anarkistiska traditionen, i texter om Eric Hermelin, Hjalmar Ekström, Emilia Fogelklou, Raoul Vaneigem, Guy Debord, Karl-Heinz Roth m. fl. Han är också kännare av Friedrich Nietzsches filosofi och ingick i redaktionen för bokförlaget Symposions utgåva av Nietzsches samlade verk på svenska.

Bibliografi

Egna verk 
 Liv i överflöd. Prolegomena till Emilia Fogelklou (Åsak, 1988)
 Fria andar. Essäer om det antända livet (Symposion, 1990).
 Exempel. Anteckningar i levnadskonst (Symposion, 1999).
 Ett liv efter födelsen. Om fria andars himmelska och tragiska erfarenhet (Vesper, 2012).
 På intet stå. Anteckningar om Nietzsche, Rimbaud, Ekelund och andra (ellerströms, 2014)
 Ett möjligt liv. Angående Vilhelm Ekelunds ovidlådenhetstänkande (Exempla, 2017)

Som utgivare 
 Svalkande eld. Betraktelser och meditationer, Carl Jonas Love Almqvist (Symposion, 1992).
 Flyktlinjer. Aningar kring språket och kvinnan, Marianne Hörnström (Symposion, 1994).
 Blif en dåre! Marginalanteckningar och stridsskrifter, Eric Hermelin (ellerströms, 1997).
 Utblottelse. Ett urval betraktelser ur Det fördolda lifvet, Hjalmar Ekström (Eolit, 2007).
 Mystikens rosengård, Mahmud Shabistari (ellerströms, 2011).
 Exempel ur Vännernas minne av Shaikh 'Attar i Eric Hermelins översättning (Exempla, 2022).
 Om det översinnliga livet, Jakob Böhme (Ellerströms Text, 2022)

Antologibidrag 
"Människans signalement", i Den största lyckan. En bok till Vilhelm Ekelund, red. Per Erik Ljung och Helena Nilsson (ellerströms 1999).

Översättningar 
 Döden och maskinen. En introduktion till Jacques Derrida, Peter Kemp (Symposion, 1990).
 Masstrejk, parti och revolution, Rosa Luxemburg (Arkiv klassiker, 1983)

Fotnoter 

Svenskspråkiga författare
Svenska författare
Födda 1942
Levande personer
Män
Zapus

Zapus är ett släkte i familjen springråttor med tre arter som förekommer i Nordamerika.

Det vetenskapliga namnet är bildad av det grekiska prefixet za i betydelsen mycket eller mer samt av ordet pus (fot).

Utseende 

Arterna påminner om vanliga möss med långa bakfötter. De når en kroppslängd (huvud och bål) av 7,5 till 11 cm, en svanslängd av 11 till 16 cm och en vikt av 13 till 20 gram. Före vintern lagrar de fettreserver i svansen och de väger då upp till 37 gram. Bakfötternas längd ligger mellan 28 och 35 mm. Pälsens färg skiftar från den gråbruna ryggen över de gulaktiga sidorna till den vita buken. I äldre avhandlingar nämns ibland att de har kindpåsar för att bära födan men det är felaktig.

Arter, utbredning och habitat 

Släktet utgörs av tre arter.
 Zapus hudsonius förekommer från södra Alaska och Labradorhalvön i norr till Georgia i syd. I bergstrakter av Arizona och New Mexico lever avskilda populationer.
 Zapus princeps påträffas från södra Yukon och South Dakota i norr till sydvästra USA.
 Zapus trinotatus lever mellan sydvästra British Columbia och nordvästra Kalifornien.

Habitatet utgörs av skogar och gräsmarker i låglandet eller i bergstrakter. De föredrar den täta vegetationen nära vattenansamlingar.

Ekologi 

Dessa gnagare är främst aktiva på natten men syns även på dagen. De bygger under sommaren nästan klotrunda bon av växtdelar med en diameter på 10 cm. För vinterdvalan gräver de underjordiska bon som fylls delvis med gräs och löv. Vinterdvalan varar från september/oktober till april/maj. Dessutom kan de vid kyliga väderförhållanden falla i ett stelt tillstånd (torpor). Vid dessa tillfällen kan kroppstemperaturen sjunka till 2 °C.

Arterna skuttar bara med en meter långa hopp när de känner sig hotade. De har bra förmåga att simma och klättra i buskar. Födan utgörs främst av frön som kompletteras med frukter, bär, nötter och insekter.

Individerna lever ensam men reviren av olika kön överlappar varandra. I fångenskap är de ibland aggressiva mot varandra när de sätts i samma bur. Parningen kan ske mellan maj och september, oftast mellan juni och augusti. Beroende på art föder honor en eller två kullar under tiden. Dräktigheten varar upp till 23 dagar och per kull föds upp till nio nakna och blind ungar (genomsnitt fem). De öppnar ögonen efter cirka fyra veckor och kort efteråt slutar honan med digivningen. Individer i fångenskap blev upp till fem år gamla.

Alla tre arter listas av IUCN som livskraftig (LC).

Referenser

Noter

Tryckta källor 
 Ronald M. Nowak: Mammals of the World. Johns Hopkins University Press, Baltimore 1999, 

Springråttor
Dipodidae
Gustav Troell

Bengt Gustav Abrahamsson Troell, född 11 november 1912 i Stockholm, avliden 29 december 1985 i Luleå domkyrkoförsamling, var en svensk agronom. Han var son till Abraham Troell.

Efter studentexamen 1931 avlade Troell reservofficersexamen 1941 och agronomexamen vid Lantbrukshögskolan 1943. Han var assistent vid Södermanlands läns hushållningssällskap 1943, lärare på yrkesbestämd fortsättningsskola i Byske 1943, blev jordbruksförvaltare vid Munksunds AB i Luleå 1944, lantbruksassistent vid lantbruksnämnden i Halmstad 1950 och lantbrukskonsulent vid lantbruksnämnden i Luleå 1952.

Källor

Gustav Troell på gravar.se

Svenska agronomer
Födda 1912
Avlidna 1985
Män
Personer från Stockholm
Lars Troell

Lars Troell, född 21 april 1916 i Stockholm, död 20 april 1998, var en svensk läkare. Han var son till Abraham Troell.

Troell blev medicine licentiat 1941, medicine doktor 1947 och docent i kirurgi vid Karolinska institutet 1951. Han var underläkare vid kirurgiska kliniken på Karolinska sjukhuset 1941–56, blev marinläkare av andra graden 1944, av första graden 1946, förste marinläkare 1953, var marinöverläkare och chef för Marinläkarkåren 1956–69, marinstabsläkare 1969–71, försvarsöverläkare på medicinalkårexpeditionen vid Försvarets sjukvårdsstyrelse 1971–76, chefsläkare vid Statens personalnämnd 1976–79 och överläkare vid Statens arbetsmarknadsnämnd 1979–81.

Troell författade doktorsavhandlingen Inhalational Therapy of Experimentally Provoked lleus (1947) samt arbeten rör allmän kirurgi, brännskador och försvarsmedicin. Han invaldes som ledamot av Örlogsmannasällskapet 1956 och av Krigsvetenskapsakademien 1959.

Källor

Födda 1916
Avlidna 1998
Svenska läkare under 1900-talet
Personer verksamma vid Karolinska Institutet
Ledamöter av Kungliga Örlogsmannasällskapet
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Läkare från Stockholm
Män
Källahamn

Källahamn är en historisk hamn för segelskutor, utskeppningshamn för sten och fiskehamn på östra Öland, Borgholms kommun i Källa socken. I anslutning till hamnen finns viss bebyggelse, men invånarantalet är mindre än 50 (2012). Hamngrunden sydost om hamnen är ett fågelskyddsområde.

Källahamns historia är lång tack vare den skyddade havsviken, färskvattenkällan och Källa ödekyrka som även fungerade som försvarsanläggning. Källahamn räknades som en av de viktigare på Öland och är framför allt känd som utskeppningshamn för kalksten. Från och med 1200-talet användes ölandsten vid kyrkbyggen i Lübeck, Stralsund, Greifswald och Wismar. När de svenska 1600-talsslotten i Stockholm och Uppsala byggdes hämtades också sten från Öland. I synnerhet ökade stenbrytningen under stormaktstiden, då väldiga mängder ölandssten skeppades över till de svenska besittningarna i Livland och Estland i Baltikum och till de nordtyska hamnarna, att döma av de myntfynd som gjorts. Källa undantogs under denna tid från lagen om förbud för ölänningarna att själva ombesörja handel över Östersjön, vilket fick socknens utrikessjöfart att blomstra framför allt i slutet av 1600-talet. 

Hamnen var öns främsta under 1800-talets andra del fram till omkring 1900, då Sandviks moderna hamn byggdes på Ölands västra sida. Dessförinnan hade Källahamn Ölands största samlade handelsflotta med 15 seglande skutor år 1878 som framförallt fraktade trappsten till Stockholm.

På 1900-talet började man i större utsträckning använda hamnen som fiskehamn för yrkesfiske. Efter 1980-talet minskade fångsterna och yrkesfisket upphörde 2010.

Källor 
 
"Källahamns historia", 2012-06-09
"Historiskt-geografiskt och statistiskt lexikon öfver Sverige", 2012-06-09

Externa länkar
Fotografier från Källahamn finns i Riksantikvarieämbetets Arkivsök.

Orter i Borgholms kommun
Vivstavarvs kapell

Vivstavarvs kapell eller Varfskapellet är ett kapell i Timrå (Vivsta). Kapellet tillhör Timrå församling i Härnösands stift.

Kapellet
Kapellet uppfördes 1891 i nyromansk stil efter ritningar av arkitekt Andreas Bugge. Ursprungligen var byggnaden ett spruthus för Vivstavarvs bruk. 1959 lät disponenten Wilhelm Lilliestråle bygga om spruthuset till kapell och 1983 övertogs kapellet av Timrå församling. Byggnaden är uppförd av rött tegel och liknar en riddarborg. Planformen är korsformad och vid sydvästra sidan finns ett rundtorn där ingången är belägen. Väggarna genombryts av rundbågiga fönster och dörrar.

Inventarier
 Ett votivskepp utfört av August Kjellén föreställer barkskeppet Eulalia som byggdes 1863 på Vivstavarv.
 Dopfunten har en skål tillverkad av konstnären Harry Ekelund, Kvissleby. Foten har tagits från en 20 meter lång fura från 1700-talet.

Referenser

Tryckta källor

Webbkällor

Externa länkar
 Församlingens webbplats

Kyrkobyggnader i Timrå kommun
Kyrkobyggnader i Härnösands stift
Kyrkobyggnader invigda 1959
Kapell i Sverige
Byggnader ritade av Andreas Bugge
1959 i Sverige
Regumatorps församling

Regumatorps församling var en församling  i Skara stift i nuvarande Skövde kommun. Församlingen uppgick 1552 i Sjogerstads församling.

Administrativ historik 
Församlingen har medeltida ursprung och uppgick 1552 i Sjogerstads församling, efter att före dess ingått i samma pastorat.

Referenser

Indelningar i Skövde kommun
Historiska församlingar i Skara stift
Bogdan Norčič

Bogdan Norčič, född 19 september 1953 (FIS anger födelsesåret till 1950) i Kranj (i dåvarande Jugoslavien), död 6 april 2004 i Agergas i Cerklje na Gorenjskem i Slovenien, var en slovensk backhoppare som tävlade för Jugoslavien och backhoppstränare. Han representerade SK Triglav Kranj.

Karriär 

Bogdan Norčič debuterade i tysk-österrikiska backhopparveckan i Schattenbergbacken i Oberstdorf 29 december 1971, där han slutade på en 45:e plats. Han slutade som bäst på en tolfte plats sammanlagt i backhopparveckan säsongen 1979/1980. Säsongen 1978/1979 blev han nummer 15 totalt i backhopparveckan. Bästa placeringen i en deltävling i backhopparveckan kom i stora Olympiabacken i Garmisch-Partenkirchen i Västtyskland 2 januari 1979 då han blev tvåa efter Josef Samek från Tjeckoslovakien.

Världscupen i backhoppning startade säsongen 1979/1980. Första säsongen i världscupen blev Norčič nummer 20 sammanlagt. Det blev hans bästa resultat i den totala världscupen. Som bäst i en deltävling i världscupen blev han två i Sapporo i Japan 12 januari 1980. Han blev tvåa efter hemmahopparen Hirokazu Yagi.

Norčič deltog i Skid-VM 1974 i Falun i Sverige och i VM 1978 i Lahtis i Finland. Som bäst blev han nummer 14 i stora backen i Lahtis 1978. Bogdan Norčič tävlade också i olympiska vinterspelen 1976 i Innsbruck i Österrike. Där slutade han på en delad 38:e plats i normalbacken och en 28:e plats i stora backen. Under olympiska spelen 1980 i Lake Placid i USA blev han nummer 48 i normalbacken och nummer 38 i stora backen.

Bogdan Norčič deltog i VM i skudflygning 6 gånger, på hemmaplan i skidflygningsbacken i Letalnica i Planica 1972, i Heini Klopfer-backen i Oberstdorf 1973, i Kulm i Bad Mitterndorf i Österrike 1975, i Vikersund i Norge 1977, i Planica 1979 och slutligen i Oberstdorf 1981. Som bäst blev han nummer 17 i Vikersund 1977. Som provhoppare i Planica 1977 hoppade Bogdan Norčič 181 meter, fem meter över gällande världsrekord. Hoppet räknas dock inte som officiell världsrekord.

Bogdan Norčič avslutade backhoppskarriären 1981.

Övrigt 

Efter avslutad aktiv backhoppningskarriär var Bogdan Norčič verksam som backhoppstränare. Han är far till backhopparen Bine Norčič som tävlade i världscupen från 1998 till 2000. Efter lång tids sjukdom avled Bogdan Norčič 2004.

Källor 
   (ofullständig)
 Sports Reference - Bogdan Norčič

Referenser 

Jugoslaviska backhoppare
Backhoppstränare
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i backhoppning vid olympiska vinterspelen 1980
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1976 från Jugoslavien
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1980 från Jugoslavien
Idrottare från Kranj
Födda 1953
Avlidna 2004
Män
André Bauchant

André Bauchant, född den 24 april 1873, död den 12 augusti 1958, var fransk naivistisk målare vars kompositioner ofta illustrerade mytologi och klassisk historia.

Han arbetade ursprungligen som grönsaksodlare, efter sin far, innan han kallades ut i första världskriget. Han utbildade sig senare till kartritare innan han började sin karriär som konstnär.

Biografi
Bauchant föddes i Château-Renault, Indre-et-Loire. Hans första utställning kom 1920 i Salon d'Automne. Bland hans tidigt uppmärksammade verk märks Panoramas de la Marne som bygger på hans upplevelser från första marneslaget. År 1927 fick han uppdrag av Diaghilev att utforma dekor till uppförandet av Stravinskijs Apollon Musagète.

Förutom historiska, mytologiska och bibliska motiv var han framför allt uppmärksammad för sina blomsterstycken. En ovanlig fantasirikedom, en stark dekorativ känsla och en skimrande kolorit utmärker hans måleri.

Referenser

Noter

Övriga källor 
Bra Böckers lexikon, 1973

Födda 1873
Franska målare
Avlidna 1958
Män
Personer från Indre-et-Loire
Signe Ekblad-Eldh

Signe Ekblad-Eldh, egentligen Signe Eldh, ogift Ekblad, född 29 juni 1903 i Katarina församling, Stockholm, död 22 april 1960 i samma församling, var en svensk donator.

Hon växte upp i Stockholm och var dotter till sjökapten Olof Ekblad och Fredrika Dorotea Karlsson.

Från 1941 var hon gift med Nils Eldh fram till dennes död i januari 1960, kort före hennes egen död i april samma år. Deras donation utgör grunden för Eldh-Ekblads fredspris som utdelas av Svenska freds- och skiljedomsföreningen sedan 1960.

Signe Ekblad-Eldh ligger även bakom Signe Ekblad-Eldhs pris, ett litterärt pris som sedan 1962 utdelats av Svenska Akademien. Hon är begravd på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Källor

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska donatorer
Personer från Stockholm
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1903
Avlidna 1960
Kvinnor
Personer i Sverige under 1900-talet
Ted Brithén

Ted Brithén, född 25 november 1990, är en svensk ishockeyspelare, som sedan säsongen 2017/2018 spelar för Rögle BK. Han spelade från säsongen 2007/2008 till 2009/2010 i Rögles J18 respektive J20-lag, med en kort sejour i Sarnia Sting, Ontario, Canada och spelade i Ontario Hockey League - som ingår i CHL. Han spelade (med inhopp enstaka matcher tidigare säsonger) i Rögle BK:s seniorlag från säsongen 2010/2011 till 2012/2013. 

Han beskrevs 2012 som "An all-around center with a good eye for the game. A smart two-way player and excellent playmaker. Useful on both powerplay and penalty kill. Has a good shot. (Matias Strozyk) "

Under säsongerna 2013/2014 till 2016/2017 har han spelat för HV71, men återkom 2017/2018 till Rögle BK, där han fram till november 2017 varit lagkapten.

Referenser 
 

Födda 1990
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Rögle BK
Ishockeyspelare i HV71
Män
Levande personer
Personer från Danderyds kommun
Nils Eldh

Nils Herman Eldh, vid bokutgivning kallad Nils H. Eldh, född 21 februari 1888 i Järnskogs församling, Värmland, död 25 januari 1960 i Katarina församling, Stockholm, var en svensk författare, föreläsare och donator.

Biografi
Han växte upp i Stommen, Järnskog, och var son till fältjägaren och hemmansägaren Anders Ersson Eldh och Stina Olofsdotter.

Han genomgick kustartilleriets underofficersskola, studerade vid kolonialskolan i Bryssel samt tog kolonial ämbetsexamen i Belgiska Kongo 1917. Han var medarbetare i bland andra Sydsvenskan, Tiden och Världshorisont.

Från 1941 var han gift med Signe Ekblad-Eldh som avled samma år som maken. Deras donation är grunden för Eldh-Ekblads fredspris som utdelas av Svenska freds- och skiljedomsföreningen sedan 1960. Makarna är begravda på Katarina kyrkogård i Stockholm.

Bibliografi i urval
 1953 - 
 1955 -

Referenser

Externa länkar

Värmländska författare
Svenska författare under 1900-talet
Svenska donatorer
Personer från Järnskogs socken
Gravsatta på Katarina kyrkogård
Födda 1888
Avlidna 1960
Män
Klippmålningarna i Mwela

Klippmålningarna i Mwela är ett nationalmonument i Zambia omkring 5 km öster om Kasama.. Klippmålningarna finns på 6 olika platser: Sumina, Mulundi och Changa strax söder om huvudvägen samt Mwela och Muankole norr om denna. Därtill finns ett område kallat Luimbo.. Sammanlagt finns i dessa över 1 000 målningar vilket gör området till ett av de tätaste klippmålningsområdena i Afrika.

Sedan 1964 är klippmålningarna ett av Zambias nationalmonument och är sedan 10 mars 2009 uppsatt på Zambias tentativa världsarvslista.

Referenser

Litteratur
Smith, B. (1997). Zambia's Ancient Rock Art: The Paintings of Kasama. National Heritage Conservation Commission. , 9789982340007.

Nationalmonument i Zambia
Fornminnen i Zambia
Tentativa världsarv i Zambia
Klippkonst i Zambia
Modala glasbruk

Modala glasbruk var ett svenskt glasbruk i nuvarande Emmaboda kommun. 

Modala glasbruk anlades 1894, men driften nedlades redan 1914.. Författaren Vilhelm Moberg, uppvuxen i det närbelägna Moshultamåla, arbetade som barn vid glasbruket med att bära ved. 

Glasbrukets arkiv förvaltas av Kristallmuseet i Broakulla.

Referenser

Ej längre existerande svenska glasbruk
Ej längre existerande företag i Emmaboda kommun
Företag bildade 1894
Företag upplösta 1914
Glasriket
Landålett

En landålett är en liten landå, vanligen med plats inuti för två personer på ett bakre, bekvämare säte och för två personer på ett främre, obekvämare.

Se även 
Landå
Hästvagn
Droska
Phaetonvagn
Diligens

Referenser

Hästfordon
Fyrfläckig skulderbock

Fyrfläckig skulderbock (Pachyta quadrimaculata) är en skalbagge i familjen långhorningar. Skalbaggen är 11–22 millimeter lång och har halmgula täckvingar med fyra stora svarta fläckar, två fläckar på varje täckvinge. Skalbaggen förekommer i barrskogar från Europa (främst kontinentala Europa norr om Alperna) och vidare österut till Sibirien. Utbredningsområdets östra gräns går vid Amurfloden. Larven lever i ytligt liggande döda tallrötter och möjligen även i döda granrötter. Utvecklingstiden till imago är tre år. Det antas att förpuppningen sker i marken. Artens flygperiod, den tid då fullbildade skalbaggar kan ses, sträcker sig från omkring mitten av juni fram till slutet av juli. Skalbaggarna har för vana att besöka blommor, speciellt blommande strätta och älggräs.

I Norden förekommer fyrfläckig skulderbock i södra Finland och på Åland. Från Sverige finns äldre uppgifter (mer än 100 år gamla) om att den påträffats i landet, men inga fynd från senare tid varför etiketteringen av fynden i Sverige möjligen är osäker. Även från Danmark finns äldre uppgifter om att arten påträffats i landet, dock antas dessa röra exemplar som följt med importerat virke.

Källor

Externa länkar 

Långhorningar
251 (tal)

251 är det naturliga talet som följer 250 och som följs av 252. Det är också ett primtal.

Inom vetenskapen 
 251 Sophia, en asteroid.

Inom matematiken 
251 är ett udda tal. CCLI är 251 i romerska siffror.

251 är summan av tre på varandra följande primtal (79 + 83 + 89) och summan av sju på varandra följande primtal (23 + 29 + 31 + 37 + 41 + 43 + 47).

251 är det enda primtalet mellan 241 och 257.

Se även 
 251 f.Kr. och 251 e.Kr. (årtal)
 Tal
 Siffra
 Nummer
 Lista över tal
 Räkneord

Externa länkar

Källor

Primtal
Heltal
Acheville

Acheville är en kommun i departementet Pas-de-Calais i regionen Hauts-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Vimy som tillhör arrondissementet Arras. År  hade Acheville  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Acheville

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Pas-de-Calais

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Pas-de-Calais