kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Grovnäbbad trut

Grovnäbbad trut (Larus pacificus) är en australisk vadarfågel i familjen måsfåglar. Som namnet avslöjar har den en ovanligt kraftig näbb. Beståndet är relativt litet men anses ändå vara livskraftigt.

Utseende 
Grovnäbbad trut är en stor måsfågel med en kroppslängd på 62 cm och vingbredden 147 cm, avgjort större än kelptruten, den enda andra förekommande trutarten i Australien. Karakteristiskt är vidare svart ovansida med mörka handpennor och utan vita fläckar innanför spetsarna, svart stjärtband och speciellt den mycket grova näbben. Ungfågeln är något mörkare än kelptruten, framför allt undertill, och med avsevärt grövre näbb, skär med mörk spets.

Läten 
Bland lätena hörs ropande och ibland rätt utdragna "ow-ow" liksom korta "oh oh", djupa "cark-cark" eller "auk-auk" samt olika klagande stammande och barska skrockande ljud.

Utbredning och systematik 
Grovnäbbad trut delas in i två underarter med följande utbredning:
 Larus pacificus georgii – kustnära Western Australia till South Australia och Kangaroo Island
 Larus pacificus pacificus – sydöstra Australien (Victoria) och Tasmanien, sporadiskt i Queensland

Släktskap 
DNA-studier visar att arten tillhör en grupp med måsar och trutar som alla har ett svart ändband på stjärten (de sydamerikanska arterna perutrut och argentinatrut samt den östasiatiska arten svartstjärtad mås) men även den avvikande amerikanska arten vithuvad mås. Dessa är i sin tur systergrupp till en samling vithuvade trutar som gråtrut och havstrut, men också fiskmås och ringnäbbad mås.

Levnadssätt 
Grovnäbbad trut häckar i glesa kolonier utmed kuster och på öar, mellan september och januari. Utanför häckningstiden uppträder den inte i flock. Den är helt havsbunden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stabil population. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Beståndet är dock relativt litet, uppskattat till cirka 11 000 individer.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Barberier

Barberier är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Chantelle som ligger i arrondissementet Moulins. År  hade Barberier  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Barberier

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor

Externa länkar

Kommuner i Allier
Skiffertrut

Skiffertrut (Larus schistisagus) är en fågel i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar. Den förekommer i kustområden i östra Asien och i norra Alaska. Arten är en mycket tillfällig gäst i Europa med endast en handfull fynd. Beståndet är relativt litet men anses vara livskraftigt.

Utseende
 
Skiffertruten är en stor och kraftig trut med fyra åldersklasser. Den mäter 55-67 cm, har ett vingspann på 132-148cm och väger 1 050-1 670 kg. I adult sommardräkt har den skiffergrå vingovansida med vit bakkant, svarta yttre vingspetsar med vita fläckar och är i övrigt vit. I flykten syns på vingundersidan mörka vingpennor vilket skapar ett kontrasterande mönster. Den har en kraftig gul näbb med stor röd gonysfläck och mörkrosa kraftiga tarser. Den har en rödrosa orbitalring och gul iris. I adult vinterdräkt har den mörkvattrat huvud. 

Juvenilen har svart näbb och mycket mörkt brun vattrad fjäderdräkt, som långsamt blir ljusare, speciellt på huvudet. I första sommardräkt kan den vara nästan helvit med mörka vingspetsar och stjärt. I andra årets vinterdräkt är den vattrad i ljust grått och vitt förutom skulderfjädrar som är grå, och vingspetsarna och stjärtfjädrarna som är svarta. I denna dräkt har den ljust rosabeige näbb med stor svart näbbspets.

Läte
Lätena liknar gråvingad trut. Det långa lätet är långsammare och djupare än västtrutens.

Utbredning

Fågeln häckar från nordöstra Sibirien till Japan, och i norra Alaska. De nordliga häckarna flyttar söderut om vintern till isfria områden och vintertid uppträder arten från Kommendörsöarna och Hokkaido till Nord- och Sydkorea och Taiwan. Ibland övervintrar den även i sydöstra Kina. Den observeras sällan utanför sitt utbredningsområde, men rapporter finns från Kanada, kontinentala USA, Hawaii och Boninöarna. Den har också observerats en handfull gånger i Europa, med första fyndet i Litauen 2008 och därefter i Storbritannien 2011, i Finland, Vitryssland och på Island 2012, i Irland 2014 och 2015, Tyskland 2016 och Polen 2017.

Ekologi
Skiffertruten häckar i kolonier på isolerade öar med gräs, på klippor, på sandiga och steniga kuster och lokalt även på hustak. Vintertid uppehåller den sig utmed isfria kuster, vid flodmynningar och hamnar.

Hot och status
Artens population är förhållandevis liten och dess populationstrend är okänd, men utbredningsområdet är relativt stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN bedömer att den inte är hotad och placerar den därför i kategorin livskraftig.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i orientaliska regionen
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Barrais-Bussolles

Barrais-Bussolles är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Lapalisse som ligger i arrondissementet Vichy. År  hade Barrais-Bussolles  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Barrais-Bussolles

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor 

Kommuner i Allier
Larus thayeri

Larus thayeri är en nordamerikansk fågel i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar med omdiskuterad artstatus.

Utseende och läten 
Detta taxon är en rätt stor måsfågel, 56-64 cm i längd och 130-148 cm i vingbredd. I proportioner och storlek liknar den vitvingad trut, men är i snitt något större, har mer svart på vingspetsarna samt är mer streckad på huvudet vintertid. Ungfågeln är mörkare och har kontrasterande mörkare armpennor. Jämfört med den snarlika kanadatruten har den å andra sidan mer svart på vingspetsen och ungfågeln är blekare med framför allt ljusare handpennor. Den har vidare mörk iris, medan kanadatrutens är ljus. Lätena är identiska med vitvingad trut.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Hudson Bay till västra Grönland och övervintrar från British Columbia till Californiaviken. Den är en mycket sällsynt gäst i Europa, med enstaka fynd i Storbritannien, Danmark, Norge, Irland, på Island samt en återkommande individ i Spanien. Den har även setts i Japan.

Tidigare behandlades den som egen art, då med det svenska namnet thayertrut, och vissa gör det fortfarande. Studier visar dock att den studie som ligger till grund för det synsättet präglas av en mängd vetenskapliga felaktigheter, varför arten numera vanligen betraktas som underart till vitvingad trut.

Levnadssätt 
Thayertruten häckar på tundra i amerikanska Arktis. Den lägger tre blåaktiga eller grönaktiga ägg i bon fodrade med gräs, mossa eller lavar. Vintertid ses den i små antal med andra stora trutar.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner inte längre thayeri som egen art, varför dess hotstatus inte bedöms. Vitvingad trut, som den numera oftast behandlas som en del av, anses ha en livskraftig population.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar John Eliot Thayer (1862-1933), amerikansk ornitolog och samlare.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i nearktiska regionen
Timmermannens kapell

Timmermannens kapell är en kyrkobyggnad som tillhör Södra Sandsjö församling i Växjö stift. Kapellet ligger i samhället Konga i Tingsryds kommun.

Kyrkobyggnaden
Kapellet var ursprungligen slöjdsal till skolan i Konga. Initiativtagare till kapellet var dåvarande kyrkoherden i Södra Sandsjö, Nils Nicklason. Ett hundratal frivilliga har medverkat till slöjdsalens ombyggnad till kapell. Invigningen skedde 1969. Byggnaden är uppförd i trä och rödfärgad. Någon större förändring av den ursprungliga exteriören har inte skett. Trärelieferna på norra väggen utförda av konstnären Eva Spångberg ger ett tydligt tecken på vad byggnaden representerar. Relieferna framställer en scen från snickarverkstaden i Nasaret: Josef med sågen, Maria i bön med oljelampa i handen samt den fyraårige Jesus med en bräda som han räcker fram. Interiören består av en vitmålad kyrksal med en korvägg i norr och en bakomliggande sakristia. Entrén är belägen på den sydöstra sidan. 

En fristående klockstapel uppfördes 1974. Kyrkklockan bär en bild av den heliga Birgitta och hennes bön: ”Visa mig Herre din väg och gör mig villig att vandra den”.

Inventarier
Altare i form av en hyvelbänk, som tidigare använts i skolslöjden.
Skulpturgrupp på korväggen och Krucifix i sjödränkt ek utförda av konstnären Eva Spångberg.
Dopfunt bestående av slöjdsalens huggkubb. Dopskålen av koppar har tillverkats i en pressformen till kloten på Växjö domkyrkas spiror.
Skulptur vid dopfunten, ett verk av Stig Klingberg.
Ambo bestående av några grovt tillsågade bräder.
Kopplade stolar med plats för 50 personer.

Referenser

Tryckta källor
Kyrkobyggnader i Kronobergs län. Länsstyrelsen i Kronobergs län.1998 
Växjö stifts Hembygdskalender 1970. Timmermannens kapell , artikel av kyrkoherden Nils Nicklasson,Södra Sandsjö.

Kyrkobyggnader i Växjö stift
Kyrkobyggnader i Tingsryds kommun
Kyrkobyggnader invigda 1969
Kapell i Sverige
1969 i Sverige
Koj Jonsson

Karl Olov "Koj" Jonsson, född 9 september 1915 i Kalmar, död 11 januari 2003, var en svensk arkitekt. 

Jonsson, vars far var stadskassör, utexaminerades från Kungliga Tekniska högskolan 1939 och Kungliga Konsthögskolan 1946. Han var anställd vid olika arkitektkontor åren 1937–1940, assistent vid länsarkitektkontoret i Uppsala 1940–1944, arkitekt vid Byggnadsstyrelsen 1944–1945, stadsplanearkitekt i Göteborg 1945–1948, generalplanechef där 1950–1953, stadsplanechef där 1953–1962, stadsbyggnadsdirektör där 1962–1971 och bedrev därefter egen verksamhet. Han var lektor vid Tekniska gymnasiet i Göteborg 1948–1950 samt biträdande lärare, speciallärare och tf. professor vid Chalmers tekniska högskola 1946–1956.

Referenser

Noter

Källor 

Karl Olov Jonsson på gravar.se

Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska stadsplanerare
Kommunaltekniker i Göteborg
Personer verksamma vid Chalmers tekniska högskola
Födda 1915
Avlidna 2003
Män
Personer från Kalmar
Delfinmås

Delfinmås (Leucophaeus scoresbii) är en sydamerikansk fågel inom familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar.

Utseende 
Delfinmåsen är en medelstor måsfågel med en kroppslängd på 40-46 cm och vingbredden 104-110 cm. Den är kraftig med stor och tjock näbb samt korta och breda vingar. Färgsättningen är karakteristisk och unik: sotgrå på huvud och undersida, svartaktig vingovansida med vit vingbakkant, vit stjärt och lysande röd näbb. Utanför häckningstiden visar den ofta en mörkare huva. Ungfåglar är mestadels enhetligt mörkbruna med ljusare buk, grå ben och näbb och vit vingbakkant.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever vid kusten i södra Chile och Argentina samt på Falklandsöarna. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades delfinmåsen som ensam art i Leucophaeus, men DNA-studier visar att den står nära de likaledes amerikanska arterna ökenmås, präriemås, sotvingad mås och lavatrut. Antingen förs även dessa till Leucophaeus, som här, eller så flyttas delfinmåsen till Larus.

Levnadssätt 
Delfinmåsen återfinns utmed klippiga kuster där den livnär sig på as, fågelägg och fågelungar, men kan också inta annan föda som marina ryggradslösa djur. Den söker efter föda bland havslevande däggdjur på jakt efter död fisk, moderkakor och framför allt avföring. Fågeln undersöker också sjögräs, fångar svärmande strandlevande flugor och plockar musslor som den öppnar genom att släppa dem på stenar från luften.

Arten häckar i relativt små kolonier med som flest 210 par, belägna på lågt liggande havsklippor, sand- eller grusstränder och våtmarkssänkor, ofta i närheten av fågelkolonier, havslevande däggdjur, slakterier, avlopp eller bondgårdar.

Status och hot 
Delfinmåsen världspopulation uppskattas till endast 10.000-28.000 individer, men eftersom utbredningsområdet är stort och populationsutvecklingen stabil betraktas den inte som hotad, utan kategoriseras som livskraftig av internationella naturvårdsunionen IUCN

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar den engelske upptäcktsresanden William Scoresby (1789-1857). På svenska har den även kallats magellanmås.

Bildgalleri

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i neotropiska regionen
Bayet

Bayet är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Saint-Pourçain-sur-Sioule som ligger i arrondissementet Moulins. År  hade Bayet  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bayet

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor 

Kommuner i Allier
Tjocknäbbad tärna

Tjocknäbbad tärna (Phaetusa simplex) är en sydamerikansk fågel i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar.

Utseende 
Tjocknäbbad tärna är en helt omisskännlig tärna med väldigt kraftig näbb och påtaglig vingteckning. Den är med en kroppslängd på 38–42 centimeter relativt stor, i storlek med kentsk tärna. 

I häckningsdräkt har arten en svart hätta som går ner lite över örontäckarna. Tygeln och undersidan är vit, flankerna grå, irisen brunsvart och benen gula. Ovansidan är medelgrå, mörkare än hos de flesta tärnarter, men både armpennor och större vingtäckare är vita. I kombination med de svarta handpennorna får den därför i flykten ett uppseendeväckande trefärgat utseende, likt tärnmås. 

Utanför häckningstid är krona och panna blekare, likaså hos ungfågeln som dessutom har blekare näbb samt rygg och vingar brunfläckade.

Läten 
Bland lätena hörs raspiga "kree" och "kew", ofta avgivna i en serie.

Utbredning och systematik 
Tjocknäbbad tärna placeras som enda art i släktet Phaetusa. Den delas in i två underarter:
 Phaetusa simplex simplex – östra Colombia till östra Brasilien och Amazonområdet, på Trinidad och i västra Ecuador
 Phaetusa simplex chloropoda – längs Paraguayfloden och Paranáfloden till norra Argentina

Vissa behandlar den som monotypisk, det vill säga inte delas in i några underarter.

Arten är trots liknande namn inte nära släkt med vare sig indisk flodtärna (Sterna aurantia) eller nyzeeländsk flodtärna (Chlidonias albostriatus).

Ekologi 
Arten förekommer i breda floder och sjöar där den häckar på stränder och sandbankar. Utanför häckningstid ses den även i flodmynninghar och kustnära mangroveskogar. Fågeln häckar i par eller i små grupper om upp till hundra individer, gärna intill amazontärna (Sternula superciliaris), amerikansk saxnäbb (Rynchops niger) och sandfalknattskärra. Den ägger upp till tre ägg.

Tjocknäbbad tärna lever huvudsakligen av småfisk, mellan fyra och tolv centimeter långa, men också insekter. Den födosöker mest genom att dyka från sex till elva meters höjd. Den ses också fånga efter insekter över lerslätter och har också setts följa plogar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågeln kallades tidigare sydamerikansk flodtärna på svenska.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tärnor
Fåglar i neotropiska regionen
Beaulon

Beaulon är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Chevagnes som ligger i arrondissementet Moulins. År  hade Beaulon  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Beaulon

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor

Externa länkar

Kommuner i Allier
Grå noddy

Grå noddy (Anous ceruleus) är en fågel i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar som förekommer i Stilla havet.

Utseende 
Grå noddy är en liten (29 cm), enhetligt ljusgrå tärna med tydligt mörkt öga. Den är mycket blek på huvud och undersida, med gråblå mantel och vingar. Den smala och rätt långa näbben är svart, liksom benen. I flykten syns mörkare handpennor och en kort kluven stjärt. Den skiljer sig från liknande blek noddy (A. albivitta) genom att huvud och undersida är mycket blekare än ovansidan samt att handpennor och armpennor är mörkare än vingtäckare, särskilt på undersidan av vingen.

Läten 
Fågeln är relativt tystlåten, men kan avge ett mjukt spinnande ljud.

Utbredning och systematik 
Grå noddy förekommer i subtropiska och tropiska delar av Stilla havet. Den delas in i fem underarter med följande utbredning:
 Anous ceruleus saxatilis – från Minami-Torishima och norra Marshallöarna till nordvästra Hawaiiöarna
 Anous ceruleus nebouxi – från Tuvalu till Phoenixöarna, Fiji och Samoa
 Anous ceruleus ceruleus – Kiritimati (Line Islands) och Marquesasöarna
 Anous ceruleus teretirostris – Tuamotuöarna, Cooköarna, Australöarna och Sällskapsöarna 
 Anous ceruleus murphyi – Gambieröarna

Arten har även påträffats i Japan.

Släktestillhörighet 
Tidigare placerades den i släktet Procelsterna och vissa gör det fortfarande. DNA-studier visar dock att släktet är inbäddat i Anous.

Levnadssätt 
Grå noddy ses i kustnära vatten, vanligen mycket nära häckningskolonierna. lever av väldigt små fiskar (i snitt 1,7 cm), kräftdjur, bläckfisk och havslöpare som den plockar från vattenytan. Arten häckar i lösa kolonier på klippor, i vissa områden som Hawaiiöarna året runt.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och stabil populationsutveckling, dock okänd utveckling i vissa populationer. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Den sammanlagda populationen av grå noddy och blek noddy (A. albivitta) består av 27.000-120.000 individer, men hur många av dessa utgörs av grå noddy är okänt.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats blå noddy och tärnnoddy. Notera att blek noddy kallas grey noddy på engelska.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Tärnor
Fåglar i oceaniska regionen
Beaune-d'Allier

Beaune-d'Allier är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Montmarault som ligger i arrondissementet Montluçon. År  hade Beaune-d'Allier  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Beaune-d'Allier

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor

Externa länkar

Kommuner i Allier
Beringmås

Beringmås (Rissa brevirostris) är en mycket lokalt förekommande och hotad måsfågel som endast kan ses i och kring Berings sund.

Kännetecken

Utseende 
Arten är mycket nära släkt med tretåig mås (Rissa tridactyla) och liksom denna en liten, långvingad mås med korta ben och grå vingar med vingspetsarna doppade i svart. Beringmåsen är dock något mindre (35–39 centimeter i kroppslängd) och har större, rundare huvud och kortare näbb. 

Det mest karakteristiska är de röda benen och fötterna – tretåig mås har svarta ben. Vidare är vingovansidan mörkare hos vuxen fågel och saknar den trefärgade effekten tretåiga måsens blekare handpennor ger. Även vingundersidan är grå, istället för vit. 

Ungfågeln skiljer sig tydligare från motsvarande dräkt hos tretåig mås. Beringmåsen saknar dennas svarta band på stjärten och den svarta "W"-teckningen över vingarna, och är på så sätt mycket mer lik den adulta fågeln.

Läten 
Beringmåsens röst är mycket ljusare än den tretåiga måsens. Den yttrar ofta ett upprepat falsettliknande läte.

Utbredning 
Nästan hela världspopulationen häckar på öar i Berings sund, på Pribiloföarna, Bogosloföarna och Buldiröarna i USA samt Kommendörsöarna i Ryssland. Mindre kolonier har även hittats under 1990-tal och 2000-tal i Aleuterna på öarna Unalga, Koniuji, Amak och Chagulak. Den övervintrar i norra Stilla havet.

Ekologi 
Arten häckar i kolonier på klipphyllor, vanligtvis högre klippor och smalare avsatser än tretåig mås. Den anländer till häckningskolonierna i april och lämnar i september.

Arten födosöker främst nattetid över öppet hav efter fiskyngel från bland annat alaska pollock (Theragra chalcogramma), men även bläckfisk och andra marina ryggradslösa djur.

Status 
Beringmåsen har för ett så begränsat utbredningsområde en relativt stor världspopulation. Den har dock fram tills nyligen minskat relativt kraftigt i antal, varför internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den som sårbar (VU). Denna minskning verkar dock ha planat ut så att beståndet idag kan anses stabilt. Världspopulationen uppskattades 2013 till knappt 280.000 vuxna individer, varav över 82 % tros häcka på Pribiloföarna.

Namn 
Fågeln har på svenska även kallats rödbent tretåmås.

Bilder

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Måsar
Fåglar i palearktiska regionen
Fåglar i nearktiska regionen
Bègues

Bègues är en kommun i departementet Allier i regionen Auvergne-Rhône-Alpes i de centrala delarna av Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Gannat som ligger i arrondissementet Vichy. År  hade Bègues  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Bègues

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Allier

Källor 

Kommuner i Allier
Afrikansk saxnäbb

Afrikansk saxnäbb (Rynchops flavirostris) är en afrikansk fågel i familjen måsfåglar inom ordningen vadarfåglar, en av tre arter med unikt längre undernäbb än övernäbb. Arten är fåtalig och minskar i antal, så pass att IUCN kategoriserar den som nära hotad.

Kännetecken

Utseende 
Saxnäbbar är sjöfåglar som påminner om tärnor till utseendet, men näbbens undre halva är unikt för fågelvärlden längre än den övre. Vid födosök flyger saxnäbbar strax ovanför vattenytan med undre näbbhalvan nedstickande i vattnet för att på så sätt få tag i fisk som befinner sig nära ytan. 

Saxnäbbarna också är unika bland fåglarna för sina pupiller som drar ihop sig till en smal vertikal skåra vid starkt ljus, likt de hos katter.

Afrikansk saxnäbb är en relativt stor fågel, 36–42 centimeter lång, och är liksom de övriga två arterna amerikansk saxnäbb (R. niger) och indisk saxnäbb (R. albicollis) svart ovan och vit under med rödaktig näbb. Till skillnad från den förra är näbbspetsen gulfärgad och från den senare är nacken helsvart utan lucka mellan mantel och hätta.

Läten 
Afrikanska saxnäbbens läten beskrivs som hårdå "rak rak".

Utbredning 
Fågeln förekommer vida spridd i Afrika söder om Sahara men är fåtalig och under häckningstid begränsad till stora och torra sandbankar vid stora floder och vissa sjöar, under 1 800 meter över havet. Utanför häckningstid sprider den sig till floder, sjöar och kuster ända till Egypten, Gambia och Botswana. I Nigeria kan den röra sig så långt som 600 kilometer efter häckning. Större flockar ses utmed Zambezifloden, liksom i Tanzania och Kenya. Den har även setts tillfälligt i Israel och Jemen.

Ekologi 
Afrikansk saxnäbb häcker under torrsäsongen när sandbankarna är som mest exponerade, oftast mellan mars och juni i Västafrika och Östafrika och från juli till november i Afrika söder om ekvatorn. Fågeln häckar i lösa kolonier och lägger två till tre (sällan fyra) ägg i en uppskrapad grop på en sandrevel, inom två till 14 meter från ett annat bo och 30 meter till vattnet. Äggen ruvas 21 dagar.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC). Beståndet uppskattas till mellan 10 000 och 17 000 vuxna individer.

Namn 
Afrikanska saxnäbbens vetenskapliga artnamn flavirostris betyder "gulnäbbad", efter latinets flavus för "gul" och rostrum, "näbb".

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection

Saxnäbbar
Fåglar i etiopiska regionen