kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Division II i fotboll 1940/1941

Division II i fotboll 1940/1941 bestod av fyra serier med 10 lag i varje serie. Det var då Sveriges näst högsta division. Varje serievinnare gick till kvalspel för att eventuellt flyttas upp till Allsvenskan och de två sämsta degraderades till Division III. Det gavs 2 poäng för vinst, 1 poäng för oavgjort och 0 poäng för förlust.

Serier

Norra 

Reymersholms IK gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och Värtans IK och Nynäshamns IF flyttades ner till division III. De ersattes av IK Brage från Allsvenskan och från division III kom Ljusne AIK och IFK Lidingö.

Östra 

IFK Eskilstuna gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och Husqvarna IF och Örebro FF flyttades ner till division III. De ersattes av IK Sleipner från Allsvenskan och från division III kom IK City.
N1: Örebro FF bildades inför säsongen genom sammanläggning av Örebro IK, IFK Örebro och IK Svenske. Föreningen upplöstes efter säsongen, dess plats i division III övertogs av Örebro IK.

Västra 

Gais gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och Varbergs BoIS och Arvika BK flyttades ner till division III. Från division III kom Karlstads BIK, Skogens IF och Waggeryds IK.

Södra 

Halmstads BK gick vidare till kvalspel till Allsvenskan och IFK Värnamo och Malmö BI flyttades ner till division III. Från division III kom IFK Trelleborg och Nybro IF.

Kvalspel till Allsvenskan 

Den tredje matchen mellan Reymersholms IK och IFK Eskilstuna spelades eftersom bortamålsregeln inte användes vid denna tid. Matchen spelades på neutral plan i Råsunda municipalsamhälle. Reymersholms IK och Gais till Allsvenskan 1941/42. IFK Eskilstuna och Halmstads BK fick fortsätta spela i division II.

Källor

Referenser 

1940 i Sverige
Fotboll i Sverige 1941
1940/1941
Fotbollssäsongen 1940/1941
Järnvägsgeografi i Sverige

Järnvägsgeografi i Sverige är geografi som berör järnvägen i landet Sverige.

Utbildning av järnvägstjänstemän
I utbildningen av järnvägstjänstemän ingick ämnet järnvägsgeografi i syfte att lära ut järnvägslinjernas sträckning och järnvägsstationernas lägen och namn. Meningen var att tjänstemännen snabbt kunde räkna ut vilken väg en person skulle åka eller gods skickas, och till vilket biljettpris och så vidare.

Statens järnvägar gav ut läroböcker i ämnet Svensk järnvägsgeografi, uppdelat i två delar, del 1 kartbok och del 2 ortnamnsförteckning. I dessa böcker finns förtecknat järnvägsanstalter dvs stationer, trafikplatser, expeditionsställen, håll- och lastplatser och rälsbusshållplatser; bandistrikt med sina respektive bandelar; trafiksektioner med sina respektive järnvägsanstalter och fartygsleder som ingår i samtrafiken. Dessutom finns förtecknat de enskilda järnvägarna, utlandsförbindelser mm som en järnvägstjänsteman skulle kunna kompletterat med pedagogiska kartor för inlärning och praktiska tips. 

Idag löser datorer uppgifter om att beräkna rutter, priser, rabatter mm, så ämnet är inte lika aktuellt längre.

Järnväg och geografi

Järnvägsanläggningars anspråk på mark kring svenska städer har ett mönster då man oftast kunde utnyttja nedlagd fästningsmark. Den militära betydelsen av de befästa städerna  hade minskat vilket medförde att man avskaffande stadsfästningar på 1810-talet. Fästningsvallar blev utmärkt mark för anläggande av järnvägsstationer, parker och industrier i det framväxande industrisamhället. Exempel på en station som ligger på före detta fästningsmark är Kristianstad. Ett annat mönster är att stationer i kuststäder oftast hamnar på sjösidan av staden. Detta delvis då fästningsmark togs  i anspråk på sjösidan, men även att om det finns tillgänglig mark fanns det en strävan att kunna lasta om till sjöfart. Exempel på städer i Skåne är Ystad, Malmö, Trelleborg, Landskrona och Helsingborg.

Walter Christaller har beskrivit hur orter uppkommer i ett mönster som påverkar väg- och järnvägsnätets utseende och utveckling, vilket brukar kallas Christallers teorem om orters utbredning eller Centralortsteorin.

Se även
Järnvägsknut
Stationssamhälle
Järnvägshistoria

Referenser

Järnvägshistoria
Järnväg i Sverige
Geografi
Hans Peter Holst

Hans Peter Holst, född den 22 oktober 1811 i Köpenhamn, död den 2 juni 1893, var en dansk diktare.

Biografi
Holst blev student 1829 och var 1836-61 lärare i danska vid krigsskolan, 1859-60 Berlingske tidendes redaktör och 1864-68 samt åter efter 1875 till sin död sceninstruktör vid kungliga teatern. Han fick 1851 titeln professor och blev 1891 konferensråd. 

Redan 1832 utgav han Fire romancer, och 1839 fick han allmän uppmärksamhet genom en vacker dikt över Fredrik VI:s död. 1840 utkom en samling Digte (2:a samlingen 1859) och efter en resa till Italien Ude og hjemme (1842, 3:e uppl. 1872), en samling dikter, noveller och reseskildringar. 

Även det romantiska skådespelet Gioacchino (1844, om Murat) och vådevillen William og Emma (1846) gjorde mycken lycka. Kriget 1848 gav upphov till den episka dikten Den lille hornblæser (1849, 9:e uppl. 1902; svensk översättning 1851). Senare utgav han diktcykeln Fra min ungdom (1873), Udvalgte digte (1874), Lejlighedsdigte 1849-84 (1884) och Udvalgte skrifter (6 bd, 1887-88). 

Något årtionde efter hans död sades det om honom: "Utan att vara någon betydande, ännu mindre särskildt utpräglad diktare, utmärkte han sig för vackert språk och fulländad form, och ej få af hans romanser och sånger ha vunnit stor och välförtjänt folkgunst."

Källor
 

Födda 1811
Avlidna 1893
Danska poeter
Danskspråkiga poeter
Danska reseskildrare
Danska novellförfattare
Danskspråkiga novellförfattare
Män
Författare från Köpenhamn
Ugglan
Koncernbidrag

Ett koncernbidrag innebär en överföring av likvida medel mellan olika bolag i en koncern och som inte avser ersättning för att förvärva eller bibehålla inkomster utan som görs enbart för att utjämna resultat mellan koncernens olika företag. Koncernbidrag utgör en möjlighet för ett företag att jämna ut vinster och förluster mellan olika interna bolag.

Sverige
Enligt 2010 års skattelagstiftning är koncernbidrag skattemässigt avdragsgilla för givaren och skattepliktiga för mottagaren om vissa förutsättningar enligt kapitel 35 i Inkomstskattelag (1999:1229) är uppfyllda. Moderföretaget i koncernen måste vara ett svenskt aktiebolag, en svensk ekonomisk förening, en svensk sparbank, ett svenskt ömsesidigt försäkringsföretag, en svensk skattskyldig stiftelse eller en svensk skattskyldig ideell förening för att avdragsgilla koncernbidrag skall kunna lämnas. 

De dotterföretag inom koncernen som kan lämna och mottaga avdragsgilla och skattepliktiga koncernbidrag måste till mer än 90 % av andelarna ägas av moderföretaget och vara svenska aktiebolag eller svenska ekonomiska föreningar. Ett dotterföretag vilkas andelar till mer än 90 % innehas av moderföretaget kallas i Inkomstskattelag (1999:1229) för ett helägt dotterföretag.

Andelarna måste ha ägts under hela beskattningsåret för att koncernbidrag skall vara möjligt.

Referenser

Företagsekonomi
Martin Gerbert

Martin Gerbert von Hornau, född augusti 1720, död 3 maj 1793, var en tysk munk och musikskriftställare.

Gerbert, som var abbot i Sankt Blasius benediktinkloster i Schwarzwald, företog 1760 en resa genom Tyskland, Frankrike och Italien, för att skriva av äldre musikaliska dokumnet, och vilka dedan utgavs i samlingsverket Scriptores ecclesiastici de musica sacra potissimum (3 band, 1784, ny upplaga 1905). Verket är fortfarande det viktigaste samlingsverket för kännedom om medeltida musik.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar 
 

Tyska musikhistoriker
Tyska benediktiner
Abbotar
Historiker under 1700-talet
Tyska forskare under 1700-talet
Födda 1720
Avlidna 1793
Män
Svensk uppslagsbok
Laerdal

Laerdal AS är ett norskt företag som sedan 1950 utvecklar och marknadsför utrustning för omhändertagande och återupplivning av skadade.

I företagets sortiment finns flera olika sorters dockor, för olika vårdgivares behov. De allra mest avancerade dockorna kan simulera hjärtstopp och sedan återstartas med hjälp av en hjärtstartare, allt kontrollerat av en operatör vid sidan av övningen.

De enklare dockorna som gemene man oftast kommer i kontakt med under en hlr- eller första hjälpen-utbildning är resusci-serien och little-serien. I dessa båda serier finns vuxendockor som kallas Anne, barndockor(1-12 år)som kallas junior, samt spädbarnsdockor som kallas baby.

Elektroniken i de mer avancerade resuscimodellerna kan ge användaren eller instruktören tips på hur åtgärden kan förbättras ytterligare med hjälp av bland annat QCPR.

Se även 
Hjärt-lungräddning

Externa länkar
Officiell webbplats

Norska företag
Företag bildade 1950
Johan Diderick Gercken

Johan Diderick Gercken, född omkring 1680 och död 1748, var en dansk bildhuggare.

Gercken utförde altarveket i Helligaandskirke i Köpenhamn (tillsammans med Just Wiedewelt), flera kungliga sarkofager i Roskilde domkyrka samt andra monument, präglade av måttfull barock.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Externa länkar 

Födda okänt år
Avlidna 1748
Män
Danska skulptörer
Plaça de Catalunya

Plaça de Catalunya (ibland Plaça Catalunya) är ett torg i de centrala delarna av Barcelona, Spanien. Torget, som är beläget mellan den gamla staden och 1800-talsstadsdelen Eixample, är med sina drygt 5 hektar det största i Barcelona.

Beskrivning
Dess centrala läge har gjort det till Barcelonas naturliga centrum, och från torget utgår stadens mest kända boulevard La Rambla. Andra viktiga gator som utgår från torget är Passeig de Gràcia, Rambla de Catalunya och Avinguda del Portal de l'Àngel. Alla tre hör till stadens viktigaste affärsgator.

Historia 
Torget tillkom 1902 och anlades på mark som tidigare upptagits av militära kaserner i anslutning till stadens ringmurar. Dessa hade rivits redan på 1850-talet men utan att någon efterföljande urbanisering av marken tillåtits. Inför 1929 års världsutställning byggdes torget om och fick sitt nuvarande utseende. Torgets utformning togs fram av Josep Puig i Cadafalch för att senare kosmetiskt modifieras av en regimvänlig arkitekt.

Källhänvisningar 

Torg i Barcelona
Giacinto Sigismondo Gerdil

Giacinto Sigismondo Gerdil, född 20 juni 1718 och död 12 augusti 1802, var en italiensk filosof.

Gerdil var en barnabitermunk, och blev kardinal 1777. Gerdils många arbeten, av vilka den fullständigaste samlingen utgavs av Migne (18163), behärskas av intresset att försvara katolicismen mot Lockes empirism, sensualismen, ateismen, panteismen och de nya politisk-sociala idéerna; den filosofi, som han förfäktar gentemot upplysningsfilosoferna, är inte den skolastiska utan besläktad med Cartesius och Malebranche. Anmärkningsvärd är hans polemik mot Rousseau i den så kallade "Anti-Émile" - Réflexions sur la théorie et la pratique de l'éducation contre les principes de M. Rousseau (1763).

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Födda 1718
Avlidna 1802
Män
Italienska filosofer
Gilman Marston

Gilman Marston, född 20 augusti 1811 i Orford, New Hampshire, död 3 juli 1890 i Exeter, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker och general. Han representerade delstaten New Hampshire i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1859-1863 samt 1865-1867 och sedan i senaten från mars till juni 1889.

Marston utexaminerades 1837 från Dartmouth College. Han avlade 1840 juristexamen vid Harvard Law School och inledde året därpå sin karriär som advokat i Exeter, New Hampshire.

Marston efterträdde 1859 James Pike som kongressledamot. Han efterträddes 1863 av Daniel Marcy. Marston deltog sedan i amerikanska inbördeskriget som brigadgeneral i nordstaternas armé. Han besegrade Marcy i kongressvalet 1864 och tillträdde på nytt som kongressledamot i mars 1865. Han efterträddes 1867 av Jacob Hart Ela.

Marston efterträdde i mars 1889 William E. Chandler i USA:s senat. Han efterträddes senare samma år av företrädaren Chandler. Marston avled 1890 och gravsattes på Exeter Cemetery i Exeter, New Hampshire.

Externa länkar

Likenesses of New Hampshire War Heroes
Political Graveyard

Amerikanska generaler
Ledamöter av USA:s representanthus från New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Grafton County
Födda 1811
Avlidna 1890
Män
Alumner från Dartmouth College
Alumner från Harvard Law School
Person Colby Cheney

Person Colby Cheney, född 25 februari 1828 i Holderness (numera Ashland), New Hampshire, död 19 juni 1901 i Dover, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker, diplomat och abolitionist. Han var guvernör i delstaten New Hampshire 1875-1877. Han representerade New Hampshire i USA:s senat 1886-1887.

Cheney var son till abolitionisten Moses Cheney. Fadern tryckte den abolitionistiska tidningen Morning Star. Person Colby Cheney arbetade länge i chefsställning på faderns tryckeri. Han deltog i amerikanska inbördeskriget i nordstaternas armé.

Cheney var 1872 borgmästare i Manchester. Han efterträdde 1875 James A. Weston som guvernör. Han efterträddes två år senare av Benjamin F. Prescott.

Senator Austin F. Pike avled 1886 i ämbetet och Cheney blev utnämnd till senaten. Han efterträddes följande år av William E. Chandler. Cheney var chef för USA:s diplomatiska beskickning i Schweiz 1892-1893.

Cheney gravsattes på Pine Grove Cemetery i Manchester, New Hampshire.

Referenser

Externa länkar
Biografi på National Governors Associations hemsidor

New Hampshire Division of Historical Resources

Borgmästare i Manchester, New Hampshire
Guvernörer i New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska diplomater
Amerikanska abolitionister
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Grafton County
Födda 1828
Avlidna 1901
Män
Lena Friblick

Ingrid Lena Mari Friblick, född Helmersson 2 november 1974 i Växjö, är en svensk journalist och social entreprenör verksam med bas i Malmö. Hon är grundare och VD för det sociala företaget Xenofilia och Stiftelsen Botildenborg. Hon är sedan 2001 gift med Fredrik Friblick.

Lena Friblick har avlagt magisterexamen i statsvetenskap vid Lunds universitet, med inriktning utrikespolitik och religionskunskap med fokus på Mellanöstern och islam.

Hon har arbetat på Sveriges Radio och TV4 bland annat som programledare för de lokala nyheterna samt Nyheterna och Nyhetsmorgon. Sedan 2008 driver Friblick företaget Xenofilia och grundade 2015 Stiftelsen Botildenborg. Genom de båda organisationerna utvecklas platsen Botildenborg i Rosengård, vars mål är att bli Europas ledande plats för hållbarhet. Friblick ligger bakom innovationer och verksamheter såsom Kryddor från Rosengård, Stadsbruk, Växtplats Rosengård och Minnenas arv. Hon har skrivit böcker, gjort dokumentärer och producerat utställningar. Stiftelsen Botildenborg delar årligen ut ett stipendium, 2016 till Benaz Mohammed och 2017 till Anton Daag.

2018 utsågs Friblick till en av världens 50 mest inflytelserika innovatörer av organisationen World CSR Day. 2017 blev Lena Friblick vald till Årets Förebild av Diversity Index.

Bibliografi

2017

 Musik bakom galler - Utställning Malmö museer

2016

 Stadsbruk – urban odling och recept från de bästa krogarna

2015

 Minnenas arv – utställning Malmö museer
 Minnenas arv - berättelser om Förintelsen och dess konsekvenser
 Barnen af Botildenborg – dokumentär för SVT

2012

 Kryddor från Rosengård sötsaker

2011

 Arvet – dokumentär om Sven-Harry Karlsson för TV4
 Dagen då döden kom – och livet som följde därefter

2010

 Kryddor från Rosengård – TV-serie för TV4
 Kryddor från Rosengård

2008

 Från Pompeji till Hässleholm – dokumentär för TV4

Källor

Noter 

Kvinnor
Födda 1974
Levande personer
Svenska journalister under 2000-talet
Svenska TV-programledare
Journalister från Växjö
Johan Adolf Gerelius

Johan Adolf Gerelius, född 1780, död 1854, var en svensk ämbetsman.

Biografi
Gerelius var filosofie magister och blev protokollsekreterare vid Krigsexpeditionen. 

Han reste 1819 till London och studerade där den Lancasterska undervisningsmetoden och skrev boken Det brittiska el. Lancasterska uppfostringssystemet, som utkom påföljande år. Gerelius var en av dem, som 1822 stiftade Sällskapet för växelundervisningens befrämjande och visade sitt intresse för denna metod, genom att ge ut skrivtabeller och från England införa skiffertavlor för undervisning.

Han gav även ut en skrift om rättsfilosofi och straffrätt.

Bibliografi

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932

Födda 1780
Avlidna 1854
Män
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Svensk uppslagsbok
Austin F. Pike

Austin Franklin Pike, född 16 oktober 1819 i Hebron, New Hampshire, död 8 oktober 1886 i Franklin, New Hampshire, var en amerikansk republikansk politiker. Han representerade delstaten New Hampshire i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1873-1875 och sedan i senaten från 1883 fram till sin död.

Pike studerade juridik och inledde 1845 sin karriär som advokat i Merrimack County. Han vann mot sittande kongressledamoten Samuel Newell Bell i kongressvalet 1872. Han ställde upp för omval i kongressvalet 1874 men besegrades av företrädaren Bell.

Delstatens lagstiftande församling kunde inte enas om en efterträdare åt senator Edward H. Rollins vars mandatperiod löpte ut i mars 1883. Slutligen valdes Pike till senaten i augusti 1883. Han avled 1886 i ämbetet och gravsattes på Franklin Cemetery i Franklin.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Amerikanska republikaner
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Grafton County
Födda 1819
Avlidna 1886
Män
Bombus citrinus

Bombus citrinus (saknar svenskt namn) är en insekt i överfamiljen bin (Apoidea) och släktet humlor (Bombus) som lever i Nordamerika.  Den är en snylthumla som saknar arbetare.

Utseende 
Drottningen har ett svart huvud med gulhårig hjässa. Mellankroppens översida är gul med några svarta hår mittpå; undersidan är svarthårig. Bakkroppen är vanligen helt svart, med mycket kort päls. Det tredje bakkroppssegmentet kan dock vara gulhårigt. Även hanen har svart huvud, med några gula hår baktill. Mellankroppen är gul, med partiet kring vingarna svart. De tre främre bakkroppssegmenten är gula, det andra kan dock ha inblandning av svarta hår på sidorna, eventuellt ha helt svarta sidor. Det fjärde kan vara helt gult. ha inblandning av svarta hår, eller vara helt svart. Övriga segment är helt svarta, dock med längre päls än drottningen. Honan är 17 till 21 mm lång, hanen 13 till 15 mm.

Ekologi 
Honan är aktiv från april till september, hanen från juni till september. Arten besöker bland annat flocklar, gullrissläktet, sidenörter, Pycnanthemum, hallonsläktet, Blephilia, tistlar, klöver och verbenor. Värdhumlor brukar vara arterna Bombus impatiens och Bombus vagans.

Utbredning 
Bombus citrinus återfinns från Ontario till New Brunswick i Kanada och söderöver till Alabama och Georgia i USA.

Externa länkar 
 (Utbredningskarta)

Källor 

Humlor
Bombus
Aaron H. Cragin

Aaron Harrison Cragin, född 3 februari 1821 i Weston, Vermont, död 10 maj 1898 i Washington, D.C., var en amerikansk politiker. Han representerade delstaten New Hampshire i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1855-1859 och sedan i senaten 1865-1877.

Cragin studerade juridik och inledde 1847 sin karriär som advokat i Lebanon, New Hampshire. Han gick med i knownothings och blev invald i representanthuset i kongressvalet 1854. Han bytte sedan parti till republikanerna och omvaldes 1856. Han efterträddes 1859 som kongressledamot av Thomas M. Edwards.

Cragin efterträdde 1865 John P. Hale som senator för New Hampshire. Han efterträddes 1877 av Edward H. Rollins.

Cragin avled 1898 och gravsattes på School Street Cemetery i Lebanon.

Externa länkar

Political Graveyard

Ledamöter av USA:s representanthus från New Hampshire
Ledamöter av USA:s senat från New Hampshire
Knownothings
Amerikanska republikaner
Födda 1821
Avlidna 1898
Män
Weston, Vermont

Weston är en kommun (town) i Windsor County i den amerikanska delstaten Vermont med en yta av 91,1 km² och en folkmängd, som uppgår till 566 invånare (2010). Weston grundades den 26 oktober 1799.

Kända personer från Weston 
 Aaron H. Cragin, politiker
 Sam Lloyd, skådespelare

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Orter i Vermont
Windsor County
Galten (lustbåt)

Galten är en lustbåt (gondol), som på Gustav IIIs begäran, sedan han fått inspiration efter ett besök i Venedig 1784, konstruerades och byggdes på Karlskronavarvet troligen 1785 eller 1786 under ledning av amiralen Fredrik Henrik af Chapman. Båten kallas även för Vildsvinet.

"Galten" och systerbåten "Delfinen" fick sin konstnärliga utsmyckning av den franske arkitekten och konstnären Louis Jean Desprez, samme man som bland annat ritat Koppartälten i Hagaparken. Motivet på förstäven visar ett förgyllt vildsvinshuvud som troligen höggs av bildhuggaren Johan Törnström. Ursprungligen fanns 24 sköldar med motiv hämtade från Herkules tolv storverk.

"Galten" fördes med pråm till Ålkistan och bars över land till Brunnsviken och Hagaparken. Där fanns även systerbåten "Delfinen". De roddes med tre par åror. Gustav III var "oändligt nöjd" och gondolerna användes flitigt på Brunnsviken. Båtarna kallas i litteraturen för slupar, lustfartyg eller gondoler.

Att Gustav III använde båda gondolerna på sina kanaler i Brunnsviken framgår av en illustration av Axel Fredrik Cederholm, som visar arkipelagen framför Gustav III:s paviljong 1811 med två gondoler. På bilden syns Galten och Delfinen samt kungens badhus. 

Galten och Delfinen förvaras numera i Sjöhistoriska museets båtmagasin på Rindö utanför Vaxholm.

Efter mordet på Gustav III användes de vid enstaka utflykter under Karl XVs tid.

Bilder

Se även
 Gondolen Delfinen
 Lyckans tempel (fartyg)
 Vasaorden (kungaslup)
 HMS Amphion
 Neptuni tempel med gondolgrottan i Hagaparken
 Kungliga hovjaktvarvet

Referenser

 Museets informationsskylt.

Litteratur
Sjöhistoriska Årsbok 1965-66.

Externa länkar

Farkoster
Gustav III
Roddbåtar
Kungaskepp