Tangaror

Tangaror (Thraupidae) är mycket stor familj med tättingar som endast återfinns i Nya världen. Precis som med många andra familjer av tättingar är taxonomin kring familjen tangaror i förändring. Flera DNA-studier har visat på tidigare okända släktförhållanden mellan släkten och familjer inom gruppen tättingar. På så sätt har ett antal arter flyttats från tangarorna till finkarna, kardinalerna och flera andra traditionella och nyskapade familjer. Å andra sidan har ett stort antal sparvliknande arter tidigare i Emberizidae istället visat sig vara tangaror.

Utseende 
Tangaror är små till mellanstora fåglar. Den minsta arten är vitörad kägelnäbb med en längd på 9 centimeter och en vikt på 7 gram. Den största arten, vad gäller längd, är skattangara som mäter 28 centimeter och har en vikt på 76 gram, men den tyngsta är vitkronad tangara med en normalvikt på 114 gram, men som bara mäter 23 centimeter. Könen har vanligtvis samma vikt och storlek. Tangarorna har ofta kraftfullt färgade fjäderdräkter men vissa arter är bara svartvita. Under sitt första år har de oftast en mindre färgstark variant av den adulta fjäderdräkten eller en annorlunda teckning. Hanarna är ofta mer kraftfullt tecknade än honorna. Merparten av tangarorna har korta, rundade vingar. Formen på näbben verkar vara sammankopplad med artens specifika matvanor.

Utbredning 
Tangaror återfinns bara i Nya världen och då mestadels i tropikerna. Ungefär 60% av arterna lever i Sydamerika, och 30% av dessa i Anderna. Merparten av arterna är även endemiska för ett relativt litet område. Efter att familjens omfattning förändrats är den enda i Nordamerika förekommande tangaran vithalsad frötangara.

Ekologi 
De flesta arterna inom familjen lever parvis eller i mindre släktgrupper på tre till fem individer, som då består av föräldrar och deras avkomma. De observeras även enskilt eller i större flockar. De är inte kända för att ha vacker sång men en del arter har mycket komplicerade läten.

Föda 
Tangaror är allätare, och deras diet varierar från släkte till släkte. Deras föda består av frukt, frön, nektar, delar av blomställningar och insekter. Arterna kan vara mycket specialiserade på att födosöka på ett specifikt vis. Vissa plockar insekter från grenar, andra från undersidan av blad medan andra fångar insekter i flykten. Ofta lever dessa specialiserade arter i samma områden, men deras specialiseringar minimerar konkurrens om föda.

Häckning 
Häckningssäsongen börjar i mars och pågår till juni i de tempererade områdena och i september till oktober i Sydamerika. Viss arter hävdar revir medan andra bygger sina bon i närheten av varandra. Studier av tangarornas häckningsbeteende är få och det finns lite information huruvida de lever monogamt eller polygamt. Hanarna visar upp sina färgrikaste fjädrar både för honor och för rivaliserande hanar och vissa arters uppvaktning omfattar bugningar och uppvisning av den utbredda stjärten.

Merparten av arterna är trädhäckare som bygger cylindriska bon men vissa bon är i det närmaste sfäriska och öppningen är nästan alltid på sidan av boet. Beroende på släkte varierar vilka arter av träd som de bygger sina bon i, och var i träden de placerar sitt bo. De flesta arterna häckar i områden med mycket tät vegetation och vissa arters häckningsförhållanden är fortfarande okända.

Bland de kända arterna varierar kullen med 3–5 ägg. Honan ruvar och bygger boet men hanen kan mata honan under tiden hon ruvar. Båda föräldrar tar han om ungarna men man känner även till fem arter som också får hjälp av andra individer med att ge ungarna föda. Dessa medhjälpare tror man är årsungar.

Systematik

Yttre systematik 
Precis som med många andra familjer av tättingar är taxonomin kring familjen tangaror just nu i förändring. Omfattande DNA-studier har förfinat och till viss del kullkastat den tidigare kunskapen om familjens systematik. Förut ansågs en familjeskiljande karaktär vara näbbformen, där arter med kraftig tjock näbb ansågs vara kardinaler, de med mer kort och knubbigt sparvliknande näbb fältsparvar och de med tunnare näbbar tangaror. Denna karaktär har visat sig vara mycket plastisk, en anpassning efter fågelns föda, och säger därför lite om arternas inbördes släktskap.

Detta har resulterat i stora omflyttningar. Ett stort antal arter har därför flyttats ur familjen, bland annat flera av de arter som har utgjort något av sinnebilden för tangaror. Det handlar dels om släkten som visat sig ha sin tillhörighet i andra familjer, dels utvecklingslinjer som bedömts utgöra helt egna familjer. Konsekvensen har blivit att alla de tidigare tangarorna i Nordamerika och Västindien istället har sin hemvist annorstädes. Följande släkten har flyttats ut ur familjen:
 Piranga, Habia och Chlorothraupis till familjen kardinaler, Cardinalidae
 Chlorospingus och Oreothraupis till amerikanska sparvar, Passerellidae (egentligen först till Emberizidae, men denna familj har delats upp i två)
 Mitrospingus, Lamprospiza och Orthogonys till den nyskapade familjen falsktangaror, Mitrospingidae (denna familj utgör tillsammans med kardinalerna tangarornas närmaste släktingar)
 De västindiska släktena Spindalis, Nesospingus och Calyptophilus till de egna familjerna spindalior (Spindalidae), puertoricotangaror (Nesospingidae) respektive snårtangaror (Calyptophilidae)
 Phaenicophilus, även det i Västindien, tillsammans med två arter skogssångare till den egna familjen sångtangaror (Phaenicophilidae)
 Rhodinocichla till den egna familjen trasttangaror, Rhodinocichlidae
 Euphonia och Chlorophonia till familjen finkar, Fringillidae

Å andra sidan har många syd- och centralamerikanska släkten som tidigare kategoriserats som fältsparvar visat sig tillhöra olika klader inom familjen tangaror.Lougheed et al., 2000, s:367–378Lagerqvist, 2008, s:43 Även flera tidigare kardinaler (släktena Parkerthraustes, Porphyrospiza, Paroaria, Gubernatrix, Saltatricula och Saltator) bedöms numera vara en del av familjen. Avslutningsvis är banansmygen som tidigare ansågs utgöra en egen familj egentligen en tangara.

 Inre systematik 
Inte bara har näbbformen visat sig vara en dålig karaktär för att bedöma släktskap mellan familjer, utan också inom familjen tangaror. De nya DNA-studierna avslöjar att arter med helt olika näbbar återfinns i olika delar av familjens släktträd. Flera släkten har också visats sig vara gravt parafyletiska, framför allt Phrygilus, men även Poospiza, Hemispingus, Tiaris och Tachyphonus. Listan nedan följer Burns et al 2014 som urskiljer 15 klader som alla kategoriseras som underfamiljer. Deras inbördes släktskap är oklar, men det verkar som att familjen kan delas in i två delar, vilket redovisas nedan. Indelningen i släkten följer rekommendationerna i Burns et al 2016, med kommentarer om avvikelser.

 Grupp 1 
 Underfamilj Catamblyrhynchinae
 Catamblyrhynchus – plyschpanna
 Underfamilj Porphyrospizinae
 Rhopospina – sorgtangara, tidigare i Phrygilus Porphyrospiza – campostangara, inkluderas av vissa i Rhopospina Corydospiza – lärktangara och koltangara, tidigare i Phrygilus, inkluderas av vissa i Rhopospina Underfamilj Orchesticinae
 Parkerthraustes – gulskuldrad tangara
 Orchesticus – bruntangara
 Underfamilj Thraupinae
 Calochaetes – cinnobertangara
 Iridosornis – fem arter
 Pipraeidea – två till tre arter
 Pseudosaltator – rostbukig bergtangara, tidigare i Saltator, inkluderas av vissa i Dubusia Dubusia – två arter, inklusive Delothraupis Buthraupis – svarthuvad bergtangara
 Sporathraupis – blåhuvad bergtangara, tidigare i Thraupis Tephrophilus – svartmaskad bergtangara, tidigare i Buthraupis Chlorornis – grön bergtangara
 Cnemathraupis – två arter, tidigare i Buthraupis Anisognathus – fem till sju arter
 Wetmorethraupis – orangestrupig tangara
 Bangsia – sex arter, inklusive gulgrön tangara som tidigare ansågs vara en Chlorospingus Chlorochrysa – tre till fyra arter
 Lophospingus – två arter
 Neothraupis – varfågeltangara
 Gubernatrix – guvernanttangara
 Diuca – diucatangara
 Stephanophorus – diademtangara
 Cissopis – skattangara
 Schistochlamys – två arter
 Paroaria – sex arter kardinaltangaror
 Tangara – 27–32 arter
 Ixothraupis – fem arter tidigare i Tangara, inkluderas av vissa i denna
 Chalcothraupis – en till två arter tidigare i Tangara, inkluderas av vissa i denna
 Thraupis – sju arter, inkluderas av vissa i Tangara Poecilostreptus – två arter tidigare i Tangara, inkluderas av vissa i denna
 Stilpnia – 14–17 arter tidigare i Tangara, inkluderas av vissa i denna

 Grupp 2 
 Underfamilj Nemosiinae, "flocktangaror"
 Nemosia – två arter
 Cyanicterus – blåryggig tangara
 Compsothraupis – rödstrupig tangara
 Sericossypha – vitkronad tangara
 Underfamilj Diglossinae
 Conirostrum – elva till tolv arter kägelnäbbar, inklusive Oreomanus Phrygilus – fyra arter sierratangaror
 Rowettia – goughtangara
 Melanodera – två arter
 Nesospiza – två till tre arter
 Sicalis – 13 arter
 Xenodacnis – en till två arter mestangaror
 Ephippiospingus – två arter tidigare i Phrygilus, inkluderas ofta i Idiopsar Chionodacryon – glaciärtangara tidigare i Diuca, inkluderas ofta i Idiopsar Idiopsar – talustangara
 Geospizopsis – två arter tidigare i Phrygilus Haplospiza – enfärgad tangara
 Acanthidops – spetsnäbbad tangara
 Spodiornis – skuggtangara, tidigare i Haplospiza Catamenia – tre arter
 Diglossa – 18 arter blomstickare
 Underfamilj Hemithraupinae
 Chlorophanes – nektartangara
 Iridophanes – halsbandstangara
 Chrysothlypis – två arter
 Heterospingus – två arter
 Hemithraupis – tre arter
 Underfamilj Tachyphoninae
 Creurgops – två arter 
 Volatinia – jakarinitangara
 Conothraupis – två arter
 Eucometis – gråhuvad tangara
 Trichothraupis – borsttangara
 Islerothraupis – tre arter, tidigare i Tachyphonus Coryphospingus – två arter 
 Maschalethraupis – ockratofsad tangara, tidigare i Tachyphonus Chrysocorypha – gyllentofsad tangara, tidigare i Tachyphonus Lanio – fem arter
 Tachyphonus – tre arter
 Ramphocelus – nio till tio arter
 Underfamilj Charitospizinae
 Charitospiza – savanntangara
 Underfamilj Dacninae
 Tersina – svaltangara 
 Cyanerpes – fyra arter nektarkrypare
 Dacnis – tio arter daknisar
 Underfamilj Emberizoidinae
 Coryphaspiza – svartkindad tangara
 Embernagra – två arter
 Emberizoides – tre arter
 Underfamilj Saltatorinae
 Saltatricula – två arter, inklusive svartstrupig saltator, tidigare i Saltator Saltator – 14–16 arter
 Underfamilj Poospizinae
 Piezorina – asktangara
 Xenospingus – smalnäbbad tangara
 Cnemoscopus – en till två arter 
 Pseudospingus – två arter, tidigare i Poospiza Poospiza – nio till tio arter, inklusive Compsospiza samt två ex-Hemispingus Kleinothraupis – fyra till fem arter, tidigare i Hemispingus Sphenopsis – två till fyra arter, tidigare i Hemispingus Thlypopsis – åtta arter, inklusive Pyrrhocoma och en ex-Hemispingus Poospizopsis – två arter, tidigare i Poospiza Cypsnagra – vitryggig tangara
 Donacospiza – rörtangara
 Castanozoster – kastanjebröstad tangara, tidigare i Poospiza Urothraupis – sottangara
 Nephelornis – pardusko
 Microspingus – åtta till nio arter, varav en ex-Hemispingus, resten ex-Poospiza Underfamilj Coerebinae
 Coereba – banansmyg
 Tiaris – diademtangara
 Euneornis – apelsinsmyg
 Pyrrhulagra – tre till fyra arter, inklusive två ex-Loxigilla och Melopyrrha Loxipasser – jamaicatangara
 Phonipara – talltangara, tidigare i Tiaris Loxigilla – två arter
 Melanospiza – två arter, inklusive sisitangara, tidigare i Tiaris Asemospiza – två arter, tidigare i Tiaris Certhidea – två arter drilltangaror
 Platyspiza – bladtangara
 Pinaroloxias – cocostangara
 Geospiza – nio arter darwintangaror
 Camarhynchus – fem arter darwintangaror, inkluderas ofta i Geospiza Underfamilj Sporophilinae
 Sporophila – 40–43 arter inklusive Oryzoborus och Dolospingus Referenser Artikeln är till stora delar en översättning från engelska wikipedias artikel Tanager, läst 2008-05-03 Noter 

 Källor 
 Bent, A. (1965) Life Histories of Blackbirds, Orioles, Tanagers, and Allies. New York:Dover Publications, sid:549.
 Burns, K. J., S. J. Hackett, and N. K. Klein. (2002) Phylogenetic relationships and morphological diversity in Darwin's finches and their relatives. Evolution, nr.56 sid:1240–1252.
 Burns, K. J., S. J. Hackett, and N. K. Klein. (2003) Phylogenetic relationships of Neotropical honeycreepers and the evolution of feeding morphology. J. Avian Biology, nr.34 sid:360–370
 Clark, G. A., JR (1986) Systematic interpretations of foot-scute patterns of Neotropical finches., Wilson Bull, nr.98, sid:594–597
 Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. (2011) The Clements checklist of birds of the world, Version 6.6 (xls), <www.birds.cornell.edu/clementschecklist>, läst 2012-10-26
 Fjeldså J. & Rahbek C. (2006) Diversification of tanagers, a species rich bird group, largely follows lowlands to montane regions of South America., Integrative and Comparative Biology, vol.46, nr.1, sid:72–81. 
 Greeney, H. (2005) Nest and eggs of the Yellow-whiskered Bush Tanager in Eastern Ecuador., Ornitologia Neotropical, nr.16, sid:437–438.
 Infonatura. 2005 June. Birds, mammals, and amphibians of Latin America, läst 4 mars 2006.
 Isler M. Isler P. (1987) The Tanagers a Natural History, Distribution, and Identification. Washington D.C., Smithsonian Institution Press, sid:404.
 Klicka, J., K. Burns, & G. M. Spellman (2007) Defining a monophyletic Cardinalini: A molecular perspective. Molecular Phylogenetics and Evolution nr.45, sid:1014–1032 (sammanfattning PDF) 
 Lagerqvist, Markus (2008) Trassliga familjeförhållanden, Roadrunner, vol.16, nr.1, sid:36–43
 Larsson, Lars (2001) Birds of the World, CD-rom
 Lougheed, S.C., Freeland, J.R. Handford, P. & Boag, P.T. (2000) A molecular phylogeny of warbling-finches (Poospiza): paraphyly in a Neotropical emberizid genus. Mol. Phylogenet. Evol., nr.17, sid:367–378.
 Montereybay. 2000 July. 6-11. Tanagers: Thraupidae, läst 4 mars 2006.
 Naoki, K. (2003) Evolution of Ecological Diversity in the Neotropical Tanagers of the Genus Tangara (Aves: Thraupidae). Sato, A., C. O'Huigin, F. Figueroa, P. R. Grant, B. R. Grant, H. Tichy, and J. Klein. (1999) Phylogeny of Darwin's finches as revealed by mtDNA sequences. Proc. Nat. Acad. Sci. nr.96, sid:5101–5106.
 Yuri, T., & D. P. Mindell (2002) Molecular phylogenetic analysis of Fringillidae, "New World nine-primaried oscines" (Aves: Passeriformes)'', Mol. Phylogen. Evol. nr.23, sid:229–243.

Externa länkar 

 Jungle-walk.com Fotografier av tangaror
 Videor av tangaror – The Internet Bird Collection

Tangaror
Fågelfamiljer