kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Muhammad ibn Tumart

Muhammad ibn Tumart, död 1130, var en berbisk-arabisk härskare och sektstiftare i Nordafrika. Han tog strid mot almoraviderna och grundade almohadernas herravälde. Han utgav sig för att vara den väntade mahdi, och underströk liksom mu'taziliterna att Allah inte fick förses med mänskliga drag.

Muhammed ibn Tumart tillhörde Masmudastammen i Sous i sydvästra delen av det nuvarande Marocko. Omkring år 1107 hade han efter ett kort uppehåll i Cordoba begivit sig till Bagdad för att avsluta sina teologiska studier. Här blev han bekant med Abu al-Hasan al-Asharis lära och började snart kämpa för dess spridning. Då han återkommit till sitt hemland tog han upp striden med den där härskande teologins antropomorfistiska uppfattning. I motsats till denna betonade han enhetsbekännelsen, tawhīd, vilket förskaffade hans anhängare namnet muwahhidun, från vilket det spanska almohader kommer.

Vad den praktiska teologin beträffar framhöll han traditionens allena berättigande, medan hos almoraviderna de rättslärdes juridiska deduktioner hade stått i högt anseende. För att ge sin kamp mot de härskande missbruken större eftertryck utgav han sig för att vara en avkomling av aliderna och uppträdde därför som den väntade mahdi, som skulle fylla världen med rätt och rättfärdighet. Liksom redan almoraviderna gjort före honom, ivrade han mot alla avgifter som inte var föreskrivna i traditionen. Berbernas nationalkänsla smickrade han genom att låta böneutropet utföras på berbiska.

Sedan han predikat i åtskilliga större städer, däribland även Marocko, men överallt utvisats av myndigheterna, begav han sig till sin stam i Atlasbergen, där han framgångsrikt verkade för sin lära. Snart kunde han gå till angrepp mot regeringen. Ståthållaren av Sous blev slagen, men Marocko kunde ännu år 1130 värja sig mot honom. Fyra månader senare dog Ibn Tumart, men hans trognaste anhängare Abd al-Mumin ibn Ali fortsatte hans verk som hans kalif.

Källor 

Marockaner
Personligheter inom islam
Födda okänt år
Avlidna 1130
Män
Mahdism
Försvarsmaktens HR-centrum

Försvarsmaktens HR-centrum (FM HRC) är ett försvarsmaktsgemensamt funktionscentrum inom Försvarsmakten som verkat sedan 2009. Förbandsledningen är förlagd i Stockholms garnison, Stockholm.

Historik
Försvarsmaktens HR-centrum bildades 2009 och övertog verksamheten från Rekryteringscentrum (RekryC), men även verksamhet från personalstaben och insatsstaben.

Verksamhet
Försvarsmaktens HR-centrum är ett kompetenscentrum för bland annat marknadsföring, yrkesinformation, rekrytering (och fram till 2011 även uttagning till svenska utlandsstyrkan) samt till olika utbildningar inom Försvarsmakten. Dessutom återfinns myndighetens utställningsverksamhet, uppvisningsgrupper och ungdomsverksamhet i HR-centrums uppgifter. Försvarsmaktens skolinformatörer, som utbildar och informerar skolungdomar om värnplikten och totalförsvaret, koordineras från HR-centrum.

Förbandschefer

2009–2018: Lena Sköld
2018–2018: Örlogskapten Helena Sigurdsson 
2019–2021: Överste Anders Widuss
2021–2022: Kim-Lena Ekvall Svedenblad 
2022–2022: Överstelöjtnant Anders Högrell
2023–2023: Martina Wejdrup 
2023–20xx: Johan Sandström

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även

Arméns lejon
Rekryteringscentrum
Stockholms garnison
Team 60

Referenser

Anmärkningar

Noter

Externa länkar
Officiell webbplats för Försvarsmaktens HR-centrum

Svenska försvarsmaktsgemensamma förband
Försvarsmaktens centrum
Stockholms garnison
Svenska militära enheter bildade 2009
Blackfriars Bridge

Blackfriars Bridge är en bil- och gångbro över Themsen i London mellan Waterloo Bridge och Blackfriars Railway Bridge. Brons norra ände ligger i närheten av Inns of Court, Temple Church och Blackfriars station. Södra änden ligger nära Tate Modern.

Den första bron var en 300 meter lång avgiftsbelagd bro ritad i italiensk stil av Robert Mylne. Byggarbetet tog nio år, och bron öppnade 1769. Ursprungligen kallades bron William Pitt Bridge (efter premiärministern William Pitt), men fick efter kort tid namnet Blackfriars Bridge, efter dominikanerklostret Blackfriars som låg i närheten.

Den nuvarande bron stod färdig 1869 och består av fem gjutjärnsvalv byggda efter ritningar av Joseph Cubitt. Bron ägs och underhålls av City of London Corporation. På grund av den stora trafiken över bron breddades den under åren 1907-1910 från 21 till nuvarande 32 meter.

Väg A201 löper över bron.

Broar i London
Broar invigda 1769
1769 i Storbritannien
Gångbroar
O Jesus, ditt namn är min borg och mitt fäste

O Jesus, ditt namn är min borg och mitt fäste är en psalm, som Lina Sandell-Berg skrev efter att hennes far drunknat i Vättern 1858. Psalmen finns med i Metodistkyrkans psalmbok från 1896.

Publicerad i 
Lova Herren 1988 nr 41 under rubriken "Guds Son och återlösningen".

Svenska psalmer
Verk av Lina Sandell
Sånger 1896
Dativsjuka

Dativsjuka (is. þágufallssýki eller þágufallshneigð) är på isländska en språklig tendens att sätta ord i kasuset dativ med ord som traditionellt kräver ett annat kasus.

Grammatik
Huvudartikel: Isländsk grammatik

På isländska finns det många verb där subjektet inte befinner sig i nominativ, det vill säga grundformen. Om man således vill säga ”Jag gillar”, ska subjektet ”jag” inte stå i nominativ, utan i dativ och predikatet ska stå i tredje person singular.

mér líkar ("jag gillar")
honum finnst ("han tycker")
þeim tekst ("de lyckas", "de klarar av").

Det finns även en hel del verb där subjektet står i ackusativ.

mig langar ("jag längtar")
hana grunar ("hon misstänker")
þig vantar ("du behöver").

Vid ett mycket litet antal verb står subjektet i genitiv.

hans er getið ("han nämns").

Dativsjuka
Vid dativsjuka sätter man verb som vanligtvis inte tar ett annat kasus än nominativ i dativ.

mér hlakkar[sic] ("jag ser fram emot"), när det egentligen heter "ég hlakka".
þér vantar[sic] ("du behöver"), när det egentligen heter "þig vantar".

Utbredning
På Island lider 90% av alla elvaåringar av dativsjuka enligt en undersökning som genomfördes 2001 på 900 elvaåringar.  Det är en ökning jämfört med de senaste två årtiondena. Undersökningen visar också att det inte är lika vanligt i Höfuðborgarsvæðið som på andra platser i landet. Det var också i Austfirðir i öst. I undersökningen använde bara 14,9% av barnen nominativ och sade ég hlakka, 41,4% använde ackusativ och sade mig hlakkar och 43,2% av barnen använde dativ och sade mér hlakkar. Vid de verb som kräver ett subjekt i ackusativ används dativ i 13% av fallen enligt en avhandling av Finnur Friðriksson, doktor i lingvistik vid Háskólinn á Akureyri..

Se även
Genitivflykt

Referenser

Grammatik
Isländska
Tranquil Isolation

Tranquil Isolation är ett studioalbum av Nicolai Dunger, utgivet 2002. På skivan medverkar bl.a. Will Oldham, som även var producent.

Albumet är, enligt Nicolai Dunger själv, "en skiva som gör något väsen av sig. Blues och lite 20-tal, och folk." Han säger vidare att "Visst är det en "amerikansk" skiva på många sätt, men där finns också en nordisk touch, och det är det som Will Oldham är så förtjust i - den blåa nordiska tonen. Det är klart att amerikanerna uppfann bluesen, men varje land har sin folkton."

Låtlista
"Last Night I Dreamt of Mississippi" - 6:28
"Hey Mama" - 3:30
"Hundred Songs" - 4:41
"First Runaway" - 2:58
"Me, Ray and J.R." - 5:19
"Ol' Lovers" - 5:22
"Truth About the Blues" - 4:55
"Tribute to Tim Hardin" - 3:36
"Good Man" - 1:30
"Vem kan segla förutan vind?/Du är den ende" - 1:32 (trad.)
"Wonders" - 4:11
"Tale of Old Nanny" - 3:12
"Going Home for Christmas" - 4:32

Musiker 
 Nicolai Dunger - sång, akustisk gitarr, elektrisk gitarr, piano, munspel
 Will Oldham - sång, akustisk gitarr, elektrisk gitarr, piano
 Paul Oldham - bas
 Peter Townsend - trummor
 Jessica Billey - fiol
 "Wink" - sologitarr på "Hey Mama" och "Ol' Lovers"

Mottagande 
Skivan fick överlag ett gott mottagande när den kom. Svenska Dagbladet gav skivan 5/6. Pitchfork Media poängsatte skivan 7,7/10 där Dungers sånginsatser framhölls som särskilt positiva, medan textförfattandet, enligt recensenten, lämnade en del övrigt att önska. Allmusic.com gav skivan 4/5.

Listplaceringar

Externa länkar och referenser

Information i Svensk mediedatabas.
Information i Svensk mediedatabas.
Information i Svensk mediedatabas.

Musikalbum 2002
Album av Nicolai Dunger
Album utgivna på Dolores Recordings
Ulf Cederlund

Ulf Andreas Cederlund, oftast kallad Uffe Cederlund, född 3 oktober 1971, är en svensk gitarrist och sångare som är mest känd för sin betydelse för den svenska death metal-scenen, huvudsakligen som tongivande medlem i Entombed. Bland andra band han spelat med märks särskilt Haystack, Alpha Safari, Murder Squad, Swarm och Disfear.

Diskografi (i urval)

Album
Med Entombed
Left Hand Path (1990)
Clandestine (1991)
Hollowman (1993)
Wolverine Blues (1993)
To Ride, Shoot straight and Speak the Truth (1997)
Same Difference (1998)
Uprising (2000)
Morning Star (2001)
Inferno (2003)

Med Haystack
Right at You (1996)
Slave Me (1998)

Med Alpha Safari
Commercial Suicide (2004)

Med Murder Squad
Unsane, Insane, and Mentally Deranged (2001)
Ravenous Murderous (2003)

Med Disfear
Live the Storm (2008)

Referenser

Externa länkar
Ulf "Uffe" Cederlund på Encyclopaedia Metallum

Män
Födda 1971
Levande personer
Svenska gitarrister
Svenska sångare
Elisabeth Dahlin

Karin Elisabeth Dahlin, född 28 mars 1957 i Nedertorneå-Haparanda församling, är en svensk ämbetsman. Sedan 2018 är hon Sveriges Barnombudsman. Hon har tidigare bland annat arbetat som ambassadör och som generalsekreterare på Rädda Barnen.

Biografi 
Elisabeth Dahlin är dotter till två lärare. Hon bodde på Seskarö i Haparanda skärgård under hennes första år. I samband med hennes skolstart på Näsbyskolan flyttade familjen till Kalix. År 1988 gifte hon sig med Andreas Dahlin och tillsammans har paret tre barn.

Utbildning 
Dahlin gick naturvetenskaplig linje på Furuhedsskolan i Kalix, med ett avbrott för studier på Mount Alvernia High School, en katolsk flickskola belägen i Newton, Massachusetts, USA. Dahlin studerade statsvetenskap och spanska vid Uppsala Universitet 1978–1980. Åren 1980–1982 studerade hon vietnamesiska och biståndskunskap i ett unikt program som Utrikesdepartementet och Sida initierade i samarbete med Stockholms- och Hanois  universitet. Programmet riktade sig till tolkar och tjänstemän. Dahlin har examen från Hanois Polytekniska Universitet, Truong Dai Hoc Bach Khoa. Hon är utbildad tolk i vietnamesiska och har också arbetat som tolk och översättare i spanska och behärskar engelska, franska samt portugisiska som arbetsspråk.

Karriär 
Dahlin arbetade inom det svenska biståndet i Uông Bí i Quảng Ninh-provinsen i Vietnam 1981–82 och sedan vid Sveriges ambassad i Hanoi 1982–84. Hon rekryterades därefter till  Landsrådet för Sveriges Ungdomsorganisationer (LSU) där hon arbetade som generalsekreterare och tillika kanslichef 1984–1988. Under den tiden var hon även ordförande i International Coalition for Development Action (ICDA) i Bryssel samt  ansvarig för utbildning av unga i mänskliga rättigheter, ett uppdrag från Europarådet. Åren 1988–89 arbetade hon på Sida som ansvarig för det humanitära biståndet i Sydafrika och African National Congress (ANC) exilregering i Zambia.

Åren 1991–1995 tjänstgjorde hon vid svenska ambassaden i Zambia, vid ambassaden i Brasilien 1995–1997 och Vietnam 1997–2001.

Åren 2001–2005 var hon kommerseråd och ställföreträdande generaldirektör för Kommerskollegium. Därefter arbetade Dahlin som ambassadör och chef för Globalt Ansvar vid Utrikesdepartementet 2005–2008. 

Dahlin var generalsekreterare för Rädda Barnen 2008–2018. Hon har varit ordförande för Världens Barn i 10 år samt ledamot i bland annat Radiohjälpens styrelse, Pressens Opinionsnämnd samt insynsrådet i  Myndigheten för Internationella Adoptioner (MIA). Dahlin ingick, fram till återgång i statlig tjänst, i styrelsen för det börsnoterade bolaget New Wave Group samt i IKEA:s globala  People and Planet Positive Advisory Board. Hon utsågs i maj 2018 till Barnombudsman. Dahlin är vice ordförande i konsistoriet vid Uppsala Universitet samt i Anna Lindh Academy vid Malmö Universitet.

Priser och utmärkelser
  H. M. Konungens medalj i guld av 12:e storleken (Kon:sGM12, 2014) för förtjänstfullt arbete för barns rättigheter

Referenser

Sveriges ambassadörer
Svenska generalsekreterare
Sveriges barnombudsmän
Tornedalingar
Personer från Nedertorneå socken
Födda 1957
Levande personer
Kvinnor
Benjamin Sehene

Benjamin Sehene, född 1959 i Kigali, Rwanda, är en rwandisk författare. Han har skrivit mycket om folkmordet i Rwanda.

Sehene är tutsi. Hans familj flydde från Rwanda till Uganda 1963. I början på 1980-talet studerade på Universitetet i Paris, innan han emigrerade till Kanada 1984. Han bor för närvarande i Paris. Han är medlem i PEN.

Referenser

Rwandiska författare
Alumner från Paris universitet
Födda 1959
Män
Levande personer
Dean Hall

Dean Hall, född 16 november 1957 i Palo Alto, Kalifornien, USA är en amerikansk racerförare.

Han körde totalt 21 lopp i CART-serien under säsongerna 1990, 1991 och 1995 med två elfteplaceringar i Budweiser Grand Prix 1990 och Red Roof Inns 200 1990 som bäst. Han körde även Indianapolis 500 1990.

Innan han började köra i CART-serien blev han 1988 års mästare i Atlantic Championship och 1989 års mästare i Formula Pacific. Han vann även Nya Zeelands Grand Prix 1989 när han körde i New Zealand Formula Atlantic.

Källor

Racerförare från Kalifornien
Champ Car-förare
Indianapolis 500-förare
Män
Födda 1957
Levande personer
Anna Maria van Schurman

Anna Maria van Schurman, född 5 november 1607, död 4/14 maj 1678, var en tysk-holländsk författare, målare, gravör, poet och akademiker. 

Hon var känd för sin bildning och kunde tala 14 språk; latin, grekiska, hebreiska, arabiska, syriska, arameiska och etiopiska förutom europeiska språk. Hon var den första kvinna som tilläts studera vid Utrecht universitet (1636) och tog examen i juridik. 

van Schurman har en krater på Venus uppkallad efter sig.

Källor

Externa länkar 

 

Födda 1607
Avlidna 1678
Nederländska målare under 1600-talet
Nederländska poeter
Nederländska jurister
Kvinnor
Protofeminism
Kuno von Westarp

Kuno von Westarp, född 12 augusti 1864 i Ludom i provinsen Posen, död 30 juli 1945 i Berlin, var en tysk greve och politiker.

Westarp blev 1891 regeringsassessor, var 1893-1902 lantråd, 1903-1908 polispresident i Schöneberg och 1908-1918 president i överförvaltningsdomstolen. Han invaldes 1908 i tyska riksdagen, där han snart blev en bland det konservativa partiets ledande män särskilt som finanspolitisk talesman. 

Under första världskriget blev Westarp alltmer obestridd ledare för de konservativa och tolkade ofta deras anslutning till den militära ledningen vid dennas konflikter med anhängarna av försök att få till stånd en samförståndsfred. Bland annat bekämpade han sålunda i juli 1917 den av Matthias Erzberger genomdrivna riksdagsresolutionen mot annektioner och för samförståndsfred samt hade juli 1918 väsentlig andel i störtandet av utrikesministern Richard von Kühlmann, sedan denne i ett tal (24 juni) betonat osannolikheten av krigets avslutande enbart genom ett militärt avgörande. 

Westarp motsatte sig även i oktober 1918 de av prins Max av Baden som rikskansler föreslagna liberala författningsreformerna såsom tillkomna under påtryckning av Tysklands fiender. Efter revolutionen ledde Westarp i konstituerande nationalförsamlingen 1919 det nybildade Deutschnationale Volkspartei och var även i Weimarrepublikens riksdag detta partis främste man, konsekvent vidmakthållande gammelkonservatismens värde- och moralgrundsatser, samt vidgick i öppen dager sin förkärlek för den monarkistiska styrelseformen.

Källor

Tyska jurister
Födda 1864
Avlidna 1945
Män
Ugglan
Personer från provinsen Posen
Tyska riksdagsledamöter
Politiker i kejsardömet Tyskland
Politiker i Weimarrepubliken
Kampjujutsu

Kampjujutsu grundades av Christer Andersson 1996, i samarbete med bl.a. Frank Witte (2-faldig världsmästare i jujutsu). Stilen har stående tekniker från muay thai, nedtagningar, och markkampstekniker från Brasiliansk jujutsu, och kan således sägas vara ett MMA-koncept enligt modern standard. 

10 oktober 2009 hölls den första tävlingen i fullkontaktsjujutsu, som är kampjujutsuns egna öppna tävlingssystem. Regelmässigt kan det sägas vara en blandning av knockdownkarate och brasiliansk jujutsu.

Kampsporter
Richard von Kühlmann

Richard von Kühlmann, född 17 mars 1873 i Konstantinopel, död 16 februari 1948 i Ohlstadt, Oberbayern, var en tysk diplomat och politiker.

Kühlmann var från 1908 till första världskrigets utbrott i augusti 1914 ambassadråd i London och därunder ivrigt verksam för att skapa stämning för en tysk-brittisk samförståndsuppgörelse. Han var därpå 12 augusti till 2 oktober samma år tilldelad åt tyska legationen i Stockholm, därefter ambassadråd i Konstantinopel och mars 1915 till september 1916 tysk minister i Haag samt september 1916 till augusti 1917 ambassadör i Konstantinopel. 

Kühlmann efterträdde augusti 1917 Arthur Zimmermann som tysk utrikesminister och sökte som sådan förgäves få till stånd ett fullt otvetydigt tyskt regeringsuttalande mot alla slags, direkta eller indirekta, annekteringar. Han ledde personligen de förhandlingar, som föregick fredssluten i Brest-Litovsk med Sovjetryssland (mars 1918) och i Bukarest med Rumänien (maj samma år). 

Redan under förhandlingarna i Brest-Litovsk hade Kühlmann råkat i svår konflikt med högsta krigsledningen, och brytningen blev ohjälplig, då han i ett riksdagstal 24 juni lät undfalla sig, att kriget ej kunde bringas till slut enbart genom militära avgöranden, utan att därtill även krävdes diplomatiska förhandlingar. Yttrandet ansågs innebära tvivel på möjligheten av seger och väckte anstöt både i stora högkvarteret och i riksdagen. Högsta krigsledningen fordrade Kühlmanns avlägsnande, och efter en audiens hos kejsaren begärde och erhöll han avsked 9 juli samma år. 

Den anonymt utgivna skriften "Die Tragödie Deutschlands. Von einem Deutschen" (1922) har uppgivits återge hans utrikespolitiska uppfattning. År 1931 utgav han Gedanken über Deutschland.

Källor

Noter 

Tyska diplomater
Tysklands utrikesministrar
Diplomater under 1900-talet
Tyska politiker under 1900-talet
Personer från Istanbul
Födda 1873
Avlidna 1948
Män
Ugglan
Bernhard Plockhorst

Benhard Plockhorst, född den 2 mars 1825 i Braunschweig, död den 18 maj 1907 i Berlin, var tysk målare, 

Plockhorst var till en början litograf, studerade sedan måleri i München för Piloty och i Paris för Couture. Efter studieresorna var han bosatt i Leipzig, Weimar och Berlin. 

Plockhorst utförde historiemålningar, Maria och Johannes på återväg från Kristi grav, Kristus och äktenskapsbryterskan, Johannes och den sörjande Maria (de bägge sistnämnda i Leipzigs museum) och Mikaels strid med satan om Moses lik (museet i Köln) samt porträtt (Vilhelm I och hans kejsarinna i Berlins Nationalgalleri). I Sverige har han utfört altartavlan  
Jesus på korset i Ervalla kyrka.

Källor 
 

Födda 1825
Avlidna 1907
Tyska historiemålare
Tyska porträttmålare
Män
Personer från Braunschweig
Ernst Haegglund

Carl Johan Ernst Haegglund (även stavat Hægglund), född 3 mars 1851 i Stockholm, död 1 april 1927 i Sävsjö, var en svensk arkitekt och byggmästare.

Liv och verk
Haegglund studerade vid Tekniska skolan samt vid Kungliga Akademien för de fria konsterna mellan 1875 och 1880. Han fick därefter en anställning hos Ernst Jacobsson och Magnus Isæus, men fortsatte med egen verksamhet från 1882. Åren 1886-90 tjänstgjorde han som assistent på Tekniska Högskolan.

Haegglund ritade bland annat Cirkus på Djurgården i Stockholm och Birger Jarls basar som var ett av stadens första renodlade kontorshus samt saluhallen Sveahallen. I Södertälje ritade han bland annat Stadshotellet och varmbadinrättningen samt flera privathus, exempelvis den påkostade Holmbergska villan. Villan revs 1966, men en del återuppbyggdes på museet Torekällberget.

I Gamla stan omgestaltade han 1896 fasaden Västerlånggatan 38. Han var en flitig anlitad skolhusarkitekt och ritade bland annat Maria folkskola 1891, tillbyggnaden av Hedvig Eleonora folkskola 1898 samt Engelbrektsskolan (omarbetning av Konrad Elméus förslag) 1902.

Verk i urval

Referenser

Noter

Källor

Svenskt Porträttgalleri Band XX. Arkitekter, bildhuggare, målare, tecknare, grafiker, mönsterritare och konstindustrialister

Externa länkar

Svenska arkitekter under 1800-talet
Födda 1851
Avlidna 1927
Män
Arkitekter från Stockholm
Paul von Hintze

Paul von Hintze, född 13 februari 1864 i Schwedt, död 19 augusti 1941 i Meran, var en tysk sjöofficer, diplomat och politiker.

Hintze tjänstgjorde 1882-1911 i tyska marinen, där han nådde kommendörs grad ("Kapitän zur See"; han fick sedermera konteramirals titel). Han blev 1903 marinattaché hos de skandinaviska staterna och 1908 "militär fullmäktig" vid tyska ambassaden i Sankt Petersburg, utnämndes 1906 till kejserlig flygeladjutant och adlades 1908. Till diplomatbanan gick han helt över 1911, var 1911-14 tysk minister i Mexiko, 1914-17 i Peking, dit han efter första världskrigets början fick ta sig fram på en äventyrlig färd under förklädnad, och juli 1917-juli 1918 i Kristiania. 

Då Richard von Kühlmann till följd av konflikten med högsta krigsledningen erhöll avsked från utrikesministerposten, efterträddes han 9 juli 1918 av Hintze vilken som militär ansågs ha större utsikter att samverka med de ledande i högkvarteret. Han avgick redan 3 oktober samma år, då prins Max av Baden ministär bildades, och var därpå rikskanslerns ställföreträdare i stora högkvarteret. Som sådan förde han 9 november samma år i Spa per telefon de sista förhandlingarna med rikskansliet om kejsarens tronavsägelse.

Källor

Tyska amiraler
Tyska diplomater
Tysklands utrikesministrar
Tysk adel
Nyadlade
Personer i Tyskland under 1900-talet
Personer från Schwedt
Födda 1864
Avlidna 1941
Män
Ugglan
Furulunds köping

Denna artikel handlar om den tidigare kommunen Furulunds köping. För orten se Furulund.

Furulunds köping var en tidigare kommun i Malmöhus län.

Administrativ historik
Furulunds köping bildades 1952 genom sammanläggning av de tidigare kommunerna Lackalänga landskommun och Stävie landskommun. Furulunds municipalsamhälle hade då sedan 4 oktober 1901 funnits inom Lackalänge landskommun.  1969 uppgick köpingen i Kävlinge köping som sedan 1971 ombildades till Kävlinge kommun.

Köpingen hörde till Lackalänga och Stävie församlingar.

Heraldiskt vapen
Furulunds köping saknade vapen.

Geografi
Furulunds köping omfattade den 1 januari 1952 en areal av 22,18 km², varav 21,98 km² land.

Tätorter i köpingen 1960
I Furulunds köping fanns tätorten Furulund, som hade 2 300 invånare den 1 november 1960. Tätortsgraden i köpingen var då 80,8 procent.

Politik

Mandatfördelning i valen 1950-1966

Källor

Indelningar i Kävlinge kommun
Sveriges köpingar
Sveriges kommuner 1952-1970
Tidigare kommuner i Malmöhus län
Perseveration

Perseveration (av senlatin perseveratio 'framhärdande', av latin persevero 'ihärdigt fortsätta', 'framhärda'), är ett sjukligt upprepningsbeteende. Det kan vara känslor, tankar och uttalade fraser som det är omöjligt att få personen att sluta upprepa. Även perseverativa rörelsemönster förekommer och då är det en viss rörelse som återkommer om och om igen.

Referenser 
Nationalencyklopedin, läst 2010-09-18.

Beteendesymtom
Tvångshandlingar
Couture (olika betydelser)

Couture kan syfta på bland annat:

Platser 

Couture, fransk kommun i departement Charente 
Couture-d'Argenson, fransk kommun i departementet Deux-Sèvres
Couture-sur-Loir, fransk kommun i departementet Loir-et-Cher

Personer 

 Logan Couture (född 1989), kanadensisk ishockeyspelare
 Randy Couture (född 1963), amerikansk brottare
 Thomas Couture (1815–1879), fransk historiemålare
 Jean-Guy Couture (1929-2022), kanadensisk katolsk präst

Övrigt 
 La Couture, orter i Frankrike
 Haute couture, mode
 Juicy Couture, varumärke