kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Ernst Hildebrand

Ernst Hildebrand, född den 8 mars 1833 i Falkenberg/Heideblick, död den 17 november 1924 i Berlin, var en tysk historie- och porträttmålare.

Hildebrand studerade i Berlin med avbrott för en studievistelse i Paris 1861-1862. 1875 utnämndes han till professor vid konstskolan i Karlsruhe. 1880-1885 lärare vid konstakademin i Berlin. 
Av hälsoskäl avsade han sig den akademiska undervisningen 1885, förblev dock akademimedlem.
Han har målat porträtt, genrer, historiska bilder: Tullia kör över sin faders kropp (1886, rådhuset i Berlin), Drottning Luise på flykt (1889, Nationalgalleriet), Kristus på Oljeberget (1896), Kristi korsfästelse (1910).

Ernst Hildebrands bror Max konstruerade optiska instrument.

Källor

  

Tyska målare
Födda 1833
Avlidna 1924
Män
Personer från Falkenberg/Elster
Frederik Valdemar Nikolai Beichman

Frederik Valdemar Nikolai Beichman, född 1859, död 1937, var en norsk jurist.

Beichman blev byråchef vid justitiedepartementet 1889, expeditionschef där 1897, och ordförande i Trondheims overret 1904. Som sakkunnig i internationell rätt representerade Beichman flera gånger Norge vid mellanfolkliga juridiska konferenser och var från 1910 ledamot av den skandinaviska kommittén för lagstiftning på familjerättens område och var även Norges representant i skiljedomstolen 1908-09 angående Grisbådarna och var från 1921 ledamot av permanenta skiljedomstolen i Haag.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Norska jurister
Födda 1859
Avlidna 1937
Män
Hermann Hildebrand

Hermann Hildebrand, född 1844, död 1890, var en livländsk urkundsutgivare.
 
Hildebrand utgav,  efter F.G. von Bunge, Liv-, Est- und Curländisches urkundenbuch (1881, 84) och Die arbeiten für das liv-, est- und kurländische urkundenbuch im jahre 1875–76 (1877), en redogörelse för hans forskningar i Nordens arkiv, särskilt svenska Riksarkivet.

Källor

Noter

Tryckta källor 

Tyska historiker
Alumner från Göttingens universitet
Födda 1844
Avlidna 1890
Män
Rudolf Hildebrand

Heinrich Rudolf Hildebrand, född den 13 mars 1824 i Leipzig, död där den 28 oktober 1894, var en tysk språkforskare.
 
Hildebrand biträdde bröderna Grimm vid utarbetandet av Deutsches Wörterbuch och övertog tillsammans med professor Weigand i Giessen 1864 ansvaret för den fortsatta utgivningen av denna (Hildebrand utarbetade själv en del av bokstaven G och hela K). År 1869 blev han extra ordinarie och 1874 ordinarie professor i Leipzig. 

Hildebrand författade Vom deutschen Sprachunterricht in der Schule (1865; 8:e upplagan 1903), viktig för sin tid genom framhållandet av åskådlighetens betydelse vid tal och klangens vid läsning, Über Grimms Wörterbuch in seiner wissenschaftlichen und nationalen Bedeutung (1869) och Gesammelte Aufsätze und Vorträge (1890).

Hildebrand ombesörjde även en bearbetning av Soltaus Deutsche historische Volkslieder. Zweites Hundert (1856). Postumt utkom Tagebuchblätter eines Sonntagsphilosophen (1896), Beiträge zum deutschen Unterricht (1897) och Materialien zur Geschichte des deutschen Volksliedes (1 band, 1900).

Källor 

 

Tyska germanister
Tyska lexikografer
Tyska professorer
Personer verksamma vid Leipzigs universitet
Filologer under 1800-talet
Tyska forskare under 1800-talet
Personer från Leipzig
Födda 1824
Avlidna 1894
Män
Ugglan
Varbergs rådhus

Varbergs rådhus är en byggnad i kvarteret Rådhuset vid torget i Varberg. 

Byggnaden förvaltas av det kommunala fastighetsbolaget Varbergs Fastighets AB. 

Bottenvåningen är i entréplan till större del en restaurang med ingång från torget, övriga två våningar är kontor. Rådhussalen är en tidsenligt inredd gemensamhetslokal på plan 2 som kan hyras till föreläsning, mässa eller fest.

Historik
Rådhuset uppfördes efter ritningar av Frans Jacob Heilborn, Varbergs förste stadsarkitekt, efter den sista stadsbranden i Varberg den 5 november 1863. Det stod klart 1865 och är uppfört i gult förbläbdertegel i en för tiden typisk medeltidsinspirerad stil. Fönstren har rundbågar som efterliknar den romanska stilen och kring porten finns en risalit krönt av en krenelering. Rådhuset är torgets tredje äldsta byggnad, efter kyrkan och Lundquistska huset, båda från 1700-talet.

Framför rådhusets entré placerades 1937 skulpturen Badande ungdom av Bror Marklund.

År 1902 invigdes Varbergs stadshotell mittemot rådhuset, och inrymde på den tiden även lokaler för stadsfullmäktige. Sedan 1960-talet används det gamla pojkläroverket vid korsningen Engelbrektsgatan/Östra Långgatan som stadshus.

VFAB helrenoverade fastigheten 2017. Rådhuset fick då bland annat inredd vind, ett nytt gårdshus, restauranganpassning i entréplan samt hiss. 

En miljöinventering gjordes 2015 och åtgärder vidtogs i samband med helrenoveringen.

Det gamla rådhuset 
Det gamla rådhuset uppfördes på 1780-talet efter ritningar av Friedrich August Rex, en byggmästare invandrad från Tyskland, som även ritat kyrkan och Lundquistska huset. Det färdiga rådhuset avvek dock något från ritningarna, visar en jämförelse mellan de bevarade ritningarna och ett fotografi taget av Birger Sjöberg, möjligen som underlag för en oljemålning från 1859 (se bild).

Detta rådhus förstördes vid Varbergs sista stadsbrand den 5 november 1863, då halva staden blev lågornas rov.

Källor

Noter

Byggnader och anläggningar i Varberg
Rådhus i Sverige
Locomotiv GT

Locomotiv GT är en ungerskt progressivt rockband som bildades i Budapest 1971. Alla medlemmar hade tidigare varit med i andra kända rockgrupper i Ungern. Låtskrivaren, keyboardisten och sångaren Gábor Presser var med i bandet Omega. József Laux som spelade trummor var också med i Omega. Basisten Károly Frenreisz var tidigare med i bandet Metro och gitarristen Tamás Barta var tidigare med i bandet Hungária. Lauxs fru Anna Adamis skrev många av deras låtar tillsammans med Presser.

Diskografi

Album
Locomotiv GT (1971)
Ringasd el magad (1972)
Bummm! (1973)
Mindig magasabbra (1975)
Locomotiv GT V. (1976)
Zene – Mindenki másképp csinálja (1977)
Mindenki (1978)
Loksi (1980)
Locomotiv GT X. (1982)
Ellenfél nélkül (1984)
424 – Mozdonyopera (1997)
A fiúk a kocsmába mentek (2002)

Singlar 
Boldog vagyok / Ha volna szíved (1971)
Érints meg / Kenyéren és vízen (1971)
Szeress nagyon / Csak egy szóra (1972)
Hej, gyere velem / Csavargók angyala (1973)
Segíts elaludni / Mindig csak ott várok rád (1973)
Belépés nemcsak tornacipőben! - Mindenki másképp csinálja / Mozdulnod kell (1978)
Annyi mindent nem szerettem / Pokolba már a szép szavakkal / Miénk ez a cirkusz / Veled, csak veled (dubbelsingel 1979)
Első magyar óriás kislemez (1984)

Ungerska musikgrupper
Musikgrupper bildade 1971
Johan Gustaf von Beijer

Johan Gustaf von Beijer, född 1646 och död den 4 november 1705, var en svensk skald och postdirektör, son till företrädarna på posten, Johan von Beijer och dennes maka Margareta Beijer.

Han övertog efter faderns död 1669 arrendet av det svenska postväsendet och utnämndes efter moderns entledigande 1673 till direktör över detta. Som sådan var han 1673–85 utgivare av Ordinari Post Tijdender innehållande utrikes nyheter. Han erhöll 1697 avsked på grund av sjuklighet. von Beijer, som översatte Pierre Corneilles Cid, sysslade på senare år med att översätta franska dikter och skrev på svenska och tyska moraliserande reflexionsdikter och erotisk och satirisk lyrik. Han var bosatt på Skenäs.

Bibliografi

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Noter

Vidare läsning 
 

Svenska generaldirektörer
Svenska författare
Svenska posttjänstemän
Födda 1646
Avlidna 1705
Män
Campegius Vitringa den äldre

Campegius Vitringa den äldre, född 16 maj 1659 i Leeuwarden, död 31 mars 1722 i Franeker, var en nederländsk teolog. Han var far till Campegius Vitringa den yngre.

Vitringa var lärjunge till Johannes Coccejus och blev professor vid universitetet i Franeker i orientaliska språk 1681 och i teologi 1683. 

Hans förnämsta arbeten är Commentarius in librum prophetiarum Jesairæ (två folioband, 1714–1720) och De synagoga vetere libri tres (1685; andra upplagan 1696). Vidare kan nämnas Sacrarum observationum libri sex (1683–1708).

Källor

Externa länkar
Jewish Encyclopedia.com

Nederländska teologer
Nederländska professorer
Alumner från Leidens universitet
Personer verksamma vid universitetet i Franeker
Teologer under 1600-talet
Teologer under 1700-talet
Nederländska forskare under 1600-talet
Nederländska forskare under 1700-talet
Personer från Leeuwarden
Födda 1659
Avlidna 1722
Män
Ugglan
Allan Warren

Allan Warren, född 26 oktober 1948 i Wimbledon, London, är en brittisk fotograf, författare och f.d skådespelare. Han har fotograferat många brittiska kändisar, däribland medlemmar i det brittiska kungahuset, kända musiker, författare och politiker.

Han gick på en teaterskola i anslutning till Theatre Royal, Drury Lane. Han började fotografera som 17-åring när han var med i  Alan Bennetts pjäs Forty Years On med John Gielgud på Apollo Theatre i West End. Warren fotograferade på Mickey Deans och Judy Garlands bröllop. 

I början av 1980-talet beslutade sig Warren för att fotografera de 26 icke-kungliga brittiska hertigarna och de fyra kungliga.

2001 skapade han klädmärket "Swedish Navy Clothing". Han fick inspirationen från Svenska marinen, efter att ha fotograferat några svenskar som var med i marinen till boken Strangers in the Buff.

Bibliografi
Nobs & Nosh - Eating with the Beautiful People, 1974
Confessions of a Society Photographer, 1976
The Dukes of Britain, 1986
Dukes, Queens and Other Stories, 1999
Strangers in the Buff, August 2007
Carpet Dwellers, October 2007

Källor
Den här artikeln är helt eller delvis översatt från engelskspråkiga Wikipedia.

Noter

Externa länkar
 

Brittiska fotografer
Brittiska skådespelare
Brittiska författare
Män
Levande personer
Födda 1948
Bunker GO-42

Bunker GO-42, Statligt objekt nr 42 (rys. государственный объект ГО-42), är en bunker i centrala Moskva i närheten av tunnelbanestationen Taganskaja (Tagansko-Krasnopresnenskajalinjen). En gång i bunkern leder till stationen. Bunken ligger 60 meter under marken, och huvudingången uppe på marken är "kamoflerat" som ett vanligt hus av sten. Bunkern med sina  m² var tänkt som ledningscentral i händelse av krig, och byggdes mellan åren 1952–1956. Upp till 3 000 personer kunde bo där under 3 månader.

Litteratur
Thomas Kunze: Russlands Unterwelten: Eine Zeitreise durch geheime Bunker und vergessene Tunnel. Berlin: Links, 2008. , S. 159–161.

Sevärdheter i Moskva
Daniël Völter

Daniël Erhard Johannes Völter, född 14 september 1855 i Esslingen am Neckar, Württemberg, död 18 maj 1942 i Stuttgart, var en tysk-nederländsk teolog.

Völter blev 1885 professor i Nya testamentets exegetik vid Universiteit van Amsterdam. Han ägnade sig bland annat åt Uppenbarelsebokens tydning. Han författade Die Entstehung der Apokalypse (andra upplagan 1885), Der Ursprung des Donatismus (1883), Die ignatianischen Briefe, aus ihrem Ursprung untersucht (1892). Därjämte skrev han bland annat om de paulinska brevens komposition, om Gamla testamentets beroende av egyptisk åskådning (Ägypten und die Bibel, femte upplagan 1907). Han tillhörde den religionshistoriska skolan och hyllade en strängt kritisk uppfattning av Bibelns böcker. Alla de paulinska breven är enligt honom bearbetningar av apostelns grundtankar.

Källor

Externa länkar 

Tyska teologer
Tyska professorer
Nederländska professorer
Personer verksamma vid Universiteit van Amsterdam
Födda 1855
Avlidna 1942
Män
Ugglan
Personer från Esslingen am Neckar
Draktränaren

Draktränaren () är en amerikansk animerad film från 2010 i regi av Chris Sanders och Dean DeBlois. Filmen är baserad på Cressida Cowells bokserie Hur du tränar din drake. Filmen hade premiär den 26 mars 2010.

Filmen nominerades för Bästa animerade film och Bästa filmmusik under Oscarsgalan 2011, men förlorade till Toy Story 3 respektive Social Network. Filmen vann också tio Annie Awards, för bland annat "Bästa animerade film". Filmen visas som serie på Cartoon Network och Netflix.

Handling 
Handlingen utspelar sig på vikingatiden och handlar om en femtonåring vid namn Hicke Hiskelig Halvulk III, som bor i vikingabyn på ön Dräggö. Trots att Hicke är hövdingen Tryggvåld den Väldiges son, är han en riktig mes. Stammens livsstil är att döda drakar, men till skillnad från resten av stammen misslyckas han varje gång han skall döda en drake.

Men när Hicke väl lyckas fånga en drake, som dessutom anses vara den farligaste av alla drakar, blir han och draken bästa vänner och Hicke upptäcker att drakar inte är så farliga. När ingen tror honom, måste Hicke göra allt för att stoppa byns stora planer på ett gemensamt anfall mot drakarnas näste.

Rollista

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Amerikanska filmer 2010
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska animerade filmer
Vikingatiden på film
IMAX-filmer
3D-filmer
Animerade filmer 2010
Långfilmer från DreamWorks Animation
Tredje tygkompaniet

Tredje tygkompaniet (Tyg 3), var ett tygmaterielförband inom svenska armén som verkade i olika former åren 1947–1949. Förbandsledningen var förlagd i Hässleholms garnison i Hässleholm.

Historia
Tredje tygkompaniet bildades den 1 juli 1947 genom försvarsbeslutet 1942. Ett embryo till kompaniet bildades dock redan 1943, då som en förberedande organisation vid Första tygkompaniet (Tyg 1).

Bakgrunden till bildandet av kompaniet var den stora modernisering och motorisering som pågick inom armén. Kompaniet var ett fristående självständigt förband, och stod under Inspektören för underhållstruppernas befäl. 

Genom försvarsbeslutet 1948 upplöstes både intendenturtrupperna och tygtrupperna som truppslag, och verksamheten uppgick i trängtrupperna. Tredje tygkompaniet upplöstes den 1 januari 1949, och kompaniet uppgick i Skånska trängregementet (T 4).

Verksamhet
Tjänsten omfattade dels ammunitionstjänst med uppgiften att lagra och tillhandahålla ammunition, dels tygmaterieltjänst som svarade för reparationstjänst och ersättning av tygmateriel. Tredje tygkompaniet utbildade såväl befäl som värnpliktiga vapen-, pjäs-, och bilmekaniker, samt satte upp ammunitions- och reparationsförband.

Förläggningar och övningsplatser
Inför att Tredje tygkompaniet skulle bildades förlades den 1 september 1943 en förberedande enhet till Hornsgatan 58. Den 10 oktober 1947 förlades hela kompaniet till Finjagatan 14, och samlokaliserades med Skånska trängregementet (T 4) inom Hässleholms garnison.

Heraldik och traditioner
Tredje tygkompaniet blev aldrig tilldelade någon egen fana eller standar. Utan bar en svensk tretungad fana med kravatt. Kompaniets fana och traditioner övertogs av Skånska trängregementet (T 4).

Förbandschefer
Kompanichefer vid Tredje tygkompaniet åren 1947–1949.
1947–1949: ???

Namn, beteckning och förläggningsort

Se även
Hässleholms garnison
Stockholms garnison
Skånska trängregementet

Referenser

Anmärkningar

Noter

Tryckta källor

Vidare läsning

Externa länkar

Stockholms garnison
Hässleholms garnison
Ej längre existerande svenska tygförband
Svenska militära enheter bildade 1947
Svenska militära enheter upplösta 1949
Abraham van Beijeren

Abraham van Beijeren, född 1620 eller 1621 i Haag, död 1690 i Overschie, var en holländsk konstnär.

van Beijeren var troligen lärjunge till sin svåger Pieter de Putter. Han var verksam i Haag 1639–1657, därefter i Delft, Haag, Amsterdam, Alkmaar, Gouda och Overschie. van Beijeren utförde i första hand stilleben och blomstermålningar men även marinmålningar. Mest känd är han för sina dukade frukostbord och glänsande havsfiskar, ett av de mer kända är Fiskhandlerskan på konstakademien i Wien. Tavlor av van Beijeren finns på Nationalmuseum, på Stockholms universitet samt Kunstmuseet i Köpenhamn.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939.

Noter

Externa länkar 
 
 

Stillebenmålare
Nederländska målare under 1600-talet
Födda 1620-talet
Avlidna 1690
Män
Svensk uppslagsbok
Johann David Bell

Johann David Bell, född 1754 och död 1794, var en tysk skådespelare.

Bell var 1777-79 anställd vid hovteatern i Gotha och från 1779 vid nationalteatern i Mannheim. Bell var en av den unga tyska teaterns första begåvningar. Bland hans roller märks främst Muley Hassan i Fiesco, Miller i Kabal och kärlek, där han var den förste som framförde rollerna.

Källor 
Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Tyska skådespelare under 1700-talet
Födda 1754
Avlidna 1794
Män
Madeleine Béjart

Madeleine Béjart, född 8 januari 1618 i Paris, död 17 februari 1672 i Paris, var en fransk skådespelare och teaterdirektör. Hon var syster eller möjligen mor till Armande Béjart. Hon är även känd för sitt förhållande med Molière. 

Madeleine Béjart tillhörde en familj med många skådespelare och var dotter till Joseph och Marie-Herve Béjart. Hon debuterade med sin bror Joseph och var verksam vid Théâtre du Marais och i provinserna under sent 1630-tal. År 1643 grundade hon i kompanjonskap med Molière Illustre Théâtre, där hon även fungerade som direktör vid sidan av denne. Som administratör ska hon ha varit en god konfliktlösare. 

Béjart var från början med vid Molières teater, där hon intog en privilegierad ställning; hon kunde fritt välja roller bland hans pjäser och blev med hjälp av dem en stjärna. Hon spelade hjältinnorna i tragedierna och subretterna i komedierna. Under de sista åren överlät hon fler huvudroller åt Mademoiselle Du Parc och Armande Béjart och valde biroller. 

Georges de Scudery sade om henne: "Hon var vacker, hon var galant, hon var mycket intelligent, hon sjöng, hon dansade väl, hon spelade alla instrument, hon skrev mycket fint i vers och prosa och hennes konversation var mycket underhållande. Hon var utan tvekan en av de bästa skådespelerskorna i sin tid och agerade med sådan charm, att den verkligen livade upp all den låtsade passion man såg henne gestalt på teatern."

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939
 Denna artikel baseras helt eller delvis på dess motsvarighet på franskspråkiga Wikipedia

 

Skådespelare från Paris
Födda 1618
Avlidna 1672
Kvinnor
Franska skådespelare under 1600-talet
Molière
Armande Béjart

Armande Grésinde Claire Elisabeth Béjart, född 1642, död 1700, var en fransk skådespelare. Syster, eller möjligen dotter till Madeleine Béjart.

Hon blev 1662 Molières hustru, utbildades av honom för scenen och inträdde 1663 vid hans teater, där hon snabbt blev primadonnan. Molière skrev flera pjäser direkt för henne, bland annat Célimène i Misantropen, som också skall ha haft hennes privata personlighet som modell. Bland hennes övriga framstående roller märks Elmire i Tartuffe, Henriette i Lärt folk i stubb och Angélique i Den inbillade sjuke.

Några år efter Molières död gifte hon om sig med skådespelaren Guérin d'Estriché och drog sig 1694 tillbaka från scenen.

Källor 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1939

Födda 1642
Avlidna 1700
Kvinnor
Franska skådespelare under 1600-talet
Svensk uppslagsbok
Molière
Per Santesson

Per Vilhelm Santesson, född den 22 april 1892 i Klara församling, Stockholm, död den 5 maj 1982 i Oscars församling Stockholm, var en svensk jurist. Han var son till advokaten och finansmannen Henrik Santesson och Alfhild Fränckel.

Santesson avlade 1917 juris kandidatexamen vid Stockholms högskola, blev tillförordnad fiskal vid Svea hovrätt 1920, extra ordinarie assessor 1922, var sekreterare i 1:a lagutskottet 1922 och 1923, och blev assessor 1925. Han blev sakkunnig i lagstiftningsfrågor vid Justitiedepartementet 1925, vid Jordbruksdepartementet 1926, blev sekreterare i 1924 års bankkommitté 1926, tillförordnad revisionssekreterare 1926, tillförordnad byråchef för lagärenden vid Socialdepartementet 1926, och ledamot för lagärenden i Justitiedepartementet 1929. Han utsågs till hovrättsråd 1930, revisionssekreterare 1932, var justitieråd 1939–1957 och avdelningsordförande i Högsta domstolen 1955–1957. Han blev kommendör med stora korset av Nordstjärneorden 1949. Santesson är begravd på Solna kyrkogård.

Källor

Noter 

Justitieråd i Högsta domstolen (Sverige)
Svenska hovrättsråd
Alumner från Stockholms universitet
Kommendörer med stora korset av Nordstjärneorden
Svenska jurister under 1900-talet
Svenska ämbetsmän under 1900-talet
Jurister från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1892
Avlidna 1982
Män
Dedham

Dedham är en by och en civil parish i Colchester i Storbritannien. Den ligger i grevskapet Essex och riksdelen England, i den sydöstra delen av landet,  km nordost om huvudstaden London. Byn är belägen vid floden Stour. I Dedham levde och verkade konstnären John Constable. Orten har 1 852 invånare.

Församlingskyrkan St Mary's härstammar från sent 1400-tal.

Klimatet i området är tempererat. Årsmedeltemperaturen i trakten är  °C. Den varmaste månaden är juli, då medeltemperaturen är  °C, och den kallaste är januari, med  °C.

Källor

Externa länkar 
 
 Information om Dedham

Orter i Essex
Colchester (distrikt)
Civil parishes i Essex
Bläckfisken Paul

Paul, född 26 januari 2008 i Weymouth, Dorset, eller i vattnen utanför Elba, död 26 oktober 2010 i Oberhausen, Nordrhein-Westfalen, var en åttaarmad bläckfisk som levde i ett akvarium i Oberhausen i Tyskland. Han uppnådde världsberömmelse under fotbolls-VM i Sydafrika 2010 då han upprepade gånger förutspådde rätt vinnare i Tysklands matcher. Försöken gick till genom att Paul fick välja att ta mat från en av två tankar med varsin flagga på som representerade sitt land. Den tank som Paul valde att äta ur symboliserade då det lag som tippades vinna.

Paul lyckades tippa rätt vinnare i Tysklands samtliga sju matcher. Den "synska" bläckfisken lyckades även tippa rätt i VM-finalen mellan Nederländerna och Spanien, där Spanien stod som segrare. Således hade han pekat ut rätt vinnare i alla åtta matcher som tippades. Sannolikheten att detta skulle bli resultatet vid ren slumpvis dragning är ungefär 1/256 eller 0,4%.

Efter Tysklands semifinalförlust mot Spanien blev Paul skämtsamt utpekad som syndabock eftersom han tippat på spansk seger. På internet spreds exempelvis recept på hur man bäst skulle kunna tillaga honom.

Efter VM tillkännagav akvarieledningen att Paul skulle pensionera sig från siandet och återgå till sin huvudsakliga syssla att roa besökande barn. Man tillkännagav även att flera intressenter, bland annat spelbolag, anmält intresse för att få köpa Paul men att han inte var till salu.

Paul tippade även Tysklands matcher i fotbolls-EM 2008, men där lyckades han "bara" tippa rätt i fyra av sex matcher.

Natten till den 26 oktober 2010 avled Paul i sitt akvarium i Oberhausen, Tyskland.

Referenser

Externa länkar 

Enskilda djur
Fotboll i Tyskland
Paul, Bläckfisken
Financial Institutions Reform, Recovery and Enforcement Act of 1989

The Financial Institutions Reform Recovery and Enforcement Act of 1989 (FIRREA) är en amerikansk federal lag som infördes 1989, efter sparlånekrisen under 1980-talet. Genom lagen skapades två nya fonder för att upprätthålla insättningsgarantin. Federal Savings and Loan Insurance Corporation (FSLIC) avvecklades och den fond som ursprungligen administrerades av FSLIC omvandlades till the Savings Association Insurance Fund (SAIF). Genom lagen infördes också Bank Insurance Fund (BIF). Båda dessa fonder kom att administreras av Federal Deposit Insurance Corporation. Denna sektion av FIRREA infördes genom Federal Deposit Insurance Reform Act of 2005, vilken konsoliderade de två fonderna. Kritiker av FIRREA har hävdat att lagen förvärrade sparlånekrisen, snarare än mildrade den.

Källor
Denna artikel är helt eller delvis baserad på engelska wikipedia.

Externa länkar
Text of Legislation, H.R. 1278 (från Thomas)
FIRREA Bibliografi från FDIC
About the Federal Financial Institutions Examination Council (FFIEC)

1989 i USA
Juridikåret 1989
Politikåret 1989
Ekonomiåret 1989
USA:s ekonomiska historia
USA:s finanslagstiftning