kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johnson N. Camden, Jr.

Johnson Newlon Camden, Jr., född 5 januari 1865 i Parkersburg, West Virginia, död 16 augusti 1942 i Kentucky, var en amerikansk demokratisk politiker. Han representerade delstaten Kentucky i USA:s senat 1914–1915. Han var son till senator Johnson N. Camden från West Virginia.

Camden gick i skola i Phillips Academy i Andover, Massachusetts. Han studerade vid Virginia Military Institute och Columbia Law School. Han bedrev sedan fortsatta juridikstudier vid University of Virginia men arbetade aldrig som advokat. Han flyttade 1890 till Kentucky och var verksam inom jordbrukssektorn.

Senator William O'Connell Bradley avled 1914 i ämbetet och efterträddes av Camden. Han efterträddes 1915 av J.C.W. Beckham.

Camden avled 1942 och gravsattes på Frankfort Cemetery i Frankfort.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Ledamöter av USA:s senat från Kentucky
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1900-talet
Personer från Parkersburg
Födda 1865
Avlidna 1942
Män
Alumner från Virginia Military Institute
Alumner från Columbia Law School
Alumner från University of Virginia
Jacob Åkerman

Det finns flera biografiska artiklar om personer vid namn Jacob Åkerman:
 Jacob Åkerman (professor) (1770–1829), professor och ledamot av Kungliga Vetenskapsakademien 
 Jacob Åkerman (läkare) (1763–1851), läkare vid Danvikens hospital
Kobuleti

Kobuleti, (georgiska; ქობულეთი), är en stad i sydvästra Georgien, Adzjarien som år 2014 hade 16 546 invånare. Staden har även kustlinje till Svarta Havet. Kobuleti är också en mycket populär semesterort, främst bland georgier och ryssar, och varje år besöker omkring 100 000 personer staden. Från Kobuleti kommer bland annat den georgiske fotbollsspelaren Dzjano Ananidze.

Referenser

Externa länkar 
 Adzjariska regeringens hemsida med fakta om Kobuletiregionen:  (engelska)

Orter i Adzjarien
Sluring (musikalbum)

Sluring är ett musikalbum av folkmusikgruppen Frifot, utgivet 2003 av Amigo.

Låtlista
Alla låtar är traditionella om inget annat anges.
"Mikkel Per/Kus Erik" (Musik: Trad. – text: Lena Willemark/Trad.) – 4:54
"Werlden är underlig" – 1:21
"Bohushallingar" – 3:00
"Balladen om den förtrollade" – 7:35
"Den Signade Dag" – 4:26
"Dubbelpipan" (Ale Möller) – 3:53
"Baxarramsor från Stockholm" – 1:39
"Flickan och pastorn" (Olle Adolphson) – 3:37
"Sluring" (Ale Möller) – 2:26
"Om jag än fore" – 6:07
"Blomstertid" (Musik: Trad. – text: Israel Kolmodin, Johan Olof Wallin, Britt G. Hallqvist) – 2:11
"Simlångsvalsen" (Ale Möller) – 3:32
"Höga berg" – 3:27
"So ir ed" (Lena Willemark) – 1:16
"Vallåtspolska" (Pers Erik Olsson) – 2:51
"Vallpolska" (Trad./Musik: Lena Willemark – text: Trad.) – 4:57
"Aftonkoral" – 2:29
Total tid: 59:43
Arrangemang:
Frifot (1, 3, 10, 13a)
Ale Möller (4, 5, 7, 11, 16a, 17)
Lena Willemark (2, 13b)

Frifot
Per Gudmundson — fiol, altfiol, säckpipa, sång
Ale Möller — mandola, sälgpipa, kohorn, dubbelhärjedalspipa, folkharpa, skalmeja, munspel, sång
Lena Willemark — sång, fiol, altfiol, flöjt, härjedalspipa

Externa länkar
Frifots webbplats

Musikalbum 2003
Svenska folkmusikalbum
Appaloosa (film)

Appaloosa är en amerikansk actionfilm/western från 2008. Filmen är regisserad av Ed Harris som även står för manus och själv spelar i filmen.

Handling 
Det är år 1882 i New Mexico, USA. I det vilda och laglösa landet regerar många kriminella gäng. Två stycken som dock försöker bevara freden är sheriffen Virgil Cole (Harris) och hans vicesheriff och parhäst Everett Hitch (Viggo Mortensen). När staden Appaloosa hotas av ranchägaren Randall Bragg och hans kriminella gäng tvingas Cole och Hitch ta i med hårdhandskarna.

Dessutom dyker Allison French upp, en kvinna som med sitt sätt hotar att förstöra Hitch och Coles långa vänskap för alltid.

Medverkande 
Viggo Mortensen - Everett Hitch
Ed Harris - Virgil Cole
Renée Zellweger - Allison French
Jeremy Irons - Randall Bragg
Timothy Spall - Phil Olson
Lance Henriksen - Ring Shelton
Bobby Jauregui - Marshall Jack Bell
Tom Bower - Abner Raines
James Gammon - Earl May
Ariadna Gil - Katie
Rex Linn - Sheriff Clyde Stringer
Adam Nelson - Mackie Shelton

Externa länkar 

Appaloosa på Allmovie (engelska)

Amerikanska westernfilmer
Filmer 2008
1882 på film
Invictus – de oövervinneliga

Invictus – de oövervinneliga (originaltitel Invictus) är en amerikansk dramafilm från 2009 i regi av Clint Eastwood, med Morgan Freeman och Matt Damon i huvudrollerna.

Handling 
Filmen utspelar sig i Sydafrika på 1990-talet, under Nelson Mandelas tid som sydafrikansk president. Då Sydafrika är värd för Världsmästerskapet i rugby 1995 bestämmer sig Mandela (Freeman) för att stödja "Springboks", Sydafrikas rugbylandslag, som ett medel för att ena nationen. Springboks ses av många svarta som en symbol för den gamla apartheidregimen, men sakta vinns hela nationens stöd för landslaget. Springboks lagkapten François Pienaar (Damon) hårdtränar laget.

Rollista i urval 

 Morgan Freeman – Nelson Mandela
 Matt Damon – Francois Pienaar
 Tony Kgoroge – Jason Tshabalala
 Adjoa Andoh – Brenda Mazibuko
 Julian Lewis Jones – Etienne Feyder
 Patrick Mofokeng – Linga Moonsamy
 Matt Stern – Hendrick Booyens
 Marguerite Wheatley – Nerine Winter, Pienaars fru
 Patrick Lyster – François Pienaars far
 Leleti Khumalo – Mary
 McNeil Hendricks – Chester Williams

Filmtiteln 
Titeln till filmen är hämtad från dikten "Invictus" av William Ernest Henley (1849–1903). Henley skrev dikten när han i tjugoårsåldern låg på sjukhus och behandlades för tuberkulos. När läkarna gav honom dålig prognos skrev han dikten som gav honom styrka att fortsätta kämpa mot sjukdomen. Henley överlevde och dikten publicerades 1888. Nelson Mandela skriver i sin självbiografi att dikten hjälpte honom att uthärda fängelsetiden. Henley gav den aldrig själv titeln "Invictus" utan en förkortning som löd To R. T. H. B. — en dedikation till Robert Thomas Hamilton Bruce (1846–1899). Inför publiceringen 1888 fick den dock av bokförläggaren Arthur Quiller-Couch titeln Invictus som är latin för "den oövervinnelige".

Externa länkar 

 W.E Henley
 Nelson Mandela talar om diktens betydelse

Amerikanska filmer 2009
Amerikanska biografifilmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska historiefilmer
Amerikanska sportfilmer
Sydafrika på film
1995 på film
Filmer i regi av Clint Eastwood
Engelskspråkiga filmer
Filmer om Nelson Mandela
Filmer från Warner Bros.
Herrarnas 50 kilometer i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010



Medaljörer

Resultat

Referenser

Längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 2010
Teater Pero

Teater Pero är en teater i Stockholm inriktad på barnteater. Teater Pero bildades 1983 av Peter Engkvist och Roger Westberg. 1993 övertog Teater Pero de lokaler på Sveavägen 114 som tidigare använts av den anrika biografen Rialto, och som var en av Sveriges första biosalonger.

2018 tilldelades Teater Pero Stockholm stads hederspris.

Källor

Externa länkar 
Webbplats

Teatrar i Stockholm
Teatergrupper i Sverige
Scenkonst för barn och unga
Nils Åkerman

Nils Åkerman, född 4 oktober 1777 i Barva socken, Södermanlands län, död 31 januari 1850 i Stockholm, var en svensk läkare och ortopedisk gymnast.

Biografi
Nils Åkerman var son till lektorn, magister Carl Åkerman och Anna Christina Myreen. Hans farmors morfar var livmedicus Balthasar Salinus,  vars söner gick i hans fotspår och under årtionden var framstående kirurger i Stockholm. Åkerman blev student i Uppsala 1797. Sedan han efter sex års gradualstudier i Uppsala, även någon tid i Åbo, blivit promoverad 1803, vände han sina studier åt läkarvetenskapen. Han var som uppbördsläkare vid flottan med i Finska kriget. År 1810 blev han medicine doktor efter att ha utgivit en avhandling med titeln De typho nervoso in classe suecana per autumnum anno 1808 observato.

År 1810 blev han kirurgie magister och förordnad till prosektor och adjunkt i teoretisk medicin vid Kirurgiska institutet i Stockholm. Under åren 1813 och 1814 förestod han professuren i medicin vid Karolinska institutet och tjänstgjorde från sistnämnda år som fattigläkare i »staden inom broarna». I denna egenskap åtog han sig 1816 att med elektricitet behandla fattiga sjuka. Åren 1818–1822 företog han en omfattande utrikesresa och blev efter sin återkomst det sistnämnda året tillförordnad intendent vid Djurgårdsbrunn invid Stockholm, där han började införa gymnastik och ett allmännare bruk av elektricitet vid behandlingen av sjukdomar. År 1824, kort efter det han avskedats från prosektorssysslan och samtidigt blivit hedrad med professors titel, åkte han på en ny utländsk resa.

Åkerman inrättade efter sin hemkomst 1827 det så kallade ortopediska institutet i Stockholm. Denna anstalt, som var förlagd till Djurgårdsbrunn och grundad på aktier, fick 1828 namnet Josefinska ortopediska institutet. Trots ekonomiska svårigheter lyckades Åkerman upprätthålla densamma till 1837, då den stängdes. Emellertid öppnade han sistnämnda år ett nytt ortopediskt institut, som då låg på Lilla Ersta i Södermalm i Stockholm. Han biträddes där någon tid av sin bror, medicine doktor Johan Erik Åkerman. Av rikets ständer fick han hjälp med ett penninganslag, som gjorde att han kunde ha anstalten till 1847, då han överlämnade den till doktor Herman Sätherberg.

Vid sidan av sina anatomiska, kirurgiska och gymnastiska forskningar sysselsatte han sig i flera år även med lingvistik, varför man i raden av hans utgivna arbeten finner sådana som: Fransysk stilöfning och läsebok 1826, Fransyska språkets böjningsformer 1828, Tyska läsöfningar 1830 med flera. Han utgav tidskriften »Hälsovännen» 1828–29, Sundhetskateches 1835 och Josephinska orthopediska institutet i förening med en allmän hälsovårdsinrättning 1839, varjämte han till Svenska läkaresällskapets årsberättelse lämnade åtskilliga mindre uppsatser.

Källor
Agneta Darle, "Nils Åkerman och ortopedins begynnelse i Sverige" i Lychnos. Lärdomshistoriska samfundets årsbok 1977-78.

Litteratur
Agneta Darle, "Nils Åkerman och ortodedins begynnelse i Sverige."  Lychnos Lärdomshistriska samfundets årsbok 1977-78.

Noter 

Svenska läkare under 1800-talet
Svenska innehavare av professors namn
Personer från Barva socken
Födda 1777
Avlidna 1850
Män
Klorfiber

Klorfiber är en textilfiber, av underkategorin konstfiber. Inom underkategorin konstfiber tillhör den syntetfiberna, vilket innebär att den kemiskt sett står nära plasterna. 

Några handelsnamn på klorfiber är Clevyl, Fibravyl, Rhovyl, Nytril och Thermovyl. Klorfiber är oftast tillverkade av PVC genom smältspinning eller torrspinning och formas antingen till filamentfiber eller till stapelfibrer. Som regel blandas klorfiber med bomulls- eller ullfiber. Utmärkande för klorfibern är att den krymper mycket och är svår att färga. Den påverkas marginellt av solljus och är flamsäker. Vidare torkar snabbt, är vattentäta, veck-resistent och isolerar väl, både termiskt, elektriskt och akustiskt.

Referenser

Konstfibrer
Fjodor Simasjov

Fjodor Petrovitj Simasjov (ryska: Фёдор Петрович Симашёв), född 13 mars 1945, död 20 december 1997, var en sovjetisk längdskidåkare som var aktiv på 1960- och 1970-talen. Han debuterade i internationella sammanhang vid OS i Grenoble 1968, och tog guld på 4 x 10 km och silver på 15 km vid OS i Sapporo 1972.

Referenser

Sovjetiska längdåkare
Olympiska guldmedaljörer 1972
Olympiska silvermedaljörer 1972
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Sovjetunionen
Personer från Tatarstan
Män
Födda 1945
Avlidna 1997
Olympic Gold

Olympic Gold  är det officiella datorspelet till de olympiska sommarspelen 1992, i Barcelona, Spanien. Det släpptes till Segas konsoler Mega Drive/Sega Genesis, Master System och Game Gear.

Spelet utvcecklades av US Gold, och var först ut att ha officiell licens från internationella olympiska kommittén; Det sponsrades också av Coca-Cola, och spelet innehöll företagslogotypen på ett luftskepp ovanför poängtavlan, samt företagets jingel.

Knappmosar/hetstryckar-tekniken är viktig i spelet, förutom bågskytte och simhopp, i simningen är det nertonat.

Varje deltagare har ett fiktivt namn och en nationalitet (man väljerm ellan Storbritannien, Frankrike, Tyskland, Italien, Spanien, USA, Japan och Förenade laget, alla med egen hymn) och styrkor och svagheter: J. Balen, är till exempel duktig på att slå rekord i 100 meter och 110 men bara medelmåttig släggkastare. Dessutom verkar varje datorkontrollerad spelare bättre i en speciell tävling beroende på land: Tyskar brukar dominera bågskytte, italienare simning, ryssar stavhopp, och amerikaner i löpning.

Tävlingar
100 meter
Släggkastning
Bågskytte
110 meter häck
Stavhopp
200 meter frisim
3 meters svikthopp

Tävlan
I spelet kan man träna, delta i mini-OS (där visa tävlingar kan väljas bort) eller olympiska spel. Tre svårighetsgrader finns (club, national och Olympic) med olika skillnader: Datorkontrollerade idrottare kan slå världsrekord och olympiska record på högre nivåer.

Referenser 

1992 i fiktion
Barcelona i fiktion
Datorspel 1992
Datorspel baserade på olympiska sommarspelen
Sega Mega Drive-spel
Olympiska sommarspelen 1992
Sega Game Gear-spel
Sega Master System-spel
Sportspel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Datorspel som utspelar sig under 1990-talet
Datorspel som utspelar sig i Spanien
S/S Westfalen

Ska ej blandas ihop med SMS Westfalen.

S/S Westfalen var ett tyskt flygdepåfartyg som sänktes av minor utanför svenska västkusten 1944 på resa mellan Norge och Tyskland. Ombord fanns tyska soldater samt tillfångatagna norska motståndsmän som var på väg till koncentrationsläger i Tyskland.

Historia
S/S Westfalen byggdes 1905 som lastfartyg för det tyska rederiet Norddeutscher Lloyd. 1932 ombyggdes hon till flygdepåfartyg för försök med interkontinentalt postflyg mellan Tyskland och Brasilien. Under andra världskriget ianspråktogs hon som sådant och stationerades i Norge som stöd för tyska fjärrspaningsflygplan.

Minsprängning

Fartyget var vid avgången från Norge lastat med 200 tyska soldater, samt 75-80 tillfångatagna tyskar och norrmän vilka skulle transporteras till koncentrationsläger i Tyskland. Cirka fyra nautiska mil väster om fyrplatsen Stora Pölsan gick hon på två minor. Vid tillfället rådde full sydvästlig storm med svår sjögång och varierande sikt. En nödraket siktades dock från den svenska jagaren Karlskrona. Efter att ha rundat minfältet, kunde jagaren ta ombord 52 personer från en livbåt och två livflottar. De tillkallade jagarna Klas Horn och Göteborg lyckades sammanlagt finna ytterligare åtta nödställda, medan en lotsbåt från Marstrand bärgade fem personer.

Se även 
Lista över svenska vrak

Referenser

Noter

Övriga källor 

Tyska ångfartyg
Tyska handelsfartyg under andra världskriget
Fartyg sänkta av minor
Fartyg sjösatta 1905
Sjöolyckor 1944
Skeppsvrak i Skagerrak
Skeppsvrak i Sverige
Fartyg byggda i Bremen
Johs Harviken

Johs Harviken, född 6 april 1943 i Elverum, är en norsk före detta längdskidåkare som var aktiv på 1970-talet. Han tog silver på 4 x 10 km och brons på 30 km vid Olympiska vinterspelen 1972 i Sapporo.

Källor 
 

Födda 1943
Män
Norska längdåkare
Tävlande vid olympiska vinterspelen 1972 från Norge
Tävlande i längdskidåkning vid olympiska vinterspelen 1972
Norska olympiska silvermedaljörer
Norska olympiska bronsmedaljörer
Olympiska silvermedaljörer 1972
Olympiska bronsmedaljörer 1972
Levande personer
Liv Nysted

Liv Nysted, född den 27 augusti 1949 i Alvdal, död den 21 mars 2010 i Oslo, var en norsk författare och litteraturkritiker. 

Hon debuterade 1985 med kortprosasamlingen Alltid disse bildene på nippet til å bli synlige, som följdes av romanen Samle på i morgen, vente til i går (1988). Nysted fick sitt litterära genombrott med den friska och frejdiga Som om noe noengang tar slutt (1990), en "annorlunda" kärleksroman om modern erotik som vann Nynorsk litteraturpris. 

Senare gav hon bland annat ut romanerna Balladen om Ewi Halvorsen (1991), Ensomheten har syv huder (1992) och Du var så vakker over meg (1995). Den sistnämnda väckte uppseende för sin närgående och öppenhjärtiga skildring av ett sado-masochistiskt förhållande. Metastase (2003) handlar bland annat om den svåra positionen man har som älskarinna.

Nysted redigerade dessutom flera essäsamlingar och ledde Trøndelag forfattersentrum 1988-1994.

Priser och utmärkelser
 Nynorsk litteraturpris 1990
 Sigmund Skard-stipendet 1997

Källor 

Norska författare
Norskspråkiga författare
Personer från Alvdals kommun
Födda 1949
Avlidna 2010
Kvinnor
Winter Olympics: Lillehammer 94

Winter Olympics är ett TV-spel till bland annat Sega Mega Drive släppt 1993. Winter Olympics är det officiella spelet för olympiska vinterspelen 1994 i Lillehammer i Norge.

Man kan tävla i tio olika grenar i spelet.

Grenar 
 Störtlopp
 Storslalom
 Super G
 Slalom
 Bob
 Rodel
 Puckelpist
 Backhoppning
 Skidskytte
 Short track

Källor

Fotnoter

1994 i fiktion
Datorspel 1993
Datorspel som utspelar sig i Norge
Olympiska vinterspelen 1994
Datorspel baserade på olympiska vinterspelen
Sega Mega Drive-spel
Amigaspel
Super NES-spel
Sega Master System-spel
Sega Game Gear-spel
MS-DOS-spel
Datorspel som utspelar sig under 1990-talet
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Aase Kristofersen

Aase Kristofersen, född 1888 i Tromsø, död 1955, var en norsk författare och lärare i Oslo från 1923. Hon gjorde sig ett namn med sin första roman Dragsug (1919). Senare böcker är Lommen skrek (1920), Skrugard (1927), en berättelse om en polarforskares sammanbrott i det spänningslösa vardagslivet, Fiskerrim, en samling dikter med skildringar från fiskarlivet i Nordland, och romanen Tonje (1936).

Källor

Externa länkar 

Norska författare
Födda 1888
Avlidna 1955
Kvinnor
Norskspråkiga författare
Ailo Gaup

Ailo Gaup, född 18 juni 1944 i Kautokeino, död 24 september 2014 i Oslo, var en norsk samisk författare, journalist och schaman. Han debuterade som lyriker 1982 med diktsamlingen Joiken og kniven, följt av samlingarna I Stallos natt (1984) och Under dobbel stjernehimmel (1986). Gaup skildrar samernas liv och kultur och deras kamp för att överleva som folk. Romanen Trommereisen (1988) och den fristående fortsättningen Natten mellom dagene (1992) skildrar möten mellan det moderna samhället och den samiska mytiska naturuppfattningen som är knuten till nåjdernas kunskap.

Gaup har också gjort många ljudupptagningar med samiska texter och musik.

Källor

Externa länkar 

Norska författare
Födda 1944
Män
Avlidna 2014
Norskspråkiga författare
Truxton

Truxton är ett arkadspel från 1988 som släpptes till Sega Mega Drive 1989.

Handling
Truxton utspelar sig någonstans i rymden där man som pilot i en rymdfarkost ska försöka avstyra en fientlig armadas attacker mot en planet. Under spelets gång kan man uppgradera sin farkost med nya, effektivare vapen och utökad hastighet. Man kan också emellanåt få fler liv.

Arkadspel
Datorspel 1988
PC Engine-spel
Science fiction-datorspel
Shoot 'em up-spel
Sega Mega Drive-spel
Spel med enspelarläge och flerspelarläge
Referens (C++)

En referens i C++ är en mekanism som gör det möjligt för två olika variabler att peka på samma minnesutrymme. Ofta används de för att låta funktioner dela (icke globala) variabler mellan sig samt för att låta en funktion returnera mer än ett värde.

Beskrivning och exempel 
I C++ kan en funktion med inparametrar anropas på två olika sätt, beroende på hur parametrarna är definierade: genom värdeanrop (vilket är vanligast) och genom referensanrop. Vid ett värdeanrop skapas lokala kopior av parametrarna inne i funktionen, vilket får till effekt att funktionen aldrig kan ändra på parametrarnas värde utanför funktionen. Om parametern däremot görs till en referens kommer den att vara samma inne i funktionen som utanför funktionen. Om funktionen då ändrar parameterns värde kommer det även att ändras i resten av programmet. En referensparameter känns igen på att parameterns typ följs av ett &-tecken:

Följande kodsnutt ger ett exempel på skillnaden i beteende då två funktioner som båda gör samma sak (tilldelar inparametern värdet '2')  då de anropas med referensparameter respektive en värdeparameter:

#include <iostream>

void VardeFunktion (int i)  {
    i = 2;
} 

void RefFunktion (int& k) {
    k = 2;
}

int main() {
    int m = 0;
    int n = 0;

    VardeFunktion (m);
    RefFunktion (n);

    cout << "m: " << m << endl;
    cout << "n: " << n << endl;
}

Programmet ger följande utskrift:

 m: 0
 n: 2

Typiska användningsområden 
I följande situationer vill man typiskt använda sig av referensparametrar istället för värdeparametrar vid funktionsanrop: 
När en funktion skall returnera mer än ett värde
När man vill minimera stackstorleken (exempelvis om man har begränsat minne)

Se även 
C++
Referens (datateknik)

Programspråkselement
Zamiaceae

Zamiaväxter (Zamiaceae) är en av tre familjer i divisionen Kottepalmer. Inom familjen zamiaväxter finns åtta släkten (ibland räknas nio), vilka är Encephalartos, Dioon, Macrozamia, Lepidozamia, Ceratozamia, Microcycas, Zamia samt Chigua. Sammanlagt omfattar Zamiaväxter 126 arter. Alla är långsamväxande vedartade med en ovanjordisk (ibland underjordisk) stam. Bladen är parbladigt sammansatta och bladflikarna är parallellnerviga.

Liksom andra kottepalmer har de makrosporofyll (blad som bär honor) och mikrosporofyll (blad som bär hannar). Mikrosporofyllen är samlade i täta kottar, en eller flera på varje stam. Markosporofyllen är sköldformiga och sitter också de samlade i kottar (till skillnad från Cycas). Dessa honkottar kan bli mycket stora, upp till 60 cm långa och 45 kg tunga. Fröna som bildas i dessa kottar är ofta röda och har ett köttigt yttre lager som lockar djur. Det är dock inte fråga om en frukt, eftersom sådana bara finns hos blomväxter.

Zamiaväxter bildar korta, korallformiga rötter i jordytan. Dessa innehåller symbiontiska cyanobakterier som fixerar kväve från luften. Detta är utbrett hos alla kottepalmer. Alla kottepalmer, inklusive Zamiaväxterna, är giftiga.

Släkten i Zamiaväxter
 Encephalartos finns uteslutande i Afrika. Sydafrika har de flesta av de 46 arterna. Hos släktet Encephalartos är alla arterna xerofyter med hårda och stickande blad.  I sydöstra Afrika återfinns Encephalartos altensteinii som inte är ovanlig i växthus.

 Dioon finns i Mexiko, förutom en art som finns i Honduras och Nicaragua. Släktet Dioon har 3 kvarvarande arter och de återfinns i mellersta och södra Mexiko. Dioon edule har ätliga frön.

 Macrozamia har 15 arter i Australien. Arterna i Macrozamia växer i östra Australien. Några av dessa har mycket förlängda stammar. Macrozamia hopei som växer i Queensland blir ända upp till 18 meter hög och är därmed den största av alla cykadéer. Macrozamia hopei  har precis som Dioon ätliga frön men bladen hos denna jättecykadée är giftiga.

 Lepidozamia finns i Australien.

 Ceratozamia finns i Mellanamerika, med 3 kvarvarande arter som växer i sydöstra Mexiko. Ceratozamia mexicana är en av dessa arter.

 Microcycas, som består av en enda art, finns i västra Kuba.

 Zamia finns i USA, Västindien, Mellanamerika och Sydamerika, dit hör Zamia furfuracea som man ibland ser i vanliga växtbutiker i Sverige. Släktet Zamia är betydligt artrikare med upp till trettio olika arter vilka alla växer i tropiska Amerika. Var man finner Zamia floridana syns i artnamnet.

 Chigua som består av två arter finns i Colombia.

 Bowenia består av två arter i Queensland. De har upprepat parflikiga blad.

Referenser

Kottepalmer
Spermatophyta
Internationell svarskupong

En internationell svarskupong (franska: coupon-réponse international, CRI; engelska: international reply coupon, IRC) är en kupong som kan lösas in mot ett frimärke eller flera frimärken motsvarande lägsta brevporto till ett annat medlemsland inom Världspostunionen. 
Den internationella svarskupongen skapades 1 oktober 1907 som en utvidgning av ett system som hade använts i flera länder. Den har en sista giltighetsdag och kan lösas in i samtliga medlemsländer. I Sverige och flera andra länder går dessa inte att köpa längre men de kan fortfarande (2021) köpas i Norge och Finland i postens webbutik.

Svindlaren Charles Ponzi genomförde 1920 en form av investeringsbedrägeri, som senare uppkallades efter honom, där han påstod sig kunna göra stora arbitragevinster på handel med internationella svarskuponger.

Källor

Externa länkar
Union postale universelle: Coupons-réponse internationaux

Postväsen
Filateli