kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Boliviatapakul

Boliviatapakul (Scytalopus bolivianus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från sydöstra Peru (Ayacucho, Puno) till södra Bolivia (Chuquisaca). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Paramillotapakul

Paramillotapakul (Scytalopus canus) är en fågel i familjen tapakuler som enbart förekommer i Colombia.

Utseende och läten 
Paramillotapakulen är en rätt liten (10,5 cm) och mörk medlem av familjen. Adulta hanar är enfärgat grå ovan och mörkare grå under. Den har mörkbrunt öga, svartaktig övre näbbhalva och mörkgrå nedre. Tarserna är mörkt gråbruna till svartaktiga på utsidan, ljust till mörkt gråbruna på insidan. Honans dräkt är inte känd med säkerhet, men är förmodligen ljusare med brunt på ovansidan eller flankerna. Svartgrå tapakul är mycket lik men har avvikande läten (se nedan), medan andra mörka tapakuler i dess utbredningsområde är distinkt bruna eller rödaktiga på nedre delen av flankerna.

Sången består av en fyra till tolv sekunder lång accelerande men fallande drill, levererad med sju till elva toner per sekund. Páramotapakulens sång är snabbare med mer konstant tonhöjd och jämn i hastigheten eller något avstannande.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i västra Anderna i Colombia (Antioquía). IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Caracastapakul

Caracastapakul (Scytalopus caracae) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i kustnära berg i norra Venezuela (Aragua till Miranda och västra Sucre). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Chocótapakul

Chocótapakul (Scytalopus chocoensis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i Stillahavssluttningen från östra Panama (Cerro Pirre) till nordvästra Ecuador.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Chocó är ett område i nordvästra Colombia tillika ett departement.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Brunbukig tapakul

Brunbukig tapakul (Scytalopus femoralis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln lever i Anderna i östra Peru (från Amazonas till Junín). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Mörk tapakul

Mörk tapakul (Scytalopus fuscus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i centrala Chile (Atacama till Bio-Bio). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Chile
Matorraltapakul

Matorraltapakul (Scytalopus griseicollis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Matorraltapakul förekommer i östra Anderna i Colombia och delas in i två underarter med följande utbredning:
 S. g. infasciatus – Páramo de Beltrán
 S. g. griseicollis – Cundinamarca och Boyacá

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska artnamn syftar på matorral, mycket torra buskmarker som finns i Latinamerika där arten förekommer, men även i Medelhavsområdet.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Kärrtapakul

Kärrtapakul (Scytalopus iraiensis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen tapakuler som enbart förekommer i Brasilien.

Utseende och läten 
Kärrtapakulen är en 12,5 cm lång, enfärgat svart tapakul med rätt lång stjärt. Ovansidan är huvudsakligen svartaktig, undersidan mer mörkt askgrå. På buken syns svag bandning, möjligen enbart på subadulta fåglar.  Sången beskrivs som en lång serie med "tchek"-toner inledd med längre och mer modulerade. Varningslätet är ett "pic-pic".

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i sydvästra Brasilien (avrinningsområden för Iguaçu och Tibagi, Östra Paraná). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Brungumpad tapakul

Brungumpad tapakul (Scytalopus latebricola) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brungumpad tapakul är en medelstor (13 cm) medlem av familjen med brungrått på rygg, vingar och stjärt. Den är gulbrun på övergump och övre stjärttäckare är gulbrun, ljusgrå på haka och buk och bjärt rostbrun med svartaktiga tvärband på flankerna och nedre delen av buken. Hanens sång består av en lång serie med enstaka toner följt av en snabb drill. Lätet är nasalt och diskant.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Sierra Nevada de Santa Marta (nordöstra Colombia). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
Brungumpad tapakul har ett stabilt bestånd, men utbredningsområdet är mycket begränsat. IUCN kategoriserar därför arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Svartgrå tapakul

Svartgrå tapakul (Scytalopus latrans) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Svartgrå tapakul är som namnet avslöjar en mycket mörk tapakul. Fjäderdräkten är helt svartaktig utan bruna inslag på flanker eller övergump, vilket skiljer den från andra liknande tapakuler. Sången består av långsamma serier med fylliga "chew".

Utbredning och systematik 
Svartgrå tapakul delas in i två distinkta underarter:
 Scytalopus latrans latrans – förekommer i Anderna från Colombia till västra Venezuela, östra Ecuador och norra Peru
 Scytalopus latrans subcinereus - förekommer i Stillahavssluttningen från sydvästra Ecuador (Azuay) till nordvästra Peru (Cajamarca)

Tidigare inkluderades utcubambatapakulen (S. intermedius) som en underart, men denna urskiljs numera vanligen som egen art.

Levnadssätt 
Svartgrå tapakul hittas i bergsskogar på mellan 2000 och 3500 meters höjd. Den håller till på eller nära marken där den rör sig som en liten mus. Fågeln är mycket svår att få syn på och upptäcks oftast på lätet.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Bäcktapakul

Bäcktapakul (Scytalopus macropus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Andernas östsluttning i Peru (södra Amazonas till Junín). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Magellantapakul

Magellantapakul (Scytalopus magellanicus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från centrala Chile och Argentina till Tierra del Fuego. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Méridatapakul

Méridatapakul (Scytalopus meridanus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Méridatapakul delas in i två distinkta underarter:
 Scytalopus meridanus meridanus – förekommer i Anderna i västra Venezuela (Mérida och Táchira)
 Scytalopus meridanus fuscicauda – förekommer i  Anderna i Venezuela i södra Lara  och Trujillo

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Långstjärtad tapakul

Långstjärtad tapakul (Scytalopus micropterus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från Colombia till Ecuador och nordligaste Peru. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Brasiliatapakul

Brasiliatapakul (Scytalopus novacapitalis) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen tapakuler som enbart förekommer i Brasilien.

Kännetecken

Utseende 
Brasiliatapakulen är en liten (11,5 cm), vitaktig och grå, marklevande fågel. Den är blygrå på huvud och ovansida, med vitaktig tygel. Undersidan är ljusare, vitaktig mitt på strupe och bröst övergående i grått på glankerna. Över- och undergump är beige- till rostbrun med otydliga sotfärgade band. Även stjärten är sotfärgad och tertialerna brunaktiga. Benen är gulorange och näbben mörk med gul näbbrot.

Läten 
Sången består av en något stigande serie med mekaniska "shet" som upprepas i mer än två minuter. Varningslätet är ett ljusare och snabbt "cheh-the-the".

Status och hot 
Fågeln förekommer i södra Brasilien (södra Goiás, Distrito Federal och västra Minas Gerais). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Tacarcunatapakul

Tacarcunatapakul (Scytalopus panamensis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tacarcunatapakulen är en liten (11,4 cm) och mörk tapakulo. Ovansidan är sotsvart, undersidan grå med ljusare strupe och fläckar på bröstet. Den är vidare kanelbrun med svarta tvärband på nedre delen av ryggen, flankerna, buken och undergumpen. På huvudet syns ett tydligt gråvitt ögonbrynsstreck. Honan liknar hanen, men ryggen är brunare. Sången består av en pipig serie med "tseety-seety seety seety..." eller "tuh tu-tu-tu-t" som pågår i 1,5 sekunder.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i östra Panama och näraliggande norra Colombia (Cerro Tacarcuna-massivet). IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Bambutapakul

Bambutapakul (Scytalopus parkeri) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i Anderna från södra Ecuador till nordligaste Peru (östra Piura, norra Cajamarca). IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Theodore "Ted" Albert Parker III (1953-1993), amerikansk fältornitolog känd för sin kunskap av neotropiska fåglar som omkom i en flygolycka.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Drilltapakul

Drilltapakul (Scytalopus parvirostris) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från nordvästra Peru till öst-centrala Bolivia (Santa Cruz). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Ecuadortapakul

Ecuadortapakul (Scytalopus robbinsi) är en starkt utrotningshotad sydamerikansk fågel i familjen tapakuler. Den är endemisk för Ecuador och beskrevs som ny för vetenskapen så sent som 1997.

Utseende och läten 
Ecuadortapakulen är en liten (11 cm) och grå tapakul med rätt kraftig svart näbb och brunbandade flanker. Den är vanligtvis mörkbrun på nacke, nedre delen av ryggen, övergumpen, övre stjärttäckarna och de inre vingpennorna. Stjärten är svartaktig. Honan är mer brun undertill än hanen. Hanens sång består av en minutlång serie med dubbla toner som avges taktfast.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer i Stillahavssluttningen i sydvästra Ecuador (Azuay och El Oro). IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Santamartatapakul

Santamartatapakul (Scytalopus sanctaemartae) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågelns utbredningsområde är i Sierra Nevada de Santa Marta (nordöstra Colombia). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Colombia
Diademtapakul

Diademtapakul (Scytalopus schulenbergi) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna från sydöstra Peru (Vilcanotabergen) till Bolivia (Cochabamba). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Punatapakul

Punatapakul (Scytalopus simonsi) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Den förekommer i Anderna från sydöstra Peru (Vilcanotabergen) till Bolivia (Cochabamba).

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Puna är en naturtyp med bergsslätter och ödemarker i de centrala delarna av Anderna i Sydamerika. Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Perry Oveitt Simons (1869-1901), amerikansk samlare av specimen som mördades i Bolivia.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Ljusgrå tapakul

Ljusgrå tapakul (Scytalopus speluncae) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer  i sydöstra Brasilien, från sydvästra Espírito Santo till norra Rio Grande do Sul). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Spillmanntapakul

Spillmanntapakul (Scytalopus spillmanni) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning 
Fågeln förekommer i centrala Anderna från Colombia till centrala Ecuador.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Franz Spillmann (1901-1988), österrikisk paleontolog och zoolog bosatt i Ecuador och Peru 1925-1942 och 1948-1962.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Vitbrynad tapakul

Vitbrynad tapakul (Scytalopus superciliaris) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitbrynad tapakul förekommer i Anderna i nordvästra Argentina och delas in i två underarter med följande utbredning:
 Scytalopus superciliaris superciliaris – Jujuy till Cacamarca
 Scytalopus superciliaris santabarbarae – Santa Barbara

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Argentina
Cajamarcatapakul

Cajamarcatapakul (Scytalopus unicolor) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i norra Peru (södra Cajamarca och La Libertad) och näraliggande Ecuador. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Vilcabambatapakul

Vilcabambatapakul (Scytalopus urubambae) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i öst-centrala Peru (södra Cordillera Vilcabamba). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Nariñotapakul

Nariñotapakul (Scytalopus vicinior) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och status 
Den förekommer utmed Stillahavssluttningen i sydvästra Colombia (Risaralda) söderut till Ecuador (Cotopaxi). IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Nariño är ett departement i sydvästra Colombia, på gränsen till Ecuador.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Chiquisacatapakul

Chiquisacatapakul (Scytalopus zimmeri) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i södra Bolivia (Chuquisaca och Tarija) samt i nordvästra Argentina (Jujuy och Salta). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Bolivia
Sandtapakul

Sandtapakul (Teledromas fuscus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Sandtapakulen är en enfärgad brun traststor fågel. Jämfört med liknande fåglar som törnfåglar, kanasteror och minerare har den kortare och tjockare näbb. Stjärten hålls vanligen rest.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i sluttningarna i Anderna i Argentina (sydvästra Salta till Rio Negro). Den placeras som enda art i släktet Teledromas.

Levnadssätt 
Sandtapakulen hittas i ökenartade områden. Den ses generellt på marken eller i låg vegetation, enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig solfjäderstjärt

Vitstrupig solfjäderstjärt (Rhipidura albicollis) är en asiatisk fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läten  
Vitstrupig solfjäderstjärt är en 17,5-20,5 cm lång fågel med mörkgrå eller gråsvart fjäderdräkt och kontrasterande vitt ögonbrynsstreck, strupe och spetsar på den solfjäderformade stjärten. Ungfågeln är brunare och fjälligare ovan, svagt bandad under, beigetonad ögonbrynsstreck och avsaknad av vitt på strupen. Sången består av en fallande serie med fyra till åtta ljusa visslingar: "tsu sit tsu sit sit sit sit-tsu". Bland lätena hörs ett gnissligt och hårt "jick".

Utbredning och systematik 
Vitstrupig solfjäderstjärt har en vid utbredning från Pakistan till Borneo. Arten delas in i hela tio underarter med följande utbredning:
 Rhipidura albicollis canescens – västra Himalaya (Pakistan och Kashmir till västra Nepal)
 Rhipidura albicollis albicollis – Himalaya (väster Nepal och Sikkim)
 Rhipidura albicollis orissae – nordöstra Indien (platån Chota Nagpur och nordöstra Ghats)
 Rhipidura albicollis stanleyi – östra Himalaya till Assam och Myanmar
 Rhipidura albicollis vernayi – sydöstra Indien
 Rhipidura albicollis celsa – sydöstra Tibet, södra Kina, Hainan, västra Thailand och norra Indokina
 Rhipidura albicollis atrata – södra Thailand, Malaysia och Sumatra
 Rhipidura albicollis sarawacensis – norra Borneo (Poibergen)
 Rhipidura albicollis kinabalu – bergen i norra Borneo (Gunung Kinabalu till Murud och Mulu)
 Rhipidura albicollis cinerascens – södra Indokina

Tidigare behandlades vitstrupig solfjäderstjärt och den indiska fågeln vitprickig solfjäderstjärt (Rhipidura albogularis) som en och samma art.

Levnadssätt 
Vitstrupig solfjäderstjärt hittas i städsegrön lövskog, lokalt även i lundar och bambustånd i odlingsbygd, parker och trädgårdar, upp till 3050 meters höjd. Fågeln lever av små flygande insekter som den fångar i flykten på flugsnapparmanér. Den ses mestadels födosöka i undervegetationen och de nedre delarna av träden, men ibland även i trädtaket. Fågeln häckar mellan mars och juli, ibland till september, och lägger flera kullar. Den bygger en prydlig boskål som placeras i en trädklyka eller på en gren i en buske, 1,2 till tre meter ovan mark, vari den lägger två till fyra ägg.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som vanlig.

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i orientaliska regionen
Australisk solfjäderstjärt

Australisk solfjäderstjärt (Rhipidura albiscapa) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende 
Svarthuvad solfjäderstjärt är en rätt liten fågel med tunn näbb och en lång, ljusspetsad stjärt som ofta hålls rest och utbredd som en solfjäder. Ovansidan är grå, undersidan ljus, med smala ljusa vingband och en tunn svart kant mellan vit strupe och vitt bröst. De olika underarterna varierar i färgen på ovansidan och utbredningen av vitt på stjärten.

Utbredning och systematik 
Australisk solfjäderstjärt delas in i åtta underarter med följande utbredning:
 Rhipidura albiscapa bulgeri –– förekommer på Nya Kaledonien och på Lifou Island
 Rhipidura albiscapa brenchleyi – förekommer i Vanuatu och Banks Islands, San Cristóbal (södra Salomonöarna)
 Rhipidura albiscapa keasti – förekommer i nordöstra Queensland (Cooktown, Clarke Range)
 Rhipidura albiscapa pelzelni – förekommer på Norfolkön
 Rhipidura albiscapa alisteri – förekommer från södra centrala Queensland till södra Victoria och Eyrehalvön, South Australia
 Rhipidura albiscapa albiscapa – förekommer på Tasmanien, King och Flindersön (Bass Strait), flyttar norrut
 Rhipidura albiscapa preissi – förekommer i sydvästra Western Australia, flyttar norrut
 Rhipidura albiscapa albicauda – förekommer i inre södra och centrala västra Australien och södra Northern Territory

Levnadssätt 
Australisk solfjäderstjärt hittas i en rad olika typer av miljöer. Den är mycket aktiv under födosök och sitter sällan still.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndsutvecklingen är dock oklar.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Vitörad solfjäderstjärt

Vitörad solfjäderstjärt (Rhipidura albolimbata) är en fågel i familjen solfjäderstjärtar inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Vitörad solfjäderstjärt är en rätt liten och långstjärtad fågel. Fjäderdräkten är skiffergrå, med svartaktigt ansikte. Vidare har den vit strupe, ett kort vitt ögonbrynsstreck och en vit teckning bakom ögat som gett den sitt svenska namn. På de mörka vingarna syns ett vitt prickat vingband och stjärten har även en vit spets. Arten liknar gråbröstad solfjäderstjärt, men är mindre och har den unika vita fläcken bakom ögat. Sången består av en något metallisk ramsa med ljusa toner.

Utbredning och systematik 
Vitörad solfjäderstjärt förekommer på Nya Guinea. Den behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 Rhipidura albolimbata albolimbata – förekommer i bergstrakter från Västpapua till Huonhalvön
 Rhipidura albolimbata lorentzi – förekommer i Sudirmanbergen och Central Highlands i Nya Guinea

Levnadssätt 
Vitörad solfjäderstjärt hittas i bergsskogar och skogsbryn. Där födosöker den på typiskt maner för solfjäderstjärtar, med rest stjärt och sänkta vingar. Ibland slår den följe med kringvandrande artblandade flockar. Fågeln är rätt lätt att komma nära, därav det engelska namnet Friendly Fantail, "vänlig solfjäderstjärt".

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Solfjäderstjärtar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter på Nya Guinea