kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lars Andersson (ishockeyspelare)

Lars Andersson, även kallad Lars Mozart Andersson, född 17 september 1954, är en svensk ishockeytränare och före detta spelare, som spelade för Örebro IK.

Biografi
Säsongerna 2000/2001 till 2004/2005 var han huvudtränare i HC Örebro 90. Från säsongen 2011/2012 är han sportchef i Örebro HK. Säsongen 2012/2013 tillträdde han som assisterande tränare, detta efter att Jens Gustavsson entledigas från rollen som assisterande tränare den 26 december 2012.

Från säsongen 2013/2014 är Mozart Team Manager i Örebro Hockey. Den 9 oktober 2014 hissades Lars Mozart Anderssons tröja upp i taket i Behrn Arena, och med det pensionerade nummer 3 hos Örebro Hockey. I samband med att nummer tre fredades, fick Bobbo Petersson byta till nummer 53.

Klubbar
  Örebro IK (1974/1975–1987/1988)

Tränarkarriär
Huvudtränare
  HC Örebro 90 (2000/2001–2004/2005)
  Lindlövens IF (2005/2006)
  Örebro HK J20 (2008/2009)

Assisterande tränare
  Örebro HK (2009/2010–2010/2011)
  Örebro HK (2012/2013)

Referenser
Noter

Webbkällor

Födda 1954
Män
Svenska ishockeyspelare
Ishockeyspelare i Örebro IK
Levande personer
Idrottare från Örebro
Ishockeytränare i Örebro HK
Svenska idrottare under 1900-talet
Harald Falkman

Ludvig Carl Harald Falkman, född 21 februari 1882 i Stockholm, död 2 juni 1956 i Danderyd, var en svensk arkitekt och sångare (baryton). Han var sonson till Ludvig B. Falkman och kusin till Oscar Falkman. Han var gift med Sofia, född Tham (1885–1961) och far till Carl Falkman.
 
Falkman, som var son till grosshandlare Carl Fredrik Falkman och Elin Johanna Fredrika Setterwall, avlade studentexamen i Stockholm 1900, avgångsexamen från Kungliga Tekniska högskolan 1907 och var elev vid Kungliga Konsthögskolan 1907–1910. Han blev underlöjtnant i Fortifikationens reserv 1904 och erhöll avsked 1921. Han blev praktiserande arkitekt i Stockholm 1910, arkitekt vid Göteborgs stads byggnadsnämnd 1913 och fastighetsarkitekt vid Göteborgs stads drätselkammare 1914–1916. Han var verksam som industriorganisatör 1923–1930 och bedrev egen arkitektverksamhet från 1930. Han ritade bland annat Villa Söderås i Lidingö, Erik Dahlbergstrappan i Göteborg och hus kring Uddevallaplatsen i Bagaregården i samma stad.

Falkman var verksam som konsert- och operasångare 1917–1943. Han företog konsertresor i Skandinavien och Finland samt operagästspel i Helsingfors, Stockholm och Wien. Hans styrka låg i en litterärt-recitatorisk betonad föredragskonst, främst åsyftande ett intensivt återgivande av diktens stämningsinnehåll. Makarna Falkman är begravda på Danderyds kyrkogård.

Källor 

 Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.
 
Vårt Göteborg: Bagaregården
 Falkman, Ludvig Karl Harald på SvenskaGravar.se

Externa länkar

Svenska barytonsångare
Svenska sångare under 1900-talet
Svenska arkitekter under 1900-talet
Svenska fortifikationsofficerare
Svenska reservofficerare
Sångare från Stockholm
Arkitekter från Stockholm
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Danderyds kyrkogård
Födda 1882
Avlidna 1956
Män
Louise-Félicité de Kéralio

Louise-Félicité de Kéralio, född 1757, död 1821, var en fransk författare och tidningsredaktör. 

Louise-Félicité de Kéralio tillhörde lågadeln som dotter till en lägre tjänsteman vid det kungliga hovet, Louis-Félix Guynement de Kéralio, som var lärare till en prins, och översättaren Françoise Abeille de Keralio.

Hon debuterade som översättare 1772, och översatte italienska och engelska verk till franska. Mellan 1786 och 1789 var hon redaktör för samlingsverket Collection des meilleurs ouvrages François composés par des femmes, som publicerade verk av kvinnliga författare. 
Hon blev den första och enda kvinnliga ledamoten i Akademin i Arras, Académie des sciences, lettres et arts d'Arras (1787). 

1789 grundade hon en politisk tidskrift i Paris Journal d’État et du Citoyen. Hon har traditionellt kallats för den första kvinnliga tidningsredaktören i Frankrike, och även om detta i realiteten inte är sant, har hon betraktats som en förebild. Hon deltog i den offentliga debatten under franska revolutionen. Hon försvarade utan framgång kvinnors rättigheter mot tanken att kvinnor i det framtida samhället skulle bli "passiva medborgare" utan rösträtt. 

Hon gifte sig 1790 med politikern Pierre-François-Joseph Robert, justitieminister Dantons sekreterare. Hon var medlem i både Société fraternelle des patriotes de l'un et l'autre sexe och Cordelierklubben. Efter flykten till Varennes lät hon och hennes make utge det cirkulär som förklarade att monarken genom sin flykt hade svikit konstitutionen, och att trohetseden mot honom därför var upphävd. 

Efter de hundra dagarna och den bourbonska restaurationen 1815 följde hon sin make till Bryssel, dit han tvingades fly eftersom han röstat för kungens avrättning under revolutionen. De levde sedan i Bryssel, där maken försörjde dem som köpman.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1757
Avlidna 1821
Personer under franska revolutionen
Franska författare under 1700-talet
Journalister under 1700-talet
Franska översättare
Översättare under 1700-talet
VfB 91 Suhl

VfB 91 Suhl  är en tysk idrottsförening från Suhl i förbundslandet Thüringen. Föreningen är känd för sitt damlag i volleyboll, som spelar i högsta volleybollserien i Tyskland (Volleyball-Bundesliga). Sedan 2013 kallas damlaget för VolleyStars Thüringen.

Statistik

Nationella tävlingar
Tyska mästare (0): bästa resultat var tredjeplatsen år 2007 och 2011

Cupvinnare (1): 2008

Källor 
Denna artikel är delvis baserad på en översättning från tyskspråkiga Wikipedia.

Externa länkar
VfB Suhls internetsidor

VfB 91 Suhl
Sportklubbar bildade 1991
Lokomotiv Arena 2000

Lokomotiv Arena 2000 (ryska: Универсальный Культурно-Спортивный Комплекс Арена-2000) är en arena i Jaroslavl, Ryssland. Den invigdes 2001 och har plats för 9 000 åskådare. Den används främst till ishockey och är hemmaarena för KHL-laget Lokomotiv Jaroslavl. Den används också för konserter, utställningar och som skridskobana. Den första matchen i Lokomotiv Arena 2000 ägde rum den 12 oktober 2001, med Lokomotiv Jaroslavls 3-1-seger över HC Lada Togliatti. Lokomotiv Arena 2000 var värd för U18-VM 2003.

Historia 
Beslutet att bygga i Lokomotiv Arena 2000 kom 1997 då det lokala ishockeylaget "Torpedo" (nu "Lokomotiv"*) blev mästare i Ryssland och intresset ökade för ishockey. Det befintliga Palace of Sports Autodiesel var inte stort nog. 

Arenan är stadens största konsertsal. Många både inhemska och utländska stjärnor har uppträtt här, exempelvis Scorpions, Deep Purple, Smokie, Ottawan, Patricia Kaas, Demis Roussos, In-Grid, Toto Cutugno, och de mest berömda ryska artisterna; Larisa Dolina, Oleg Mitjajev, Igor Nikolajev, Filip Kirkorov, Dmitrij Malikov, Kristina Orbakaite, Oleg Gazmanov, Nikolaj Baskov, Dima Bilan, MakSim, grupperna Tatu, Diskoteka Avarija, Zveri, Alisa, Splean, BI-2, Masjina Vremeni, DDT och Ljube.

Externa länkar
Officiell webbplats för Arena 2000
KHL:s webbplats

Ishallar i Ryssland
Sport i Jaroslavl
Konsertscener i Ryssland
Sportanläggningar invigda 2001
Catherine Théot

Catherine Théot, född 1716, död 1794, var ett franskt medium, mystiker och visionär. Hon förutsade den franska revolutionen och sade sig vara Guds Moder. Hon blev som sådan centralgestalt för en mystisk riktning, theotisterna. 

Catherine Theot var tjänsteflicka i ett kloster i Paris. Hon ska redan som ung ha haft hallucinationer, och då hon år 1779 förklarade sig vara den nya Eva, den framtida Guds Moder, blev hon fängslad i Bastiljen, och sedan på La Salpêtrière. Hon frigavs 1782 och blev då ett professionellt medium med kunder hos adeln och centralgestalt för en sekt. Under franska revolutionen betraktade theotisterna Maximilien de Robespierre som en förlösare. Detta användes av Robespierres kritiker, som lät arrestera Theot och hennes sekt. Anklagelsen var att Catherine Theot var en utländsk agent och att theotisterna var reaktionära konspiratörer, men den var i själva verket en metod för att kritisera Robespierres tro på "Det Högsta Väsendet". Theotisterna frikändes från anklagelserna, men Catherine Theot själv avled i fängelset innan domen hade avklarats.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1716
Avlidna 1794
Personer under franska revolutionen
Mystiker
Louise Dimanche

Louise Dimanche, var en fransktalande skådespelare, operasångerska och balettdansös. Hon var direktör för La Monnaie i Bryssel 1721-1722 och som sådan den första av sitt kön på den posten. 

Dimanche var medlem i de Grimberghs trupp. Hon uppträdde i baletten på La Monnaie 1715. Hon var sedan aktiv som dansare och sångare i Lille fram till 1718. Hon var där operasångerska och premiärdansös. Säsongen 1721-22 fungerade hon som direktör vid La Monnaie i Bryssel. Hon återvände sedan till teatern i Lille. 1729 var hon hovsångerska vid kungliga kapellet i Dresden. 1737-39 var hon åter aktiv i Bryssel. Hon var gift med sångaren Nicolas Demouchy och med komikern Jan-Nicolas Prevost.

Källor 
 
 Jean-Philippe Van Aelbrouck: Dictionnaire des danseurs: chorégraphes et maîtres de danse à Bruxelles de ...

Franska ballerinor
Franska operasångare under 1700-talet
Franska balettdansare under 1700-talet
Franska sångare under 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Personer i Österrikiska Nederländerna
Födda 1600-talet
Födda okänt år
Avlidna 1700-talet
Avlidna okänt år
Kvinnor
Marianne Dujardin

Marianne Dujardin född cirka 1680, död efter år 1746, var en fransk skådespelare, operasångerska och teaterdirektör. 

Hon var från 1718 fram till 1746 direktör för sin egen resande teater, som uppträdde över hela Frankrike ock även utomlands, och som sådan teaterdirektör i en rad städer. Hon var direktör för La Monnaie i Bryssel 1724-1726. Dujardin räknas som en av de tidigaste och mest betydelsefulla av Frankrikes kvinnliga teaterdirektörer, och som en pionjär med betydelse för andra av sitt kön inom den franska teaterhistorien.

Källor 
 

Kvinnor
Födda 1680
Avlidna 1700-talet
Franska skådespelare under 1700-talet
Personer i Österrikiska Nederländerna
Personer i Frankrike under 1700-talet
Gustaf Otto Wasenius

Gustaf Otto Wasenius, född den 4 juni 1789 i Tavastehus, död den 19 april 1852 i Helsingfors, var en finländsk affärsman. Han var far till Adolf och Valfrid Vasenius.

Wasenius var handlande, först i hemstaden Tavastehus och från 1817 i Helsingfors, där han var svensk-norsk vicekonsul 1821–1839. Han deltog på många sätt i den nya huvudstadens uppkomst, grundlade en tobaksfabrik (senare Tollander & Klärich), en bokhandel samt ett bok- och stentryckeri, där han tryckte den av honom 1829 uppsatta Helsingfors tidningar, till vars redaktör han senare antog Zacharias Topelius. Han idkade betydande förlagsverksamhet och ivrade särskilt för inrättandet av skolor.

Källor

Externa länkar 
 Gustaf Otto Wasenius minnesböcker vid Svenska litteratursällskapet i Finland
 Waseniuska arkivet vid Svenska litteratursällskapet i Finland
 Släkten Carpelan-Wasenius brevsamling vid Svenska litteratursällskapet i Finland 
 

Finländska förläggare
Bokhandlare
Personer inom Finlands näringsliv under 1800-talet
Personer från Tavastehus
Personer i Helsingfors historia
Födda 1789
Avlidna 1852
Män
Skontohallen

Skontohallen är en arena Riga, Lettland, med plats för 6 500 åskådare. Den stod värd för Eurovision Song Contest 2003, och renoverades 2006, inför Ishockey-VM 2006.

Källor

Ishallar i Lettland
Sport i Riga
Konsertscener i Lettland
Sportanläggningar invigda 1996
Constantin Fallenius (militär)

Constantin Magnus Hugo Fallenius, född 27 juni 1862 i Stockholm, död där 1 september 1932, var en svensk militär (generallöjtnant). Han var son till pastor primarius Carl Magnus Fallenius

Biografi 

Fallenius blev underlöjtnant vid Andra livgardet 1881, löjtnant där 1886 och vid generalstaben 1891, kapten där 1895, major där 1902, överstelöjtnant där 1904, chef för Krigshögskolan 1905, överste och tillförordnad chef för Norrbottens regemente 1906, sekundchef för Göta livgarde 1908, generalmajor och chef för I. arméfördelningen 1915 och för V. arméfördelningen 1917, generallöjtnant 1922, till sist inspektör för militärläroverken innan han erhöll avsked 1927.

Fallenius företog militära studieresor till Finland 1898 och Frankrike 1899. Han var lärare vid Krigsskolan 1890–1897 och vid Sjökrigshögskolan 1898–1905, samt ledamot i Krigshovrätten 1905–1915 och militär ledamot av Högsta domstolen från 1924. Fallenius utgav bland annat Samverkan mellan här och flotta (1906).

Fallenius blev ledamot av andra klassen av Krigsvetenskapsakademien 1903 och av första klassen 1915.

Constantin Fallenius avled på Röda korsets sjukhem i Stockholm. Han är begravd på Solna kyrkogård.

Utmärkelser

Svenska utmärkelser
  Kommendör med stora korset av Svärdsorden, 6 juni 1923.
  Kommendör av första klassen av Svärdsorden, 30 september 1914.
  Kommendör av andra klassen av Svärdsorden, 5 juni 1909.
  Riddare av första klassen av Svärdsorden, 1902.
  Riddare av Nordstjärneorden, 1906.

Utländska utmärkelser
  Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden, tidigast 1928 och senast 1930.
  Riddare av andra klassen med kraschan av Ryska Sankt Stanislausorden, 1909.
  Kommendör av Italienska Sankt Mauritius- och Lazarusorden, tidigast 1910 och senast 1915.
  Riddare av Danska Dannebrogorden, tidigast 1897 och senast 1901.
  Riddare av första klassen av Norska Sankt Olavs orden, tidigast 1901 och senast 1905.

Källor 
 
 Svensk uppslagsbok. Malmö 1932.
 
Constantin Magnus Hugo Fallenius på FinnGraven.se

Noter

Generallöjtnanter i svenska armén
Ledamöter av Kungliga Krigsvetenskapsakademien
Militära ledamöter av Sveriges högsta domstol
Kommendörer med stora korset av Svärdsorden
Riddare av Nordstjärneorden
Storkorset av Finlands Vita Ros’ orden
Mottagare av Ryska Sankt Stanislausordens andra klass
Kommendörer av Sankt Mauritius- och Lazarusorden
Riddare av Dannebrogorden
Riddare av första klassen av Sankt Olavs orden
Svenska militärer under 1800-talet
Svenska militärer under 1900-talet
Militärer från Stockholm
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1862
Avlidna 1932
Män
Svensk uppslagsbok
Carl Wasenius

Carl Gustaf Wasenius,  född den 6 september 1821 i Lundo, död den 23 februari 1899 i Åbo, var en finländsk musiker, syssling till Gustaf Otto Wasenius och far till Karl Fredrik Wasenius.

Wasenius studerade violin vid Musikaliska akademien i Stockholm samt i Leipzig, bildade en egen liten orkester i Helsingfors 1849 och flyttade 1851 till Åbo, för vars musikliv han blev en stödjepelare. Han verkade som militärkapellmästare och orkesterdirigent och musikpedagog, särskilt sånglärare. Han komponerade musiken till flera sångstycken, som uppfördes på Åbo teater, körer och kantater. Från trycket har utkommit koraler och sånger för skolor.

Källor 

 

Finländska dirigenter
Finländska klassiska kompositörer
Finländska musikpedagoger
Finländska musiker under 1800-talet
Personer från Lundo
Födda 1821
Avlidna 1899
Män
Ugglan
Adolf Wasenius

Adolf Fredrik Wasenius, född 1829, död 1903 i Helsingfors, var en finländsk industriidkare, son till Gustaf Otto Wasenius.

Wasenius  ägnade sig efter avlagd studentexamen åt affärsbanan samt inköpte (jämte Leonard Borgström) 1856 Tervakoski pappersbruk, vilket han i hög grad utvecklade. Även i flera andra industriella företag var han aktivt delaktig. Wasenius, genom vars ansträngningar Hangöbanan kom till stånd, kallades till medlem i flera kommittéer på järnvägs- och postväsendets områden och spelade genom sina insikter och personliga egenskaper en framträdande roll inom Helsingfors affärsliv.

Vid de flesta lantdagar från 1872 representerade han i borgarståndet huvudstaden. Av stor betydelse var hans verksamhet under nödåret 1867-68, då han av finanschefen J.V. Snellman sändes utrikes för att anskaffa spannmål och genom sin energi lyckades innan vinterns tidiga inbrott sända ansenliga mängder mjöl och utsäde till norra och östra delarna av landet. Han var dansk generalkonsul för Finland.

Källor

Externa länkar 

 Waseniuska arkivet vid Svenska litteratursällskapet i Finland 

Borgarståndets lantdagsledamöter
Personer inom Finlands näringsliv under 1800-talet
Födda 1829
Avlidna 1903
Män
Fallenius

Fallenius är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Fallenius (1863–1941), svensk sjömilitär
 Anders Fallenius (1966–2015), svensk kriminalreporter
 Arne Fallenius (1910–1993), svensk lagman
 Bertil Fallenius (1900–1990), svensk jurist och landshövding
 Carl Johan Fallenius (född 1811), svensk-amerikansk bedragare, känd som Fallebo Gök
 Carl Magnus Fallenius (1815–1879), svensk präst och politiker
 Constantin Fallenius, flera personer
 Constantin Fallenius (läkare) (1823–1901), svensk läkare
 Constantin Fallenius (militär) (1862–1932), svensk militär
 Ella Fallenius (1902–2004), svensk översättare och manusförfattare
 Ivar Fallenius (1866–1951), svensk köpman
 Oskar Fallenius (född 2001), svensk fotbollsspelare
 Peter Fallenius (född 1951), svensk ekonom
Karl Fredrik Wasenius

Karl Fredrik Wasenius kan syfta på:

* Karl Fredrik Wasenius (1846–1914), svensk donator
 Karl Fredrik Wasenius (1850–1920), finländsk musikkritiker
Torpedo Sportpalats

Torpedo Sportpalats (fram till 2009 - "Sportpalats Autodiesel") är en isstadion i Jaroslavl, Ryssland.

Isstadionet byggdes i mitten av 1960-talet och renoverades 1980-talet. Innan bygget av Lokomotiv Arena 2000 2001 var det hemmaarena för stadens ishockeylag och är nu hemmaplan för farmarlaget "Lokomotiv-2".

Arenan var tillsammans med Lokomotiv Arena 2000 värd för U18-VM 2003.

Källor 
 Дворец спорта "Торпедо"
 Торжественное открытие дворца спорта "Торпедо"

Ishallar i Ryssland
Sport i Jaroslavl
Sportanläggningar invigda 1967
Precision Time Protocol

Precision Time Protocol (PTP - Precisiontidsprotokoll) är ett kommunikationsprotokoll som används för att synkronisera klockor i ett datornätverk. Med PTP kan man i ett lokalt datanätverk åstadkomma en tidsnoggrannhet i submikrosekundområdet (10-6), vilket gör det användbart för mät- och styrsystem.

PTP definierades ursprungligen i standarden IEEE 1588-2002, som officiellt benämns "Standard for a Precision Clock Synchronization Protocol for Networked Measurement and Control Systems". 2008 släpptes en reviderad standard, IEEE 1588-2008. Denna nyare version, också känd som PTP Version 2, ökar noggrannheten, precisionen och robustheten men är inte bakåtkompatibel med den ursprungliga versionen från 2002.

"IEEE 1588 är tänkt att fylla en nisch som inte kan hanteras av de två dominanta protokollen, NTP och GPS. IEEE 1588 är konstruerat för lokala system som kräver noggrannhet bortom det som kan uppnås med NTP. Och de system där som inte kan bära kostnaden för en GPS mottagare i varje nod, eller för de vilka GPS-signaler är otillgängliga." Exempel på system som ofta kräver PTP är börssystem.

Referenser

Externa länkar
 nist.gov - NIST IEEE 1588 sajt
 zhaw.ch - PTP dokumentation från InES
 belden.com - Hirschmann PTP Whitepaper
 cisco.com - PTP overview in Cisco CGS 2520 Switch Software Configuration Guide

Nätverksprotokoll
Tideräkning
Datornätverk
Datorkommunikation
Logikanalysator

En logikanalysator är ett elektroniskt mätinstrument som visar signaler från digitala kretsar. En logikanalysator konverterar uppmätta signaler till tidsdiagram, protokollavkodningar, tillståndsmaskin spår, assemblerspråk, eller korrellerar assemblerkod med källkod.

Det som är speciellt med logikanalysatorn är att signaler endast tillåts i två tillstånd ("0" eller "1") vilket innebär att eventuella analoga aspekter filtreras bort, eller kvantifieras om man så vill. Den andra egenskapen är att nästan uteslutande behandlas flera signaler parallellt vilket ger en helt annan översikt än vad oscilloskop som oftast har få kanaler kan åstadkomma. Förenklingen av signaler till två tillstånd gör också att man slipper omvandlingstiden från A/D-omvandlare och kan utföra många fler mätningar (samples) per sekund.

Se även
 Bussanalysator
 Paketanalysator

Externa länkar 
  

Signalbehandling
Digitalteknik
Elektriska mätinstrument
Elektronik
Neiglick

Neiglick är en svensk och finländsk släkt. Äldste kände stamfadern Gregorius Neglik, levde på 1600-talet och var kyrkoherde i Kides i Viborgs län.  Efter rikssprängningen 1809 flyttade en gren av släkten över till Sverige med Nils Christian Neiglick (1784-1866) som var överstelöjtnant och chef för Smålands grenadjärbataljon.

Medlemmar av släkten:
 Sixten Neiglick (1819-1893), borgmästare i Uddevalla, riksdagsman
 Hjalmar Neiglick (1860-1889), litteraturhistoriker, filosof
 Carl Anders Neiglick (1819-1893), militär, politiker
 Nils Neiglick (1900-1978), kyrkoherde i Misterhult

Källor
Svenska ättartal 1889
Svenska släktkalendern 1913, 1917, 1930, 1967

Svenska släkter
Bresciaoggi

Bresciaoggi är en morgontidning som ges ut i Brescia, Lombardiet, Italien. Tidningen grundades 1974.

Källor

Externa länkar 
Bresciaoggis webbplats

Italienska tidningar
Tidningar startade 1974
Stockholms stads brandförsäkringskontor

Stockholms stads brandförsäkringskontor är ett försäkringsbolag i Stockholm grundat 1746 och därmed Skandinaviens äldsta försäkringsbolag. Bolaget har Fågel Fenix som symbol och på många äldre fastigheter kan man fortfarande se dess emblem. Sedan 1806 har bolaget sitt huvudkontor i Brandkontoret på Mynttorget 4 i Gamla stan och bolaget går också under namnet Brandkontoret. Bolaget ägs av försäkringstagarna. Företaget har kritiserats av Aftonbladet att de låtit barn, anställda och släktingar som gått före i bostadskön.

Historik

Stockholms stads brandförsäkringskontor bildades som en reaktion på stadens talrika bränder. År 1742 inlämnade ett antal borgare i Stockholms stad en begäran om att få inrätta ett brandförsäkringskontor. Den 18 mars 1746 fastställdes och godkändes den nya organisationen. Alla privata och offentliga byggnader (utom slott och kyrkor) "inom stadens staket" kunde försäkras. Genom Brandkontorets medverkan skulle hus snabbt kunna återuppbyggas på samma plats där de brunnit ner. De försäkrade byggnaderna markerades med brandkontorets emblem, en fågel Fenix omgiven av vingar och krönt av en krona, som sattes fast på fasaden.

Brandförsäkringskontoret genomförde en lång rad brandförbyggande åtgärder i Stockholm. Att få bort eller minska stadens trähusbebyggelse var en av kontorets uppgifter. Man förvärvade trähus för att riva dem, man anordnade genomfartsleder och vändplatser för brandkårens vagnar. Kring 1850-talet bekostade brandkontoret inköp av  eldsläckningsutrustning och man bidrog till och med  medel för bättre gatubelysning och för vattenledningar. När Stockholm fick en ny brandstadga 1875 ägnade sig Stockholms stads brandförsäkringskontor huvudsakligen åt försäkringsfrågor.

På 1760-talet fanns redan två sprutpråmar som kunde bekämpa en eldsvåda från sjösidan. Åren 1880 och 1900 bekostade brandförsäkringskontoret inköp av två ångfartyg med släckningsutrustning: Sjöångsprutan S:t Erik respektive Phoenix. År 1928 skänkte brandkontoret pengar till uppförande av nya Kungsholmens brandstation.

Till en början tillämpades bara den engångsbetalda försäkringsformen "allframtidsbrandförsäkringen". I denna täcktes försäkringsavgifterna av räntor istället för löpande premier och försäkringen följde fastigheten vid ägarbyten. Idag är bolaget istället specialiserat på årsförsäkringar för fastigheter inom Stockholms län.

Stockholms stads brandförsäkringskontor förfogar över ett unikt arkivmaterial som omfattar företagets verksamhet från 1746 och fram till idag. I arkivet finns dokumentation över de försäkrade fastigheterna. Det gör kontorets arkiv och framförallt de byggnader som försäkrades under 1700-talet, till en eftersökt källa för forskare.

Se även

 Fattigbyggnadsfonden som grundades 1849 av Stockholms stads brandförsäkringskontor.
 Stockholms stads brandstodsbolag, för försäkring av lös egendom.
 Historiska bränder i Stockholm

Referenser

Noter

Tryckta källor

Externa länkar
Officiell webbplats

Företag i Stockholms kommun
Svenska försäkringsbolag
Företag bildade 1746