kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Mstislav Rostropovitj

Mstislav Leopoldovitj Rostropovitj (ryska: Мстисла́в Леопо́льдович Ростропо́вич), född 27 mars 1927 i Baku, Azerbajdzjan, Transkaukasiska SFSR, Sovjetunionen, död 27 april 2007 i Moskva, Ryssland, var en rysk cellist och dirigent.

Biografi 
Han studerade för, bland andra, Dmitrij Sjostakovitj, och var vän och nära medarbetare till tonsättaren. Sjostakovitjs båda cellokonserter är dedicerade till Rostropovitj och uruppfördes av honom. Detsamma gäller Benjamin Brittens cellosviter, som uruppfördes av Rostropovitj 1965–74. 

Tillsammans med sin hustru Galina Visjnevskaja lämnade Rostropovitj Sovjetunionen år 1974 efter förföljelser från statsmakten och reste till Frankrike för att till slut med familjen bosätta sig i USA. 1978 förlorade han sitt sovjetiska medborgarskap. Han återvände 1990, återfick sitt medborgarskap och deltog senare i protesterna mot det misslyckade kommunistiska kuppförsöket i augusti 1991.

Han anses allmänt som en av 1900-talets stora musiker. Därtill åtnjöt han under många år – över hela världen – stor respekt för sin humanistiska och rakryggade hållning i försvaret för de mänskliga rättigheterna i Sovjetunionen.

Asteroid 4918 Rostropovich är uppkallad efter Rostropovitj.

Priser och utmärkelser (i urval)
1975 – Utländsk ledamot nr 366 av Kungliga Musikaliska Akademien
1975 –  Arts et Lettres-orden
1981 –  Léonie Sonnings musikpris
1983 –  Dannebrogorden
1984 –  Italienska republikens förtjänstorden
1984 –  Litteris et Artibus
1985 –  Isabella den katolskas orden
1987 –  Brittiska imperieorden
1987 –  Frihetsmedaljen
1989 –  Leopoldsorden
1989 –  Karl den heliges orden
1989 –  Nederländska Lejonorden
1991 –  Adolf av Nassaus civil- och militärförtjänstorden
1993 –  Praemium Imperiale
1995 –  Polarpriset
1995 –  Storfurst Gediminas orden
1997 –  Republiken Polens förtjänstorden
2001 –  Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
2003 –  Uppgående solens orden
2003 –  Ungerska förtjänstorden
2004 –  Karl III:s orden
2004 –  Wolfpriset i musik

Ryska cellister
Ryska dirigenter
Ledamöter av Kungliga Musikaliska Akademien
Mottagare av Litteris et Artibus
Mottagare av Wolfpriset i konst
Mottagare av Praemium Imperiale
Mottagare av prinsen respektive prinsessan av Asturiens pris
Polarprismottagare
Personer från Baku
Födda 1927
Avlidna 2007
Män
Mottagare av Isabella den katolskas orden
Mottagare av Adolf av Nassaus civil- och militärförtjänstorden
Mottagare av Storfurst Gediminas orden
Storofficerare av Hederslegionen
Mottagare av Frihetsmedaljen
Officerare av Förbundsrepubliken Tysklands förtjänstorden
Galina Visjnevskaja

För skidskytten Galina Visjnevskaja, se Galina Visjnevskaja (skidskytt).

Galina Pavlovna Visjnevskaja (ryska: Гали́на Па́вловна Вишне́вская), född 25 oktober 1926 i Sankt Petersburg, död 11 december 2012 i Moskva, var en rysk operasångerska (sopran). 

Asteroiden 4919 Vishnevskaya är uppkallad efter henne.

Tillsammans med sin man, cellisten Mstislav Rostropovitj, lämnade hon Sovjetunionen 1974 av politiska skäl och bosatte sig i USA. Hon var gift med Rostropovitj från 1955 fram till hans död 2007.

Visjnevskaja specialiserade sig på rysk musik och framträdde ofta ackompanjerad av sin make.

Källor

Ryska operasångare under 1900-talet
Födda 1926
Avlidna 2012
Kvinnor
Personer från Sankt Petersburg
Kommendörer av Hederslegionen
George Best Belfast City Airport

George Best Belfast City Airport, tidigare Belfast City Airport  är en flygplats i Belfast, Nordirland. Flygplatsen ligger endast cirka tre kilometer från Belfasts centrum och har varit i drift sedan 1983.

Flygplatsen var tidigare känd som Belfast City Airport, men fick ett nytt namn år 2006 till minne av George Best, en känd fotbollsspelare från östra Belfast.

Externa länkar

 Officiell webbplats

Belfast
Flygplatser i Nordirland
Bolognese

För maträtter, se Köttfärssås.
Bolognese är en hundras från Italien. Den är en dvärghund av bichontyp och sällskapshund.

Historia 
Bolognese är den norditalienska varianten av bichon, namngiven efter staden Bologna. Den är framförallt känd som aristokratins hund som skänktes som exklusiva gåvor. Cosimo de Medici (1389-1464) sägs till exempel ha skänkt åtta stycken till adelsmän i Bryssel. Maria Teresia av Österrikes (1717-1780) hund som finns uppstoppad på naturhistoriska museet i Wien sägs vara just en bolognese. Liksom för övriga bichoner minskade populariteten under 1800-talet. Först på 1970-talet återupptäcktes rasen och man började rekonstruera den.

Den första bolognesen i Sverige registrerades 1988. I Sverige delar bolognesen rasklubb (BBHC) med rasen bichon havanais. Rasen är tämligen sällsynt och ett litet antal uppfödare arbetar för att rasen inte helt ska dö ut. För närvarande finns cirka 700 bologneser registrerade i Sverige, några hundra fler exemplar finns registrerade i utlandet. Svenska uppfödare brukar ofta söka sig till utlandet för lämpliga hundar/tikar, på så sätt undviks inavel.

Egenskaper 
Bolognesen behöver lagom motion och den tycker i allmänhet inte om att bli lämnad ensam. Den är sällan högljudd, kräver varsam träning.

Utseende 
Bolognesens kropp är mer satt och kvadratiskt formad än hos bichon frisé och har en helt annan slags kvalitet på pälsen än denna, vars päls är kortare och mer krullig. En annan viktig skillnad är att frisyrklippning är mycket vanligt bland friséer men räknas som rasfel hos bologneser.

I utställningssammanhang får pälsen ej trimmas då det betecknas som rasfel. Hunden fäller inte hår, men måste borstas omkring en timme varje dag. Att hunden inte fäller beror inte på att håret inte lossnar, utan på att lösa strån samlas i den befintliga pälsen. Om man inte borstar så får hunden stora tovor som är väldigt besvärliga och plågsamma för hunden att reda ut. Hunden badas vid behov, vilket kan omfatta allt från varannan dag till en gång varje/varannan vecka.

Bolognesen har stora, mörkt ockrafärgade ögon och svart nos/trampdynor. Klorna är svarta eller skärt genomskinliga.

De flesta bolognesevalpar har så kallade valpfläckar, det vill säga stora ljusbruna fläckar på bland annat öron, huvud och rygg. Dessa försvinner oftast under det första levnadsåret.

Hälsa
Bolognesen är en relativt frisk ras i allmänhet.

Källor
 Renée Willes: All världens hundraser, Bromma 2003, 
 Desmond Morris: Dogs, North Pomfret, Vermont 2008, 
 Bolognese, Klubben for Bolognese og Coton de Tuléar, Norge (läst 2011-12-04)
 Bolognese History, Meet the Breeds, American Kennel Club (AKC) (läst 2011-12-04)

Externa länkar 

 Rasspecifik Avelsstrategi (RAS), Bichon Bolognese & Havanais Club 

Sällskapshundar
Hundraser från Italien
Yoko Shimada

, född 17 maj 1953 i Kumamoto i Kumamoto prefektur, död 25 juli 2022 i Tokyo, var en japansk skådespelerska. För den västerländska publiken är hon troligen mest känd för rollfiguren Mariko i TV-serien Shogun från 1980.

Källor

Noter

Webbkällor

Externa länkar 
 

Japanska skådespelare under 1900-talet
Personer från Kumamoto
Födda 1953
Avlidna 2022  
Kvinnor
WP:Projekt Japan
P3 Hiphop

P3 Hiphop var ett svenskt radioprogram om hiphop med Jason Diakté, alias Timbuktu, och Christian Amato, alias DJ Amato som värdar. Det började sändas i januari 2001, och sista programmet sändes 4 januari 2011, efter att Sveriges Radio meddelat att man beslutat att programmet ska läggas ner, då P3 vill satsa bredare och mindre nischinriktat.

Källor

Fotnoter

Svensk hiphop
Musikprogram i Sveriges Radio
Radioprogram startade 2001
Radioprogram nedlagda 2011
Raymond Domenech

Raymond Domenech, född 24 januari 1952 i Lyon, är en fransk fotbollstränare. Mellan 2004 och 2010 var han förbundskapten för det franska herrlandslaget.

Karriär
Efter att Frankrike åkt ur EM-slutspelet i Portugal, presenterades Raymond Domenech som ny förbundskapten. Frankrike hade misslyckats i två raka mästerskap efter EM-guldet 2000 och förbundet krävde nu minst en semifinalplats i VM i Tyskland 2006. Redan i kvalspelet låg man illa till och Domenech var tvungen att övertyga tre spelare från den gyllene generationen, Claude Makélélé, Lilian Thuram och Zinedine Zidane, att fortsätta för att hjälpa laget att nå VM-slutspelet. Man lyckades ta sig till VM och gick där ända till final där man förlorade mot Italien på straffar.

Den 26 december 2020 blev Domenech anställd som ny huvudtränare i Nantes. Den 10 februari 2021 blev Domenech avskedad av Nantes efter att inte vunnit någon match med klubben.

Källor

Franska fotbollsspelare
Franska fotbollstränare
Franska landslagsspelare i fotboll
Spelare i Olympique Lyonnais
Spelare i RC Strasbourg
Spelare i Paris Saint-Germain FC
Spelare i FC Girondins de Bordeaux
Spelare i FC Mulhouse
Tränare i Olympique Lyonnais
Förbundskaptener för Frankrikes herrlandslag i fotboll
Tränare i FC Nantes
Födda 1952
Levande personer
Män
Idrottare från Lyon
Franska idrottare under 1900-talet
Franska idrottsledare under 2000-talet
Förbundskaptener i VM i fotboll 2010
Förbundskaptener i VM i fotboll 2006
Förbundskaptener i EM i fotboll 2008
Ragdollfysik

Ragdollfysik är en typ av fysik i vissa datorspel som gör att döda spelfigurer (och vissa föremål) uppför sig som trasdockor, därav namnet.

Det absolut första spelet som kom att använda sig av den nya fysiken var "Jurassic Park: Trespasser". Spelet fick blandad kritik utifrån dess användande av fysiken. 

Datorspelstermer
Teaterhus

För konstformen, se Teater.

En teater, ett teaterhus en teaterlokal eller äldre benämning tilja är en plats, en byggnad, eller en del av en byggnad, där skådespel uppförs.

Utrymmen på teatern
Teatern består av olika utrymmen för publik och medverkande.

Salongen
Salongen är den del där publiken befinner sig. En salong kan vara delad i flera våningsplan, där golvet i salongen kallas parkett, och de övre kallas rader eller balkonger. Salongsplatserna kan också vara fördelade på en eller flera (omflyttbara) läktare och i moderna former av teater kan placeringen av scen respektive publik varieras på många olika sätt inom så kallad Black Box-scen.

Scenen
Scenen är den plats där de medverkande framträder. Den del av teaterbyggnaden, som innesluter själva scenen kallas scenhus och den del av detta, som ofta sträcker sig högt ovanför scenen kallas scenvind, där man förvarar hängningar, nedsänkbara kulisser, dekorelement, teknik och strålkastare, samt ridå. En ridå är en barriär av tyg (respektive eldskyddande järnridå), som skiljer salongen från scenen. Ridån dras för att markera föreställningens början och slut och för att dölja dekormiljöer och scenbyten i mellanakterna (pauserna). Den del av scenen som sträcker sig ut mot salongen framför ridån kallas proscenium. På framför allt äldre teatrar finns häri inrymt en liten lucka eller upphöjning för sufflören att döljas under. Vid scenkanten (rampen) finns ibland även ett orkesterdike för en teaterorkester att nedsänkt inrymmas i. Bakre delen av scenen avgränsas av en  fond (kanske en halcirkelböjd rundhorisont) och svarta byxor för att dölja det som inte tillhör scenbilden.

Foajé
Foajén är ett utrymme där publik vistas före och efter föreställningen och i pauserna och ofta kan inta förfriskningar etc. Ett motsvarande utrymme för de medverkande bakom scenen kallas ofta artistfoajé eller green room.

Loge
En loge (uttalas ) är på vissa teatrar en exklusivare, avskild liten privatavdelning i salongen för en grupp åskådare; ofta finns flera loger och på kungliga teatrar en särskild loge för medlemmar av den kungliga familjen eller dylikt.

En loge är också benämningen på ett omklädningsrum för skådespelarna/de medverkande i utrymmen bakom scenen, liksom ofta en särskild central sminkörloge.

Typer av teaterrum
Det finns flera olika dispositioner av salong och scen. En vanlig typ är tittskåpsteatern, där salongen och scenen är vända rakt mot varandra. En annan typ är amfiteatern, där scenen helt omges av läktare. Ett allt vanligare teaterrum är en så kallad blackbox: en tom sal målad i matt svart som möjliggör en rad olika scenlösningar, där gradänger kan placeras ut efter behov.

Se även 
 Amfiteater
 Antik grekisk teater
 Teater, flera betydelser
 Arenateater
Tittskåpsteater
Institutionsteater
Privatteater
Friluftsteater
Operahus
Fri teatergrupp
 Stadion (mått och arena)
 Arena
Cirkus
 Anatomisk teater

Källor

Teater
Kommunikationsmedel
Ragdoll

Ragdoll kan syfta på:

 Rag doll, ett engelskt ord för trasdocka
 Ragdoll (kattras) – en kattras med ursprung från USA
 Ragdollfysik – en typ av fysik i datorspel
 Rag Doll – en låt av Aerosmith
Orionnebulosan

Orionnebulosan, även kallad M42 - Messier 42, eller NGC 1976, är en ljusstark nebulosa i Orions stjärnbild. 

Nebulosan har en diameter på cirka 24 ljusår och ligger 1 344 ± 20 ljusår bort från jorden. Det gör den till det närmaste området i Vintergatan där massiv stjärnbildning kan observeras.

Under mörka förhållanden, så som de som råder på landsbygden, är det relativt lätt att se Orionnebulosan med blotta ögat som den suddiga fläck som utgör mellersta "stjärnan" i Orions svärd. Den hittas enklast genom att utgå från den mellersta stjärnan i Orions bälte och nedanför denna finna de tre ljuspunkter i en lodrät rad som utgör Orions svärd. Den mellersta av dessa är Orionnebulosan. Nebulosan är egentligen bara en liten välupplyst del av ett mycket större gasmolnskomplex som upptar hela Orions stjärnbild.

Orionnebulosan är både en så kallad emissionsnebulosa och en reflektionsnebulosa. I den centrala och ljusaste delen av nebulosan kan man även med ett mindre teleskop finna de fyra ljusstarka stjärnor som bildar det så kallade Trapetset eller Trapezium. Dessa jättestjärnor är tillsammans med många andra stjärnor i regionen relativt nybildade, troligen bara för 1-3 miljoner år sedan. De producerar väldiga stjärnvindar som skapar chockvågor i det omgivande gasmolnet och blir därmed orsak till att ytterligare stjärnor bildas. Enbart den massivaste av de fyra stjärnorna, Theta Orionis C, genererar en mäktig stjärnvind som är 100 000 gånger starkare än solens. Den ultravioletta strålningen från Trapetsstjärnorna joniserar nebulosans gasmoln vilket ger upphov till molnets rödaktiga färg.

Orionnebulosans relativa närhet till jorden har gjort den till ett av de allra mest studerade objekten på stjärnhimlen. Detta har på senare år lett fram till helt nya insikter om hur stjärnor och planetsystem bildas och utvecklas. Man känner för närvarande till cirka 700 stjärnor i Orionnebulosan som är under bildande. Hubbleteleskopet har bland dessa hittat över 150 som omges av en protoplanetär skiva vilken utgör förstadiet till utvecklingen av ett planetsystem. Studierna av detta har gett en klarare bild av hur vår egen sol och jord har kommit till.

Se även 
 Messiers katalog
 Charles Messier
 Guillaume Le Gentil

Referenser

Externa länkar 

 Bilder från Hubbleteleskopet 
 ESO: Orions dolda hemligheter incl. Fotos & Animation

Emissionsnebulosor
Stjärnbilden Orion
043
NGC-objekt
H II-regioner
281
Astronomiska upptäckter 1610
Orionarmen
Tichon Chrennikov

Tichon Nikolajevitj Chrennikov (ryska: Ти́хон Никола́евич Хре́нников), född 10 juni (28 maj enl. g.s.) 1913 i Jelets, död 14 augusti 2007 i Moskva, var en rysk kompositör och pianist.

Asteroiden 4515 Khrennikov är uppkallad efter honom.

Biografi
Chrennikov tog redan som barn pianolektioner, sjöng i kör och spelade olika instrument i amatörorkestrar. Han började komponera pianostycken redan då han var 12 år. Åren 1929-1932 studerade Chrennikov komposition vid Michail Gnesins musikaliska fackskola i Moskva. Därefter fortsatte han studierna vid Moska musikkonservatorium.

Redan under studietiden uppfördes en pianokonsert 1933 och hans diplomarbete: symfoni nr 1. Den senare framfördes snart även utomlands av ledande orkestrar. Cherennikovs främsta verk är teatermusik och symfonier. Under krigstiden 1941-1945 komponerade han patriotiska sånger och filmmusik. Hans andra symfoni anses höra till de främsta verken från krigstiden. Efter 1945 komponerade Chrennikov främst operor och skådespelsmusik.

Chrennikov fick stort inflytande på musiklivet, då han blev ordförande i den sovjetiska tonsättarföreningen 1948, samt valdes till deputerad i Högsta Sovjet och till ledande funktioner i kommunistpartiet.

Han blev mest känd för sina våldsamma anfall på flera ledande sovjetiska tonsättare som Dmitrij Sjostakovitj, Sergej Prokofjev, Aram Chatjaturjan och Dmitrij Kabalevskij. Chrennikovs estetik baserade sig mycket på primitiv konstuppfattning som härskade inom partiet - folksånger (huvudsakligen ryska!), sångbara melodier och anspråksfulla kompositioner med politiskt korrekt innehåll.

Verk i urval

В бурю (In i stormen), opera 1939, reviderad 1952
Фрол Скобеев (Frol Skobejev), opera 1950
Мать (En mor), opera 1957
Много шума из-за… сердец (Mycket väsen för ... hjärtans skull), opera 1972
Сто чертей и одна девушка (Hundra djävlar och en flicka), operett 1963
Белая ночь (Den vita natten), musikkrönika 1967
Мальчик-великан (Pojkjätten), barnopera 1970
Наш двор (Vår gård), balett 1970
2 symfonier 1935, 1943
2 konserter för piano 1933, 1972
Konsert för violin 1959
Konsert för violoncell 1964
Romanser till dikter av Aleksandr Pusjkin 1935, Sergej Jesenin 1935 och Robert Burns 1942
Мик (Mik), teatermusik 1933
Много шума из ничего (Mycket väsen för ingenting), svit för en röst och orkester 1936
Без вины виноватые (De skyldiga utan skuld), teatermusik 1937
Шёл солдат с фронта (Det kom en soldat från fronten), teatermusik 1938
День рождения (Födelsedagen), teatermusik 1945
Умные вещи (Kloka saker), teatermusik 1965
Därtill filmmusik, pianostycken och sånger.

Referenser

Externa länkar
Officiell webbplats

Ryska klassiska kompositörer
Ryska pianister
Födda 1913
Avlidna 2007
Män
Personer från Jelets
Lausannedeklarationen

Lausannedeklarationen är en evangelikal kristen trosbekännelse med inriktning på mission och evangelisation, antagen vid en internationell kongress för världsevangelisation i Lausanne, Schweiz, i juli 1974 på initiativ av predikanten Billy Graham. Vid mötet deltog över 2 300 kristna från mer än 150 nationer.

Lausannedeklaration blev grunden för Lausannerörelsen (Lausanne Committee for World Evangelization). Flera kristna samfund och missionsorganisationer har senare antagit Lausannedeklarationen som ideologiskt dokument för sitt eget arbete. Detta på grund av att dokumentet sammanfattar centrala ståndpunkter rörande teologi, evangelisation och mission.

1989 samlades Lausannerörelsen en andra internationell kongress för världsevangelisation och antog då det så kallade Manilamanifestet, som också rör missionsfrågor.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Lausannedeklarationen på engelska
Lausannedeklarationen på svenska

1974 i Schweiz
Lausanne under 1900-talet
Trosbekännelser
Kristendom i Schweiz
Kristendomsåret 1974
Lista över Danmarks kyrko- och undervisningsministrar

Detta är en lista över Danmarks kyrko- och undervisningsministrar. De var minister vid Ministeriet for Kirke- og Undervisningsvæsenet (också känd som Kultusministeriet), vilket blev bildat 1848 och 1916 delades i Kirkeministeriet och Undervisningsministeriet.

Lista över Danmarks kyrko- och undervisningsministrar

Källor/externa länkar
 Undervisningsministeriets historie 1848-1963
 Kulturens ministre

 Lista
Kyrko- och undervisningsministrar
Danmark
Danmark
Manilamanifestet

Manilamanifestet är en evangelikal kristen trosbekännelse med inriktning på mission och evangelisation, antagen vid en internationell kongress för världsevangelisation i Manila, Filippinerna 1989. Vid mötet deltog över 4 000 kristna från mer än 170 länder.

Kongressen arrangerades av Lausannerörelsen (Lausanne Committee for World Evangelization) och Manilamanifestet är en fortsättning på den så kallade Lausannedeklarationen som antogs i juli 1974 i Lausanne i  Schweiz.

Källor

Fotnoter

Externa länkar
Manifestet i sin helhet

1989 i Filippinerna
Trosbekännelser
Manila
Kristendom i Filippinerna
Kristendomsåret 1989
Denna dag stod Kristus opp

Denna dag stod Kristus opp är en påskpsalm översatt/bearbetad av Jane Eliza Leeson 1853 utifrån en latinsk sekvens från omkring år 1100. Britt G Hallqvist översatte psalmen till svenska 1984. Melodin av Robert Williams är från 1817 (2/2, F-dur). 

I var och en av de fyra stroferna återkommer jubelropet Halleluja fyra gånger, med jämna mellanrum. Även för övrigt präglas den första och den sista strofen av uttryck för glädje och tacksamhet. Strof två och tre är något lugnare och innehåller också en hel del undervisning om Jesus offerdöd.

Publicerad som
Nr 151 i Den svenska psalmboken 1986

Påskpsalmer
Brittiska psalmer
Livet vann, dess namn är Jesus

Livet vann, dess namn är Jesus är en påskpsalm skriven 1973 av Olov Hartman. Den är fritt en äldre psalm av Charles Wesley (Christ the LORD is Risen today). (Jfr slutradernas "Made like him, like him we rise, / Christ has opened Paradise" med Hartmans "Jesus uppstod. Också vi / uppstod då till evigt liv"). Första versen bygger på Uppenbarelseboken 1:18, andra versen på Matteusevangeliet 28:20, Efesierbrevet 4:5 och Första Korintierbrevet 10:17. Tredje versen bygger på Johannesevangeliet 6:51 och fjärde versen på Andra Korintierbrevet 5:14-15 och Första Johannesbrevet 3:16. Melodin är engelsk, känd från 1708 (Bb-dur eller C-dur, 4/4), och är rörlig med stort omfång.

Publicerad i
Herren Lever 1977 som nummer 877 under rubriken "Kyrkans år - Påsktiden".
Den svenska psalmboken 1986 som nummer 153 under rubriken "Påsk".
Finlandssvenska psalmboken 1986 som nummer 102 under rubriken "Påsk".
Hela familjens psalmbok 2013 som nummer 95 under rubriken "Hela året runt".

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Brittiska psalmer
Påskpsalmer
Koto (musikgrupp)

Koto var en italiensk syntpop/Italodiscogrupp som grundades 1983 av musikproducenterna Anfrando Maiola och Stefano Cundari, den senare känd från producentgruppen Zanni & Cundari.

1989 köpte det tyska skivbolaget ZYX Music rättigheterna till namnet Koto och samtliga gruppens inspelningar. De lät den nederländske musikproducenten Michiel van der Kuy, känd från syntpopgruppen Laserdance, återinspela och remixa delar av Kotos repertoar, och han spelade också in nytt material. Anfrado Maiola vann dock tillbaka namnet och har sedan 2001 fortsatt att producera album under namnet Koto.

Cundari dog av cancer den 29 december 1993.

Diskografi
Chinese Revenge (1982)
Japanese War Game (1983)
Visitors (1985) 
Jabdah (1986) 
The Koto Mix (1987) 
Dragon's Legend (1988)  
Time (1989) 
Champion's Cue (1990) 
Acknowledge (1990) 
Koto Plays Synthesizer World Hits (1990)
From The Dawn Of Time (1992) 
Mechanic Sense (1992) 
Mind Machine (1992) 
Koto Plays Science-Fiction Movie Themes (1993)
Koto Is Still Alive (2001) 
Blow The Whistle (2003) 
Planet X (2003)  
Strange Skies (2009)

Referenser 

Italienska musikgrupper
Sumartin

Sumartin är en stad på ön Brač vid dalmatiska 
kusten i Kroatien. Staden hade år 2001 482 bofasta invånare.

Kommunikationer
Från Sumartin går en färja (Jadrolinija) till staden Makarska på fastlandet några gånger om dagen. Resan tar cirka 30-45 minuter. 

Bussar från Sumartin till andra orter på ön går endast några gånger om dagen.

Se även 

Orter i Split-Dalmatiens län
Herren lever, våga tro det

Herren lever, våga tro det är en påskpsalm av Göran Bexell 1971. Melodi (Ess-dur, 4/4) av Bedrich Janacek 1974. Tredje versen är hämtad ur Uppenbarelseboken 21:5. Eftersom båda upphovsmännen var verksamma i Lund när den skrevs har den fått namnet Lundapsalmen.

Psalmen består av fyra korta fyrradiga strofer, som dock kan upplevas som både två- och sexradiga, beroende på fraseringen. Innehållsligt präglas psalmen av nutid och framtid mer än av tillbakablick på det som en gång skett. "Framtiden väntar, res dig, gläd dig som människa." (I den finlandssvenska psalmboken ändrades "som människa" till "du människa", vilket ju inte uttrycker riktigt samma sak).

Psalmnummer
Herren Lever 1977 som nummer 876 under rubriken "Kyrkans år - Påsktiden".
1986 års rikssvenska psalmbok som nummer 155.
1986 års finlandssvenska psalmbok som nummer 103.

Referenser

Noter 

Svenska psalmer
Påskpsalmer