kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Documenta III

documenta III var den tredje documentautställningen i Kassel, Västtyskland och ägde rum 27 juni-5 oktober 1964. Undertitel var Internationale Ausstellung. Kuratorer var Arnold Bode och Werner Haftmann.

Deltagande konstnärer

Bildgalleri

Externa länkar 
 

   

Documenta
Konståret 1964
1964 i Västtyskland
William Cavendish, 1:e hertig av Newcastle

William Cavendish, 1:e hertig av Newcastle, född den 6 december 1592, död den 25 december 1676, var en engelsk adelsman, sonson till sir William Cavendish.

Newcastle stod i hög gunst hos Jakob I och Karl I, upphöjdes 1619 till viscount Mansfield och 1628 till earl av Newcastle, underhöll 1633 på sitt präktiga gods Welbeck Castle Karl I och hans gemål med oerhört dyrbara maskspel, till vilka Ben Jonson skrivit texten, och intog 1638–1641 som guvernör för prinsen av Wales en inflytelserik ställning vid hovet. 

Under inbördeskriget gjorde han sig vida känd som kunglig rytteribefälhavare. I spetsen för på egen bekostnad uppsatta trupper stred han från hösten 1642 i trakten av York med framgång mot Fairfax och belönades med markisvärdighet, men kunde 1644 inte hindra skottarnas inmarsch i England. 

Som frivillig deltog Newcastle i slaget vid Marston Moor (den 2 juli 1644), men lämnade därpå, missnöjd över den starka kritik man i kungens omgivning ägnat hans krigföring, England och vistades därefter till restaurationen efter vartannat i Paris, Rotterdam och Antwerpen, på vilket sistnämnda ställe han inrättade ett vida berömt ridhus. 

Efter restaurationen återvände han till England och blev 1665 hertig av Newcastle. Han är känd som författare till två dyrbart utstyrda handböcker i hästskötsel, Methode et invention de dresser les chevaux (Antwerpen 1657, ny upplaga London 1737) samt A new method ... to dress horses and work them according to nature (1667), samt skrev även några ordinära komedier. 

Hans andra hustru, Margaret Cavendish, hertiginna av Newcastle, född omkring 1624, död 1674, skrev och utgav i många folioband filosofiska arbeten, dikter och dramer samt var mycket omtalad för sitt excentriska uppträdande. Bäst av hennes arbeten anses de naiva, men tidshistoriskt mycket upplysande biografier vara, vilka hon skrev över sin man och sig själv (båda utgivna av Firth 1886).

Källor

Tryckta källor

Noter

Externa länkar 

  La methode et inuention nouuelle de dresser les cheuaux par le tres-noble, haut, et tres-puissant prince Guillaume marquis et comte de Newcastle ..., 1658.

Brittiska hertigar
Engelsk adel
Engelska militärer under 1600-talet
Alumner från St. John's College, Cambridge
Födda 1592
Avlidna 1676
Män
Jowett

Jowett Cars Ltd var en brittisk biltillverkare som verkade i Bradford, West Yorkshire mellan 1906 och 1954.

Bröderna Benjamin och William Jowett tillverkade stationära motorer innan de 1906 byggde en prototyp till en liten enkel, tvåsitsig bil med tvåcylindrig boxermotor. Endast ett fåtal bilar byggdes före första världskriget, men efter kriget tog tillverkningen fart, då Jowett fick rykte om sig att vara tillförlitliga och ekonomiska bilar. Från 1923 tillverkades även fyrsitsiga modeller och 1936 byttes den tvåcylindriga motorn mot en fyrcylindrig boxermotor.

1947 kom Jowett Javelin, som konstruerats av Gerald Palmer. Den var ovanligt avancerad för att vara en brittisk familjebil, med självbärande kaross, individuell hjulupphängning fram och torsionsstavar runt om. Det enda som påminde om äldre Jowett-bilar var den fyrcylindriga boxermotorn. 1950 tillkom sportbilen Jupiter. 

Jowett lade ned biltillverkningen 1954 och sålde fabriken till International Harvester, som fortsatte bygga traktorer där. Jowett började istället bygga flygplansdelar till Blackburn Aircraft.

Källor
Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982.

Externa länkar
 Jowett Car Club 

Ej längre existerande brittiska biltillverkare
Ej längre existerande brittiska fordonstillverkare
Företag bildade 1906
Företag upplösta 1954
Invicta

Invicta Cars var en brittisk biltillverkare som verkade mellan 1925 och 1950.

Märket återupplivades åren 2005-2012 under namnet Invicta av Invicta Car Company Ltd sedermera Westpoint Car Company Ltd  i Clippenham, Wiltshire.

Invicta 1925-1950 
Företaget startades 1925 av Noel Macklin. Bilarna utmärktes av sina ovanligt stora sexcylindriga motorer med högt vridmoment, för att vara brittiska sportbilar. Motorerna köptes från den fristående motortillverkaren Meadows och växte genom åren från 2,5 liter till 4,5 liter. Bilarna var framgångsrika inom bilsporten och vann Dewar Trophy två gånger under 1920-talet. 1931 vann Donald Healey Monte Carlo-rallyt med en Invicta och året därpå kom han på andra plats. 

1932 gjordes ett försök att bredda modellutbudet med en mindre bil med en Wilson förväljarlåda. Produktionen upphörde dock 1935 och Macklin gick vidare till Railton.

1946 kom namnet Invicta tillbaka, nu på lyxbilen Black Prince. Den sexcylindriga trelitersmotorn tillverkades återigen av Meadows. Den hade dubbla överliggande kamaxlar och dubbeltändning. Bilen hade en steglös automatväxellåda och individuell hjulupphängning med torsionsstavar runt om. Den avancerade bilen var mycket dyr och endast cirka tjugo bilar byggdes fram till 1950.

Invicta 2005-2012 
2004 startades Invicta Car Company Ltd som från år 2005 tillverkade modellen Invicta S1. Bilen hade en V8-motor från Ford och kaross i kolfiberarmerad komposit. Bilföretaget gick i konkurs i april 2012

Källor 
 Stora billexikonet, red. G N Georgano, svensk övers. Björn-Eric Lindh 1982.

Fotnoter 

Brittiska biltillverkare
Viktor Ferdinand Brotherus

Viktor Ferdinand Brotherus, född 28 oktober 1849 i Sund och död 9 februari 1929 i Helsingfors, var en finländsk botaniker.

Brotherus föddes på Åland och flyttade i tioårsåldern till Tavastehus, där han fick sin gymnasieutbildning. Därefter följde studier vid Helsingfors universitet för bryologen Sextus Otto Lindberg. Brotherus blev filosofie kandidat 1870 och ämnade först att utbilda sig vidare till läkare, men avbröt medicinstudierna efter att ha fått blodförgiftning. Han blev filosofie magister 1873 och filosofie licentiat 1884. Därefter verkade han som lärare i matematik och naturkunnighet vid de svenskspråkiga flickskolorna i Vasa och Helsingfors. Senare blev han lektor och, år 1921, titulärprofessor.

Brotherus företog flera vetenskapliga resor, till Kolahalvön och Ryska Lappmarken, till Kaukasiska alperna och Centralasien, och ägnade sig särskilt åt studiet av mossorna, på vilket område han utgav ett flertal avhandlingar och var en erkänd auktoritet. Hans Die Laubmoosflora Fennoskandias (1923), en mossflora över Fennoskandia, blev ett standardverk inom området. Han upptäckte och beskrev 1 800 arter och 70 släkten. Hans mossherbarium (över 100.000 exemplar och 15.000 arter) förvarvades av Helsingfors universitet.

Källor

Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Finländska botaniker
Finländska innehavare av professors namn
Födda 1849
Avlidna 1929
Män
Personer från Sund, Åland
Tsarklockan

Tsarklockan (ryska: Царь–колокол, Tsar-kolokol) är en stor kyrkklocka som står på marken inne i Kreml i Moskva.

Klockan är den största i världen, 6,14 meter hög och med en vikt av 216 ton. Klockan göts av mästaren Ivan Motorin och hans son 1733–1735. Klockan har aldrig ringt – vid en brand 1737 då klockan ännu var i sin gjutgrop sprack den och en stor bit (11,5 ton tung) lossnade.

Efter branden var klockan kvar på gjuteriet i ett sekel. 1836 placerades klockan på en stenpiedestal bredvid Ivan den stores klocktorn i Kreml. Lutad mot piedestalen står också den lossnade biten.

Den första tsarklockan blev färdig 1599 och vägde 18 ton. Den förstördes i en brand. Den andra blev gjuten 1655, med utnyttjande av resterna, men med tillsats av ny metall. Klockan vägde 100 ton. Den förstördes i en brand 1701. Den nuvarande tsarklockan är den tredje i ordningen.

Enskilda klockor
Moskva Kreml
Daniel Rodney

Daniel Rodney, född 10 september 1764 i Lewes, Delaware, död 2 september 1846 i Lewes, Delaware, var en amerikansk politiker. Han var guvernör i delstaten Delaware 1814–1817. Han representerade Delaware i båda kamrarna av USA:s kongress, först i representanthuset 1822–1823 och sedan i senaten 1826–1827.

Rodney var elektor för Federalistiska partiets kandidat Charles Cotesworth Pinckney i presidentvalet i USA 1808. Han förlorade guvernörsvalet 1810 mycket knappt mot demokrat-republikanen Joseph Haslet. Tre år senare vann han klart mot James Riddle och efterträdde Haslet som guvernör i januari 1814. Han efterträddes 1817 av John Clark.

James Monroe omvaldes överlägset i presidentvalet i USA 1820. Varje elektor i elektorskollegiet stödde honom. En del av elektorerna ville ändå rösta på en federalistisk vicepresidentkandidat. Monroes vicepresident Daniel D. Tompkins fick en överväldigande majoritet av elektorerna bakom sig men även fyra andra kandidater fick röster i vicepresidentvalet. Richard Stockton kom på andra plats med åtta elektorsröster och Rodney fick fyra elektorsröster.

Delaware hade två ledamöter i representanthuset från 1813 till 1823. Annars har delstaten bara haft en kongressledamot utöver de två senatorerna som varje delstat har. Rodney fyllnadsvaldes 1822 till representanthuset strax innan det andra mandatet avskaffades.

Senator Nicholas Van Dyke avled 1826 i ämbetet och efterträddes av Rodney. Han var en anhängare av John Quincy Adams och han efterträddes redan i januari 1827 av Henry M. Ridgely.

Rodney gravsattes på Saint Peters Cemetery i Lewes. Han var bror till Caleb Rodney som var guvernör i Delaware 1822-1823 och far till George B. Rodney som var ledamot av USA:s representanthus 1841–1845.

Referenser

Externa länkar 

Guvernörer i Delaware
Ledamöter av USA:s representanthus från Delaware
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Personer från Lewes, Delaware
Födda 1764
Avlidna 1846
Män
Thomas Pelham

Thomas Pelham kan syfta på flera personer, bland andra:

Thomas Pelham, 1:e baronet (omkring 154–1624)
Thomas Pelham, 2:e baronet (1597–c.1654)
Thomas Pelham, 1:e baron Pelham (1653–1712)
Thomas Pelham-Holles, 1:e hertig av Newcastle (1693–1768)
Thomas Pelham, 1:e earl av Chichester (1728–1805)
Thomas Pelham, 2:e earl av Chichester (1756–1826)
Thomas Pelham-Clinton, 3:e hertig av Newcastle (1752–1795)
Charles de Brouckère

Charles Marie Joseph Ghislain de Brouckère, född 1796 och död 20 april 1860 var en belgisk politiker.

de Brouckère var ursprungligen artilleriofficer, och spelade en betydande roll under den belgiska revolutionen 1830. Han blev medlem av nationalkongressen och finansminister 1831, inrikes och senare krigsminister i Leopold I:s första ministär (1831-32). Brouckère var myntdirektör 1832-1845 och blev 1848 medlem av deputeradekammaren, där han bekämpade de klerikala.

Charles de Brouckère var bror till premiärminister Henri de Brouckère.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Belgiens ministrar
Belgiens finansministrar
Födda 1796
Avlidna 1860
Män
Henri de Brouckère

Henri Marie Jospeh Ghislain de Brouckère, född 25 januari 1801 och död 25 januari 1895, var en belgisk politiker.

de Brouckère var kunglig prokurator vid revolutionens utbrott 1830, delegerad i London vid prins Leopolds kallande till kung samma år. Han var civilguvernör i Antwerpen 1840-1844, medlem av deputeradekammaren 1833-1848 och 1857-1870, där han så småningom blev ledare för de moderata liberalerna. Som konseljpresident (och utrikesminister) 1852-1855 sökte han närma de båda stridande partierna, liberaler och klerikaler, men misslyckades.

Henri de Brouckère var bror till inrikes och krigsministern Charles de Brouckère.

Källor
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Belgiens regeringschefer
Belgiens utrikesministrar
Belgiens ministrar
Belgiska liberaler
Födda 1801
Avlidna 1895
Män
Hertig av Newcastle

Hertig av Newcastle är en engelsk adelstitel. 

William Cavendish fick 1665 titeln hertig av Newcastle-upon-Tyne. Hans sondotter var gift med John Holles, 4:e earl av Clare (1662-1711), som 1694 erhöll titeln. Då han avlidit utan manlig avkomma, gavs titeln 1715 åt hans systerson och arvinge Thomas Pelham, som 1756 även erhöll titeln hertig av Newcastle-under-Lyme. 

Vid Pelhams död 1768 upphörde den förra hertigtiteln, men den senare övergick till hans systerson Henry Fiennes Clinton, förut earl av Lincoln. Bland senare hertigar kan nämnas Henry Pelham-Clinton, 4:e hertig av Newcastle, Henry Pelham-Clinton, 5:e hertig av Newcastle samt Henry Pelham-Clinton, 7:e hertig av Newcastle. Denna gren av släkten Clinton utdog 1988 och med den föll titeln hertig av Newcastle tills vidare ur bruk.

Källor 

 

Engelska adelstitlar
Willard Saulsbury

Willard Saulsbury, född 2 juni 1820 i Kent County, Delaware, död 6 april 1892 i Dover, Delaware, var en amerikansk demokratisk politiker och jurist. Han representerade delstaten Delaware i USA:s senat 1859-1871.

Saulsbury studerade vid Dickinson College och Delaware College (numera University of Delaware). Han studerade sedan juridik och inledde sin karriär som advokat i Georgetown, Delaware.

Saulsbury var delstatens justitieminister (Delaware Attorney General) 1850-1855. Han efterträdde 1859 Martin W. Bates som senator för Delaware. Efter två mandatperioder i senaten efterträddes han 1871 av äldre brodern Eli M. Saulsbury. En annan av hans bröder, Gove Saulsbury, var guvernör i Delaware 1865–1871. Sonen Willard Saulsbury Jr. var senator för Delaware 1913–1919.

Willard Saulsbury tjänstgjorde som Delawares kansler, domare i Delaware Court of Chancery, från 14 november 1873 fram till sin död. Han gravsattes på Christ Episcopal Churchyard i Dover.

Externa länkar
Biographical Directory of the United States Congress
Political Graveyard

Amerikanska jurister
Ledamöter av USA:s senat från Delaware
Amerikanska demokrater
Amerikanska politiker under 1800-talet
Personer från Kent County, Delaware
Födda 1820
Avlidna 1892
Män
Alumner från University of Delaware
Alumner från Dickinson College
Sperian Protection

Sperian Protection är ett världsledande företag inom personlig skyddsutrustning. Företaget grundades år 1957 av Christian Dalloz, och en rad uppköp och sammanslagningar har lett fram till vad som idag heter Sperian Protection. Koncernen har ca 5500 anställda och 30 produktionsanläggningar fördelade på fem kontinenter.

Produkter
Sperian Protection utvecklar och producerar personlig skyddsutrustning för hela kroppen:

 Hörselskydd
 Ögon-, och ansiktsskydd
 Andningsskydd
 Gasdetektorer
 Skyddshandskar
 Skyddskläder
 Skyddsskor
 Fallskydd

Varumärken
Sperian Protections produkter är främst samlade under tre varumärken; Sperian, Miller by Sperian samt Howard Leight by Sperian. Även Antec ingår i varumärkesportföljen. Sedan 2004 har Sperian Protection exklusiv licens att marknadsföra Timberland PRO i Europa och delar av Mellanöstern och Afrika.

Historia
1957  Bildades Christian Dalloz.
1974  Bildades Bacou SA. 
1979  Bacou SA startar sin första internationella verksamhet i Spanien. 
1986  Dalloz etablerar sig på börsen.
1989  Dalloz köper upp det amerikanska WGM Safety Corp med varumärkena Willson, Miller och Granet.
1993  Bacou USA bildas för att kunna förvärva Uvex Safety Inc.
1997  Bacou Group etableras i Shanghai, Kina.
1990-2001  Dalloz förvärvar successivt Bilsom, Pulsafe, Troll, Komet, Moxham, Söll och Fendall.
1990-2001  Bacou förvärvar Survivair, Howard Leight, Perfect Fit, Biosystems, Fenzy, Titmus, Optrel, Ox’Briidge, Delta Protection.
2001  Bacou-Dalloz bildas genom en sammanslagning av de bägge företagen. 
2003  Bacou-Dalloz förvärvar Securitex.
2004  Avyttrar Abrium, en fransk distributör. 
2007  Bacou-Dalloz förvärvar Nacre. 
2007  Bacou-Dalloz byter namn till Sperian Protection. 
2008  Sperian Protection förvärvar Combisafe.

Sperian Protection Nordic AB
Sperian Protections nordiska och baltiska huvudkontor ligger i Helsingborg. Här finns även en R&D-avdelning för hörselprodukter.

Externa länkar
Sperian Protection
Timberland PRO
Antec

Franska företag
Företag bildade 1957
Polyborinae

{{Taxobox
| name = Polyborinae
| status = 
| image = Caracara plancus-3.jpg
| image_caption = Sydlig caracaraCaracara plancus
| image_width = 240px
| range_map = 
| range_map_caption = 
| image2 = 
| image2_caption = 
| domain_sv = Eukaryoter
| domain = Eukaryota
| regnum_sv = Djur
| regnum = Animalia
| phylum_sv = Ryggsträngsdjur
| phylum = Chordata
| subphylum_sv = Ryggradsdjur
| subphylum = Vertebrata
| classis_sv = Fåglar
| classis = Aves
| ordo_sv = Falkfåglar
| ordo = Falconiformes
| familia_sv = Falkfåglar
| familia = Falconidae
| subfamilia = Polyborinae
| taxon = Polyborinae
| taxon_authority = Bonaparte, 1838
| subdivision_ranks = Släkten
| subdivision = * Caracara
 Daptrius
 Herpetotheres
 Ibycter
 Micrastur
 Milvago Phalcoboenus}}
Polyborinae är en underfamilj inom familjen Falconidae. Underfamiljen omfattar caracaror, skogsfalkar och skrattfalken. Alla arter inom gruppen hör hemma i Amerika. Systematiken för familjen Falconidae är omdiskuterad, och Polyborninae behandlas inte som en underfamilj av exempelvis American Ornithologists' Union (AOU). De placerar istället skrattfalken i underfamiljen Falconinae och delar upp Polyborinae i Caracarinae och Micrasturinae. Men det förekommer också att caracarorna placeras i Falconinae medan skrattfalken och skogsfalkarna istället placeras i underfamiljen Herpetotherinae.

Släkten
Skogsfalkar
 Släkte Micrastur Strimmig skogsfalk (Micrastur ruficollis) 
 Blygrå skogsfalk (Micrastur plumbeus)  
 Vitögd skogsfalk (Micrastur gilvicollis)
 Kryptisk skogsfalk (Micrastur mintoni) 
 Gråryggad skogsfalk (Micrastur mirandollei) 
 Halsbandsskogsfalk (Micrastur semitorquatus) 
 Loretoskogsfalk (Micrastur buckleyi)
 Hispaniolacaracara (Milvago alexandri) - utdöd
 Kubacaracara (Milvago carbo) - utdöd

Caracaror 
Släkte Daptrius	 
 Svart caracara (Daptrius ater)
Släkte IbycterRödstrupig caracara (Ibycter americanus) - tidigare Daptrius americanusSläkte Phalcoboenus Vitstrupig caracara (Phalcoboenus albogularis)	 
 Strimmig caracara (Phalcoboenus australis)
 Knölcaracara (Phalcoboenus carunculatus)
 Bergscaracara (Phalcoboenus megalopterus)
Släkte Caracara (syn. Polyborus)
 Sydlig tofscaracara (Caracara plancus) - syn. tofscaracara
 Nordlig tofscaracara (Caracara cheriway) - behandlades tidigare som underart till C. plancus Karibisk caracara (Caracara creightoni) - utdöd
 Guadalupecaracara (Caracara lutosa)  - utdöd 1903
 Puerto Ricocaracara (Caracara latebrosus) - utdöd
Släkte Milvago Chimangocaracara (Milvago chimango)
 Gulhövdad chimango (Milvago chimachima)

Skrattfalk
 Släkte Herpetotheres Skrattfalk (Herpetotheres cachinnans'')

Referenser

Falkfåglar

en:Polyborinae
Delaware Court of Chancery

Delaware Court of Chancery är en domstol i den amerikanska delstaten Delaware som behandlar frågor inom billighetsrätten (equity). Domstolen är av samma typ som den ej längre existerande brittiska kanslersrätten. Domstolen grundades enligt Delawares författning år 1792. Domstolen är dessutom en av tre domstolar i Delaware som fungerar som författningsdomstol, den har kompetens att kontrollera om lagar strider emot Delawares grundlag. De två andra är Delawares högsta domstol (Supreme Court) och Delawares högre domstol (Superior Court).

Delawares kansler (Chancellor of Delaware) är domstolens chefsdomare. Det finns fyra vicekanslerer sedan 1989. Ursprungligen fanns det bara en kansler. Det första vicekanslersämbetet inrättades 1939, det andra 1961 och det tredje 1984. Utöver kanslern och fyra vicekanslerer finns det en assisterande domare som kallas Master of Chancery.

Motsvarande domstolar har funnits i andra delstater, nämligen New York Court of Chancery 1701-1847 och Michigan Court of Chancery 1836-1847.

Externa länkar
A Short History of the Delaware Court of Chancery

Domstolar i USA
Henry Pelham-Clinton

Henry Pelham-Clinton kan syfta på flera personer:

* Henry Pelham-Clinton, 2:e hertig av Newcastle (1720–1794)
 Henry Pelham-Clinton, 4:e hertig av Newcastle (1785–1851)
 Henry Pelham-Clinton, 5:e hertig av Newcastle (1811–1864)
 Henry Pelham-Clinton, 6:e hertig av Newcastle (1834–1879)
 Henry Pelham-Clinton, 7:e hertig av Newcastle (1864–1928)

Se även 

 Henry Clinton
 Henry Pelham
Henry Pelham-Clinton, 4:e hertig av Newcastle

Henry Pelham Fiennes Pelham-Clinton, 4:e hertig av Newcastle, född den 31 januari 1785, död den 12 januari 1851, var en engelsk adelsman, son till Thomas Pelham-Clinton, 3:e hertig av Newcastle och sonson till Henry Pelham-Clinton, 2:e hertig av Newcastle.

Newcastle gjorde sig som politiker hatad för sin extrema konservatism, något som ledde till att hans slott Nottingham Castle utanför Nottingham , brändes ner av en rasande pöbelhop 1831. I parlamentet uppträdde han konsekvent mot alla reformer. Han blev riddare av Strumpebandsorden 1812.

Familj 

Gift 1807 med Georgina Elizabeth Mundy (1789–1822) . 

Barn:

 Lady Caroline Augusta Pelham-Clinton (1808–1898), gift med amiral sir Cornwallis Ricketts
 Lady Henrietta Pelham-Clinton (1809–1890), gift med amiral Edwin Clayton d'Eyncourt
 Henry Pelham-Clinton, 5:e hertig av Newcastle (1811–1864) 
 Lord Charles Pelham Pelham-Clinton (1813–1894), kapten, MP, gift med Elizabeth Grant
 Lord Thomas Charles Pelham-Clinton (1813–1882), gift med Marianne Gritton
 Lord Robert Pelham-Clinton (1820–1867), MP, ogift

Källor
 

Brittiska hertigar
Engelsk adel
Brittiska politiker
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1785
Avlidna 1851
Män
John Hobhouse, 1:e baron Broughton

John Cam Hobhouse, 1:e baron Broughton, 2:e baronet, född 27 juni 1786, död 3 juni 1869, var en engelsk litteratör och politiker.

Broughton var under många år en av Byrons närmaste vänner och skrev bland annat kommentarer till Child Harlod (1818). Han hade tagit intryck av Byrons Greklandsvurm och romantiska liberalismoch kämpade vältaligt för sina idéer, sedan han 1828 invalts i parlamentet. Han innehade bland annat posten som minister för Irland (1833) och från 1835 president för The board of control i Melbournes och Russells ministärer. Från och med 1852 drog han sig tillbaka från det offentliga livet och ägnade sig helt åt litterär verksamhet. Föregående år upphöjdes han till peer.

Källor 
Svensk uppslagsbok, Lund 1930

Noter

Storbritanniens ministrar
Brittiska parlamentsledamöter
Engelsk adel
Brittiska politiker under 1800-talet
Födda 1786
Avlidna 1869
Män
Svensk uppslagsbok
Ledamöter av Royal Society
Baronetvärdiga personer
Alumner från Trinity College, Cambridge
Butenylgrupp

En butenylgrupp är en organisk funktionell grupp med strukturformeln CH2CH=CHCH3. De finns i två stereoisomerer; cis- och trans-form.

Funktionella grupper
Henry Pelham-Clinton, 5:e hertig av Newcastle

Henry Pelham Fiennes Pelham-Clinton, 5:e hertig av Newcastle, född den 22 maj 1811, död den 18 oktober 1864, var en brittisk politiker, son till Henry Pelham-Clinton, 4:e hertig av Newcastle. 

Newcastle tillhörde, då ännu kallad earl av Lincoln, underhuset 1832–46, där han slöt sig till sir Robert Peel, i vars ministär han februari-juli 1846 var förste sekreterare för Irland. 

I Aberdeens koalitionsministär blev han 1852 kolonial- och krigsminister; vid Krimkrigets utbrott 1854 avskildes kolonialärendena från hans portfölj. Som krigsminister gjorde han vad möjligt var för arméns utrustning under den sedan länge i departementet rådande försumpningen. Bruten genom överansträngning, avgick han i februari 1855. Han var 1859–1864 åter kolonialminister (i Palmerstons ministär). Riddare av Strumpebandsorden 1860.

Familj 

Gift 1832 på Hamilton Palace , Skottland, med Lady Susan Harriet Hamilton (1814–1889) , dotter till Alexander Douglas-Hamilton, 10:e hertig av Hamilton . Han och Lady Susan skildes 1850, efter en skandal då hon rymde med sin älskare, lord Walpole.

Barn:

 Henry Pelham Pelham-Clinton, 6:e hertig av Newcastle (1834–1879) , gift med Henrietta Hope
 Lord Edward William Pelham-Clinton (1836–1907) , MP , hovman, gift med Mathilda Cradock-Hartopp
 Lady Susan Charlotte Pelham-Clinton (1839–1875) , gift med överstelöjtnant Adolphus Frederick Charles Vane-Tempest
 Lord Arthur Pelham-Clinton (1840–1870) , sjöofficer, begick självmord efter homosexskandal
 Lord Albert Sidney Pelham-Clinton (1845–1884)

Källor

 
 

Brittiska politiker
Engelsk adel
Brittiska hertigar
Riddare av Strumpebandsorden
Födda 1811
Avlidna 1864 
Män