kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Adolf Miethe

Adolf Miethe, född 25 april 1862 i Potsdam, död 5 maj 1927 i Berlin, var en tysk fotokemist. 

Miethe studerade vid universiteten i Berlin och Göttingen, var vetenskaplig medarbetare hos Schulze & Bartels i Rathenow och Voigtländer & Sohn i Braunschweig samt blev 1899 professor och föreståndare för fotokemiska laboratoriet vid tekniska högskolan i Berlin.
 
Miethe uppfann och utarbetade tillsammans med Johannes Gaedicke blixtljusfotografin, förbättrade metoderna för trefärgstryck och gjorde ett flertal tekniska uppfinningar och förbättringar på fotografins område. Han utarbetade metoder för syntetisk framställning av ädelstenar och försökte förvandla kvicksilver till guld.

Källor

Tyska kemister
Tyska professorer
Fotografi
Tyska forskare under 1800-talet
Tyska forskare under 1900-talet
Personer från Potsdam
Födda 1862
Avlidna 1927
Män
Ugglan
Alumner från Göttingens universitet
Charles Bulfinch

Charles Bulfinch, född 8 augusti 1763 i Boston, Massachusetts, död 15 april 1844 i Boston, var en amerikansk arkitekt och anses av många vara den förste infödde amerikanen som utövade arkitektur som yrke.

Biografi
Bulfinch fick sin grundutbildning vid Boston Latin School och Harvard University där han tog en magisterexamen år 1784. Han studerade sedan i Europa åren 1785 – 87 där han påverkades av den klassiska arkitekturen i Italien och neoklassiska byggnader ritade av Christopher Wren, Robert Adam, William Chambers och andra i Storbritannien. Thomas Jefferson blev något av en mentor för honom i Europa, som han senare själv skulle bli för Robert Mills.

Som arkitekt var Bulfinch huvudsakligen verksam i Boston, men ritade också parlamentsbyggnader (”Capitols”) i flera amerikanska delstater och fullbordade Kapitolium i Washington, där intrycken från Wren är särskilt tydliga.

Hans verk är kända för sin enkelhet, balans och goda smak, och som ursprung till en distinkt federal stil av klassiska kupoler, kolumner och prydnader, som i början av 1800-talet dominerade amerikansk arkitektur.

Byggnader i urval

Källor
Bra Böckers lexikon, 1973

Födda 1763
Avlidna 1844
Män
Amerikanska arkitekter under 1700-talet
Personer från Boston
Alumner från Harvard University
Amerikanska arkitekter under 1800-talet
Eduard Valenta

Eduard Valenta, född 5 augusti 1857 i Wien, död där 19 augusti 1937, var en österrikisk fotokemist. 

Valenta var professor vid Graphische Lehr- und Versuchsanstalt i Wien.

Bibliografi 
 Die Klebe- und Verdickungsmittel (1884)
 Die Photographie in natürlichen Farben (1887; ny omarbetad upplaga 1913)
 Versuche über Photographie und Röntgenstrahlen (tillsammans med Josef Maria Eder, 1896)
 Die Behandlung der für den Auskopierprozess bestimmten Emulsionspapiere (1896)
 Photographische Chemie und Chemikalienkunde (två band, 1898–99)
 Die Rohstoffe der graphischen Druckgewerbe (tre band, 1904–14)
 Beìträge zur Photochemie und Spektralanalyse (tillsammans med Eder, 1904)
 Atlas typichen Spektren (tillsammans med Eder, 1911).

Källor

Noter

Österrikiska kemister
Österrikiska professorer
Fotografi
Födda 1857
Avlidna 1937
Män
Ugglan
Personer från Wien
Noiseau

Noiseau är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Ormesson-sur-Marne som tillhör arrondissementet Nogent-sur-Marne. År  hade Noiseau  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Noiseau

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Ormesson-sur-Marne

Ormesson-sur-Marne är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Ormesson-sur-Marne som tillhör arrondissementet Nogent-sur-Marne. År  hade Ormesson-sur-Marne  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Ormesson-sur-Marne

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Périgny, Val-de-Marne

Périgny är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Villecresnes som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Périgny  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Périgny

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Le Plessis-Trévise

Le Plessis-Trévise är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Villiers-sur-Marne som tillhör arrondissementet Nogent-sur-Marne. År  hade Le Plessis-Trévise  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Le Plessis-Trévise

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
La Queue-en-Brie

La Queue-en-Brie är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Ormesson-sur-Marne som tillhör arrondissementet Nogent-sur-Marne. År  hade La Queue-en-Brie  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen La Queue-en-Brie

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Rungis

Rungis är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Chevilly-Larue som tillhör arrondissementet L'Haÿ-les-Roses. År  hade Rungis  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Rungis

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Carl Pokorny

Carl Robert (CR) Pokorny [på'kårni], född 27 september 1894 i Wien, död 1 maj 1988, var en österrikisk-svensk jurist (juris doktor) och journalist. Han var verksam som börskommentator vid Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning från 1920 till 1965, vid Veckans Affärer 1965 till 1979, redaktör för Tidskrift för Företagsekonomi 1963 till 1982 och kolumnist för Företagaren 1955 till 1981.

Bibliografi
Wigforss, Myrdal o det sluttande planet (1947)
Att ha aktier (1957; flera upplagor)
Aktieplacerarens handbok, del 1 och 2 (1958, 1959)
1960-talet ett ödesdecennium (1960)

Källor

Externa länkar
”Pokorny C R” i Nationalencyklopedin.
”Pokorny Carl Robert” i Svensk Uppslagsbok.

Svenska journalister under 1900-talet
Män
Födda 1894
Avlidna 1988
Personer från Wien
Saint-Mandé

Saint-Mandé är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Saint-Mandé som tillhör arrondissementet Nogent-sur-Marne. År  hade Saint-Mandé  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Mandé

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Saint-Maurice, Val-de-Marne

Saint-Maurice är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Charenton-le-Pont som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Saint-Maurice  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Saint-Maurice

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Santeny

Santeny är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Villecresnes som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Santeny  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Santeny

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Valenton

Valenton är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Valenton som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Valenton  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Valenton

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Villecresnes

Villecresnes är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Villecresnes som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Villecresnes  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Villecresnes

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Villeneuve-le-Roi

Villeneuve-le-Roi är en kommun i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France i norra Frankrike. Kommunen ligger i kantonen Villeneuve-le-Roi som tillhör arrondissementet Créteil. År  hade Villeneuve-le-Roi  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Villeneuve-le-Roi

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Val-de-Marne

Källor

Externa länkar 

Kommuner i Val-de-Marne
Södermanlands runinskrifter 230

Sö 230 är en av flera runstenar som nu står i trädgården vid Torps gamla handelsbod i Sundsta och Sorunda socken på Södertörn. Den står bakom huvudbyggnaden. 

Den har liksom Sö 229, stått utmed en forntida väg som gick över "dyarna" i dalsänkan söder om Sorunda kyrka. När den övergivna vägbanken som varit kyrkoväg bortröjdes 1888, hittades de två ditintills okända runstenarna. Sannolikt har de varit så kallade brostenar.

Sö 230 är en så kallad "toksten" som inte ger någon språklig mening. Texten innehåller ett antal runor blandade med runlika tecken och har förmodligen skapats i ett dekorativt syfte. Ornamentiken består av en glosögd orm som i stenens mittparti omsluter ett kristet kors. Korsarmarnas ytterkanter tangerar ormens hals och svans.

Källa 
 Vikingatida runstenar i Sorunda socken, Palle Budtz, 1996, Sorunda hembygdsförening

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nynäshamns kommun
Sorunda
Södermanlands runinskrifter 251

Runinskrift Sö 251 är en runsten som står på sin ursprungliga plats vid Klastorp i Ösmo socken på Södertörn. 

Stenen restes av två systrar som minne efter deras far. Enligt bilden från 1850-talet är den placerad ovanpå en så kallad uppallad sten.

Inskrift 
Translitterering: ÷ tisilfR × auk × ika × letu × raisa × st--n × þina × eftiR × sloþa × faþur × sin

Normalisering: DisælfR ok Inga letu ræisa st[æi]n þenna æftiR Sloða, faður sinn.

Nusvenska: Disälv och Inga lät resa denna sten efter Slode, sin fader.

Se även 
Lista över Södermanlands runinskrifter
Sverige under vikingatiden
Sverige under äldre medeltiden

Källa 
 Kulturmiljöprogram för Nynäshamns kommun. Kulturhistoriskt värdefulla områden, Länsstyrelsen i Stockholms län, 1983, Peter Bratt och Rolf Källman
Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nynäshamns kommun
The Wolverine

The Wolverine är en amerikansk-brittisk superhjältefilm från 2013, i regi av James Mangold. Den är baserad på karaktären Wolverine från X-Men och är den andra solofilmen om denna karaktär; den första var X-Men Origins: Wolverine (2009). Filmen är även den sjätte delen i X-Men-filmserien.

En tredje solofilm kallad Logan – The Wolverine släpptes våren 2017. Hugh Jackman återvände tillsammans med Patrick Stewart och med James Mangold i registolen igen.

Rollista (i urval) 
 Hugh Jackman – James "Logan" Howlett / Wolverine
 Hiroyuki Sanada – Shingen Yashida
 Tao Okamoto – Mariko Yashida
 Rila Fukushima – Yukio
 Famke Janssen – Jean Grey / Phoenix
 Will Yun Lee – Kenuichio Harada
 Svetlana Chodtjenkova – Dr. Green / Viper 
 Haruhiko Yamanouchi – Ichirō Yashida / Silver Samurai
 Brian Tee – Noburo Mori
 Ken Yamamura – Ichirō Yashida som ung
 Ian McKellen – Erik Lehnsherr / Magneto (cameo)
 Patrick Stewart – Charles Xavier / Professor X (cameo)

Om filmen 

Filmen var planerad innan X-Men Origins: Wolverine hade haft premiär. Jackman har sagt att historien då Logan reser till Japan är hans favorit, men de behövde göra en film som förklarade karaktärens bakgrund innan. Inspelningen skulle börja våren 2011, men fördröjdes på grund av tsunamin och jordbävningarna som skedde i Japan. Under den tiden skrev de om manuset. Inspelning började i augusti 2012, och avslutades i november. Filmen konverterades till digital 3D under post-produktionen.

En 12 minuter längre version av filmen släpptes på Blu-ray den 27 november 2013.

Se även 

 X-Men (serietidning)
 X-Men (2000)
 X-Men 2 (2003)
 X-Men: The Last Stand (2006)
 X-Men Origins: Wolverine (2009)
 X-Men: First Class (2011)
 X-Men: Days of Future Past (2014)
 Deadpool (2016)
 X-Men: Apocalypse (2016)
 Logan (2017)
 Deadpool 2 (2018)
 X-Men: Dark Phoenix (2019)

Källor

Fotnoter

Externa länkar 

Amerikanska filmer 2013
Engelskspråkiga filmer
Filmer baserade på tecknade serier
Amerikanska uppföljarfilmer
Brittiska uppföljarfilmer
Filmer i regi av James Mangold
Filmmusik av Marco Beltrami
X-Men på film
3D-filmer
Brittiska filmer 2013
Heim (efternamn)

Heim är ett efternamn, som burits av bland andra:

 Albert Heim (1849–1937), schweizisk geolog
 Aribert Heim (1914–1992), österrikisk medicinare
 Arnold Heim (1882–1965), schweizisk geolog
 August Heim (1904–1976), tysk fäktare
 Bruno Bernhard Heim (1911–2003), schweizisk ärkebiskop och påvligt sändebud
 Burkhard Heim (1925–2001), tysk fysiker
 Ernst Ludwig Heim (1747–1834), tysk medicinare
 Ferdinand Heim (1895–1977), tysk general
 François Joseph Heim (1787–1865), fransk målare
 Georg Heim (1865–1938), bayersk politiker
 Ignaz Heim (1818–1880), tysk musiker
 Jacques Heim (1899–1967), fransk modeskapare och kostymör
 
 Ludwig Heim (1844–1917), tysk arkitekt
 Manfred Heim (född 1961), tysk romersk-katolsk teolog
 Roger Heim (1900–1979), fransk mykolog

Se även 
 IK Heim
 Heym
 Haim

 Heim

Tyska efternamn
Heym

Heym är ett tyskt efternamn, som burits av bland andra:

 Georg Heym (1887–1912), tysk skriftställare
 Stefan Heym (1913–2001), tysk skriftställare

Se även 

 Heim
 Heyme
 Heymel

Tyska efternamn
François-Joseph Heim

François Joseph Heim, född den 16 januari 1787, död den 30 september 1865, var en fransk målare.

Heim var från 1803 elev av Vincent, erhöll 1807 romerska priset och studerade därefter i Rom. År 1829 blev han medlem av Institutet och 1831 professor vid École des beaux-arts. I sin konst sökte han, liksom flera av sina samtida, förena den från David ärvda stiliserande uppfattningen med livligare färg, större frihet i rörelserna och käckare behandling. I sina äldre arbeten är han inte utan förtjänster både i teckning och färg, som i väggmålningarna i S:t Gervais, S:t Cyrs och S:t Juliettes martyrium (1819) och i Scen från Jerusalems förstöring, efter Josefus (1824, Louvren). Han målade också bataljtavlor i Versailles, plafonder i Louvren med mera.

Källor 

  

Födda 1787
Avlidna 1865

Franska målare
Franska professorer
Personer i Frankrike under 1800-talet
Ledamöter av Académie des beaux-arts
Män
Officerare av Hederslegionen
Villa Korndal

Villa Korndal ligger i Mölndal, strax söder om Göteborg. Villan uppfördes 1870 åt David Otto Francke efter bröderna Axel och Hjalmar Kumliens ritningar. David Otto Francke var entreprenören som gjorde Korndals pappersbruk till Sveriges största. Villa Korndal övergick senare i familjen Wallenbergs ägo för att därefter vara disponentbostad åt företaget Papyrus ledare.

Fastighetsköp 
I september 2005 köptes villan på 1600-1700 kvm med tillhörande park på 40-41 000 kvm av företaget Forever Living Products för 24,5 miljoner kronor och används som kontor sedan februari 2006. Tibellska villan från år 1929 på 600 kvm ingick i köpet.

Ägaren till Villa Papyrus, via Korndals Fastighets AB, var en minnesfond kallad ”Wallenbergfonden”. Korndals Fastighets AB hade i sin tur köpt fastigheten några år tidigare för 23 miljoner kronor av Klippan Mölndal AB, som gick i konkurs i juli 2006. Fondens styrelse, med representanter från fack och arbetsgivare från Klippan AB, ville helst att kommunen skulle köpa fastigheten på grund av det industrihistoriska värdet. Kommunen ansåg dock att utgångspriset på 30 miljoner kronor låg för högt; max tio miljoner kronor ville man betala trots att hela Papyrus område finns med i kommunens kulturmiljövårdprogram.

I januari 2015 köpte MölnDala Fastighets AB 11 900 kvm av den västra delen av parken för 17 miljoner kronor för att säkerställa kopplingen till Mölndals Innerstad.

Hösten 2022 förvärvades Villa Korndal av Mölndala Fastighets AB.

Fotografering och dokumentering 
Efter Wallenbergs övertagande lät man 1895 fotografen Caroline Gaudard dokumentera interiören. Gaudard var flitigt anlitad för att fotografera interiörer i Göteborgs välbärgade hem. Ett antal foton från villan återfanns 2021 i arkivet från AB Papyrus. Fotografierna ger en värdefull inblick i hur villan såg ut runt sekelskiftet 1900.

Bilder

Referenser

Noter

Externa länkar 

 Webb - Forever Living Products Scandinavia

Byggnader och anläggningar i Mölndal
Byggnader ritade av Axel Kumlien
Stiftelsen (musikgrupp)

Stiftelsen är ett svenskt poprockband från Ljungaverk i Ånge kommun.

Om Stiftelsen
Stiftelsen bildades 2011 av Takidas sångare Robert Pettersson och barndomskamraten Micke Eriksson.

Första singeln Vart jag än går blev etta på Sverigetopplistan 10 augusti 2012 och etta på Digilistan 2 september 2012.

Den 16 september 2012 blev Stiftelsen etta på Svensktoppen.

29 maj 2013 släppte gruppen på Universal Music den nya singeln ”En annan värld”, den första singeln från albumet Dopet, som släpptes den 30 oktober 2013.

Medlemmar 
 Robert Pettersson (född 1 september 1978) – sång
 Micke Eriksson (född 17 februari 1977) – gitarr
 Arne Johansson (född 5 januari 1981) – basgitarr
 Martin Källström (född 28 augusti 1977) – trummor

Diskografi 
Studioalbum
2012 – Ljungaverk
2013 – Dopet
2015 – Kom som du är
2017 – Allting låter som Slipknot
2020 - Moder Jord
2022 – En vampyr har alltid fest

Singlar 
2012 – "Vildhjärta" / "Vildhjärta (Söndagsversionen"

2012 – "Vart jag än går" / "Härifrån"
2012 – "Ur balans"
2013 – "En annan värld"
2013 – "Utanför Din Dörr"
 2014 – "Giftet"
 2014 – "Lilla mamma"
 2015 – "Hon finns överallt"
 2015 – "Vår sommarnatt"
 2016 – "Opsovati"
 2016 – "Darling"
 2017 – "UB2"
 2018 – "När kallt möter kallt"
 2018 – "Vi gör det igen"
 2019 – "Sov med änglarna"
 2020 – "Kropp utan ande"
 2022 – "Vilsen"
 2022 – "Hyckleri"

DVD
2015 – 50 I Sundsvall

Melodier på Svensktoppen 
 "Vart jag än går" – 2012/2013
 "En annan värld" – 2013
 "Utanför din dörr" – 2014

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Svenska rockgrupper
Musikgrupper bildade 2011
Södermanlands runinskrifter 231

Sö 231 är utförd på ett flyttblock som ligger utmed gamla byvägen mellan Trollsta mellangård och Trollsta södergård i Sorunda socken på Södertörn. 

Runblocket är beläget ett hundratal meter söder om Mellangården. Skriften var länge försvunnen men återfanns vid en undersökning av Riksantikvarieämbetet 1927. Från marken till ristningens underkant är avståndet cirka en meter och ristningens höjd är drygt en meter, vilket medför att övre delen är svårläst. Runslingans början och slut är borta men ett kors finns bevarat i ristningens mitt.

Inskrift 
 Translitterering: ... ...u × ---- × -ftir --þiuka · ---ur sin · k-an
 Normalisering: ... [ræist]u [stæin æ]ftiR <--þiuka> [fað]ur sinn g[oð]an.
 Nusvenska: ...reste stenen efter..., sin gode fader...

Källa 
Vikingatida runstenar i Sorunda socken, Palle Budtz, Sorunda hembygdsförening, 1996, 

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Nynäshamns kommun
Sorunda
Strupsnittsöring

Strupsnittsöring, Oncorhynchus clarkii, är en fiskart.

Individerna blir upp till 99 cm långa med en maximalvikt av 18,6 kg. Grundfärgen på ryggen är oftast mörkgrön till blågrön. Den blir på sidorna olivgrön och på undersidan silvervit. Grundfärgen kan variera mellan olika exemplar. På grundfärgen förekommer många mörka fläckar. Strupsnittsöring har i ryggfenan 8 till 11 mjukstrålar och inga taggstrålar. I analfenan finns 8 till 12 mjukstrålar och likaså inga taggstrålar.

Utbredningsområdet ligger vid Nordamerikas västra kustlinje från Prince William Sound i Alaska till Eel River i norra Kalifornien. Arten besöker angränsande vattendrag för fortplantningen. Strupsnittsöring introducerades i några insjöar i östra USA.

Vanligen når de unga fiskarna havet efter ett till två år. Några exemplar lever upp till sju år i sötvatten innan de når havet. Det finns även populationer som vistas hela livet i vattendrag och insjöar. Denna öring har små fiskar, kräftdjur och insekter som föda.

Referenser

Externa länkar

Laxfiskar
Södermanlands runinskrifter 202

Runinskrift Sö 202 är ristad på en runsten i Östa, Ytterselö socken och Strängnäs kommun i Södermanland. Stenen står söder om landsvägen mellan samhället Östa och idrottsplatsen. Området som är rikt på fornlämningar är markerat med en skylt.

Inskriften

Stenen 

Runstenen står i Östa hage väster om Stallarholmen, troligen på sin ursprungliga plats och något femtiotal meter norr om Sö 203.

Höjden på stenen är 1,38 m, bredden upptill är 0,73 m och nedtill 1,30 m djupt. Ristningen är enkelt utförd och ytan, som är tämligen skrovlig, är skadad genom ett par större avflagningar. Ristarens bristande skicklighet framträder i runornas utseende och deras bruk. Utrymmet är illa disponerat; delvis står runorna starkt sammanträngda. Ornamentiken består av en runorm som bildar en rund slinga och motivet saknar det kristna korset.

Erik Brate har påpekat, att Östastenen Sö 202 har vissa likheter med Ärjastenen Sö 333. Det finns mycket som talar för att Sö 202 och Sö 333 är utförda av samme ristare. På Ärjastenen namnger han sig: Æskill. Ärjastenen är visserligen i tekniskt avseende skickligare utförd, materialet är också den lättare sandstenen, men den är inte något mästerverk. 

I inskriftens sista, tyvärr mycket skadade ord förmodar Richard Dybeck ett ortnamn, namnet på den gård, som Ospake ägde. Erik Brate framhåller att det kan ha varit gården Klahammar. Han antager, med hänsyn till ristningens runrester, att denna gård i äldre tid har hetat "Klävi".

Källor 
 Skylt på plats
Christer Hamp Runor
 Digitala Sveriges runinskrifter
Runstenar i Södermanland, sid. 101, red. Ingegerd Wachtmeister, Södermanlands museum, 1984,

Se även 
 Alfabetisk lista över runinskrifter
 Lista över runinskrifter i Strängnäs kommun
 Lista över Södermanlands runinskrifter

Södermanlands runinskrifter
Runinskrifter i Strängnäs kommun