kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tydje kapell

Tydje kapell är en liten kyrka som tillhör Åmåls församling i Karlstads stift. Kapellet med begravningsplats ligger på en sandås nära gårdarna Tydje Stom och Tydjebyn. Kyrkogården omges av en kallmur. Omkring två kilometer åt norr ligger Tösse nya kyrka.

Kapellet
Åtminstone tre träkyrkor lär ha funnits i Tydje socken i Dalsland. Första kända kyrkan brändes ned av danskar och norrmän på 1600-talet. En ny kyrka uppfördes kort därefter och ersattes 1754 av ännu en som revs 1848 när Tösse nya kyrka var färdigställd. Nuvarande gravkapell uppfördes efter ritningar av arkitekt Ärland Noréen och invigdes 1955.
Kapellet har en stomme av tegel och natursten och är orienterat i öst-västlig riktning. Ytterväggarna är vitputsade och yttertaket täcks av svarta betongpannor. Insidan av kapellet är ett enda rum med vitputsade väggar och tegelbelagt golv. Koret ligger i väster och har ett enkelt altare, altartavla samt krucifix. Träbänkar är placerade utmed väggarna.

En fristående klockstapel är ritad av kapellets arkitekt. Stapeln är byggd av rödmålade stolpar på betongplintar och täcks av ett plåtbelagt sadeltak.

Inventarium
Ett harmonium.

Referenser
 KYRKOR i Karlstads stift Del III, Utgiven av Värmlands Museum och Karlstads stift, 2008, 
 
 

Kyrkobyggnader i Karlstads stift
Kyrkobyggnader i Åmåls kommun
Kyrkobyggnader invigda 1955
1955 i Sverige
IK Östria Lambohov

IK Östria Lambohov är en svensk fotbollsklubb i Linköping i Östergötlands län. Herrlaget spelar 2019 i Division 5 Östergötland Västra. Klubben har som högst spelat Division 3 i fotboll. Inför säsongen 2013 slogs herrlaget ihop med lokalkonkurrenten BK Kenty under namnet AFK Linköping men kom tillbaka 2018 och började om i Division 6 mellersta Östergötland.

De vann 18 matcher av 18 möjliga med målskillnaden 110-3 2018 och gick därmed upp till Division 5 till 2019.

Bakgrund
Idrottsklubben Östria Lambohov bildades den 24 januari 1937 som Klints IK. I september samma år bytte man namn till Bjärka Säby Östra IK. I början av 1980-talet flyttade verksamheten till Lambohov.

Spelartrupp

Nuvarande A-trupp 
Korrekt per den 30 augusti 2019

Ledarstab 
Senast uppdaterad: 30 augusti 2019.

Utmärkande spelare
  Arash Bayat
 Álberis da Silva
 Mohanad Jeahze
 Simon Olsson
 Anton Tinnerholm
  Jonas Wallerstedt
  Emilia Larsson

Resultat de senaste åren

Publiksnitt
De senaste åren har IK Östria Lambohovs publiksnitt varit följande

Externa länkar 
 IK Östria Lambohov - Officiell Hemsida
  IK Östria Lambohov Facebook
 SvenskaFans.com | IK Östria Lambohov - SvenskaFans.com

Referenser

Fotbollsklubbar i Sverige
Sportklubbar i Linköping
Sportklubbar bildade 1937
På väg till Malung

På väg till Malung är en dokumentär-TV-serie från SVT om Svenska dansbandsveckan i Malung, som började sändas i SVT 1 den 28 maj 2011. Serien har också sänts i NRK.

I avsnitten visas scenframträdanden, dessutom blandas intervjuer med korta klipp ur inspelningar med svenska dansband.

Källor

Fotnoter

Svenska dokumentär-TV-serier
Dansbandsmusik i Sverige
Kultur i Malung-Sälens kommun
Populärmusikprogram på TV
TV-program i SVT
Purpurkronad blåsmyg

Purpurkronad blåsmyg (Malurus coronatus) är en fågel i familjen blåsmygar, endemisk för norra Australien.

Utseende och läte
Den purpurkronade blåsmygens rygg och vingovansida är bruna med grå eller oliv ton. Näbben är svart. Hanen i häckningsdräkt har kraftfullt lila hjässa kantad av svart nacke och ansikte. På toppen av hjässan har den en liten svart fläck. Strupen, buken och kroppssidan är krämvit, till sandfärgad och den långa smala stjärten är blå med vita fjäderspetsar. I eklipsdräkt är hjässan grå och resten av huvudet är vattrad i svart och grått. Honan skiljer sig genom sin gråa hjässa med blå antydningar, rödbruna örontäckare, och grönblå stjärt. Juveniler har brun hjässa, men hanarna anlägger svarta fjädrar i ansiktet redan under 6-9 månaden.

Tre läten finns belagda. Ett kraftfullt virvlande cheepa-cheepa-cheepa, ett tystare kontakläte chet som används under födosök och ett varningsläte – ett strävt zit.

Ekologi 
Arten föredrar habitat med högt gräs eller Pandanus, på 10 meters avstånd från en flod eller källa.

Systematik och utbredning
Purpurkronad blåsmyg delas upp i två underarter:
Malurus coronatus coronatus – nominatformen förekommer i Kimberleyregionen i nordvästra Australien
Malurus coronatus macgillivrayi, Gregory Mathews, 1913 – förekommer i områdena som gränsar till Carpentariaviken

De två underarterna separeras av en ungefär 200 km bred landremsa där arten inte kan leva, och de har varit särskilda i ungefär 10000 år.

Det första exemplaret samlades in av J. R. Elsey under A. C. Gregorys expedition i norra Australien 1855 och 1856. Två specimen samlades in vid Victoriafloden och en tredje vid Robinsonfloden men dessa specimen studerades inte förrän över 100 år senare. Istället blev det ornitologen John Gould som blev först med att beskriva arten 1858. Dess vetenskapliga artepitet härstammar från latinets cǒrōna, som betyder "krona". 

Dess distinkta fjäderdräkt fick Mathews att placera arten i det egna släktet Rosina. DNA-studier visar dock att den är närbesläktad med vitbukig blåsmyg och praktblåsmyg i släktet Malurus.

Status 
Purpurkronad blåsmyg är en fåtalig art med ett uppskattat bestånd av 6 700–19 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att anses vara hotad. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Blåsmygar
Fåglar i australiska regionen
Endemiska fågelarter i Australien
Cuberasnapper

Cuberasnapper (Lutjanus cyanopterus) är en fisk i familjen Lutjanidae, vars medlemmar ofta kallas snappers, som finns längs Amerikas östkust från Kanada till Brasilien.

Utseende 
Cuberasnappern har en tämligen slank och avlång kropp, en mun med tjocka läppar och kraftiga hörntänder i båda käkhalvorna, samt en ryggfena som består av två delar, en styv med 10 taggstrålar, och en mjukare med 14 mjukstrålar. Även analfenan har liknande uppbyggnad, med 3 taggstrålar och 7 till 8 mjukstrålar. Bröstfenorna är förhållandevis korta, och stjärtfenan nästan tvärskuren. Kroppsfärgen är rödaktigt stålgrå till mörkbrun. De flesta ungfiskar, och ibland även vuxna individer, har ljusa tvärband längs överkroppen. Undre delen av kroppen är ljusare grå. Som mest kan arten bli 160 cm lång och väga 57 kg, men blir sällan över 90 cm lång.

Vanor 
Cuberasnappern lever på djup mellan 18 och 55 m över klippbottnar, rev och undervattensklippor. Ungfiskar visas ofta bland mangrove och sjögräs, och kan även gå upp i färskvatten. Arten är en aggressiv rovfisk som främst lever av fisk, räkor och krabbor.

Fortplantning 
Leken sker i mars till augusti då arten samlas i stora skaror kring rev på djupt vatten. Äggen är pelagiska, och kläcks inom ett dygn.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar västra Atlanten längs Amerikas kust, sällsynt från Nova Scotia i Kanada och mera allmänt från Florida i USA till Amazonflodens mynning i östra Brasilien.

Betydelse för människan 
Cuberasnappern är en populär mat- och sportfisk. fångsten sker framför allt med fiskspö och långrev, men också med nät och bottentrål. Den har emellertid i en del fall givit upphov till ciguateraförgiftning.

Status  
Arten är klassificerad som sårbar ("VU", underklassifiering "A2d") av IUCN. En viktig orsak tros vara överfiskning.

Referenser 

Abborrartade fiskar
King George-sundet

King George-sundet (King George Sound) är ett sund vid sydkusten av Western Australia, där staden Albany ligger. Sundet täcker ett område av 110 km² och dess djup varierar mellan 10 meter och 35 meter. Sundet gränsar till fastlandet i norr, av halvön Vancouver i väster, och av Bald Head och Flindershalvön i söder. Åt öster är det öppet vatten, men invattnet skyddas delvis av Breaksea Island och Michaelmas Island. Inne i sundet ligger två hamnar, Princess Royal Harbour och Oyster Harbour, som båda är skyddade från vind och kraftig sjö. Princess Royal Harbour var Western Australias enda djuphavshamn i ungefär 70 år tills Fremantle Harbour, söder om Perth öppnades.

Noter

Sund i Western Australia
Protuberantia occipitalis externa

Protuberantia occipitalis externa, i vardagligt tal även kallad "geniknölen", är ett utskott på occipitalbenet som är muskelfäste för trapeziusmuskeln. Den är mer uttalad hos män än hos kvinnor.

Frenologi 
Inom frenologin påstås att en stor sådan är ett tecken på hög intelligens, därav dess namn.
I dagligt tal förekommer det oftast i uttrycket "gnugga (sina) geniknölar", i meningen "tänka efter".

Frenologi
Skelettet
Huvud och hals
Pardaloter

Pardaloter (Pardalotidae) är en liten familj med mycket små, kraftfullt färgade fåglar som förekommer i Australien. De har kort stjärt, kraftfulla ben, och kort trubbig näbb. Familjen omfattar fyra arter i det enda släktet Pardalotus vilka delas upp i en mängd underarter. Dess vetenskapliga namn, såväl som svenska trivialnamn härstammar från det grekiskans παρδαλο som betyder "fläckig". Till familjen fördes tidigare många fler arter som idag splittats till familjen taggnäbbar (Acanthizidae).

Pardaloter tillbringar mesta tiden högt uppe i ytterkanten av trädkronorna där den födosöker efter insekter, spindlar och framförallt en typ av skyddande skal av kristalliserad honungsdagg som byggs av arter inom insektsfamiljen Psyllidae. De lever vanligtvis i par eller mindre familjeflockar men bildar ibland stora flockar efter häckningssäsongen.

De är säsongshäckande i de tempererade delarna av Australien men kan häcka hela året i varmare områden. De lever i monogama par och föräldrarna tar hand om bobygget, ruvningen och uppfödningen av ungarna tillsammans. De häckar i djup horisontella tunnlar som de gräver i jordvallar. Den yttre diametern på hålet är stort som ett mushål, men kan sträcka sig en meter djupt eller mer. Vissa arter kan också häcka i trädhålor.

Systematik 
Pardaloterna taxonomiska placering har länge varit oklar. Idag placeras de inom superfamiljen Meliphagoidea, som i övrigt utgörs av familjerna Maluridae, Dasyornithidae, Acanthizidae och Meliphagidae. Huruvida pardaloterna ska behandlas som en egen familj eller en underfamilj inom Meliphagidae är omdiskuterat.
 
Den kontroversiella Sibley-Ahlquists taxonomin omdefinierade familjerna Acanthizidae och Dasyornithidae som underfamiljer inom familjen Pardalotidae men senare studier har istället indikerat att pardaloterna är mer närbesläktade med Meliphagidae (honungsfåglarna) och skulle kunna kategoriseras som en underfamilj inom denna grupp.

Arter 
 Tasmanpardalot (Pardalotus quadragintus)
 Fläckpardalot (Pardalotus punctatus)
 Rödbrynad pardalot (Pardalotus rubricatus)
 Strimpardalot (Pardalotus striatus)

Noter 

Fågelfamiljer
Pardaloter
Simone Barone

Simone Barone, född 30 april 1978 i Nocera Inferiore, är en italiensk fotbollstränare och tidigare fotbollsspelare. Han tränar för närvarande Modenas juniorlag.

Spelarkarriär
Simone Barone kom som ungdomsspelare till Parma och gjorde sin a-lagsdebut 4 maj 1997 mot Atalanta. Efter bara två matcher lånades han ut, först till Padova och sedan till Alzano Virescit.

Sommaren 2000 köpte Chievo halva Barones kontrakt och han kom att tillbringa de kommande två säsongerna med ”de flygande åsnorna”. 2002 återvände han till Parma.

Den 16 juli 2004 köpte Palermo Barone för fem miljoner euro. Barone var en del av laget som kvalificerade sig för spel i Uefacupen 2006. 

I augusti flyttade Barone till Serie A-nykomlingen Torino, där han stannade i tre år. När klubben åkte ur Serie A 2009 flyttade Barone istället till Cagliari. Efter bara fem starter och ytterligare elva inhopp bröt Cagliari Barones kontrakt 2010.

Efter att ha varit klubblös i ett år skrev Barone på för en säsong med Livorno 28 juli 2011.

Landslag
Barone debuterade för Italiens landslag 18 februari 2004 i en 2–2-match mot Tjeckien. Han var sedan en del av det italienska landslag som vann VM 2006. Barone spelade i två matcher, båda som inhoppare.

Tränarkarriär
2013 inledde Barone sin tränarkarriär i Modenas ungdomsverksamhet. Samma sommar tog han över klubbens primaveralag.

Meriter
Världsmästare: 1.
Italien: 2006.

Referenser

Personer från Nocera Inferiore
Italienska fotbollsspelare
Italienska fotbollstränare
Spelare i Parma FC
Spelare i Calcio Padova
Spelare i AC ChievoVerona
Spelare i SSD Palermo
Spelare i Torino FC
Spelare i Cagliari Calcio
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i VM i fotboll 2006
Världsmästare i fotboll
Födda 1978
Levande personer
Män
José Buenaventura Thierry Dumont de Gages

José Buenaventura Thierry Dumont de Gages, född 27 december 1682, död 31 januari 1753, var en spansk greve och militär.

Gages föddes i Belgien med gick som 20-åring i spansk tjänst och utmärkte sig under spanska tronföljdskriget, särskilt i slaget vid Villaviciosa 1710. 1742-46 förde Gages befälet över de spanska trupperna i Italien och besegrade österrikarna i slaget vid Campo Santo 1743 och i slaget vid Bassignano 1745. Av hovet tvingades han till det olyckliga slaget vid Piacenza 1746, och nedlade därefter befälet. 1749 blev Gages vicekung i Navarra och visade sig här som en god styresman.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Spanska generaler
Spanska militärer under 1700-talet
Födda 1682
Avlidna 1753
Män
Svensk uppslagsbok
Ernst Gagliardi

Ernst Gagliardi, född 7 januari 1882, död 22 januari 1940, var en schweizisk historiker.

Gagliardi blev 1919 professor i Zürich och utgav bland annat Geschichte der Schweiz (3 band, 1920–1927) och Bismarcks Entlassung (1927) om Otto von Bismarck.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932
 ”Gagliardi, Ernst” (på tyska), Deutsche Biographie

Schweiziska historiker
Schweiziska professorer
Personer verksamma vid universitetet i Zürich
Födda 1882
Avlidna 1940
Män
Svensk uppslagsbok
Lars Peter Gagner

Lars Peter Gagner, född 5 november 1791 i Karlstad, Värmlands län, död 11 maj 1869 i  Arvika församlings prästgård, Arvika landsförsamling, Värmlands län, var en svensk präst. Han var far till Wilhelm Gagner.

Gagner blev kyrkoherde i Arvika 1841, kontraktsprost 1844 och utgav flera predikosamlingar och uppbyggelseskrifter samt en mycket spridd Catechetisk lärobok el. Luthers lilla cateches (1838, flera senare upplagor).
Enligt husförhörslängden var han Kongl. Hofpredikant och Ph. Doctor.

Källor 

 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Svenska präster under 1800-talet
Svenska fackboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Födda 1791
Avlidna 1869
Män
Svensk uppslagsbok
Präster från Karlstad
Mirko Pieri

Mirko Pieri, född 24 juli 1978 i Grosseto, är en italiensk fotbollstränare och före detta spelare. Han arbetar för närvarande som ungdomstränare i Grosseto.

Karriär
Mirko Pieri inledde karriären som sjuttonåring i sin hemstads klubb  Grosseto 1995, som då spelade i amatörserien. 
Sommaren 2000 Serie A-klubben Perugia för 50 miljoner lire.

Bara ett år senare såldes Pieri vidare till Udinese, den här gången för åtta miljoner euro. Pieri stannade fem år i Udinese och kom att representera klubben i Uefacupen.

Sommaren 2006 flyttade Pieri till Sampdoria. Övergången var initialt ett lån, men sommaren 2008 betalade Sampdoria nära 600 000 euro för att göra övergången permanent.

I juli 2009 lämnade Pieri Sampdoria för Serie A-nykomlingen Livorno. Pieri spelade 24 matcher för klubben, som i slutet av säsongen åkte ur. Pieri representerade Livorno även de kommande två säsongerna i Serie B, men hade en hel del skadeproblem och spelade bara totalt 27 matcher på de båda säsongerna.

Efter den aktiva karriärens slut fortsatte Pieri att jobba som ungdomstränare i sin moderklubb Grosseto.

Referenser

Män
Levande personer
Födda 1978
Personer från Grosseto
Italienska fotbollsspelare
Italienska fotbollstränare
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i US Grosseto FC
Spelare i Perugia Calcio
Spelare i Udinese Calcio
Spelare i UC Sampdoria
Marie Louise Gagner

Marie Louise Hélène Charlotte Gagner, född 2 januari 1868 i Karlskrona stadsförsamling i Blekinge län, död 23 juni 1933 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, var en svensk pedagog. Hon var brorsdotter till Wilhelm Gagner. 

Marie Louise Gagner utexaminerades från Högre lärarinneseminariet 1893, var adjunkt vid Folkskoleseminariet i Stockholm mellan 1905 och 1919 och lektor där från 1919 till sin pensionering 1928. Hon stred energiskt för en förbättring av barn- och ungdomslitteraturen. Gagner författade själv en del lättfattliga diktarbiografier avsedda för ungdom och medarbetade i att framta läseböcker för skolungdom.

Under sin tid som seminarist fick hon goda omdömen gällande sina pedagogiska förmågor. Hon fick vid Högre lärarinneseminariet högsta betyg i undervisningsskicklighet. Inom det pedagogiska området intresserade hon sig främst för modersmålsundervisningen. Gagner menade att den undervisning som bedrevs på folkskolan var alltför passiviserande. Målet var endast barnens felfria läsning utan att ta hänsyn till deras inlärning. Hon ansåg att det var viktigt att föra undervisningen närmre barnens egna intressen och knyta an till deras passion att fritt läsa än att läsa endast för att felfritt kunna skriva av det som lästs. Som en del i detta engagerade hon sig tillsammans med en kollega för att arbeta fram en annan metod, en metod som tog vara på barnens självverksamhet. De bestämde att de skulle få klara uppgifter att lösa. En handledning utarbetades, På egen hand, vilken fick betydande spridning. Sina åsikter om detta området förde hon dessutom ofta fram vid offentliga diskussioner samt i den pedagogiska tidskriften Verdandi.

Marie Louise Gagner var engagerad i modersmålslärarnas förening och var sedan 1919 aktiv i föreningens arbetsutskott. Hennes undervisning verkar ha påverkats av arbetet i föreningen och hon drogs allt mer mot att fokusera på litteraturkännedom samt analys av och förståelse för verkens uppkomst och den miljömässiga bakgrunden till dessa. Hon skrev boken Svenska författare, deras liv och verksamhet 1944 där hon skildrar svensk litteraturs viktiga personer.

Hennes engagemang präglades av en kristen grundsyn och hon var under sitt liv verksam i tidens sociala arbete, speciellt inom kyrkan.

Källor 
  
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Noter 

Svenska filantroper under 1900-talet
Svenska lärare under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Lärare från Karlskrona
Födda 1868
Avlidna 1933
Kvinnor
Svensk uppslagsbok
Ugglan
Anders Gagnér

Anders Gagnér, född 5 augusti 1891, död 25 juni 1955 i Stockholm, var en svensk språkman.

Gagnér blev filosofie doktor i Uppsala 1920 med avhandlingen De hercle, mehercle eterisque id genus particulis priscæ och var docent i latin där 1920-30. 

Han blev lektor i latin och grekiska vid Malmö högre allmänna läroverk för flickor 1930 och vid Nya elementarläroverket i Stockholm 1938.

Bland Gagnérs skrifter märks Zur römischen Zeitrechnung (1922), Epigraphica latina (1926) samt Studien zur Bedeutung der Präposition apud (1931).

Källor 
 Svensk uppslagsbok, Malmö 1932

Svenska klassiska filologer
Födda 1891
Avlidna 1955
Män
Svensk uppslagsbok
Forskare från Stockholm
Svenska filologer under 1900-talet
Dario Knežević

Dario Knežević, född 20 april 1982 i Rijeka, Jugoslavien (nuvarande Kroatien), är en kroatisk före detta fotbollsspelare.

Klubbkarriär
Dario Knežević inledde karriären i hemstadens Rijeka i kroatiska högsta ligan. Efter fem år i moderklubben, med två nationella cuptitlar, flyttade Knežević i augusti 2006 till Livorno. Detta möjliggjordes då han under en vänskapslandskamp mot Italiens landslag imponerat så mycket på Livornos skyttekung Cristiano Lucarelli att denne rekommenderat ett köp. Ett par veckor senare betalade Livorno 500 000 euro för övergången och Knežević skrev på ett treårskontrakt.

Knežević spelade sin första match för klubben 25 oktober 2006  (mot Inter) och gjorde sitt första mål, (på Cagliari) 18 april 2007. När Livorno år 2008 åkte ur Serie A lånades kroaten ut till Juventus för 750 000 euro, med en köpoption på 1,6 miljoner euro. Hans tid i Juventus kom dock att förstöras av skador och när säsongen var slut återvände han till Livorno som åter tagit klivet upp i Serie A. Knežević blev klubben trogen ytterligare tre säsonger och spelade trots en del skadebekymmer ordinarie i backlinjen under samtliga säsonger. När kontraktet löpte ut sommaren 2012 valde han att återvända till hemstaden Rijeka och moderklubben HNK Rijeka där han skrev på ett treårskontrakt.

Landslagskarriär
Dario Knežević debuterade för Kroatien i en match mot Hongkong 1 februari 2006 och gjorde sitt enda landslagsmål i samma match. Knežević togs inte ut till VM i Tyskland 2006, men däremot till EM 2008 i Österrike och Schweiz där han startade en match och gjorde ytterligare två inhopp.

Meriter
Kroatiska cupen: 2.
Rijeka: 2004–2005, 2005–2006.

Referenser

Externa länkar
 Spelarprofil på livornocalcio.it

Kroatiska fotbollsspelare
Kroatiska landslagsspelare i fotboll
Spelare i HNK Rijeka
Spelare i AS Livorno Calcio
Spelare i Juventus FC
Spelare i Serie A
Spelare i Serie B
Spelare i Europamästerskapet i fotboll för herrar 2008
Kroatiska idrottare under 2000-talet
Personer från Rijeka
Födda 1982
Levande personer
Män
Slovakiska upproret

Slovakiska upproret var en resning i Slovakiska republiken under andra världskriget. Efter inledande framgångar för motståndsrörelsen slogs upproret ner av nazityska trupper.

Bakgrund
Slovakiska republiken under ledning av Jozef Tiso var en nazitysk satellitstat som utropat sin självständighet 14 mars 1939, som ett led i Tjeckoslovakiens upplösning efter Münchenöverenskommelsen i september 1938. En tjeckoslovakisk motståndsrörelse organiserades, delvis med stöd för den tjeckoslovakiska exilregeringen i London ledd av Edvard Beneš. Från 1944 förbereddes ett väpnat uppror mot Tisos styrkor och tyska trupper i Slovakien.

Upproret
Upproret inleddes under general Ján Golians ledning i Banská Bystrica i centrala Slovakien 29 augusti 1944. Vid upprorets utbrott beräknas 18 000 slovakiska partisaner ha tagit till vapen, en styrka som uppskattas ha växt med ytterligare 60 000 upprorsmän som mest. Tyskarna upplöste två dagar senare den Slovakiska republikens reguljära väpnade styrkor eftersom de inte bedömdes vara tillförlitliga nog för att sättas in mot upproret varvid många soldater deserterade och anslöt sig till upproret. Rebellerna tog kontroll över stora delar av östra Slovakien inklusive två flygfält vilket möjliggjorde för sovjetarmén att flyga in utrustning som stöd för upproret. 

Efter de stora initiala framgångarna tappade upprorsmännen initiativet. Den sovjetiska offensiven på östfronten hade tillfälligtvis gått i stå och nådde inte fram till Slovakien så snabbt som rebellerna hoppats. Internt var ledarskapet oklart. Efter att Tyskland satt in åtta tyska divisioner under ledning av Gottlob Berger som anföll från både Tjeckien och Ungern tillsammans med Slovakiska trupper lojala med Tyskland kunde inte upprorsstyrkorna stå emot. 28 oktober föll Banská Bystrica och upprorsstyrkorna övergick, i den mån de undgick att infångas, till begränsad gerillakrigföring. De militära ledarna, de två återvända tjeckoslovakiska exilgeneralerna Golian och Rudolf Viest, infångades, torterades och avrättades. Slovakien kvarstod därefter under tysk kontroll i sex månader innan Röda Armén tog kontroll över området i början av april 1945.

Se även
Warszawaupproret (som skedde i princip samtidigt och med snarlik utveckling)

Källor

Fotnoter

Slovakiens historia
Motståndsrörelser under andra världskriget
Krigsåret 1944