kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Anne Lykke

Anne Lykke, född 1595, död 1641, var en dansk adelsdam, känd för sitt förhållande med kronprins Kristian av Danmark.

Hon var dotter till det adliga riksrådet Henrik Lykke (1555–1611) och Karen Frandsdatter Banner (1559–1616). Hon ärvde godset Hverringe på Fyn 1611. Hon gifte sig 1615 med ståthållaren och generalkrigskommissarie Cai Rantzau (1591–1623). Maken var ståthållare vid flera kungliga slott och hon levde vid hovet. Hon fick en dotter, Sophie. Som änka var hon en av de rikaste godsägarna i Danmark. 

År 1626 bekräftades hon som tronföljarens älskarinna, och kungen Kristian IV trodde att hon med sitt inflytande skulle omöjliggöra att kronprinsen kunde sköta regeringen vid kungens utomlandsvistelse. Kungen fick henne arresterad och fängslad i Bohus vid Göta älv i Norge. Kungen utfärdade en proklamation till landstingen för att rättfärdiga arresten: “Kongen har ... ikke haft nogen Betænkelighed ved at begynde en ekstraordinær Proces imod hende, da hun hverken for Gud i Himlen eller sin Øvrighed har passet Tugt og Høviskhed, hvilket Kongen hverken for Gud eller Mennesker kan forsvare at lade ske eller at nogen skulle lide eller taale. Kongen har ogsaa maattet befrygte, at hun i hans Fraværelse skulde anrette Harme.” Arresteringen åstadkom en konflikt med kungen och adeln. Kungen ställde som villkor för hennes frigivning att hon skulle acceptera husarrest och förlora vårdnaden om dottern. Hon vägrade, och bevakningen skärptes då hon anklagades för att ha anlitat en "häxa", Lamme Heine, för att skada kungen. Hon fördes 1627 till Kronborg. Kungen planerade att ställa henne inför rätta för trolldom, men detta kunde inte realiseras. Änkedrottning Sofia av Mecklenburg och andra ansökte om nåd för henne, och 1628 frigavs hon och återfick vårdnaden om dottern mot att hon accepterade husarrest på sitt gods. Åtta andra kvinnor blev dock avrättade för häxeri på Kronborg 1626: Lamme Heine frikändes för häxeri men halshöggs för mened 1630.

År 1629 gifte hon sig med Knud Ulfeldt, som då förlorade sin plats som hovmarskalk. Paret närvarade dock vid tronföljarens bröllop.

Källor 
  Dansk Kvindebiografisk Leksikon

Noter

Födda 1595
Avlidna 1641
Häxprocesser i Danmark
Danska mätresser
Dansk adel
Kvinnor
Personer i Danmark under 1600-talet
Philippe Albert

Philippe Julien Albert, född 10 augusti 1967 i Bouillon, är en före detta belgisk fotbollsspelare. Under sin aktiva karriär spelade han för R Charleroi SC, KV Mechelen, RSC Anderlecht och Newcastle United i England. Albert gjorde 41 framträdanden för det belgiska landslaget och höjdpunkten i karriären var när han representerade landslaget i USA-VM 1994.

Han började sin karriär i Charleroi innan han flyttade till Mechelen där hans spel förärade honom med den högsta utmärkelsen inom Belgisk fotboll, Guldskon. Denna bedrift förde honom vidare till Anderlecht där han vann belgiska ligan två gånger och under samma period hjälpte landslaget att kvalificera sig till VM.

Han blev känd för den stora fotbollspubliken under VM 94, där han spelade i fyra av Belgiens matcher. Han krönte sina famträdanden med två mål varav ett mot Tyskland i åttondelsfinalen, varpå en entusiastisk Sven-Göran Eriksson utbrast "Han är inte bara en bra försvarsspelare, han är också en läcker fotbollsspelare". Efter hans prestationer i VM blev han köpt av Kevin Keegans Newcastle för £2.6m.

Han uppnådde snabbt legendarstatus i Newcastle, inte minst för hans mindre defensiva tendenser i mittförsvaret hos "the Entertainers". Han tog ofta offensiva löpningar och trivdes med att spela kring motståndarlagets straffområde. Hans absolut mest kända framträdande på engelsk mark var när han fräckt chippade in bollen över en hjälplös Peter Schmeichel i en 5–0 vinst över Manchester United.

Från läktarna kunde Newcastles fans höras sjunga "Phillipe, Phillipe Albert, everyone knows his name" efter en jingel från en populär barnserie från 1970-talet, The Adventures of Rupert Bear.

När han 1999 lämnade Newcastle var det för sin gamla klubb Charleroi, där han spelade ytterligare en säsong innan han lade skorna på hyllan.

Efter avslutad spelarkarriär har han arbetat som expert för belgisk tv.

Referenser

Externa länkar 
 VM Krönika 94 del 5/10
 Philippe Albert Goal Newcastle 5-0 Man Utd
 Phillip Albert! Legend!

Belgiska landslagsspelare i fotboll
Belgiska mästare i fotboll
Spelare i R Charleroi SC
Spelare i KV Mechelen
Spelare i RSC Anderlecht
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i Fulham FC
Spelare i Erste Klasse A
Spelare i Premier League
Spelare i VM i fotboll 1990
Spelare i VM i fotboll 1994
Födda 1967
Levande personer
Män
Personer från Bouillon
Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday

Hooray! Hooray! It's a Holi-Holiday är en discolåt från 1979, skriven av Frank Farian och Fred Jay, framförd av den västtyska popgruppen Boney M.. Låten är baserad på den amerikanska folkvisan "Polly Wolly Doodle", känd sedan 1840-talet.

Trots att låten (olikt sju tidigare singlar som nått nr 1) inte hamnade högre än nr 4 på singellistan i Västtyskland, blev den en stor framgång i övriga Europa då den bland annat nådde tredje plats på Englands topplista.

Referenser

Webbkällor 
 pioneergirl.com
 fantasticboneym.com
 discogs.com

Noter

Musiksinglar 1979
Engelskspråkiga sånger
Låtar framförda av Boney M.
Dee Dee Bridgewater

Denise Eileen Garett, känd under artistnamnet Dee Dee Bridgewater, född 27 maj 1950 i Memphis, Tennessee i USA, är en amerikansk jazzsångerska, skådespelerska och FN-ambassadör för FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation FAO. Hon räknas som en av de mest inflytelserika jazzsångerskorna genom tiderna.

Under sin karriär har hon bland annat vunnit två Grammys och ett Tony Award. Förutom engelska sjunger hon även på franska.

Diskografi (i urval) 
1974 - Afro Blue
1989 - Live in Paris
1992 - In Montreux
1993 - Keeping Tradition
1995 - Love And Peace: A Tribute To Horace Silver
1997 - Dear Ella
2000 - Live at Yoshi`s
2002 - This is New
2005 - J'ai Deux Amours
2007 - Red Earth

Amerikanska jazzsångare
Födda 1950
Kvinnor
Levande personer
Grammy Award-vinnare
Alumner från Michigan State University
Brown Girl in the Ring

Brown Girl in the Ring är ursprungligen en traditionell jamaicansk sång som sjungs av barn till en lek med samma namn.

Sången har gjorts i flera popversioner och spelats in på skiva. Den mest kända versionen är den från 1978, framförd av popgruppen Boney M., arrangerad av dess manager Frank Farian.

Utgiven på b-sida 
Märkligt nog fanns låten endast med på b-sidan av den framgångsrika singeln Rivers of Babylon. När a-sidans låt höll på att falla ur brittiska top 20 upptäckte man att även b-sidan var en potentiell hit. Lyssnarna svarade positivt och låten rusade i Storbritannien snabbt till andra plats som bäst.

Bråk om rättigheter 
Boney M:s sångerska Liz Mitchell hade redan 1975, tillsammans med sin ex-pojkvän Malcolm Magaron  i gruppen Malcolm's Locks gjort en version av låten, dock utan någon större listframgång. Arrangören av låten 1975, Peter Herbolzheimer , stämde dock Frank Farian för att ha stulit hans arrangemang. Det hela blev en rättsprocess som pågick i över 20 år.

Andra inspelningar av Brown Girl in the Ring har bl.a. gjorts av Brotherhood of Man, Raffi, Dan Zanes och the Minipops.

Externa länkar
Brown girl in the ring, live med Boney M

Musiksinglar 1978
Engelskspråkiga sånger
Låtar framförda av Boney M.
Mvezo

Mvezo (eller KuMvezo) är en liten ort vid Mbashefloden i Östra Kapprovinsen i Sydafrika. Folkmängden uppgick till 810 invånare vid folkräkningen 2011. Den ligger inte långt ifrån Mthatha, som under apartheideran var huvudstad i bantustanet Transkei. Förre sydafrikanske presidenten Nelson Mandela föddes här, men växte upp i den närbelägna byn Qunu.

Källor

Noter

Orter i Sydafrika
Lotus Evora

Lotus Evora är en sportbil från den brittiska biltillverkaren Lotus som lanserades 2009. Den har accelerationen 0–100 km/h på 4,9 sekunder och en topphastighet på 261 km/h. CO2 utsläppen är 205 g/km.

Referenser

 

Sportbilar
Christian Stenhammar

Christian Stenhammar, född 18 oktober 1783 i Västra Ed i Kalmar län, död 10 januari 1866 i Häradshammar i Östergötlands län, var en svensk präst, naturforskare och politiker.

Stenhammar blev student i Uppsala 1801, magister (primus) 1809 och docent i fysik där 1810. Han anställdes som gymnasieadjunkt i Linköping 1811 och utnämndes till lektor i historia där 1822 och (under tiden prästvigd 1813 och prebendekyrkoherde i Törnevalla samt honorarie prost 1820) till kyrkoherde i Häradshammar och Jonsberg 1828. Under fem riksdagar (1834–1850) var han framstående ledamot av prästeståndet och av statsutskottet; 1837 var han statsrevisor. I början hörde han till oppositionen, som då ivrade för allehanda samhällsförbättringar, men med sin konservativa läggning övergick han småningom till en konservatism, som inte ville veta av några nyheter. Under sin riksdagstid var han en flitig brevskrivare, och med stöd av hans korrespondens utgav hans son, Evald Henning Theodor Stenhammar, i tre band 1902–1903 Bilder ur riksdags- och hufvudstadslifvet i bref till hemmet och vänner i hemorten (omfattande tiden 1834–1851).

Stenhammar utnämndes till teologie doktor 1844 och blev 1847 ledamot av Vetenskapsakademien. Han var mångsidigt lärd och skriftställare inom teologi, historia, politik, geografi, fysik, zoologi och botanik. Han ägnade sig i hög grad åt lavar och tillsammans med Elias Fries och G.C. Ljungstedt utgav han 1825 faskikel 5 och 6 och 1831 faskikel 10 och 14 av exsickatverket "Lichenes Sueciæ exsiccati" samt bifogade i tryck Schedulæ criticæ de lichenibus exsiccatis Sueciæ. I lichenologiskt syfte företog han tre gotlandsresor 1845, 1855 och 1857. 

Stenhammar följde även i ålderdomen vetenskapens framsteg och började använda mikroskop vid 75 års ålder, då dylika fått en allmännare användning vid kryptogamstudiet. Av högt vetenskapligt värde är Lichenes Sueciæ exsiccati editio altera (åtta delar, 1856-66). Inom entomologin utgav han Försök till gruppering och revision af de svenska Ephydrinæ (1843) och Skandinaviens copromyzinæ (1853), båda i Vetenskapsakademiens Handlingar. Dessutom skrev han Lärobok i den äldre och nyare physiska och politiska geografien (1:a kurs, 1826) och utgav 1825 sin svåger Per Ulrik Kernells Anteckningar under en resa i det sydliga Europa.

Christian Stenhammar var son till Adolf Stenhammar, bror till Carl Stenhammar samt halvbror till Matthias och Johan Stenhammar. Han var far till Per Ulrik och Oscar Fredrik Stenhammar samrt morfar till Carl Odencrants.

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar 
 

Svenska prostar
Präster i Svenska kyrkan
Svenska lektorer
Svenska botaniker under 1800-talet
Lichenologer
Svenska fysiker under 1800-talet
Personer verksamma vid Uppsala universitet
Prästeståndets riksdagsledamöter
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Svenska präster under 1800-talet
Svenska politiker under 1800-talet
Personer från Västra Eds socken
Födda 1783
Avlidna 1866
Män
Ugglan
Historielektorer i Linköping
Pierre Joseph Georges Pigneau

Pierre Joseph Georges Pigneau, född den 2 november 1741 i Origny-en-Thiérache i Frankrike, död den 9 oktober 1799 i Qui Nhon i Vietnam, också känd som Pigneau de Béhaine eller Pierre Pigneaux, var en fransk romersk-katolsk biskop och missionär, mest känd för sin roll i att assistera Nguyen Anh (senare kejsar Gia Long) med att etablera Nguyendynastin i Vietnam efter upproret mot den kortlivade Tay Sơn-dynastin.

Pigneau de Béhaine tillhörde Det parisiska yttremissionssällskapet. Efter utbildning i Paris lämnade han Frankrike i december 1765. Han avreste från hamnen i Lorient för att arbeta i södra Vietnam. Han landade i Pondicherry den 21 juni 1766. Han satte direkt igång med att lära sig språket, i Alexandre de Rhodes fotspår.

Pigneau de Béhaine utnämndes till titulärbiskop och apostolisk vikarie av Cochinkina den 24 februari 1774. Biskopsvigningen ägde rum i São Tomé nära Madras. Därefter begav han sig till Macao för att rekrytera fler medhjälpare till sin verksamhet innan han återvände för att ta itu med sin missionsgärning i Vietnam. 

Pigneau de Béhaine bidrog till förbättringarna av det moderna skrivsättet för vietnamesiskan med sin annamittisk-latinska ordbok från 1783, som i manuskriptform överlämnades till msgr. Jean-Louis Taberd som 1838 publicerade sin vietnamesisk-latinska/latinsk-vietnamesiska ordbok, i Serampore i Indien.

Källor

Missionärer i Vietnam
Franska lingvister
Franska biskopar
Franska missionärer
Födda 1741
Avlidna 1799
Vietnamesiska biskopar
Romersk-katolska biskopar
Ordensfolk från Frankrike
Män
Ron Killings

Ronald "Ron" Killings  född 19 januari 1972, är en professionell amerikansk wrestlare och rappare. Han deltar för närvarande i WWE under namnet ”R-Truth”.

Referenser 

Amerikanska fribrottare
Amerikanska rappare
Födda 1972
Män
Levande personer
Doritte Nippers

Doritte (Dorothea) Nippers, död 1571, var en dansk hökare. 

Nippers var en framgångsrik hökare i Helsingör. Hon var änka med en dotter. 

1551 anklagades hon för att inte ha betalt skatt, vilket innebar att hon skulle fråntas sin arbetslicens, men hon försvarade sig och vann målet. Hon anklagades också för att ha köpt upp böndernas varor innan de hann sälja dem på torget, något som dock inte var ovanligt. Hon benämns i rättsprotokollen som ledare för kvinnor som drev affärer, en grupp som kallades: “Doritte og hendes anhang”. Hon var i konflikt med konkurrenterna Per Boesen och Bent Hallandsfarer, som hon ska ha hotat med Guds dom om de fortsatte motarbeta hennes affärsmetoder. Under denna tid skärptes begränsningarna i lag mot kvinnor som gjorde affärer eftersom de inte hade status som familjeförsörjare - bl.a. förbjöds de att bedriva handel mellan städerna Helsingør och Helsingborg - och hennes välkända affärskonflikter kan ses mot denna bakgrund. 

1571 anklagades hon igen för olagliga handelsmetoder, nu kombinerat med en anklagelse för trolldom: hon sades vara en häxkollega till "häxan" och hökarkollegan Karine Lass Munchs. Hon nekade till trolldom. Hon nekade dock även till att ha varit inblandad i rättsprocessen 1551, vilket gjorde att hon förutsatts ljuga även i trolldomssaken. Hon dömdes därför skyldig och avrättades genom att brännas på bål i slutet av år 1571.   

Lass Munchs frikänd, då hon stöddes av sin familj.

Källor 

 Dansk kvindebiografisk leksikon: Doritte Nippers

Avlidna 1571
Kvinnor
Personer som blivit avrättade för häxeri
Födda okänt år
Personer i Danmark under 1500-talet
Personer inom näringslivet under 1500-talet
Häxprocesser i Danmark
Personer som blivit avrättade av Danmark under 1500-talet
Therese Bohman

Elisabet Therese Bohman, född 21 augusti 1978 i Krokeks församling i Norrköpings kommun, Östergötlands län, är en svensk kulturskribent och författare. Sedan 2019 är hon konstredaktör på Expressen.

Verksamhet
Therese Bohman var litteraturkritiker på Aftonbladet från 2006, och från 2009 konst- och litteraturskribent på Expressen. Hon ingick i redaktionen för den numera nedlagda litteraturtidskriften O- samt 2007–2008 i redaktionen för Aorta. Åren 2007–2012 var hon redaktör på Axess magasin och har även varit redaktör på bokklubben Clio, tidskriften Kvartal samt skrivit litteraturkritik i tidskriften Vi. Sedan 2019 är hon konstredaktör på Expressen. 

Therese Bohman väckte uppmärksamhet och debatt, när hon i Aftonbladet 2007 recenserade Frederik Stjernfelts och Søren Ulrik Thomsens bok Kritik av den negativa uppbyggligheten och där diskuterade frågan om överskridandet av en norm – eller förkastandet av traditionen eller utmanandet av det etablerade – i sig ska anses vara ett tillräckligt bevis för att något viktigt har uppstått.

Hon romandebuterade med Den drunknade 2010, vilken har utgivits på franska, tyska, holländska och engelska. 2014 släpptes romanen Den andra kvinnan och 2016 romanen Aftonland, vilken nominerades till Augustpriset för bästa skönlitterära bok.

Bibliografi
Den drunknade, Norstedts, Stockholm 2010,  
Den andra kvinnan Norstedts, Stockholm 2014, 
Aftonland, Norstedts, Stockholm 2016, 
Andromeda, Norstedts, Stockholm 2022,

Priser och utmärkelser 
 Nominerad till Tidningen Vi:s litteraturpris 2014 för Den andra kvinnan.
 Norrköpings kommuns kulturstipendium till Moa Martinsons minne 2014.
 Samfundet De Nios julpris 2014.
 Stipendium ur Gerard Bonniers donationsfond av Svenska Akademien 2014.
 Nominerad till Sveriges Radios romanpris 2015 för Den andra kvinnan.
 Nominerad till Nordiska rådets litteraturpris 2015 för Den andra kvinnan.
 Nominerad till Augustpriset 2016 för Årets svenska skönlitterära bok för Aftonland.

Källor

Noter

Externa länkar
 Therese Bohmans blogg
 Författarporträtt på Norstedts förlag

Svenska journalister under 2000-talet
Svenska författare under 2000-talet
Svenska redaktörer
Kvinnor
Födda 1978
Levande personer
Personer från Norrköpings kommun
Svenska kulturjournalister
Svenska litteraturkritiker
Svenska konstkritiker
Jonas Bagge

Jonas Bagge, född 30 augusti 1800 i Göteborg, död 15 april 1869 i Stockholm, var en svensk mekaniker. Han gifte sig 1832 med Eva Carolina Billmansson och fick med henne sex barn, bl.a. frimärkstryckarna Pehr Olof Bagge och Jacob Bagge samt musikförläggaren Julius Bagge.

Bagge blev 1820 student i Uppsala, antogs 1821 till amanuens vid Uppsala astronomiska observatorium, avlade samma år hovrättsexamen, blev 1822 t. f. konstmästare vid Sala silvergruva och tog samma år bergsexamen. Åren 1823-1824 förestod han kopparmyntningen i Avesta och konstruerade redskap för en förbättrad mynttillverkning, och 1825-1826 var han arbetschef för Gråda kanal. 1827 blev han byggmästare på Jernkontorets mekaniska stat och biträdande lärare vid Bergsskolan i Falun, och 1830 utnämndes han till ordinarie lärare där. På uppdrag av bankofullmäktige anordnade han 1833-1834 vid Tumba pappersbruk tillverkningen av ett nytt sedelpapper, och efter att 1838 ha erhållit avsked från sin lärarbefattning, verkade han 1839-1852 såsom förvaltare vid Tumba samt tillika såsom bergsmekanikus och chef för Jernkontorets mekaniska stat. Dessa befattningar utbytte han 1852 mot platsen såsom föreståndare för Riksbankens sedeltryckeri. Han innehade från 1840 professors titel och valdes 1849 till ledamot av Vetenskapsakademien. 1855 startade han parallellt ett eget tryckeri (se Bagges sedeltryckeri)

Såsom bergs- och bruksbyggmästare anses Bagge ha erhållit fler uppdrag än kanske någon före honom i Sverige och visade sig rik på utvägar i vanskliga fall. Han byggde bland annat Avesta kopparvalsverk, smideri och garmakeri samt Nyköpings plåt- och stångjärnsvalsverk. Ett betydande framsteg betecknade de av honom 1835 konstruerade tackjärncylinderblåsmaskinerna, av vilka mer än 150 uppsattes under de följande åren. Vid samma tid uppfann han ett tids- och vattenbesparande valsverk för bokning av järnmalm. Genom biträde vid hans byggnadsföretag utbildades en mängd elever.

Tumba pappersbruk sköttes av Bagge med sådan framgång, att bruket efter 10 år lämnade Riksbanken en årlig vinst av 60 000 riksdaler banko, trots att det vid hans tillträde haft en skuld på 43 000 riksdaler banko. Det var han, som experimenterade för vårt för sin tid överlägset goda sedelpapper i gult och blått, sammansatt av tre lameller för bildande av vattenstämpeln (tidigare var sedlarna grovt tryckta på vitt papper). Bagge företog för bergverksstudier 1836 en resa till England och Skottland, om vilken han avgav berättelse, tryckt i Jernkontorets "Annaler" 1838. Han författade även bland annat en biografi över Samuel Owen (i Vetenskapsakademiens Handlingar, 1853).

Källor

Externa länkar
Jonas Bagge omnämns i Wilhelm Bergs genealogiska notiser om ätten Bagge

Svenska bergsingenjörer
Svenska mekaniker
Svenska innehavare av professors namn
Ingenjörer från Göteborg
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Män
Födda 1800
Avlidna 1869
Jonas Samuel Bagge

Jonas Samuel Bagge, född 1803 i Uddevalla, död 4 januari 1870 i Falun, var en svensk fysiker och mekaniker.

Bagge blev filosofie magister i Lund 1829, adjunkt i fysik vid Teknologiska institutet i Stockholm 1830 och lärare i mekanik vid Bergsskolan i Falun 1838. Han blev ledamot av Vetenskapsakademien 1857.

Bagge var en ansedd lärare samt utförde en mängd anläggningar och verk för bergs- och brukshanteringen. Han utgav flera värdefulla arbeten i sin vetenskap, till exempel Elementarkurs i fysiken såsom förberedelse till studier af fysiska teknologien (1835), varjämte han under en följd av år deltog i redaktionen av Jernkontorets "Annaler".

Källor

Noter

Vidare läsning

Externa länkar
 Jonas Samuel Bagge omnämns i Wilhelm Bergs genealogiska notiser om ätten Bagge
 

Svenska fysiker under 1800-talet
Svenska mekaniker
Personer verksamma vid Kungliga Tekniska högskolan
Personer från Uddevalla
Ledamöter av Kungliga Vetenskapsakademien
Födda 1803
Avlidna 1870
Män
Marie Grubbe

Marie Grubbe, född 1643, död 1718, var en dansk adelsdam. Grubbe gjorde på sin tid stora skandaler genom att ta sig rätten över sitt eget kärleksliv och sina skandaler och har som sådan blivit föremål för många böcker, operor och skådespel.     

Dotter till länsman Erik Grubbe (1605–92) och Maren Juul (ca. 1608–47). Gift 1660–70 med ståthållare Ulrik Frederik Gyldenløve (1638–1704), son till kung Fredrik III av Danmark och Margrethe Pape; 1673–91 med godsägare Palle Dyre (död 1707); och 1691 med Søren Sørensen Møller. 

Hon var rik arvtagare efter modern och hennes första äktenskap arrangerades av Regitze Grubbe, änka efter kung Kristian IV:s son med Karen Andersdatter. Hon bosatte sig 1664 med maken på Akershus i Oslo. Hon hade förhållande med makens sekreterare Joachim Lambert, en fransman, Blanquefort, och möjligen med svågern Stygge Høeg. 1667 separerade paret: då otrohet var belagt med dödsstraff, tackade hon maken för att han lät henne leva och lovade att inte använda hans namn. 1670 blev de skilda på makens initiativ på kungens tillåtelse. Hon fick behålla sitt arv och tillstånd att gifta om sig. 1673 arrangerade fadern ett nytt äktenskap. Hon hade ett förhållande med den yngre kusken Søren Sørensen Møller, och fadern bad 1690 kungen om tillåtelse att göra henne arvlös och spärra in henne, men maken tillade att han nöjde sig med skilsmässa: hon satt i husarrest till skilsmässan 1691, och ärvde 1692 inget efter fadern. Hon förbjöds vid skilsmässan att gifta om sig i Danmark, och gifte sig därför med Möller i Holsten. De levde sedan kringflackande på tillfälliga arbeten, tills de fick bo på Falster under beskydd av änkedrottning Charlotta Amalia av Hessen-Kassel: efter dennas död levde hon på fattighjälp. Hon sade till Ludvig Holberg 1711 att hon varit lyckligare med Möller än någon annan.

I kulturen 
Marie Grubbe har varit inspiration för många konstnärer, bl.a. Ludvig Holberg: och som föremål för många böcker, som Kysse-Marie av Juliane Preisler, Steen Steensen Blichers Brudstykker af en Landsbydegns Dagbog, 1824, J.P. Jacobsen Fru Marie Grubbe, 1876, H.C. Andersen (Hønse-Grethes Familie, 1869); till opera av komponisten Ebbe Hamerik, Marie Grubbe, 1940, och ett drama av Sven Lange.

Källor 
Marie Grubbe. Artikel i Dansk kvindebiografisk leksikon. Läst 14 november 2013.

Vidare läsning

Dansk adel
Personer i Danmark under 1600-talet
Personer i Danmark under 1700-talet
Födda 1643
Avlidna 1718
Kvinnor