kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Svenner fyr

Svenner fyr är en norsk fyrplats belägen på ögruppen Svenner sydöst om orten Stavern. Det nuvarande tornet stod färdigt år 1900 och ersatte då en lägre äldre stenfyr från 1874. Fyrplatsen är norskt kulturminne sedan 1997. År 2003 blev fyrplatsen avbemannad och helt automatiserad. Den underhålls numera av ett lokalt kustlag i samarbete med statliga Kystverket. Det finns möjlighet för turister att övernatta på ön.

Källor
Russ Rowlett Lighthouse Directory, engelska
Officiell webbplats, norska

Galleri

Fyrar i Norge
Larviks kommun
Paavo Korhonen

Paavo (Paul) Korhonen, född 1 april 1775 i Rautalampi socken, Kuopio län, död där 1 oktober 1840, var en finländsk folkskald.

Biografi
Korhonen bodde på det av hans far upptagna Vihtajärvi nybyggeshemman i Rautalampi, till följd att han, sedan han blivit känd genom sina sånger, allmänt kallades "Vihtapaavo". Han sysselsatte sig huvudsakligen med fiske och jakt, i synnerhet rävfångst. Härunder diktade han sina bästa sånger, vilka han skrev ned nattetid. Likväl deltog han ofta i bygdens gillen, där han improviserade nya runor och visor. Han avled på en enslig båtfärd ej långt från hemmet.

Korhonen använde i sina sånger såväl den nyare folkvisans rimmade versslag som den äldre runometern, men hans rimmade visor är både färre än och underlägsna hans runor. Hans skrivsätt är i likhet med folkvisans enkelt och flärdlöst samt här och där försett med kärnfulla uttryck, gamla ordspråk och enkla liknelser. I ersättning för bristande poetisk inspiration och känsloflöde finns i hans dikter ett klart, praktiskt förstånd, som tilltalar genom ett naturligt och folkligt åskådningssätt. Hans svagaste sida som diktare var den metriska. 

Redaktionen av Korhonens dikter ombesörjdes av Elias Lönnrot, som 1848 publicerade Paavo Korhonens 50 sånger och 6 visor. Han var den mest populäre finske folkskalden på 1800-talet. Ännu långt efter hans död levde ett stort antal av hans runor och visor vidare på folkets läppar vida omkring i norra Savolax, norra Tavastland och Karelen.

Källor

Vidare läsning

Finländska poeter
Finskspråkiga poeter
Födda 1775
Avlidna 1840
Män
Ugglan
Kölödlor

Kölödlor (Algyroides) är ett släkte ödlor som hör till familjen egentliga ödlor. 

Det finns fyra arter i södra Europa. Exemplaren kan tappa den ganska korta svansen och de kan byta färg beroende på årstid.

Dessa ödlor är aktiva på dagen och de vistas beroende på art på marken, gömda i lövskiktet eller på trädstammarnas nedre del. Släktets medlemmar ligger en tid i solen efter natten. De hittas ofta i galleriskogar och saknas i mycket sandiga regioner. Några arter lever på öar. Hannar försvarar sitt revir. Honor lägger ägg.

Arter 
Algyroides fitzingeri - dvärgkölödla, auktor Wiegmann 1834, av Internationella naturvårdsunionen (IUCN) rödlistad som livskraftig (LC).
Algyroides marchi - spansk kölödla, auktor Valverde 1958, av IUCN rödlistad som starkt hotad (EN).
Algyroides moreoticus - grekisk kölödla, auktor Bibron och Bory 1833, av IUCN rödlistad som nära hotad (NT)
Algyroides nigropunctatus - dalmatisk kölödla, auktor Duméril och Bibron 1839, av IUCN rödlistad som livskraftig (LC).

Källor 
The Reptile Database

Noter

Externa länkar 

Ödlor
Jomfruland fyr

Jomfruland fyr är belägen mitt på den norska ön Jomfruland utanför Kragerø i Telemark. Öns första fyrtorn byggdes 1838 och fick lysa i hundra år innan det ersattes av det nuvarande fyrtornet. Det äldre tornet som är byggt i tegel finns fortfarande kvar, men utan lanternin. Det är öppet för besökare.

Källor
Russ Rowlett Lighthouse Directory, engelska

Fyrar i Norge
Kragerø kommun
Ann Sundström

Ann Sundström, född 30 juni 1957, är en svensk före detta friidrottare (medeldistans) som tävlade för kubben IF Start.

Personliga rekord 

800 meter - 2.10,7 (Kil 14 augusti 1977)
1 500 meter - 4.21,34 (Göteborg 7 augusti 1977)
3 000 meter - 9.18,59 (Göteborg 19 augusti 1977)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord, födelsedatum (läst 2012-08-20)

Kvinnor
Födda 1957
Levande personer
Svenska medeldistanslöpare
Svenska idrottare under 1900-talet
Sun Wen

Sun Wen är ett kinesiskt namn och kan syfta på bland annat följande personer:

Sun Yat-sen - en kinesisk politiker och revolutionär
Sun Wen (fotbollsspelare) - en kinesisk fotbollsspelare
Vessel (video)

Vessel är den första livevideon av isländska artisten Björk och innehåller en filmad konsert vid Royalty Theatre i London den 24 februari 1994. Framträdandet var en del av Björks Debut-turné. Videon gavs ut av One Little Indian Records på vhs den 5 september 1994 och på dvd den 13 januari 2003.

Låtlista 
Samtliga låtar återfinns på albumet Debut

 "Human Behaviour"
 "Atlantic"
 "One Day"
 "Venus as a Boy"
 "Come to Me"
 "Aeroplane" 
 "The Anchor Song"
 "Big Time Sensuality"
 "There's More to Life Than This"
 "Violently Happy"
 "Crying"

Referenser 

Musikvideoalbum av Björk
Musikvideoalbum 1994
Confederação Brasileira de Cinofilia

Confederação Brasileira de Cinofilia (CBC) är Brasiliens nationella kennelklubb som är en av medlemsorganisationerna i den internationella kennelfederationen Fédération Cynologique Internationale (FCI). Den är de brasilianska hundägarnas intresse- och riksorganisation och för nationell stambok över hundraser.

Källor
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel på portugisiskspråkiga Wikipedia med hjälp av Google Översätt

Externa länkar
Confederação Brasileira de Cinofilia

Kennelklubbar
Organisationer i Brasilien
Peter Johansen

Peter Johansen, född 7 juni 1858, död 3 november 1939, var en dansk konsthistoriker.

Johansen anställdes 1883 vid Kunstakademins bibliotek och var 1901-28 biliotekarie och docent där. Som ung ägnade han sig också åt målarkonsten och utställde under många år landskapsbilder. Johansen var 1901-16 sekreterare vid akademin och verkade energiskt för bevarandet av äldre danska konstminnen. Som lärjunge till Julius Lange framträdde Johansen med en rad konstvetenskapliga arbeten. Bland dessa märks Nordisk Oldtid og dansk Kunst (1907), Fidias (1922, engelsk upplaga 1925), Den danske Malerkunsts Fader Chr. W. Eckersberg (1925), Gothikens Billedkunst (1929), Renaissance. Billedkusten i Florens-Rom (1931), samt tillsammans med Ferdinand Meldahl Kunstakademiets Historie (1904).

Noter

Källor 
 

Danska konsthistoriker
Födda 1858
Avlidna 1939
Män
Irén Rostás

Irén Rostás, ungersk orienterare som tog brons i stafett vid VM 1976.

Referenser

Noter

Ungerska orienterare
Kvinnor
Födelseår saknas
Möjligen levande personer
Play-Doh

Play-Doh är en form av modellera som barn kan använda i både hemmet och skolan. Produkten, som består av mjöl, vatten, salt, borsyra och mineralolja, tillverkades första gången i Cincinnati, Ohio, USA, för att rengöra tapeter under 1930-talet.

En dag började en skolklass använda leran, och vid 1950-talets mitt började leran marknadsföras till Cincinnatis skolor. Play-Doh demonstrerades sedan vid en utbildningsmässa 1956, och snart började leran säljas. Reklam för leran började sedan göras 1957 i barn-TV, och försäljningen ökade.

Sedan dess har en hel industri utvecklats, känd som "Fun Factory".  2003 tog Toy Industry Association med Play-Doh på sin lista över "Århundradets leksaker".

Källor

Fotnoter 

1950-talets leksaker
Lerleksaker
Produkter lanserade 1956
Magdolna Kovács

Magdolna Kovács, ungersk orienterare som tog brons i stafett vid VM 1976.

Referenser

Noter

Ungerska orienterare
Kvinnor
Födelseår saknas
Möjligen levande personer
Kennel Club Chile

Kennel Club Chile (KCC) är Chiles nationella kennelklubb som är en av medlemsorganisationerna i den internationella kennelfederationen Fédération Cynologique Internationale (FCI). Den är de chilenska hundägarnas intresse- och riksorganisation och för nationell stambok över hundraser. Organisationen grundades 1935.

Källor
 Artikeln är delvis en översättning av motsvarande artikel på spanskspråkiga Wikipedia

Externa länkar
Kennel Club Chile

Kennelklubbar
Organisationer i Chile
Organisationer bildade 1935
Puhakka

Puhakka är ett finskt efternamn som burits av bland andra:

Antti Puhakka
Matti Puhakka
Yrjö Puhakka
Progress M1-1

Progress M1-1 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur, den 1 februari 2000 och dockade med Mir den 3 februari. 

Den lämnade rymdstationen den 26 april 2000 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2000 i Ryssland
Rymdfartsåret 2000
Mir
Ceremony (album av Anna von Hausswolff)

Ceremony är den svenska artisten Anna von Hausswolffs andra studioalbum, utgivet 2012 på skivbolaget Kning Disk. Skivan utgavs som CD och dubbel-LP. Skivan utmärker sig med sitt användande av kyrkorgel. Den spelades in i Annedalskyrkan i Göteborg.

Låtlista 
Där inte annat anges är låtarna skrivna av Anna von Hausswolff.

CD 
 "Epitaph of Theodor" – 5:25
 "Deathbed" – 8:39
 "Mountains Crave" – 3:35
 "Goodbye" – 6:17
 "Red Sun" – 3:18
 "Epitaph of Daniel" – 3:11
 "No Body" – 2:34 (Daniel Ögren)
 "Liturgy of Light" – 5:01
 "Harmonica" – 4:22
 "Ocean" – 5:45
 "Sova" – 3:24
 "Funeral for My Future Children" – 4:43
 "Sun Rise" – 4:52

LP

Första skivan 
 A
 "Epitaph of Theodor" – 5:25	
 "Deathbed" – 8:39		
 "Mountains Crave" – 3:35

 B
 "Goodbye" – 6:17
 "Red Sun" – 3:18
 "Epitaph of Daniel" – 3:11

Andra skivan 
 A
 "No Body" – 2:34 (Daniel Ögren)
 "Liturgy of Light" – 5:01
 "Harmonica" – 4:22

 B
 "Ocean" – 5:45
 "Sova" – 3:24
 "Funeral for My Future Children" – 4:43
 "Sun Rise" – 4:52

Medverkande 
 Christopher Cantillo – trummor
 Philip Granqvist – mastering
 Anna von Hausswolff – orgel, piano, synth, sång
 Maria von Hausswolff – sång (8–10, 13)
 Xenia Kriisin – sång (10, 12), cittra
 Filip Leyman – inspelning, producent, mixning, synth, slagverk
 Anders Nydam – foto
 Karl Vento – gitarr
 Daniel Ögren – gitarr, clavioline

Mottagande 
Ceremony mottogs överlag mycket positivt och har medelbetyget 4,6/5 på sajten Kritiker.se, som sammanställer recensioner av bland annat skivor, baserat på sjutton recensioner. Joakim Andersson skrev i Hallands Nyheter: "Soundet är annorlunda jämfört med debuten, liksom tiltat åt de större ljudbilderna, men den metallikt massiva helheten är minst lika gripande som förut." Andersson berömde Hausswolffs förmåga att blanda lekfullhet och mörker: "Anna von Hausswolff har den egenskapen: att enkelt och överrumplande kunna förflytta oss från ett tryggt rum rakt ner i en djup och fuktig grav. Och hon sjunger fortfarande på ett sätt som få andra svenskar kan." I Göteborgs-Posten skrev PM Jönsson: "Anna von Hausswolff har gått vidare, hon undersöker olika stämningar och tar in sina låtar i en annan rymd. Räds inte att utmana sig själv och sina lyssnare. ... Det är kombinationen av en exceptionell frihet i uttrycket och balansen i mötet mellan röst och musik, mellan olika typer av låtar, som gör Anna von Hausswolffs musik ovanlig." Jönsson skrev vidare: "Mountains Crave är en poplåt med positiv känsla. Funeral for my future children har trots titeln en melodi som tar fart, snurrar framåt, river med sig både levande och döda. Liturgy of light är en ballad där en elgitarr öppnar fönster i kyrkan och plockar mer några glidande moln. Instrumentala Epitaph of Daniel smyger in en Twin Peaks-melodi. Jag tvekar en aning inför elgitarrerna på några låtar, som går in i atmosfärisk drömrock à la Sigur Rós, men även här är det en fungerande balans, motvikter till orgeln, kompletterande färger."

Listplaceringar

Källor

Fotnoter 

Svenska musikalbum
Musikalbum 2012
Album av Anna von Hausswolff
Lars Lönnkvist

Lars Lönnkvist, född den 4 april 1957, är en svensk orienterare som blev världsmästare i stafett 1979, nordisk mästare individuellt 1980 och 1986, samt svensk mästare i stafett 1978, 1979 och 1980 och på långdistans 1984. Lönnkvist har även tagit två VM-silver och två VM-brons i stafett samt fyra NM-silver i stafett. Han är gift med före detta elitorienteraren Barbro Lönnkvist och far till elitorienteraren Jenny Lönnkvist.

Referenser

Noter

Svenska orienterare
Världsmästare i orientering
Svenska mästare i orientering
Män
Födda 1957
Levande personer
Nordiska mästare i orientering
Orienterare i OK Ravinen
Progress M1-2

Progress M1-2 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 25 april 2000 och dockade med Mir den 27 april. 

Den lämnade rymdstationen den 15 oktober 2000 och brann upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2000 i Ryssland
Rymdfartsåret 2000
Mir
Svartskog

Svartskog är den västra delen av Oppegård, och ligger mellan Gjersjøen och Bunnefjorden. Det är i motsats till andra delar av Oppegård tunt befolkad. Oppegård kyrka ligger på Svartskog, och nära sjön ligger Roald Amundsen hem Uranienborg. Det har varit ett museum sedan 1935 och en staty av Amundsen avtäcktes 1972. Delar av Svartskog blev år 2008 skyddade som Svartskog landskapsvernområde och Delingsdalen naturreservat. Det finns också stora friområden vid sjön, bland annat Ingierstrand bad.
En av kvinnorna som Thomas Quick dömdes för att ha mördat, och sen fick resning för, Trine Jensen, hittades här. Det är också rätt nära Myrvoll, fyndstället till en annan av Thomas Quick påstådda offer, Gry Storvik.

Oppegårds kommun
Progress M1-3

Progress M1-3 () eller Progress 1 eller 1P, som NASA kallar den, var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen ISS. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 6 augusti 2000 och dockade med ISS den 8 augusti. 

Efter att ha lastats ur och senare fyllts med sopor lämnade farkosten rymdstationen den 1 november 2000. Den brann som planerat upp i jordens atmosfär några timmar senare.

Progress M1-3 var den första Progress att docka med rymdstationen ISS.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2000 i Ryssland
Rymdfartsåret 2000
Internationella rymdstationen
Progress M-43

Progress M-43 () var en rysk obemannad rymdfarkost som levererade förnödenheter, syre, vatten och bränsle till rymdstationen Mir. Den sköts upp med en Sojuz-U-raket från Kosmodromen i Bajkonur den 16 oktober 2000 och dockade med Mir den 20 oktober. Farkosten lämnade rymdstationen den 25 januari 2001 och brann upp i jordens atmosfär den 29 januari 2001.

Källor

Fotnoter

Rymdfarkoster
Rysslands rymdprogram
Progressprogrammet
2000 i Ryssland
Rymdfartsåret 2000
Rymdfartsåret 2001
Mir
Kjell Lauri

Kjell Harald Lauri, född 29 juni 1956 i Nederluleå församling, avliden 11 augusti 2023, var en svensk orienterare som tävlade för IK Hakarpspojkarna, Växjö OK och framför allt Almby IK. Lauri blev tillsammans med Rolf Pettersson, Lars Lönnkvist och Björn Rosendahl världsmästare i stafett 1979. Han har tagit totalt sju SM-guld samt ytterligare två VM-silver, ett VM-brons, ett NM-silver och två NM-brons

Källor

Noter

Svenska orienterare
Världsmästare i orientering
Svenska mästare i orientering
Män
Födda 1956
Avlidna 2023
Orienterare i Almby IK
Eva Gustafsson

Eva Gustafsson, född 16 december 1954, är en svensk före detta friidrottare (medeldistans) som tävlade för klubben Kils AIK och senare (på 1990-talet) SOK Sisu. Hon utsågs år 1978 till Stor Grabb/tjej nummer 298. Vid det brasilianska årliga Sylvesterloppet kom hon åren 1975 till 1977 trea, tvåa respektive trea. Hon kom på elfte plats vid terräng-EM 1974.

Personliga rekord 

800 meter - 2.09,3 (Karlstad 29 juni 1976)
1 500 meter - 4.17,69 (Stockholm 14 juni 1977)
3 000 meter - 9.12,06 (Stockholm 31 juli 1974)
5 000 meter - 16.07,0 (Jakobstad 30 maj 1976)
10 000 meter - 35.40,82 (Kristiansand Norge 3 juli 1992)
Halvmaraton - 1:18.33 (Karlstad 16 september 1990)
Maraton - 2:43.48 (Stockholm 1 juni 1991)

Källor

Sverigebästa Personliga rekord, födelsedatum (läst 2012-08-27)
friidrott.se:s Stora Grabbar-sida
Stora grabbars märke

Kvinnor
Födda 1954
Levande personer
Svenska medeldistanslöpare
Svenska långdistanslöpare
Mottagare av Stora grabbars och tjejers märke
Svenska idrottare under 1900-talet
Olympia 36A

Olympia 36A är en båtmotor som tillverkades av Finska Motorfabriks Ab Wasa. Motorn, som har en effekt på 4-5 hästkrafter, drivs med petroleum. Med bensin som bränsle ökar effekten med 15%.

Båtmotorer tillverkade av Finska Motorfabriks Ab Wasa
Båtmotorer efter märke
Olle Nåbo

Olle Nåbo, född den 12 april 1956,, är en svensk orienterare. Han inledde sin orienteringskärriär för Kristinehamns OK och vann som junior SM i H14-klassen 1970. Som senior tävlade han sedan för OK Ravinen och blev svensk mästare på långdistans 1978 samt i stafett 1978, 1979 och 1980. Nåbo tog även silver i stafett vid VM 1978.

Referenser

Noter

Svenska orienterare
Svenska mästare i orientering
Män
Födda 1956
Levande personer
Orienterare i OK Ravinen
Samuel Forseen

Samuel Johannis Forseen, född omkring 1686, död 12 maj 1744 i Åbo, var en finländsk ämbetsman och lagöversättare. 

Forseen blev filosofie magister 1712 och var landssekreterare i Åbo. Sedan 1734 års lag antagits av ständerna och regeringen, åtog sig Forseen att översätta den till finska. Arbetet avslutades 1738 men underkastades därefter en långvarig granskning, varför det publicerades först 1759. Detta var den första tryckta finska lagöversättningen.

Källor

Helsingin Yliopisto: Samuel Forsenius

Noter 

Landssekreterare
Finländska ämbetsmän
Finländska översättare
Svenska ämbetsmän under 1700-talet
Födda 1686
Avlidna 1744
Män
Ugglan
Konungsfrid

Konungsfrid (latin Pax regia) tycks under 1000-talet ha haft betydelsen dels av frid för kungen dels av frid för de sändebud som skulle till Gutatinget enligt ett mellan Sveakonungen och gutarna träffat fördrag.

Från 1100-talet finns vittnesbörd om att kungen tagit såväl köpmän som klerker och munkar under sin frid. Enligt bestämmelse i vissa landskapslagar gällde frid för dem som deltog i ledung.

Konungsfriden utvidgades sedan under 1100-talet genom Birger jarls fridslagar och edsörelagstiftning  som betecknade vissa förbrytelser som fridsbrott.

Källor 

Fridslagar
Monarki
Skerryvore

Skerryvore är en klippa omgiven av mycket farliga rev belägen i Atlanten på Skottlands västra kust, sydöst om ön Tiree. Namnet kommer från gaeliskans An Sgeir Mhòr, vilket betyder Det stora revet. Ön har även gett namn åt det fyrtorn som med stort besvär byggdes här mellan 1838 och 1844 efter ritningar av Alan Stevenson. Man fick under flera år frakta granitblock från Tiree ut till revet, då vädret tillät. Tornet är 48 meter högt och därmed den högsta skotska fyren. Det är mycket likt fyrtornet på klippan Dubh Artach sydöst om Skerryvore.

Fyren tändes i februari 1844 och kom sedan att lysa i 110 år. 1954 utbröt en förödande eldsvåda i fyren, och man kunde inte reparera den helt förrän 1959 då den återtändes. 1972 byggdes en helikopterplatta på fyren så man kunde slippa de mycket besvärliga och farliga båttilläggningarna. Fyren blev helt automatisk 1994 och fjärrstyrs sedan dess från fyrplatsen Ardnamurchan.

Källor
Russ Rowlett Lighthouse Directory, engelska

Fyrar i Storbritannien
Gros Islet

Gros Islet är en ort i östaten  Saint Lucia i Små Antillerna. Den är administrativ huvudort i  distriktet (quarter) med samma namn.

Sport

Cricketarenan Beausejour Stadium ligger i staden och invigdes 2002. Arenan tar 20 000 åskådare och är Windward Islands hemmaarena. Arenan håller internationell klass och i VM i endagskricket 2007 spelades sex gruppspelsmatcher och en semifinal här. Cricketlandslag från hela världen lägger sina träningsmatcher här då arenan har gott rykte. Den är nationalarena för Västindiens landslag i cricket (landslaget är gemensamt för Antigua, Barbuda, Barbados, Dominica, Grenada, Guyana, Jamaica, Saint Kitts och Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent och Grenadinerna och Trinidad och Tobago.)

Historia
Det fanns en bosättning här långt tidigare än staden grundades. På en fransk karta från 1717 finns en bosättningen utmärkt.

1749 bildades staden av franska katolska missionärer. 

1778 erövrade britterna staden och kallade den Fort Rodney. 1782 byggde de en flottbas i staden.

Även om stadens namn ändrades tillbaka till Gros Islet så kallas bukten som staden ligger vid fortfarande Rodney Bay och hamnen Rodney Bay Marina.

Saint Lucias geografi
Orter i Gros-Islet
Songjiang

Songjiang, ibland stavat Sungkiang kan syfta på:

Sungkiang (provins), en tidigare provins i Manchuriet;
Songjiang, Shanghai, ett distrikt i Shanghai som tidigare utgjorde ett eget härad.
Songjiang (ort)
Songjiang (socken)
Songjiang (sockenhuvudort i Kina, Heilongjiang Sheng, lat 46,83, long 130,43)
 Song Jiang – en romanfigur i hjältesagan Berättelser från träskmarkerna.

WP:Projekt Kina
Brändö kyrka, Åland

S:t Jakobs kyrka (eller kapell) på Brändö på Åland är en träkyrka som den 22 oktober 1893 tillägnades aposteln Jakob.
Kyrkan är en del av Brändö-Kumlinge församling sedan församlingssammanslagningen 2006.

Historia
Den nuvarande kyrkan är sannolikt det fjärde kapellet på platsen.
Kapellet nämns för första gången i och med Gustav Vasas konfiskationer 1544 då en kopparklocka beslagtogs. På 1640-talet stod ett nytt kapell färdigt som var prefabricerat på Saltvik. 1749 ersattes det prefabricerade kapellet med en ny träkyrka, byggt på plats. Eftersom den nya kyrkan började sjunka ner i den sanka marken beslöts till slut att riva kyrkan för att bygga ytterligare en ny, och slutligen den 22 oktober 1893 invigdes den nuvarande kyrkan.

Kyrkobyggnaden
Den korsformade träkyrkan byggdes under tidigt 1890-tal efter ritningar av byggmästaren David Lönnrot i Nystad och var ursprungligen målad i gulbrunt för att 1952 målas i ljusa färger.

Inventarier
Ett altarskåp i ek vars mittparti föreställer  Marie Kröning från mitten av 1400-talet  och sannolikt tillverkat i Lübeck.
En altartavla som föreställer Kristi himmelsfärd målad av Alexandra Ståtlin 1882.

Orgel
En orgel byggd 1912 av orgelbyggaren Zachariassen från Nystad.
Orgeln byggdes om 1966 och stora delar förnyades ac Virtanen. Fasaden är från Zachariassens orgeln och fasadpiporna är nya från 1966. Orgeln är mekanisk.

Källor

Externa länkar

Kyrkobyggnader på Åland
Sevärdheter på Åland
Kyrkobyggnader invigda 1893
Kyrkobyggnader i Borgå stift
Brändö
1893 i Finland
Träkyrkobyggnader i Finland
Arpad Wigand

Arpad Wigand, född 13 januari 1906 i Mannheim, död 26 juli 1983 i Mannheim, var en tysk SS-Oberführer. Han var SS- och polischef i Warszawa 1941–1943.

Biografi 
Wigand närvarade i januari 1940 vid ett möte i Erich von dem Bach-Zelewskis högkvarter i Breslau. Vid mötet väcktes tanken på att inrätta ett koncentrationsläger i den schlesiska orten Oświęcim, på tyska Auschwitz. Wigand påpekade att de schlesiska fängelserna inte längre var tillräckliga för att hysa de polska partisaner och motståndskämpar som gripits av den tyska säkerhetstjänsten.

Under andra världskrigets senare del stred Wigand i bland annat 7. SS-Freiwilligen-Gebirgs-Division Prinz Eugen. I krigets slutskede greps han av allierade soldater, men utlämnades till Polen där han år 1950 dömdes som krigsförbrytare till femton års fängelse. År 1956 släpptes han och återvände till Tyskland. I december 1981 dömdes Wigand av en domstol i Hamburg till tolv och ett halvt års fängelse.

Befordringar 
 Sturmführer: 17 augusti 1931 (Efter de långa knivarnas natt år 1934 fick graden benämningen Untersturmführer.)
 Sturmhauptführer: 9 november 1932 (Efter de långa knivarnas natt år 1934 fick graden benämningen Hauptsturmführer.)
 Sturmbannführer: 11 juni 1933
 Obersturmbannführer: 14 maj 1934
 Standartenführer: 15 september 1935
 Untersturmführer i reserven (Waffen-SS): 1 april 1938
 Oberführer: 20 april 1938
 Obersturmführer i reserven (Waffen-SS): 24 februari 1943
 Hauptsturmführer i reserven (Waffen-SS): 30 januari 1944

Referenser

Noter

Webbkällor

Tryckta källor 
 
 

Födda 1906
Avlidna 1983
Män
Personer från Mannheim
SS- und Polizeiführer
Personer dömda för krigsbrott i andra världskriget
SS-Oberführer
Mottagare av Krigsförtjänstkorset av andra klassen