kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Johan Peter af Billbergh

Johan Peter af Billbergh, ursprungligen Billberg, född 1 maj 1776 i Karlskrona, död 9 april 1850, var en svensk ämbetsman. Han var bror till Gustaf Johan Billberg.

af Billbergh var son till amiralitetspastorn Elias Billberg och hans hustru Louisa Maria Hjelm. Han valde liksom sin bror ämbetmannabanan efter sina studier, och hade 1808 nått en kammarrådsplats. Samma år utämndes han till överkrigskommissarie, och besatt generalitendentsbefattningen för västra arméns flygel under fälttåget mot Norge 1809 och befordrades till ordinarie generalintendent i tyska kriget 1813-1814. Han lyckades som sådan nedsätta de allierades ersättningsanspråk för av svenska gjorda rekvisitioner under kriget med över 1,5 miljoner riksdaler banco, för vilket Karl XIV Johan med egna ord tackade honom, och riksdagen gav honom en ansenlig belöning för insatsen.

År 1817 utnämndes han till vice president i kammarrätten och befordrades 1824 till departementschef i generaltullstyrelsen. År 1826 adlades han med namnet af Billbergh.

Källor

Noter

Svenska departementsråd
Svenskt adlade
Svenska ämbetsmän under 1800-talet
Födda 1776 
Avlidna 1850
Män
SBH
Ämbetsmän från Karlskrona
Svenska kammarråd
Imperfect Harmonies

Imperfect Harmonies är System of a Down-sångaren Serj Tankians andra studioalbum. Albumet gick under arbetsnamnet Music Without Borders, men denna titel ändrades i mars 2010. Den första låten från albumet, "Borders Are..." (som tidigare gick under namnet "Corporatacy"), släpptes den 23 juni 2010 och den första singeln, "Left of Center", släpptes den 29 juni samma år.

Albumet var först tänkt att släppas den 7 september 2010, men på grund av att den miljövänliga papperssorten som Tankian ville att albumet skulle tryckas av inte fanns tillgänglig så sköts lanseringsdatumet upp till den 21 september samma år (i USA). Albumet lanserades dock den 14 september 2010 via Tankians officiella Iphone-applikation. Tankian själv beskriver albumet på följande sätt:

Tre tävlingar som berörde detta album ägde rum i augusti-oktober 2010. Den första tävlingen, kallad Imperfect Harmonies Contest, startade den 2 augusti 2010. Den gick ut på att lösa fem små pussel som lades upp på Tankians hemsida under fem dagar. Lösningarna på föregående dags pussel presenterades dagen efter och då även en femtedel av låten "Disowned Inc.", vilken lades upp för nedladdningen några dagar efter tävlingens slut. Den andra tävlingen var en konsttävling, kallad Imperfect Harmonies Art Contest, och gick ut på att måla en alternativ passepartout till albumets framsida. Den 7 oktober 2010 startades ännu en tävling, där den som ville fick möjligheten att remixa låten "Disowned Inc." med hjälp av programvaran Propellerhead Software.

Låtlista

Referenser

Noter

Engelska originalcitat 

Musikalbum 2010
Kongressens guldmedalj

Kongressens guldmedalj () är en utmärkelse som utdelas av USA:s kongress och är, jämte presidentens frihetsmedalj (Presidential Medal of Freedom), den finaste civila utmärkelse som delas ut i USA. 

Guldmedaljen delas ut till personer som gjort en särskilt anmärkningsvärd ansträngning för att främja USA:s säkerhet, välstånd eller nationella intressen. Amerikanskt medborgarskap är inte ett krav för att erhålla utmärkelsen.

Bakgrund
Den första guldmedaljen delades ut 1776 till dåvarande generalen George Washington och amiralen John Paul Jones för insatser i amerikanska revolutionskriget. Andra mottagare av priset är flygaren Charles Lindbergh, animatören och filmproducenten Walt Disney, presidentparet Nancy och Ronald Reagan, de navajoindianska kodtalarna under andra världskriget och den burmesiska människorättskämpen Aung San Suu Kyi.

Mottagare (urval)

 Andrew Jackson (1815)
 Ulysses S. Grant (1863)
 Cornelius Vanderbilt (1864)
 George Peabody (1867)
 Bröderna Wright (1909)
 Thomas Edison (1928)
 Charles Lindbergh (1928)
 Howard Hughes (1939)
 Ernest King (1946)
 George C. Marshall (1946)
 John Pershing (1946)
 Irving Berlin (1954)
 Jonas Salk (1955)
 Hyman Rickover (1958)
 Bob Hope (1962)
 Walt Disney (1968)
 John Wayne (1979)
 Simon Wiesenthal (1980)
 Joe Louis (1982)
 Elie Wiesel (1984)
 Aaron Copland (1986)
 Colin Powell (1991)
 Norman Schwarzkopf (1991)
 Frank Sinatra (1997)
 Moder Teresa (1997)
 Nelson Mandela (1998)
 Johannes Paulus II (2000)
 Charles M. Schulz (2000)
 Hugh Shelton (2002)
 Tony Blair (2003)
 Aung San Suu Kyi (2008)
 Arnold Palmer (2009)
 Raoul Wallenberg (2012)
 Bob Dole (2017)

Referenser

Noter

Externa länkar

Medaljer från USA
USA:s kongress
Hans Claesson (Bielkenstierna)

Hans Claesson (Bielkenstierna), född 25 september 1574 på Åkerö slott, död 27 februari 1620 på Årsta slott, var en svensk amiral och sjöhjälte. Han tillhörde den släkt som brukar kallas Årstasläkten och som senare antog namnet Bielkenstierna.

Biografi
Hans Claesson var son till Claes Hansson den äldre och hans hustru Kerstin Nilsdotter (Ryning). Redan som ung gjorde han sig bemärkt som en skicklig sjöman och fick 1599 i uppdrag av hertig Karl, att hålla Östersjön fri från kapare och anhålla alla lybska fartyg han påträffade, eftersom lybeckarna låtit kvarhålla varor för Sigismunds räkning, som egentligen tillhörde svenska kronan. Han tjänstgjorde som hovjunkare hos hertig Karl från 1598, samt blev hövitsman på Kastelholms slott på Åland, därefter underamiral 1599 och amiral över rikets örlogsflotta 1600.

Hans Claesson blev 1602 landshövding över Uppland, 1606 ståthållare på Kalmar slott och häradshövding i Olands härad, 1611 utsågs han till riksråd. Det sistnämnda året gick han åter till sjöss och fördrev med sina örlogsmän danskarna från deras befästade läger på Grimskär. Han utnämndes 1612 till holmamiral (befälhavande amiral i Stockholm). Vid Karl IX:s begravning 1612 bar han "himmelen över konungens lik".

 

Han var sedan 1608 gift med friherrinnan Elisabeth Gyllenstierna af Lundholm. De fick sonen Claes Hansson Bielkenstierna (1615-1662).

Familjen ligger begravda i Bielkenstiernska gravkoret i Österhaninge kyrka. I koret låg tidigare en gravhäll över Hans Claesson (Bielkenstierna) och Elisabeth Gyllenstierna af Lundholm över en tumba i kyrkans kor, men gravhällen flyttades till gravkoret när det stod färdigt 1683. Sonen Claes Bielkenstierna var gift med Barbro Åkesdotter (Natt och Dag) (1620-1680). Sedan deras son, Claes Hanssons sonson, Axel Bielkenstierna (född 1648), hade omkommit i sjöslaget vid Öland den 1 juni 1676, beställde Barbro Åkesdotter (Natt och Dag) från den flamländske skulptören Nicolaes Millich det stora minnesmärket av italiensk marmor, motivet är en symbolisk allegori över den utdöende ätten Bielkenstierna. Skulpturgruppen placerades i gravkorets fond bakom altaret. Monumentet kom på plats först 1683 efter att även Barbro Åkesdotter (Natt och Dag) avlidit. Smidesgallret i öppningen till gravkoret tillkom vid kyrkans restaurering 1972–1973 under ledning av arkitekt Jörgen Fåk.

Se även 
 Svenska adelsätter

Källor

Noter

Externa länkar 
 adelsvapen.com: Bielkenstierna nr 28 

Svenska militärer under 1500-talet
Svenska militärer under 1600-talet
Svenska amiraler
Svenska riksråd under 1600-talet
Personer i Kalmarkriget
Födda 1574 
Avlidna 1620
Män
Personer från Bettna socken
Franz Nachtegall

Franz Nachtegall (Vivat Victorius Fridericus Franciscus Nachtegall), född 3 oktober 1777 i Köpenhamn, Danmark, död 12 maj 1847, var en dansk gymnastikpionjär.

År 1798 upprättade han ett gymnasistsällskap i Danmark. Han bedrev kring 1800-talets början gymnastik på både privat och offentlig nivå i Köpenhamn, under påverkan av Johann GutsMuths. Han bedrev även den första utbildningen för gymnastiklärare i Danmark, kallad "Military Gymnastic Institute", vilket var det första i sitt slag i Europa. Där ingick aktiviteter på repstegar, rep, klättring och balansering, dragkamp samt hopp. För hoppningen användes trähästar. Mattor placerades runt hästen för att försäkra mjuklandning. Detta är det första säkra beviset av mattor inom gymnastik. 

År 1804 utnämnde Danmarks dåvarande kronprins honom till professor, och 1806 mottog han ett stipendium. Han införde gymnastik i flera offentliga och privata skolor. Han har räknats som en av de främsta pionjärerna inom dansk gymnastik.

Referenser

Externa länkar 

 

Danska gymnaster
Danska professorer
Personer i Danmark under 1800-talet
Personer från Köpenhamn
Födda 1777
Avlidna 1847
Män
Zanzibar and Pemba People's Party

Zanzibar and Pemba People's Party (ZPPP) var ett nationalistiskt afrikanskdominerat politiskt parti i Zanzibar. ZPPP styrde tillsammans med Zanzibar Nationalist Party (ZNP) i en koalitionsregering ön från 1961 till 1964. Partiet var det minsta av de tre politiska partierna på ön, ZNP, ZPPP och Afro-Shirazi Party. Genom att bilda en allians med ZNP 1961 tvingade man ASP till opposition. Deras politik var konservativ och hyste inget större agg mot den arabiska eliten, huvudsakligen beroende på att de var baserade på Pemba istället för Zanzibar.

Se även 
Revolutionen i Zanzibar

Referenser 

Zanzibars historia
Politik i Zanzibar
Anders Herman Bjursten

Anders Herman Bjursten, född 24 mars 1825 i Borås, död 12 november 1866 i Uppsala, var en svensk författare och lärare.

Biografi
Föräldrar var kyrkoherden i Borås, fältprosten Anders Bjursten och hans hustru Johanna Helena Borgström. Bjursten blev student vid Uppsala universitet 1844, filosofie magister 1851 och utnämndes 1860, efter att ha varit extralärare vid en rad Stockholmsskolor, till lektor i svenska och latinska språken vid Stockholms gymnasium. 

Han försökte redan under studenttiden att bli författare och ägnade, då han var lärare, sina lediga stunder åt olika författarskap. Han medarbetade i flera tidningar, under flera år bland annat i Nya Dagligt Allehanda under pseudonymen Ernst Ludvig och publicerade flera romaner och diktsamlingar. De populära sensationsromanerna gick ut i stora upplagor och översattes även. Bjurstens lyriska verk har betecknats som epigoneri i Esaias Tegnérs och Bernhard von Beskows fotspår med praktfull retorik och bildrikedom. Flera av hans skrifter belönades med Svenska akademiens andra pris. Bjursten skrev även tillfällighetsstycken, recensioner, kåserier, ett flertal läro- och läseböcker, litterärt-polemiska tidningsartiklar, flera översättningar med mera.  

Bjursten begick självmord efter en tids djup depression under ett tillfälligt besök i Uppsala.

Bibliografi

 _ Akademisk avhandling. Uppsala.
 - 2 volymer.
 - 3 volymer.

 - 2 volymer.

 - 2 volymer.

 - Särtryck ur: Program ... vid Stockholms gymnasium ... 1862.

Översättningar

Källor

Svenska lektorer
Svenska kåsörer
Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Svenska läroboksförfattare
Svenskspråkiga fackboksförfattare
Svenska poeter
Svenskspråkiga poeter
Svenskspråkiga översättare
Svenska översättare
Översättare från tyska
Översättare från latin
Svenska lärare under 1800-talet
Svenska författare under 1800-talet
Författare från Borås
Författare som begått självmord
Födda 1825 
Avlidna 1866
Män
Ugglan
SBH
Lärare från Borås
Hirpiner

Hirpinerna var ett italisk fornfolk som talade oskiska och bodde i Hirpinien. Hirpinien gränsar till Basilicata i söder, Apulien i öster och Kampanien i väst och sammanfaller delvis med Samnium.  Hirpinerna var även en av de fyra stammarna i det samnitiska förbundet. Romerska nedtecknare nämner inte hirpinerna utan tenderar att istället tala om samniter, vilket bland annat innebär att man ofta inte kan särskilja hirpinerna från andra samnitiska folk. Till exempel nämns inte deras namn i samband med samniterkrigen, trots att kriget till stor del utspelades i Hirpinien: staden som på oskiska hette Maloenton, på latin Maleventum och på italienska Benevento ligger i Hirpinien och var central under samniterkrigen. Vi vet inte heller när romarna underkuvade hirpinerna, men man kan vara ganska säker på att det var innan man grundade kolonin Beneventum 268 f.Kr..
 
Hirpinerna beskrivs som ett eget folk under det andra puniska kriget, då de i likhet med  caracener och caudier ställde sig på Hannibals sida efter slaget i Cannae 216 f.Kr. och Hirpinien bler skådeplatsen för sammanstötningar mellan romare och kartager 214 f.Kr. och 212 f.Kr.. Först när Hannibal helt förlorade fotfästet i Italien 209 f.Kr. underkastade hirpinerna sig Rom. Genom att förråda de kartagiska garrisonerna i de hirpinska städerna fick hirpinerna förmånliga villkor av Rom. 

Nästa gång hirpinierna syns i historien är i samband med bundsförvantskriget (91 f.Kr. - 88 f.Kr.) då de tillhörde de folk som först tog till vapen. Året därpå (90 f.Kr.) tog Sulla Aeculanum som var en av hirpinernas starkaste fästen vilket ledde till att de andra hirpinerna gav sig. De tycks ha kommit lindrigare undan än andra samniter, men det finns tecken som tyder på att betydande delar av deras territorium konfiskerades och hamnade i händerna på romerska adelsmän.

I Augustus regionsindelning separerades hirpinerna från de andra samniterna: Hirpinum hamnade i andra regionen (tillsammans med Apulien och Kalabrien) medan själva Samnium kom att tillhöra den fjärde regionen, en uppdelning som kom att återskapas även i framtida romerska regionindelningar. 

Städer som med säkerhet var hirpinska var Beneventum, Aeculanum, Abellinum, Aletrium, Compsa, Aquilonia, Romulea, Trivicum, Equus Tuticus, och Murgantia. Hirpinierna lever fortfarande kvar i ortnamn och beteckningar. Den stora jordbävning som drabbade syditalien 1980 kallas exempelvis på engelska och italienska för den irpinska jordbävningen.

Referenser

Noter 

Italiska folkslag
Antikens folkslag
Folkslag i och kring romerska riket
Abdulrahman Muhammad Babu

Abdulrahman Mohamed Babu, född 1924 på Zanzibar, död 5 augusti 1996 i London, var en revolutionär nationalist från Zanzibar. Babu, som innan sin död hade tillbringat flera år i London som en forskare, tjänade som ett statsråd i olika tanzaniska ministerium. Han återvände till Tanzania ett år före sin död efter exil i London sedan 1978 när han friades i en amnesti efter att ha dömts till döden 1973 för landsförräderi.

Han hade dömts till döden tillsammans med 34 andra personer. 23 andra frikändes för sina påstådda roller i mordet på den zanzibariska presidenten Sheikh Abeid Amani Karume år 1972. Babu och 12 andra fångar som hölls fängslade på fastlandet friades av den dåvarande presidenten Julius Nyerere i en amnesti år 1978 för att markera att fjorton år gått sedan Tanzania bildades 1964.

Bibliografi

Referenser 
 Kabinet
 Ambabu

Födda 1924
Avlidna 1996
Män
Zanzibariska politiker
Kaibutsu-kun

Kaibutsu-kun (怪物くん), ursprungligen en japansk tecknad manga (1965-68) and anime (1969-69, 1980-82; spin-off 2011).

Karaktärer 
 Kaibutsu Tarō
 Hiroshi Ichikawa
 Utako Ichikawa
 Franken
 Dracula
 Wolfman
 Doctor Noh
 Kaiko-chan

Mangaserier
Anime (TV)
Animeserier baserade på manga
Älgerum

Elgerum är en tidigare by i Mönsterås kommun, numera är inkorporerad i Mönsterås tätort. 

Ungefär en tredjedel av tätorten Mönsterås upptas av mark som tidigare tillhört Elgerum. Den äldre delen av Elgerum finns fortfarande kvar och ligger på motsatt sida av E22:an mot Mönsterås.

Namnet har ändrat stavning, i modern tid stavas det med Ä istället för E. Fortfarande syns spåren av Elgerum kvar i namn som Elgerumsskolan men även industriområdet Älgerum.
Orter i Mönsterås kommun
Had Enough

Had Enough kan syfta på

 Had Enough (singel av The Enemy) – en singel, utgiven 2007, av det brittiska rockbandet The Enemy
 Had Enough (låt av The Who) – en låt av det brittiska rockbandet The Who
 Had Enough (låt av Breaking Benjamin) – en låt av det amerikanska rockbandet Breaking Benjamin på skivan Phobia
 Had Enough (låt av Papa Roach) – en låt av det amerikanska rockbandet Papa Roach på skivan Metamorphosis
Solberga, Leksands kommun

Solberga är en by i Åls socken, Leksands kommun. Byn ligger ca 12 kilometer öster om Insjön, längs en skogsbilväg mot Sågmyra. Norr om byn ligger Solbergatjärnen.

Byn är förhållandevis ny. Äldsta belägg är från årliga räntan 1627. Grannbyn Mårtanberg hade dock tre mantal redan 1539, och ett 'myrtnaberge' i Ål omtalas redan 1386, så trakten har varit bebodd länge.

Området inrymmer många gruvhål efter äldre gruvor, både koppar- och järnmalmsgruvor. Vid Insjögruvorna rakt i söder förekom den äldsta dokumenterade brytningen 1595, men den är troligen äldre. Bryting har sedan skett på 1620-30-talet, åter på 1720-talet, 1758-1783, 1804-1810 och 1842-1853. Över 184 ton koppar skall ha tillverkats av malmen här. Ett rödfärgsverk uppfördes under 1700-talets slut, vilket var igång fram till 1800-talets mitt.

Solberga hade 1636 fått två hushåll och 1665 fanns 3 hushåll i byn. I fäbodsinventeringen 1663-64 sägs tre bönder i Ål-Holen ha sina fäbodar här. En av bönderna i Solberga sägs i sin tur ha en fäbod i Kalkberget. 2 skvaltkvarnar fanns i byn. Holstenssons karta från 1668 upptar två större och två mindre gårdstecken, vilket troligen skall tolkas som två fastboende och två hemfäbodar. Solbergas befolkning växte så sakteliga. 1705 fanns här 7 hushåll, 1762 upptas 15 hushåll och 1820 23 hushåll. Vid denna tid och fram till 1860-talet har Solberga sin största befolkning med omkring 90 personer. Därefter sker en avtrappning i samband med gruvornas nedläggning. Då Karl-Erik Forsslund besökte byn 1918 fanns här 17 gårdar, indelade i Östra och Västra Solberga.

Källor
 Andersson, Roland; Byar och Fäbodar i Leksands kommun - Kulturhistorisk analys, Falun, 1983
 Med Dalälven från källorna till havet Del I, bok X, Bjursås och Ål, Karl-Erik Forsslund

Orter i Leksands kommun
AIK Ishockey 2010/2011

Elitserien i ishockey 2010/2011 blev AIK Ishockeys 26:e säsong i Elitserien i ishockey. Elitserien 2010/2011 blev också AIK:s första säsong i Elitserien sedan säsongen 2001/2002.

Inför säsongen

Kvalserien

Silly Season 
Alla datum är från 2010.
 20 april:
 Josh MacNevin skriver på ett ettårskontrakt.
 Patric Blomdahl skriver på ett tvåårskontrakt.
 Daniel Bång förlänger.
 Christian Sandberg förlänger.

 21 april:
 Victor Ahlström förlänger.
 Oscar Ahlström förlänger.
 Stefan Johansson förlänger.
 Johan Andersson skriver på ett ettårskontrakt.

 22 april:
 Mikael Österberg förlänger.
 Fredrik Carlsson förlänger.

 23 april:
 Daniel Rudslätt skriver på ett tvåårskontrakt.
 Jonas Liwing förlänger.

 27 april:
 Christopher Heino-Lindberg förlänger.
 Tobias Ericsson förlänger.
 Mattias Beck förlänger.

 28 april:
 Richard Gynge förlänger.

 30 april:
 Oscar Steen skriver på ett ettårskontrakt.

 3 maj:
 Viktor Fasth skriver på ett ettårskontrakt.

 6 maj:
 David Engblom förlänger.

 17 maj:
 Dick Tärnström förlänger genom att skriva på ett tvåårskontrakt.

 19 maj:
 Peter Nolander skriver på ett ettårskontrakt.

 16 juni:
 Johannes Salmonsson skriver på ett ettårskontrakt.

Transaktioner

Laguppställning

Juniorspelare 
 Andreas Dahlström (center)
 Filip Olsson (back)
 Joakim Nordström (center)
 Niklas Lundström (målvakt)
 Patrik Nemeth (back)

Grundserien

Matcher

Tabell

Slutspel

Referenser 

AIK Ishockeys säsonger
Ishockeysäsongen 2010/2011 efter lag
Sport i Sverige 2010
Sport i Sverige 2011
Gustaf Björklund

Johan Gustaf Björklund, född 10 oktober 1846 i Björksta socken, Västmanland, död 2 juli 1903 i Hedvig Eleonora församling, Stockholm, var en svensk författare.

Björklund var son till lantbrukaren Anders Björklund och hans hustru Margareta Zetterlund. Han blev 1870 student i Uppsala och 1878 filosofie kandidat, varefter han 1879-80 studerade filosofi och folkrätt i Lund och 1885-90 bedrev naturvetenskapliga studier vid Stockholms högskola.

Björklund har utgett flera originella skrifter av filosofiskt, socialt och naturvetenskapligt innehåll. Han försökte i sina skrifter visa, att nationerna höll på att växa ihop till ett stort gränslöst samhälle. Sin bok Om nationernas sammanväxning utgav han 1887. Han har vidare skrivit Om segmenteringens betydelse inom den organiska världen 1890, Om utvecklingsanarki 1892, Om förhållandet mellan själ och kropp från cell-lärans synpunkt 1894, Om döden och uppståndelsen från cellärans ståndpunkt 1900, och Freds- och afväpningsfrågan 1895. Den senare har utgetts i tysk, polsk, fransk, engelsk och holländsk översättning.

Källor

Externa länkar

Vidare läsning 
 Libris

Noter

Svenska författare
Män
Födda 1846 
Avlidna 1903
Gravsatta på Norra begravningsplatsen i Stockholm
Johan Ulfsparre

Johan Månsson Ulfsparre (af Broxvik), född under senare hälften av 1500-talet, död före 1 januari 1655, var en svensk rikstygmästare och ståthållare.

Biografi
Johan Månsson tillhörde adelsätten Ulfsparre af Broxvik såsom son till ståthållaren på Kalmar slott, Måns Eriksson Ulfsparre och hans hustru Märta Johansdotter (Bååt). Morfadern Johan Pedersson (Bååt) var riksråd och mormodern tillhörde ätten Tott. Johan Månsson skrev sig till Tisenhult som han ärvde av fadern, och Regnaholm. År 1633 donerades han Brenäs gård i Skedevi socken, och av drottning Kristina ett antal gårdar i Västerhaninge socken och Södertörn.

År 1607 blev Johan Månsson kammarjunkare hos kung Karl IX, och året därpå ståthållare vid Nyköpings slott över Nyköpings län, och 1610 även över Borgholms slott och Öland. Han utsågs samtidigt 1612 till övertygmästare och inspektor över alla faktorier, men blev samma år rikstygmästare och chef för artilleriet. 1617–1622 var han assessor i Svea hovrätt.

1622 utnämndes Johan Månsson till ståthållare, med ställning av landshövding, över Gästrikland, Hälsingland, Medelpad, Ångermanland, Västerbotten, Österbotten samt över städerna Hudiksvalls stad, Härnösands stad, och Wasa och Uleåborgs och Kajaneborgs fästningar. Han hade den befattningen mellan åren 1622 och 1632. Ulfsparre lade ned ett betydande arbete, men på grund av det stora område han hade att styra blev framgångarna begrändade. Bland hans förläningar han tilldelades märks Ekeby i Skedevi socken 1613, Berga i Västerhaninge socken 1614 och Brenäs i Skedevi socken.

Familj
Ulfsparre gifte sig första gången 13 september 1607 i Kalmar med Carin Clausdotter Tott (död 1619). Hon var dotter till fältöversten Clas Åkesson (Tott) och Ingeborg Carlsdotter Gyllenstierna. De fick tillsammans barnen Gustaf Ulfsparre (1609–1612) och studenten Åke Ulfsparre (1611–1643) vid Uppsala universitet. Deras son Åke övertog Tisenhult men avled barnlös.

Ulfsparre gifte sig andra gången 1628 på Skattmansö i Vittinge församling med  Brita Lilliesparre af Fylleskog (1598–1655). Hon var dotter till stllmästaren Peder Lilliesparre af Fylleskog och Anna Posse. De fick tillsammans barnen Märta Ulfsparre (1629–1669) som var gift med sin kusin generalmajoren Hans Ulfsparre af Broxvik, ryttmästaren Peder Ulfsparre (1632–1675) vid Smålands ryttare och generalmajoren Gustaf Ulfsparre (1634–1710) vid Östgöta infanteriregemente. Peder Ulfsparre gjorde utgrävningar och upptäckte flera antikviteter. Ätten fortlevde på svärdssidan med yngste sonen Gustaf Ulfsparre, som ärvde Regnaholm.

Källor 
 Gabriel Anrep, Svenska adelns Ättar-taflor, volym 4

Noter

Svenskt frälse
Män
Födda 1500-talet
Avlidna 1650-talet
Michael Sellers

Michael "Slow Mike" Sellers är en svensk musiker, född den 11 maj 1965. Gitarrist i surfbandet Langhorns, gitarrist och lap steel-spelare i Torsson och tidigare gitarrist och låtskrivare i rockbandet The Sinners.
Jobbar nuförtiden som it-tekniker på Musikhögskolan i Malmö.

Källor

Svenska gitarrister
Födda 1965
Levande personer
Män