kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Meshylia

Meshylia (Pholidornis rushiae) är en mycket liten afrikansk tätting som numera placeras i den lilla familjen hylior (Hyliidae).

Utseende 
Meshylian mäter cirka 8 cm vilket gör den till en av Afrikas minsta häckfåglar. Bröst och huvud är hos adulten brunstreckade med ljust sandfärgad botten. Från nedre delen av bröstet till gumpen är den klart gulfärgad medan stjärt och vingovansidan är bruna. Den har röd iris och kraftfullt gulfärgade ben. Juvenilen är mindre kraftfullt färgad och mindre kraftigt streckad.

Utbredning och systematik 
Meshylia placeras som enda art i släktet Pholidornis. Dess taxonomiska hemvist har länge varit omdiskuterad. Tidigare har den placerats i så vitt skilda familjer som pungmesarna, solfåglarna, blomsterpickarna, astrilderna, honungsfåglarna och senast som närbesläktad med grön hylia (vilket är orsak till artens nuvarande svenska trivialnamn). DNA-studier visar att den står nära grön hylia. Dessa två ingår även i en klad med cettisångare, lövsångare och stjärtmesar. Numera urskiljs de två i den egna familjen hylior (Hyliidae), alternativt inkluderas bland cettisångarna, medan vissa för dem (felaktigt) till familjen afrikanska sångare (Macrosphenidae)..
  
Meshylia delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Pholidornis rushiae ussheri – förekommer från Sierra Leone till Togo och möjligtvis även sydvästra Nigeria.
 Pholidornis rushiae rushiae – förekommer i sydöstra Nigeria, sydvästra Kamerun och Gabon.
 Pholidornis rushiae bedfordi – förekommer på Bioko i Guineabukten.
 Pholidornis rushiae denti – förekommer från sydöstra Kamerun till Uganda och Angola.

Ekologi 
Meshylian lever i tät regnskog.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ganska vanlig.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Hylior
Fåglar i etiopiska regionen
Kinesisk pungmes

Kinesisk pungmes (Remiz consobrinus) är en liten, vasslevande östasiatisk fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Kinesisk pungmes är en typisk medlem av släktet. Den väger 7,5–12 gram och mäter 9–12 cm, med kort stjärt och ganska smal, konisk och spetsig grå näbb. Arten är ganska blek, men den adulta hanen har grå hjässa och nacke som kontrasterar med svart ögonmask som sträcker sig till örontäckarna och som omges av vitt. Ovansidan är varmt rostbrun övergående mot gråbrun rygg och övergump. Vingarna är svarta med kastanjebruna vingtäckare som syns som ett vingband i flykten. Även stjärten är svart. Undersidan är gräddvit på haka och strupe, mot buken smutsvitt och beige. Honan är dovare färgad, saknar de rostbruna tonerna och har en smalare brun ögonmask. Iris är svart och likaså tarsen.

Läten 
Lätena är generellt mycket lika pungmesens. Locklätet är ett mycket tunt och högfrekvent, fallande "tseeooo" medan sången återges i engelsk litteratur som "chiichuri chuichuii".

Utbredning och systematik 
Fågeln häckar lokalt i sydöstra Sibirien och nordöstra Kina, från södra Ningxia och östra Inre Mongoliet österut till Heilongjiang. Vintertid flyttar den huvudsakligen till östra och södra Kina i mellersta och nedre Yangtzedalen, men även Yunnan, Guangxi, Guangdong och Hong Kong. Den ses även i Sydkorea och södra Japan, främst Kyushu och Honshu.

Släktskap 
Vissa inkluderar vitkronad pungmes (R. coronatus) som en underart. En DNA-studie från 2017 visar dock att både kinesisk och vitkronad pungmes utgör väl skilda evolutionära utvecklingslinjer, både från varandra och från komplexet pungmes-svarthuvad pungmes. Studier visar också på tydliga skillnader i utseende, läten och häckningsbeteende.

Levnadssätt 
Kinesisk pungmes är bunden till våtmarker, framför allt till vassbälten kantade av buskar och träd. Den lever av mindre ryggradslösa djur, men vintertid även stora mängder frön. Dess häckningsbiologi är inte välstuderad, men den häckar troligen från slutet av maj till mitten av juni i Kina.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig i Kina, vanlig i Mai Po i Hongkong och ovanlig till ganska vanlig vintertid i västra Japan.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i palearktiska regionen
Endemiska fågelarter i Kina
Svarthuvad pungmes

Svarthuvad pungmes (Remiz macronyx) är en asiatisk fågel i familjen pungmesar inom ordningen tättingar. Den förekommer i vass- och sävbälten i Centralasien, från Iran till östra Kazakstan. Fågeln är närbesläktad med pungmesen och behandlas ofta som en del av den arten.

Kännetecken

Utseende 
Svarthuvad pungmes är en liten tätting med en kroppslängd på endast elva centimeter. Den liknar pungmesen i proportionerna, men både näbb och ben är relativt kraftiga. Adulta fågeln har svart huvud, fint pepprad med beige. Undersidan är beige, övre delen av ryggen och bröstsidorna kastanjebruna och runt halsen ett kanelbeige halsband. Den möjligen utdöda underarten nigricans (se nedan) är mycket mörkare där det svarta på huvudet kan sträcka sig ända ner till övergumpen och där undersidan är mörkt kastanjefärgad.

Läten 
Lätet antas likna pungmesen (se denna), men sägs vara strävare och ljudligare. På våren yttrar hanen också en lågmäld och kort drill.

Utbredning och systematik 
Svarthuvad pungmes förekommer i Centralasien. Clements m.fl. delar in den i fyra underarter med följande utbredning:
 Remiz macronyx macronyx – förekommer från sydvästra Kazakstan till Uzbekistan, Tadzjikistan och sydöstra Turkmenistan
 Remiz macronyx neglectus – förekommer i sydvästra Turkmenistan och norra Iran (Atrak- och Gorgandalarna)
 Remiz macronyx nigricans – förekommer i sydöstra Iran; möjligen utdöd
 Remiz macronyx ssaposhnikowi – förekommer i sydöstra Kazakstan (området kring sjöarna Balsjasj, Sasykkol och Alakol)

I verket Handbook of Western Palearctic Birds (Shirihai & Svensson 2018) inkluderas både neglectus och ssaposhnikowi i nominatformen. Även svenska BirdLife Sverige följer denna indelning.

Den är en tillfällig gäst i Oman och Ryssland.

Arten behandlades tidigare som en del av pungmesen (R. pendulinus), men har allmänt urskilts som egen art på grund av avvikande ekologi och utseende. En DNA-studie från 2017 visar dock att de genetiska skillnaderna dem emellan är mycket små och författarna till studien rekommenderar därför att de bör behandlas som en och samma art. På basis av detta behandlar bland andra IUCN svarthuvad pungmes återigen som en del av pungmesen.

Levnadssätt 
Svarthuvad pungmes är begränsad till vass- och sävbälten. Där rör den sig snabbt i växtligheten på jakt efter insekter, spindlar och frön. Häckningen inleds i slutet av maj till början av juni. Det vävda runda boet liknar pungmesens och placeras upp till fem meter ovan mark. Den lägger sex till sju vita ägg.

Status och hot 
Internationella naturvårdsunionen IUCN erkänner inte längre svarthuvad pungmes som egen art, varför dess hotstatus formellt inte bedömts.

Taxonomi och namn 
Svarthuvad pungmes beskrevs vetenskapligt av Nikolaj Severtsov 1873, under protonymen Aegithalus macronyx. Dess vetenskapliga artnamn betyder "långkload", en sammansättning av grekiska makros som betyder "stor" eller "lång" samt onux, "klo".

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Pungmesar
Fåglar i palearktiska regionen
Pärltapakul

Pärltapakul (Acropternis orthonyx) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Pärltapakulen är i motsats till typiska medlemmar av familjen en stor och spektakulärt tecknad tapakul. Kroppen är mestadels svart, översållad med lysande vita prickar. Ansiktet och övergumpen är bjärt roströda. Bakklon är långa och dolkformade. Könen är lika. Lätet är en högljudd fallande vissling.

Utbredning och systematik 
Pärltapakul placeras som enda art i släktet Acropternis. Den delas in i två underarter:
 Acropternis orthonyx orthonyx – förekommer i centrala och östra Anderna (Colombia och nordvästra Venezuela)
 Acropternis orthonyx infuscatus - förekommer i Anderna i östra Ecuador och nordvästra Peru söder om Amazonas)

Levnadssätt 
Pärltapakulen hittas i tät undervegetation och bambustånd i bergsskogar på mellan 2300 och 2500 meters höjd. Där lever den på eller nära marken och använder sin långa bakklo för att krafsa fram insekter. Arten är rätt skygg och svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Ockrasidig tapakul

Ockrasidig tapakul (Eugralla paradoxa) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Ockrasidig tapakul är en liten nlygrå fågel med något ljusare "glasögon", fylligt ockrafärgade flanker och ljusa ben. Fågeln är lite större och har kraftigare näbb än magellantapakulen som den ofta påträffas jämsides.

Utbredning och systematik 
Fågeln har sitt utbredningsområde från Región Metropolitana de Santiago till Provincia de Chiloé i Chile, i angränsande delarna av Argentina och på ön Isla Mocha. Den placeras som enda art i släktet Eugralla.

Levnadssätt 
Ockrasidig tapakul hittas i bambusnår och andra täta buskage i skogsbryn, utmed rinnande vattendrag eller i skogspartier. Fågeln födosöker genom att hoppa snabbt på marken och genom bambun. Den kan vara lätt att komma nära, men hörs långt oftare än ses.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Amazontapakul

Amazontapakul (Liosceles thoracicus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Amazontapakulen är en udda långstjärtad fågel med grå ovansida och vit undersida med ett diffust rödbrunt bröstband och varierande mängd svarta ränder. Lätet består av en fallande serie med hoande ljud, påminnande om en tinamo.

Utbredning och systematik 
Amazontapakul placeras som enda art i släktet Liosceles. Den delas in i tre underarter:
 Liosceles thoracicus dugandi – förekommer i sydöstra Colombia och närliggande västra Brasilien (R. Solimões)
 Liosceles thoracicus erithacus – förekommer i östra Ecuador och östra Peru (söderut till Río Urubambas utflöde)
 Liosceles thoracicus thoracicus – förekommer i sydöstra Peru och västra Amazonområdet i Brasilien (söderut till R. Tapajós)

Levnadssätt 
Amazontapakulen hittas i undervegetation i regnskog. Den går och hoppar metodiskt fram. Arten är svårt att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Svart borstpanna

Svart borstpanna (Merulaxis ater) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer enbart i sydöstra Brasilien (södra Bahia och Espírito Santo till östra Paraná, Santa Catarina). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Bilder

Noter

Externa länkar

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Brasilien
Bahiaborstpanna

Bahiaborstpanna (Merulaxis stresemanni) är en akut utrotningshotad fågel i familjen tapakuler som enbart förekommer i ett litet område i östra Brasilien.

Utseende och läten 
Bahiaborstpannan är en medelstor (20 cm), långstjärtad fågel med tydliga borst på pannan, därav namnet. Näbben är slank och mörk. Hanen är enhetligt bly- eller skiffergrå med mörkt kastanjebrun övergump, undergump och övre stjärttäckare. Honan är kanelbrun ovan med mer sotfärgad stjärt och undersidan färggladare kanelröd. Fågeln är mycket lik nära släktingen svart borstpanna (Merulaxis ater), men lätet skiljer sig tydligt, en karakteristisk, fallande serie med musikaliska, visslande toner, mot slutet något stigande.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer sällsynt och lokalt vid kusten i östra Brasilien, i Bahia . Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som akut hotad.

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar Erwin Friedrich Theodor Stresemann (1889-1972), tysk ornitolog, upptäcktsresande och samlare av specimen.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Grå tapakul

Grå tapakul (Myornis senilis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Grå tapakul är en rätt distinkt tapakul, med ljusgrå grundfärg, ljust gulbruna undre stjärttäckare och relativt lång stjärt. Sången består av en lång och ofta stammande drill, ofta med några hårda toner inledningsvis.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i Anderna i ett område som sträcker sig från Colombia i norr via Ecuador till Pasco i Peru. Den placeras som enda art i släktet Myornis och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Grå tapakul hittas i bergsskogar, framför allt i områden rika på bambu. Den håller till i undervegetationen och kan vara svår att få syn på.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Bambusmyg

Bambusmyg (Psilorhamphus guttatus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Bambusmygen är en udda liten fågel med tunn näbb och rätt lång stjärt. Hanen är fläckat grå på huvud, rygg, och bröst, medan den är brun på stjärt, övergump och buk, den senare något tvärbandad. Honan liknar hanen men är brunare.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från sydöstra Brasilien (Minas Gerais) till nordöstra Argentina och sydöstra Paraguay. Den placeras som enda art i släktet Psilorhamphus.

Levnadssätt 
Bambusmygen hittas i fuktiga skogar och ungskog, som namnet avslöjar i stånd av bambu. Där kan den vara mycket svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Kastanjestrupig tapakul

Kastanjestrupig tapakul (Pteroptochos castaneus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Chile (från Colchagua till Rio Bío Bío) och närliggande delar av Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Mustaschtapakul

Mustaschtapakul (Pteroptochos megapodius) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Mustaschtapakulen är en kraftig och stor (23–24 cm) tapakul med tjock näbb och lång stjärt som ofta hålls rest. I övrigt syns breda vita "mustascher", helbrunt bröst och tydligt tvärbandad buk. Vitstrupig tapakul finns ofta i samma områden, men den är mindre med längre stjärt.

Utbredning och systematik 
Mustaschtapakul är endemisk i Chile och delas in i två underarter:
 Pteroptochos megapodius atacamae – förekommer i Atacama
 Pteroptochos megapodius megapodius – förekommer från Coquimbo till Concepción

Levnadssätt 
Mustaschtapakulen hittas i matorral och annan ursprunglig buskmark på sluttningar. Där är den relativt vanlig och ses mer öppet än andra tapakuler, sittande på stenar eller springande i vägkanter med stjärten kraftigt rest. Den upptäcks också ofta på sina ljudliga läten.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Chile
Svartstrupig tapakul

Svartstrupig tapakul (Pteroptochos tarnii) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i södra Chile (Bío Bío) och näraliggande sydvästra Argentina. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Referenser

Externa länkar

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Tofstapakul

Tofstapakul (Rhinocrypta lanceolata) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Tofstapakulen är en udda trastlik fågel, med enfärgat gråbrun fjäderdräkt, rostbruna flanker och en streckad huvudtofs.

Utbredning och systematik 
Tofstapakul placeras som enda art i släktet Rhinocrypta. Den delas in i två underarter:
 Rhinocrypta lanceolata saturata – förekommer i sydöstra Bolivia och västra Paraguay
 Rhinocrypta lanceolata lanceolata – förekommer i norra och centrala Argentina (i söder till Río Negro och södra Buenos Aires)

Levnadssätt 
Tofstapakulen hittas i törnbuskmarker. Den ses vanligen enstaka eller i par.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Vitstrupig tapakul

Vitstrupig tapakul (Scelorchilus albicollis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende 
Vitstrupig tapakul liknar mustaschtapakulen, men är mindre och slankare, med längre och mer bjärt roströd stjärt. Vidare har den en stor vitaktig haklapp och varierande mörk tvärbandning på buken.

Utbredning och systematik 
Vitstrupig tapakul delas in i två underarter:
 Scelorchilus albicollis atacamae – förekommer i norra Chile (sydvästra Antofogasta och Atacama till norra Coquimbo)
 Scelorchilus albicollis albicollis – förekommer i centrala Chile (södra Coquimbo till Curicó)

Levnadssätt 
Vitstrupig tapakul är en rätt vanlig men ibland lokalt förekommande fågel i torra buskmiljöer på klippiga sluttningar, ofta med inslag av bambu. Den springer snabbt på marken med rest stjärt, men kan ses sjunga från en upphöjd sittplats i en buske eller på ett klippblock.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Chile
Chucaotapakul

Chucaotapakul (Scelorchilus rubecula) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Chucaotapakul är en knubbig liten fågel som ofta håller stjärten rest. Fjäderdräkten är distinkt, med rostrött i ett ögonbrynsstreck, på strupen och på bröstet. Sången beskrivs som ljudlig och ringande.

Utbredning och systematik 
Chucaotapakul delas in i två underarter:
 Scelorchilus rubecula rubecula – förekommer i södra Chile (Bio Bio Aysen) och intilliggande västra Argentina
 Scelorchilus rubecula mochae – förekommer på ön Mocha i Chile

Levnadssätt 
Chucaotapakulen är en rätt vanlig till vanlig fågel i ursprungliga tempererade skogar, intilliggande buskmarker samt i buskage utmed rinnande vattendrag, framför allt med inslag av bambu. Fågeln är mestadels tillbakadragen, men kan ibland uppträda mer oskyggt och promenera fram på nära håll som om den vore nyfiken.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågeln har fått sitt svenska namn efter Quebrada del  Chucao, en ravin i regionen Araucanía i mellersta Chile.

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Skiffertapakul

Skiffertapakul (Scytalopus acutirostris) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i centrala Anderna i Peru (östra La Libertad i Junín). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Ancashtapakul

Ancashtapakul (Scytalopus affinis) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i västra Anderna i Peru (södra Cajamarca till Ancash). Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Neblinatapakul

Neblinatapakul (Scytalopus altirostris) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbreding och status 
Fågeln har sitt utbredningsområde i den del av Anderna som sträcker sig från regionen Amazonas till Huánuco i Peru. IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Neblina är en benämning på molnskog i Colombia och Ecuador.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Peru
Gråvattrad tapakul

Gråvattrad tapakul (Scytalopus argentifrons) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Tapakuler är små och knubbiga kortstjärtade fåglar med mestadels grå fjäderdräkt som kilar omkring på marken som möss. Gråvattrad tapakul är den enda tapakulen i sitt utbredningsområde. Hanen har ett tydligt vitaktigt ögonbrynstreck och brunare flanker med mörka tvärband. Honan saknar ögonbrynsstrecket, men känns lätt igen på beteendet och den övervägande mörka fjäderdräkten. Sången består av en serie tjippande ljud som börjar snabbt och sedan saktar in men ökar i ljudstyrka.

Utbredning och systematik 
Gråvattrad tapakul förekommer i södra Centralamerika. Den delas in i två distinkta underarter med följande utbredning:
 Scytalopus argentifrons argentifrons – förekommer i bergsskogar i Costa Rica och västra Panama (Chiriquí)
 Scytalopus argentifrons chiriquensis – förekommer i bergsskogar i västra Panama (östra Chiriquí och östra Veraguas)

Levnadssätt 
Gråvattrad tapakul hittas i undervegetation i skog. Där håller den sig på eller nära marken och kan vara mycket svår att få syn på.

Status 
Arten har ett begränsat utbredningsområde, men beståndet tros vara stabilt. IUCN kategoriserar arten som livskraftig. Beståndet uppskattas till i storleksordningen 50 000 till en halv miljon vuxna individer.

Referenser

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen
Vitkronad tapakul

Vitkronad tapakul (Scytalopus atratus) är en fågel i familjen tapakuler inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Vitkronad tapakul delas in i tre underarter:
 Scytalopus atratus nigricans – förekommer i Anderna i västra Venezuela (i Táchira, Mérida och Sierra de Perija)
 Scytalopus atratus confusus – förekommer i centrala Anderna och på östra sluttningen av västra Anderna i Colombia
 Scytalopus atratus atratus – förekommer på östra sluttningen av Anderna i Colombia, Ecuador och Peru, så långt söderut som till Cusco

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Tapakuler
Fåglar i neotropiska regionen