kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Lermineral

Lermineral är en sammanfattande term för de mineral som bildar partiklar i kornstorleken ler. Beroende på kemisk form, brukar lermineral delas upp i 1:1-lermineral och 2:1-lermineral.

1:1-lermineral 
Dessa lermineral består av ett tetraedriskt kiselskikt och ett oktaedriskt aluminiumskikt, som hålls samman genom vätebindning med gemensamma syreatomer. Sålunda kan varken vatten eller katjoner komma in mellan de båda skikten.

Dessa lermineral kännetecknas av en låg katjonbyteskapacitet, liten specifik yta och avsaknad av krympande och svällande egenskaper.

Det vanligaste 1:1-lermineralet är tveklöst kaolinit, men även halloysit, nakrit och dickit räknas hit.

I boken The Geochemistry of Natural Waters av James I. Drever på sidan 70 och 71 står att skikten hålls samman av Van der Waals-krafter, den svaga attraktion mellan två skikt. De är mycket svagare än elektrostatiska krafter. Därför är dessa lermineral mjuka mineraler.

2:1-lermineral 
Dessa lermineral kännetecknas av ett oktaedriskt skikt mellan två tetraedriska skikt. Man brukar särskilja tre huvudgrupper bland 2:1-lermineralen: smektit, vermikulit och illit.

Smektit 
Lermineralgruppen smektit kännetecknas av en kraftg expansion vid väta och kraftig kompaktion vid torka. På smektitrika jordar resulterar kompaktionen i stora sprickor, där växtrötterna lätt kan tränga ner i marken. Vid uppvätning expanderar jorden, varpå sprickorna försvinner.

Smektit kännetecknas av en mycket hög specifik yta, som ger en hög katjonbyteskapacitet. Speciellt den inre specifika ytan är mycket stor, ca 5-7 ggr större än den yttre specifika ytan. Dessutom får smektit-rika jordar hög plasticitet och hög kohesion. 

Det vanligaste smektitmineralet är montmorillonit. Andra smektikmineral är beidelit, nontronit och saponit.

Vermikulit 
Lermineralgruppen vermikulit har egenskaper som liknar smektits. Dock blir krympningen och svällningen lite lägre för vermikulit än för smektit. Däremot är katjonbyteskapaciteten ännu större för vermikulit än för smektit.

Illit 
Lermineralgruppen illit kallas även för finglimmer. Illitpartiklar är betydligt större än smektit-partiklar och vermikulitpartiklar. Dessutom får illit inga svällande och krympande egenskaper och således ingen inre specifik yta. Resultatet blir att katjonbyteskapaciteten blir betydligt lägre för illit än för övriga 2:1-lermineral.

En intressant egenskap för illit är att kalium binds hårt till illit, vilket förhindrar svällning vid väta. Då en ammoniumjon har samma laddning och samma jonradie som en kaliumjon, innebär det att stora mängder ammonium kan bindas till illitpartiklarna.

Markvetenskap
Luvar

Luvar (Luvarus imperialis) är en fisk i ordningen abborrartade fiskar som finns i de flesta av världens varmare hav. Den är den enda arten i familjen Luvaridae.

Utseende 
Kroppen har en gyllene eller silverrosa färg med gråblå till mörkblå rygg. Stjärtfenan är mörkblå och/eller rödaktig, och de övriga fenorna är rödaktiga. Ryggfenan är placerad långt bak hos de vuxna individerna; hos ungfiskarna, som skiljer sig mycket från de vuxna, sitter den dock långt fram. Huvudet har en liten, tandlös mun, och en stor, brant panna. Förutom beträffande ryggfenan skiljer sig ungarna från de vuxna bland annat genom att de har svartprickiga fenor och kropp samt tandbeväpnad mun. Arten kan bli 200 centimeter lång och 150 kilogram tung; vanligen blir den dock inte mycket längre än 150 centimeter.

Vanor 
Luvaren är en solitär, pelagisk havsfisk som lever på djup från havsytan ner till 200 meter. Den livnär sig av geleaktiga planktondjur som maneter, salper och kammaneter.

Fortplantning 
Lektiden infaller under vår och sommar. Honan lägger ett mycket stort antal ägg; en 1,7 meter lång hona bar på 47,5 miljoner ägg.

Utbredning 
Utbredningsområdet omfattar de tempererade och tropiska delarna av Atlanten, Indiska oceanen och Stilla havet. I Atlanten finns den längs USA:s östkust till östra Mexikanska bukten och från Bergen i Norge söderut via västra Medelhavet, Madeira och Azorerna till Sydafrika. I Stilla havet uppträder den längs Amerikas västkust från Oregon i USA till Chile, samt kring Japan och Australien.

Referenser 

Abborrartade fiskar
Broparken

Broparken är en liten park som ligger på nordöstra sidan av Stora Essingen i Stockholms kommun.

Läge och historik
Broparken har en södra och en norra del.  Den södra delen sträckning är huvudsakligen under Gröndalsbron och fram till Essingebron, två av Essingeledens många broar. Den norra delen går förbi Essinge Båtsällskaps marina och slutar i norr nedanför Tvärbanans hållplats. Sitt namn fick parken 1924 i samband med att Stora Essingebron (invigd 1928) kom till. Från parkens östra udde har man en långsträckt utsikt över Essingedjupet samt Lilla Essingen, Långholmen, Reimersholme och Gröndal. Långt bort skymtar bland annat Västerbron och Stockholms stadshus.

Övrigt 
Parkens 25 stycken bastanta betongpelare har blivit en omtyckt plats för klotter och graffiti. I broparken får hundar springa lösa. "Broparken" är även namnet på en busshållplats på Stora Essingen. Där kan trafikanter från Tvärbanan byta till buss 1 (på vardagar även till buss 49).

Bilder

Källor
, s. 176
 Informationstavla på platsen
 Essingeöarnas Hembygdsförening.

Externa länkar

Parker i Stockholms kommun
Stora Essingen
Sonia O'Sullivan

Sonia O'Sullivan född den 28 november 1969 i Cork, är en irländsk friidrottare som tävlar i medel- och långdistanslöpning.

O'Sullivan var under 1990-talet en av de största stjärnorna inom den kvinnliga medeldistanslöpningen. Hennes stora genombrott kom vid VM 1993 i Stuttgart där hon blev silvermedaljör på 1 500 meter och slutade fyra på 3 000 meter. Vid EM 1994 i Helsingfors blev hon europamästare på 3 000 meter. 

Vid VM 1995 blev hon världsmästare på 5 000 meter på tiden 14.46,47. Hon deltog vid Olympiska sommarspelen 1996 där hon vann sitt heat på 5 000 meter men på grund av magproblem avbröt hon finalen. Året efter deltog hon vid inomhus-VM i Paris där hon slutade på andra plats efter Gabriela Szabo på 3 000 meter. Vid VM utomhus det året så slutade hon åtta på 1 500 meter men blev utslagen redan i försöken på 5 000 meter. 

Under 1998 blev hon världsmästare i terränglöpning och hon blev även dubbel mästare vid EM i Budapest där hon vann både 5 000 meter och 10 000 meter. 

Efter att inte ha tävlat under 1999 på grund av att hon födde en dotter, Ciara, var hon tillbaka till Olympiska sommarspelen 2000. Väl där blev hon silvermedaljör på 5 000 meter efter Szabo. Hon deltog även på 10 000 meter där hon slutade sexa. 

Efter att ha fött ytterligare ett barn var hon tillbaka till EM 2002 där hon slutade på andra plats både på 5 000 meter och på 10 000 meter. Medaljerna blev hennes sista. Hon deltog även vid VM 2003 där hon slutade på en 15:e plats på 5 000 meter och vid Olympiska sommarspelen 2004 där hon hamnade på fjortonde plats.

O'Sullivan innehar världsrekordet på den något udda distansen 2 000 meter med tiden 5.25,36.

Källor 
Fakta på IAAF:s webbplats

Födda 1969
Irländska medeldistanslöpare
Irländska långdistanslöpare
Europamästare i medeldistanslöpning
Europamästare i långdistanslöpning
Olympiska silvermedaljörer 2000
Irländska olympiska silvermedaljörer
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Irland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1996 från Irland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1996
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2000 från Irland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2000
Tävlande vid olympiska sommarspelen 2004 från Irland
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 2004
Världsmästare på 5 000 meter löpning
Världsrekordhållare på 2 000 meter löpning
Kvinnor
Levande personer
Idrottare i Villanova Wildcats
Alumner från Villanova University
Kaninfiskar

Kaninfiskar (Siganidae) är en familj i ordningen abborrartade fiskar med cirka 26 arter. Familjen är monotypisk med ett enda släkte, Siganus.

Dessa fiskar är vanligen 20 till 25 cm långa och de största exemplaren når en längd av 40 cm.

Arterna förekommer i Indiska oceanen, västra Stilla havet och några randhav. Två av arterna Siganus luridus och Siganus rivulatus har migrerat till Medelhavet från Röda havet sedan Suezkanalens öppnande.  

Arterna har alger som föda. Hos några arter bildar individerna fiskstim. Äggläggningen sker i det öppna havet.

För det vetenskapliga namnet finns två förklaringar. Det kommer antingen från det latinska ordet siganus (kaninfisk) eller från ortsbeteckningen sidian (Röda havet och delar av Indiska oceanen).

Arter 
Arter enligt Catalogue of Life:

 Siganus argenteus
 Siganus canaliculatus
 Siganus corallinus
 Siganus doliatus
 Siganus fuscescens
 Siganus guttatus
 Siganus javus
 Siganus labyrinthodes
 Siganus lineatus
 Siganus luridus
 Siganus magnificus
 Siganus niger
 Siganus puelloides
 Siganus puellus
 Siganus punctatissimus
 Siganus punctatus
 Siganus randalli
 Siganus rivulatus
 Siganus spinus
 Siganus stellatus
 Siganus sutor
 Siganus trispilos
 Siganus unimaculatus
 Siganus uspi
 Siganus vermiculatus
 Siganus virgatus
 Siganus woodlandi
 rävhuvudfisk

Källor

Externa länkar 

Abborrartade fiskar
Risk (olika betydelser)

Risk kan betyda:
 Risk, möjlig förlust eller skada.
 Risk (ekonomi), mått på framtida förlust av pengar.
 Risk, ett brädspel.
 Risk, ett musikalbum av Megadeth.
 RISK (organisation), Riksförbundet Stoppa Kvinnlig Könsstympning
 Risk! (eller RISK!), ett amerikanskt poddradioprogram.

Se även
Indiskt halvblod

Det indiska halvblodet är en hästras från Indien. Likt många andra indiska hästraser har de inåtböjda örontoppar, så kallade tulpanöron. Indien är inte ett land som lämpar sig för hästuppfödning då det finns ont om bete och oftast är väldigt varmt och torrt. Men trots detta är det indiska halvblodet en sund häst som uppstått genom avel med Engelskt fullblod, vilket är populärt i Indien.

Historia

I Indien är det vanligt att man korsar engelska fullblod med andra raser för att se vilka slags hästar man kan få fram. Speciellt vanligt är detta i området runt Bombay och Bangalore, eftersom det finns galoppbanor i de båda städerna. 

Under 1800-talet började man experimentera med fullblodshästarna och olika ponnyer, oftast så kallade Walers från Australien. Det engelska fullblodet anpassade sig lätt till värmen medan de australiensiska hästarna redan var vana vid det. De bästa avkommorna skolades sedan om till remonter vid arméns stuterier.

1947 delades nationerna Pakistan och Indien och Indien behöll 8 brittiska och 4 franska fullblod och dessa fick sedan grunda stammen till det indiska halvblodet. Man avlade dessa fullblod på de remonter som man fått fram på de australiska ponnyerna och korsade även in lite blod från importerade ridhästar från Polen.

Egenskaper

Det moderna indiska havblodet föds upp i hela landet men de bästa avkommorna avlas i stuteriet Saharanpur som tillhör armén. Troligen på grund av att de anses vara bland världens bästa inom hästhållning. Unghästarna får fritt vandra mellan de olika hagarna för att hitta det bete som passar dem själva och då gräset är mineralfattigt på många ställen i Indien så får dessa hästar en välbalanserad kost. Man väntar dessutom tills hästarna är 4 år innan man rider in dem och då sker det på ca 9 månader och under skarp kontroll och bedömning. 

Det indiska halvblodet visar tydligt sitt ursprung i det engelska fullblodet med sin smala långa hals. Öronens toppar är lite inåtböjda, så kallat tulpanöron ungefär som hos Kathiawari- och Marwarihästarna, de andra två raserna i Indien som har ordentligt rundade öron på huvudet. Bakdelen sägs vara allt annat än vacker på den här rasen men det har gett hästarna ett fint steg och en flytande gång som är bekväm för ryttaren att rida. 

Idag används rasen fortfarande mest inom armén som även har packhästkompanier. Även polisen i städerna använder sig av det indiska halvblodet som då levereras av arméns stuterier. Några hästar används också på ridskolor runt om i landet vilket gett ett ökat tävlingsintresse för uppfödarna som nu riktar in sig på att få fram en mer tävlingsanpassad häst, ofta genom att förbättra hästarna med ännu mer fullblod.

Källor 
Det indiska halvblodets historia (en)
Kort om det indiska halvblodet

Varmblodshästar
Hästraser från Indien
Tethyshavet

Tethyshavet eller Tethyssjön var ett hav som fanns under eran mesozoikum. Namnet myntades 1893 av den österrikiske geologen Eduard Suess och kommer från den grekiska mytologin. Där var Tethys syster och hustru till titanen Okeanos och mor till tusentals okeanider.

Tethyshavet var beläget öster om Pangaea. Medelhavet, Kaspiska havet och Svarta havet är rester av Tethyshavet.

Källor

Fotnoter

Externa länkar

Förhistoriska hav
Geokronologi
Natalja Lisovskaja

Natalja Venediktovna Lisovskaja (ryska: Наталья Венедиктовна Лисовская), född 16 juli 1962, är en sovjetisk/rysk före detta friidrottare som tävlade i kulstötning.

Karriär i korthet 

Lisovskajas genombrott kom när hon deltog vid VM 1983 i Helsingfors då hon slutade på femte plats med en stöt på 20,02. Under 1984 slog hon världsrekordet i kulstötning då hon stötte 22,53, vilket var åtta centimeter längre än Ilona Slupianeks tidigare världsrekord. Året efter blev hon världsmästare inomhus när hon stötte 20,52 inomhus. 

Under 1987 blev Lisovskaja både världsmästare inomhus och utomhus. Hon vann inomhus VM i Indianapolis med en stöt på 20,52 och VM i Rom efter att ha stöt 21,24. Dessutom förbättrade hon världsrekordet utomhus två gånger samma dag, den 7 juni stötte hon först 22,60 och senare 22,63. Stöten är mer än en meter längre än den längsta stöt som så här långt noterats under hela 00-talet. Lisovskaja har noterat de fem längsta stötarna någonsin. 

Under 1988 blev Lisovskaja även Olympisk guldmedaljör efter att ha stött 22,24, mer än metern förre tvåan. Efter framgången vid OS slutade hon tvåa vid EM 1990 bakom Astrid Kumbernuss, efter att bara ha stött 20,06. En andra plats blev det även på VM 1991, denna gång efter Zhihong Huang. 

Lisovskajas sista mästerskap blev Olympiska sommarspelen 1992 då hon slutade på nionde plats.

Lisovskaja var gift med Jurij Sedych, som är före detta släggkastare (och världsrekordsinnehavare), och familjen bodde i Paris. Dottern Alexia Sedykh blev silvermedaljör för Frankrike vid JVM 2012 i slägga och hennes halvsyster Oksana Kondratieva blev VM 7:a 2013 i slägga för Ryssland.

Källor 
 Fakta på IAAF:s webbplats

Sovjetiska kulstötare
Ryska kulstötare
Sovjetiska olympiska guldmedaljörer
Olympiska guldmedaljörer 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1988 från Sovjetunionen
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1988
Tävlande vid olympiska sommarspelen 1992 från Förenade laget
Tävlande i friidrott vid olympiska sommarspelen 1992
Världsmästare i kulstötning
Världsrekordhållare i kulstötning
Personer från Basjkirien
Födda 1962
Levande personer
Kvinnor
Bukka White

Booker T. Washington "Bukka" White, född 12 november 1909 i Chickasaw County, Mississippi, död 26 februari 1977 i Memphis, Tennessee, var en amerikansk deltabluessångare och gitarrist. Hans mor och mormodern till B.B. King var systrar.

White lärde sig av sin far spela fiol och senare gitarr. En viktig influens var Charlie Patton som han även hävdade att han träffat och fått instruktioner ifrån. Han spelade också, i mindre utsträckning, piano. 

Sina första inspelningar gjorde han 1930 under namnet Washington White. Han spelade då in 14 blues- och gospelsånger varav 4 gavs ut av skivbolaget Victor. Det dröjde till 1937 innan han återigen fick tillfälle att spela in, strax därefter blev han dock dömd till fängelse för att ha skjutit en man i låret. Han avtjänade tre år på Parchman Farm. Under den tiden blev hans sång "Shake 'Em on Down" en hit och han fick även tillfälle att spela in två låtar för Alan Lomax. Efter frigivningen åkte White till Chicago där han under två dagar i mars 1940 spelade in 12 nya sånger för producenten Lester Melrose, däribland "Parchman Farm Blues", "Aberdeen Mississippi Blues",  "Fixin' to Die Blues", och "Special Stream Line". 

Efter detta försvann White från musiken och blev snart bortglömd. 1961 spelade dock Bob Dylan in hans "Fixin' to Die Blues" till sitt debutalbum Bob Dylan. Detta ledde till att bluesentusiasterna John Fahey och Ed Denson letade upp honom, han var då industriarbetare i Memphis, Tennessee, och fick honom att börja spela igen. Under 1960-talet spelade han in tre nya album och han fortsatte uppträda under 1970-talet, innan han avled 1977.

1990 valdes Bukka White in i Blues Hall of Fame.

Referenser

Noter

Amerikanska bluessångare
Amerikanska bluesgitarrister
Personer från Chickasaw County, Mississippi
Födda 1909
Avlidna 1977
Män
Naserligan

Naserligan, efter Naser Dzeljilji, är ett löst sammansatt kriminellt nätverk i Västsverige. Polisen anser att nätverket tjänat sina pengar på narkotika, spelautomater och beskyddarverksamhet.
Flera personer i nätverket är dömda för mord och andra grova brott och de misstänks för inblandning i väpnat rån, utpressning, bedrägeri och våldsbrott. Flera medlemmar är efterlysta av Interpol. Nätverket kontrollerar också flera krogar och restauranger i Göteborg.
Ligan var 2001 inblandade i strider med en grupp rivaliserande kriminella - Original gangsters. Striderna gällde kontrollen över den illegala spelmarknaden i Göteborg. Uppgörelserna kulminerade då med skottväxling vid Näsets badplats.
Naser Dzeljilji har själv hållit en låg profil men dömdes 2005 till ett och ett halvt års fängelse för bland annat vapenbrott och anstiftan till grovt bedrägeri. Naser har utsatts för ett mordförsök.

NOKAS-rånet 2004
Ligan misstänks vara inblandad i det brutala bankrånet i Stavanger 2004 då en norsk polis sköts till döds. Rånbytet uppskattades till 50 miljoner norska kronor och Naser Dzeljiljis livvakt dömdes till 15 års fängelse för inblandning i rånet.

2005-2009
Den 23 januari 2005 greps Idriz, en av Nasers springpojkar som bland annat ansvarat för ligans pokermaskiner, på bar gärning under ett väpnat rån mot en företagare på Hornsgatan  i Stockholm. Företagaren, som tidigare blivit bestulen på cigaretter från vad han själv trodde var Naserligan, var på väg till Svensk Kassaservice med 880 000 kronor i plastpåsar. Två skott avlossades men Idriz kunde gripas med hjälp av en ledig polisman som befann sig i närheten. Idriz dömdes senare till fyra års fängelse. 

Den 11 februari 2005 lurades Mohammed, en 48-årig yrkeskriminell våldsverkare som en gång stått Naser nära men förvandlats till hans fiende, i en fälla och sköts till döds på Godvädersgatan.
Vad som ligger bakom mordet är oklart. De som misstänks är en grupp kriminella som leds av en 28-årig man som tillhört Original Gangsters, men som fått OG-ledarens tillåtelse att göra egna affärer. Han saknar lojaliteter och tar uppdrag av den som betalar honom bäst. 

Den 22 september 2005 greps Ali, en 29-årig göteborgare och en av Nasers närmaste allierade. Han leder en grupp som ibland kallats Tigrarna, eftersom Ali och flera av hans anhängare pryder sig med tigrar i form av tatueringar. Ali åtalades vid Västmanlands tingsrätt i början av december för förberedelse till grovt rån tillsammans med flera andra. Av nio åtalade är åtta göteborgare, bland dem en av Nasers tidigare livvakter och flera andra med känd anknytning till Naserligan.

Källor
 
 
 

Nygren, Per. En maffia faller samman. S. 10. I: Göteborgs-Posten, 2005-01-16  
 
Organiserad brottslighet i Sverige
Brott i Göteborg
Gatugäng
Golden Gala

Golden Gala är en årlig friidrottstävling som äger rum i Rom, Italien, och hade premiär 1980. Tävlingen ingår i IAAFs Diamond League. Under åren har ett antal världsrekord noterats på Golden Gala exempelvis.

 2008 - Ryskan Jelena Isinbajeva satte nytt världsrekord i stavhopp med 5,03.
 2002 - Norskan Trine Hattestad slog världsrekord i spjut med 68,22
 1999 - Marockos  Hicham El Guerrouj slog världsrekord på den engelska milen med 3:43,13
 1987 - Amerikanen Carl Lewis slog världsrekord på 100 meter med 9,93
 1987 - Bulgariskan Stefka Kostadinova noterade det nu gällande världsrekordet i höjdhopp på 2,09.

Externa länkar 
Tävlingens webbplats

Återkommande sportevenemang med premiär 1980
Friidrottstävlingar
Sportevenemang i Italien
Diamond League
Eva Svensson

För förlagspersonen, se Eva Norlin (född 1943).

Eva Svensson, född 27 maj 1987, svensk orienterare som springer för IFK Moras OK. Hon är även aktiv skidorienterare och har tagit JVM-guld i båda sporterna. Kranskulla i Vasaloppet 2007.

Källor
Svenska Orienteringsförbundet - Eva Svensson

Kvinnor
Svenska orienterare
Svenska skidorienterare
Födda 1987
Levande personer
Jenny Lönnkvist

Jenny Lönnkvist, född 28 mars 1989, är en svensk orienterare som tävlar för Tullinge SK. Hennes främsta meriter är fyra JVM-guld. Hon har även sju raka segrar i O-Ringen.
Jenny är dotter till de framgångsrika, numera före detta, elitorienterarna Barbro Lönnkvist och Lars Lönnkvist.

Källor
Svenska Orienteringsförbundet - Jenny Lönnkvist

Kvinnor
Svenska orienterare
Födda 1989
Levande personer
Petter Eriksson

Petter Eriksson, född 28 augusti 1988, svensk orienterare.

Eriksson tävlar för Ärla IF med ett JVM-silver som främsta merit. 2010 tog han även ett SM-silver i Umeå på medeldistansen, endast tio sekunder från segrande Erik Rost.

Källor
Svenska Orienteringsförbundet - Petter Eriksson

Svenska orienterare
Födda 1988
Män
Levande personer
7. Panzer-Division



Slag

Fall Gelb, invasionen av Frankrike 

Var en del av Hermann Hoths XV. Armeekorps. Divisionen var en av de första tyska förbanden som korsade Meuse vid Dinant och ledde sedan framryckningen mot Somme. Divisionen slog tillbaka det brittiska motanfallet vid Arras, till största del genom att använda sina tunga 8,8 cm FlaK luftvärnskanoner mot de tunga brittiska Matildastridsvagnarna. Fälttåget avslutades genom erövringen av Cherbourg den 19 juni.

Slaget vid Kursk 

Deltog som en del av III. Panzerkorps på den södra flanken av Kurskfickan.

Befälhavare 
 Generalleutnant Georg Stumme  	(18 okt 1939 - 5 feb 1940)
 Generalmajor Erwin Rommel  	(5 feb 1940 - 14 feb 1941)
 Generalmajor Hans von Funck  	(15 feb 1941 - 17 aug 1943)
 Oberst Wolfgang Gläsemer  (tf)	(17 aug 1943 - 20 aug 1943)
 Generalmajor Hasso von Manteuffel  	(20 aug 1943 - 1 jan 1944)
 Generalmajor Adalbert Schulz  	(1 jan 1944 - 28 jan 1944)
 Oberst Wolfgang Gläsemer  (tf)	(28 jan 1944 - 30 jan 1944)
 Generalmajor Karl Mauss  	(30 jan 1944 - 2 maj 1944)
 Generalmajor Gerhard Schmidhuber  	(2 maj 1944 - 9 sep 1944)
 Generalleutnant Karl Mauss  	(9 sep 1944 - 31 okt 1944)
 Generalmajor Hellmuth Mäder  	(31 okt 1944 - 30 nov 1944)
 Generalleutnant Karl Mauss  	(30 nov 1944 - 5 jan 1945)
 Generalmajor Max Lemke  	(5 jan 1945 - 23 jan 1945)
 Generalleutnant Karl Mauss  	(23 jan 1945 - 22 mar 1945)
 Oberst Hans Christern  	(23 mar 1945 - 8 maj 1945)

Organisation 
Divisionens organisation vid tiden för Fall Gelb
 Stab
 25. Panzer-Regiment
 Panzer-Abteilung I
 Panzer-Abteilung II
 7. Schützen Brigade
 Schützen-Regiment
 Schützen-Bataillon I
 Schützen-Bataillon II
 Schützen-Regiment
 Schützen-Bataillon I
 Schützen-Bataillon II
 Kradschützen-Bataillon Motorcykelbataljon
 37. Aufklürungs-Abteilung Spaningsbataljon
 78. Artillerie-Regiment
 Artillerie-Abteilung I
 Artillerie-Abteilung II
 42. Panzerjäger-Abteilung Pansarvärnsbataljon
 83. Nachrichten-Abteilung Signalbataljon
 58. Pionier-Bataillon Pionjärbataljon
 tyg- och trängenheter

Divisionens organisation 1943.
 Stab
 25. Panzer-Regiment
 6. Panzergrenadier-Regiment
 Panzergrenadier-Bataillon I
 Panzergrenadier-Bataillon II
 7. Panzergrenadier-Regiment
 Panzergrenadier-Bataillon I
 Panzergrenadier-Bataillon II
 42. Panzerjäger-Abteilung Pansarvärnsbataljon
 7. Aufklürungs-Abteilung Spaningsbataljon
 78. Artillerie-Regiment
 Artillerie-Abteilung I
 Artillerie-Abteilung II
 Artillerie-Abteilung III motoriserad
 Artillerie-Abteilung IV självgående
 296. Heeres-Flak-Artillerie-Abteilung Luftvärnsbataljon
 58. Pionier-Bataillon Pionjärbataljon
 83. Nachrichten-Abteilung Signalbataljon 
 tyg- och trängenheter

Källor 

 Axis Biographical Research (http://www.geocities.com/~orion47/)

Divisioner ur Heer
Yrestahed

Yrestahed är en småort i Rasbo socken i Uppsala kommun, Uppsala län cirka 5 km öster om Storvreta.

Befolkningsutveckling

Referenser 

Orter i Uppsala kommun
Småorter i Sverige