kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Madagaskarrall

Madagaskarrall (Rallus madagascariensis) är en fågel i familjen rallar som är endemisk för Madagaskar.

Utseende 
Madagaskarrallen är en medelstor, 25 centimeter lång, relativt enfärgat brun rall, med små streck på ovansidan och övre delen av bröstet. Den har ett grått ansikte och likaså grå strupe samt vit undergump. Näbben är röd och benen mörka. Den skiljer sig från andra rallar på Madagaskar genom sin långa näbb samt frånvaro av vit strupe och bandade kroppsidor.

Utbredning och systematik 
Madagaskarrallen förekommer enbart i fuktiga skogar på östra Madagaskar, upp till 1.800 meters höjd. Det finns inga tecken på att den skulle vara något annat än stationär i sitt rörelsemönster.

Den placeras vanligtvis i det stora släktet Rallus, men morfologiska studier visar på ett mer avlägset släktskap. Detta har dock ännu inte bekräftats av genetiska studier.

Ekologi 
Madagaskarrallen är en tillbakadragen fågel som uppträder vanligtvis ensam eller i par. Arten trivs i tät växtlighet kring våtmarker, i blöta skogar samt utmed floder där den huvudsakligen lever av ryggradslösa djur. Den häckar mellan augusti och oktober på marken. Boet har dock aldrig beskrivits.

Status och hot 
Arten har en relativt liten världspopulation på endast 2.500-10.000 individer och tros dessutom minska i antal på grund av habitatförstörelse. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som sårbar. Den beskrivs som generellt sällsynt men lokalt ej ovanlig.

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Bogotárall

Bogotárall (Rallus semiplumbeus) är en utrotningshotad fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar som förekommer mycket lokalt i Colombia.

Utseende och läte 
Bogotárallen är en mycket ljudlig, medelstor rall. Den är skiffergrå från kind till buk, med ljus strupe och svarta flanker brett bandade i vitt. Ovan är den dovt olivbrun och svartstrimmig med dovt rostfärgade vingknogar. Tydligt röd näbb och röda ben och den grå undersidan skiljer den från andra liknande arter i området. Lätet är ett vasst och genomträngande piip samt ett snabbt och kort tjattrande när den är uppjagad.

Närbesläktade sydrallen skiljer sig genom mindre storlek, kortare näbb, vingar, ben och framför allt den mellersta tån. Den är mycket ljusare beige streckad ovan, med mer utbredd och regelbunden svart bandning på flankerna. Vidare är den mörkare på tygel och örontäckare och stjärten har tydliga beigefärgade kanter.

Utbredning och underarter 
Bogotárall delas in i två underarter med följande utbredning:
 Rallus semiplumbeus semiplumbeus – förekommer i östra Anderna i Colombia (Boyacá och Cundinamarca)
 Rallus semiplumbeus peruvianus – ett fynd 1886 från okänd plats i Peru

Underarten peruvianus som endast är känd från typexemplaret kan utgöra en egen art. Den antas vara utdöd.
Ett obekräftat fynd av arten finns också från Ecuador.

Ekologi 
Bogotárallen förekommer i den tempererade zonen mellan 2 500 och 4 000 meter över havet i savann och våtmarker i páramo. Den verkar framför allt trivas i närheten av växtsläktet Typha samt Limnobium laevigatum och Eichornia crassipes. Den häckar troligen mellan juli och september. Huvudsakligen livnär sig den på vattenlevande ryggradslösa djur och insektslarver, men också maskar, mollusker, död fisk, grodor, grodyngel och växtmaterial.

Häckning 
Bogotárallen tros häcka mellan juli och september, baserat på fynd av ungar i juli och augusti samt tomma bon i oktober. Arten verkar vara revirhävdande och ha ett monogamt häckningsbeteende. Ungarna tas om hand av båda föräldrar.

Status och hot 
Bogotárallen har en begränsad utbredning och ett litet bestånd som uppskattas till endast 3 700 vuxna individer. Den tros också minska i antal på grund av habitatförstörelse. Den är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, där sedan 2021 kategoriserad som sårbar (VU), en nedgradering från starkare hotnivån starkt hotad (EN).

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Charles Stanhope, 3:e earl Stanhope

Charles Stanhope, 3:e earl Stanhope, född den 3 augusti 1753 i London, död den 15 december 1816 på släktgodset Chevening i Kent, var en brittisk politiker och vetenskapsman, son till Philip Stanhope, 2:e earl Stanhope, far till lady Hester Stanhope och Philip Stanhope, 4:e earl Stanhope.

Stanhope, som 1767-86 bar titeln viscount Mahon, drev som yngling i Genève ivrigt matematiska studier, fick 1771 en avhandling om pendeln prisbelönt av svenska Vetenskapsakademien, samt tog under sin vistelse i Schweiz 
djupt intryck för livet av där rådande demokratiska frihetsidéer. Han var 1780-86 ledamot av underhuset och understödde där sin svåger William Pitt den yngre, men bröt sedermera med denne under intrycket av Pitts motstånd mot franska revolutionen. 

Stanhope var ordförande i en till minne av 1688 års revolution stiftad Revolution Society, vars medlemmar 1790 öppet gav uttryck åt sin sympati för republikanerna i Frankrike, och samma år publicerade han ett svar på Burkes kritik av franska revolutionen. I överhuset, där han 1786 fått säte vid faderns död, stod han till sist ensam, "i en minoritet av en", i sitt motstånd mot varje engelsk inblandning i Frankrikes inre politik, och han ivrade lika fruktlöst för den radikala engelska oppositionens krav på tryckfrihet, parlamentsreform, slaveriets upphävande och så vidare. 

Stanhope utgav 1779 ett naturvetenskapligt arbete, Principles of Electricity, och sysslade träget med mekaniska experiment. Bland annat konstruerade han en förbättrad tryckpress ("Stanhopes press"), räknemaskiner med mera samt ägnade mycken möda åt ångmaskinsproblemet.

Källor

Noter

Födda 1753
Avlidna 1816

Brittiska ingenjörer
Brittiska matematiker
Brittiska parlamentsledamöter
Brittiska överhusledamöter
Engelsk adel
Personer i Storbritannien under 1700-talet
Personer från London
Män
Ledamöter av Royal Society
Venezuelarall

Venezuelarall (Rallus wetmorei) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den förekommer enbart i ett mycket litet område i norra Sydamerika, i kustnära nordöstra Venezuela.

Utseende och läten 
Venezuelarallen är en medelstor (24–27 cm) och huvudsakligen brunfärgad rall. På huvudet syns olivbrun hjässa, ljust gulbrunt ögonbrynsstreck, mörkgrå tygel och rödbrunt öga. Näbben är relativt slank och rak, olivgrön i färgen med ljusare brunt vid nedre näbbhalvans rot. Resten av ansiktet och undersidan är beigebrun, med ljusare strupe och på nedre delen av buken mer åt skärbeige, med ibland vitaktiga undre stjärttäckare. Även ovansida och stjärt är beigebruna streckade i svartbrunt, men vingpennorna mörkbruna.
Benen är olivbruna.

Bland lätena höra högljudda och snabba serier med "kek-kek-kek... kek-kek-kek...", ofta framförda i duett och föregångna av mjuka, morrande ljud från den andra fågeln. Hanens spel består av en jämn serie med hårda "kek".

Utbredning och levnadssätt 
Fågeln förekommer i träsk vid kusten i nordvästra Venezuela, från som mest nio lokaler (men under senare år endast fem) i östra Falcón, norra Carabobo och Aragua. Den verkar vara stannfågel i kustnära mangroveträsk eller säsongsmässigt översvämmade brackvattenslaguner och våtmarker med Batis maritima. En hona i häckningstillstånd har hittats i april, en hane med förstorade testiklar i maj och en ungfågel i september. Information om föda saknas.

Status och hot 
Idag är arten i stort sett känd från endast tre lokaler och uppskattas ha en mycket liten världspopulation bestående av mellan 50 och 200 vuxna individer. Den tros också minska i antal på grund av exploatering av dess levnadsmiljö. Internationella naturvårdsunionen IUCN anser den därför vara hotad och placerar den i hotkategorin starkt hotad (EN).

Namn 
Artens vetenskapliga artnamn hedrar den amerikanske ornitologen Alexander Wetmore (1886-1978).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i neotropiska regionen
Endemiska fågelarter i Venezuela
Etiopienrall

Etiopienrall (Rougetius rougetii) är en fågel i familjen rallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Etiopienrall är en 30 cm lång rall med unik färgkombination: ostreckat olivbrun ovansida, kanel- eller roströd undersida och vita undre stjärttäckare. Könen är lika, ungfågeln blekare än den adulta. Spellätet är ett ljudligt ringande "wreeeee-creeeeuw" som avges under morgon och kväll, men också dagtid eller under månbelysta nätter. Varningslätet är ett gällt och genomträngande "dideet".

Utbredning och systematik  
Etiopienrall förekomer i högländerna Eritrea och Etiopien. placeras som enda art i släktet Rougetius och behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Etiopienrall hittas i höglänta områden på mellan 2000 och 4100 meters höjd. Där påträffas den i frodigt gräs och bland buskar intill dammar och rinnande vattendrag, bland blöta partier med tuvigt gräs och lobelior samt i myrar med Alchemilla, men även i torrare hedmarker och jordbruksområden. Födan består av frön, vattenlevande insekter som dykbaggar, kräftdjuur och små sniglar. Den har noterats födosöka i öppna ängar och exponerade leriga områden, där den hoppar från sten till sten, men den har även setts dyka vid vattenfall som en strömstare.

Häckning 
Fågeln häckar enstaka i par mellan mars och oktober. Boet placeras bland säv, vari den lägger fyra till fem ägg som ruvas av honan, möjligen även av hanen. Båda könen tar hand om ungarna som stannar med föräldrarna tills de är fullvuxna. Observationer av en unge tillsammans med tio adulta fåglar tyder på visst inslag av kooperativt häckningsbeteende.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad. Den tros minska relativt kraftigt i antal till följd av omvandling av dess levnadsmiljöer. Beståndet uppskattas till mellan 1 500 och 7 000 vuxna individer.

Namn 
Fågelns vetenskapliga släktesnamn och artnamn hedrar Jules Rouget (död 1841), fransk läkare, upptäcktsresande och samlare verksam i Abessinien 1839-1841.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Strimmig dunrall

Strimmig dunrall (Sarothrura affinis) är en fågel i familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende 
Dunrallar är mycket små ralliknande fåglar omtalade för sitt tillbakadragna leverne. De avslöjas därför oftast lättast, eller enbart, med hjälp av sina läten. Hanen och honan har tydligt skilda dräkter.

Strimmig dunrall är 14–15 cm lång. Hanen har kastanjebrunt huvud, vit strupe och vitstrimmig svart kropp med gulaktig anstrykning. Honan är brun med ljusre bandning och ljus buk. Nordliga fåglar (antonii, se nedan) är något större än nominatformen och har kastanjebrunt även ner på bröstet hos hanen.

Utbredning och systematik 
Strimmig dunrall delas in i två underarter med följande utbredning:
 Sarothrura affinis affinis – förekommer i gräsmarker i bergstrakter i Sydafrika
 Sarothrura affinis antonii – förekommer i gräsmarker i bergstrakter från sydligaste Sydsudan söderut lokalt till östra Zimbabwe

Levnadssätt 
Strimmig dunrall hittas på varierande höjd, från havsnivå i Sydafrika till 3700 meters höjd i Kenya. Den hittas vanligen i högbelägna gräsmarker, ofta nära vatten och med tillgång på tät växtlighet och några öppna ytor. I Sydafrika ses den i fynbos.

Fågeln lever av olika sorters insekter som skalbaggar, myror, termiter, flugor och syrsor, men även spindlar och frön. Den häckar under regnperioden. Boet är en skål av gräs som placeras i en grästuva.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Dunrallar
Fåglar i etiopiska regionen
Vitvingad dunrall

Vitvingad dunrall (Sarothrura ayresi) är en afrikansk fågel i familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läten 
Vitvingad dunrall är en mycket liten ralliknande fågel med en kroppslängd på endast 14 centimeter. Båda könen har svartbandad kastanjefärgad stjärt och unikt i släktet i flykten mycket tydliga vita vingfläckar. Honan är blekare undertill än andra dunrallar. Länge trodde man att fågeln avyttrade ett mjukt dubbeltonat hoande, men det har föreslagits att detta ljud är nattljud från grå krontrana.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i höglänta områden i dels Etiopien, dels östra Sydafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Status och hot 
Denna art tros ha en mycket liten världspopulation på endast maximalt 250 vuxna individer. Utbredningsområdet anses minska och dess levnadsmiljö försämras kraftigt. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som akut hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Thomas Ayres (1828-1913), engelsk naturforskare, jägare och samlare boende i Sydafrika 1850-1913.

Noter

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Dunrallar
Fåglar i etiopiska regionen
Böhmdunrall

Böhmdunrall (Sarothrura boehmi) är en fågel i familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Böhmdunrallen är en mycket liten ralliknande fågel. Hanen har rostrött huvud och svart kropp med kraftiga vita streck. Honan är mörkbrun med tvärbandning undertill. Spellätet är ett enkelt upprepat hoande. Snabbare serier kan också höras. Arten är lik strimmig dunrall och rödbröstad dunrall, men hanar har mer vitt under, med mindre rostrött på bröstet än rödbröstad dunrall, men mindre än strimmig. Honan är mörkare under.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer lokalt i våta gräsmarker i Centralafrika. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Levnadssätt 
Böhmdunrallen förekommer i säsongsvis översvämmande gräsmarker, ibland även på torrare mark. Den är mycket skygg och svår att få syn på.

Status och hot 
Arten har en liten världspopulation, men utbredningsområdet är stort. Den tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Namn 
Fågelns svenska och vetenskapliga artnamn hedrar den tyske upptäcktsresanden och zoologen Richard Böhm.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Beigefläckig dunrall

Beigefläckig dunrall (Sarothrura elegans) är en fågel i den afrikanska familjen dunrallar.

Kännetecken

Utseende 
Dunrallar är mycket små ralliknande fåglar omtalade för sitt tillbakadragna leverne. De avslöjas därför oftast lättast, eller enbart, med hjälp av sina läten. Hanen och honan har tydligt skilda dräkter.

Beigefläckig dunrall är en 17 centimeter stor fågel. Hanen har rostrött huvud och bröst och ljusfläckig ovansida och buk. Den är till skillnad från liknande vitfläckig dunrall just beigefläckig, ej vitfläckig. Vidare är stjärten till skillnad från denna bandad i roströst och svart. Det röda på huvudet sträcker sig endast till övre delen av bröstet, inte ner på nedre delen av bröstet och på ryggen som hos rödbröstad dunrall. Honan är mörkbrun ovan, med beigefärgat bröst och bandad, ljusare buk.

Läten 
Den beigefläckiga dunrallens läte är ett anmärkningsvärt och helt unikt mislursliknande, lågt dånande "dooooooooooo", som huvudsakligen hörs nattetid och dagtid regniga och mulna dagar.

Utbredning och systematik 
Beigefläckig dunrall delas in i två underarter med följande utbredning:
 Sarothrura elegans elegans – förekommer i Etiopien, Somalia, östra Kenya och söderut till Sydafrika
 Sarothrura elegans reichenovi – förekommer från Västafrika till Uganda och Angola

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Levnadssätt 
Beigefläckig dunrall hittas i tät undervegetation i skog, i kringliggande buskmark och i välväxta trädgårdar. Födan består av en rad olika ryggradslösa djur, som daggmaskar, märkkräftor, dubbelfotingar och gråsuggor. I Sydafrika häckar den under regnperioden mellan september och maj.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Dunrallar
Fåglar i etiopiska regionen
Madagaskardunrall

Madagaskardunrall (Sarothrura insularis) är en fågel i familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läte 
Madagaskardunrallen är en mycket liten ralliknande fågel. Hanen är praktfullt tecknad i rött och svart med vita strimmor, medan honan är brunaktig och mycket mer anspråkslöst tecknad. Lätet är ett högljutt och explosivt "ki-dit", följt av en mycket lång serier med kortare "kit". Den mycket sällsynta arten smalnäbbad dunrall har påtagligt längre näbb. Alla andra rallar på Madagaskar är betydligt större och har andra färger.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i regnskogar på östra och nordvästra Madagaskar. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Levnadssätt 
Madagaskardunrallen hittas på marken i både skog, buskmarker, hed och våtmarker. Den är mycket skygg och hörs långt oftare än den ses.

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och det finns inga tecken på vare sig några substantiella hot eller att populationen minskar. Utifrån dessa kriterier kategoriserar IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen uppskattas till mellan 10.000 och 100.000 individer.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Rallar
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter på Madagaskar
Rödhuvad dunrall

Rödhuvad dunrall (Sarothrura lugens) är en fågel i familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar. Den förekommer i Afrika från Kamerun till Zimbabwe, framför allt i fuktiga gräsmarker. Arten har ett litet bestånd och anses vara sällsynt, men kategoriseras ändå som livskraftig.

Utseende och läte 
Rödhuvad dunrall är en liten ralliknande fågel. Hanen har rostfärgat huvud, vit strupe och svart kropp med vita streck. Honan är mörkbrun med fläckad undersida. Hanen skiljer sig från andra dunrallar genom sin vita strupe. Honan liknar flera andra arter, men är mörkare och har större fläckar undertill. Lätet består av en lång serie med ihåliga hoande ljud som långsamt snabbas upp.

Utbredning och systematik 
Rödhuvad dunrall förekommer i centrala och södra Afrika. Den delas in i två underarter med följande utbredning:
 Sarothrura lugens lugens – förekommer i träskmark från Kamerun till Demokratiska republiken Kongo och västra Tanzania
 Sarothrura lugens lynesi – förekommer från Angola till Zambia och Zimbabwe

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Levnadssätt 
Rödhuvad dunrall hittas undervegetation i fuktiga gräs- och våtmarker, ibland även i skogsgläntor och skogsbryn. Arten är mycket skygg och sällsynt.

Status 
Arten tros minska i antal och beståndet är relativt litet, uppskattat till mellan 1 000 och 10 000 vuxna individer. Utbredningsområdet är dock stort. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Dunrallar
Fåglar i etiopiska regionen
Vitfläckig dunrall

Vitfläckig dunrall (Sarothrura pulchra) är en fågel i den afrikanska familjen dunrallar inom ordningen tran- och rallfåglar.

Utseende och läten 
Dunrallar är mycket små ralliknande fåglar omtalade för sitt tillbakadragna leverne. De avslöjas därför oftast lättast, eller enbart, med hjälp av sina läten. Hanen och honan har tydligt skilda dräkter.

Vitfläckig dunrall är med en kroppslängd på 17 cm en av de större dunrallarna. Hanen har rostbrunt huvud, bröst och stjärt, medan den är svart översållad med vita prickar på ovansida och buk. Även honan är rostbrun likt hanen (olikt alla andra dunrallshonor), medan resten av kroppen är beigebandat mörkbrun. Lätet är en vittljudande och upprepad serie med ringande toner som påminner om dvärgbarbetters läten.

Utbredning och systematik 
Vitfläckig dunrall delas in i två grupper med sammanlagt fyra underarter:
 pulchra-gruppen
 Sarothrura pulchra pulchra – förekommer från söder Senegal till norra Kamerun
 Sarothrura pulchra zenkeri – förekommer i sydostligaste Nigeria, längs Kameruns kust och i norra Gabon
 Sarothrura pulchra batesi – förekommer i södra Kamerun
 centralis-gruppen
 Sarothrura pulchra centralis – förekommer från Republiken Kongo och Angola till sydligaste Sydsudan, västra Kenya och nordvästra Tanzania

Familjetillhörighet 
Tidigare placerades dunrallarna bland övriga rallar i familjen Rallidae, men DNA-studier visar att de är närmare släkt med simrallar och placeras därför i en egen familj. Vissa, som Birdlife International, behåller dock dunrallarna i rallarna.

Levnadssätt 
Vitfläckig dunrall hittas i tät undervegetation i låglänt regnskog och ungskog, ofta nära vattendrag, där den är mindre tillbakadragen än andra dunrallar. Födan består av ryggradslösa djur som daggmaskar, nematoder, små iglar, små mollusker, mångfotingar och många sorters insekter. Fågeln häckar i de flesta områden under regnperioden.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, men tros minska i antal, dock inte tillräckligt kraftigt för att den ska betraktas som hotad.  IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig (LC).

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Dunrallar
Fåglar i etiopiska regionen