kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Apollo di Belvedere

Apollo di Belvedere är en romersk marmorskulptur. Den ansågs länge vara en kopia av ett förlorat grekiskt original av Leochaes från cirka 330 före Kristus. Numera anses den vara ett romerskt original i grekisk stil som dateras till ungefär kejsar Hadrianus tid, på 130-talet efter Kristus. 

Statyn upptäcktes av allt allt att döma 1489 i Anzio (det dåtida området Nettuno), eller möjligen i Grottaferrata. Den avritade under 1490-talet i en skissbok av en elev till Domenico Ghirlandaio. Kardinalen della Rovere, som höll sig  borta från Rom under ett tiotal år under påven Alexander VI:s påvetid 1494–1503, hade då Apollostatyn i sin trädgård. Sedan 1511 har statyn funnits i Vatikanpalatset. Det har sitt namn efter Belvederepalatset i Vatikanen, där den stått i en av de omgivande byggnaderna sedan 1500-talets början. Den visas fortfarande i Vatikanmuseerna.

Beskrivning
Statyn föreställer solen och ljusets gud Apollon som bågskytt med pilkoger på ryggen och resterna av en pilbåge i vänsterhanden. Han är klädd i en kort mantel (klamys), som hålls samman av ett spänne på högra axeln och som faller ned på ryggen. På fötterna har han sandaler av typiskt romerskt snitt ("pseudo-krepides"). Han vilar på höger ben och håller höger underarm mot en stubbe av en lagerbärsbuske, på vilken en orm ringlar.

Apollo di Belvedere i Sverige
En gipsavgjutning av Apollo di Belvedere beställdes av Nicodemus Tessin den yngre för kung Karl XII:s räkning och kom till Sverige 1698. Den fanns från 1780 i Konstakademiens konstskola som studieobjekt och finns idag utställd i Konstakademiens byggnad.

Gustav III beställde under sin vistelse i Italien 1783–1984 en kopia i marmor, som placerades på planen framför Drottningholms slottsteater. Idag står på platsen sedan 1866 en avgjutning i betong av marmorstatyn, placerad på en sockel av gråaktig carraramarmor. Denna blev i sin tur inspirationskälla för Johan Tobias Sergels staty av Gustav III på Skeppsbron i Stockholm.

En kopia av den romerska skulpturen finns också i det övre galleriet i Universitetshuset i Uppsala.

Källor
Apollo Belvedere på Kansas Universitys webbplats
Apollo Belvedere Brochure på Kansas Universitys webbplats

Noter

Romersk konst
Marmorskulpturer
Skulpturer från 100-talet
Antika grekiska skulpturer
Skulpturer från 300-talet f.Kr.
Skulpturer i Vatikanmuseerna
Skulpturer i Uppsala kommun
Skulpturer i Drottningholms park
Skulpturer med Apollo som motiv
Victoria and Albert Museum

Victoria and Albert Museum är ett museum för formgivning och dekorativ konst i  London. Det grundades 1852 som South Kensington Museum och ligger i distriktet Brompton i Royal Borough of Kensington and Chelsea i västra delen av Londons innerstad. 1899 gavs det namnet Victoria and Albert Museum efter drottning Viktoria I och hennes framlidne make prinsgemålen Albert.

Se även 
 V&A Dundee

Källor

Externa länkar 

 Officiell webbplats
 Virtual Collection of Masterpieces (VCM)

Konstmuseer och konsthallar i London
Museer i Kensington and Chelsea
Designmuseer
Modemuseer
Fotografiska museer
Museer invigda 1852
Mottagare av European Museum of the Year Award
Viktoria av Storbritannien
Män som har sex med män

Män som har sex med män, MSM, är en samlingsbeteckning på män som har sexuellt umgänge med andra män, oberoende av sexuell identitet. 

Begreppet omfattar därmed exempelvis sexuellt aktiva  homo- och bisexuella män samt män som ser sig själva som heterosexuella, men tidvis har sexuell kontakt med andra män. Även de aktörer inom gaypornografi som egentligen är heterosexuella omfattas.

Begreppet "män som har sex med män" förekommer främst inom hiv-prevention. Det har där ansetts nödvändigt att inkludera alla män som har sex med män, som en särskilt utsatt riskgrupp och samtidigt inkludera de som inte uppfattar sig som homosexuella. Termen används bland annat av RFSL, Folkhäsomyndigheten och Socialstyrelsen.

Referenser 

HBTQ-terminologi
Sexuellt beteende
Sexuell attraktion
Helena Boström

Helena Margareta Boström Thomas, född 12 januari 1975 i Boden, är en svensk journalist och programledare.

Hon arbetar i dag som presstalesperson hos Stockholmspolisen. Tidigare anställning på bland annat TV4:s Nyhetsbolaget i Stockholm, TV4 Luleå, SVT:s regionala nyheter Gävledala, ABC och Västnytt, TV4Nyheterna, SVT Nyheter samt SR:s Ekonyheterna. Hon är gift med konstnären Neale Thomas. 

Svenska journalister under 1900-talet
Svenska radioprogramledare
Svenska TV-programledare
Kvinnor
Födda 1975
Levande personer
Personer från Boden
Svenska journalister under 2000-talet
Brunnssvängel

En brunnssvängel (även kallad stolpvind) är en anordning som utnyttjar hävstångsprincipen för att lättare kunna hämta upp vatten ur en brunn. Den har historiskt förekommit i hela Sverige under olika dialektala namn som brunnsstång, brunnvind, brunnsvåg, brunnljung.

Den har dock förekommit i stora delar av världen, i Kina, i främre Asien, i Egypten, den är även känd från det antika Rom.

Källor 
 Svensk uppslagsbok, andra upplagan 1947

Maskinteknik
Brunnar
Paradise Now

Paradise Now (arabiska: الجنة الآن) är nederländsk/israelisk/tysk/fransk film från 2005 i regi av Hany Abu-Assad. Filmen handlar om två palestinska män som förbereder sig för en självmordsattack i Israel. Filmen belönades med en Golden Globe Award för bästa utländska film och var även nominerad till en Oscar i samma kategori.

Filmer 2005
Nederländska dramafilmer
Israeliska dramafilmer
Franska dramafilmer
Tyska dramafilmer
Israel på film
Terrorism på film
Arabiskspråkiga filmer
Bergslagernas Järnvägssällskap

Bergslagernas Järnvägssällskap, BJs, är en ideell förening som bildades 1972 i Göteborg för att ta till vara lokmateriel från i huvudsak Bergslagernas Järnvägsaktiebolag.

Sällskapet håller till i Bergslags-Lärje, väster om Gamlestan, numera stationen Göteborg-Marieholm.

Man har ett 100-tal fordon med körbara restaurerade ånglok, ellok och diesellok.

Externa länkar
Bergslagernas Järnvägssällskaps webbplats

Föreningar i Sverige
Organisationer bildade 1972
Järnvägsmuseer i Sverige
Museiföreningar
Nikolaj Lvov

Nikolaj Aleksandrovitj Lvov, född i Tjerentjits 1751, död 1803, var en rysk arkitekt. 

1769 kom han till Sankt Petersburg. Lvov var mycket intresserad av poesi, musik, skulptur och måleri, men arkitektur var hans huvudsakliga intresse. Han reste bland annat till Italien, Spanien, Tyskland och Frankrike.

Referenser

Noter

Ryska arkitekter
Födda 1751
Avlidna 1803
Män
Personer från Tver oblast
Kydingeholm

Kydingeholms herrgård är en herrgård och ett tidigare säteri i Alunda socken i Östhammars kommun.

Historik
Kydingeholm var en gång i tiden frälse säteri, och ägt av släkterna von Wernstedt, von Sack under 1600-talet, Johan von Sack blev dömd 1676 till döden för blasfemi avled på Uppsala slott, senare släkten Rotenburg, samt professor Olof Rudbeck d.y. och släkten Ulfsparre på 1800-talet.

I slutet av 1800-talet ägdes gården av Patron G.E. Eneroth , flera av hans släktingar gjorde sig kända i sin tid: Olof Eneroth och Hjalmar Eneroth.

Se även
 Alunda
 Alunda församling
 Olands härad
 Lista över slott och herresäten i Uppland

Herrgårdar i Uppland
Byggnader och anläggningar i Östhammars kommun
Alunda församling

Alunda församling är en församling som utgör ett eget pastorat i Upplands norra kontrakt i Uppsala stift i Svenska kyrkan. Församlingen ligger i Östhammars kommun i Uppsala län.

Administrativ historik
Församlingen har medeltida ursprung och utgjorde under medeltiden ett eget pastorat för att därefter senast från 1500-talet till 1962 vara moderförsamling i pastoratet Alunda och Morkarla. Från 1962 till 1972 var församlingen moderförsamling i pastoratet Alunda, Tuna och Stavby. Från 1972 utgör församlingen ett eget pastorat.

Alunda församling var tidigt prebende till domkapitlet, varvid det verkar ha förblivit hela medeltiden igenom och från 1788 var det ett personellt prebende för professorer i Uppsala, först för Erik Mikael Fant, därpå för Jöns Svanberg.

Organister

Kyrkor 
 Alunda kyrka

Se även 
 Alunda socken

Källor

Externa länkar 
 Officiell webbplats

Församlingar i Uppsala stift
Indelningar i Östhammars kommun
Sofias tunnelbana

Sofias tunnelbana (bulgariska: Софийско метро, Sofijsko metro) är ett tunnelbanesystem i den bulgariska huvudstaden Sofia. Det är det första och hittills enda nätverket av detta slag i Bulgarien. I  2015 hade tunnelbanenätet totalt 34 stationer och en total längd på 39 kilometer. Sofia Metro har 450 000 passagerare per dag.

Förutom tunnelbana, finns det också spårväg i Sofia.

Historia 
Tunnelbanesystemet planerades under 1960-talet, men startades officiellt först 28 januari 1998, främst för att staden inte var i behov av en tunnelbana förrän under 1990-talet. En annan orsak var att gräva ut eventuella fynd i marken under Sofia, som är en av de äldsta städerna i Europa. Fynd från utgrävningarna kan ses på Serdika station.

Konstruktionen av tunnelbanan började på de områden i staden där det var mest trafik. Under byggandet av Kulturens nationalpalats år 1982, byggdes även två tunnelbanestationer och tunnlar.

Den första delen var klar och startade 28 januari 1998, med fem stationer och en total längd på 6,5 kilometer från Slivnitsa Boulevard genom Liulin till K. Velichkov Boulevard. Opalchenska station öppnades den 17 september 1999 och Serdika station på St. Neledjatorget följde den 31 oktober 2000, vilket gjorde totallängden till 8,1 kilometer.

I april 2003 utökades systemet med ytterligare en tunnel till Obelja, 1,8 kilometer lång.

Utbyggnaden pågick under 2005 (det som planerats år 2004), från St. Nedeljatorget genom stadens centrum till Interpred i Izgrev. År 2009 utökades systemet med 6 stationer. Den 8 maj 2009 öppnades den andra delen av den första metrolinjen, utbyggnaden omfattar 5 stationer - Stadion Vasil Levski, Joliot Kurie, G.M.Dimitrov, Musagenitsa och Mladost 1. I 4 månader trafikerades den nya delen självständigt från den gamla delen eftersom förbindelsen mellan den befintliga stationen Serdika och den nya stationen Stadion Vasil Levski inte var färdig. Den 7 september 2009 öppnades även stationerna Sofias universitet och St. Kliment Ohridski.

Stationer 
 Obelya
 Slivnitsa
 Lyulin
 Zapadenparken
 Vardar
 Konstantin Velichkov
 Opalchenska
 Serdika
 Sv. Kliment Ohridski
 Stadion Vasil Levski
 Joliot Kurie
 G.M.Dimitrov
 Musagenitsa
 Mladost 1

Fotogalleri

Referenser

Externa länkar 
 Officiell webbplats
 Inofficiell webbplats
 Linjekarta

Tunnelbanan
Tunnelbanesystem i Bulgarien
Osqstämman

Osqstämman är en studentkör grundad 1985 vid Kungliga tekniska högskolan (KTH) i Stockholm. Körens första dirigent var Cecilia Rydinger Alin.

Externa länkar
Officiell webbplats

Föreningar vid Kungliga Tekniska högskolan
Svenska akademiska körer
Musikgrupper bildade 1985
Studentkultur vid Kungliga Tekniska högskolan
Olaus Petri Kammarkör

Olaus Petri Kammarkör var en kammarkör i Olaus Petri kyrka inom Oscars församling i Stockholm. 

Kören hade sitt ursprung i 1970-talets kyrkokör vilken leddes av organisten Ivar Rehndahl fram till 1985, därefter under tre år av Christina Hörnell. 1989 började John Wilund som organist i Olaus Petri kyrka och startade på nytt Olaus Petri Kammarkör med sångare från före detta Riddersviks Kammarkör. Kören leddes av John Wilund fram till 1998 då Kerstin Alling övertog dirigerandet. Från hösten 2000 inleddes en stökig period i körens tillvaro, då körledare kom och gick och många korister lämnade kören. Denna negativa trend bröts då Hanna Sandman hösten 2002 började som organist i Olaus Petri kyrka och övertog ledningen.

Kören lades ner under 2007 i samband med en större omorganisation av hela körverksamheten i Oscars församling. De flesta körmedlemmarna övergick till Oscars oratoriekör eller Oscars motettkör.

Se även 
 Olaus Petri kyrka, Stockholm

Svenska blandade körer
Musik i Stockholm
Mark Lanegan

Mark William Lanegan, född den 25 november 1964 i Ellensburg, delstaten Washington, USA, död 22 februari 2022 i Killarney, Irland, var en amerikansk sångare och låtskrivare. 

Lanegan var sångare i grupper som Screaming Trees, Mad Season, Queens of the Stone Age, The Twilight Singers, Soulsavers och The Gutter Twins med Greg Dulli från Afghan Whigs. Han gav även ut ett antal soloalbum. Han spelade in flera album med den skotska sångerskan Isobel Campbell (tidigare i Belle & Sebastian). Han spelade också in två album med Duke Garwood.

Lanegan gav ut två självbiografiska böcker, Sing Backwards (2000) om tiden som drogberoende musiker i Seattle på 1980- och 90-talen, samt Devil in a Coma (2021) om hans sjukdom i covid-19 våren 2021.

Diskografi

Album

Samlingsalbum

Med Isobel Campbell

Med Duke Garwood

Med Skeleton Joe

EP

Singlar

Musikvideo

Bibliografi 
 2017 – 
 2020 – 
 2020 - Plague Poems med Wesley Eisold
 2021 - Leaving California
 2021 – 
 2022 - Year Zero med Wesley Eisold
 2022 - Ghost Radio med Wesley Eisold

Referenser

Externa länkar

Officiell webbplats

Amerikanska rocksångare
Amerikanska låtskrivare
Amerikanska sångare under 1900-talet
Amerikanska sångare under 2000-talet
Personer från Ellensburg
Musiker från Washington
Födda 1964
Avlidna 2022
Män
Bibi Langer

Brita (Bibi) Catharina Margareta Langer, född Lidman den 9 augusti 1928 i Danderyd, död den 17 mars 2020 i Stockholms Sankt Johannes distrikt, Stockholm, var en svensk journalist och författare.

Bibi Langer var dotter till författaren och pingstkyrkoledaren Sven Lidman och författaren Brita född Otterdahl. Hon var yngre syster till författarna Sven Lidman, Sam Lidman och Eva Berggrén. Hon var även halvsyster till bland andra Ulla Lidman-Frostenson.

Efter normalskolekompetens 1946 var hon anställd vid SAS 1950–1952 och sedan vid Åhlén & Åkerlund 1958–1971. Hon var frilans där och i Sveriges Radio med bland annat Gomorron 1972–1975, guide Västindien och Afrika och på kryssningar (tillsammans med Pekka Langer) 1975–1982, frilans från 1971. 1983–1984 var hon var Sida-stipendiat i Zambia.

Bibi Langer var från 1948 gift med Pekka Langer, som hon gjorde radioproduktioner tillsammans med, bland annat radioprogrammet Gomorron under åren 1972–1975. Pekka Langer avled 1996. Deras barn är Johan (född 1948), Jannike (född 1952) och författaren Joakim Langer (född 1957).

Makarna Langer är gravsatta i minneslunden på Solna kyrkogård.

Bibliografi (urval) 
 Jag vill somna om! 1974 (Bonniers förlag)
 Min vän är en ö 1975 (Bonniers förlag)
 Utanför grinden 1986 (Bra böcker)
 Den röda filten 1988 (Bra böcker)

Referenser

Externa länkar 
Bibi Langer på Libris

Svenskspråkiga författare
Svenska journalister under 1900-talet
Svenska författare under 1900-talet
Sommarvärdar 1974
Sommarvärdar 1976 
Personer från Danderyds socken
Gravsatta på Solna kyrkogård
Födda 1928
Avlidna 2020
Kvinnor
Sven Lidman (lexikograf)

Sven Samuel Lidman, född 3 december 1921 i Adolf Fredriks församling i Stockholm, död 28 februari 2011 i Hedvig Eleonora församling i Stockholm, var en svensk författare och lexikograf.

Biografi

Karriär 
Sven Lidman utvecklade ett pedagogiskt berättande i bland annat Focus. Han har skapat Kunskapens bok, Focus, Lilla Focus, Combi Visuell, Combi lexikon, Familjens universallexikon, Bonniers familjelexikon och Bonniers stora lexikon. 

Sven Lidman hade som förebilder Johan Amos Comenius och encyklopedisten Denis Diderot, som båda arbetade med likartade koncept att kombinera ord och bild. Hans signum är de rikt illustrerade lexikon som spridit sig över hela världen, med en layout där bildmaterialet kunde användas globalt medan texterna översattes. Lidmans lexivisioner finns i 25 miljoner uppslagsböcker i 25 länder.

Tillsammans med art directorn och tecknaren Jan-Erik Ander startade han 1980 företaget Lidman Information AB, vars affärsidé var att producera lexivisuell ord- och bildinformation enligt Lidmans utvecklade idéer, som såldes som bokidéer till företag även i andra länder. Han grundade 1983 Bild och Ord Akademin.

Familj 
Sven Lidman var son till författarna Sven Lidman och Brita Otterdahl och bror till Sam Lidman (1923–2012), Eva Berggrén (1925–2009) och Bibi Langer (1928–2020). Han är begravd på Gamla griftegården i Linköping.

Bibliografi
Uppslagsboken och jag, 1988
Fadern, sonen och den härliga bokbranschen, 2006

Källor

Noter

Externa länkar
 

Svenska lexikografer
Författare från Stockholm
Gravsatta på Gamla griftegården i Linköping
Födda 1921
Avlidna 2011
Män
Realisationsvinst

Realisationsvinst (reavinst) är en redovisningsterm och utgör skillnaden mellan erlagt anskaffningspris och erhållet försäljningspris för fast egendom eller lösöre. Begreppet förknippas ofta med den vinst som uppstår vid försäljning av en villa eller bostadsrätt. 

I många länder finns det en skattemässig definition av hur denna vinst skall beräknas som skiljer sig från den strikt redovisningsmässiga. Ofta beror detta på att man vill belasta reavinsten med skatt, så kallad reavinstskatt.

Se även
 Kapitalinkomst - som även innehåller kapitalavkastning

Ekonomi
Biologisk indikator

En biologisk indikator eller indikatorart är en art, ofta en mikroorganism eller växt, som visar på olika omständigheter i en viss miljö. Arten kan användas som indikator då den är särskilt tolerant eller känslig för vissa förhållanden och ger därmed en fingervisning om de förhållandena. Då man insett hur många faktorer som påverkar en art anses indikatorarter inte längre vara pålitliga verktyg för forskning, undantag förekommer när det gäller miljöer som av någon anledning är svåra att skaffa data om på annat sätt.

Exempel på biologiska indikatorer är mossor, som tyder på sur miljö, och tubifexmaskar, som tyder på syrefattigt och stillastående vatten som oftast är odrickbart.

Fotnoter

Ekologi
Caritas Sverige

Caritas Sverige (lat. Caritas Sueciae) är en hjälp- och biståndsorganisation inom katolska kyrkan i Sverige och en del av Stockholms katolska stift. Caritas Sverige grundades 1946 av biskop Johannes E. Müller. Organisationen bedriver hjälparbete bland utsatta i Sverige, utövar påverkan i rättvisefrågor och stödjer katastrofinsatser. Caritas Sverige ingår i det internationella nätverket Caritas Internationalis och det europeiska nätverket Caritas Europa.

Caritas Sverige anordnar regelbundna insamlingar till förmån för drabbade av humanitära kriser, orättvisor, naturkatastrofer, krig och konflikter runt om i världen. De insamlade medlen vidarebefordras till lokala Caritasnätverk som arbetar på plats i förmånslandet/området.

Sedan 2021 har Caritas Sverige ett nätverk för unga, Caritas ungdom.

Caritas Sverige lyder under biskopen i Stockholms katolska stift.

Ledning
1987–1995: Johan Gärde
1995–1999: Karl-Erik Svartberg
1999–mars 2004: Pehr Thorell 
Mars 2004–augusti 2004: Interimsledning bestående av biståndschef, ekonomichef och Sverigechef
Sept 2004 – maj 2006: Fredrik Alpin 
Maj 2006 – mars 2007: Charlotte Byström (tf. finanschef)
Mars 2007 – april 2007: Gustaf von Essen (arbetande styrelseordförande)
Okt. 2013 – juli 2020  p. Henrik Alberius OP (arbetande ordförande)
Juli 2020 – George Joseph (generalsekreterare)

Referenser

Noter

Externa länkar 
Officiell webbplats

Romersk-katolska organisationer i Sverige
Välgörenhetsorganisationer i Sverige
Biståndsorganisationer
Svenska missionsorganisationer
Religiösa föreningar
Religiösa organisationer bildade 1946
Kristendom i Stockholm
Lansiär

En lansiär är en lätt rustad ryttare med lans. I Central- och Östeuropa kallades de för ulan.

Se även 
 Ulan

Kavalleri
Tana bru

Tana bru (nordsamiska: Deanu šaldi) är administrativt centrum för Tana kommun i Troms og Finnmark fylke i Norge. Orten hade cirka 590 invånare 2012.

Orten har sitt namn från bron som går över Tana älv. Nuvarande bro är byggd 1948, med ett huvudspann på 195 meter, sedan gamla bron öppnad 1943 sprängts av tyskarna under deras reträtt 1944, då också hela bygden inklusive den dåvarande centralorten (som då låg längre norrut), inklusive kyrkan, brändes ned. Tana bru som ort blev ledande i trakten på 1960–1970-talen. Bron är den enda över Tana älvs nedersta 100 km, och den enda över Tana älv inom Norge. Det är en hängbro har 194 meter spännvidd. Bron har begränsningar i höjd och vikt på fordon, och därför byggs en ny bro som öppnas för trafik 2020. Den nya bron blir en snedkabelbro med 234 meter spännvidd.

Genom samhället passerar E6 och E75.

Tana kyrka, som ligger 12 km norr om Tana bru, byggdes 1964 och har ett 26 meter högt fristående klocktorn.

Den centrala mötesplatsen i samhället är Tana Miljøbygg, med utställningar, biograf, bibliotek och cafeteria.

På östra sidan av Tanabron finns minnesmärket Flua 44. Det är tillverkat av metall från den gamla bron och föreställer ett fiskespö. Själva spöet är 12 meter långt och flugan 1 meter. Konstverket är en symbol för det fina laxfisket för vilket älven är berömd.

Indre Finnmark tingrett har sitt säte i Tana bru.

Källor

Noter

Orter i Troms og Finnmark fylke
Broar i Troms og Finnmark
Tana kommun
Broar invigda 1948
Hängbroar
1948 i Norge
Engelska parken

Engelska parken, eller egentligen Carolinaparken, är parken mot väster bakom universitetsbiblioteket Carolina Rediviva i Uppsala.

Historik
Parken började anläggas år 1825, och är en av Sveriges första offentliga parker. Den har en lundliknande karaktär med många ädellövträd. År 1854 invigdes – på initiativ av Karl Johans-förbundet – en byst av Karl XIV Johan i parkens södra del. Bysten är skapad av skulptören Bengt Erland Fogelberg. Där högtidlighölls Unionsdagen den 4 november av Uppsala studentkår med tal och sång av Allmänna Sången fram till unionsupplösningen 1905.

I parken finns även sedan 2005 ett monument över Folke Bernadotte, samt en byst av honom som restes där redan 1999. Porträttbysten är en replik av en byst som 1997 placerats vid FN-skrapan i New York, och som skulpterats av den norska konstnären Solveyg Schafferer.

Carolinaparken blev rikskänd som Engelska parken i slutet av 1950-talet genom Owe Thörnqvists schlager "Rumba i Engelska parken".

Parken har gett namn till Uppsala universitets centrum för humanvetenskaper: Engelska parken – Humanistiskt centrum, som invigdes 2004.

I Carolinaparken finns sedan 2014 Pelle Svanslös lekplats.

Bilder

Se även
Engelsk park

Källor

Externa länkar 
Bilder från Upplandsmuseet
 Gamla Fysikum från Akademiska Hus
Kvarteret Kemikum från Länsstyrelsen i Uppsala län

Parker i Uppsala
Engelska parker i Sverige
Bergrum

Ett bergrum är ett underjordiskt utsprängt utrymme avsett för skydd av förrådsvaror eller av viss verksamhet. 

Sveriges geologi med urberg i nästan hela landet lämpar sig väl för anläggning av bergrum. Redan i slutet av 1800-talet började militär att spränga sig in i berget, men bergrummen kom framför allt att spela en viktig roll under det kalla kriget. Svenska företag blev världsledande på anläggning av bergrum och anlitades även internationellt för stora uppdrag.

I länder med andra geologiska förutsättningar används bland annat nedlagda gruvor för samma ändamål som bergrum.

Av naturliga skäl har många bergrum varit sekretessbelagda, men i och med det kalla krigets slut har bergrum både i Sverige och andra länder öppnats för allmänheten, omvandlats för civila ändamål eller tömts och förseglats.

Exempel på lagring i bergrum
 Historiskt eller kulturellt värdefulla föremål: i Sverige disponerar bland annat Riksarkivet, Stockholms stadsarkiv och Kungliga biblioteket bergrum  
 Beredskapsförråd: olja, flygbränsle, ammunition. Ett exempel under det kalla kriget var Trondheimsförrådet
 Förvaring av farliga ämnen: i Sverige bland annat slutförvaring av radioaktivt avfall och kvicksilver
 Säkerhetskopierad data

Exempel på verksamheter i bergrum
 Militär verksamhet
stridsledningscentraler, till exempel COC (centrum för USA:s och Kanadas NORAD)
radargruppcentraler
flyg- och fartygshangarer i till exempel den svenska Musköbasen 
kustartilleri
försvarslinjer, till exempel den franska Maginotlinjen
 Skyddsrum för civilbefolkning eller militär personal
 Evakuering av regering, parlament, radio/TV och andra viktiga samhällsfunktioner
 Vitala delar av datornätverk
 Vitala delar av elnät, t.ex. transformatorstationer.

Externa länkar
Bunker.nu
Information om Schweiz militära bergrum (på tyska)
Fortifikation-Väst

Byggnadstyper
Befästningskonst
Underjorden