kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Tanzaniabusktörnskata

Tanzaniabusktörnskata (Laniarius fuelleborni) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Fågeln liknar alla andra svarta busktörnskator, men delar varken utbredningsområde eller levnadsmiljö med dessa. I norr är fågeln glänsande svart, i söder mera gråsvart. Honan är gråare, med olivfärgad ton på buk i söder.

Läten 
Sången framförs i duett och består av både visslingar och hårdare toner.

Levnadssätt 
Fågeln förekommer i bergsskogar, öppningar och skogskanter. Den uppträder oftast i par och håller sig till undervegetationen men rör sig uppåt i lövverket för att sjunga i duett.

Utbredning och systematik 
Füllebornbusktörnskata delas in i två underarter:
 L. f. usambaricus – förekommer i bergskedjan Eastern Arc (Usambara-, Nguru, Ukaguru- och Ulugurubergen) i nordöstra Tanzania
 L. f. fuelleborni – förekommer i sydöstra Tanzania (söder om Ulugurubergen), norra Malawi och östligaste Zambia (Nyikaplatån)

Den har ofta betraktats som samma art som bergbusktörnskata (Laniarius poensis). De två underarterna kan möjligen vara två genetiskt skilda arter.

Status 
Arten beskrivs som lokalt vanlig. I frånvaro av några uppenbara hot tros beståndet vara stabilt.IUCN kategoriserar därför arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Dr Friedrich Fülleborn (1866-1933), tysk naturforskare verksam i Tyska Östafrika 1896-1900. Tidigare kallades den Fülleborns busktörnskata eller füllebornbusktörnskata även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Skifferbusktörnskata

Skifferbusktörnskata (Laniarius funebris) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Skifferbusktörnskata behandlas antingen som monotypisk eller delas in i två underarter med följande utbredning:
 L. f. funebris – förekommer från nordvästra Somalia till Etiopien, Kenya och Tanzania
 L. f. degener – förekommer från sydöstra Etiopien, till Somalias södra kust, Kenya och norra Tanzania

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Sotbusktörnskata

Sotbusktörnskata (Laniarius leucorhynchus) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Sierra Leone till Sudan, Uganda, Demokratiska republiken Kongo och nordöstra Angola. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Brunkronad busktörnskata

Brunkronad busktörnskata (Laniarius luehderi) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Den förekommer i centrala Afrika, närmare bestämt i östra Nigeria, södra Kamerun, Sydsudan, västra Kenya och sydvästra Tanzania. Vissa behandlar både gabelabusktörnskata (Laniarius amboimensis) och angolabusktörnskata (Laniarius brauni) som underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Wilhelm Lühder (1847-1873), tysk naturforskare och samlare av specimen i Kamerun 1872-1873.

Referenser

Externa länkar

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Papyrusbusktörnskata

Papyrusbusktörnskata (Laniarius mufumbiri) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer i papyrusträsk från Demokratiska republiken Kongo till Uganda, Kenya och Tanzania. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Noter

Externa länkar

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Kamerunbusktörnskata

Kamerunbusktörnskata (Laniarius poensis) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Kamerunbusktörnskatan delas in i två underarter:
 L. p. camerunensis – förekommer i Kamerun och Nigeria
 L. p. poensis – förekommer på Bioko (i Guineabukten)

Albertinebusktörnskatan (L. holomelas) behandlades tidigare som underart till kamerunbusktörnskatan, då med namnet bergbusktörnskata.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar 

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Rödnackad busktörnskata

Rödnackad busktörnskata (Laniarius ruficeps) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Rödnackad busktörnskata är en vacker busktörnskata i grått, svart och vitt. På hjässan är den rödfärgad, i varierande grad geografiskt. Sången är distinkt, en duett där hanen avger ett ljudligt och nasalt "kwee" och honan svarar med en skallrande serie.

Utbredning och systematik 
Rödnackad busktörnskata delas in i tre underarter:
 L. r. rufinuchalis – förekommer från Eritrea till Etiopien, Djibouti och sydöstra Kenya
 L. r. ruficeps – förekommer i nordvästligaste Somalia
 L. r. kismayensis - förekommer i kustnära södra Somalia och norra Kenya

Levnadssätt 
Rödnackad busktörnskata hittas i torrt landskap, som torr savann och törnbuskmarker med tät undervegetation. Fågeln är generellt ovanlig och tillbakadragen.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses vara stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Guineabusktörnskata

Guineabusktörnskata (Laniarius turatii) är en västafrikansk fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Kännetecken

Utseende 
Fågeln är en medelstor (20-21 cm) svartvit busktörnskata, svart ovan och gräddvit under. Diagnostiskt är avsaknaden av vitt vingband, en egenskap den endast delar med kenyabusktörnskata som inte förekommer i samma område. Övergumpen och nedre delen av ryggen är vidare vitfläckig.

Läten 
Den ringande sången framförs i duett och liknar sina släktingars.

Utbredning och levnadssätt 
Fågeln förekommer i Guinea-Bissau, västra Guinea och västra Sierra Leone, i ogenomtränglig undervegetation och i buskage. I norra Sierra Leone är den vanlig i skogssavann men förekommer också i gräsmarker där utspridda träd förekommer, till och med även i trädgårdar i urbana miljöer.

Systematik 
Guineabusktörnskata har tidigare betraktats som en underart till tropikbusktörnskata, men de två överlappar i utbredning i ett litet område kring Bafodia i norra Sierra Leone där de inte interagerar.

Status 
Fågeln beskrivs som vanlig och det finns inga tecken på att den minskar i antal. Internationella naturvårdsunionen IUCN kategoriserar den därför som livskraftig.

Namn 
Artens vetenskapliga namn hedrar Ercole Conte Turati (1829-1881), italiensk bankman, naturforskare och samlare. Tidigare kallades den turatibusktörnskata även på svenska, men tilldelades 2023 ett mer informativt namn av BirdLife Sveriges taxonomikommitté.

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Ulugurubusktörnskata

Ulugurubusktörnskata (Malaconotus alius) är en starkt utrotningshotad fågel i familjen busktörnskator som enbart förekommer i Tanzania.

Utseende och läten 
Ulugurubusktörnskatan är en stor (22-24 cm) och kraftig busktörnskata med enhetligt olivgrön ovansida och kanariegul undersida. Den har vidare svart hjässa och en svart, kraftig och krokförsedd näbb. Honan är mattare i färgerna än hanen. Lätet är en spöklik serie med tre till fem visslingar som stiger något på slutet.

Utbredning och status 
Fågeln förekommer enbart i Ulugurubergen i centrala Tanzania. IUCN kategoriserar arten som starkt hotad.

Noter

Externa länkar 

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Endemiska fågelarter i Tanzania
Gråhuvad busktörnskata

Gråhuvad busktörnskata (Malaconotus blanchoti) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Gråhuvad busktörnskata är en stor och kraftig busktörnskata med tjock krokförsedd näbb. Det stora huvudet är grått med en liten ljus fläck framför det lysande gula ögat. Sången är en mörk, utdragen och sorgsam ton som kan avges upp till 50 gånger i följd, tillsammans med andra hårda klickande och raspiga ljud.

Utbredning och systematik 
Gråhuvad busktörnskata delas in i sju underarter med följande utbredning:
 Malaconotus blanchoti blanchoti – Senegal till norra Nigeria och norra Kamerun
 Malaconotus blanchoti catharoxanthus – norra Kamerun till Eritrea, norra Etiopien, Uganda och västra Kenya
 Malaconotus blanchoti interpositus – Angola till västra Zambia
 Malaconotus blanchoti citrinipectus – Namibia (norra Ovamboland till Cuene Valley)
 Malaconotus blanchoti approximans – södra Etiopien till Somalia, Kenya och norra Tanzania
 Malaconotus blanchoti hypopyrrhus – Rwanda till Tanzania, Malawi, Moçambique och nordöstra Sydafrika
 Malaconotus blanchoti extremus – sydöstra Kapprovinsen

Vissa inkluderar citrinipectus i interpositus.

Levnadssätt 
Gråhuvad busktörnskata hittas i torra törnbuskmarker, lövfällande öppna skogar och flodnära skogsområden. Den ses enstaka eller i par, sällan i större grupper. Arten födosöker långsamt och bestämt när den hoppar utmed grenar på jakt efter stora insekter och små ryggradsdjur.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population, och tros öka i antal. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som ovanlig.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar François Michel Émile Blanchot de Verly (1735-1807), överste i franska armén och guvernör i Senegal 1787-1807.

Bildgalleri

Referenser

Externa länkar

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Eldbröstad busktörnskata

Eldbröstad busktörnskata (Malaconotus cruentus) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Fågeln förekommer från Guinea och Sierra Leone till östra Demokratiska republiken Kongo och allra västligaste Uganda. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status 
IUCN kategoriserar arten som livskraftig.

Noter

Externa länkar

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Grönbröstad busktörnskata

Grönbröstad busktörnskata (Malaconotus gladiator) är en hotad fågel i familjen busktörnskator som förekommer i ett litet område på gränsen mellan Kamerun och Nigeria i Afrika.

Utseende och läten 
Grönbröstad busktörnskata är en stor (25 cm) och storhövdad busktörnskata. Diagnostiskt är kombinationen av grå hjässa och nacke och grön kropp. Lätet består av serier med monotona visslingar eller raspande läten, identiska med gråhuvad busktörnskata.

Utbredning och systematik 
Grönbröstad busktörnskata förekommer i bergsskogar i västra Kamerun och närliggande sydöstra Nigeria. Den behandlas som monotypisk, det vill säga att den inte delas in i några underarter.

Status och hot 
Grönbröstad busktörnskata har ett litet och fragmenterat utbredningsområde samt en liten världspopulation bestående av uppskattningsvis endast 2 500–10 000 vuxna individer. Den tros också minska i antal till följd av habitatförlust. Fågeln är därför upptagen på internationella naturvårdsunionen IUCN:s röda lista över hotade arter, kategoriserad som sårbar (VU).

Noter

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Eldstrupig busktörnskata

Eldstrupig busktörnskata (Malaconotus lagdeni) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utbredning och systematik 
Eldstrupig busktörnskata delas in i två underarter:
 M. l. lagdeni – förekommer i bergsskogar i Sierra Leone, Liberia och Elfenbenskusten
 M. l. centralis – förekommer i bergsskogar i östra centrala Demokratiska republiken Kongo, Rwanda och västra Uganda

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Sir Godfrey Yeatman Lagden (1851-1934), engelsk diplomat på Guldkusten (= Ghana) 1883.

Referenser

Externa länkar 

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Vitmaskad busktörnskata

Vitmaskad busktörnskata (Malaconotus monteiri) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Vitmaskad busktörnskata är en stor (25 cm) törnskatelilnande fågel med grönt, gult och grått i fjäderdräkten. Huvudet är grått, undersidan klargul, vingarna gulfläckade och manteln grön. Jämfört med grönbröstad busktörnskata är den mycket ljusare. Den har även kraftigare näbb och en tydlig vit ögonring. Lätet består av en serie sorgsamma visslingar, likt grönbröstad busktörnskata men kortare och bestående av fem, ej tre toner.

Utbredning och systematik 
Vitmaskad busktörnskata förekommer i två skilda områden Centralafrika. Dessa populationer delas in i två underarter enligt följande:
 Malaconotus monteiri perspicillatus – förekommer i bergen i Kamerun (återupptäckt 1992)
 Malaconotus monteiri monteiri – förekommer i nordvästra Angola (senaste fynd 1954)

Status 
IUCN kategoriserar arten som nära hotad.

Namn 
Fågelns vetenskapliga artnamn hedrar Joaquim João Monteiro (1833-1878), portugisisk gruvingenjör och samlare av specimen i Angola 1858-1875.

Referenser

Externa länkar 

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Pont-sur-Seine

Pont-sur-Seine är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Nogent-sur-Seine som ligger i arrondissementet Nogent-sur-Seine. År  hade Pont-sur-Seine  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pont-sur-Seine

Referens: INSEE

Galleri

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Brubru

Brubru (Nilaus afer) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läte 
Brubrun är en liten, mestadels svartvit busktörnskata. Den har ett ljust vingband och ryggen är schackrutig. De flesta populationer har en tydlig kastanjebrun strimma från skuldrorna ner till flankerna, men vissa saknar den. Honan är mindre tydligt tecknad än hanen. Lätet är märkligt likt en ringande telefon, ett strävt "preeeee" med tillhörande klickande och visslande ljud.

Utbredning och systematik 
Brubrun har en vid utbredning i Afrika söder om Sahara. Den placeras som enda art i släktet Nilaus. Den delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Nilaus afer afer – Senegal till Sudan, i Eritrea och Etiopien
 Nilaus afer camerunensis – södra Kamerun och Centralafrikanska republiken till östra Kongo-Kinshasa
 Nilaus afer minor – sydöstra Sydsudan, sydöstra Etiopien, centrala och södra Somalia, norra och östra Kenya samt nordöstra Tanzania
 Nilaus afer massaicus – sydvästra Kenya till norra Tanzania, i Rwanda och i östra Kongo-Kinshasa
 Nilaus afer nigritemporalis – östra Angola, sydöstra Kongo-Kinshasa, Tanzania, Zambia, Malawi och i norra Moçambique
 Nilaus afer brubru – södra Angola till norra Kapprovinsen
 Nilaus afer solivagus – KwaZulu-Natal, Swaziland, Zimbabwe och i sydligaste Moçambique
 Nilaus afer affinis – centrala högländer i västra Angola och i angränsande södra Kongo-Kinshasa
 Nilaus afer miombensis – Zululands kust och i Moçambique

Vissa urskiljer även underarten hilgerti med utbredning i östra Etiopien.

Levnadssätt 
Brubrun hittas i torra omrdåden med savann och skogslandskap. Där ses den i par, ofta i artblandade flockar, vigt klättrande efter ryggradslösa djur.

Status 
Arten har ett stort utbredningsområde och beståndet anses stabilt. Internationella naturvårdsunionen IUCN listar den därför som livskraftig (LC).

Noter

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Pouan-les-Vallées

Pouan-les-Vallées är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Arcis-sur-Aube som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Pouan-les-Vallées  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pouan-les-Vallées

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Rosabröstad busktörnskata

Rosabröstad busktörnskata (Rhodophoneus cruentus) är en östafrikansk fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende och läten 
Rosabröstad busktörnskata är en rätt stor (22-24 cm), brun fågel med lång och avsmalnad, vitspetsad stjärt och rätt kraftig, krokförsedd näbb. Hanen är karakteristisk med karminrosa övergump och i ett brett band från strupen nedför mitten av bröstet. Honan har vit strupe, svart halskrage och rosa endast i fläck nedanför denna. Hane av underarten cathemegana har det rosa begränsat till strupen, inramat av svart. Sången som utförs i duett består av enkla men högljudda "tsuee tsuueee".

Utbredning och systematik 
Rosabröstad busktörnskata delas in i fyra underarter med följande utbredning:
 Rhodophoneus cruentus cruentus – förekommer i  sydöstligaste Egypten, nordöstra Sudan, Eritrea och norra Etiopien
 Rhodophoneus cruentus kordofanicus – förekommer i västra Kordofan i Sudan
 Rhodophoneus cruentus hilgerti – förekommer i sydostligaste Sydsudan, södra och östra Etiopien, Djibouti, Somalia samt norra och östra Kenya
 Rhodophoneus cruentus cathemagmenus – förekommer från Tsavofloden och Victoriasjön i södra Kenya till nordöstra Tanzania

Underarten cathemagmenus kan möjligen utgöra en egen art, medan kordofanicus ofta inkluderas i nominatformen.

Släktestillhörighet 
Rosabröstad busktörnskata placeras vanligen som ensam art i släktet Rhodophoneus. Vissa inkluderar den dock istället i släktet Telophorus. DNA-studier visar att de är systergrupper med varandra.

Levnadssätt 
Fågeln påträffas i arida buskmarker med inslag av akacior samt i gammal jordbruksbygd. Den håller sig ofta gömd långa stunder i växtlighet, men kan sitta synligt högt i en buske under sången. Födan består av insekter som skalbaggar och gräshoppor, men även små frukter. Den häckar troligen i samband med nederbörd, på gränsen mellan Egypten och Sudan mellan mars och juni.

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som inte ovanlig till lokalt vanlig.

Namn 
På svenska har fågeln även kallats rosentörnskata.

Noter

Externa länkar 

 Bilder och filmer på Internet Bird Collection
 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen
Fanny Suenssen

Fanny Margrethe Kirstine Suenssen, född 14 oktober 1832 i Tönning, Slesvig, död 29 mars 1918 i Frederiksberg, var en dansk författare. Hon var syster till författarna Alfhilda Mechlenburg och Teckla Juel.

Fanny Suenssen växte upp i Tønning, Sønderjylland. Fadern, Johan Fedder Carsten Suenssen (1795–1840), var kapten i den danska hären. Modern var Margrethe Juel (1802–1882) och kom från en officersfamilj. Likt sina döttrar var hon också författare, men publicerade aldrig något i eget namn. Efter faderns död 1840 flyttade familjen tillbaka till Köpenhamn. Tillsammans med modern började Suenssen skriva och publicera skrifter anonymt. Hon bodde under hela sitt liv i barndomshemmet på grund av sviktande hälsa, som började göra sig bemärkt i tjugoårsåldern. Hon förblev ogift livet igenom.

Författardebuten kom 1862 med bildningsromanen Amalie Vardum, utgiven av Høst's Forlag, och fick ett gott mottagande. Den skildrar en ung flickas barndom och ungdom, sannolikt med självbiografiska drag och en religiös underton, och följer i samma litterära spår som Mathilde Fibiger, Louise Bjørnsen och Cornelia von Levetzows romaner. Samma år publicerade hon novellen En gammel Piges Historie i Berlingske Tidende. Därefter följde romanerna Juleaften (1863), Tekla Eichel (1864) och Aldrig (1871), av vilka den sista fick ett gott mottagande, främst hos landets borgerskap. Alla publicerades anonymt under pseudonymen ”Af Forf. til ‘Amalie Vardum”, det är först i novellsamlingarna I Tusmørke (1890) och Han er Jøde (1892) som hon uppträder under eget namn. Alla dessa verk faller under den romantiska genren och flera av dem översattes till svenska, tyska, franska och ungerska. Under 1870-talet var hon en flitig skribent i Skandinavisk Folkemagazin, Berlingske Tidende och Nationaltidende och bidrog med flera artiklar i kvinnosaksdebatten. Tillsammans med sina systrar skrev hon lustspelet Et Ægteskab i Fare och skådespelet Judith, som båda uppfördes på Folketeatret 1873 respektive 1875. Tillsammans skrev de även barnboken Ej blot til Lyst (1880). Från 1882 tilldelades hon ett årligt bidrag på 500 danska kronor av staten för sitt författarskap.

Referenser 

Födda 1832
Avlidna 1918
Kvinnor
Danska romanförfattare
Danskspråkiga romanförfattare
Danska novellförfattare
Danskspråkiga novellförfattare
Personer från Schleswig-Holstein
Pougy

Pougy är en kommun i departementet Aube i regionen Grand Est (tidigare regionen Champagne-Ardenne) i nordöstra Frankrike. Kommunen ligger  i kantonen Ramerupt som ligger i arrondissementet Troyes. År  hade Pougy  invånare.

Befolkningsutveckling 
Antalet invånare i kommunen Pougy

Referens: INSEE

Se även 
 Lista över kommuner i departementet Aube

Källor 

Kommuner i Aube
Brunkronad tchagra

Brunkronad tchagra (Tchagra australis) är en fågel i familjen busktörnskator inom ordningen tättingar.

Utseende 
Brunkronad tchagra är en gråbrun busktörnskata med rostfärgade vingar, ett tydligt ljust ögonbrynsstreck och diagnostiskt brunt mitt på hjässan kantat av svarta hjässband. Liknande kaptchagran är större med kraftigare näbb och helbrun hjässa utan svarta kanter.

Utbredning och systematik 
Brunkronad tchagra förekommer i Afrika söder om Sahara och delas in i nio underarter med följande utbredning:
 Tchagra australis ussheri – Sierra Leone till sydvästra Nigeria
 Tchagra australis emini – sydöstra Nigeria till norra och östra Kongo-Kinshasa, södra Sydsudan, Uganda, Rwanda, Burundi, centrala Kenya, nordvästra Tanzania
 Tchagra australis minor – sydöstra Kenya, Tanzania, Zambia till norra Zimbabwe och Moçambique
 Tchagra australis rhodesiensis – nordöstra Namibia, nordöstra Botswana, sydöstra Angola, sydvästligaste Zambia
 Tchagra australis ansorgei – västra Angola (Luanda till Moçamedes)
 Tchagra australis bocagei – Angola (centrala Cuando Cubango)
 Tchagra australis souzae – sydöstra Kongo-Kinshasa till centrala Angolaplatån och nordligaste Zambia
 Tchagra australis australis – sydöstra Zimbabwe, nordöstra Sydafrika (söderut till norra KwaZulu-Natal), östra Swaziland och södra Moçambique
 Tchagra australis damarensis – Namibia till sydvästligaste Angola, Botswana och norra Sydafrika

Levnadssätt 
Brunkronad tchagra hittas i buskmarker och öppet skogslandskap. Där håller den sig i par nära marken och hoppar fram för att plocka insekter. Fågeln utför en spelflykt genom att först fladdra med vingarna och utstöta ett skallrande ljud, för att sedan falla i en spiral ner mot marken medan den sjunger 15–20 melodiska "chee-ree".

Status och hot 
Arten har ett stort utbredningsområde och en stor population med stabil utveckling och tros inte vara utsatt för något substantiellt hot. Utifrån dessa kriterier kategoriserar internationella naturvårdsunionen IUCN arten som livskraftig (LC). Världspopulationen har inte uppskattats men den beskrivs som lokalt vanlig.

Namn 
Släktesnamnet Tchagra är ljudhärmande och gavs först som artnamn till kaptchagra av den franska ornitologen Louis Jean Pierre Vieillot.

Referenser

Externa länkar

 Läten på xeno-canto.org

Busktörnskator
Fåglar i etiopiska regionen