kardosdrur/scandi-wiki huggingface dataset:
Koto (instrument)

Koto är ett traditionellt japanskt stränginstrument som kom till Japan från Kina under eller strax före 700-talet. För det kinesiska instrumentet, se: guzheng.

Stränginstrument
WP:Projekt Japan
Johan Granath

Karl Johan Granath, född 4 mars 1950 i Köping i Sverige, är en svensk skridskoåkare. På klubbsidan representerade han SK Pollux.

Han är son till Karl Sven Bertil Granath och Maud Elisabet. Åren 1974–1979 var han gift med Elisabeth Kallstenius. Johan Granath är bror till skridskoåkaren Oloph Granath och teaterkritikern Sara Granath.

Biografi
Johan Granaths specialitet var sprintsträckorna inom skridskon. Som sprinter satte han sina rekord och tog mästerskapsmedaljer. Idrottskarriären började i Kolsva bandylag men eftersom han föredrog bara själva skridskoåkandet mer än boll och klubba bytte han snart sport och blev skridskoåkare. Granath tog under karriären 12 individuella SM-guld och satte åtta svenska rekord. Internationellt var främsta meriten seger i Sprint-VM 1976. Han deltog i tre raka Vinter-OS åren 1972–1980.

Meriter

Mästerskap
1970 Svensk juniormästare
1971 7:a sammanlagt på VM (4:a på 1000 meter)
1976 Världsmästare vid sprinter-VM i Västberlin (7 mars 1976)
1978 3:a på sprinter-VM

Svenska rekord
1977, 500 meter: 38,6 (Gällande rekord 1980)
1000 meter: 1.18,4 (Gällande rekord 1978)
1500 meter: 2.03,3 (Gällande rekord 1978)
Sammanlagt sprint:  157.00 (38,6; 1.18,5; 39,3; 1.19,7) (Gällande rekord 1978)

Källor
Sveriges befolkning 1970, (CD-ROM version 1.04) Sveriges Släktforskarförbund, Riksarkivet 2003

Fotnoter

Svenska skridskoåkare
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1972
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1976
Tävlande i hastighetsåkning på skridskor vid olympiska vinterspelen 1980
Personer från Köping
Män
Födda 1950
Levande personer
Oloph Granath

Karl Oloph Granath, född 17 oktober 1951 i Kolsva, är en svensk tidigare skridskoåkare som representerade Sverige vid Vinter-OS 1980 i Lake Placid. Bror till Johan Granath.

Källor

Svenska skridskoåkare
Födda 1951
Män
Levande personer
Personer från Kolsva
Carl August Cederborg

Carl August Cederborg, född 9 april 1849 i Gryts socken, Skåne, död den 3 februari 1933 i Saltsjöbaden, var en svensk författare och tidningsman. Signaturer: Håkan, Cg, Cbg, Onkel Bräsig.

Biografi
Cederborgs föräldrar var kontraktsprosten Tufve Svensson Cederborg och Emma Augusta Löfvengren. Efter några års studier på Katedralskolan, Lund blev han 1876 jordbrukare och gifte sig 1877 med Olova Kronhamn (1853-1904) från Landskrona. De fick tre barn. År 1881 började Cederborg medarbeta i tidningen Södra Sverige med de regelbundna Magerlundabreven.  Jordbruket blev allt mindre lönsamt och han blir från 1883 tidningsman i Helsingborg och delägare i Skånes Allehanda. Tidningen köptes 1893 upp av Helsingborgs-Posten Skåne-Halland, där Cederborg fortsatte att medarbeta och 1895 blev han utgivare och redaktör. 1897-1898 arbetade Cederborg på Göteborgs Aftonblad.

Författarskap
Landtmätarens berättelser gick som följetong i flera tidningar. Sommaren 1898 då Cederborg flyttat tillbaka till Helsingborg skrev han sin första roman Göingehövdingen. Han tackade samma år ja till ett erbjudande att bli journalist på Svenska Dagbladet och flyttade till Stockholm. Samtidigt med medarbetarskapet på Svenska Dagbladet var Cederborg chef för Allers familj-Journals bilaga Nytt från alla land och från 1901 medarbetare på heltid hos Allers. Från 1905 blev han författare på heltid fram till sin död. År 1914 flyttade Cederborg med sina ogifta döttrar till Saltsjöbaden. 

Cederborgs historiska spänningsromaner var på sin tid mycket populära och utkom i stora upplagor, där varje titel trycktes i minst 20 000 exemplar. Mest kända är de böcker som handlar om snapphanetiden och Göingebygden. Han skrev även detektivromaner.

Bibliografi

 - Särtryck från Skånes Allehanda 1891.

 - Med illustrationer av Alexander Langlet. - Nya upplagor 1912, 1924, 1948 och 1984.
 - Nya upplagor med Den siste snapphanen och Karl IX på Ljungby sammanslagna under gemensam titel 1913, 1927, 1945 och 1993. 

 - Ny upplagor under titeln  och 1924 samt 1950.

 - Nya upplagor 1924 och 1950.
 - Nya upplagor 1929 och 1950.
 - Nya upplagor 1917, 1924 och 1951.
- Nya upplagor 1917, 1923 och 1945.
- Nya upplagor 1917, 1939 och 1948.
 - Nya upplagor 1917, 1924, 1940 och 1952.
- Ny upplaga 1934.
 - Ny upplaga 1954.
 - Innehåller några kapitel ur: Pelle Drufvas öden och äfventyr i gamla nya Sverige. - Nya upplagor 1942, 1944 och 1954.
 - Nya upplagor 1926 och 1949.
 - Nya upplagor 1926 och 1948.
 - Ny upplaga 1943.

 - Nya upplagor 1941 och 1955.
 - Nya upplagor 1926 och 1952.
 - Ny upplaga 1942.
 -Nya upplagor 1935 och 1945.
 - Nya upplagor 1939 och 1957.
 - Ny upplaga 1924.

 - Ny upplaga 1953.
 - Ny upplaga 1954.
 - Ny upplaga 1955.
 - Ny upplaga 1954.

 - Ny upplaga 1952.

 - Ny upplaga 1952.
 - Ny upplaga 1953.

 - Ny upplaga 1956.

Referenser

Vidare läsning

Externa länkar
IDstories.se

Svenska romanförfattare
Svenskspråkiga romanförfattare
Svenska författare under 1800-talet
Svenska författare under 1900-talet
Författare från Skåne
Personer från Gryts socken, Skåne
Födda 1849
Avlidna 1933
Män
Ugglan
Markus Andersson

Markus Andersson, född 25 februari 1968, är en svensk konstnär och lärare i konst vid Medborgarskolan och Folkuniversitetet i Uppsala.

Biografi 
Markus Andersson utbildade sig vid Konstskolan Idun Lovén och Heatherley School of Fine Art, och var också elev för Odd Nerdrum. Han har en egen utställningslokal, Galleri Sörängen, utanför Uppsala. Markus Andersson tilldelades Magnus Laurentius Medici-priset i kategorin måleri vid Florensbiennalen år 2003.

Markus Andersson arbetar främst i olja och akvarell. Hans bilder karakteriseras av Alex Brich som traditionell nordisk konst med nationalromantiska och politiska motiv, i en naturalistisk stil som avbildar djur, natur och människor. Under den ljusa tiden av året ägnar sig Andersson företrädesvis åt att avbilda marina motiv ute i det fria, bland annat på den norska östkusten och i Bohuslän. Målningar av Andersson har ställts ut på Moderna museet, Louvren, Bruno Liljefors ateljé, Florensbiennalen, Kitschbiennalen samt på ett flertal gallerier och museer i Sverige, Norge och Estland. Hans konst finns representerad vid bland annat Sveriges ambassad i Tallinn och Svenska S:t Mikaelskyrkan i Tallinn.

Modernautställningen 2006  

Konstnären Dorinel Marc upplät sin plats på Moderna museets Modernautställning 2006 till Markus Andersson, som ställde ut ett antal oljemålningar med naturmotiv och samtidsbilder. Bland annat visades porträtt av Christer Pettersson, Daniel Wretström, Pim Fortuyn, Theo van Gogh och Mijailo Mijailovic.

Det verk som rönte mest uppmärksamhet bland media och publik i samband med utställningen på Moderna museet 2006 var en målning föreställande Christer Pettersson och en syndabock, betitlad Svenska syndabockar. Målningen var en anspelning på syndabocksmyten och på William Holman Hunts målning "The Scapegoat". När Markus Andersson målade Svenska syndabockar använde han ett fotografi som förlaga under arbetet med den del av tavlan som föreställer Christer Pettersson. Fotografiets upphovsman, pressfotografen Jonas Lemberg, väckte senare talan mot Markus Andersson och gjorde gällande att denne gjort sig skyldig till upphovsrättsintrång. Tvisten avgjordes till Markus Anderssons fördel i februari 2017, då Högsta domstolen slog fast att Svenska syndabockar var ett nytt och självständigt verk som inte gjorde intrång i upphovsrätten till fotografiet.

Galleri

Källor

Externa länkar 

 Egen webbplats

Män
Levande personer
Svenska målare under 1900-talet
Svenska målare under 2000-talet
Födda 1968
Tullamore Dew

Tullamore Dew är en irländsk whisky som började framställas 1829 i staden Tullamore i countyt Offaly i Irland. Namnet "dew" kan härledas till en av de första ägarna till destilleriet, Daniel E. Williams, förkortat "D. E. W." Idag ägs varumärket av företaget C&C Group.

Galleri

Externa länkar
Officiell webbplats

Irländsk whiskey
Eugène Albert

Eugène Albert, född 26 april 1816, död 11 maj 1890, var en belgisk instrumentmakare. Han skapade ett nytt klaffsystem för klarinett, Albert-mekanismen. Han var elev till Adolphe Sax, saxofonens skapare.

Födda 1816
Avlidna 1890
Belgiska musikinstrumentmakare
Män
Bergkullslätt

Bergkullslätt eller bergkullsland är en terrängtyp som förekommer i Fennoskandiska urbergsskölden och består av urbergsslätter med enstaka höjder kallade bergkullar, som även de består av urberg.

Bergkullslätter finns i delar av Småland, västra Dalarna och Norrlands inland mellan kustzonens blandrelief och fjällen. Inlandet strax väst om Höga kusten är dock ett storskaligt sprickdalslandskap. Bergkullslätter finns även i norra Finland.

Se även 
 Bergkullsterräng

Referenser 

Landformer i Finland
Landformer i Sverige
Slätter i Lappland, Finland
Slätter i Norra Österbotten
Slätter i Sverige
Terrängtyper

en:Muddus plains
Tomtarnas vaktparad

Ej att förväxla med Marches militaires av Franz Schubert.
Tomtarnas vaktparad (i original Heinzelmännchens Wachtparade) är en marsch komponerad av Kurt Noack. Den komponerades år 1912, och är hans mest kända verk.

I Sverige används titeln också, helt felaktigt, ibland om Franz Schuberts Marche militaire (militärmarsch) som förekommer i Disneyfilmen I jultomtens verkstad.

Referenser

Externa länkar
Tomtarnas vaktparad på Svensk mediedatabas
Tomtarnas vaktparad med Håkan von Eichwalds orkester (1937) på YouTube
Nissernes vagtparade, instrumental med Populärorkestern dirigerad av Stig Rybrant på Archive.org

Musikverk
Marscher
Hemiol

Hemiol innebär att sex taktdelar av ett stycke i tretakt kopplas ihop två och två med betoningen på den första tonen i varje grupp om två taktdelar. Man bryr sig därvid inte om att ett taktstreck ligger mellan några av de sex taktdelarna. Resultatet blir en långsam tre-grupp, där varje 1/3 kan bestå av flera toner. Hemioler är vanliga i barockmusik, speciellt nära slutet på ett avsnitt. Också senare epoker har använt hemioler. Brahms var till exempel mycket förtjust i att använda hemioler, men de finns även i många andra sorters musik. 

Vissa folk- och jazz-musiker använder begreppet stortriol som beteckning på en hemiol eller som beteckning på ännu mer komplexa rytmer.

Se även
Polyrytmik
Taktart
Triol (musik)

Källor

Rytmik
Hästhagen, Söderfors

Hästhagen (i folkmun även Sarajevo) var ett bostadskvarter som låg i Söderfors, en del av Tierps kommun.

Området, som bestod av sju hus med totalt 157 lägenheter, byggdes i mitten 60-talet, då bruksbygden fortfarande var under expansion, och de första hyresgästerna flyttade in år 1967 redan innan kvarteret var färdigt. I mitten av 70-talet avvecklades stora delar av bruket, vilket fick till följd att efterfrågan på bostäder minskade. Under senare delen av 70-talet och början av 80-talet valde många hyresgäster att lämna Hästhagen till förmån för egna hem. År 1976 föreslog Tierps kommun en expansion av Hästhagen i form av villor, vilket ej genomfördes. Följden blev att många lägenheter kom att stå outhyrda. Områdets ägare Conrent AB fick finansiella problem, men lyckades hyra ut några längor till Röda Korset och år 1989 merparten av fastigheterna till Invandrarverket. Området användes som flyktingförläggning fram till 1994, då behovet upphörde. Conrent fick då allvarliga ekonomiska problem och valde att riva Hästhagen för att rädda företaget. 

Ganska omgående efter att rivningen påbörjats försattes Conrent AB i konkurs den 6 september 1996, vilket fick till följd att rivningen avbröts. Den juridiska konsekvensen blev att området blev herrelöst och utan ägare. Tierps kommun ville inte stå för rivningskostnaderna utan menade att staten skulle bekosta en rivning. Under närmare ett decennium pågick diskussioner om ansvarsfrågan. Under denna tid kom Hästhagen att förfalla än mer, med ungdomar som spelade paintball runtom de öde byggnaderna. I samma veva blev Hästhagen ett populärt resmål inom Urban exploration. Hästhagen blev i folkmun kallat Sarajevo, då befolkningen ansåg att området hade liknelser med Bosniens huvudstad under Bosnienkriget.

Efter många turer lovade slutligen staten år 2006 att stå för halva rivningskostnaden, men sköts upp i och med riksdagsvalet i Sverige 2006. Arbetet med att riva området startade året därefter. Varje huskropp revs och begravdes i sin egen källare. Hela området täcktes med jord och gräs såddes. Att eventuellt bebygga Hästhagen igen, denna gång med villor, var vid ett uttalande 2008 enligt kommunalrådet i Tierps kommun inte helt omöjligt. I praktiken skulle detta dock innebära att det skulle vara nödvändigt att schakta upp hela området och transportera bort de begravda huskropparna, vilket gör byggplanerna mindre sannolika. Förutom detta skulle ett sådant projekt vara ekonomiskt tveksamt i sken av Söderfors befolkningsutveckling.

Referenser

Externa länkar
Hästhagen. Ett monument över ett samhällsmisslyckande (SVT)
Bilder av det slutgiltiga förfallet av Hästhagen försommaren 2007
Bilder från rivningen av Hästhagen

Ej längre existerande byggnader i Sverige
Tierps kommun
Karungi järnvägsstation

Karungi järnvägsstation är en tidigare järnvägsstation i Karungi norr om Haparanda, längs Haparandabanans dåvarande sträckning. Under första världskriget var Karungi en knutpunkt i transporten av gods mellan öst och väst. Det var på den tiden världens största postkontor där bland annat 13 ton brev, mestadels krigsfångebrev som omlastades till hästvagnar för vidare transport till Haparanda. 

År 1915 fördes statistik som räknade samman både Karungi och Haparandas godsmängd som uppgick till 31 700 ton inkommande gods och 84 070 ton för utgående gods.

Historik 
År 1913 nådde järnvägsarbetet med Haparandabanan fram till Karungi. Vid krigsutbrottet hösten 1914 var Karungi slutstationen för den svenska järnvägen. På grund av kriget stängdes all järnvägstrafik direkt mellan Centraleuropa och Ryssland. All post som gick från och till Finland, Ryssland, Kina och Iran samlades i Karungi där den forslades vidare med vägtransport över Haparanda. Godsmängden överrumplade Karungi station som inte hade tillräckliga spår och godsmagasin.

Juni 1915 kunde slutligen banan fram till Haparanda och dess provisoriska järnvägsstation öppnas. 1913–1915 gick det nattågstrafik direkt från Stockholm till Karungi. 1917 gick det även ett tåg från Haparanda hamn - Charlottenberg. År 1992 upphörde persontrafiken Haparanda-Karungi-Boden.

Statsbanan Karungi-Övertorneå 
I Karungi fanns det anslutningar mot Övertorneå på den så kallade Statsbanan Karungi–Övertorneå och 1984 lades persontrafiken ner på banan. Godstrafiken till Övertorneå upphörde 1986 och rälsen revs upp 1992.

Stängningen av bandelen 
Mellan 2006 och 2012 byggdes en ny sträckning av Haparandabanan vilket ledde till att sträckan Morjärv-Karungi-Haparanda lades ner för gott och upphörde med sin godstrafik. Den nya sträckningen av Haparandabanan går idag via Morjärvs station-Kalix-Haparanda.

Källor 

Byggnader och anläggningar i Haparanda kommun
Transport i Haparanda kommun
Nedlagda järnvägsstationer i Norrbottens län
Sverige under första världskriget
MVFS

MVFS (Multi-Version File System) är ett filsystem som används i IBM Rational ClearCase. ClearCase är ett versionshanteringssystem som ger omedelbar och transparent åtkomst till information i dess versionsdatabas genom dynamiska vyer. MVFS är filsystemet som denna åtkomst är implementerad i.

Filsystem
IBM
Kärlek utan gränser

Kärlek utan gränser kan avse:

 Kärlek utan gränser, rik och fri – en psalm med text och musik av Herbert Booth
 Kärlek utan gränser (film) – en film från 1997

Se även 
 Kärlek utan gräns – en film från 1981
Obafemi Martins

Obafemi Akinwunmi Martins, född den 28 oktober 1984 i Lagos, är en nigeriansk professionell fotbollsspelare som spelar för Shanghai Shenhua. Han spelar också för Nigerias landslag.

Karriär 
Martins inledde proffskarriären i Inter i Serie A. Han gjorde sin första A-lagsmatch i december 2002, då mot Parma. Under 2005 skrev Martins på ett femårskontrakt med Inter, men efter att Zlatan Ibrahimović och Hernán Crespo anlänt till klubben blev det ont om anfallsplatserna och den 24 augusti 2006 skrev han på för Newcastle United, ett femårskontrakt. Han stannade emellertid bara i tre år, innan han flyttade till tyska Wolfsburg den 31 juli 2009. Den 9 juli 2010 tecknade Martins ett treårskontrakt med de ryska mästarna Rubin Kazan. Han lånades 2011 ut till Birmingham City och avgjorde finalen i Engelska Ligacupen mot Arsenal med sitt 1–2-mål, vilket gav Birmingham City en titel för första gången på många år. 2012/2013 spelade Martins för spanska Levante UD och därefter för amerikanska Seattle Sounders.

Den 18 februari 2016 värvades Martins av kinesiska Shanghai Shenhua. I juni 2018 lämnade han klubben. Den 15 juli 2020 återvände Martins till Shanghai Shenhua.

Meriter 
 Serie A-mästare 2005/2006
 Coppa Italia-mästare 2004/2005, 2006/2007
 Supercoppa italiana-mästare 2004/2005, 2005/2006
 Engelska Ligacupen-mästare 2010/2011

Referenser

Noter 

Nigerianska fotbollsspelare
Nigerianska landslagsspelare i fotboll
Spelare i AC Reggiana 1919
Spelare i FC Internazionale Milano
Spelare i Newcastle United FC
Spelare i VfL Wolfsburg
Spelare i FC Rubin Kazan
Spelare i Birmingham City FC
Spelare i Levante UD
Spelare i Seattle Sounders
Spelare i Shanghai Shenhua
Spelare i Serie A
Spelare i Premier League
Spelare i Fußball-Bundesliga
Spelare i Premjer-Liga
Spelare i La Liga
Spelare i Major League Soccer
Spelare i Chinese Super League
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2006
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2008
Spelare i afrikanska mästerskapet i fotboll 2010
Spelare i VM i fotboll 2010
Födda 1984
Levande personer
Män
Johnny Borrell

Jonathan Edward "Johnny" Borrell, född 4 april 1980 i London, England, är en brittisk sångare och frontfigur i rockbandet Razorlight, där bland annat svenskarna Björn Ågren (gitarr) och Carl Dalemo (basgitarr) från Lidköping tidigare var medlemmar. Både Björn och Carl lämnade bandet 2011 efter att ha varit medlemmar sedan 2002. 

Borrell har varit på omslaget av Vogue tillsammans med Natalia Vodianova.

Externa länkar

Razorlight

Brittiska rocksångare
Män
Födda 1980
Levande personer
Sångare från London
Minix

MINIX är ett Unix-liknande operativssystem med öppen källkod baserad på en mikrokärna. MINIX skrevs av Andrew S. Tanenbaum för att användas i undervisningssyfte. Namnet MINIX kommer från en sammanslagning av orden minimal och Unix.

MINIX inspirerade Linus Torvalds att skapa Linux.

Externa länkar 
 http://www.minix3.org/

Operativsystem
Mercedes-Benz SL-klass

Mercedes-Benz SL-Klass är en serie sport-/gran turismo-bilar, tillverkade av den tyska biltillverkaren Mercedes-Benz sedan 1955.

R121 (1955-63) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz R121.

190 SL förebådade hela SL-serien genom att lägga tyngdpunken på pålitlighet och långfärdskomfort, snarare än traditionella sportbilsegenskaper.

W113 (1963-71) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz W113.

Pagodan förde arvet vidare och med den sexcylindriga motorn hade man nu fått lite prestanda.

R107 (1971-89) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz R107.

R107 är den Mercedes som tillverkats under längst tidsperiod i modern tid. Den lyckades överleva under en epok där den öppna bilen tycktes dödsdömd.

R129 (1989-2001) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz R129.

R129 blev också en långkörare och etablerade SL-klassen som bästsäljare i sin nisch.

R230 (2001-12) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz R230.

R230 är något mer praktisk än sina föregångare, med sitt fällbara plåttak.

R231 (2012-20) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-Benz R231.

Med R231 har Mercedes-Benz ansträngt sig för att reducera vikten, vilket stämmer bättre med modellnamnet.

R232 (2021- ) 

Se vidare under huvudartikeln Mercedes-AMG R232.

Den nuvarande SL-modellen tillvekas av dotterbolaget Mercedes-AMG och ersätter även Mercedes-AMG GT Roadster.

Bibliografi 
 2005/2006 – Eric Le Moine: Register No1 – Mercedes Benz 300 SL Coupé / Gullwing Register #198.040 & #198.043
 2011/2012 – Eric Le Moine with the support of MB Classic Stuttgart: Register No2 – Mercedes Benz 300 SL Coupé / Gullwing Register #198.040 & #198.043 
 2019/2020 – Eric Le Moine: Register No3 «Final Edition» – Mercedes Benz 300 SL Coupé / Gullwing Register #198.040 & #198.043

Bilder 

SL-Klass
Bakhjulsdrivna fordon
Politikåret 1940



Händelser
8 januari – Den svenska riksdagen godkänner införandet av tvångsmedel i krigstid.
17 januari – Sveriges utrikesminister Christian Günther kommenterar konflikten mellan Finland och Sovjetunionen med att hävda "Finlands sak är vår".
10 februari – Den svenska polisen gör på regeringens direktiv razzior i kommunistiska lokaler och tidningsredaktioner.
2 mars – De svenska och norska regeringarna säger nej till transitering av allierade trupper genom länderna till Finland.
27 mars - Peter Fraser efterträder avlidne Michael Joseph Savage som Nya Zeelands premiärminister.
10 maj - Winston Churchill efterträder Neville Chamberlain som Storbritanniens premiärminister.
12 juni – Den svenska riksdagen antar i en första omröstning en tryckfrihetsparagraf i grundlagen som tillåter censur vid krig eller krigsfara.
25 september – Norges storting beslutar att skrota monarkin i Norge.
19 december - Risto Heikki Ryti efterträder Kyösti Kallio som Finlands president.

Val och folkomröstningar
15 september – Andrakammarval i Sverige.
5 november - Demokraten Franklin D. Roosevelt väljs om som president i USA.
19 december – Presidentval i Finland.

Organisationshändelser
Maj – British Union of Fascists förbjuds.

Födda
17 januari – Mircea Snegur, Moldaviens förste president 1990–1997.
27 januari – Petru Lucinschi, Moldaviens president 1997–2001.
19 februari – Saparmurat Nijazov, Turkmenistans förste president 1991–2006.
28 juli – Hérard Abraham, Haitis president 10–13 mars 1990.
7 september – Abdurrahman Wahid, Indonesiens president 1999–2001.
13 september – Óscar Arias, Costa Ricas president 2006–2010.

Avlidna
26 februari – Michael Hainisch, Österrikes förbundspresident.
3 november – Manuel Azaña, Spaniens president 1936–1939.
9 november – Neville Chamberlain, Storbritanniens premiärminister 1937–1940.
19 december – Kyösti Kallio, Finlands president 1937–1940.

Referenser

Fotnoter

Externa länkar
Sundasundet

Sundasundet är sundet mellan öarna Java och Sumatra i Indonesien. Sundet förbinder Javasjön med Indiska oceanen. Namnet kommer av det indonesiska ordet Pasunda, som är ett historiskt namn på "västra Java".

I sundet ligger bland annat den omtalade vulkanön Krakatau.

Sund i Indonesien
Sund i Stilla havet
Full Frontal

Full Frontal är en amerikansk långfilm från 2002 i regi av Steven Soderbergh, med David Duchovny, Julia Roberts, David Hyde Pierce och Nicky Katt i rollerna.

Rollista

Källor

Externa länkar

Filmer 2002
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramafilmer
Amerikanska komedifilmer
Filmer i regi av Steven Soderbergh
Filmer från Miramax Films
Confessions of a Dangerous Mind

Confessions of a Dangerous Mind är en amerikansk film från 2002 i regi av George Clooney, som även har en mindre roll i filmen. Filmen är baserad på en självbiografisk roman skriven av Chuck Barris och omskriven till film av Charlie Kaufman.

Handling
Chuck Barris (Sam Rockwell) är programledare för ett lekprogram i TV, samtidigt som han är en lejd mördare som betalas av verksamma inom CIA.

Rollista (urval)
 Sam Rockwell – Chuck Barris
 Michael Cera – Chuck Barris, som ung
 Drew Barrymore – Penny Pacino
 George Clooney – Jim Byrd
 Julia Roberts – Patricia Watson
 Rutger Hauer – Keeler
 Jerry Weintraub – Larry Goldberg
 Robert John Burke – Instructor Jenks
 Michael Ensign – Simon Oliver
 Maggie Gyllenhaal – Debbie
 James Urbaniak – Rod Flexner
 Rachelle Lefevre – Tuvia
 Brad Pitt – Bachelor #1 
 Matt Damon – Bachelor #2

Externa länkar 
 
 

Filmer 2002
Filmer i regi av George Clooney
Engelskspråkiga filmer
Amerikanska dramakomedifilmer
Filmer från Miramax Films